EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,  
annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,  
tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista komissiota koskevassa varainhoitovuoden 2011 
vastuuvapausmenettelyssä  
EUROOPAN PARLAMENTTI,  joka  
— ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2011 (  1 ), 
— ottaa huomioon Euroopan unionin konsolidoidun tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011 (COM(2012) 
436 – C7-0224/2012) (  2 ), 
— ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoi ­
tovuonna 2011 ja toimielinten vastaukset (  3 ) sekä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset,  
— ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 ar ­
tiklan mukaisesti antaman, varainhoitovuotta 2011 koskevan tarkastuslausuman (  4 ) tilien luotettavuu ­
desta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta,  
— ottaa huomioon 17. huhtikuuta 2013 tekemänsä päätöksen vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan 
unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011, pääluokka III – Komissio (  5 ), sekä 
päätöslauselman, joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä,  
— ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset, jotka on laadittu Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti,  
— ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen Euroopan unionin varainhoito ­
vuoden 2011 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle 
(05752/2013 – C7-0038/2013),  
— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317, 318 ja 319 artiklan ja Eur ­
atomin perustamissopimuksen 106 A artiklan,  
— ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. ke ­
säkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (  6 ) ja erityisesti sen 55, 145, 
146 ja 147 artiklan,  
— ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston ase ­
tuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamen ­
tin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (  7 ) ja erityisesti sen 62, 164, 165 ja 166 ar ­
tiklan,  
— ottaa huomioon työjärjestyksen 76 artiklan ja liitteen VI,  
— ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0096/2013),  
A. ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komis ­
sio toteuttaa talousarvion ja hallinnoi ohjelmia ja että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuk ­
sen 317 artiklan mukaisesti se toimii näitä tehtäviä hoitaessaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa 
omalla vastuullaan sekä moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen;  
B. ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa on tietoja huolta aiheuttavista, 
varojen käyttämiseen liittyvistä kysymyksistä ja että ne ovat siten hyödyllisiä parlamentille sen hoitaessa 
vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle kuuluvaa tehtäväänsä;FI L 308/68 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) EUVL L 68, 15.3.2011.  
( 2 ) EUVL C 348, 14.11.2012, s. 1.  
( 3 ) EUVL C 344, 12.11.2012, s. 1.  
( 4 ) EUVL C 348, 14.11.2012, s. 130.  
( 5 ) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0122 (katso tämän virallisen lehden sivu 25).  
( 6 ) EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.  
( 7 ) EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.
C. ottaa huomioon, että sen tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksia koskevat huomautukset ovat 
keskeinen osa edellä mainittua parlamentin 17. huhtikuuta 2013 tekemää päätöstä vastuuvapauden 
myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011, pää ­
luokka III – Komissio;  
Osa I Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 12/2011 ”Ovatko EU:n toimet tuke ­
neet kalastuslaivastojen kapasiteetin mukauttamista käytettävissä oleviin kalastusmah ­
dollisuuksiin?”  
1. pitää tilintarkastustuomioistuimen kertomusta myönteisenä ja panee merkille siinä esitetyn musertavan 
arvioinnin komission ja jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä;  
2. korostaa, että yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) väitetään edistävän kestävää kalastusta, mikä merkitsee 
kalastusalan pitkän aikavälin elinkelpoisuutta sekä kalavarojen ja kalastuslaivaston kapasiteetin välistä 
tasapainoa kalakantojen liikakalastuksen estämiseksi;  
3. panee merkille, että vaikka kalastuksen liikakapasiteetin vähentäminen on ollut toistuva aihe YKP:n 
edellisissä uudistuksissa ja siihen on puututtu tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa nro 
3/1993 ja nro 7/2007, kalastuksen liikakapasiteetin vähentämiseksi tähän mennessä toteutetut kalliit 
toimenpiteet kalastuslaivaston mukauttamiseksi kalavaroihin eivät ole onnistuneet;  
4. toteaa, että unionin kalasaaliit ovat vähentyneet vuodesta 1995 lähtien ja yhteisen kalastuspolitiikan 
uudistuksesta 22. huhtikuuta 2009 julkaistun komission vihreän kirjan (COM(2009) 163) mukaan 
tämä lasku johtuu suurelta osin liikakalastuksesta ja on osa noidankehää, jossa osallisina ovat kalas ­
tuksen liikakapasiteetti ja kalastuslaivastojen vähäinen talouskehitys;  
5. pitää huolestuttavana, että vuonna 2002 toteutetun YKP:n edellisen uudistuksen jälkeen kalasaaliit ovat 
laskeneet 1 000 000 tonnilla ja kalastusalan työpaikkojen määrä on vähentynyt 421 000 työpaikasta 
351 000 työpaikkaan;  
6. toteaa, että vaikka liikakapasiteettia ei ole virallisesti määritelty, saalismäärien väheneminen ja työpaik ­
kojen menettäminen ylihyödynnettyjen kalakantojen vuoksi osoittavat, että liikakapasiteettia varmasti 
on; kehottaa siksi komissiota määrittelemään liikakapasiteetin ja pohtimaan tarkoituksenmukaisempia 
ja järeämpiä toimenpiteitä, joilla helpotetaan kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien tasapai ­
nottamista;  
7. pitää välttämättömänä, että komissio laatii kiireellisesti kertomuksen, jossa esitetään tiedot unionin 
nykyisestä liikakapasiteetista pyyntialueen ja maan mukaan eriteltyinä;  
8. pitää lisäksi huolestuttavana, että laivaston kapasiteetin ylärajat ovat menettäneet merkityksensä kei ­
nona vähentää kalastuslaivaston kokoa, koska nykyinen laivasto on reilusti alle ylärajojen ja voisi olla 
jopa 200 000 tonnia suurempi ja silti sääntöjen mukainen; korostaa, että samaan aikaan laivastojen 
kalastuskapasiteetti on tekniikan kehityksen ansiosta kasvanut keskimäärin kolme prosenttia vuodessa 
viime vuosikymmenen aikana;  
9. panee merkille, että YKP:ssä alusten kapasiteetti mitataan konetehon (kilowatti) ja koon (bruttovetoi ­
suus) perusteella ja että näissä mittaustavoissa ei oteta huomioon kalastusmenetelmien teknistä edis ­
tystä, mikä vaikeuttaa asianmukaisten tavoitteiden asettamista kapasiteetin vähentämiseksi; huomaut ­
taa, että komissio haluaa säilyttää nämä parametrit ennallaan vuoden 2015 loppuun saakka;  
10. kehottaa komissiota valvomaan, että jäsenvaltiot täyttävät velvoitteensa pitää kalastuslaivastorekiste ­
rinsä asianmukaisesti ajan tasalla, ja velvoittamaan ne tekemään selkoa toimistaan kalastuskapasiteetin 
mukauttamiseksi kalastusmahdollisuuksiin;  
11. panee merkille, että kalastuskapasiteetin vähentämisen osalta YKP:tä koskeva komission uusi ehdotus 
perustuu uuteen, markkinapohjaiseen lähestymistapaan (siirrettäviä kalastusoikeuksia koskevat järjes ­
telmät), koska komission mukaan näillä järjestelmillä voitaisiin vähentää kalastuksen liikakapasiteettia;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/69
12. on huolissaan puutteista, joita kalastusoikeuksien käsittelyä koskevissa säännöissä on havaittu tilan ­
teessa, jossa kalastusalukset romutetaan julkisen tuen avulla, ja siitä, että alusten valitsemiseen ei ole 
onnistuttu määrittelemään selkeitä ja tehokkaita kriteereitä; katsoo, että käytöstäpoistojärjestelmien 
täytäntöönpano on ollut osin kehnoa, mistä ovat esimerkkinä veronmaksajien rahojen käyttäminen 
sellaisten alusten romuttamiseen, jotka eivät olleet enää toiminnassa, tai jopa epäsuorasti uusien 
alusten rakentamiseen; panee kuitenkin merkille, että joidenkin jäsenvaltioiden käytöstäpoistojärjestel ­
mät ovat vastanneet tarkoitustaan; korostaa, että väärinkäyttöä vastaan on siksi suojauduttava tiukoin 
toimin, kun käytöstäpoistojärjestelmiä käytetään keinona vähentää liikakapasiteettia;  
13. pitää valitettavana, että Euroopan kalatalousrahaston (EKTR) rahoittamat investoinnit kalastusaluksiin 
saattavat lisätä yksittäisten kalastusalusten pyyntikykyä; pitää riittämättömänä tulkitsevaa huomautusta, 
jonka komissio valmisteli ja lähetti jäsenvaltioille sen jälkeen kun tilintarkastustuomioistuin oli antanut 
alusten kalanpyyntikykyä koskevan kertomuksen, jossa tilintarkastustuomioistuin kehotti kansallisia 
viranomaisia toteuttamaan tiukempia tarkastuksia ennen päätöstä alusten investointihankkeiden rahoi ­
tuksesta;  
14. panee merkille, että erityiskertomuksen nro 12/2011 36 kohdassa todetaan, että EKTR:stä oli maksettu 
vuoden 2010 loppuun mennessä 645 miljoonaa euroa jäsenvaltioiden todentamia menoja ja että tämä 
määrä on 15 prosenttia ohjelmakaudella 2007–2013 käytettävissä olevista varoista, mutta painotetaan, 
että suurin osa menoista oli ilmoitettu vuonna 2010 ja komissio ei ollut suorittanut 292 miljoonan 
euron määrää vielä 31. joulukuuta 2010, mikä johtui siitä, että neuvosto hyväksyi myöhään Euroopan 
kalatalousrahastosta 27. heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (  1 ) ja että 
jäsenvaltioiden hallinta- ja valvontajärjestelmien perustaminen oli aluksi mutkikasta; toteaa, että jäsen ­
valtioiden lähettämät varmennetut välimaksut olivat joulukuun 2011 lopussa 28 prosenttia (1 188 
miljoonaa euroa) EKTR:n kokonaismäärärahoista, ja pitää myönteisenä, että EKTR:n hyödyntäminen 
on nyt nopeutumassa;  
15. suosittaa, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä  
— kalastuslaivastojensa mukauttamiseksi nykyisiin kalastusmahdollisuuksiin,  
— sen varmistamiseksi, että kalastusalusten käytöstäpoistojärjestelmään sovellettavat valintakriteerit 
suunnitellaan siten, että ne vaikuttavat myönteisesti toimien kohteena olevien kalakantojen kestä ­
vyyteen, ja että julkista tukea ei myönnetä sellaisten kalastusalusten käytöstä poistamiseen, jotka 
eivät ole toiminnassa;  
16. kehottaa komissiota asettamaan tosiasialliset ylärajat kalastuslaivastojen kapasiteetille;  
17. katsoo, että YKP:tä on uudistettava, jotta sen ohjelmien ja toimenpiteiden täytäntöönpano ja hallinto 
voidaan alueellistaa;  
18. tukee seuraavia tilintarkastustuomioistuimen suosituksia:  
— kalastuslaivaston liikakapasiteetin tehokasta vähentämistä sekä kalastuskapasiteetin ja kalastuksen 
liikakapasiteetin parempaa määrittelyä ja mittausta varten olisi kehitettävä toimenpiteitä ottaen 
samalla huomioon, että kalastusalalla jäljellä olevat työpaikat olisi säilytettävä,  
— alusten nykyaikaistamista koskevaa tukijärjestelmää olisi tarkasteltava uudelleen ja kalastusoikeuk ­
sien siirtojärjestelmien roolia selkeytettävä,  
— kalastusalusten käytöstäpoistojärjestelmille olisi laadittava selkeät valintakriteerit,  
— jäsenvaltioiden olisi pantava EKTR täytäntöön ajoissa, ja julkisilla varoilla aluksiin tehtävien inves ­
tointien tuloksena ei pitäisi olla pyyntikyvyn lisääminen,  
— kalastuslaivastorekisteri olisi päivitettävä asianmukaisesti, ja jäsenvaltioiden kertomusten olisi sisäl ­
lettävä tarvittavat tiedot ja niiden olisi oltava riittävän laadukkaita;  
19. katsoo lisäksi, että tilintarkastustuomioistuimen kritiikin valossa on käynyt selväksi, että EKTR ja YKP 
ovat tällä hetkellä tehoton tapa hyödyntää yhteisiä resursseja, ja pitää sen vuoksi myönteisenä, että 
järjestelmää tarkistetaan kokonaisuudessaan lähitulevaisuudessa; korostaa, että näitä järjestelmiä uu ­
distettaessa on tärkeää keskittyä sellaisiin kalastuspolitiikan aloihin, joita voidaan parhaiten käsitellä 
unionin tasolla, ja toteaa, että tällaisia aloja ovat pikemminkin ympäristökysymykset kuin erilaiset 
tehottomat tukijärjestelyt;FI L 308/70 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1.
Osa II Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 13/2011 ”Pystytäänkö tullimenette ­
lyn 42 valvonnalla estämään ja havaitsemaan arvonlisäveronkierto?”  
20. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 13/2011;  
21. muistuttaa, että arvonlisäveron (alv) asianmukainen keruu vaikuttaa suoraan sekä jäsenvaltioiden ta ­
louteen että unionin talousarvioon, koska veropetokset ja etenkin alv-petokset aiheuttavat valtavia 
menetyksiä unionin talousarviolle ja jäsenvaltioiden talouksille ja pahentavat siten velkakriisiä; toteaa, 
että alv-petoksia koskevien arviointien mukaan vuosittaiset menetykset ovat noin 1 400 miljoonaa 
euroa;  
22. uskoo, että erityisesti nykyisessä taloustilanteessa olisi painotettava aiempaa enemmän tulojenkeruu ­
järjestelmien tehokkuuden ja oikeudenmukaisuuden lisäämistä; korostaa, että näiden järjestelmien pa ­
rantamisen pitäisi olla yksi unionin ja kaikkien jäsenvaltioiden ja etenkin suurimmissa taloudellisissa 
vaikeuksissa olevien jäsenvaltioiden ehdottomasti tärkeimmistä painopisteistä;  
23. muistuttaa, että komission teettämän tutkimuksen mukaan unionin keskimääräisen alv-menetyksen 
arvioidaan olevan 12 prosenttia; kiinnittää erityistä huomiota siihen, että kyseisten alv-menetysten taso 
on ollut hälyttävän korkea Kreikassa (30 prosenttia) ja Italiassa (22 prosenttia), joihin velkakriisi on 
iskenyt kaikkein ankarimmin;  
24. korostaa, että veronkierron ja vararikkojen aiheuttamien tappioiden ohella alv-menetykset johtuvat 
myös petoksista, vaikeasti seurattavissa olevista säännöistä, epäasianmukaisista valvontajärjestelmistä ja 
siitä, että unionin lainsäädäntöä ei ole pantu täytäntöön jäsenvaltioissa tai se on pantu täytäntöön vain 
osittain, ja tähdentää, että miljardeihin euroihin nousevat alv-tappiot on korvattu pääasiassa unionin 
kansalaisiin kohdistuvin säästötoimenpitein, joiden seuraukset joutuvat kantamaan kansalaiset, joiden 
tulot on kirjattu tarkasti ja voidaan jäljittää;  
25. pitää erittäin huolestuttavina tilintarkastustuomioistuimen havaintoja ja erityisesti sitä, että pelkästään 
tullimenettelyn 42 (  1 ) soveltamisesta on aiheutunut ekstrapoloituna noin 2 200 miljoonaa euroa me ­
netyksiä seitsemässä vuonna 2009 tarkastukseen valitussa jäsenvaltiossa, ja toteaa, että määrä vastaa 
29:ää prosenttia alv:stä, joka olisi teoreettisesti ollut sovellettavissa kaiken tullimenettelyn 42 alaisen 
tuonnin veron perusteeseen vuonna 2009 kyseisissä jäsenvaltioissa;  
26. panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen havainneen, että unionin sääntelykehys ei 
takaa, että jäsenvaltioiden tulliviranomaiset soveltavat kyseistä alv-vapautusta yhdenmukaisesti ja oi ­
kein, ja että sääntelykehyksellä ei varmisteta, että kyseisiä tapahtumia koskevat tiedot saatetaan aina 
määräjäsenvaltion veroviranomaisten tietoon, minkä vuoksi järjestelmä on altis järjestäytyneen rikol ­
lisuuden ja yksittäisten petosten tekijöiden väärinkäytölle, mikä aiheuttaa valtavia kilpailuhaittoja 
vilpittömässä mielessä toimiville kauppiaille;  
27. kiinnittää huomiota tilintarkastustuomioistuimen havaintoon, jonka mukaan tarkastettujen jäsenvalti ­
oiden tulliviranomaiset eivät varmista tietojen voimassaoloa ja kattavuutta ja vapautuksen muiden 
edellytysten täyttymistä;  
28. on huolestunut siitä, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi yksinkertaistettujen tullimenettelyjen (joi ­
den osuus kaikista menettelyistä on 70 prosenttia) valvonnassa vakavia puutteita, erityisesti heikkolaa ­
tuisia tai puutteellisesti kirjattuja tarkastuksia sekä lähes hyödyttömiä automaattisia tietojenkäsittely ­
tekniikoita tarkastusten suorittamiseksi yksinkertaistettujen menettelyjen käsittelyn yhteydessä; huoma ­
uttaa näiden puutteiden aiheuttaneen perusteettomia menetyksiä unionin talousarviolle ja toteaa, että 
tullin asianmukainen toiminta vaikuttaa suoraan alv:n laskentatapaan; pitää valitettavana, että komissio 
ei ryhtynyt kymmenen viime vuoden aikana aiheellisiin toimiin tilanteen korjaamiseksi vaan piiloutui 
teoriassa asianmukaisilta vaikuttavien sääntöjen taakse;  
29. pitää valitettavana, että arvonlisäverotuksen malli on säilynyt muuttumattomana sen käyttöönotosta 
alkaen; katsoo, että malli on vanhentunut, sillä tekninen ja taloudellinen ympäristö ovat muuttuneet 
monin tavoin;  
30. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita seuraamaan petoksia koskevia nykyisiä ja uusia suuntauksia ja 
toteuttamaan tehokkaita vastatoimia ja pyytää, että komissio tiedottaa talousarvion valvontavaliokun ­
nalle syyskuuhun 2013 mennessä, mitä tilapäisiä ja pysyviä toimia unioni ja jäsenvaltiot ovatFI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/71  
( 1 ) Järjestelmä, jota tuoja käyttää saadakseen vapautuksen arvonlisäverosta silloin, kun tuodut tavarat kuljetetaan toiseen 
jäsenvaltioon, ja jossa alv maksetaan määräjäsenvaltioon.
toteuttaneet tullimenettelyn 42 perusteella ja miten ne vaikuttivat petostapausten lukumäärään; panee 
merkille komission vihreän kirjan ”Alv:n tulevaisuus – Kohti yksinkertaisempaa, vahvempaa ja tehok ­
kaampaa alv-järjestelmää” (COM(2010) 695) ja kehottaa komissiota antamaan konkreettisia alv:n 
uudistamista koskevia ehdotuksia;  
31. pyytää komissiota kehottamaan jäsenvaltioita yksinkertaistamaan arvonlisäverolainsäädäntöään, otta ­
maan käyttöön vakiolomakkeen arvonlisäveron toteutumisen ilmoittamiseksi veroviranomaisille ja 
ottamaan käyttöön alv-vapautusten yhtenäisen ja asianmukaisen hallinnointitavan jäsenvaltioiden tul ­
liviranomaisia varten, ja kehottaa varmistamaan, että kyseiset säädöstekstit ovat paremmin saatavilla 
ainakin englannin-, ranskan- ja saksankielisinä käännöksinä;  
32. pitää valitettavana komission ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionin 
tullikoodeksista (COM(2012) 64) esitetyn uudistetun tullikoodeksin voimaantulon lykkäämistä eikä voi 
hyväksyä voimaantulolle ehdotettua uutta määräaikaa, joka olisi 31. joulukuuta 2020; palauttaa mie ­
liin, että yhteisön tullikoodeksista 23. huhtikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 450/2008 (  1 ) (uudistettu tullikoodeksi) mukaisesti uudistetun tullikoodeksin oli 
määrä tulla voimaan viimeistään 24. kesäkuuta 2013, ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ryhty ­
mään tarvittaviin toimiin valmisteluprosessin vauhdittamiseksi;  
33. kehottaa painokkaasti kaikkia jäsenvaltioita osallistumaan petollisia liiketoimia koskevaan Eurofisc- 
verkoston työskentelyala 3:een noudattaen tullimenettelyä 4200;  
34. antaa tukensa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta 
maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi annetulle 
komission ehdotukselle neuvoston direktiiviksi (COM(2008) 805), jonka tarkoituksena on ottaa käyt ­
töön kauppiaiden yhteisvastuullisuus unionin sisäisissä liiketoimissa, jolloin tuojat asetetaan yhteisvas ­
tuuseen alv-menetyksistä tapauksissa, joissa liiketoimi on ilmoitettu alv-viranomaisille vilpillisesti, liian 
myöhään tai vain osittain, ja niihin on sovellettava asianmukaisia seuraamuksia;  
35. korostaa, että jäsenvaltioiden on tärkeää tehostaa ja nopeuttaa yhteistyötään, tietojenvaihtoa on seu ­
rattava paremmin ja paikallisten verotoimistojen ja tulliviranomaisten välille on luotava suorempia 
yhteyksiä myös sähköisen alv-tietojen vaihtojärjestelmän (VIES) avulla, jotta varmistetaan, että jäsen ­
valtiot voivat tarjota toisilleen tehokasta tukea;  
36. suosittelee, että jäsenvaltiot antavat tulliviranomaisille viipymättä oikeuden hyödyntää VIES-järjestel ­
mässä olevia arvonlisäverotunnisteita verkon kautta, jotta viranomaiset voivat täyttää velvollisuutensa 
selvittää tulli-ilmoituksissa kerätyt alv-tunnisteet; pyytää komissiota pitämään parlamentin asiasta vas ­
taavat valiokunnat sekä tilintarkastustuomioistuimen kuukausittain ajan tasalla siitä, miten jäsenvalti ­
oissa on edistytty petosten ehkäisemisessä tullimenettelyn 42 avulla;  
37. kehottaa komissiota luomaan järjestelmän, jossa yhdistetään tullialan tuki ja hallinnollinen yhteistyö 
alv:n alalla tehokkaan tiedonkulun varmistamiseksi, jotta eri alojen viranomaiset saavat automaattisesti 
tietoa muiden alojen toimista; katsoo, että näin voitaisiin tehostaa ja nopeuttaa toimivaltaisen viran ­
omaisten välistä yhteistyötä ja alv:n kantamista määräjäsenvaltiossa;  
38. korostaa, että sähköinen hallinto tarjoaa mahdollisuuksia lisätä avoimuutta sekä torjua petoksia ja 
korruptiota ja suojaa näin julkisia varoja; korostaa, että unioni on jäänyt jälkeen teollisuuskumppa ­
neistaan muun muassa järjestelmien puutteellisen yhteentoimivuuden vuoksi (  2 ); korostaa, että unionin 
on lisättävä toimiaan sähköisen hallinnon uuden sukupolven toteuttamiseksi;  
39. huomauttaa, että muiden kuin käteisellä suoritettujen maksujen sähköinen kirjaaminen vaikeuttaa 
harmaaseen talouteen osallistumista ja että tietyn maan sähköisten maksujen osuuden ja sen harmaan 
talouden koon välillä tuntuu olevan selvä yhteys (  3 ); kannustaa jäsenvaltioita madaltamaan pakollisten 
muiden kuin käteisellä tapahtuvien maksujen kynnystä;FI L 308/72 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) EUVL L 145, 4.6.2008, s. 1.  
