Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi naisiin kohdistuvan väkivallan ja lähisuhdeväkivallan torjumisesta”

(COM(2022) 105 final)

(2022/C 443/13)

Esittelijä: José Antonio MORENO DÍAZ Yhteisesittelijä: Ody NEISINGH

Lausuntopyyntö Euroopan komissio, 2.5.2022 Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artikla Vastaava jaosto työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus Hyväksyminen jaostossa 22.6.2022 Hyväksyminen täysistunnossa 13.7.2022 Täysistunnon numero 571 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 200/7/7

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) suhtautuu myönteisesti yhteiskunnan laajasti vaatimaan lainsäädännölliseen uudistukseen, jota monialainen direktiivi naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisesta edustaa.

1.2 Kun lisäksi otetaan huomioon naisiin kohdistuvan väkivallan yleisyys ja monenlaiset muodot, on huolehdittava siitä, ettei väkivallan torjuntapolitiikka ole neutraalia vaan että sitä kehitetään selkeästi ja yksiselitteisesti sukupuolinäkökulmasta ja että se tuodaan esiin niin, että tehokkaan politiikan tarve ymmärretään paremmin.

1.3 ETSK pitää välttämättömänä ja kiireellisenä, että väkivallan ja häirinnän vastainen ILO:n yleissopimus nro 190 ja Istanbulin yleissopimus ratifioidaan kaikissa niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät ole sitä vielä tehneet, ja että myös Euroopan unioni ratifioi ne.

1.4 ETSK katsoo, että direktiiviin on sisällytettävä kaikki naisiin kohdistuvan väkivallan muodot: näitä voivat olla muun muassa institutionaalinen väkivalta, seksuaalinen ja lisääntymistarkoituksessa tapahtuva hyväksikäyttö, työpaikkahäirintä, sukupuolittunut väkivalta perhepiirissä, huumaaminen hyväksikäyttötarkoituksessa, häirintä kadulla, biologiseen tai sosiaaliseen sukupuoleen perustuva seksuaalinen häirintä ja vammaisten naisten pakkosterilointi.

1.5 ETSK katsoo, että naisiin kohdistuva väkivalta on luokiteltava yhdeksi EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”eurorikokseksi”.

1.6 ETSK katsoo, että työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun ja työehtosopimusneuvotteluihin olisi sisällytettävä konkreettisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan naisiin kohdistuneen väkivallan uhrien työpaikkojen säilyminen ja työelämän ulkopuolella olevien uhrien integroituminen työmarkkinoille.

1.7 ETSK katsoo Euroopan parlamentin omaksuman ja kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevassa yleissopimuksessa (CEDAW) omaksutun linjauksen mukaisesti, että olisi käytettävä termiä ”prostituoidut naiset” ilmaisun ”seksityöntekijänaiset” sijasta.

1.8 Komitea katsoo, että raskauttaviin tekijöihin olisi sisällytettävä muun muassa uhriin tai tämän läheisiin tai perheenjäseniin kohdistunut aiempi uhkailu sekä hyötymistarkoitus.

1.9 Erityistä huomiota olisi lisäksi kiinnitettävä naisiin ja tyttöihin, jotka kuuluvat etnisiin tai kulttuurisiin vähemmistöihin, kuten romaniväestöön, sekä maahanmuuttajanaisiin, erityisesti hallinnollisesti sääntöjen vastaisessa tilanteessa maassa oleviin naisiin, ja sotaa pakeneviin pakolaistyttöihin ja -naisiin.

1.10 ETSK kehottaa myös kiinnittämään erityistä huomiota vammaisiin naisiin, jotka ovat alttiimpia sukupuoleen perustuvalle väkivallalle vammaisuutensa vuoksi.

1.11 Verkkohäirinnäksi olisi luettava jo suostumuksen puuttuminen ja julkisuuteen saattaminen.

1.12 Komitea katsoo, että uhrien ohjaaminen tukipalveluihin olisi toteutettava paitsi ripeästi ja koordinoidusti myös ensisijaisesti ja kiireellisesti.

1.13 ETSK pyytää Euroopan komissiota sisällyttämään terveyspalvelut, seksuaali- ja lisääntymisterveyspalvelut mukaan lukien, uhrien tärkeimpien tukipalvelujen luetteloon ja kehottamaan kaikkia EU:n jäsenvaltioita poistamaan kiireellisesti kaikki esteet, jotka vaikeuttavat jälkiehkäisyn ja vapaaehtoisen raskaudenkeskeytyksen saantia raiskauksen jälkeen.

1.14 Komitea katsoo, että kiireellisiin kielto- ja suojelumääräyksiin, joita annetaan uhrien fyysisen ja psyykkisen koskemattomuuden turvaamiseksi, on ehdottomasti sisällyttävä toimenpiteitä, joilla estetään väkivallantekijää häiritsemästä uhria tai lähestymästä tätä fyysisesti.

