Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ilmassa olevasta arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä ja polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä /* KOM/2003/0423 lopull. - COD 2003/0164 */





Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ilmassa olevasta arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä ja polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä (komission esittämä) PERUSTELUT 1 Johdanto Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/62/EY [1] (ilmanlaadun puitedirektiivi) muodostaa perustan ilmanlaatua koskevalle tulevalle EY:n lainsäädännölle. Ilmanlaadun puitedirektiivin neljä tavoitetta ovat seuraavat: [1] EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55. - määrittää ja vahvistaa ilmanlaatua koskevat tavoitteet yhteisössä ihmisten terveydelle ja koko ympäristölle haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi; - arvioida yhteisin menetelmin ja perustein ilmanlaatua jäsenvaltioissa; - hankkia ilmanlaadusta riittävästi tietoa ja varmistaa, että nämä tiedot saatetaan väestön saataville muun muassa käyttäen varoituskynnyksiä; - ylläpitää ilmanlaatua silloin kun se on hyvä ja muissa tapauksissa parantaa sitä. Nyt ehdotettu direktiivi liittyy ilmanlaadun puitedirektiivin liitteeseen I, jossa luetellaan ilmanlaadun arvioinnissa ja hallinnassa huomioon otettavat ilman epäpuhtaudet. Ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista annettu direktiivi 1999/30/EY [2], ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista annettu direktiivi 2000/69/EY [3] sekä ilman otsonista annettu direktiivi 2003/3/EY [4] ovat jo voimassa. Tämän lainsäädännön lisäksi ilmanlaadun puitedirektiivin liitteessä I säädetään siitä, että ilmanlaatua on säänneltävä arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen (PAH) osalta määrittämällä ilmanlaadun arvioinnissa käytettävät perusteet ja tekniikat sekä vahvistamalla säännöt tietojen toimittamisesta komissiolle ja yleisölle. Näin ehdotuksessa otetaan huomioon myös kuudennen ympäristöä koskevan yhteisön toimintaohjelman tavoitteet [5]. [2] EYVL L 163, 29.6.1999, s. 41. [3] EYVL L 313, 13.12.2000, s. 12. [4] EYVL L 67, 9.3.2002, s. 14. [5] EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. 2 Yhteisön toimien tarve Tällä ehdotuksella esitetään yhteisön lainsäädäntöä arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä ja polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä direktiivin 96/62/EY mukaisesti. Mainitun direktiivin perusteluissa (KOM(94)109 lopullinen) esitetään syyt ilmanlaatua koskeville toimille sekä niiden laajuus. Arseeni, kadmium, elohopea, jotkin nikkeliyhdisteet ja PAH-yhdisteet ovat tunnetusti ihmiselle syöpää aiheuttavia aineita, joiden osalta ei voida määrittää kynnysarvoja pitoisuuksille, jotka aiheuttavat terveydelle haitallisia vaikutuksia. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon perustamissopimuksen mukainen velvoite, jonka mukaan altistuminen tällaisille epäpuhtauksille olisi pidettävä niin alhaisena kuin se kohtuudella on mahdollista. Voimassa on runsaasti lainsäädäntöä, kansainvälisiä sopimuksia ja politiikkoja (katso luku 3), joilla säännellään raskasmetallien ja PAH-yhdisteiden päästöjä ilmaan. Tämän vuoksi raskasmetallien ja PAH-yhdisteiden päästöjen odotetaan vähenevän huomattavasti eri puolilla EU:ta. Joillakin alueilla