( 2 ) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komi ­
tealle, annettu 19 päivänä toukokuuta 2010, ”Euroopan digitaalistrategia” (COM(2010) 245).  
( 3 ) The Shadow Economy in Europe, 2010: Using Electronic Payment Systems to Combat the Shadow Economy 
(sähköisten maksujärjestelmien käyttö harmaan talouden torjumiseksi), Friedrich Schneider ja A.T. Kearney, 2010.
40. tukee erityisesti tilintarkastustuomioistuimen seuraavia suosituksia:  
— suositus muuttaa tullikoodeksin soveltamista koskevia säännöksiä siten, että toimijan on ilmoitet ­
tava asiaan liittyvät keskeiset alv-tunnisteet,  
— suositus muuttaa alv-direktiiviä siten, että tuoja vastaa yhteisvastuullisesti alv-menetyksistä,  
— suositus komissiolle antaa jäsenvaltioille ohjeita avunannosta ja hallinnollisesta yhteistyöstä,  
— suositus ottaa käyttöön alv-tunnisteiden automaattinen tarkistus ja luoda EU:n riskiprofiili tullime ­
nettelyn 42 yhteyteen,  
— suositus muuttaa alv-direktiiviä siten, että tulli- ja verotiedot voidaan täsmäyttää,  
— suositus säätää tietojenvaihdosta, joka on tarpeen alv:n kantamiseksi oikeansuuruisena,  
— suositus ottaa käyttöön suora automaattinen tietojenvaihto tullimenettelyn 42 alaisten riskialttiiden 
tapahtumien kohdalla;  
kehottaa komissiota tiedottamaan kuuden kuukauden kuluessa, miten ja milloin se aikoo panna nämä 
suositukset täytäntöön;  
Osa III Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 14/2011 ”Onko EU:n antama tuki 
parantanut Kroatian valmiuksia hallinnoida liittymisen jälkeistä rahoitusta?”  
41. suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 14/2011 ja hyväksyy 
tilintarkastustuomioistuimen päätelmät ja erityisesti sen havainnon, että ”Kaiken kaikkiaan Kroatia 
on EU:n liittymistä valmistelevan tuen avulla edistynyt huomattavasti hallinnollisten valmiuksiensa 
kehittämisessä. Valmiuksia on kehitetty, jotta Kroatia pystyy hallinnoimaan EU-rahoitusta, jota se tulee 
saamaan liittymisen jälkeen paljon enemmän”; panee tyytyväisenä merkille liittymistä valmistelevan 
tuen merkittävän ja positiivisen roolin Kroatian viranomaisten valmistautumisessa liittymisen jälkeiseen 
koheesio- sekä maaseutu- ja maatalouspolitiikan hallinnointiin;  
42. pitää valitettavana, että tilintarkastustuomioistuimen kertomus ei sisällä riittävästi tietoa virheiden ja 
petosten määrästä, niitä koskevista, tarvittaessa myös oikeudellisista seurantatoimista eikä toiminnan 
tehokkuuden arvioinnista;  
43. korostaa, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan ”tuella on kuitenkin onnistuttu vain osittain saa ­
vuttamaan tavoitteet, ja valmiuksien kehittämisen edistymistä on edelleen tuettava useilla keskeisillä 
aloilla sekä liittymistä valmistelevana että sen jälkeisenä aikana”; panee merkille tilintarkastustuomi ­
oistuimen havainnon, että ”valtaosalla liittymistä valmistelevan tuen aloista komissio ei ole vielä 
arvioinut, riittävätkö Kroatian valmiudet siihen, että komissio voisi sallia Kroatian panna täytäntöön 
tukea ilman komission suorittamia ennakkotarkastuksia” ja ”viimeaikaisesta edistymisestä huolimatta 
hankintavalmiudet ja korruption torjunta ovat ne kaksi alaa, joilla Kroatian viranomaisille annettavaa 
tukea olisi erityisesti vahvistettava”;  
44. toteaa, että edellisissä unionin laajentumisissa eräiden hallintojen ja instituutioiden valmistautuminen 
on ollut puutteellista ja siirtyminen liittymistä valmistelevasta rahoituksesta rakennerahastoihin perus ­
tuvaan rahoitukseen on ollut ongelmallista, ja on huolissaan siitä, miten vastaavat riskit voidaan välttää 
Kroatian tapauksessa;  
45. korostaa, että tilintarkastustuomioistuimen merkittävästi korostaman lainsäädännön yhdenmukaista ­
misen ohella tarvitaan jatkuvaa seurantaa sekä toimenpiteitä seuraavien asioiden suhteen:  
— lukuisissa ohjelmissa hiljattain todettu määrärahojen riittämätön käyttöaste,  
— ulkoisen tilintarkastuksen ja sisäisten valvontavalmiuksien riittävyys,FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/73
— rahoitusohjelmien menettelyiden vakaus,  
— avoimuus ja tarve lisätä sidosryhmien ja kansalaisten tietoisuutta,  
— toiminnan tehokkuuden arviointien esiin nostamat varojen käytön tehokkuutta, vaikuttavuutta ja 
taloudellisuutta koskevat kysymykset;  
46. antaa tukensa tilintarkastustuomioistuimen suosituksille ja kehottaa komissiota ja Kroatian viranomai ­
sia erityisesti tekemään tiivistä yhteistyötä seuraavissa asioissa: asetetaan hankintavalmiuksien kehittä ­
minen entistä enemmän etusijalle panemalla täytäntöön työpaikalla ja työpaikan ulkopuolella toteu ­
tettavaa koulutusta koskevat suunnitelmat, paneudutaan entistä paremmin alue- ja paikallistason tar ­
peet täyttävien valmiuksien kehittämiseen, kehitetään hankkeiden vaikuttavuuden arviointia ja laa ­
ditaan täytäntöönpanovalmiiden hankkeiden valikoima, jotta liittymisen jälkeen käytössä oleva aiem ­
paa suurempi rahoitus voidaan käyttää täysimääräisesti, sekä toteutetaan toimia maaseudun kehittä ­
mistä koskevien ohjelmien osalta ja korruption vastaisten toimenpiteiden vahvistamiseksi;  
47. tukee tilintarkastustuomioistuimen komissiolle osoittamaa suositusta ottaa soveltuvin osin huomioon 
Kroatialle annetusta liittymistä valmistelevasta tuesta saadut kokemukset muille valtioille annettavan 
liittymistä valmistelevan tuen yhteydessä;  
48. suhtautuu myönteisesti komission 24. huhtikuuta 2012 julkistamassa Kroatian liittymisvalmisteluja 
koskevassa seurantakertomuksessa esitettyyn arviointiin, jonka mukaan ”kaiken kaikkiaan Kroatian 
valmistelut ovat edenneet aikataulussa. Maa on päässyt huomattavan pitkälle lainsäädäntönsä lähen ­
tämisessä unionin säännöstöön. Lisäedistystä on tapahtunut vuoden 2011 edistymiskertomuksen ja 
seurantataulukoiden viimeisimmän, syksyllä 2011 tehdyn päivityksen jälkeen. Komissio on kuitenkin 
havainnut muutamia asioita, jotka edellyttävät lisätoimia” (  1 ); 
49. panee merkille, että useiden unionin säännöstöä koskevien lukujen osalta avoinna on edelleen tiettyjä 
kysymyksiä, jotka on ratkaistava; toteaa, että erityistä huomiota on kiinnitettävä julkisia hankintoja 
koskevan sekundaarilainsäädännön mukauttamiseen etenkin puolustushankintojen osalta sekä vasti ­
kään annetun lainsäädännön asianmukaiseen täytäntöönpanoon etenkin paikallistasolla, myös raken ­
nerahastojen tulevaa hallinnointia silmällä pitäen;  
50. toteaa myös, että varainhoidon valvonnassa on jatkettava toimia julkisen varainhoidon sisäisen val ­
vonnan ja ulkoisen tilintarkastuksen yleisen toimivuuden parantamiseksi niin keskus- kuin paikallis ­
hallinnon tasolla sekä varainhoitoa ja talousarviota koskevien määräysten osalta, ja katsoo, että näihin 
liittyviä valmiuksia on edelleen parannettava, jotta koko omien varojen järjestelmää voidaan koordi ­
noida tehokkaasti liittymisen jälkeen; katsoo myös, että tullivalvontastrategian nykyaikaistamista on 
nopeutettava keskittyen aiempaa enemmän jälkitarkastuksiin;  
51. korostaa, että lisätoimet ovat tarpeen tietyillä aloilla ja erityisesti maatalouden ja maaseudun kehittä ­
misen aloilla, joilla on keskityttävä tehostamaan lainsäädännön lähentämistä ja vahvistamaan suoriin 
tukiin ja maaseudun kehittämiseen liittyviä hallinnollisia valmiuksia;  
52. on huolestunut Sapard- ja IPARD-ohjelmiin perustuvan rahoituksen alhaisesta käyttöasteesta ja panee 
merkille, että tietyt alat, kuten maitoala, kasvihuoneala ja hedelmä- ja vihannesala, ovat olleet erityisen 
huonosti edustettuina toimenpiteen 1 (maatilainvestoinnit) täytäntöönpanossa; katsoo tämän osoitta ­
van, että näiden alojen valmiuksissa ja valmiudessa ottaa vastaan tulevia unionin varoja esiintyy 
vakavia puutteita;  
53. panee merkille viivästykset liittymistä valmistelevan tuen käyttöön ottamisessa; pitää myönteisenä 
asian käsittelyssä saavutettua edistystä ja kehottaa komissiota ja Kroatian viranomaisia jatkamaan 
tuen käyttöön ottamisen nopeuttamista, erityisesti tehostamalla valmiuksien kehittämistä; painottaa, 
että liittymistä valmistelevaan tukeen liittyvä valmiuksien kehittäminen pitäisi kohdistaa keskushallin ­
non elimiin sekä alueellisiin ja paikallisiin rakenteisiin; on huolissaan siitä, että jos jälkimmäiseen ei 
kiinnitetä riittävästi huomiota Kroatian tapauksessa, niiltä voi puuttua tarvittavat hallinnolliset valmiu ­
det ja kokemus unionin tuen käyttöön ottamiseksi;FI L 308/74 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Komission 24. huhtikuuta 2012 annettu tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Seurantakertomus Kroatian 
liittymisvalmisteluista, s. 12.
54. muistuttaa, että liittymistä valmistelevan tuen tarkoitus on muun muassa vahvistaa ehdokasvaltioiden 
kykyä käyttää tulevaa unionin rahoitusta tehokkaasti ja avoimesti; suhtautuukin myönteisesti komis ­
sion uusiin lähestymistapoihin Kroatialle myönnettävän liittymistä valmistelevan tuen suunnittelussa, 
kuten tiettyjen valmiuksia kehittävien hankkeiden yhdistämiseen liittymisneuvotteluihin, mikä mah ­
dollistaa monivuotiset toimintaohjelmat;  
55. kehottaa komissiota tehostamaan institutionaalisen oppimisen ja valmiuksien kehittämisen mahdolli ­
suuksia ehdokasvaltioissa ja mahdollisissa ehdokasvaltioissa, etenkin yhtenäistämällä liittymistä valmis ­
televaan tukeen liittyvät menettelyt rakennerahaston, Euroopan sosiaalirahaston ja Euroopan maa ­
talouden kehittämisen maatalousrahaston käyttämien menettelyiden kanssa;  
56. katsoo, että aluepolitiikassa ja rakennepoliittisten välineiden yhteensovittamisessa on jatkossa keskityt ­
tävä panemaan täytäntöön suunnitelmat, joiden tavoitteena on lisätä hallinnollisia valmiuksia kohee ­
siopolitiikan tehokkaaseen toteuttamiseen sekä kehittää täytäntöönpanoon valmiita hankkeita;  
57. kehottaa Kroatian viranomaisia ryhtymään toimiin edellä mainittujen huolenaiheiden käsittelemiseksi 
ja pyytää komissiota raportoimaan Kroatian edistymisestä näiden ja muiden avoinna olevien kysymys ­
ten selvittämisessä;  
58. antaa tunnustusta Kroatialle sen edistymisestä institutionaalisten ja hallinnollisten valmiuksien kehit ­
tämisessä ja liittymistä valmistelevan tuen hallinnoinnin lujittamisessa;  
59. pitää myönteisenä, että Kroatia on perustanut aluekehityksestä ja EU:n varojen käytöstä vastaavan 
ministeriön joulukuussa 2011 ja että aluekehityksestä ja EU:n varojen käytöstä vastaava ministeri 
on myös nimitetty varapääministeriksi, mikä osoittaa, että uusi hallitus on sitoutunut alueellista 
kehitystä ja unionin varojen käyttöä koskeviin kysymyksiin;  
60. panee merkille, että Kroatia on käyttänyt merkittävästi voimavaroja asianmukaisen varainhoito- ja 
valvontajärjestelmän luomiseen, minkä johdosta on odotettavissa, että ennakkotarkastuksista voidaan 
luopua vuoden 2012 jälkipuoliskolla; painottaa kuitenkin jatkotoimenpiteiden tarvetta, koska komissio 
ei useimmilla aloilla ole vielä antanut Kroatialle lupaa ottaa liittymistä valmistelevaa tukea käyttöön 
ilman ennakkotarkastuksia;  
61. pitää myönteisenä, että uusi avoimuutta lisäävä säädös julkisista hankinnoista tuli voimaan tammi ­
kuussa 2012 ja että vuonna 2011 toteutettiin vuoden 2008 liittymistä valmistelevaan tukivälineeseen 
(IPA) sisältynyt kummitoimintahanke (Twinning Light), jolla vahvistettiin valmiuksia oikaista julkisten 
hankintamenettelyiden säännönvastaisuuksia ja johon sisältyi muun muassa tiedotustoimia;  
62. kehottaa komissiota ja Kroatian viranomaisia asettamaan vankkojen julkisten hankintojen valmiuksien 
kehittämisen etusijalle; painottaa, että korruption torjuminen on keskeisessä asemassa koko liittymis ­
prosessin kannalta ja epäonnistuminen korruptiota ehkäisevien toimien täytäntöönpanossa estää tule ­
van unionin tuen käytön;  
Osa IV Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 16/2011 ”Ydinvoimaloiden käytöstä 
poistamiseen tarkoitettu EU:n taloudellinen tuki Bulgarialle, Liettualle ja Slovakialle: 
saavutettu edistys ja tulevat haasteet”  
63. korostaa, että käytöstä poistamisen merkitys korostuu tulevina vuosina entisestään, koska kolmasosa 
14 jäsenvaltiossa toiminnassa olevista 133 ydinreaktorista joudutaan poistamaan käytöstä vuoteen 
2025 mennessä (  1 ); 
64. kehottaa budjettivaliokuntaa ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa ottamaan huomioon talous ­
arvion valvontavaliokunnan havainnot neuvotellessaan uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä 
(2014–2020);FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/75  
( 1 ) Katso 12. joulukuuta 2007 annettu komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Ydinlaitosten käy ­
töstäpoistoon sekä käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoon tarkoitettujen varojen käyttöä koskeva 
toinen kertomus (COM(2007) 794), s. 10.
Tilintarkastustuomioistuimen havainnot  
65. katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen havainnoista voidaan esittää seuraava 
yhteenveto:  
”a) Toimintakehys on melko väljä, joten ohjelmia varten ei ole suoritettu kattavia tarvearviointeja tai 
priorisointia eikä erityistavoitteita taikka tavoiteltavia tuloksia ole määritetty. Vastuualueet jakaan ­
tuvat hajanaisesti etenkin ohjelmatavoitteiden kokonaisvaltaisen seurannan ja saavuttamisen osalta. 
Komission suorittama valvonta keskittyy talousarvion toteuttamiseen ja hanketäytäntöönpanoon.  
b) Käytöstäpoisto- ja lieventämisprosessin edistymistä ei ole arvioitu kattavasti. Keskeisten infrastruk ­
tuurihankkeiden yhteydessä havaittiin viivästyksiä ja kustannusten ylittymisiä.  
c) Reaktorit suljettiin vuosina 2002–2009, mutta ohjelmien avulla ei ole vielä toteutettu organisaa ­
tiomuutoksia, jotka ovat tarpeen, jotta operaattorit voidaan muuttaa toimiviksi käytöstäpoisto- 
organisaatioiksi.  
d) Tällä hetkellä käytettävissä olevat taloudelliset resurssit (mukaan lukien vuoteen 2013 jatkuva 2,85 
miljardin euron suuruinen EU:n rahoitusosuus) eivät riitä, ja rahoitusvaje on huomattava (noin 2,5 
miljardia euroa). (  1 )”; 
66. toteaa lisäksi, että komission laatimasta rahoitusohjelmasta ei laadittu kattavaa ennakkoarviointia;  
Parlamentin päätelmät  
67. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa kuvataan ajanjaksoa vuoden 2010 
loppuun asti ja että komissio on sen jälkeen tehnyt useita aloitteita;  
68. toteaa, että unionin yleistavoite ydinvoiman alalla on mahdollisimman hyvä ydinturvallisuus;  
69. panee merkille komission lausunnon, jonka mukaan se on ottanut käyttöön menettelysäännöt, joiden 
avulla asetetaan tarkat tavoitteet, määritellään roolit ja vastuut ja määritetään selvästi raportointi- ja 
valvontavaatimukset (  2 ); 
70. panee merkille komission vastauksen, jonka mukaan tarpeiden arviointi oli osa vuonna 2011 tehtyä 
vaikutustenarviointia (SEC(2011) 1387), ja toteaa, että vaikutustenarviointi kattoi tähän mennessä 
saavutetun edistyksen, jäljellä olevat haasteet ja katsauksen rahoitustilanteeseen;  
71. palauttaa mieliin, että Bulgarian liittymissopimuksessa asetetaan unionin tarjoaman taloudellisen tuen 
rajaksi vuosi 2009 ja Slovakian liittymissopimuksessa vuosi 2006;  
72. on tyytyväinen ehdotukseen neuvoston asetukseksi unionin tuesta ydinvoimaloiden käytöstä poista ­
misen avustusohjelmille Bulgariassa, Liettuassa ja Slovakiassa (COM(2011) 783), jonka perustana on 
laaja kuulemisprosessi sidosryhmien, asianomaisten jäsenvaltioiden – Bulgaria, Liettua ja Slovakia – ja 
käytöstä poistamisen asiantuntijaryhmien kanssa; on tyytyväinen, että sitä laadittaessa on otettu huo ­
mioon 5. huhtikuuta 2011 annetussa parlamentin päätöslauselmassa (  3 ) esitetyt havainnot ja tilintar ­
kastustuomioistuimen vuonna 2011 suorittaman käytöstä poistamisen tulosten tarkastuksen johto ­
päätökset ja suositukset;  
73. toteaa asiantuntijoiden pyytäneen unionin tuen jatkamisen perustaksi luotettavaa, kattavaa ja yksityis ­
kohtaista käytöstäpoistosuunnitelmaa sekä täydellisiä kustannusarvioita siihen saakka, että käytöstä 
poistaminen on saatettu päätökseen; katsoo, että olisi määrättävä selvästi kansallisesta yhteisrahoituk ­
sesta sekä tavasta, jolla tämä kansallinen rahoitus varmistetaan pitkällä aikavälillä;FI L 308/76 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Erityiskertomus nro 16/2011, s. 7.  