1.15 ETSK pitää tarpeellisena huolehtia nimenomaisesti siitä, että kaikkien mekanismien ja toimenpiteiden, joilla tuetaan seksuaalisen väkivallan uhreja, olisi oltava helposti saatavilla ja maksuttomia.

1.16 Komitea kiinnittää huomiota rajoitukseen, jonka mukaan neuvonta- ja tukipalvelut työssä tapahtuvan seksuaalisen häirinnän tapauksissa ovat ainoastaan ulkoisia, ja toteaa, että mitään ei ole mainittu työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun, työehtosopimusneuvottelujen ja työmarkkinaosapuolten välttämättömän osallistumisen ja niiden kanssa käytävien neuvottelujen tärkeydestä.

1.17 Kun otetaan huomioon koulutuksen merkitys sukupuoliroolien ja -stereotypioiden muokkaamisessa, sen ennaltaehkäisevä vaikutus – erityisesti kattavan seksuaalikasvatuksen avulla – olisi varmistettava kaikissa koulutusvaiheissa, ja institutionaaliseen yhteistyöhön olisi otettava nimenomaisesti ja osallistavasti mukaan koulutusyhteisö, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot (erityisesti feministijärjestöt), työmarkkinaosapuolet ja asianomaiset yhteisöt.

1.18 Komitea katsoo, että lapsen etu olisi asetettava tapaamisoikeuden edelle, jos on perusteltua epäillä mahdollisuutta varmistaa fyysinen ja emotionaalinen turvallisuus tapaamisten aikana.

1.19 Komitea on tyytyväinen siihen, että naisten sukuelinten silpominen on sisällytetty direktiiviin erityisenä rikoksena.

1.20 ETSK katsoo, että myös laajempia seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien loukkauksia, kuten gynekologista ja synnytykseen liittyvää väkivaltaa, pakkoraskautta ja hoidon epäämistä abortin yhteydessä, olisi torjuttava naisiin kohdistuvana väkivaltana. ETSK panee huolestuneena merkille myös, ettei naisiin kohdistuvan väkivallan määritelmään ole sisällytetty nykyisiä rajoituksia, jotka kohdistuvat vapaaseen ja turvalliseen vapaaehtoiseen raskaudenkeskeytykseen, tai tämän vaihtoehdon omaehtoisesti valinneiden naisten häirintää, jota tapahtuu useimmiten klinikoiden läheisyydessä.

1.21 Komitea panee huolestuneena merkille, ettei huomiota ole kiinnitetty siihen, miten naisiin kohdistuvan väkivallan uhrien orpolapset voivat viettää täysipainoista elämää vapaina ja tasa-arvoisina.

1.22 ETSK on syvästi huolissaan siitä, että äärioikeiston toiminnan tavoitteeksi on asetettu sukupuolten tasa-arvoa koskevien ehdotusten torjuminen ja erityisesti sellaisen naisiin kohdistuvan rakenteellisen väkivallan järjestelmällinen kieltäminen, josta he joutuvat kärsimään vain siksi, että ovat naisia. Sen kieltäminen paitsi pilaa mahdollisuudet tasa-arvoiseen rinnakkaiseloon myös loukkaa EU:sta tehdyn sopimuksen 2 artiklassa vahvistettuja arvoja ja periaatteita.

1.23 Komitea suosittaa, että direktiiviin sisällytetään taloudellinen selvitys, jonka kautta varmistetaan hyväksyttyjen toimenpiteiden tehokas täytäntöönpano riittävän julkisen rahoituksen avulla.

2. Yleistä

2.1 Naisiin kohdistuva väkivalta on naisten syrjinnän äärimmäisin muoto. Se on kontrollointimekanismi, joka juontaa juurensa naisten ja miesten välisestä epätasa-arvosta, joka puolestaan takaa sen ja ruokkii sitä.

2.2 ETSK on syvästi huolissaan siitä, että äärioikeiston toiminnan tavoitteeksi on asetettu sukupuolten tasa-arvoa koskevien ehdotusten torjuminen ja erityisesti sellaisen naisiin kohdistuvan rakenteellisen väkivallan järjestelmällinen kieltäminen, josta he joutuvat kärsimään vain siksi, että ovat naisia. Sen kieltäminen paitsi pilaa mahdollisuudet tasa-arvoiseen rinnakkaiseloon myös loukkaa EU:sta tehdyn sopimuksen 2 artiklassa vahvistettuja arvoja ja periaatteita.

2.3 Sukupuolten tasa-arvoa koskevan EU:n strategian 2020–2025 keskeisenä tavoitteena on lopettaa sukupuoleen perustuva väkivalta. Sen tavoitteena on myös muun muassa torjua sukupuolistereotypioita, poistaa palkkaerot työelämässä ja hoitovastuussa, saavuttaa tasavertainen osallistuminen talouden eri aloilla ja saavuttaa sukupuolten tasapuolinen edustus päätöksenteossa ja poliittisessa toiminnassa.

