Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin 94/58/EY muuttamisesta"



Virallinen lehti nro C 206 , 07/07/1997 s. 0029



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin 94/58/EY muuttamisesta" () (97/C 206/07) Neuvosto päätti 17. lokakuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 84 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 9. huhtikuuta 1997. Esittelijänä oli Eduardo Chagas. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 345. täysistunnossaan (huhtikuun 23. päivän 1997 kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 123 ääntä puolesta, yksi vastaan, kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Taustaa 1.1. Merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta annettu neuvoston direktiivi 94/58/EY () perustui Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn vuoden 1978 STCW-yleissopimukseen (). 1.2. Lisäksi direktiivissä säädettiin laivaväkeen kuuluvien kielitaidosta ja annettiin satamavaltiolle mahdollisuus tarkistaa, kykenevätkö merenkulkijat kommunikoimaan keskenään ja onko heidän koulutustasonsa STCW-yleissopimuksen vaatimusten mukainen, varsinkin matkustaja-aluksilla. 1.3. Lausunnossaan, joka koski ehdotettua direktiiviä, TSK huomautti, että ehdotuksen tekstiä olisi tarpeen muuttaa pian sen hyväksymisen jälkeen, koska odotettiin IMOn saavan vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen muutostyön valmiiksi vuoteen 1995 mennessä. 2. Vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen muuttaminen 2.1. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että "inhimillinen tekijä" aiheuttaa 80 % merellä tapahtuvista onnettomuuksista, ja kansainväliset järjestöt tekevät runsaasti työtä tämän asian tiimoilla. Vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen muuttaminen oli osa IMOn työtä "inhimillisen tekijän" saralla. 2.2. IMOn kiertokirjeessä, jossa annettiin muutettuun STCW-yleissopimukseen liittyviä ohjeita, kerrottiin 1980-luvun loppupuolella ymmärretyn, ettei vuoden 1978 STCW-yleissopimus täytä tarkoitustaan, mikä on yhtenäisten kansainvälisten vähimmäisvaatimusten luominen, ja että sopimus oli menettämässä uskottavuutensa. Pääsyynä tähän oli, ettei sopimuksessa määrätä tarkkoja standardeja ja siinä käytetään usein ilmausta "hallintoviranomaisen mielestä tyydyttävällä tavalla", mistä oli seurauksena, että standardeista esitettiin toisistaan merkittävästi poikkeavia tulkintoja ja STCW-pätevyystodistuksia alettiin pitää epäluotettavina. 2.3. IMOn kiertokirjeessä huomautettiin myös, ettei STCW-yleissopimuksessa yksilöidä, minkätyyppisiä tiedollisia ja meripalveluvaatimuksiin liittyviä taitoja sekä valmiuksia merenkulkijoiden edellytetään hankkivan. Uskottiin myös, että aluksilla annettavan koulutuksen tehoa alensivat seuraavat tekijät: miehistövahvuuksien pienentäminen; lyhyet satamassaoloajat; tiheät miehistönvaihdot; useaa eri kansallisuutta edustavan laivaväen taustojen erot. 2.4. IMOn kiertokirjeessä palautettiin lisäksi mieleen, että maailman aluskannan rakenteessa oli tapahtunut muutoksia STCW-yleissopimuksen hyväksymisen jälkeen, ja että merenkulkijoita tulee alalle yhä enemmän myös muiden kuin perinteisten merenkävijäkansakuntien piiristä. Kirjeessä huomautettiin myös, että perinteinen tehtävärakenne samoin kuin velvollisuudet ja vastuut aluksilla ovat muuttuneet ja että oli tarpeen ryhtyä toimiin onnettomuuksiin johtavien inhimillisten syiden suhteen. 