( 2 ) Katso 13. heinäkuuta 2011 annettu komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Liettualle, Slovakialle 
ja Bulgarialle aikaistetun sulkemisen piiriin kuuluvien ydinvoimaloiden käytöstäpoistoon liittymisasiakirjojen nojalla 
myönnettyjen rahoitusvarojen käyttö kaudella 2004–2009 (COM(2011) 432).  
( 3 ) Euroopan parlamentin 5. huhtikuuta 2011 antama päätöslauselma EU:n rahoituksen tehokkuudesta ja vaikuttavuu ­
desta ydinvoimalaitosten käytöstä poistamisen alalla uusissa jäsenvaltioissa (EUVL C 296 E, 2.10.2012, s. 19).
74. panee tyytyväisenä merkille, että sidosryhmät kannattivat yksiselitteisesti edellä mainitussa komission 
vaikutustenarvioinnissa (  1 ) määriteltyjä keskeisiä vaiheita sekä unionin tuen kohdistamista sellaisten 
konkreettisten tavoitteiden saavuttamiseen, jotka tuottavat unionille suurimman lisäarvon; katsoo, 
että vaatimustenmukaisuusmenettelyt ja kustannusten tiivis seuranta olisi otettava huomioon alusta 
alkaen;  
75. palauttaa mieliin ja korostaa, että unioni, Bulgaria, Slovakia ja Liettua ovat antaneet molemminpuoliset 
sitoumukset Kozloduyn ydinvoimalan neljän reaktorin, Bohunice V1 ydinvoimalan reaktorien 1 ja 2 ja 
Ignalinan ydinvoimalan reaktorien 1 ja 2 käytöstä poistamisesta;  
76. pitää valitettavana, että Ignalinan ydinvoimalaa koskevissa erittäin merkityksellisissä hankkeissa, kuten 
B1 ja B234, on tapahtunut vakavia viivästyksiä teknisten ja kaupallisten kiistojen vuoksi, ja toteaa, että 
ne ovat aiheuttaneet suurta taloudellista vahinkoa sekä aiheuttaneet keskeytyksiä käytöstäpoistopro ­
sessissa;  
77. katsoo, että tekniset ratkaisut sisältävä etenemissuunnitelma, josta Ignalinan ydinvoimala ja NU ­
KEM/GNS päättivät heinäkuussa 2012, on tärkeä edistysaskel käytetyn polttoaineen väliaikaiseen 
varastoon B1 liittyvän pattitilanteen ratkaisemisessa;  
78. pitää valitettavana, että etenemissuunnitelman täytäntöönpanon edistymistä koskevaa yksityiskohtaista 
kertomusta, joka piti toimittaa 5. lokakuuta 2012, ei annettu määräaikaan mennessä;  
79. pitää myönteisenä, että joissakin etenemissuunnitelmaan sisältyvissä kysymyksissä, kuten säiliöiden 
validoinnissa ja nostureihin liittyvissä parannustoimenpiteissä, on saavutettu edistystä;  
80. on kuitenkin edelleen huolissaan siitä, että ratkaisemattomista kysymyksistä, kuten iskunvaimentimiin 
liittyvistä ongelmista ja vuotavan ja vaurioituneen polttoaineen käsittelystä, ei vielä ole päästy yhteis ­
ymmärrykseen, mikä haittaa edellä mainitun etenemissuunnitelman nopeaa täytäntöönpanoa;  
81. kehottaa molempia osapuolia pääsemään pikaisesti ja hyvissä ajoin sopimukseen kaikista jäljellä ole ­
vista kysymyksistä;  
82. tukee Liettuassa 10.–12. heinäkuuta 2012 vierailleen talousarvion valvontavaliokunnan tiedonhankin ­
tavaltuuskunnan havaintoja ja katsoo tältä osin, että unionin taloudellinen tuki olisi keskeytettävä, 
kunnes päästään ratkaisuun B1- ja B234-hankkeista;  
83. tukee komission ehdotusta, että Ignalinan ydinvoimalalle osoitetaan 230 miljoonaa euroa lisärahoi ­
tusta vuosiksi 2014–2017; toteaa, että varoja olisi myönnettävä vain, jos edellä mainitussa ehdotuk ­
sessa neuvoston asetukseksi vahvistetut ennakkoehdot on täytetty; katsoo, että unionin rahoitustuen 
olisi päätyttävä kyseisen ajanjakson jälkeen;  
84. vaatii suunnittelemaan käytöstäpoiston turvallisesti ja tehokkaasti siten, että se mahdollistaa käytöstä ­
poistoluvan nopean myöntämisen käytöstäpoistosuunnitelmissa määritettyjen aikataulujen mukaisesti;  
85. kehottaa komissiota esittämään parlamentille arvion rahoitustarpeesta kolmen ydinvoimalan peruut ­
tamattomaan ja täydelliseen purkamiseen;  
86. muistuttaa, että vain kansalliset ydinenergia-alan sääntelyviranomaiset voivat myöntää lupia laitosten 
käytöstä poistamiseen oikeushenkilöille noudattaen tiukasti vastaavaa kansallista lainsäädäntöä;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/77  
( 1 ) SEC(2011) 1387, s. 34, ks. liite 1.
87. kehottaa Liettuan hallitusta perustamaan B1- ja B234-hankkeita varten riippumattoman hankehallin ­
nointiryhmän; toteaa, että myös Ignalinan ydinvoimalan toteuttamissa hankkeissa olisi alettava sovel ­
taa riippumatonta hallinnointia Liettuan kansallisen tilintarkastusviraston ehdotuksen mukaisesti;  
88. pyytää asettamaan tarkan ja yksiselitteisen määräajan käytöstäpoistoluvan hankkimiselle, jos näin ei ole 
vielä tehty;  
89. panee huolestuneena merkille viivästykset käytetyn polttoaineen väliaikaiseen varastointiin tarkoitettu ­
jen laitosten rakentamisessa ja toteaa, että ydinpolttoainesauvoja ei saa poistaa laitoksista, jos tällaisia 
laitoksia ei ole käytettävissä; toteaa, että Ignalinan ydinvoimalassa etusijalle on asetettava yksikön 2 
ydinpolttoainesauvojen poistaminen ja turvallinen välivarastointi;  
90. pyytää, että sopimusten tulkintaa, tarjouskilpailujen ratkaisua sekä Ignalinan ydinvoimalan ja kyseessä 
olevien kahden hankkeen pääurakoitsijan välisiä teknisiä ja kaupallisia kiistoja koskevat erimielisyydet 
ratkaistaan välimiesmenettelyllä; toteaa, että unionin taloudellinen lisätuki olisi keskeytettävä, kunnes 
kiista on ratkaistu; kehottaa komissiota antamaan parlamentille vuosittain tilannekatsauksen;  
91. on syvästi huolissaan siitä, että tilintarkastustuomioistuin arvioi käytöstäpoistohankkeiden loppuun 
saattamiseen tarvittavan rahoituksen vajeeksi 2 500 miljoonaa euroa; toteaa, että tämä aiheuttaa 
huomattavan rahoitusvajeen;  
92. kehottaa komissiota toimimaan yhteistyössä Bulgarian, Liettuan ja Slovakian hallitusten kanssa ja 
vauhdittamaan mahdollisuuksien mukaan ydinvoimaloiden käytöstäpoistoa asettamalla saataville riit ­
tävästi määrärahoja vuoteen 2017 tai tapauksen mukaan vuoteen 2020 mennessä; kehottaa komis ­
siota lisäksi asettamaan täytäntöönpanoa koskevia kunnianhimoisia tavoitteita ja valvomaan niiden 
saavuttamisen etenemistä; katsoo, että tavoitteiden saavuttamatta jättämisen on johdettava seuraamuk ­
siin; kehottaa antamaan parlamentille vuosittain raportin saavutetusta edistyksestä;  
93. toteaa, että käytöstäpoistoon osallistuvien jäsenvaltioiden vastuuta ja velvoitteita ei ole määritelty 
selvästi sen jälkeen, kun ydinvoimaloiden käytöstäpoisto alkoi Liettuassa, Slovakiassa ja Bulgariassa, 
ja että koko käytöstäpoistoprosessista ydinvoimaloitaan sulkeville jäsenvaltioille aiheutunut taakka on 
ollut kohtuuton;  
94. on tyytyväinen, että edellä mainitussa ehdotuksessa neuvoston asetukseksi (COM(2011) 783) asetetaan 
kolmelle jäsenvaltiolle yleisten tavoitteiden lisäksi täsmälliset, mitattavat, saavutettavissa olevat, realis ­
tiset ja aikasidonnaiset tavoitteet; toteaa, että lisää tavoitteita ja tulosindikaattoreita määritellään han ­
ketasolla, täytäntöönpanotoimien yhteydessä ja vuotuisissa työohjelmissa;  
95. katsoo, että Ignalina-ohjelmalle myönnettävän lisärahoituksen oikeusperustana pitäisi ehdotuksessa 
neuvoston asetukseksi olla liittymisasiakirjan pöytäkirja N:o 4 eikä Euroopan atomienergiayhteisön 
perustamissopimuksen 203 artikla;  
96. pitää myönteisenä, että komissio laatii viimeistään vuoden 2015 loppuun mennessä arviointikerto ­
muksen kaikkien toimenpiteiden tavoitteiden saavuttamisesta tulosten ja vaikutusten tasolla, resurssien 
käytön tehokkuudesta ja unionin tasolla saatavasta lisäarvosta, jotta voidaan tehdä päätös toimenpi ­
teiden muuttamisesta tai keskeyttämisestä; pyytää komissiota toimittamaan parlamentille kopion arvi ­
ointikertomuksesta;  
97. kehottaa Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankkia (EBRD) toimittamaan parlamentille kertomuk ­
sensa hankkeiden toteuttamisesta Bulgariassa, Liettuassa ja Slovakiassa;  
98. pyytää komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta arvioimaan EBRD:n kanssa tehdystä yhteistyöstä saa ­
tavan lisäarvon ja sen valmiuden toimia varojen hoitajana ottaen huomioon, että unioni myöntää 
96 prosenttia rahoituksesta;FI L 308/78 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
99. kehottaa komissiota laatimaan kertomuksen käytöstäpoistoprosessista kyseisissä kolmessa valtiossa; 
kehottaa komissiota laatimaan lisäksi kertomuksen Greifswaldin ydinvoimalan käytöstä poistamisesta 
saaduista kokemuksista, jotta voidaan määritellä niin teknisiä kuin organisaatioon liittyviä käytäntöjä ja 
siten luoda vertailupohjaa tulevia käytöstäpoistohankkeita varten;  
Osa V Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 1/2012 ”Saharan eteläpuolisen Afri ­
kan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus”  
100. pitää myönteisenä tilintarkastustuomioistuimen kertomusta ja sen yleispäätelmää, että Saharan etelä ­
puolisen Afrikan elintarviketurvaa koskeva unionin kehitysapu on enimmäkseen vaikuttavaa ja edistää 
osaltaan huomattavasti sellaisten kumppanimaiden elintarviketurvatavoitteen saavuttamista, joilla ei 
vielä ole kestävää ja toimintavarmaa maatalousalaa; panee kuitenkin merkille, että tilintarkastustuo ­
mioistuimen mukaan useilla osa-alueilla voidaan tehdä merkittäviä parannuksia;  
101. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan unionin kehitysapu vastaa erit ­
täin hyvin Saharan eteläpuolisen Afrikan tarpeita ja ensisijaisia tavoitteita silloin, kun elintarviketurva 
kuuluu Euroopan kehitysrahaston (EKR) strategiaan, ja komissio on keskittänyt kehitysavun maihin, 
joissa vajaaravittujen määrä on suurin;  
102. on tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että unionin kehitysavussa on keskityttävä 
enemmän elintarviketurvaan;  
103. pitää valitettavana, että elintarviketurva, maatalous ja maaseudun kehittäminen on valittu painopiste ­
alueiksi kymmenennessä EKR:ssa harvemmissa kumppanimaissa kuin yhdeksännessä EKR:ssa ja että 
monet elintarviketurvan puutteellisuudesta kärsivät maat saivat vain vähän elintarviketurvaa koskevaa 
unionin kehitysapua tai eivät saaneet sitä lainkaan; on tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä 
siitä, että tällainen kehityssuunta ei vastaa vuosituhattavoitteen 1 (äärimmäisen köyhyyden ja nälän 
poistaminen) kriittistä tilannetta eikä odotuksia siitä, että elintarviketurvalle olisi annettu suurempi 
painoarvo EKR:ssa; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kiinnittämään tähän alaan enemmän huo ­
miota laatiessaan EKR:n maakohtaisia strategia-asiakirjoja ja myöntämään tähän tarkoitukseen lisära ­
hoitusta;  
104. tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta, että Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) ja komission 
olisi laadittava unionin kehitysavun ohjelmakautta varten jäsennelty arviointi kunkin maan elintarvi ­
keturvatilanteesta ja pohdittava järjestelmällisesti unionin tuen mahdollista sisältöä; kehottaa komission 
kehitys- ja yhteistyöpääosastoa (EuropeAid) varmistamaan, että arvioihin sisällytetään humanitaarisen 
avun ja pelastuspalveluasioiden pääosaston paikallistoimistojen ja muiden lähteiden tiedot ja analyysit 
ja että käytössä on puutteellista elintarviketurvaa koskevat ennakkovaroitusjärjestelmät; kehottaa 
EUH:ta myös osaltaan varmistamaan, että hallintoelimillä on vastaavat valmiudet näiden järjestelmien 
kestävään käyttöön ja että pannaan täytäntöön ehkäisystrategioita, joilla tuetaan heikoimmassa ase ­
massa olevien kestokykyä;  
105. toteaa, että vuoden 2008 elintarvikekriisi vaikutti vakavasti moniin Saharan eteläpuolisen Afrikan 
maihin, että elintarvikkeiden hinnat ovat sen jälkeen vähitellen palautuneet aiemmalle tasolle ja että 
hintavolatiliteetti ja keinottelu todennäköisesti jatkuvat; kehottaa komissiota laatimaan strategioita, 
joilla voidaan vastata erilaisiin ennakoimattomiin tapahtumiin, ja tekemään tarvittavat ehdotukset; 
kehottaa komissiota myös ottamaan huomioon, että elintarvikkeiden hintojen asteittainen nousu on 
osa merkittävää, pitkän aikavälin nousujohteista suuntausta eikä lyhytaikainen häiriö ja se edellyttää 
näin ollen pitkän aikavälin kokonaisvaltaista strategiaa, joka on suoraan yhteydessä laajempiin kehi ­
tystavoitteisiin; kehottaa sisällyttämään monivuotiseen rahoituskehykseen 2014–2020 uuden elintar ­
vikerahoitusvälineen tai vastaavan mekanismin, jolla varmistetaan, että unioni kykenee vastaamaan 
nopeasti uusiin elintarvikekriiseihin käyttämällä samankaltaista rahoitusta, koska uusia elintarvikekrii ­
sejä on vaikea ennustaa ja elintarvikkeiden hintavolatiliteetti lisääntyy; katsoo, että rahoituskeinottelu 
kärjistää elintarvikkeiden hintavolatiliteettia, ja pitää siksi tarpeellisina tehokkaita toimia tällaisen kei ­
nottelun estämiseksi muun muassa johdannaismarkkinoiden sääntelyn ja valvonnan avulla;  
106. pitää valitettavana, että vahvasta talouskasvusta huolimatta neljäsosa Saharan eteläpuolisen Afrikan 
väestöstä kärsii yhä aliravitsemuksesta; toteaa, että alueella on käytössään teknologiaa, tietämystä ja 
luonnonvaroja tilanteen muuttamiseksi; korostaa rauhan, demokratian ja poliittisen vakauden keskeistä 
merkitystä, koska maan saatavuus ja markkinoille pääsy, omistusoikeudet ja mahdollisuus koulutuk ­
seen antavat paremman mahdollisuuden vaikuttaa hallitukseen ja viranomaisiin ja lisäävät niiden 
vastuuvelvollisuutta;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/79
107. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat puutteet EKR:sta ja elintarviketurvaa koske ­
vasta budjettikohdasta vuosina 1996–2006 myönnettyjen varojen käytön koordinoinnissa; kehottaa 
komissiota yhdenmukaistamaan näiden välineiden tavoitteet, jotta voidaan varmistaa, että ne täyden ­
tävät toisiaan ja että kyseiset varat käytetään mahdollisimman tehokkaasti;  
108. katsoo, että komission olisi otettava järjestelmällisesti huomioon elintarviketurvan tilanne ja etenkin 
sen jatkuva puute erityisesti toteuttaessaan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa;  
109. korostaa, että hätäavun, kunnostustoimien ja kehityksen niveltäminen toisiinsa entistä tiiviimmin on 
tärkeää, jotta voidaan varmistaa avun vaikuttavuus; pitää edelleen tärkeänä myöntää riittävä osuus 
unionin julkisesta kehitysavusta maatalousalalle; pitää valitettavana, että maatalousalalle myönnettävän 
kehitysavun taso on laskenut jyrkästi 1980-luvulta lähtien, ja kehottaa komissiota asettamaan kehi ­
tysavussa etusijalle maatalouden, myös maanviljelijöiden tukemisen markkinoille pääsyssä; huomaut ­
taa, että kehitysapu on osa laajempaa järjestelmää, jossa kaupalla, tulonsiirroilla ja muilla tulonlähteillä 
on useimmille kehitysmaille nykyään suurempi merkitys kuin julkisen kehitysavun kokonaismäärällä, 
ja että yhteinen maatalouspolitiikka estää vapaan ja oikeudenmukaisen kaupan kehittyvien markki ­
noiden kanssa;  
110. korostaa, että on otettava huomioon koko elintarvikeketju maatilalta kuluttajan lautaselle, jotta voi ­
daan lisätä maatalousalan kestokykyä; katsoo, että maatalousalan haavoittuvuuden vähentämiseksi 
tarvitaan Saharan eteläpuolisen Afrikan maiden hallitusten pitkäaikaista poliittista sitoutumista; huo ­
mauttaa, että äärimmäisiä sääolosuhteita kestävien siementen muodossa annettava väliaikainen tuki voi 