2.4 Naisiin ja tyttöihin kohdistuva väkivalta on yksi sitkeimmistä sukupuoleen perustuvan syrjinnän muodoista, ja siinä on kyse ihmisoikeuksien loukkaamisesta. Puolet naisista (53 %) Euroopan unionissa välttelee tiettyjä paikkoja tai tilanteita fyysisen tai seksuaalisen väkivallan pelossa ( 1 ) , ja kolmannes ilmoittaa joutuneensa fyysisen tai seksuaalisen väkivallan uhriksi (33 %).

2.5 Kun otetaan huomioon naisiin kohdistuvan väkivallan yleisyys ja monenlaiset muodot, on huolehdittava siitä, ettei väkivallan torjuntapolitiikka ole neutraalia vaan että sitä kehitetään selkeästi ja yksiselitteisesti sukupuolinäkökulmasta ja että se tuodaan esiin niin, että tehokkaan politiikan tarve ymmärretään paremmin.

2.6 Naiset ovat joka päivä vaarassa joutua väkivallan kohteeksi työpaikallaan, erityisesti jos he työskentelevät liikennealalla (63 prosenttia ilmoittaa joutuneensa viime aikoina ainakin kerran väkivallan kohteeksi) ( 2 ) sekä palvelu- ja myyntitehtävissä ( 3 )

2.7 Lähisuhdeväkivalta on lisääntynyt myös covid-19-pandemian aiheuttaman terveyskriisin hillitsemiseksi määrättyjen eristystoimenpiteiden vuoksi ( 4 )

2.8 ETSK kannattaa direktiiviehdotuksen tavoitteita ehkäistä ja torjua naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja lähisuhdeväkivaltaa, jotta voidaan varmistaa turvallisuuden korkea taso ja perusoikeuksien täysi toteutuminen, mukaan lukien yhdenvertainen kohtelu sekä syrjimättömyys. Komitea ymmärtää, että rikosoikeudellinen lähestymistapa on välttämätön naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnassa, mutta sen rinnalla on sovellettava kokonaisvaltaista ja kattavaa lähestymistapaa miesten harjoittaman väkivallan ehkäisemiseksi, torjumiseksi ja lopettamiseksi.

3. Erityistä

3.1 ETSK suhtautuu myönteisesti lainsäädännölliseen uudistukseen, jota monialainen direktiivi naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisesta edustaa. Komitea korostaa kuitenkin, että alan ammattilaisille on tarjottava toimintaohjeita sekä tiedotus- ja pätevöitymiskampanjoita, jotta voidaan ehkäistä institutionaalista väkivaltaa ja uhrien syyllistämistä väkivallantekoon liittymättömien ulkoisten tekijöiden, kuten uhrin ulkonäön tai asenteen, aseman, alkuperän tai minkä tahansa muun ominaisuuden tai tilanteen, vuoksi.

3.2 Tässä mielessä vaikka ETSK onkin tyytyväinen siihen, että käsitteistöä ja rikosoikeudellista tilannetta on selkiytetty sisällyttämällä direktiiviin tiettyjä naisiin kohdistuvan väkivallan muotoja koskevia määritelmiä, on erittäin tärkeää, että ehdotuksessa käsitellään kaikkia naisiin kohdistuvan sukupuoleen perustuvan väkivallan muotoja ja että siihen sisällytetään sukupuoleen perustuvan väkivallan yleinen määritelmä, joka on vahvistettu naisiin kohdistuvan väkivallan poistamisesta vuonna 1993 annetun YK:n julistuksen 1 ja 2 artiklassa ja Istanbulin yleissopimuksen 3 artiklassa.

3.3 ETSK katsoo, että naisiin kohdistuva väkivalta olisi pitänyt luokitella yhdeksi EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”eurorikokseksi”.

3.4 ETSK kannattaa raiskauksen kriminalisointia pelkän suostumuksen puuttumisen perusteella ilman vaatimusta voimankäytöstä tai uhkailusta syytteeseenpanon edellytyksenä. Tämä oikeudellinen rikoksen määritelmä on Istanbulin yleissopimuksen mukainen: kyseistä käsitettä on sovellettava myös uusiin raiskauksen muotoihin, joihin kuuluu muun muassa huumaaminen hyväksikäyttötarkoituksessa.

3.5 Komitea pitää tärkeänä, että ehdotuksessa on erityisiä toimenpiteitä perhepiirissä väkivallan kohteeksi sukupuolen perusteella joutuneiden uhrien suojelemiseksi ja oikeussuojan takaamiseksi. ETSK vaatii kuitenkin, että tämä väkivallan muoto lisätään direktiivissä mainittuihin rikoksiin ja että näin vahvistetaan yhteiset puitteet seuraamuksista, raskauttavista asianhaaroista, lainkäyttövallasta ja vanhentumisajoista.