2.5. Yleissopimuksen muutoksen päätavoitteet: muuntaa kaikki yksityiskohtaiset tekniset vaatimukset yhtenäissäännnöskokoelmaksi; selkeyttää taito- ja pätevyysvaatimuksia ja ottaa huomioon nykyaikaiset koulutusmenetelmät; edellyttää lippuvaltion viranomaisia valvomaan suoraan ja vahvistamaan ko. maassa rekisteröidyillä aluksilla palvelemaan valtuutettujen päälliköiden, muun laivapäällystön ja radiohenkilökunnan pätevyystodistukset; velvoittaa sopimuspuolet IMOn puitteissa keskinäiseen vastuuseen yleissopimuksen asianmukaisesta täytäntöönpanosta ja tarjoamansa koulutuksen ja myöntämiensä pätevyyskirjojen laadusta, sekä saattaa tehdyt muutokset mahdollisimman nopeasti voimaan kaikissa sopimuksen allekirjoittajavaltioissa. 2.6. Lyhyesti, päätavoitteena oli saattaa STCW-yleissopimus ajan tasalle ja luoda varmat ja yhtenäiset pätevyyden vähimmäisvaatimukset. 2.7. Muutetun STCW-yleissopimuksen sisältö on seuraava: vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen alkuperäiset artiklat (muuttamattomina); ohjesääntö (jota on perusteellisesti uudistettu); STCW-säännöstön osa A (pakollinen); STCW-säännöstön osa B (suositusluonteinen osa, jonka tarkoituksena on antaa lisäohjeita pakollisten säännösten tulkintaan); STCW-yleissopimuksen muuttamista koskeneen konferenssin päätöslauselmia. 2.8. Muutettu STCW-yleissopimus koostuu seuraavista osista: Luku I Yleiset määräykset; Luku II Päällikkö ja kansiosasto; Luku III Koneosasto; Luku IV Radioviestintä ja radiohenkilöstö; Luku V Erityiskoulutusvaatimukset henkilöstölle tietyntyyppisillä aluksilla; Luku VI Toiminta hätätilanteissa, työturvallisuus, lääkintähuolto ja pelastautuminen; Luku VII Vaihtoehtoisen pätevyyskirjan myöntäminen; Luku VIII Vahdinpito. 2.9. Luvun VII vaihtoehtoisten pätevyyskirjojen myöntämistä koskevien määräysten ja lukujen II, III, ja IV pätevyyskirjojen myöntämistä koskevien määräysten välisen yhteyden selventämiseksi pätevyysvaatimuksissa täsmennetyt kyvyt on luokiteltu seuraavien seitsemän tehtäväalueen mukaisesti: 1) navigointi; 2) lastin käsittely ja ahtaus; 3) alusoperoinnin varmistaminen ja aluksella olevista henkilöistä huolehtiminen; 4) laivanrakennus; 5) sähkö- ja automaatiotekniikka; 6) huolto ja kunnossapito; 7) radioviestintä. 2.10. Muutetussa STCW-yleissopimuksessa erotellaan myös seuraavat kolme vastuualuetta: "johtotaso", joka tarkoittaa vastuutasoa palveltaessa aluksen päällikkönä, yliperämiehenä, konepäällikkönä tai ensimmäisenä konemestarina. Kyseiseen vastuutasoon kuuluu taata, että kaikki määrättyyn vastuualueeseen kuuluvat tehtävät suoritetaan asianmukaisesti. "operatiivinen taso", joka tarkoittaa vastuutasoa palveltaessa merenkulusta vastaavana vahtipäällikkönä, vahtikonemestarina tai konemestarina, joka vastaa ajoittain miehittämättömänä käytettävästä koneistosta, tai radioasemanhoitajana. Kyseiseen vastuutasoon kuuluu valvoa suoraan, että kaikki määrättyyn vastuualueeseen kuuluvat tehtävät suoritetaan asiaankuuluvalla tavalla kyseisen vastuualueen johtotasolla toimivan henkilön ohjeiden ja määräysten mukaan. "suoritustaso", joka tarkoittaa vastuutasoa annettuja tehtäviä suoritettaessa, velvollisuuksia ja vastuita toimittaessa operatiivisen tai johtotason henkilön antamien ohjeiden tai määräysten mukaisesti. 