tämänhetkiset ilman pitoisuudet aiheuttavat edelleen merkittäviä riskejä ihmisten terveydelle. Kustannusten ja hyötyjen taloudellinen arviointi osoittaa, että kaupunki- ja asutusalueilla kotitalouksien lämmityksestä ja tieliikenteestä peräisin olevia PAH-yhdisteiden päästöjä voidaan ilman kohtuuttomia kustannuksia vähentää sellaiselle pitoisuustasolle, joka aiheuttaa mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen. Bentso(a)pyreenille (BaP) asetetaan tavoitearvo, jolla on tarkoitus vahvistaa jäsenvaltioiden säännöksiä erityisesti muiden kuin teollisten lähteiden osalta. Joidenkin tiettyjen teollisuuslaitosten lähellä sellaisten ilman pitoisuustasojen saavuttaminen, jotka aiheuttavat mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen, merkitsisi huomattavia kustannuksia kyseessä olevien muiden epäpuhtauksien kuin elohopean osalta. Voimassa on säännöksiä, joilla vähennetään raskasmetallien ja PAH-yhdisteiden teollisuuspäästöjä ilmaan niin paljon kuin se on taloudellisesti mahdollista. Tähän saakka ilmanlaadun parantamiseen tähtäävien epäpuhtauksien torjuntatoimien seurantaa ei ole varsinaisesti säännelty. Erityisesti hajapäästöistä ei ole säännöksiä. Silloin kuin ilman pitoisuudet ja laskeumat aiheuttavat haitallisia vaikutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle, tarvitaan ehdottomasti yhdenmukaistettua seurantaa, jotta voidaan - arvioida torjuntatoimien täytäntöönpanoa ja tuloksia erityisesti hajalähteiden lähellä, - saada tietoa paikallisesta ilmanlaadusta sekä siitä, missä tarvitaan parannuksia, - seurata ympäristön tilaa, myös maaperän tilan huonontumista, - panna täytäntöön raskasmetalleja sekä pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevat YK:n talouskomission pöytäkirjat sekä YK:n ympäristöohjelman (UNEP) elohopeaa koskevan maailmanlaajuisen arvioinnin päätelmät. Jotta voidaan puuttua raskasmetallien ja PAH-yhdisteiden pitoisuuksiin liittyviin ilmanlaadun ongelmiin, nyt ehdotetussa direktiivissä täydennetään eri puolilla EU:ta toteutettavia torjuntastrategioita. Tarkoituksena on panna täytäntöön voimassa oleva lainsäädäntö ja edistää tarvittaessa lisätoimenpiteitä. Jäsenvaltioiden vastuulla on määrittää ja toteuttaa erityistoimet, jotka parhaiten soveltuvat paikallisiin olosuhteisiin. 3 voimassa oleva lainsäädäntö ja politiikka 3.1 Kansalliset kynnysarvot Tällä hetkellä Euroopan yhteisössä tai Yhdysvalloissa ei ole ilmanlaadun raja-arvoja arseenille, elohopealle, nikkelille tai PAH-yhdisteille. Jotkin jäsenvaltiot ovat asettaneet ohjeellisia tai tavoitearvoja, jotka eivät ole oikeudellisesti sitovia. Arvot ovat välillä 0,5 - 12,5 ng/m³ arseenille, 0,25 - 5 ng/m³ nikkelille ja 0,1 - 1,3 ng/m³ bentso(a)pyreenille, joka on merkkiaine polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen (PAH) seosten kokonaispitoisuudelle. Italiassa on voimassa bentso(a)pyreenille ilmanlaatustandardi 1,0 ng/m³. Ruotsissa on voimassa fluoranteenia varten ohjeellinen arvo 2 ng/m³. Belgia ja Saksa ovat ottaneet käyttöön kadmiumin ilmanlaatustandardiksi vuosittaisen keskiarvon 40 ng/m³ . Saksa on asettanut tavoitearvoksi 1,7 ng/m³. Itävallassa ja Saksassa on asetettu laskeuman raja-arvoiksi 2 µg/(m päivässä ) ja 5 µg/(m päivässä). Sveitsissä on vahvistettu ilmanlaatustandardiksi 1,5 ng/m³ ja laskeuman tavoitearvoksi 2 µg/(m päivässä). Tavoitearvot laskeumille eri jäsenvaltioissa ovat 0,27 - 20 µg/(m päivässä). Yhdysvalloissa ei tähän mennessä ole asetettu ilmanlaadun tai laskeuman raja-arvoja kadmiumille. 