3.6 Yli puolet eurooppalaisista naisista ilmoittaa joutuneensa jossain tilanteessa seksuaalisen häirinnän uhreiksi (55 %) ( 5 ) ETSK katsookin, ettei direktiivissä voida jättää huomiotta tätä naisiin kohdistuvan väkivallan muotoa sen enempää määritelmäehdotuksessa kuin järjestelmässä, joka kattaa seuraamukset, raskauttavat asianhaarat, lainkäyttövallan ja vanhentumisajat ( 6 )

3.7 Kolmannes seksuaalista häirintää kokeneista naisista on kohdannut sitä työelämässä ( 7 ) . ETSK pitääkin tarpeellisena, että direktiivissä puututaan tähän väkivallan muotoon ja että työnantajat ottavat käyttöön tai saattavat ajan tasalle erityisiä toimia seksuaalisen ja sukupuoleen perustuvan häirinnän, myös verkkoväkivallan ja verkkohäirinnän, torjumiseksi työpaikalla ( 8 ) . ETSK kehottaakin sisällyttämään direktiivin kattamiin rikoksiin työpaikkahäirinnän.

3.8 Sijaiskärsijäväkivalta, jota naiset kokevat läheisiinsä tai perheenjäseniinsä emotionaalisessa hyväksikäyttötarkoituksessa kohdistetun väkivallan seurauksena, kohdistuu useimmiten naisten lapsiin. ETSK katsoo, että lapsen etu olisi asetettava tapaamisoikeuden edelle, jos on perusteltua epäillä mahdollisuutta varmistaa lapsen fyysinen ja emotionaalinen turvallisuus tapaamisten aikana.

3.9 Koska taloudellinen riippumattomuus on olennainen tekijä perheväkivallan uhrien voimaannuttamisessa ja toipumisessa, ETSK panee huolestuneena merkille, ettei työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun ja työehtosopimusneuvotteluihin ole sisällytetty konkreettisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan kyseisten väkivallan uhrien työpaikkojen säilyminen ja työelämän ulkopuolella olevien uhrien integroituminen työmarkkinoille.

3.10 ETSK on tietoinen seksuaalisen hyväksikäytön ja prostituution vaikutuksesta sukupuolten tasa-arvoon annetun Euroopan parlamentin mietinnön tuloksista ( 9 ) ja katsoo kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen (CEDAW) 6 artiklan ja naisten ja tyttöjen kaupasta yleisen muuttoliikkeen yhteydessä annetun naisten syrjinnän poistamista käsittelevän YK:n komitean 6. marraskuuta 2020 antaman yleiskommentin nro 38 mukaisesti, että heihin on asianmukaista viitata ”prostituoituina naisina” eikä ”seksityöntekijöinä”.

3.11 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/36/EU ( 10 ) todetaan, että uhrin suostumus on mitätön, jos suostumus on saatu uhkaamalla, käyttämällä voimaa, pakottamalla, käyttämällä väärin valta-asemaa tai haavoittuvaa asemaa tai antamalla tai vastaanottamalla maksuja tai etuja. ETSK katsoo, että direktiivin 2 luvussa ”seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvät rikokset” säädetyissä seuraamuksissa olisi otettava huomioon paritus tai seksuaalisesta hyväksikäytöstä saatava taloudellinen hyöty.

3.12 ETSK jakaa YK:n ihmisoikeusneuvoston erityisedustajan huolen ( 11 ) niin kutsuttujen sijaissynnytysten lisääntymisestä. Komitea yhtyy Euroopan parlamentin ( 12 ) näkemykseen, jonka mukaan se on naisten ihmisarvoa alentava lisääntymistarkoituksessa tapahtuva hyväksikäytön muoto. Komitea katsookin, että tällaista käytäntöä – silloin, kun kyse on oikeudellisesta transaktiosta, jossa toinen osapuoli hyötyy taloudellisesti tai muutoin, julkisuus mukaan luettuna – on pidettävä naisiin kohdistuvana väkivallan muotona ja sitä on käsiteltävä samalla tasolla kuin seksuaalista hyväksikäyttöä (eli se olisi lisättävä 2 lukuun ja 1 artiklaan).

3.13 Naisiin kohdistuva väkivalta on yleisin ihmisoikeusloukkaus unionissa, ja yleisintä se on haavoittuvassa asemassa olevien naisten ja tyttöjen keskuudessa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä etnisiin ja kulttuurisiin vähemmistöihin, kuten romaneihin, kuuluviin naisiin ja tyttöihin.