muodostaa tärkeän turvaverkon pienviljelijöille ja perheille, joihin tilanne muuten vaikuttaisi vakavasti; 
tähdentää varhaisen varoittamisen ja terveydensuojeluun, siemeniin ja eläinten rehuihin liittyvän en ­
naltaehkäisevän työn merkitystä; pitää valitettavana, että väkivalta ja turvattomuus ovat este tulevaisuu ­
den elintarviketurvalle;  
111. tähdentää, että on keskityttävä uudelleen elintarvikeapua pidemmälle menevään elintarvikepolitiikkaan, 
avunantajien keskinäiseen sekä avunantajien ja avunsaajien väliseen yhteistyöhön, johon liittyy pai ­
kallisten kumppanuuksien vahvistaminen unionin tasolla ja maailmanlaajuisesti, sekä kumppanimaiden 
tärkeään rooliin pyrittäessä luomaan perusedellytykset, jotta tällä alalla voidaan saada aikaan huomat ­
tavaa edistystä, kuten sisäinen rauha tai investointeja maaseudun infrastruktuuriin; korostaa lisäksi, että 
pitkän aikavälin yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys edellyttää avun sijasta muita, kestäviä tu ­
lonlähteitä; katsoo, että vapaat ja tasapuoliset kauppasuhteet unionin ja kehitysmaiden kesken Maa ­
ilman kauppajärjestön periaatteiden mukaisesti ovat avain elintarviketurvan parantamiseen ja inhimil ­
lisen kehityksen vauhdittamiseen Saharan eteläpuolisessa Afrikassa;  
112. on tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että elintarvikerahoitusvälineen (2008–2010) 
toteuttamisjakson olisi pitänyt olla pidempi, kun otetaan huomioon sen tavoitteet ja nykyinen rahoi ­
tusvaje välineen ohjelmakauden lopun ja seuraavan EKR:n ohjelmakauden (joka alkaa vuonna 2014) 
välillä; korostaa, että tärkeää varmistaa avun jatkuvuus perushyödykkeiden korkealla pysyttelevien 
hintojen ja niiden jatkuvan volatiliteetin vuoksi; painottaa tarvetta luoda tiiviissä yhteistyössä Maailman 
elintarvikeohjelman, Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön ja Maatalouden 
kansainvälisen kehittämisrahaston kanssa täydentävyyttä ja synergiaa elintarviketurvaa koskevien unio ­
nin ohjelmien ja edellä mainittujen sekä muiden kansainvälisten avunantajien ohjelmien kesken;  
113. on erittäin huolestunut tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, että ravitsemukseen ei ole kiinnitetty 
riittävästi huomiota, ja pitää tätä seikkaa huolestuttavana, koska aliravitsemuksella on erittäin haitallisia 
seurauksia varsinkin, jos sitä ilmenee raskauden aikana tai kahden ensimmäisen elinvuoden aikana, ja 
se saattaa aiheuttaa peruuttamatonta vahinkoa; toteaa, että aliravitsemus on inhimillisen kehityksen 
este, joka aiheuttaa yksilöille peruuttamatonta vahinkoa ja valtioille huomattavia taloudellisia ja yh ­
teiskunnallisia menetyksiä; panee tyytyväisenä merkille komission tiedonantoon ”EU:n poliittinenFI L 308/80 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
toimintakehys kehitysmaiden auttamiseksi selviämään elintarviketurvaan liittyvistä haasteista” 
(COM(2010) 127) sisältyvän komission päätöksen sisällyttää ravitsemusnäkökulma unionin ohjelmiin; 
toistaa komissiolle esittämänsä kehotuksen laatia erityinen tiedonanto tästä ulottuvuudesta ja ottaa 
kehitysyhteistyöpolitiikkaansa mukaan vakaita ja monialaisia ravitsemusstrategioita; huomauttaa, että 
yksi tärkeimmistä ja kustannustehokkaimmista toimintatavoista on naisten toimintamahdollisuuksien 
parantaminen, koska se on kauaskantoinen tapa auttaa kotitalouksia asettamaan terveydenhoito ja 
lasten ravitsemus etusijalle;  
114. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havainnon, jonka mukaan unionin tukitoimet on yleisesti 
ottaen suunniteltu hyvin ja niillä saavutetaan suurin osa niille asetetuista tavoitteista, mutta pitää 
valitettavana, että tavoitteiden laatu oli vaihteleva ja ne olivat vaikeasti mitattavissa, sillä niihin ei 
ole liitetty tulosindikaattoreita, ja noin puolessa tarkastetuista tukitoimista tulosten jatkuvuudesta ei 
ollut takeita; kehottaa komissiota asettamaan tukitoimille realistisempia ja paremmin mitattavissa 
olevia tavoitteita ja määrittelemään ne paremmin suoraan talousarviotukeen perustuvissa ohjelmissa; 
katsoo, että tällaisissa ohjelmissa olisi kiinnitettävä erityishuomiota siihen, että kannustetaan kasvavaa 
nuorta väestönosaa yrittäjyyteen ja puututaan naisten syrjintään maatalousalalla;  
115. on edelleen vakuuttunut siitä, että elintarviketurvaa koskevan kehitysavun ravitsemusnäkökulmaa on 
syytä korostaa, ja kehottaa komissiota antamaan kertomuksen edistymisestään tässä asiassa kevääseen 
2013 mennessä;  
116. panee merkille, että myös unionin maatalous-, kalastus-, energia- ja kauppapolitiikka vaikuttavat 
elintarviketurvaa koskeviin unionin toimiin; korostaa, että on syytä varmistaa Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 artiklan mukaisesti kehitykseen vaikuttavien politiikkojen joh ­
donmukaisuus ja että kyseisiin politiikkoihin olisi sisällyttävä periaate, että avusta ei saa koitua vahin ­
koa, ja sitä olisi noudatettava;  
117. on tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että komission olisi tuettava aiempaa parem ­
min maataloutta ja sosiaalisia tulonsiirtoja koskevien ohjelmien taloudellista kestävyyttä;  
Osa VI Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 2/2012 ”Euroopan aluekehitysrahas ­
ton osarahoittamat rahoitusvälineet pk-yrityksille”  
118. panee tyytyväisenä merkille erityiskertomuksen nro 2/2012, jossa huomio kohdennetaan Euroopan 
aluekehitysrahaston (EAKR) ohjelmakausilla 2000–2006 ja 2007–2013 osarahoittamiin rahoitusjärjes ­
telyihin; katsoo, että erityiskertomus nro 2/2012 tarjoaa tietoa EAKR:n osarahoittamien rahoitusjär ­
jestelyjen tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta ja perustuu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, 
Slovakiassa, Unkarissa ja Portugalissa toteutettuja hankkeita koskevan otoksen tarkastukseen;  
119. katsoo, että vastaava tarkastuskertomus kannattaisi antaa myös ohjelmakauden 2007–2013 lopussa, 
sillä se auttaisi tekemään lisäpäätelmiä EAKR:n osarahoittamien pk-yrityksiä koskevien rahoitusväli ­
neiden toiminnasta; katsoo myös, että tällaisen kertomuksen laatiminen nykyisen kauden lopussa 
auttaa välttämään aiemmin tehtyjen virheiden toistumista ja lisäämään EAKR:n osarahoittamien tule ­
vien rahoitusjärjestelyjen tehokkuutta ja vaikuttavuutta;  
120. korostaa, että pk-yritykset ovat unionin talouden työllisyyttä, innovaatioita ja vaurautta luova selkä ­
ranka; panee kuitenkin merkille, että pk-yritykset saattavat kärsiä rahoitusvajeesta, jos ne eivät saa 
tiettynä ajankohtana riittävää määrää oikeanlaista rahoitusta;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/81
121. toteaa, että julkisen talouden erittäin niukkojen määrärahojen ja yksityissektorin heikentyneen lainan ­
antokapasiteetin vuoksi pk-yritykset ja erityisesti mikroyritykset ovat joutuneet kärsimään eniten ja 
niille olisi siksi myönnettävä aiempaa enemmän unionin tukea, sillä se edistäisi työpaikkojen synty ­
mistä, innovointia ja kasvua; toteaa, että erityistä huomiota on kiinnitettävä kestävää paikallista kehi ­
tystä edistäviin pk-yrityksiin ja että koheesiopolitiikka on tärkeä investointiväline, joka edistää lähen ­
tymistä ja kestävää kehitystä koko unionissa ja on toinen kahdesta pääkanavasta, joilla unioni tukee 
pk-yrityksiä; korostaa siksi, että pk-yrityksiin liittyvien koheesiopolitiikan rahoitusvälineiden käyttöä 
olisi tulevaisuudessa tehostettava, koska niillä voidaan varmistaa varojen kierrättäminen, edistää julki ­
sen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia ja luoda unionin talousarviolla kerrannaisvaikutusta;  
122. palauttaa mieliin, että unioni tukee yrittäjyyttä yritys- ja koheesiopolitiikan avulla pääasiassa avustuk ­
sin, mutta EAKR:n kautta yhä enenevässä määrin rahoitusvälinein; toteaa, että rahoitusvälineet ovat 
takaisinmaksettavia ja kierrätettäviä välineitä, joita myös seuraavat pk-yrityspolvet voivat hyödyntää;  
123. toteaa, että rahoitusohjelmien käytön mahdollistaminen edellyttää rahoituksen välittäjien aktiivista 
osallistumista, sillä niiden myötä julkiset varat muuttuvat pk-yrityksille tarkoitetuiksi rahoitusvälineiksi; 
panee merkille, että julkisen rahoituksen lisäksi voi olla yksityissektorin antamia lisävaroja, mikä 
tarkoittaa, että pk-yrityksiin tehtäviin investointeihin käytettävissä oleva kokonaismäärä kasvaa; toteaa, 
että tätä kutsutaan yleensä vipu- tai kerrannaisvaikutukseksi;  
124. korostaa, että rahoituksen vähäisempi saatavuus on johtanut uusien yritysten lukumäärän romahta ­
miseen ja että EAKR:sta yhteisrahoitetut välineet ovat siten entistä tärkeämpiä yrittäjyyden kannusta ­
misessa;  
125. muistuttaa, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastus kohdistui EAKR:n ohjelmakausilla 2000–2006 
ja 2007–2013 osarahoittamiin rahoitusjärjestelyihin ja että tarkastushavainnot perustuvat hankeotok ­
sen suoraan tarkastukseen sekä komission ja jäsenvaltioiden hallinto-, seuranta- ja tietojärjestelmien 
tarkastukseen;  
126. toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastus kohdistui kolmeen tärkeimpään rahoitusvälinetyyp ­
piin: oman pääoman ehtoisiin rahoitusvälineisiin ja laina- sekä takuuvälineisiin; panee merkille, että 
kaikkiin näihin välineisiin voidaan osoittaa EAKR:n osarahoitusta, kunhan ne vain ovat unionin ja 
jäsenvaltioiden tukikelpoisuussääntöjen mukaisia; muistuttaa, että tarkastuksen päätavoitteena oli ar ­
vioida, oliko EAKR:n varojen käyttö pk-yritysten hyväksi toteuttaviin rahoitusjärjestelyihin vaikuttavaa 
ja tehokasta;  
127. suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen havaintoihin ja suosituksiin rahoitusvajearvioin ­
nista; panee merkille, että seuraavaa ohjelmakautta koskevassa lainsäädäntöehdotuksessa (  1 ) tällaisesta 
arvioinnista on tehty pakollinen ennakkoarvioinnin muodossa; kehottaa komissiota sisällyttämään 
asiaa koskevaan asetukseen osana perussäädöstä asiaankuuluvat vaatimukset, mitattavat vertailuarvot 
ennakkoarviointien roolista ja soveltamisesta mukaan luettuina; katsoo, että kysymystä varojen kier ­
rätystä koskevista säännöksistä olisi käsiteltävä myös seuraavaa ohjelmakautta koskevassa lainsäädän ­
töehdotuksessa;  
128. panee merkille, että rakennerahastoasetukset mahdollistavat sen, että yksityissektori asetetaan etusijalle 
julkiseen sektoriin nähden; kehottaa komissiota perustelemaan etuuskohtelun asianmukaisesti, koska se 
saattaa rajoittaa mahdollisuutta periä ylimääräiset varat takaisin ja osoittaa ne muille pk-yrityksille;FI L 308/82 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotus yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia Euroopan aluekehitysrahas ­
toa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan 
meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalira ­
hastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 
(COM(2011) 615/2).
129. on huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, että seuraavat huomattavat puutteet vähensi ­
vät toimenpiteiden vaikuttavuutta ja tehokkuutta:  
— pk-yritysten rahoitusvajearvioinnissa, jos sellainen oli saatavilla, esiintyi huomattavia puutteita, eikä 
rahoitusvajearviointeja ole järjestelmällisesti julkaistu,  
— alun perin avustuksia varten suunnitelluissa rakennerahastoasetuksissa esiintyy huomattavia puut ­
teita, sillä niissä ei oteta huomioon rahoitusvälineiden erityisominaisuuksia,  
— viipeet olivat merkittäviä ennen kuin pk-yritykset saivat varat, ja muihin pk-yritysten hyväksi 
toteutettuihin EU-ohjelmiin verrattuna EAKR:n vipukyky yksityisten sijoitusten osalta oli heikko;  
130. muistuttaa lisäksi, että parlamentin aluekehitysvaliokunnan lausunnossa innovatiivisista rahoitusväli ­
neistä tulevassa monivuotisessa rahoituskehyksessä (  1 ) korostettiin, että on tärkeää taata rahoitusväli ­
neitä koskevan oikeudellisen kehyksen selkeys, yksinkertaisuus ja avoimuus ajoissa sekä viitata lain ­
säädäntöasiakirjoissa johdonmukaisesti rahoitusvälineiden määritelmiin;  
131. panee huolestuneena merkille, että aiempia vuotuisia täytäntöönpanokertomuksia, seurantakomiteoita 
ja toimenpideohjelmien indikaattoreita on pidetty rahoitusvälineiden tavoitteiden ja tarkoitusten kan ­
nalta riittämättöminä tai epäasianmukaisina; on tyytyväinen JEREMIE-aloitteen yhteydessä todettuun 
raportointia ja seurantaa koskevaan kehitykseen;  
132. pitää valitettavana tilintarkastustuomioistuimen huomiota, jonka mukaan holdingrahastojen vipuvai ­
kutus ei ollut yksityisen sektorin osalta merkittävä ohjelmakausilla 2000–2006 ja 2007–2013; on 
yllättynyt siitä, että hallintoviranomaisten ja rahoituksen välittäjien välisissä rahoitussopimuksissa ei 
tavallisesti ole mainittu erityisiä vivutusta koskevia vaatimuksia lukuun ottamatta tiettyjä pääomara ­
hastoja, joissa esitettiin sitovia vivutusvaatimuksia yksityisille osasijoittajille;  
133. kannattaa tilintarkastustuomioistuimen kehotusta määritellä selvemmin rahoitusvälineiden vipuvaiku ­
tus; korostaa kuitenkin, että pyrittäessä saavuttamaan suurempi vipuvaikutus on tärkeää muistaa, että 
koheesiopolitiikan rahoitusvälineillä rahoitetaan yleensä hankkeita vähemmän kehittyneillä alueilla ja 
alueilla, joilla on taloudellisia vaikeuksia, jotta voidaan korjata markkinahäiriötilanteita tai muita kuin 
optimaalisia investointeja, ja näin ollen koheesiopolitiikan rahoitusvälineillä ei tähdätä yksinomaan 
lyhyen aikavälin kannattavuuteen vaan myös etenkin alueellisesti ja paikallisesti huomattaviin sosiaa ­
lis-taloudellisiin hyötyihin; korostaa, että ohjelmien suunnitteluun ja toteuttamiseen liittyvä monitasoi ­
nen hallinto ja jaettu hallinnointi ovat koheesiopolitiikan peruskäsitteitä, jotka auttavat alue- ja pai ­
kallisviranomaisia osallistumaan ohjelmien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon; korostaa sen vuoksi, 
että lainsäädäntökehyksessä on säilytettävä tietty joustavuus myös silloin, kun on kyse vipuvaikutuksen 
määritelmistä ja edellytyksistä;  
134. toteaa, että innovatiiviset rahoitusjärjestelyvälineet auttavat lisäämään pääomaa ja tukemaan investoin ­
teja paremmin kuin avustukset, joita edunsaajat pitävät yleensä liian työläinä ja byrokraattisina; ko ­
rostaa, että rahoitusjärjestelyvälineet voisivat edistää merkittävästi Eurooppa 2020 -strategian tavoit ­
teiden saavuttamista houkuttelemalla muita rahoittajia sijoittamaan unionin edun kannalta merkittäviin 
aloihin;  
135. toteaa myös, että pääoma- ja lainavälineiden kohdalla tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että vipuvai ­
kutus ei ole ollut huomattava, vaan jäi vertailuarvoja alhaisemmaksi; on tyytyväinen, että takuuväli ­
neiden vipuvaikutus oli sitä vastoin suurempi;  
136. kehottaa komissiota ryhtymään viipymättä toimenpiteisiin tilintarkastustuomioistuimen havaintojen 
vuoksi; pitää erityisen tärkeänä, että tulevaisuudessa EAKR:n vipukykyä julkista rahoitusosuutta vastaa ­
vien yksityisten sijoitusten osalta lisätään;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/83  
( 1 ) Mietinnön A7-0270/2012 liitteenä oleva lausunto.