2.11. Yllämainittujen kolmen vastuualueen erityyppiset tehtäväalueet määritellään STCW-säännöstön osan A kokoomataulukoissa, joissa ilmoitetaan yksityiskohtaisesti vaaditut seikat: pätevyys; tiedot, tiedonhallinta ja kyvykkyys; tavat, joilla pätevyys voidaan osoittaa; pätevyyden arviointiperusteet. 2.12. Muutettu STCW-yleissopimus on siksi paljon monipuolisempi väline kuin edellinen yleissopimus, ja kaikki sen osat liittyvät olennaisesti toisiinsa. TSK muistuttaa, että kun direktiivi 94/58/EY merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta hyväksyttiin, 9 artiklan 3 kohdan a alakohdassa edellytettiin, että komissio tekee esityksen merenkulkualan oppilaitosten tai hallintoviranomaisten myöntämien pätevyystodistusten tunnustamisperusteista, jotka neuvosto määrittelisi ennen 1. heinäkuuta 1995, EY:n perustamissopimuksen säännösten mukaisesti. Mainitut toimielimet ovat menetelleet niin ja direktiivitekstin 9 artiklan 3 kohdan a alakohtaan ehdotetaan muutosta. 3. Yleistä 3.1. TSK katsoo, ettei tulisi ryhtyä mihinkään, mikä voisi jollakin tavoin heikentää muutetun STCW-yleissopimuksen yhtenäisyyttä ja täytäntöönpanomahdollisuuksia. TSK:n mielestä muutettu STCW-yleissopimus on monipuolinen väline, jota voidaan tulkita ainoastaan kokonaisvaltaisesti. 3.2. TSK toteaa, että Euroopan yhteisöjen direktiivi, jolla saatetaan voimaan muutettu STCW-yleissopimus, voisi täydentää mainittua yleissopimusta edellyttäen että se ei aiheuta turhaa päällekkäissääntelyä eikä ole toistuvan tarkistamisen tarpeessa; se ei luo oikeudellista epävarmuutta tai oikeudellisia ristiriitoja jäsenvaltioiden kansainvälisten ja kansallisten velvoitteiden välille, kun muistetaan, että jäsenvaltiot ovat myös IMOn jäseninä sitoutuneet siinä hyväksyttyjen välineiden toimeenpanoon; se on täysin sopusoinnussa komission hankkeiden kanssa, joita selvitetään sen julkaisemassa merten turvallisuutta koskevassa tiedonannossa, COM(93) 66 final (); se ei aseta kyseenalaiseksi IMOn päämääriä, jotka ilmaistiin, kun muutettu STCW-yleissopimus hyväksyttiin; sen säännösten ei voida tulkita sallivan minkäänlaisia vahdinpitojärjestelyitä, jotka olisivat tarkistetun sopimuksen säännösten vastaisia. 3.3. Komitea katsoo, että direktiiviin on sisällytettävä muutetun STCW-yleissopimuksen selkeytetyt siirtymäsäännökset ja IMOssa sovittujen velvoitteiden täytäntöönpanoajankohdat. 3.4. Direktiiviin on aiheellisesti sisällytetty uusi 51 artikla, jossa käsitellään työkuntoa. Siinä vahvistetaan vuoden 1995 STCW-sopimuksen luvussa VII annetut vähimmäislepoa koskevat säännökset. Komitea ei kuitenkaan voi jättää huomiotta sitä tosiseikkaa, että ILO on äskettäin hyväksynyt merenkulkijoiden työaikoja koskevan uuden yleissopimuksen nro 180. Olisi ehkä paikallaan, että komissio kehittäisi nopeasti yleissopimuksen nro 180 ja sen päätöslauselmien voimaanastumisen vuoksi yhtenäisen instrumentin, jossa otettaisiin huomioon sekä IMOn että ILOn standardit. Näin vältettäisiin kaikki sekaannukset siitä, mitä toimia jäsenvaltioiden tulee soveltaa. 