3.14 ETSK kannattaa kaikkia asianmukaisia lainsäädäntötoimia, joilla suojellaan vammaisia naisia kaikenlaiselta hyväksikäytöltä, väkivallalta ja väärinkäytöltä, myös kun se perustuu sukupuoleen, sekä asianmukaisia toimenpiteitä niiden ehkäisemiseksi, erityisesti asianmukaisia avustus- ja tukimuotoja, joissa otetaan huomioon vammaisiin naisiin liittyvät sukupuolinäkökohdat. ETSK kannattaa tässä yhteydessä sitä, että riippumattomat viranomaiset valvovat tehokkaasti kaikkia vammaisten naisten auttamiseksi tarkoitettuja järjestelyjä ja ohjelmia.

3.15 ETSK kannattaa niin ikään kaikkia asianmukaisia toimenpiteitä, joilla edistetään kaikenlaisen väkivallan tai hyväksikäytön uhreiksi joutuneiden vammaisten naisten fyysistä, kognitiivista ja psykologista toipumista, kuntoutusta ja yhteiskuntaan sopeutumista, myös tarjoamalla suojelupalveluja, ja kehottaa kiinnittämään erityistä huomiota myös vammaisiin naisiin, jotka ovat alttiimpia väkivallalle sukupuolensa ja vammaisuutensa vuoksi (pakkosterilointi, oikeustoimikelvottomuus perheenjäsenten toimesta).

3.16 Maahanmuuttajanaisia, erityisesti jos heidän hallinnollinen asemansa on sääntöjen vastainen, on suojeltava myöntämällä heille välittömästi itsenäinen väliaikainen oleskelulupa, kun he tekevät rikosilmoituksen. ( 13 ) Lisäksi jos tällainen oikeudellisten asiakirjojen puuttuminen ilmenee oikeudenkäynnin aikana, asiasta ei pitäisi ilmoittaa toimivaltaisille maahanmuuttoviranomaisille.

3.17 ETSK kannattaa vahvasti sitä, että verkkohäirintä ja intiimin tai manipuloidun materiaalin luvaton jakaminen on sisällytetty naisiin ja tyttöihin kohdistuvan väkivallan muodoiksi, mutta on huolissaan vaatimuksesta, jonka mukaan viimeksi mainitun pitäminen rikoksena edellyttää, että materiaali on asetettu ”lukuisten loppukäyttäjien” saataville. Kyseessä on epätäsmällinen, määrittelemätön ja varsin tulkinnanvarainen vaatimus, jossa ei oteta huomioon todellista mainehaittaa, joka on toisinaan suurempi, jos materiaali jaetaan vain lähimmän sosiaalisen, perhe- tai työpiirin henkilöille. Komitea katsoo, että suostumuksen puuttumisen ja julkisuuteen saattamisen olisi jo itsessään oltava verkkohäirintää, eikä siinä pitäisi pohtia, onko materiaali jaettu lukuisille käyttäjille vai onko se päinvastoin jaettu vain monille tai muutamille (7 artiklan a ja b alakohta, 8 artiklan c alakohta ja 9 artiklan a alakohta).

3.18 Internetin ja sosiaalisen median laajamittainen käyttö tekee seksuaalista sisältöä sisältävän materiaalin luvattomasta jakamisesta yhä yleisemmän käytännön, jonka vaikutukset ovat yhä laajemmat ja siten uhreille haitallisemmat. Komitea on huolissaan tämän käytännön yleisyydestä ja katsoo, että 7 artiklassa tarkoitetuista rikoksista säädettyjen seuraamusten ja vanhentumisaikojen olisi vastattava verkkoahdisteluun (8 artikla) sovellettavia, 12 ja 15 artiklassa säädettyjä seuraamuksia ja vanhentumisaikoja.

3.19 ETSK kannattaa myös vaatimusta, jonka mukaan toimivaltaisille viranomaisille annetaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvia rikoksia koskevien ilmoitusten vastaanottamista ja käsittelyä koskevaa erityiskoulutusta, mutta katsoo, että lisäksi olisi säädettävä erityisistä toimenpiteistä järjestelmän tehokkuuden seuraamiseksi ja arvioimiseksi sekä erityisistä seuraamuksista siinä tapauksessa, että toimivaltaiset viranomaiset eivät noudata asianmukaisen huolellisuuden periaatetta (37 artiklan 6 kohta).

3.20 Komitea suhtautuu myönteisesti vaatimukseen, jonka mukaan naisiin ja tyttöihin kohdistuvaa väkivaltaa tutkivilla ja syytteitä nostavilla henkilöillä, yksiköillä ja muilla tahoilla on oltava ”riittävä” asiantuntemus. Tämä koskee erityisesti oikeusalan ammattilaisia, viranomaisia ja tuomioistuinten henkilöstöä, tuomareita, syyttäjiä, asianajajia, uhrien tukipalvelujen ja korjaavan oikeuden palvelujen tarjoajia, terveydenhuollon ammattihenkilöitä, sosiaalipalveluhenkilöstöä sekä koulutus- ja muuta asiaankuuluvaa henkilöstöä, joka saattaa kohdata haavoittuvassa asemassa olevia ryhmiä tai uhreja. ETSK varoittaa kuitenkin, että tulkinta asiantuntemuksen riittävyydestä tai riittämättömyydestä voi olla subjektiivinen. Koska yksi yleisimmistä virheistä tähän liittyvässä toiminnassa on nimenomaan asianomaisten toimijoiden riittämätön koulutus ja tietoisuus, komitea suosittaa, että vaatimus erityiskoulutuksesta ulotetaan koskemaan paitsi ammattilaisia, jotka käsittelevät rikosilmoituksia tai kohtaavat uhreja, myös niitä, jotka osallistuvat 3 luvussa tarkoitettuun tutkinta- ja syytemenettelyyn (17 artiklan 1 kohta).