137. on huolestunut siitä, että jäsenvaltioissa on laajalti viipeitä pk-yrityksille annettavassa rahoituksessa; 
kehottaa komissiota ja hallintoviranomaisia välttämään pk-yrityksiä rahoitettaessa pääasiassa hallinnol ­
lisista, lainsäädännöllisistä, organisaatioon liittyvistä tai strategisista syistä johtuvia viipeitä; pitää vali ­
tettavana, että hallintoviranomaisten näkökulmasta katsottuna tämä tarkoittaa, että avustusten anta ­
misesta pk-yrityksille tulee houkuttelevampi vaihtoehto;  
138. kehottaa komissiota esittämään mahdollisimman pian kokonaisvaltaisen ja selventävän ehdotuksen 
ongelmista, joita unionin eri päämäärien ja tavoitteiden mukaan vaihtelevat pk-yritysten määritelmät 
aiheuttavat, sekä asiaa koskevat mahdolliset ratkaisuehdotukset;  
139. pitää valitettavana, että joissain tapauksissa pk-yritysten hallintokuluista ei ollut saatavilla tietoa tai 
tiedot eivät olleet luotettavia; kehottaa toimivaltaisia viranomaisia kohentamaan nykyistä tilannetta ja 
antamaan tulevaisuudessa kaikki asiaankuuluvat tiedot; katsoo, että rahoitusjärjestelyvälineisiin liittyvät 
kustannukset (JEREMIE-holdingrahastoon ja rahoituksen välittäjiin liittyvät hallintokulut) olisi pidettävä 
erillään pk-yrityksille koituvista kustannuksista;  
140. pitää valitettavana, että useissa tapauksissa hallintoviranomaisten nimittämät rahoituksen välittäjät 
veloittivat yksittäisiltä pk-yrityksiltä jälleenrahoitus- ja käsittelykuluja; korostaa, että jälleenrahoitus- 
ja käsittelykulujen pitäisi olla tavanomaisia rahoituksen välittäjien toimintamenoja;  
141. korostaa rahoituksen saantiin liittyvien hallintomenettelyjen yksinkertaistamisen ja yhteisrahoitukseen 
liittyvien vaatimusten keventämisen merkitystä;  
142. pitää huolestuttavana, että komission ohjeissa ei aseteta ehtoja, jotka estäisivät sellaisten kulujen 
veloittamisen pk-yrityksiltä, jotka eivät perustu pk-yritykseen liittyvään ja rahoituksen välittäjien otta ­
maan tosiasialliseen riskiin tai välittäjien tarjoamiin palveluihin;  
143. ottaa huomioon rahoitusvälineiden, jaetun hallinnoinnin sekä valtiontukea ja rakennerahastoja koske ­
vien sääntöjen monimutkaisen yhdistelmän ja suosittaa, että komissio kehittää komission, hallintovi ­
ranomaisten ja edunsaajien (rahoituksen välittäjien) välisiä viestintä- ja seurantajärjestelmiä ja tarjoaa 
parempaa opastusta ja neuvontaa vuosien 2007–2013 sääntelykehyksen uusien säännösten vuoksi;  
144. tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta, jonka mukaan komission olisi huolehdittava siitä, että 
rahoitusvälineiden seuranta- ja arviointijärjestelmä on luotettava ja teknisesti pätevä; kehottaa komis ­
siota lisäksi noudattamaan tilintarkastustuomioistuimen suositusta jäsenvaltioiden kanssa tehtävästä 
sopimuksesta pienestä määrästä mitattavissa olevia, asiaankuuluvia, erityisiä ja yhdenmukaisia rahoi ­
tusvälineiden tulosindikaattoreita, jotka vahvistaisivat sekä seuranta- että tarkastusprosesseja;  
145. toteaa, että alueellinen hajanaisuus ja riittämätön kriittinen massa vaikuttavat rahoitusvälineen hou ­
kuttelevuuteen ja tiettyihin rahoitusehtoihin ja saattavat nostaa hallintokulut melko korkeiksi; panee 
merkille, että kyseiset EAKR:n ominaisuudet haittasivat rahoitusvälineiden asianmukaista varainhoitoa 
eri ohjelmakausilla, kun EAKR:n tukea myönnettiin pk-yrityksille;  
146. pitää valitettavana, että toimenpideohjelman varoja jakaneet viranomaiset, joiden tietämys pk-yritysten 
rahoittamisesta on yleensä heikkoa, myönsivät julkisia varoja rahastoille siten, että niiden koko jäi 
usein kriittistä massaa alhaisemmiksi; katsoo, että tämä tilanne juontaa juurensa erilaisista temaattisista 
toimenpideohjelmista, joiden taloudelliset, ympäristölliset, sosiaaliset ja alueelliset tavoitteet ovat mo ­
ninaisia;FI L 308/84 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
147. katsoo, että rahoitusjärjestelyjä ehdottaessaan hallintoviranomaisten olisi varmistettava, että ehdotus 
perustellaan asianmukaisesti laadukkaalla pk-yritysten rahoitusvajearvioinnilla, joka perustuu standar ­
doituun ja yleisesti hyväksyttyyn menettelyyn; kannattaa sitä, että komission olisi toimenpideohjelmia 
ja rahoitusjärjestelyjä hyväksyessään varmistettava niiden yhdenmukaisuus pk-yritysten rahoitusvajear ­
viointien kanssa ja taattava kyseisten arviointien laatu;  
148. pitää huolestuttavana, että jäsenvaltioissa ei ole saatavissa riittävästi tietoa siitä, miten pk-yritykset 
voivat käyttää rahoituslähteitä; kannattaa tilintarkastustuomioistuimen suositusta, että pk-yritysten 
rahoitustarjonnan laajuuden optimointi edellyttää, että sidosryhmät tuntevat mahdollisimman hyvin 
pk-yritysten erityiset rahoitustarpeet;  
149. katsoo, että kerrannaisvaikutuksen olisi kuvattava, missä määrin unionin ja jäsenvaltioiden alkuperäiset 
rahoitusosuudet ovat houkutelleet yksityistä rahoitusta; katsoo, että jäsenvaltioiden osarahoittamia 
rahoitusvälineitä olisi pidettävä yhdessä unionin rahoitusosuuden kanssa osana julkista rahoitusta;  
150. katsoo, että delegoituja säädöksiä, joilla on tarkoitus säännellä muita kuin keskeisiä unionin lainsää ­
dännön osa-alueita, ei saisi tosiasiassa ulottaa koskemaan tulevan koheesiojärjestelyn keskeisiä osate ­
kijöitä (  1 ); 
151. suosittaa voimakkaasti, että neuvosto ja komissio ehdotuksia rakennerahastoasetuksiksi suunnitelles ­
saan tarjoaisivat sopivamman sääntelykehyksen, jotta rahoitusjärjestelyjen rakenne ja täytäntöönpano 
eivät kärsisi rakennerahastojen sääntelykehyksen puutteista, maantieteellisistä rajoitteista ja pirstoutu ­
misen vaikutuksista; kehottaa ottamaan rakennerahastoja koskevan asetusehdotuksen luonnostelussa 
huomioon kuluvasta ohjelmakaudesta saadut kokemukset; katsoo erityisesti, että ehdotuksissa pitäisi 
painottaa tehokkuutta ja tuloksia pelkän sääntöjen noudattamisen sijaan;  
152. katsoo, että komission olisi huolehdittava siitä, että rahoitusvälineiden seuranta- ja arviointijärjestelmä 
on luotettava ja teknisesti pätevä, ja että rahoitusvälineet olisi erotettava puhtaista avustuksista komis ­
sion seuranta-, raportointi- ja tarkastusprosesseissa ja pk-yrityksille tosiasiallisesti maksettujen määrien 
olisi oltava avoimesti tiedossa; kannustaa komissiota ja jäsenvaltioita erityisesti sopimaan pienestä 
määrästä mitattavissa olevia, asiaankuuluvia, erityisiä ja yhdenmukaisia rahoitusvälineiden tulosindi ­
kaattoreita;  
153. on samaa mieltä siitä, että komission olisi harkittava mahdollisuutta tarjota jäsenvaltioille pk-yritysten 
hyväksi käyttövalmiita rahoitusjärjestelyrakenteita ja -välineitä (esim. avustuksia rojalteineen ja erityisiä 
sijoitusrakenteita) mutta vain, jos nämä nopeuttavat täytäntöönpanoa ja vähentävät hallintokuluja, ja 
kuitenkin siten, ettei tämä edellytys kohtuuttomasti haittaa pk-yritysten mahdollisuuksia hyödyntää 
näitä rahoitusjärjestelyjä; korostaa, että on varmistettava, että rahoitusjärjestelyt ovat myös jatkossa 
joustavia, jotta sopeuduttaisiin sekä alueellisiin eroihin että markkinoilla tapahtuviin muutoksiin;  
154. toteaa, että jäsenvaltioiden olisi komission tuella pyrittävä sisällyttämään kaikki EAKR:n osarahoittamat 
pk-yrityksiä koskevat rahoitusvälineet yhdeksi ainoaksi jäsenvaltiokohtaiseksi toimenpideohjelmaksi tai 
jäsenvaltion kansallisen toimenpideohjelman yhdeksi ainoaksi toimintalinjaksi, jolloin tavoitteena on 
järkeistää suunnitteluprosessia ja päästä eroon yhdestä keskeisestä havaitusta viivästystekijästä;  
155. katsoo, että komission olisi ehdotettava yhteistä määritelmää kerrannaisvaikutukselle sekä standardoi ­
tuja kierrättämistä koskevia käsitteitä ja sisällytettävä määritelmät rakennerahastoasetuksiin holdingra ­
haston tai rahaston tyypistä riippuen sekä vahvistettava sopimuksissa sitovat vähimmäisvipuasteet,FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/85  
( 1 ) Kuten yhteisen strategiakehyksen käyttöönotto, rahoitusvälineitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen antaminen, 
jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka koskevat sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamista ja aiheettomasti maksettujen mää ­
rien takaisinperintää, kansallisten tarkastusten edellytykset sekä hallintoviranomaisten ja todentamisviranomaisten 
hyväksyntäperusteet.
vähimmäisajat kierrättämiselle ja vipuindikaattorien laskentaan tarvittavat tiedot; katsoo, että lisäarvon 
käsitettä olisi pidettävä olennaisena osana vipuasteiden laskemista, jotta kyseiset toimintalinjaa koske ­
vat tavoitteet saavutettaisiin, ja että markkinaolosuhteet olisi otettava huomioon; katsoo, että tätä 
varten voitaisiin harkita eurooppalaisen lisäarvon käsitteen sisällyttämistä kauden 2014–2020 säänte ­
lykehykseen;  
156. pyytää neuvostoa ja komissiota pohtimaan vaihtoehtoisia tapoja jatkaa pk-yritysten tukemista rahoi ­
tusjärjestelyvälineiden avulla, jos koheesiopolitiikan puitteita pidetään epäsopivina; toteaa, että kyseisiä 
välineitä olisi joko tuettava komission keskitetysti hallinnoimilla ohjelmilla tai komission ja jäsenval ­
tioiden yhdessä tai jäsenvaltioiden suoraan täytäntöönpanemien erityisten sijoitusvälineiden avulla;  
157. muistuttaa, että edellä mainitussa parlamentin aluekehitysvaliokunnan lausunnossa innovatiivisista 
rahoitusvälineistä tulevassa monivuotisessa rahoituskehyksessä pidettiin myönteisenä, että rahoitusvä ­
lineiden soveltamisalaa laajennetaan seuraavalla ohjelmakaudella kaikkiin koheesiopolitiikan temaatti ­
siin tavoitteisiin ja kaikkiin yhteisen strategiakehyksen rahastoihin;  
Osa VII Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 3/2012 ”Rakennerahastot: Onko 
komissio kohdistanut tarkoituksenmukaisia toimia jäsenvaltioiden hallinto- ja valvon ­
tajärjestelmissä havaittuihin puutteisiin?”  
158. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 3/2012; hyväksyy 
kaikki tilintarkastustuomioistuimen suositukset ja kehottaa komissiota panemaan ne mahdollisimman 
pian tehokkaasti täytäntöön;  
159. on hyvillään siitä, että komissio on käynnistänyt järjestelmällisesti korjaavia toimia ja että 90 prosen ­
tissa tapauksista toimet muodostivat asianmukaisen ratkaisun havaittuihin puutteisiin (27 kohta);  
160. panee merkille, että noin 75 prosenttia komission asetuksen (EY) N:o 438/2001 (  1 ) 13 artiklassa 
tarkoitettuihin vuosikertomuksiin perustuvista kehotuksista ei johtanut rahoitusoikaisuihin; kehottaa 
sen vuoksi komissiota antamaan tietoa syistä, joiden vuoksi tässä yhteydessä ei ole ryhdytty rahoi ­
tusoikaisuihin;  
161. on huolestunut komission esittämistä erilaisista vaatimuksista ohjelmakaudella 2000–2006 perustason 
tarkastusten suorittamisen yhteydessä, koska niiden vuoksi sääntöjenvastaisia menoja saattaa jäädä 
havaitsematta; pyytää komissiota suhtautumaan perustason tarkastuksiin johdonmukaisesti ja anta ­
maan tietoa kauden 2000–2006 jälkeisestä ohjelmakaudesta; toteaa, että kauden 2007–2013 oikeus ­
perusta edellyttää, että hallintoviranomaiset tarkistavat hallinnollisesti kaikki edunsaajien toimittamat 
korvaushakemukset komission asetuksen (EY) N:o 1828/2006 (  2 ) 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti;  
162. pyytää komissiota levittämään entistä laajemmalle laadittuja tarkastuslistoja ja parhaita käytäntöjä 
koskevia käsikirjoja (joissa keskitytään tarkastelemaan erityisesti tukikelpoisuutta koskevia sääntöjä), 
joita jäsenvaltioiden on määrä noudattaa, ja valvomaan näiden tekijöiden huomioon ottamista enem ­
män;FI L 308/86 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Komission asetus (EY) N:o 438/2001, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2001, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 
soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista myönnettävän tuen hallinto- ja valvontajär ­
jestelmien osalta (EYVL L 63, 3.3.2001, s. 21).  
( 2 ) Komission asetus (EY) N:o 1828/2006, annettu 8 päivänä joulukuuta 2006, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan 
sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 
1083/2006 ja Euroopan aluekehitysrahastosta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 
1080/2006 täytäntöönpanoa koskevista säännöistä (EUVL L 371, 27.12.2006, s. 1).
163. katsoo, että perustason tarkastukset ovat erittäin tärkeitä varmistettaessa alhaisena pysyvä virhetaso 
täytäntöönpanoprosessin alusta alkaen; katsoo tästä syystä, että hallintoviranomaisen olisi joko oltava 
komission akkreditoima tai komission olisi avustettava ja valvottava hallintoviranomaista sen toteut ­
taessa edellä mainittuja perustason tarkastuksia;  
164. on kuitenkin huolestunut varsinkin seuraavista havainnoista:  
— korjaavien toimien toteuttamiseen kului keskimäärin 30 kuukautta (32 kohta), ja viivästykset 
johtuivat lähinnä kyseisistä jäsenvaltioista; komissio oli osavastuussa viivästyksistä 39 prosentissa 
tapauksista ja viivästysten pääasiallinen aiheuttaja 5 prosentissa tapauksista (35 kohta),  
— vain 67 prosentissa tapauksista komissio saavutti korkean varmuustason siitä, että rahoitusoikaisut 
olivat luotettavia (55 kohta),  
— komissio sai vain 28 prosentissa tapauksista korkean varmuustason siitä, että jäsenvaltioiden 
hallinto- ja valvontajärjestelmiä parannettiin korjaavien toimien johdosta (64 kohta), mikä merkit ­
see sitä, että päättämismenettelyissä on toteutettava huomattavia toimia;  
165. on huolissaan myös tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, että jäsenvaltioiden korjaavien toimien 
johdosta antamien ilmoitusten luotettavuutta koskevissa komission seurantatarkastuksissa ilmeni, että 
78 prosentissa tapauksista jäsenvaltioilta vaaditaan lisää korjaavia toimia (45 kohta); panee näin ollen 
huolestuneena merkille, että komissio on toisinaan turvautunut mahdollisesti epäluotettaviin tietoihin, 
koska se ei ole kyseenalaistanut riittävästi jäsenvaltioiden toimittamia tietoja (esimerkiksi 57 kohta 
sekä laatikko 9 ja 12) ja että komissio ei ole tarkistanut riittävän hyvin tietojen luotettavuutta; toteaa, 
että jäsenvaltioiden ilmoitusten epäluotettavuuden vuoksi komission on lisättävä tarkastusresursseja; 
katsoo myös, että tällaisten seurantatarkastusten kustannusten ja hyötyjen on oltava asianmukaisesti 
tasapainossa (46 kohta);  
166. katsoo, että toimintaa voitaisiin tehostaa entisestään vahvistamalla komission roolia ennakkotarkas ­
tuksissa jälkitarkastusten sijasta;  
167. muistuttaa komissiota siitä, että tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2010 vuosikertomuksen mukaan 
koheesiopolitiikan toimintalohkon virhetaso on noussut, mikä merkitsee muutosta aikaisempien vuo ­
sien hyvään kehityssuuntaan ja haittaa virhetasojen nopeampaa alentamista, mitä parlamentti vaati 
vuotta 2008 koskevan vastuuvapauden kehyksessä (  1 ); 
168. muistuttaa, että komission valvontatehtävä on tärkeä, jotta se voi kantaa sille viime kädessä kuuluvan 
vastuun talousarvion toteuttamisesta myös yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavan hallin ­
noinnin aloilla; palauttaa mieliin toimintasuunnitelman komission valvontatehtävän vahvistamiseksi 
rakennetoimien yhteisen hallinnoinnin yhteydessä (COM(2008) 97) ja ohjelmakautta 2007–2013 
koskevan parannetun oikeudellisen kehyksen ja toteaa, että niiden avulla pyrittiin alentamaan raken ­
netoimien virhetasoa ja siten suojaamaan unionin talousarviota; toteaa kuitenkin, että vuoden 2008 
toimintasuunnitelma tuli voimaan ohjelmakauden 2000–2006 lopussa ja kattoi siten ainoastaan ky ­
seistä jaksoa koskevan päättämismenettelyn; kehottaa sen vuoksi komissiota panemaan täydellisesti 
täytäntöön ohjelmakautta 2007–2013 ja sen jälkeistä aikaa koskevassa toimintasuunnitelmassa mai ­
nitut toimet; edellyttää tässä yhteydessä, että komissio alentaa virhetasoa huomattavasti ja jatkuvasti 
erityisesti ohjelmissa, joiden virhetasojen odotetaan olevaan kaikkein korkeimmat; ehdottaa, että tilin ­
tarkastustuomioistuin arvioi säännöllisesti kansallisten tarkastusviranomaisten toiminnan teknistä ja 
eettistä laatua – erityisesti niiden riippumattomuutta – ja esittää parlamentille ja neuvostolle kerto ­
muksen havainnoistaan ja päätelmistään;  
169. painottaa, että valvonnassa on toimittava nopeasti, jotta varmistetaan, että unionin veronmaksajien 
taloudellisia etuja suojellaan; kehottaa komissiota asettamaan etusijalle mahdollisimman varhaisessa 
vaiheessa toteutettavat valvonta-, arviointi- ja seurantatoimet sen valvoessa kyseisten varojen hallin ­
nointia tulevaisuudessa;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/87  
( 1 ) Katso Euroopan parlamentin päätöslauselma 5. toukokuuta 2010, joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton 
osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 
2008, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot, 4 kohta (EUVL L 252, 25.9.2010, s. 39).
170. katsoo, että komission valvontatehtävän parantaminen on jatkuva prosessi; korostaa tässä yhteydessä 
tilintarkastustuomioistuimen huomautusta, jonka mukaan se, että hallinta- ja valvontajärjestelmät ovat 
olleet vaikuttavia tiettynä ajankohtana, ei tarkoita, että ne pysyisivät vaikuttavina, koska rakennetoi ­
mien hallinnointiin käytettävät järjestelmät ja niistä vastaavat henkilöt ja yksiköt saattavat vaihtua; 
kehottaa komissiota hyväksymään tilintarkastustuomioistuimen suositukset kokonaan; pitää toiminta ­
suunnitelman parantamista välttämättömänä, jos komission varainhallinnan parantamiseen liittyvät 
odotukset eivät toteudu;  
171. kehottaa komissiota toteuttamaan toimia sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot eivät puutu ohjelmien 
jatkuvuuteen muuttamalla rakennerahastojen valvonnasta vastaavia yksikköjä, järjestelmiä ja henkilös ­
töä, joiden komissio on jo aiemmin katsonut täyttävän pätevyysvaatimukset;  
172. panee tyytyväisenä merkille, että vuoden 2008 toimintasuunnitelman hyväksymisen jälkeen komissio 
on määrännyt useita ehkäiseviä toimia, rahoitusoikaisut mukaan luettuina; pyytää siksi komissiota 
toimittamaan tietoa korjaavien toimien vaikutuksesta ohjelmakauden 2000–2006 virhetasoon kaiken 
kaikkiaan;  
173. palauttaa mieliin tilintarkastustuomioistuimen lausunnossaan nro 2/2004 esittämän ajatuksen yhtenäi ­
sestä tarkastusmallista; katsoo, että vaikuttavassa ja tehokkaassa sisäisen valvonnan järjestelmässä 
yhteisten periaatteiden ja normien olisi oltava hallinnon perustana kaikilla tasoilla (  1 ); 
174. on vakuuttunut siitä, että komission olisi jatkettava yhtenäisen tarkastusmallin periaatteen täytäntöön ­
panoa; pitää erittäin tärkeänä huolehtia tarkastusviranomaisten työn laadusta nykyisellä kaudella ja 
tulevaisuudessa ja taata niiden riippumattomuus ja katsoo, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi on 
tähdellistä laatia kyseisiä tarkastuksia koskevia selviä ja avoimia yhteisiä normeja; toteaa, että mikäli 
tarkastusviranomaiset tuottavat luotettavia tuloksia, unionin talousarviota voidaan suojata asianmukai ­
sesti korkeiden virhetasojen esiintymisestä huolimatta, koska komissio voi suorittaa rahoitusoikaisuja 
niiden torjumiseksi; muistuttaa kuitenkin, että tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden veronmaksajat 
joutuvat maksamaan kaksinkertaisesti, minkä vuoksi virheiden estäminen on aina sekä komission 
että jäsenvaltioiden kannalta tehokkaampaa kuin niiden korjaaminen jälkeenpäin; korostaa tässä yh ­
teydessä erityisesti tilintarkastustuomioistuimen suosituksen nro 1 toista luetelmakohtaa ja kehottaa 
komissiota panemaan tämän suosituksen täytäntöön;  
175. kehottaa komissiota saattamaan ohjelmakauden 2000–2006 päätökseen ottaen asianmukaisesti huo ­
mioon tilintarkastustuomioistuimen havainnot ja raportoimaan parlamentille siitä, kuinka se aikoo 
varmistaa tämän prosessin laillisuuden ja asianmukaisuuden;  
176. kehottaa komissiota myös ottamaan huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa esitetyt 
seikat, seuraamaan rakennetoimien toteutusta kaudella 2007–2013 ja pitämään mielessä tilintarkas ­
tustuomioistuimen havainnot keskusteltaessa tulevista rakennetoimista kaudelle 2014–2020;  
177. on painokkaasti sitä mieltä, että komission olisi osallistuttava tiiviimmin rakennerahastojen valvontaan 
jatkamalla jäsenvaltioiden hallinto- ja todentamisviranomaisten sekä lausuman antavien elimien avus ­
tamista ja valvomista kaikissa täytäntöönpano- ja todentamisvaiheissa, jotta taataan entistä tehok ­
kaampi ja vähemmän aikaa ja varoja kuluttava prosessi;  
Osa VIII Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 4/2012 ”Rakennerahastojen ja ko ­
heesiorahaston käyttö merisatamien liikenneinfrastruktuurien osarahoittamiseen: 
onko kyseessä vaikuttava investointi?”  
Johdanto  
178. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen mutta toteaa, että sen parem ­
min komissio kuin jäsenvaltiotkaan eivät ole pystyneet varmistamaan, että osarahoitettujen merisata ­
mahankkeiden määrärahat käytetään vaikuttavasti ja kustannustehokkaasti;FI L 308/88 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Katso 10. toukokuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman, joka sisältää huomautukset, jotka ovat 
erottamaton osa päätöksiä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta 
varainhoitovuonna 2009, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot, 61 kohta (EUVL L 250, 27.9.2011, s. 33).