3.5. Ehdotus sisältää vain joitakin muutetun STCW-yleissopimuksen liitteessä julkaistuista säännöistä, eikä siihen ole sisällytetty IMOn STCW-säännöstön osia A ja B. Siinä ei tämän lisäksi ilmoiteta selvästi, onko sen tarkoituksena saattaa täysimittaisesti voimaan jäsenvaltioiden kansainväliset velvoitteet STCW-yleissopimuksen allekirjoittajina, vai onko se näiden lisänä ja antaa täydentäviä yhteisöllisiä velvoitteita. 3.6. Vaikka komission nyt tekemän ehdotuksen johdanto-osassa lausutaan, että "muutetun STCW-yleissopimuksen määräykset olisi otettava huomioon direktiivissä mahdollisimman pian sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot toimivat kansainvälisten velvoitteidensa edellyttämällä tavalla", direktiiviehdotuksen nykyisessä luonnosvaiheessa ei päästä tähän päämäärään. 3.7. Muutetussa STCW-yleissopimuksessa edellytetään, että aluksen ylin päällystö tuntee (lippuvaltion) kansallisen lainsäädännön. Direktiiviehdotuksen perusteiden kohdassa 16 esitetään, että jäsenvaltiot voisivat täyttää kyseisen vaatimuksen jakamalla pelkästään tiivistelmän lainsäädännöstä ja järjestämällä jonkinmuotoisen kirjallisen kokeen, jonka tulokset tiedotetaan merenkulkuviranomaisille. TSK epäilee, onko tämä sopusoinnussa muutetun STCW-yleissopimuksen kanssa, koska ei ole mahdollista taata, että valvonta on riittävää ja että laadunvarmennusstandardeja voidaan soveltaa. TSK on huolestunut siitä, että tämäntyppinen neuvo voi ehdotuksen nykymuodossa rikkoa sekä muutetun STCW-yleissopimuksen henkeä että sen kirjainta vastaan. 3.8. TSK on pannut merkille, että IMO on päättänyt, että sen meriturvallisuuskomitea (Maritime Safety Committee) hyväksyy 69:ssä täysistunnossaan, joka on suunniteltu pidettäväksi toukokuussa 1997, joukon tarkistuksia muutettuun STCW-yleissopimukseen. TSK:n mielestä on selvää, että tulee ottaa käyttöön sopivia menettelytapoja sen takaamiseksi, että direktiivillä saatetaan voimaan jäsenvaltioiden kansainväliset velvoitteet. Muutettuun STCW-yleissopimukseen ehdotetaan seuraavia muutoksia: lisäys sääntöön V/2 (Ro-ro-matkustaja-alusten päälliköiden, päällystön, miehistön ja muun henkilöstön koulutuksen ja pätevyyskirjojen pakolliset vähimmäisvaatimukset) säännön V/2 kohtaan 3; uusi sääntö V/3 (Muiden matkustaja-alusten kuin ro-ro-matkustaja-alusten päälliköiden, päällystön ja muun henkilöstön koulutuksen ja pätevyyskirjojen pakolliset vähimmäisvaatimukset; muutos, joka koskee osaa STCW-säännöstön osastosta A V/2 (Ro-ro-matkustaja-alusten päälliköiden, päällystön, miehistön ja muun henkilöstön koulutuksen ja pätevyyskirjojen pakolliset vähimmäisvaatimukset); uuden kohdan 5 lisääminen STCW-säännöstön osan A osastoon A V/2.5 (Kriisinhallinta ja käyttäytymispsykologinen koulutus) sekä uuden osaston A V/3 lisääminen STCW-säännöstön osaan A (Muiden matkustaja-alusten kuin ro-ro-matkustaja-alusten päälliköiden, päällystön, miehistön ja muun henkilöstön koulutuksen ja pätevyyskirjojen pakolliset vähimmäisvaatimukset). 3.9. Ehdotetussa 9 artiklan 3 kohdan a alakohdan uudessa tekstissä säädetyt vaatimukset ovat sopusoinnussa muutetun STCW-yleissopimuksen säännön I/10 kanssa, koska STCW-säännöstössä edellytetään, että toimivaltainen merenkulkuhallinto varmistaa kaikin tarpeellisin keinoin, joihin voivat kuulua opetuslaitteiden, -tilojen, -tarvikkeiden ja -käytänteiden tarkastukset, että pätevyyttä sekä pätevyyskirjojen myöntämistä, hyväksymistä ja rekisteröintiä koskevia vaatimuksia noudatetaan. TSK suosittelee, että mainittuja tarkastuksia myös todella suoritetaan joko satunnaisesti ja/tai kun siihen katsotaan olevan aihetta. 