3.21 Uhrien nopea avustaminen on keskeinen osatekijä asianmukaisessa hyvityksessä, kuntoutuksessa ja toipumisessa. ETSK katsookin, että uhrien ohjaaminen tukipalveluihin olisi toteutettava paitsi ripeästi ja koordinoidusti myös ensisijaisesti ja kiireellisesti (20 artiklan 2 kohta).

3.22 ETSK kannattaa ehdotettuja toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että uhrit saavat kattavia, räätälöityjä, yleisiä ja erityisiä tukipalveluja, jotka vastaavat heidän erityistarpeitaan. Komitea pitää kuitenkin valitettavana, että jäsenvaltioiden uhreille antaman erityistuen luettelossa (27 artiklan 1 kohta) viitataan vain oikeudellisessa vaiheessa ja tutkinta- ja oikeudenkäyntimenettelyssä annettavaan tukeen eikä mainita, että uhreille olennaisen tärkeää on myös terveyspalvelujen saatavuus, seksuaali- ja lisääntymisterveyspalvelut mukaan luettuina. Lisäksi ETSK panee erittäin huolestuneena merkille, että seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyviä palveluja, joihin kuuluvat myös jälkiehkäisy ja abortti, ei mainita erikseen tukipalveluina, jotka ovat paitsi välttämättömiä myös kiireellisiä ja joihin seksuaalisen väkivallan uhrien olisi voitava päästä (28 artikla). YK:n ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen mukaan raiskauksesta seuraavan raskauden keskeyttämisen epääminen voi olla julma, epäinhimillinen ja halventava väkivallan muoto, mikä on vakava asia. ETSK pyytää Euroopan komissiota sisällyttämään terveyspalvelut, seksuaali- ja lisääntymisterveyspalvelut mukaan lukien, uhrien tärkeimpien tukipalvelujen luetteloon ja kehottamaan kaikkia EU:n jäsenvaltioita poistamaan kiireellisesti kaikki esteet, jotka vaikeuttavat jälkiehkäisyn ja vapaaehtoisen raskaudenkeskeytyksen saantia raiskauksen jälkeen.

3.23 Kotiseudultaan siirtymään joutuneilla ja konfliktia pakenevilla naisilla on suurempi riski joutua sukupuoleen perustuvan väkivallan kohteeksi. Seksuaalista väkivaltaa käytetään usein sodankäynnin aseena, ja naisilla ja tytöillä on suurempi riski joutua ihmiskaupan ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi. ETSK korostaa, että tuki, suojelu ja keskeisten terveyspalvelujen saatavuus, kuten psykologisten traumojen hoito ja seksuaali- ja lisääntymispalvelut, joihin kuuluvat myös jälkiehkäisy ja aborttihoito, ovat äärimmäisen tärkeitä ja ne olisi taattava kaikissa Euroopan maissa.

3.24 Komitea katsoo, että kiireellisiin kielto- ja suojelumääräyksiin, joita annetaan uhrien fyysisen ja psyykkisen koskemattomuuden turvaamiseksi, on ehdottomasti sisällyttävä toimenpiteitä, joilla estetään väkivallantekijää häiritsemästä uhria tai lähestymästä tätä fyysisesti. Tämä ei koske ainoastaan asuin- tai työpaikalle pääsyn rajoittamista tai kieltämistä (21 artiklan 1 kohta) vaan myös julkista tilaa yleensä, ottaen huomioon, että tietyissä tapauksissa uhrin ja väkivaltaan syyllistyneen läheisyyttä voidaan pitää rikoksentekijän tai epäillyn vaarallisena käyttäytymisenä (21 artiklan 2 kohta).

3.25 ETSK kannattaa seksuaalisen väkivallan uhrien auttavien puhelinpalvelujen saatavuutta ja maksuttomuutta sekä erikoishoidon tarjoamista seksuaalisen väkivallan uhrien kriisikeskuksissa, mutta katsoo, että saatavuus ja maksuttomuus olisi taattava erikseen myös kaikissa seksuaalisen väkivallan uhreille tarkoitetuissa tukimekanismeissa ja -toimenpiteissä, ennaltaehkäisevissä tiedotusluonteissa toimissa, joissa käsitellään uhrien oikeuksia, sekä hyvitys- ja korvausmenettelyissä.