179. pitää myönteisenä, että komissio kannatti suurinta osaa tilintarkastustuomioistuimen suosituksista;  
180. pitää suurta osaa toimista, joita komissio on toteuttanut estääkseen kertomuksessa havaittujen kaltais ­
ten puutteiden esiintymisen tulevaisuudessa, hyödyllisenä menojen vaikuttavuuden ja kustannustehok ­
kuuden parantamisen kannalta;  
181. toteaa kuitenkin, että komission on toteutettava jatkotoimenpiteitä;  
Havainnot  
182. toteaa huolestuneena, että  
— tutkituista 27 hankkeesta neljää ei ollut saatu valmiiksi kertomusta laadittaessa ja vielä tammi ­
kuussa 2012 hankkeista kahta ei ollut saatu valmiiksi,  
— rakennuslupien ja hyväksyntien myöntämistä koskevat hallinnolliset menettelyt olivat usein pitkiä 
ja raskaita, mikä aiheutti ajoittain viivästyksiä ja lisäkustannuksia,  
— kahdella hankkeella oli tavoitteita, jotka eivät vastanneet liikennepolitiikan tavoitteita eivätkä hank ­
keiden rahoituksen taustalla olleen toimenpideohjelman kuvausta;  
183. panee merkille, että  
— kertomusta laadittaessa neljä valmiiksi saatua hanketta ei ollut käytössä, mutta nyt ne on otettu 
käyttöön,  
— yhdelläkään alueella ei ollut pitkän aikavälin kehityssuunnitelmaa satamaa varten; toteaa kuitenkin, 
että tällaiset suunnitelmat eivät kuuluneet rahoitusehtoihin;  
184. on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että liikenneinfrastruktuuri-investointien tulokset ja vaikutus 
eivät aina näy konkreettisesti heti rakennustöiden päättymisen jälkeen, vaan ne tulevat näkyviin vasta 
jonkin ajan kuluttua;  
185. toteaa, että  
— komissiolle ei tiedoteta riittävästi hankkeiden etenemisestä, sillä hankkeiden puutteita ei korjattu 
saatavilla olevien tietojen perusteella,  
— komission ohjeet ja koulutusseminaarit eivät yksin riittäneet lisäämään tietoisuutta moitteettoman 
varainhoidon periaatteista,  
— komission neuvonantajan roolia seurantakomiteoissa koskevat säännökset voivat olla liian rajoit ­
tavia ja sen käytössä olevat muut välineet, joilla pyritään varmistamaan menojen vaikuttavuus, 
saattavat olla tehottomia, sillä tilintarkastustuomioistuimen mukaan ei ole juurikaan näyttöä siitä, 
että komissio olisi puuttunut seurantakomiteoiden toimintaan varmistaakseen menojen vaikutta ­
vuuden tai tulos- ja vaikutusindikaattoreiden asettamisen,  
— vain pieni osa väestöstä käyttää satamia, joten niiden ei voida katsoa parantavan saariyhteyksiä eikä 
niiden rakentaminen ole näin ollen liikennepolitiikan mukaista, lukuun ottamatta tapauksia, joissa 
pieniä aluksia käytetään yleisesti säännöllisinä liikennevälineinä saarien välillä ja sataman rakenta ­
minen parantaisi koko väestön yhteyksiä,FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/89
— erityisille rakennuskohteille tarkoitetut kuivatelakat eivät vastaa Euroopan laajuisia liikenneverkkoja 
koskevien suuntaviivojen tavoitteita edes silloin, kun niitä voidaan käyttää huollossa, koska ne 
eivät kuulu yhteenkään niistä ”merisatamaverkostoon liittyvistä yhteistä etua koskevien hankkeiden 
määrittelyistä”, jotka yksilöitiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1692/96/EY (  1 ) 
liitteessä II olevan 5 jakson 2 kohdan III alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan 
parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1346/2001/EY (  2 ); 
Tilintarkastustuomioistuimen suositukset  
186. kannattaa tilintarkastustuomioistuimen suosituksia, joiden perusteella komission olisi  
— asetettava merisatamainfrastruktuureja koskevan koheesiorahaston tuen ehdoksi satamia koskeva 
kattava pitkän aikavälin kehittämisstrategia,  
— tehtävä rakennusvaiheessa tarkastuskäyntejä paikan päälle vaikuttavuuden varmistamiseksi,  
— kohdistettava osarahoitettujen infrastruktuureiden käyttöön ja tuloksellisuuteen riskiperusteisia jäl ­
kitarkastuksia,  
— tehostettava suurten hankkeiden ja koheesiorahaston hankkeiden arviointimenettelyä, jotta vakavat 
puutteet kyetään havaitsemaan paremmin ja niiden korjaamiseksi voidaan ryhtyä asianmukaisiin 
toimiin,  
— asetettava unionin tuen ehdoksi tulosperusteisuuden periaate,  
— kannustettava hallintoviranomaisia tulos- ja vaikutusindikaattoreiden systemaattiseen käyttöön;  
187. panee tyytyväisenä merkille, että komissio on  
— ehdottanut ennakkoehtoa, jolla varmistetaan, että ennen vuosien 2014–2020 koheesiopolitiikan 
puitteita koskevaa rahoituspäätöstä tehdään pitkän aikavälin strateginen suunnitelma,  
— toteuttanut hankkeiden tarkastuskäyntejä ja järjestänyt asiaankuuluvien viranomaisten kanssa ko ­
kouksia teknisistä yksityiskohdista,  
— käynnistänyt EAKR:sta ja koheesiorahastosta ohjelmakaudella 2000–2006 osarahoitettujen, riski ­
analyysin perusteella valittujen hankkeiden lopputarkastuksia,  
— parantanut päätöksentekomenettelyä vuosina 2007–2012 vakioimalla tärkeitä hankkeita koskevaa 
päätöksentekomenettelyä, ottamalla käyttöön vakiomuotoisia hakulomakkeita ja tekemällä asiaan ­
kuuluvien komission yksiköiden kuulemisesta pakollista sekä toteuttamalla JASPERS-aloitteen (Eu ­
roopan alueiden hankkeille annettava yhteinen apu), jonka avulla jäsenvaltioiden pitäisi pystyä 
laatimaan paremmin valmisteltuja hakemuksia,  
— kehittänyt tuloksellisuustarkastusta koskevan kehyksen, jonka perusteella on tarkoitus toteuttaa 
ensimmäinen sarja kohdennettuja tarkastuksia vuodesta 2012 lähtien, sekä ehdotuksessaan vuosien 
2014–2020 koheesiopolitiikan kehykseksi kehottanut määrittelemään tuloskehyksen, jonka perus ­
teella komissiolla olisi oikeus keskeyttää maksut, jos asetettujen välitavoitteiden ja tavoitteiden 
saavuttamisessa todetaan merkittäviä puutteita;  
Lisäsuositukset  
188. kehottaa komissiota  
— hyväksymään täysin tilintarkastustuomioistuimen suositukset käyttää tulos- ja vaikutusindikaatto ­
reita ei pelkästään painopistealan tasolla vaan myös hanketasolla mukauttaen soveltamisalan yk ­
sittäisen hankkeen mahdollisiin vaikutuksiin,FI L 308/90 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) EYVL L 228, 9.9.1996, s. 1.  
( 2 ) EYVL L 185, 6.7.2001, s. 1.
— toteuttamaan järjestelyn, jossa liikenneinfrastruktuuriin tehtyjen investointien tuloksia ja vaikutuk ­
sia arvioidaan rakennustöiden päättymisen jälkeen siinä vaiheessa, kun tulosten ja vaikutusten 
voidaan olettaa näkyvän,  
— analysoimaan ja vertaamaan keskimääräistä toteutusaikaa ja hallinnollisten menettelyjen laatua 
jäsenvaltioittain, kun on kyse vertailukelpoisista osarahoitetuista hankkeista, sekä suosittelemaan 
tämän perusteella parhaita käytäntöjä,  
— ottamaan huomioon, että välitavoitteiden saavuttamisessa esiintyvät puutteet eivät aina johdu 
huonosta hallinnosta, ja jättämään tuloskehystä koskevan ehdotuksensa ulkopuolelle rahoituksen 
epäämisen niissä tapauksissa, joissa investoinneilta odotettujen tulosten epäonnistumista ei olisi 
kyetty estämään tai ennalta aavistamaan,  
— lisäämään hankkeiden etenemisestä saatavilla olevien tietojen määrää ja pyytämään parantamaan 
havaitut puutteet, mikä on ennakkoedellytys lisärahoitukselle; toteaa, että hankkeiden toteuttami ­
sesta saadaan aivan liian vähän tietoa,  
— arvioimaan, miten tehokkaasti koulutusseminaarit ja ohjeet lisäävät tietoisuutta moitteettoman 
varainhoidon periaatteista,  
— ehdottamaan muutoksia oikeudellisiin määräyksiin, jotta seurantakomiteat voisivat hoitaa tehok ­
kaammin neuvoa-antavaa tehtävää, sekä analysoimaan menojen vaikuttavuutta tehostavien edellä 
mainittujen muiden välineiden tehokkuutta;  
Osa IX Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 5/2012 ”Yhtenäinen hallintotietojär ­
jestelmä (Common RELEX Information System, CRIS)”  
189. on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 5/2012, sillä parlamentti saa siitä 
valvontaviranomaisena ja vastuuvapauden myöntävänä viranomaisena tietoa talousarvion toteuttami ­
sesta;  
190. on ilahtunut tilintarkastustuomioistuimen yleisestä näkemyksestä, että ”CRIS-järjestelmän avulla kye ­
tään vastaamaan komission tietotarpeisiin enimmäkseen vaikuttavasti ulkoisten toimien alalla” (75 
kohta); on kuitenkin huolestunut eräistä ratkaisevista puutteista, joita kertomuksessa havaittiin;  
191. kehottaa komissiota määrittämään CRIS-järjestelmän aseman ja sen tavoitteet, joita ei ole päivitetty 
sitten vuonna 2002 tapahtuneen järjestelmän käyttöönoton, vaikka järjestelmän sisältöön on tehty 
monia muutoksia;  
192. yhtyy kaikkiin tilintarkastustuomioistuimen suosituksiin; pyytää komissiota panemaan ne mahdolli ­
simman pian täytäntöön, jotta jäljellä olevat puutteet voidaan korjata;  
193. korostaa, että mahdollisten CRIS-järjestelmän asemaa koskevien muutosten ja järjestelmän mukautus ­
ten olisi vastattava Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen perustuvia unionin ulkoisia 
toimia koskevia uusia haasteita, mikä parantaisi tietojen laatua ja johdonmukaisuutta;  
194. painottaa, että CRIS-järjestelmään liittyviä raportointitoimia on mukautettava parlamentin toimival ­
tuuksiin ulkoisten toimien alalla ja talousarvion valvonnassa;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/91
195. pitää olennaisen tärkeänä suositusta nro 1, jonka mukaan CRIS-järjestelmälle tarkoitettu rooli tieto ­
järjestelmänä olisi määritettävä etenkin suhteessa komission suoriteperusteiseen kirjanpitojärjestelmään 
(ABAC);  
196. toteaa, että CRIS- ja ABAC-järjestelmien välisen tietojen eheyden parantaminen on keskeinen vaatimus, 
jotta unionin ulkoisista toimista voidaan raportoida johdonmukaisesti, avoimesti, ajankohtaisesti ja 
luotettavasti; korostaa, että olisi vältettävä ABAC-järjestelmän toimintojen päällekkäisyyttä CRIS-järjes ­
telmän kanssa;  
197. on huolissaan seuraavista tilintarkastustuomioistuimen huomautuksista, jotka koskevat CRIS-järjestel ­
män tehokkuutta ja vaikuttavuutta:  
— CRIS-järjestelmän asemaa suhteessa ABAC-järjestelmään ei ollut määritetty riittävän hyvin, jolloin 
toiminnot toistuivat (34 ja 35 kohta) ja oli epäselvää, millaista lisäarvoa rahoitustapahtumien 
kirjaamisesta CRIS-järjestelmään koitui (35 kohta),  
— CRIS-järjestelmästä saadut tiedot voivat olla epäluotettavia (39–41, 49–52 ja 54–56 kohta) ja 
edellyttävät toisinaan manuaalisia mukautuksia (komission vastaus 52 kohtaan) tietojen koodaa ­
mispuutteiden (38–41 kohta) tai puuttuvien ja virheellisten tietueiden (49–51, 54 ja 55 kohta) 
vuoksi,  
— tietojen (laskujen ja tarkastuskertomusten) kirjaamisessa CRIS-järjestelmään ilmeni merkittäviä vii ­
peitä (57 kohta),  
— CRIS-järjestelmän käyttäjäystävällisyydessä on edelleen selkeitä puutteita (43 kohta ja kaavio 3);  
198. on huolissaan, että näiden puutteiden vuoksi parlamentille vastuuvapauden myöntävänä viranomaisena 
annettavat tiedot voivat olla epäluotettavia (esimerkiksi maittain eritellyt menot, 39 kohta); antaa 
tunnustusta komission tähän asti toteuttamista toimista (erityisesti komission vastaukset 35, 52 ja 
54 kohtaan); pyytää kuitenkin komissiota korjaamaan puutteet mahdollisimman pian, jotta voidaan 
varmistaa CRIS-järjestelmän moitteeton varainhoito; toteaa erityisesti, että toimintojen päällekkäisyyttä 
on vältettävä, sillä se on tehotonta ja tietueet saattavat olla virheellisiä;  
199. toteaa lisäksi, että CRIS-järjestelmän toiminnot olisi saatettava ajan tasalle, jotta ulkoisista toimista 
voitaisiin tarjota edunsaajamaittain, toimintalohkoittain tai rahoitusvälineittäin koottuja tietoja, mikä 
on nykyisessä muodossa vaikeaa ellei peräti mahdotonta; korostaa, että järjestelmän tehokkuutta ja 
vaikuttavuutta toimijoiden kannalta on parannettava järkeistämällä ja yhtenäistämällä tietojen koo ­
daamista;  
200. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havainnot, ettei CRIS-järjestelmän kustannuksia ollut ana ­
lysoitu tarkastuksessa, jonka tarkoituksena oli analysoida järjestelmän kykyä antaa komissiolle tarvit ­
tavat tiedot eikä selvittää sen hallintomenoja; pitää kuitenkin valitettavana, ettei CRIS-järjestelmän 
kustannustehokkuudesta ole tietoja;  
201. pitää valitettavana, ettei CRIS-järjestelmää kehitettäessä laadittu selkeää pitkän aikavälin strategiaa sen 
tavoitteita ja toimintaa varten, sillä tämän vuoksi tehtävät ovat viime kädessä lisääntyneet ilman 
selkeää kokonaisnäkemystä;  
202. korostaa, että CRIS-järjestelmässä olisi oltava vakituinen mekanismi tietojen luottamuksellisuuden ja 
käyttöoikeuksien porrastamiseksi; katsoo, että tällainen mekanismi olisi otettava käyttöön, jotta voi ­
daan varmistaa riittävä luottamuksellisuus ja tietojen eheys;FI L 308/92 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
203. on huolissaan järjestelmän turvallisuuteen liittyvistä puutteista; panee myös merkille, että turvallisuus ­
vastuita ei ole määritetty selkeästi, mikä on vakava tietoturvariski; korostaa, että tietojen on oltava 
täysin kehitysapukomitean (DAC) kriteerien mukaisia;  
204. muistuttaa komissiota, että on tärkeää noudattaa tietosuojasääntöjä; paheksuu, etteivät tietosuojavas ­
taavalle toimitetut ilmoitukset nimenomaisesti koskeneet CRIS-järjestelmän tietueisiin liitettyjä ansio ­
luetteloita (74 kohta);  
205. kehottaa komissiota ottamaan viipymättä huomioon kaikki tilintarkastustuomioistuimen ja parlamen ­
tin havaitsemat puutteet sekä niiden esittämät suositukset;  
Osa X Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 6/2012 ”Euroopan unionin tuki 
Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle”  
206. palauttaa mieliin, että tarkastuksessa esitettiin seuraava pääkysymys: ”Hallinnoiko komissio vaikutta ­
vasti EU:n rahoitusvälinettä, jolla tuetaan Kyproksen turkkilaista yhteisöä?”;  
207. kehottaa budjettivaliokuntaa ja talousarvion valvontavaliokuntaa ottamaan tämän päätöslauselman 
havainnot huomioon neuvotellessaan uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä (2014–2020) sano ­
tun kuitenkaan rajoittamatta sen lopullista tulosta, jotta voidaan ottaa huomioon tilintarkastustuo ­
mioistuimen suositus paremman suunnittelun, täytäntöönpanon ja kestävyyden mahdollistamisesta 
neuvoston asetuksen (EY) N:o 389/2006 (  1 ) mukaisesti tavalla, joka ei vaikuta unionin ulkopuoliseen 
alueeseen;  
208. yhtyy tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen päätelmiin siitä, että ”ohjelmassa on jo saa ­
vutettu joitakin myönteisiä tuloksia, mutta tulosten kestävyys on useissa tapauksissa kyseenalainen, 
erityisesti tulevan EU-rahoituksen epävarmuuden vuoksi” ja että komissio on ”kyennyt laatimaan 
ohjelman, jossa on kohteena ja asianmukaisina painopistealoina kaikki asetuksen tavoitteissa mainitut 
alat” ja onnistunut ”myös merkittävistä rajoitteista huolimatta perustamaan nopeasti ohjelman hallin ­
nointitoimiston Kyproksen pohjoisosaan ja soveltamaan varsin sopivia täytäntöönpanomenetelmiä ja 
riskinlieventämistoimenpiteitä. Ohjelman hallinnoinnin suurimmat puutteet johtuivat yhtäältä siitä, 
että paikallinen ohjelman tukitoimisto ei toiminut hajautetumpien hallinnointimenettelyjen alaisena 
samalla tavalla kuin EU:n edustustot; lisäksi henkilöstön työsopimukset olivat liian lyhytkestoisia, jotta 
sama henkilöstö olisi voinut hallinnoida rahoitettuja hankkeita alusta loppuun saakka. YK:n kanssa 
yhteisen hallinnoinnin yhteydessä suoritettu seuranta ei myöskään ollut riittävää”;  
209. panee merkille, että ohjelmasta on tuettu monia edunsaajia Kyproksen turkkilaisessa yhteisössä; pitää 
kuitenkin valitettavana, että suurimman yksittäisen hankkeen täytäntöönpano ei ole Turkin armeijan 
asettamien rajoitusten takia ollut mahdollista (meriveden suolanpoistolaitoksen rakentamishanke, jo ­
hon osoitettiin 27,5 miljoonaa euroa); toteaa, että tämä merkitsee huomattavaa takaiskua ohjelmalle;  
210. korostaa, että on tärkeää jatkaa Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle asetuksen (EY) N:o 389/2006 
säännösten mukaisesti annettavaa tukea, kuten myös komissio totesi vastauksessaan tilintarkastustuo ­
mioistuimen erityiskertomukseen; painottaa, että on tärkeää lähentää Kyproksen turkkilaista yhteisöä 
unioniin, jotta voidaan edistää jälleenyhdistämistä; katsoo sen vuoksi, että tulevaisuudessa on lisättävä 
varoja, joita osoitetaan i) sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen edistämiseen, ii) infrastruktuurin ke ­
hittämiseen ja uudelleenorganisointiin, iii) sovitteluun, luottamusta lisääviin toimenpiteisiin ja kansa ­
laisyhteiskunnan tukemiseen, iv) Kyproksen turkkilaisen yhteisön lähentämiseen unioniin, v) yhteisön 
säännösten mukaisten lainsäädäntötekstien valmisteluun, vi) yhteisön säännöstön täytäntöönpanon 
valmisteluun sekä talouden yhtenäistämisen edistämiseen kiireellisesti; katsoo myös, että kyseisiin 
tavoitteisiin liittyviä, molemmat yhteisöt kattavia ohjelmia on tehostettava;  
211. painottaa erityisesti Kyproksen kateissa olevien henkilöiden komitean kaltaisten molemmat yhteisöt 
kattavien hankkeiden merkittävää tehtävää, jotta kateissa olevien henkilöiden kohtalo voidaan ratkaista 
ja edistää yhteisöjen välistä sovittelua; korostaa, että on tärkeää varmistaa kateissa olevienFI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/93  
( 1 ) Neuvoston asetus (EY) N:o 389/2006, annettu 27 päivänä helmikuuta 2006, rahoitusvälineen perustamisesta Kyp ­
roksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi ja Euroopan jälleenrakennusvirastosta annetun 
asetuksen (EY) N:o 2667/2000 muuttamisesta (EUVL L 65, 7.3.2006, s. 5).