3.9.1. TSK puoltaa edellämainittua säännöstä. Seuraaviin seikkoihin on kuitenkin kiinnitettävä huomiota: tämänkaltaisen pakollisen säännön soveltamismahdollisuudet, koska siinä edellytetään tarkastusten suorittamista yksittäisissä merenkulkuoppilaitoksissa; tämäntyyppisen menettelyn noudattaminen, kun ajatellaan EU:n jäsenvaltioiden lippujen alla palvelevia merenkulkijoita, jotka eivät ole jäsenmaiden kansalaisia, ja tarvetta ulottaa ko. vaatimus koskemaan kaikkia EU:hun kuulumattomien maiden merenkulkijoita ottaen huomioon muutetun STCW-yleissopimuksen säännöt I/7 ja I/8; tarve sisällyttää direktiiviin säännökset riittävästä valvonnasta ja toimeenpanosta. 3.9.2. Edellä esitettyyn liittyen TSK ehdottaa, että säilytetään 9 artiklan 3 kohdan 2 ja 3 alakohtien sisältämät hyväksymisperusteet, jotka koskevat EU:n ulkopuolella sijaitsevia ammattikoulutuslaitoksia. Voitaisiin kuitenkin harkita 2 ja 3 alakohtien esittämistä suositusluontoisina ohjeina, edellyttäen, ettei tämä vaaranna pyrkimystä taata yhtenäinen ja korkealaatuinen koulutus ja pätevyystodistukset. 3.10. TSK kiinnittää huomiota antamansa lausunnon () 1.4 kohtaan, jossa kehotetaan sisällyttämään direktiiviin muut asiaankuuluvat merenkulkijoiden koulutukseen liittyvät kansainväliset asiakirjat. Näitä ovat ILOn yleissopimukset 53 (Päällystön pätevyyskirjat, vuodelta 1936), 74 (Matruusien pätevyystodistukset, vuodelta 1946), 69 (Laivakokkien pätevyystodistukset, vuodelta 1946) ja 164 (Merenkulkijoiden terveyden- ja sairaanhoito, vuodelta 1987), koska useimmat EU:n jäsenvaltioista ovat ratifioineet nämä yleissopimukset. 3.11. TSK huomauttaa lopuksi, etteivät direktiivi 94/58/EY eikä vuoden 1978 STCW-yleissopimus, sen paremmin kuin vuoden 1995 STCW-yleissopimuskaan koske kalastusaluksia ja että IMO on hyväksynyt aiheesta rinnakkaisen yleissopimuksen (nk. STCW-F-yleissopimuksen). TSK kehottaa voimakkaasti komissiota suosittelemaan jäsenvaltioille tämän uuden yleissopimuksen ratifioimista, jotta EU suhtautuisi yhtenäisesti kalastusalusten henkilöstön koulutusstandardeihin ja pätevyystodistuksiin. 4. Erityistä 4.1. Direktiivissä voitaisiin selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaista periaate, ettei se ole millään tavoin ristiriidassa niiden velvoitteiden kanssa, joita jäsenvaltioilla on IMOlle STCW-yleissopimuksen allekirjoittajina. TSK suosittaa, että direktiiviin lisätään erityinen kohta, jossa todetaan yllämainittu periaate. 4.2. TSK suosittelee myös, että direktiivissä mainitaan nimenomaisesti, että siinä säädetään yhteisössä sovellettava vähimmäistaso ja että jäsenvaltioilla on oikeus ottaa käyttöön tiukempia kansallisia pätevyysvaatimuksia. Vaikka direktiivin 2 artiklassa annetaan ymmärtää näin säädetyn, tulisi TSK:n mielestä direktiivin johdanto-osaan liittää erityinen tätä merkitsevä kohta. 4.3. TSK ehdottaa myös, että direktiivin johdanto-osaan lisätään seuraavansisältöinen kohta: "ottaa huomioon, että vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen muuttaminen suoritettiin yleissopimuksen XII artiklassa sallittua `sanaton suostumus` -hyväksymismenettelyä soveltaen ja että tämä asettaa velvoitteita niille jäsenvaltioille, jotka ovat allekirjoittaneet yleissopimuksen." 