3.26 Komitea kannattaa erityistukea työssä tapahtuvan seksuaalisen häirinnän uhreille ja vaatimusta ottaa käyttöön kansallisia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä. Komitea kiinnittää kuitenkin huomiota siihen rajoittavaan tekijään, että suunnitellut neuvonta- ja tukipalvelut ovat ulkoisia (30 artikla), sekä siihen, että mitään ei mainita työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun, työehtosopimusneuvottelujen tai työmarkkinaosapuolten ja erityisesti työntekijöiden etuja ja oikeuksia oikeutetusti edustavien ammattiliittojen välttämättömän osallistumisen ja niiden kanssa käytävien neuvottelujen tärkeydestä. Komitea panee myös huolestuneena ja hämmästyneenä merkille, että tällaisessa naisiin kohdistuvassa väkivallassa tarjotaan ratkaisuksi ”sovittelua”.

3.27 ETSK pitää välttämättömänä ja kiireellisenä, että väkivallan ja häirinnän vastainen ILO:n yleissopimus nro 190 ja Istanbulin yleissopimus ratifioidaan kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joissa sitä ei ole vielä ratifioitu, ja että myös Euroopan unioni ratifioi sen.

3.28 Komitea kannattaa sukupuoleen perustuvan väkivallan vastaisten ennaltaehkäisevien toimenpiteiden sisällyttämistä koulutukseen, mihin kuuluu myös kattavan seksuaalikasvatuksen vahvistaminen. Kun otetaan huomioon koulutuksen merkitys sukupuoliroolien ja -stereotypioiden muokkaamisessa, tästä tehtävästä olisi kuitenkin huolehdittava kaikissa koulutusvaiheissa poikkeuksetta, ja institutionaaliseen yhteistyöhön olisi otettava mukaan nimenomaisesti ja osallistavasti koulutusyhteisö, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot (erityisesti feministijärjestöt), työmarkkinaosapuolet ja asianomaiset yhteisöt (36 artiklan 2 kohta).

3.29 ETSK pitää myös erittäin myönteisenä jäsenvaltioiden yhteistyötä ja koordinointia tietojen keräämisessä ja naisiin kohdistuvan väkivallan syiden, yleisyyden ja vaikutusten tutkimisessa, mutta on huolissaan sitoutumisen todellisesta asteesta, kun 44 artiklan 7 kohdassa vain kehotetaan toimintaan sanamuodolla ”on tuettava”. Olisi paljon tehokkaampaa ja kunnianhimoisempaa hyväksyä velvoite, joka edellyttää erityisiä ja konkreettisia toimenpiteitä tiettyyn määräaikaan mennessä (44 artiklan 7 kohta).

3.30 Eri EU-maissa asuvien maahanmuuttajayhteisöjen vuoksi on tarpeen ottaa huomioon sellaiset naisiin ja tyttöihin kohdistuvan väkivallan muodot, jotka kuuluvat alkuperäyhteisöjen tapakulttuuriin. Komitea kannattaakin sitä, että naisten sukuelinten silpominen sisällytetään direktiiviin erityisenä rikoksena, mutta varoittaa, että tarvitaan äärimmäistä varovaisuutta, jotta valistus- ja ennaltaehkäisykampanjoissa vältetään näihin yhteisöihin kuuluvien naisten leimautuminen, ja että 37 artiklan 2 kohdan mukaisen kulttuuritekijöiden huomioon ottamisen seurausten tunnistamisessa on koskettava myös ennaltaehkäisykampanjoita. Komitea katsoo, että tässä asiassa on olennaisen tärkeää työstää aihetta kohdeyhteisöjen kanssa ja niiden toimesta, jotta käytännön kulttuuriset merkitykset saadaan poistettua ja neutralisoitua (36 artiklan 6 kohta) ( 14 )

3.31 ETSK kannattaa pakkoabortin ja pakkosteriloinnin tunnustamista erityisiksi väkivallan muodoiksi. Kuitenkin myös laajempia seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien loukkauksia, kuten gynekologista ja synnytykseen liittyvää väkivaltaa, pakkoraskautta ja hoidon epäämistä abortin yhteydessä, olisi torjuttava naisiin kohdistuvana väkivaltana. ETSK panee huolestuneena merkille, ettei naisiin kohdistuvan väkivallan määritelmään ole sisällytetty nykyisiä rajoituksia, jotka kohdistuvat vapaasti ja turvallisesti toteutettavaan vapaaehtoiseen raskaudenkeskeytykseen, eikä tämän vaihtoehdon omaehtoisesti valinneiden naisten häirintää, jota tapahtuu useimmiten klinikoiden läheisyydessä.