henkilöiden komitean toimintaan tarvittavat varat, ja pyytää komissiota kehottamaan Turkin asevoimia 
sallimaan pääsyn sotilasalueille ja näin tukemaan komiteaa; korostaa, että on rahoitettava molemmat 
yhteisöt kattavia infrastruktuurihankkeita ja tehtävä tehokkaampaa yhteistyötä YK:n virastojen ja oh ­
jelmien kanssa;  
212. toteaa myös, että on tärkeää jatkaa teknisen kulttuuriperintökomitean työn tukemista, jotta voidaan 
varmistaa sellaisten historiallisten ja uskonnollisten kohteiden kunnostaminen ja suojelu, jotka ovat 
osa Kyproksen kulttuuriperintöä ja jotka kuuluvat erottamattomasti koko maailman kulttuuriperin ­
töön;  
213. panee merkille, että yleisesti ottaen hankkeiden kestävyys on usein kyseenalainen, sillä hallinnolliset 
valmiudet ovat vähäiset, asianomaisten säädösten hyväksyminen on viivästynyt ja lisäksi edunsaajat 
eivät voi olla varmoja, onko rahoitusta saatavissa tulevaisuudessa;  
214. katsoo, että on myös hyödyllistä palauttaa mieliin, että tarkastuksen aikana oli vielä epäselvää, saa ­
daanko unionin tukiohjelmalle merkittävää lisärahoitusta; katsoo, että tällainen epävarmuus tekee 
ohjelman hallinnoinnista vaikeampaa ja sillä on kielteinen vaikutus ohjelman vaikuttavuuteen ja 
kestävyyteen;  
215. ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen suositukset, jotka koskevat sekä yhdistymisprosessin 
etenemiseen liittyviä erilaisia skenaarioita että unionin tulevan tuen tasoon liittyviä skenaarioita;  
216. on samaa mieltä komission kanssa siitä, että siihen asti kun Kyproksen ongelma on ratkaistu, Kyp ­
roksen turkkilaiselle yhteisölle annettavan tuen olisi edelleen perustuttava asetukseen (EY) N:o 
389/2006;  
217. panee tyytyväisenä merkille, että tukitoimenpiteet ilmentävät ohjelman tavoitteita huolimatta siitä, että 
ohjelma kattaa useita eri aloja, asetus (EY) N:o 389/2006 hyväksyttiin myöhässä ja ohjelmalta puuttuu 
monivuotinen perspektiivi;  
218. toteaa kuitenkin huolestuneena, että komissiolla on huomattavia vaikeuksia ohjelman laatimisessa ja 
täytäntöönpanossa ja useat tekijät ovat heikentäneet komission paikallisen tukitoimiston vaikuttavuut ­
ta, ja katsoo, että ohjelman täytäntöönpanomenettelyt eivät aina ole vaikuttavia ja hankkeiden kestä ­
vyys on vaarassa siitä huolimatta, että joitakin tuloksia on saavutettu;  
219. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa kuvatun tilanteen; toteaa, että ko ­
missio on toteuttanut eräitä toimia ja tarkastuksen jälkeen tehokkuus on parantunut;  
220. pitää niin ikään ilahduttavana, että YK:n kehitysohjelman (UNDP) kanssa yhdessä hallinnoidut toimet 
saatiin onnistuneeseen päätökseen;  
221. pitää valitettavana, että meriveden suolanpoistolaitosta koskeva hanke menetettiin, ja toteaa, että se on 
harmillinen vastoinkäyminen; muistuttaa, että tämä hanke oli paitsi vesialan tärkein hanke myös 
suurin välineestä rahoitettu hanke (jonka osuus on noin 10 prosenttia sopimuksen mukaisesta rahoi ­
tuksen kokonaismäärästä) ja laitoksen oli määrä tuottaa 23 000 kuutiometriä puhdasta juomavettä 
päivässä 100 000 ihmisen tarpeisiin, ja muistuttaa, että vesihuollosta on tulossa yhä kiperämpi on ­
gelma saarella, kun keskimääräinen vuosittainen sademäärä on supistunut 40 prosentilla kuluneiden 
30 vuoden aikana; toteaa, että hankkeen peruuttaminen johtui Turkin armeijan kyproksenkreikkalai ­
selle urakoitsijalle asettamista rajoituksista ja maaliskuussa 2010 tapahtuneen rajoitusten poistamisen 
jälkeen urakoitsijan – epäsuotuisista olosuhteista johtuvasta – haluttomuudesta jatkaa, ja pitää huo ­
lestuttavana, että hankkeen peruuttamisen takia tähän vakavaan ympäristöongelmaan ei puututa; 
kehottaa komissiota harkitsemaan mahdollisuutta aloittaa hanke uudelleen;  
222. tekee kuitenkin selväksi, että komission taloudelliset edut ovat suojassa, vaikka suolanpoistolaitosta 
koskeva hake peruuntui; panee merkille, että rakennussopimuksen nojalla ei ole suoritettu maksuja;FI L 308/94 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
223. pitää erittäin valitettavana, että viivästyminen on vaikuttanut useimpiin paikallisia ja kaupunkien 
infrastruktuureja koskeviin toimiin, vaikka useimmissa tapauksissa viivästykset johtuivatkin poliittisista 
vaikeuksista ja kiinteistöjen omistusoikeuden tarkistamisesta, mikä on paljolti komission tai YK:n 
kehitysohjelman valvonnan ulkopuolella;  
224. tukee tilintarkastustuomioistuimen päätelmiä siitä, että ohjelmassa on jo saavutettu joitakin myönteisiä 
tuloksia ja siitä on tuettu monia edunsaajia Kyproksen turkkilaisessa yhteisössä, viljelijöistä opiskeli ­
joihin ja uusien ylityspaikkojen käyttäjiin; panee merkille, että tulosten kestävyys on useissa tapauksissa 
kyseenalainen, erityisesti tulevan unionin rahoituksen epävarmuuden vuoksi;  
225. suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen päätelmään, jonka mukaan vaikeasta poliittisesta 
tilanteesta ja aikataulupaineista huolimatta komissio onnistui laatimaan ohjelman, joka ilmensi ase ­
tuksessa (EY) N:o 389/2006 esitettyjä tavoitteita, ja onnistui perustamaan nopeasti ohjelman hallin ­
nointitoimiston ja ottamaan käyttöön sopivat täytäntöönpanomekanismit;  
226. korostaa, että unionin Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle antama tuki on väliaikaista ja poikkeuksellista 
odotettaessa Kyproksen yhdistymistä; panee merkille, että komissio kannattaa tuen jatkamista Kyp ­
roksen turkkilaiselle yhteisölle, kunnes Kyproksen ongelmassa päästään kattavaan ratkaisuun asetuksen 
(EY) N:o 389/2006 puitteissa;  
227. panee merkille erityiskertomuksen nro 6/2012 päätelmät ja suositukset; suosittaa, että komissio ottaa 
huomioon ohjelman toteuttamisesta kertyneen kokemuksen ja ehdottaa tarvittaessa toimenpiteitä sen 
parantamiseksi edelleen ja ilmoittaa niistä parlamentille; ehdottaa, että unionin rahoitustuessa Kyprok ­
sen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi otetaan huomioon paitsi uudet hank ­
keet, myös tarve auttaa nykyisten hankkeiden kestävyyden varmistamisessa, kun tulevan rahoituksen 
jakamisesta tehdään päätöksiä nykyiseen oikeuskehykseen perustuen ja asetuksen (EY) N:o 389/2006 
tavoitteiden mukaisesti;  
228. katsoo, että unionin tuella olisi edelleen tuettava Kyproksen yhdistymistä; suosittelee tässä yhteydessä, 
että komissio pyrkii edelleen asetuksen (EY) N:o 389/2006 viiteen tavoitteeseen ja tukee muun muassa 
molemmat yhteisöt kattavia toimia, luottamusta lisääviä hankkeita, kateissa oleviin henkilöihin liittyviä 
toimia, kansalaisyhteiskuntaa (myös armenialais- ja maroniittivähemmistöjä), historiallisten kohteiden 
kunnostamista ja suojelua, ympäristönsuojelua samoin kuin taloudellista ja sosiaalista kehitystä sekä 
yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa;  
229. pyytää komissiota tarjoamaan mahdollisimman paljon tietoa sovittelua ja kansalaisyhteiskunnan vah ­
vistamista koskeviin ohjelmiin liittyvistä tarjousmenettelyistä; korostaa erityisesti, että on tuettava 
ohjelmia, jotka koskevat Kyproksen turkkilaisen yhteisön naisten sosiaalis-taloudellista integraatiota 
ja vaikutusvallan lisäämistä;  
Osa XI Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 7/2012 ”Viinialan yhteisen markki ­
najärjestelyn uudistus: tähänastinen kehitys”  
230. suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 7/2012: ”Viinialan yh ­
teisen markkinajärjestelyn uudistus: tähänastinen kehitys”, jossa keskitytään neuvoston vuonna 2008 
käynnistämän viinialan yhteisen markkinajärjestelyn (YMJ) uudistuksen edistymiseen; panee merkille, 
että tarkastuksen päätavoitteena oli arvioida edistymistä uudistuksen yhden keskeisen päämäärän – 
tarjonnan ja kysynnän tasapainottaminen – saavuttamisessa;  
231. palauttaa mieliin, että viinialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksella pyrittiin tasapainottamaan 
tarjontaa ja kysyntää, ja toteaa, että uudistuksen keskeisiä rahoitusvälineitä olivat muunFI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/95
muassa väliaikainen raivausjärjestelmä ja kansallisten tukiohjelmien perustaminen ja että jäsenvaltioilla 
oli mahdollisuus valita (yhdestätoista toimenpiteestä) tilanteeseensa parhaiten sopivat toimenpiteet;  
232. korostaa, että tarkastus kohdistui kahteen toimenpiteeseen, ”raivaustoimenpiteisiin” ja ”viinitilojen 
rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen liittyvään toimenpiteeseen”, koska ne olivat 
kaksi suurinta menoalaa; ottaa huomioon, että raivaustoimenpiteisiin oli käytettävissä 1 074 miljoonaa 
euroa siten, että määrärahat oli tarkoitus käyttää kolmivuotisen täytäntöönpanokauden aikana vii ­
nivuodesta 2008/2009 vuoteen 2010/2011, ja rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen 
myönnettiin 4 200 miljoonaa euroa kymmenvuotiskaudella 2001–2010;  
233. panee merkille, että unioni on maailman suurin viinintuottaja, jolla on 3,5 miljoonaa hehtaaria vii ­
niviljelmiä; palauttaa mieliin, että viinivuonna 2007/2008 unioni tuotti noin 160 miljoonaa hehto ­
litraa viiniä, mikä vastaa noin 60:tä prosenttia maailman viinituotannosta; toteaa edelleen, että viinin 
tuottajahintoihin kohdistui alentamispaineita ja viininkulutus laski unionissa vuotta 2009 edeltäneiden 
20 vuoden aikana;  
234. ottaa huomioon, että erityiskertomuksen nro 7/2012 mukaan raivauskysyntä oli yli 350 000 hehtaa ­
ria, mutta sen vaikutusta rajoitti 175 000 hehtaarin tavoite ja lopulta unionin tuella raivattiin ainoas ­
taan 160 550 hehtaaria; toteaa tilintarkastustuomioistuimen arvioivan, että viinitilaluettelon kattamaa 
alaa vähennettiin raivausjärjestelmän avulla kaikkiaan noin 5 prosenttia, toisin sanoen viiniä arvioitiin 
poistuneen markkinoilta noin 10,2 miljoonaa hehtolitraa eli 6 prosenttia käyttökelpoisesta tuotannos ­
ta; huomauttaa kuitenkin, että paljon suurempi alue – yhteensä 300 000 hehtaaria – on raivattu 
uudistuksen jälkeen ja noin 140 000 hehtaarille tästä alasta ei ole myönnetty tukea, mitä ei mainita 
erityiskertomuksessa nro 7/2012;  
235. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen päätelmän, jonka mukaan raivaustoimenpiteen osalta jär ­
jestelmä olisi voinut olla tehokkaampi ja edullisempi, sillä ensimmäisenä ja toisena vuonna tukitasot 
asetettiin liian korkealle ja toimenpiteen kysynnän vuoksi tavoitteet ylittyivät silloinkin, kun määrät 
laskettiin alkuperäisille tasoille järjestelmän kolmantena ja viimeisenä vuonna;  
236. ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan raivausta ei välttämättä kohdistettu vii ­
nitiloihin, joiden kilpailukyky tai kannattavuus olisi muita vaatimattomampi, ja että järjestelmästä 
rahoitettiin joidenkin jo rakenneuudistettujen ja periaatteessa kilpailukykyisten viinitilojen raivausta; 
pitää tätä epäjohdonmukaisuutta valitettavana, koska tällaiset tapaukset eivät ole uudistuksen tavoit ­
teiden mukaisia;  
237. panee merkille, että erityiskertomuksessa nro 7/2012 korostetaan, että tuotantomäärä ei vähentynyt 
odotetusti, koska joitakin yhteisen markkinajärjestelyn välineitä, kuten rypäleiden korjaamista raakana 
ja menekinedistämistoimia, ei käytetty riittävästi ja neuvosto ei hyväksynyt komission ehdotusta kieltää 
sakkaroosilla väkevöinti;  
238. panee merkille erityiskertomuksesta nro 7/2012, että rakenneuudistustoimet auttoivat parantamaan 
alan kilpailukykyä mutta toisaalta niiden seurauksena viinitilojen tuotos kasvoi joissakin jäsenvaltioissa, 
mikä heikensi pyrkimyksiä vähentää tarjontaa;  
239. ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen havainnon, että komissio ei ollut analysoinut syvällisesti 
viimeistään vuodeksi 2018 suunnitellun istutusoikeuksien vapauttamisen mahdollisia vaikutuksia, ja 
pitää tällaista arviointia välttämättömänä, jotta voidaan laatia arvio viinialalla vallitsevasta tarjonnan ja 
kysynnän välisestä tasapainosta;  
240. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huolen siitä, että unioni rahoitti raivaustoimenpidettä 
vähentääkseen viinituotannon ylijäämää ja samaan aikaan rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin 
siirtymistä koskevan toimenpiteen seurauksena viinitilojen tuotokset joissakin tapauksissa kasvoivat; 
katsoo kuitenkin, että tuotosten kasvu voi tehdä viineistä kilpailukykyisempiä, mutta kannustaa pai ­
nokkaasti komissiota varmistamaan, että käytettävissä on asianmukainen strategia tällaisen epätasa ­
painon välttämiseksi;FI L 308/96 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
241. hyväksyy täysin käsityksen, että joidenkin uudistettujen viinitilojen raivaaminen olisi pitänyt välttää 
selkiyttämällä nykyisiä säännöksiä, jolloin olisi vältetty lukuisat tulkinnanmahdollisuudet, sekä lisää ­
mällä tukikelpoisuuskriteerejä, jotka liittyvät itse viinitilaan eivätkä pelkästään viininviljelijään;  
242. katsoo, että komission olisi tarkasteltava uudelleen rakenneuudistustoimenpiteitä, jotta niiden vaikut ­
tavuutta voidaan lisätä, ja säilytettävä edellisen ohjelman onnistuneiksi havaitut toimenpiteet alan 
kilpailukyvyn parantamiseksi; edellyttää komission varmistavan, että jäsenvaltioiden kansallisissa oh ­
jelmissa sekä rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen liittyvissä toimenpiteissä noudate ­
taan uudistuksen tavoitetta, erityisesti tilatukijärjestelmää; pyytää komissiota myös parantamaan ny ­
kyisiä säännöksiä, jotta viljelijöillä on mahdollisuus mukautua paremmin markkinoiden signaaleihin ja 
mukauttaa tuotantonsa paremmin tuotteisiin, joille on kysyntää;  
243. kehottaa komissiota edistämään toimenpiteitä, joilla turvataan unionin parhaat viininvalmistusperinteet 
ja joihin kuuluu varsinkin sosiaalis-taloudellisen yhteenkuuluvuuden varmistaminen sekä ympäristön ja 
maiseman suojelu monilla maaseudun toiminta-alueilla;  
244. katsoo, että komission olisi laadittava säännöllisesti päivitettävä arvio viinialalla vallitsevasta tarjonnan 
ja kysynnän välisestä tasapainosta alan muuttujista laaditun tilastollisen analyysin perusteella ja otet ­
tava siinä huomioon rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen liittyvien toimenpiteiden 
positiivinen vaikutus tuotokseen; katsoo, että kyseisen arvion perusteella komission olisi pitänyt mää ­
ritellä raivaustoimenpiteiden kohteeksi otettava alue ja tulevaisuudessa sen olisi arvioitava, onko mah ­
dollisten epätasapainotilojen poistamiseen tähtäävien muiden toimenpiteiden parantaminen tarpeellis ­
ta; 
245. pitää ehdottoman tarpeellisena laatia syvällinen vaikutustenarviointitutkimus istutusoikeuksien vapaut ­
tamisesta tilintarkastustuomioistuimen suosituksen mukaisesti; pyytää komissiota arvioimaan tämän 
järjestelmän lopettamisesta mahdollisesti aiheutuvat seuraukset, jotta voidaan tehdä mahdollisimman 
sopivat päätökset viinimarkkinoiden tasapainon turvaamiseksi; panee merkille, että jäsenvaltioiden 
enemmistö vastustaa päätöstä järjestelmän lopettamisesta, ja toteaa parlamentin ilmaisseen yhtenevän 
kantansa 23. kesäkuuta 2011 antamassaan päätöslauselmassa yhteisestä maatalouspolitiikasta vuoteen 
2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet? (  1 ); 
246. korostaa, että vaikka viinin kysyntä unionissa on laskenut viime vuosikymmenten aikana, kolmansiin 
maihin suuntautuva vienti on lisääntynyt tuntuvasti viime vuosina, mitä ei käsitellä erityiskertomuk ­
sessa nro 7/2012; katsoo, että toimenpiteet laadukkaiden viinien viennin edistämiseksi voisivat auttaa 
vähentämään tuotannon ylijäämää;  
247. kehottaa komissiota ryhtymään toimiin varmistaakseen, että jäsenvaltiot, jotka käyttävät maksujen 
laskemiseen hehtaarikohtaisia kiinteitä maksuja, ottavat maksajavirastoja varten käyttöön asianmukai ­
set valvontamekanismit sen varmistamiseksi, että viljelijöille ei makseta liian suuria korvauksia ja että 
ne standardoivat kustannusten arvioinnin siten, että vertailukelpoisten toimien arvioitujen kustannus ­
ten erot minimoidaan;  
248. kehottaa komissiota ryhtymään asianmukaisiin toimiin varmistaakseen maatalouden yhteisestä mark ­
kinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjeste ­
lyjä koskeva asetus) 22. lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (  2 ) 103 q 
artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden vertailtavuuden ja hyväksyttävän standardoinnin tason;  
249. katsoo, että tuotannon ylijäämää voitaisiin vähentää myös tukemalla enemmän eurooppalaisten viinien 
kulutusta unionissa sen lisäksi, että laadukkaita viinejä viedään kolmansiin maihin;FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/97  
( 1 ) EUVL C 390 E, 18.12.2012, s. 49.  
( 2 ) EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1.