4.4. Direktiivissä ei kajota neuvoston direktiivin 94/58/EY 8 artiklaan. 8 artiklan 1 kohta ei kuitenkaan ole sopusoinnussa 1. heinäkuuta 1997 voimaanastuvan IMOn SOLAS-yleissopimuksen () säännön V 13 c alakohdan kanssa. IMOn uuden SOLAS-säännöstön luvun V alaotsikon "Miehistö" kohdalla määrätään seuraavasti: "Jokaiselle matkustaja-alukselle, jota luvun I määräykset koskevat, tulee turvatoiminnan sujuvuuden vuoksi määrätä työskentelykieli, joka merkitään aluksen lokikirjaan. Joko varustamo tai aluksen päällikkö voi, tilanteesta riippuen, päättää soveltuvasta työskentelykielestä. Jokaisen merenkulkijan tulee ymmärtää ja, tehtävien mukaan, kyetä antamaan määräyksiä ja ohjeita sekä tekemään esimiehille ilmoituksia kyseisellä kielellä. Jos työskentelykieli ei ole lippuvaltion virallinen kieli, tulee kaikkiin pakollisesti näkyville asetettaviin ohjeisiin ja listoihin liittää käännös työskentelykielelle." 4.5. TSK toteaa, että IMOn SOLAS-konferenssi, jossa uusi SOLAS-säännöstö hyväksyttiin, hyväksyi myös konferenssipäätöslauselman (nro 10), jossa kehotetaan edellämainitun vaatimuksen ulottamista koskemaan kaikkia aluksia. Siksi TSK suosittelee, että komissio käyttää hyväkseen nyt tarjoutuvan mahdollisuuden ja hyväksyy vaatimuksen, että kaikilla yhteisömaiden lippujen alla purjehtivilla aluksilla on kullakin käytössä yksi työskentelykieli ja että sama koskee lippuvaltiosta riippumatta kaikkia niitä aluksia, jotka käyttävät yhteisön satamia. Kyseinen vaatimus säädettiin jo kaikille matkustaja-aluksille, kun niitä koskeva direktiivi hyväksyttiin. 4.6. Käsillä olevaan direktiiviin tulisi sisällyttää myös vuoden 1978 STCW-yleissopimuksen II artiklaan sisältyvät avainmääritelmät. Muutettavaksi ehdotettu 4 artikla, joka vastaa muutetun STCW-yleissopimuksen säännön I kohtaa 1 ("Määritelmiä ja selvennyksiä"), ei sisällä "kuukauden" määritelmää, ja ilmauksen "hyväksytty" määritelmää on muutettu. TSK suosittelee, että "kuukauden" määritelmä lisätään artiklaan ja että "hyväksytyn" määritelmä muutetaan muutetussa STCW-yleissopimuksen määritelmän mukaiseksi. 4.7. 5 a artiklan 4 kohdassa rajoitetaan jäsenvaltioiden oikeutta arvioida ja päättää rannikkoliikenteen määrittelystä ja sitä koskevista henkilöstön koulutusvaatimuksista edellyttämällä toimien hyväksyntää 13 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. TSK panee merkille, ettei 5 a artiklaan sisälly STCW-säännöstön säännön I/3 kohdan 5 määräystä, jossa todetaan, ettei "mikään tämän säännöstön (rannikkoliikennettä koskeva) osa rajoita millään tavoin minkään valtion lainkäyttövaltaa riippumatta siitä, ovatko ne allekirjoittaneet yleissopimuksen". 4.8. 5 b artiklassa, joka vastaa muutetun STCW-yleissopimuksen sääntöä I/5 ("Kansalliset säädökset"), on 4 kohdassa korvattu ilmaus "[jokainen] sopimuspuoli" [any Party] ilmauksella "[jokainen] jäsenvaltio" [any Member State]. Tekstin merkitys on muuttunut: kohdan voidaan nyt tulkita merkitsevän, ettei jäsenvaltion tarvitse olla yhteistyössä kolmansien maiden kanssa, jos EU:iin sijoittautunut varustamo on jättänyt noudattamatta määräyksiä. Tämä vaatimus ei nykyisessä muodossaan ole sopusoinnussa muutetun STCW-yleissopimuksen määräysten kanssa, ja TSK suosittelee, että sitä muutetaan vastaamaan muutetun STCW-yleissopimuksen vaatimuksia. 