3.32 Komitea panee huolestuneena merkille, ettei huomiota ole kiinnitetty siihen, miten naisiin kohdistuvan väkivallan uhrien orpolapset voivat viettää täysipainoista elämää vapaina ja tasa-arvoisina. Se edellyttää, että he pääsevät yli erityisen haavoittuvasta tilanteestaan, johon he ovat joutuneet kokemansa väkivallan – jota vielä pahentaa äidin mahdollinen surmaaminen – vuoksi, ja saavat siitä jonkinlaisen hyvityksen. Äidin surmaamisen tapauksessa on olennaisen tärkeää helpottaa siviilioikeudellisten vahingonkorvausten saamista kärsityistä rikoksista ja nopeuttaa perimysmenettelyjä rikoksen jälkeen, jotta uhrit saavat nopeasti oikeuden käyttää omaisuuttaan ja perintöoikeuksiaan ( 15 )

3.33 Komitea pitää valitettavana, ettei direktiiviin ole liitetty taloudellista selvitystä ja että direktiivin ja siinä ehdotettujen palvelujen ja toimien julkista rahoitusta ei siten ole taattu.

Bryssel 13. heinäkuuta 2022. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Christa SCHWENG

(1) Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA) (2014), EU:n laajuinen tutkimus naisiin kohdistuvasta väkivallasta.

(2) Euroopan kuljetustyöntekijöiden liitto – ETF (2019), Time's Up for Violence Against Women!

(3) Eurofound (2017), Kuudes Euroopan työolotutkimus.

(4) Euroopan unioni (2021), 2021 report on gender equality in the EU.

(5) Tutkimus, johon osallistui 42 000 naista. Lähde: EU:n laajuinen tutkimus naisiin kohdistuvasta väkivallasta, Euroopan unionin perusoikeusvirasto, 2014.

(6) Jatkotoimina sitoumuksille, joita esitettiin Euroopan parlamentissa helmikuussa 2019 järjestetyssä Me Too -tapahtumassa, jossa toukokuun vaalien ehdokkaita kehotettiin sitoutumaan vahvasti erityisesti seksuaalisen häirinnän torjuntaan.

(7) Tutkimus, johon osallistui 42 000 naista. Lähde: EU:n laajuinen tutkimus naisiin kohdistuvasta väkivallasta, Euroopan unionin perusoikeusvirasto, 2014.

(8) Tähän liittyvä hyvä käytäntö on esimerkiksi naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta 22. maaliskuuta annetun Espanjan lain 3/2007 48 pykälä.

(9) Euroopan parlamentin mietintö seksuaalisen hyväksikäytön ja prostituution vaikutuksesta sukupuolten tasa-arvoon (2013/2103(INI)), naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta, esittelijä: Mary Honeyball, A7-0071/2014, 3.2.2014. Ks. myös Euroopan parlamentin päätöslauselma 10. helmikuuta 2021 ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta sekä ihmiskaupan uhrien suojelemisesta annetun direktiivin 2011/36/EU täytäntöönpanosta, 2020/2029(INI).

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/36/EU, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011, ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta sekä ihmiskaupan uhrien suojelemisesta ja neuvoston puitepäätöksen 2002/629/YOS korvaamisesta (EUVL L 101, 15.4.2011, s. 1).

(11) Yhdistyneet kansakunnat, ihmisoikeusneuvosto, Report of the Special Rapporteur on the Sale and Sexual Exploitation of Children, including Child Prostitution, Child Pornography and Other Child Sexual Abuse Material, A/HRC/37/60, ihmisoikeusneuvosto, 37. istuntokausi, 26. helmikuuta – 23. maaliskuuta 2018.

(12) Vuosikertomuksesta ihmisoikeuksista ja demokratiasta maailmassa ja Euroopan unionin toiminnasta tällä alalla 17. joulukuuta 2015 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa (2015/2229(INI)) tuomitaan sijaissynnytykset tai kohdunvuokraus ”naisen ihmisarvoa alentavana toimintana, jossa naisen kehoa ja lisääntymiskykyä käytetään kauppatavarana”, ja vaaditaan niiden laillisuuden käsittelemistä kiireellisenä asiana erilaisten ihmisoikeusvälineiden valossa sekä sellaisten käytäntöjen kieltämistä, ”joihin liittyy ihmiskehon käyttö lisääntymiseen rahaa tai muunlaista palkkiota vastaan ja erityisesti kehitysmaiden haavoittuvassa asemassa olevien naisten tapauksessa”.

(13) Espanjan maahanmuuttolaki edustaa hyvää käytäntöä tässä asiassa (lain 4/2000 31 a pykälä).

(14) The Multisectorial Academic Program to prevent and combat female Genital Mutilation (FGM/C), Euroopan komissio (2016-2018).

(15) Tähän liittyvä hyvä käytäntö on esimerkiksi sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreina orvoksi joutuneiden suojelun parantamisesta 21. maaliskuuta annettu Espanjan laki 2/2022.