250. pyytää komissiota käynnistämään uudelleen toimet viinialan tukemiseksi ja sen kilpailukyvyn 
parantamiseksi sisämarkkinoilla, mukaan lukien aikuisille suunnatut tiedotuskampanjat, joissa käsitel ­
lään viinin vastuullista kulutusta ja viinin erityisominaisuuksia ja -piirteitä ja joissa korostetaan eu ­
rooppalaisten viinien kulttuurista alkuperää; kehottaa komissiota myös laatimaan unionin strategian 
kolmansiin maihin suuntautuvan viennin lisäämiseksi;  
Osa XII Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 9/2012 ”Luonnonmukaisten tuot ­
teiden tuotantoa, jalostusta, jakelua ja tuontia koskevan valvontajärjestelmän tarkas ­
tus”  
251. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 9/2012 ja hyväksyy 
tilintarkastustuomioistuimen päätelmät; pitää kuitenkin valitettavana, että tarkastuskäyntejä tehtiin 
ainoastaan kuuteen jäsenvaltioon, vaikkakin kyseiset jäsenvaltiot ovat markkinoiden merkittävimpiä;  
252. tukee tilintarkastustuomioistuimen suosituksia erityisesti luonnonmukaisten tuotteiden jäljitettävyy ­
destä ja rajat ylittävästä kaupasta;  
253. toteaa, että luonnonmukaisten elintarvikkeiden osuus on alle kaksi prosenttia koko elintarvikemark ­
kinoista, vaikka se on todennäköisesti kasvussa;  
254. korostaa, että luonnonmukainen tuotanto on tärkeää myös muista kuin elintarvikkeiden terveellisyy ­
teen liittyvistä syistä; toteaa, että luonnonmukaisen maataloustuotannon lähtökohtana on innovatii ­
visuus ja osaaminen sekä resurssien tehokas käyttö, ja näin ollen sillä on edellytykset toimia maa ­
seudun kehityksen ja työllisyyden moottorina; katsoo, että biotekniikan tehokkaampi hyödyntäminen 
ja luonnonmukaisen tuotannon edistäminen saattaisi tuoda maatalousalalle eurooppalaista lisäarvoa, 
josta unionille voisi olla hyötyä globaalissa kilpailussa; toteaa, että pitkällä aikavälillä näin voidaan 
edistää myös ekologista, taloudellista ja sosiaalista kestävää kehitystä, muun muassa ilmastonmuu ­
toksen hillitsemistä ja siihen mukautumista, biologisen monimuotoisuuden heikkenemisen hidastu ­
mista sekä eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten parantamista;  
255. muistuttaa tukeneensa aina luonnonmukaista maataloutta ja tukee sitä edelleen ja toteaa osallistu ­
neensa aktiivisesti luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuotanto- ja merkintäsääntöjä koskevan lainsää ­
dännön laatimiseen;  
256. katsoo, että tulevassa monivuotisessa rahoituskehyksessä luonnonmukaisten tuotteiden tuotantoon 
olisi kiinnitettävä enemmän huomiota ja sen tukea olisi lisättävä;  
257. panee huolestuneena merkille, että hintatietoiset ja pienituloiset kuluttajat eivät välttämättä kykene 
hankkimaan luonnonmukaisia tuotteita, koska nämä terveellisemmät tuotteet ovat usein kalliimpia 
kuin muulla tavoin tuotetut elintarvikkeet;  
258. toteaa, että luonnonmukaisen tuotannon tehokas valvonta aiheuttaa toimitusketjuun kuuluville (tuot ­
tajille, maahantuojille, jalostajille jne.) esteitä, mutta parantaa samalla tuotteiden laatua ja toimijoiden 
uskottavuutta, kun kuluttajien luottamus luonnonmukaiseksi merkittyihin tuotteisiin säilyy;  
259. toteaa, että unionissa tuotettujen ja unioniin tuotavien luonnonmukaisten elintarvikkeiden markkinat 
ovat kasvaneet, ja että tämän seurauksena myös sopimattomien kaupallisten menettelyjen riski voi 
kasvaa, ja huomauttaa, että näin ollen sekä unionin että jäsenvaltioiden on tiukennettava valvontaa; 
tähdentää, että valvonnalla olisi varmistettava, että luonnonmukaiseksi merkityt tuotteet todella ovat 
sellaisia;FI L 308/98 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013
260. muistuttaa, että komission tehtävänä on pitää silmällä valvontajärjestelmiä, ja kehottaa sitä arvioimaan 
tilintarkastustuomioistuimen tärkeimpiä havaintoja yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, sillä jäsenvaltiolla 
on suuri vastuu valvontajärjestelmien toiminnasta;  
261. pitää tärkeänä varmistaa riittävällä tavalla, että järjestelmä toimii tehokkaasti ja auttaa säilyttämään 
kuluttajien luottamuksen;  
262. pyytää näin ollen komissiolta aloitteita ja säädösehdotuksia, joilla pyritään varmistamaan, että kaikki 
erityiskertomuksessa nro 9/2012 esitetyt puutteet on korjattu vuoden 2013 loppuun mennessä;  
263. odottaa tyytyväisenä komission tulevaa arviota valvontalainsäädännöstä sekä eurooppalaisessa ak ­
kreditointielinten yhteistyöjärjestössä (European cooperation for Accreditation) valmisteilla olevia ak ­
kreditointia koskevia suuntaviivoja, jotka auttavat parantamaan täytäntöönpanoa tulevaisuudessa;  
264. pitää erittäin tärkeänä, että valvontaelimet hyväksytään ja niitä valvotaan yhtäläisin menettelyin, toteaa, 
että muuten luomumerkintöjen valvonnasta tulee kirjavaa ja petosten tai ”luomumerkkikeinottelun” 
riski kasvaa, jolloin kuluttajien luottamus luomumerkintöihin voi murentua;  
265. on yllättynyt ja huolestunut tilintarkastustuomioistuimen päätelmästä, jonka mukaan jäsenvaltioiden 
toimivaltaiset viranomaiset eivät ole kyenneet dokumentoimaan lainkaan tai riittävän hyvin valvon ­
taelimiin sovellettavia hyväksyntää tai valvontaa koskevia menettelyjä eivätkä näin varmistamaan, että 
lakisääteisiä vaatimuksia noudatetaan; pyytää, että jäsenvaltioiden hallituksia valvoville kansallisille 
parlamenteille ilmoitetaan tästä päätelmästä;  
266. korostaa, että valvontaelinten, viranomaiset mukaan luettuina, on oltava riippumattomia, jos luomu ­
merkintöjen maine halutaan säilyttää;  
267. panee tyytyväisenä merkille tietojärjestelmiin jo tehdyt parannukset ja katsoo, että tietojärjestelmät 
ovat tärkeä osa tehokasta valvontaa tulevaisuudessa;  
268. painottaa myös tällä alalla jäsenvaltioiden vastuuta ja pitää säännöllisesti järjestettäviä kokouksia 
luonnonmukaista maataloutta käsittelevän pysyvän komitean (SFOC) kanssa erittäin tärkeänä kanavana 
vaihdettaessa tietoja ja parhaita käytäntöjä jäsenvaltioiden, komission ja valvontajärjestelmiin osallis ­
tuvien unionin ulkopuolisten maiden edustajien kesken; huomauttaa kuitenkin, että tilintarkastustuo ­
mioistuimen mukaan (kohta 75) kyseisen komitean olisi parannettava valmiuksiaan vaihtaa tietoja 
tuontilupajärjestelmän toimivuudesta;  
269. pitää tärkeänä tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden kesken sekä jäsenvaltioiden ja komission välillä; kehottaa 
näin ollen komissiota toteuttamaan tarvittavat toimet varmistaakseen, että tiedotus on asianmukaista, 
luotettavaa ja oikea-aikaista; pyytää komissiota erityisesti ryhtymään tarvittaviin toimiin nopeuttaak ­
seen luonnonmukaisuutta koskevista sertifikaateista tiedottamista ja lisätäkseen kyseisten tiedonantojen 
(esimerkiksi luonnonmukaista maataloutta koskevan tietojärjestelmän kautta annettujen tiedonantojen) 
luotettavuutta;  
270. kehottaa jäsenvaltioita lopettamaan ennakoivasti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2083/92 (  1 ) mukaisen 
käytännön myöntää väliaikaisia tuontilupia, joiden myöntämismahdollisuutta on useita kertojaFI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/99  
( 1 ) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2083/92, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992, maataloustuotteiden luonnonmukaisesta 
tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta (EYVL L 208, 24.7.1992, s. 15).
jatkettu, ja toteaa, että nykyisessä 6. joulukuuta 2011 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa 
(EU) N:o 1267/2011 (  1 ) säädetään, että jäsenvaltiot eivät saa enää myöntää kyseisiä lupia 1. heinäkuuta 
2014 alkaen;  
271. huomauttaa, että komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston vuotta 2011 koske ­
van vuotuisen toimintakertomuksen (  2 ) mukaan luonnonmukaisia tuotteita syytettiin perusteettomasti 
kolibakteeriepidemian mahdolliseksi lähteeksi ja luonnonmukaisen maatalouden valvontaa epäiltiin; 
toteaa, että tiedotusvälineet kiinnittivät vuoden aikana runsaasti huomiota luomusektorin valvonnan 
epäkohtiin, varsinkin kun vuoden lopussa paljastui petos, jossa luonnonmukaisiksi merkittyjen tuot ­
teiden tietoja oli vääristelty ja tuotteet oli merkitty luonnonmukaisesti väärin perustein;  
272. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuin esitti vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 2011 va ­
rauman, jonka mukaan luonnonmukaista tuotantoa koskevan valvontajärjestelmän maine voi vaa ­
rantua, jos sitä ei toteuteta unionissa ja sen naapurialueilla asianmukaisesti;  
273. odottaa tilintarkastustuomioistuimelta seurantakertomusta kolmen vuoden sisällä saadakseen käsityk ­
sen toteutetuista parannustoimista ja niiden tuloksista;  
Osa XIII Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 12/2012 ”Paransivatko komissio ja 
Eurostat luotettavien ja uskottavien Euroopan tilastojen tuottamisprosessia?”  
274. huomauttaa, että  
a) Euroopan tilastojärjestelmä muodostuu kumppanuudesta, jonka osapuolina ovat unionin tilastovi ­
ranomainen Eurostat ja kansalliset tilastolaitokset, jotka vastaavat kaikkien Euroopan tilastojen 
kehittämiseen, tuottamiseen ja jakeluun liittyvien toimien koordinoinnista kansallisella tasolla ja 
voivat saada tukea unionin talousarviosta ilman ennalta tehtyä ehdotuspyyntöä;  
b) Euroopan tilastojärjestelmää käsittelevä komitea tarjoaa asiantuntijaohjausta Euroopan tilastojärjes ­
telmälle;  
275. panee merkille, että  
a) tarkastuksen yleistavoitteena oli arvioida, ovatko komissio ja Eurostat parantaneet prosessia, jonka 
tarkoituksena on tuottaa luotettavia ja uskottavia Euroopan tilastoja;  
b) tätä varten tilintarkastustuomioistuin tutki kahta kysymystä: kuinka Euroopan tilastoja koskevia 
käytännesääntöjä sovelletaan ja miten Eurostat hallinnoi monivuotista Euroopan tilasto-ohjelmaa;  
c) lisäksi tarkastuksen kohteena oli Euroopan tilastohallinnoinnin neuvoa-antavan lautakunnan 
(ESGAB) ja eurooppalaisen tilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean osuus tilastojen tuotta ­
misprosessista;  
276. kannattaa tilintarkastustuomioistuimen kolmea tärkeintä suositusta:  
a) koska unionin ja jäsenvaltioiden tilastoviranomaiset ovat yhdessä vastuussa siitä, että luottamus 
Euroopan demokraattiseen prosessiin säilyy, niiden olisi vahvistettava Euroopan tilastojärjestelmää, 
jotta voidaan varmistaa ammatillinen riippumattomuus, riittävät resurssit, vaikuttava valvonta sekä 
seuraamukset ja nopeat parannustoimet tapauksissa, joissa laatustandardeja ei ole noudatettu;  
b) jotta Euroopan tilastoja koskevia käytännesääntöjä noudatettaisiin täysimääräisesti, komission pi ­
täisi  
— ehdottaa Euroopan tilastotuotannon sääntelykehykseen muutoksia, joiden avulla luodaan vakaa 
perusta tilastotuotannon institutionaalisen ympäristön, tilastollisten prosessien ja tilastotuotan ­
non tarkistamiselle, täytäntöönpanolle ja tarvittaessa tarkastukselle ja paikan päällä tutkimiselle 
niin unionissa kuin kansallisellakin tasolla,FI L 308/100 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1267/2011, annettu 6 päivänä joulukuuta 2011, neuvoston asetuksen (EY) 
N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansista maista tuotavien luonnonmukaisten 
tuotteiden tuontijärjestelyjen osalta annetun asetuksen (EY) N:o 1235/2008 muuttamisesta (EUVL L 324, 7.12.2011, 
s. 9).  
( 2 ) Katso komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston vuotuinen toimintakertomus vuodelta 2011, 
s. 25.
— varmistaa tarvittavin toimin, että käytännesääntöjen noudattamista koskevan velvoitteen luon ­
teesta saadaan oikeusvarmuus,  
— kehittää toiminto, jolla valvotaan tarkistuksia, tarkastuksia ja paikan päällä toimitettavia tutki ­
muksia, esimerkiksi laajentamalla Euroopan tilastohallinnoinnin neuvoa-antavan lautakunnan 
nykyistä toimivaltaa,  
— vahvistaa Eurostatin pääjohtajan (Chief Statistician) ammatillista riippumattomuutta,  
— muuttaa sisäiset päätöksensä Eurostatin roolista vastaamaan käytännesääntöjen vaatimuksia, 
antaa Eurostatille mahdollisuus soveltaa puolueetonta tietojen saantia koskevaa protokollaansa 
rajoituksetta (sekä lakkauttaa asteittain tilastotuotannon toimintamäärärahojen edelleensiirtä ­
mistä koskevat mekanismit, jotka tekevät Eurostatista osittain taloudellisesti riippuvaisen muista 
komission osastoista),  
— käynnistää uusi vertaisarviointikierros, jota komissio suunnittelee vuodeksi 2013 ja joka kattaa 
käytännesääntöjen kaikkien periaatteiden noudattamisen; arviointien suorittamisessa olisi mu ­
kana myös merkittävä ulkoinen taho, jotta arvioinnit olisivat riippumattomia ja tulokset ver ­
tailukelpoisia,  
— harkita vuoroperiaatteeseen perustuvien vertaisarviointien toteuttamista tärkeimmillä tilasto ­
aloilla koko tuotantoketjun osalta, hallinnollisten tietojen tuottajat mukaan lukien;  
c) Eurostatin pitäisi hyödyntää täysimääräisesti Euroopan tilasto-ohjelman 2013–2017 käynnistymi ­
sen tarjoamat mahdollisuudet ja erityisesti  
— tarkentaa tavoitteita ja välietappeja, jotka määritetään joka vuosi vuotuisessa tilasto-ohjelmassa, 
ja järjestää asianmukainen seuranta,  
— harkita tarvittaessa ohjelman tarkistamista sen toteutuksen aikana ja sen pidentämistä vastaa ­
maan monivuotista rahoituskehystä,  
— tarkistaa järjestelmällisesti tilastollisia prioriteetteja ottaen huomioon tuotettujen tilastojen rele ­
vanssi sekä Euroopan tilastojärjestelmälle, sen jäsenille ja tilastokyselyihin vastaajille aiheutuvat 
kulut ja taakka ja kannustaa uudelleenpriorisoinnin yhteydessä tilastojen kehittämiseen,  
— parantaa eurooppalaisen tilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean toiminnalle antamaansa 
tukea toimittamalla enemmän ja tarkemmin räätälöityjä tietoja tilastojen ohjelmasuunnitteluun 
liittyvien valintojen talousarvio- ja taloudellisista vaikutuksista sekä tilasto-ohjelmien täytän ­
töönpanosta,  
— yksinkertaistaa ja tehostaa avustusvarojen hallinnointia soveltamalla vakioyksikkökustannuksia 
henkilöstökuluihin ja kertakorvauksia kyselyjen avulla tuotettuihin tietosarjoihin,  
— tutkia tuloksellisuuteen suuntautuvaan avustusvarojen hallinnointijärjestelmään perustuvaa vaih ­
toehtoa, jonka pohjana olisivat sovitut indikaattorit ja tavoitteet,  
— lisätä kilpailua hankintamenettelyissä etenkin painottamalla nykyistä enemmän hintakriteeriä 
menettelyissä, joissa tarkoituksena on valita kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous, ja välttä ­
mällä vähimmäisarvoja, jotka heikentävät hintakilpailua;  
277. suhtautuu myönteisesti komission yleisesti ottaen rakentaviin vastauksiin ja panee erityisesti merkille 
komission olevan samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että unioni, sen jäsenvaltiot 
ja näiden tilastoviranomaiset ovat yhdessä vastuussa siitä, että luottamus Euroopan demokraattiseen 
prosessiin säilyy;  
278. huomauttaa, että komissio on tilintarkastustuomiotuomioistuimen pyynnön mukaisesti  
a) antanut ehdotuksen asetukseksi asetuksen (EY) N:o 223/2009 muuttamisesta (COM(2012) 167);FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/101
b) antanut 17. syyskuuta 2012 uuden päätöksen Eurostatista; sekä  
c) hyväksynyt syyskuussa 2011 Euroopan tilastoja koskevien käytännesääntöjen tarkistuksen;  
279. huomauttaa, että kansallisten tilastolaitosten ja Eurostatin koordinointitehtävää Euroopan tilastotuo ­
tannossa on valvottava ja tuettava tarvittaessa uusilla lainsäädännön muutoksilla; kehottaa muutta ­
maan Euroopan tilastohallinnoinnin neuvoa-antavan lautakunnan riippumattomaksi valvontaelimeksi, 
jonka tehtävänä on valvoa tarkistuksia, tarkastuksia ja paikan päällä toimitettavia tutkimuksia Euroo ­
pan tilastojärjestelmässä; kehottaa komissiota laatimaan tätä varten ehdotuksen asetukseksi, jolla kor ­
vataan nykyisin voimassa oleva 11. maaliskuuta 2008 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston 
päätös 235/2008/EY (  1 ) Euroopan tilastohallinnoinnin neuvoa-antavan lautakunnan perustamisesta;  
280. korostaa, että Euroopan tilastojärjestelmän itsensä on vietävä systeemistä kehittämistä eteenpäin mu ­
kauttaakseen rakenteensa ja resurssinsa uusiin haasteisiin; panee merkille, että kun tilastojen kysyntä 
kasvaa resurssien samalla vähetessä, tarvitaan systeemistä muutosta tilastojen tuotantotapaan, jotta 
tehokkuutta voidaan lisätä edelleen; korostaa, että tulevan vuosikymmenen vision ja siihen liittyvän 
Euroopan tilastojärjestelmän yhteisen strategian täytäntöönpanoa ei enää voida lykätä;  
281. korostaa tarvetta vahvistaa edelleen Euroopan tilastojärjestelmän hallintoa ja painottaa, että meneillään 
oleva Euroopan tilastojärjestelmän hallintorakenteen tarkistus on saatettava ripeästi päätökseen pää ­
töksentekokanavien yksinkertaistamiseksi ja komiteamenettelyn mukaisten toimivaltuuksien siirtämi ­
seksi Euroopan tilastojärjestelmää käsittelevälle komitealle; pyytää komissiota selventämään Euroopan 
tilastohallinnoinnin neuvoa-antavan lautakunnan asemaa Euroopan tilastojärjestelmän hallintoraken ­
teessa;  
282. suhtautuu myönteisesti komission sitoutumiseen Euroopan tilastoja koskevien käytännesääntöjen täy ­
simääräiseen noudattamiseen; panee kuitenkin merkille, että käytännesäännöt muodostavat yhä haas ­
teen Euroopan tilastojärjestelmälle kokonaisuudessaan ja että Eurostatia ja kansallisia tilastolaitoksia on 
tuettava niiden pyrkiessä noudattamaan käytännesääntöjä kaikilta osin;  
283. pitää valitettavana, että vuosina 2006–2008 suoritetuissa ulkoisissa vertaisarvioissa alun perin yksilöi ­
dyistä Euroopan tilastojärjestelmää koskevista 677 parannustoimesta vain 71 prosenttia oli saatu pää ­
tökseen vuoteen 2012 mennessä; panee merkille, että jotkin jäljellä olevista parannustoimista ovat jo 
vanhentuneita ja että niiden toteuttaminen polkee paikoillaan; suhtautuu tästä syystä myönteisesti 
suunnitelmiin uusista vertaisarvioinneista, jotka on tarkoitus aloittaa vuonna 2013, sekä täydellisen 
luettelon julkaisemiseen jäljellä olevista toimista ja niiden täytäntöönpanon aikataulusta; korostaa, että 
uusien vertaisarviointien toteutukseen on tärkeää sisällyttää ulkoisia tarkastusprosesseja;  
284. suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio periaatteessa hyväksyy suositukset, jotka koskevat ver ­
taisarviointeja, tarkkojen tavoitteiden ja välietappien käyttöönottoa vuotuisissa tilasto-ohjelmissa, vuo ­
sien 2013–2017 ohjelman uudelleenpriorisointia ja tarkistusta, innovaatioiden kannustamista, euroop ­
palaisen tilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean osallistumisen lisäämistä sekä avustusvarojen 
hallinnoinnin yksinkertaistamista ja tehostamista; toteaa, että komissio myös suostuu välttämään 
hintakilpailun heikentämistä hankintamenettelyissä ja mukauttamaan nykyisiä vähimmäisarvoja ja 
suhdelukuja kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen valitsemiseksi, ja on tyytyväinen siihen, 
että komission esittämässä ehdotuksessa asetukseksi asetuksen (EY) N:o 223/2009 muuttamiseksi 
mainitaan nimenomaisesti kertakorvauksien käyttö ja hyväksytään vakioyksikkökustannuksien käyttö;  
285. panee merkille, että eräässä asetuksen (EY) N:o 223/2009 muuttamista koskevan komission asetuseh ­
dotuksen säännöksessä vahvistetaan Eurostatin pääjohtajan (Chief Statistician) riippumattomuuden 
periaate, mutta siinä ei säädetä tilintarkastustuomioistuimen tätä toimea varten suosittelemistaFI L 308/102 Euroopan unionin virallinen lehti 16.11.2013  
( 1 ) EUVL L 73, 15.3.2008, s. 17.
nimitysmenettelyistä; huomauttaa, että muutetussa asetuksessa on määriteltävä Euroopan tilastohallin ­
noinnin neuvoa-antavan lautakunnan rooli Eurostatin pääjohtajan valintamenettelyssä ja että selvät ja 
yleisesti saatavilla olevat pääjohtajan nimitys- ja erottamissäännöt olisi taattava avointen kilpailujen ja 
määräaikaisten toimikausien avulla Euroopan tilastoja koskevien käytännesääntöjen mukaisesti;  
286. panee merkille komission kannan siihen, että tilastotuotannon määrärahojen edelleensiirtämisestä 
luovutaan vähitellen.  
287. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan unionin 
tuomioistuimelle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan sen julkaisemisesta  Euroopan 
unionin virallisessa lehdessä  (L-sarja).FI 16.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 308/103