4.9. 5 d artikla vastaa yleissopimuksen sääntöä I/9. Direktiiviehdotuksen 4 kohdan 2 alakohdassa asetetaan ehdoksi tietojen antamiselle kolmansille maille ja varustamoille, että on olemassa sopimus vastavuoroisuudesta, mitä muutetussa STCW-yleissopimuksessa puolestaan ei edellytetä. TSK katsoo, että tämä on tarpeetonta ja ehdottaa, että tekstiä muokataan muutetussa STCW-yleissopimuksessa esitettyjen vaatimusten mukaiseksi. 4.10. Komitea toteaa, että 9 artiklan 3 kohdan a alakohdan 1.5.3. alakohdan voidaan tulkita merkitsevän, että kaikilta kolmansien maiden merenkulkijoilta edellytetään hyväksytyn ARPA-simulaattorikurssin suorittamista. TSK:n mielestä säädöstä tulisi selkeyttää rajaamalla vaatimus koskemaan niitä päällystön jäseniä, jotka hoitavat merenkulkuvahtia. 4.11. TSK katsoo, että merenkulkuoppilaitosten hyväksymisperusteet ovat jonkin verran epäselvät, sillä säädöstä voidaan tulkita niin, että merenkulkuoppilaitoksien edellytetään pystyvän tarjoamaan majoitusta (9 artiklan 3 kohdan a alakohdan toinen jakso, alakohta 2.1.1). Koska monilla koulutuslaitoksilla ei ole omia majoitustiloja ja koska mainittu vaatimus ei mitenkään liittyisi koulutus- ja harjoitusohjelmien toteutukseen käytännössä, on tämä vaatimus TSK:n mielestä turha, ja komitea suosittaa, että tämä epäselvyys poistetaan. 4.12. 9 artiklan 3 kohdan a alakohdan toisen jakson alakohdissa 2.6 ja 2.7 esitetään vaatimus, että merenkulkuoppilaitosten tulee toimittaa jäsenvaltiolle ATK-muotoiset tiedot oppilaitoksen rekisteristä. TSK:n mielestä olisi kohtuullista tarjota oppilaitoksille vaihtoehtoinen rekisteritietojen toimitustapa soveltuvassa kirjallisessa muodossa. 4.13. TSK huomauttaa, ettei ehdotus sisällä säädöksiä, jotka vastaavat muutetun STCW-yleissopimuksen sääntöä I/13 ("Koeajot"). TSK on vahvasti sitä mieltä, että säädökset vahdinpidosta tulisi säilyttää direktiivissä, ja samalla tulisi varmistaa, ettei pimeän aikaan sallita yksin hoidettavaa vahdinpitoa jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivilla aluksilla eikä kolmansissa valtiossa rekisteröidyillä aluksilla, kun ne purjehtivat jäsenvaltioiden aluevesillä. Myös Euroopan parlamentti kehotti merenkulun turvallisuutta koskevassa päätöslauselmassaan () komissiota toimimaan tämän päämäärän hyväksi. 4.14. Komitean mielestä viittaukset STCW-säännöstön osiin A ja B, jotka nyt ovat ehdotuksen liitteen ensimmäisen luvun 1 kohdassa, olisi asianmukaista sisällyttää johonkin muutosehdotuksen artikloista. Tekstin liittäminen 1 artiklaan voisi selkeyttää ehdotusta. Bryssel, 23. huhtikuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL N:o C 367, 5.12.1996, s. 1 () EYVL N:o L 319, 12.12.1994, s. 28; EYVL N:o C 34, 2.2.1994, s. 10 () Merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva yleissopimus (STCW; International Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping). () EYVL N:o C 34, 2.2.1994, s. 47 () EYVL N:o L 319, 12.12.1994, s. 28; EYVL N:o C 34, 2.2.1994, s. 10 () Kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä (International Convention fot the Safety of Life at Sea; SOLAS). () EYVL N:o C 47, 19.2.1996, s. 27