3.2 Yhteisön lainsäädäntö ja politiikka Seuraavassa käsitellään toimenpiteitä, joiden katsotaan vähentävän arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen päästöjä. 3.2.1 Direktiivi 96/61/EY ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi [6] [6] EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. IPPC-direktiivin tavoitteena on saavuttaa ympäristön suojelun korkea taso säätämällä lupajärjestelmästä, jota sovelletaan tiettyihin teollisuuden toimintoihin. Näihin kuuluu arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja PAH-yhdisteiden teollisia lähteitä. Luvat koskevat mm. ilmaan joutuvia päästöjä, ja niiden on perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin eli niissä on otettava huomioon tekniikoiden kustannukset ja hyödyt. Direktiiviä sovelletaan uusiin laitoksiin vuodesta 1999. Olemassa olevien laitosten on alettava soveltaa direktiiviä lokakuuhun 2007 mennessä. 3.2.2 Direktiivit, joissa asetetaan päästöjen raja-arvoja - Uusi suuria polttolaitoksia koskeva direktiivi 2001/80/EY [7] vaikuttaa todennäköisesti jossakin määrin olemassa olevien hiiltä tai öljyä polttavien suurten polttolaitosten raskasmetallipäästöihin, koska siinä asetetaan raja-arvot hiukkasten kokonaispäästöille. Direktiiviä sovelletaan uusiin laitoksiin, jotka ovat saaneet luvan vuoden 1987 jälkeen. Vanhempien laitosten on noudatettava direktiiviä vuodesta 2008 alkaen. Vuonna 2004 tehtävällä tarkistuksella voisi olla jopa suurempi vaikutus raskasmetallipäästöihin. [7] EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1. - Jätteenpoltosta annettu direktiivi 2000/76/EY [8] kattaa suuren määrän erilaisia poltto- ja rinnakkaispolttolaitoksia. Direktiivillä on mahdollisesti merkittäviä vaikutuksia raskasmetallipäästöihin, koska tietyille metalleille sekä hiukkasille asetetaan suoraan sovellettavia päästöjen raja-arvoja. [8] EYVL C 332, 28.12.2000, s. 91. 3.2.3 Muu asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö - Yhteisön vesipolitiikan puitteista annetussa direktiivissä 2000/60/EY [9] esitetään kattava lähestymistapa, jolla pyritään vähentämään tarvittaessa mm. kadmiumin, nikkelin, elohopean ja PAH-yhdisteiden päästöjä. Kyseisen direktiivin 16 artiklan perusteella kadmium, elohopea ja PAH-yhdisteet luokitellaan vaarallisiksi prioriteettiaineiksi. [9] EYVL C 327, 22.12.2000, s. 1. - Ensimmäisessä ilmanlaatua koskevassa johdannaisdirektiivissä 1999/30/EY asetetut hiukkasten (PM10) [10] ja lyijyn raja-arvot vaikuttavat myös muiden metallien ja PAH-yhdisteiden päästöihin. [10] Hiukkaset ovat aerodynaamiselta halkaisijaltaan alle 10 µm. - Polttoaineiden laatua koskevalla direktiivillä 98/70/EY rajoitetaan PAH-yhdisteiden pitoisuutta dieselpolttoaineissa. Yhteisön säädöksiin uusista ajoneuvoista, jotka noudattavat EURO 4 -päästönormeja, liittyy merkittävänä "sivutuotteena" PAH-yhdisteiden vähentyminen. 3.2.4 Asiaan liittyvät yhteisön strategiat - Maaperänsuojelun teemakohtainen strategia [11] [11] KOM(2002) 179, 16.4.2002. Jotta voidaan välttää maaperän toimintojen vähentyminen sekä mahdollinen veden pilaantuminen maaperän pilaantumisen yhteydessä, epäpuhtauksien, kuten raskasmetallien ja pysyvien orgaanisten yhdisteiden, määrä ei saa ylittää tiettyjä tasoja. Maaperän suojelua koskevassa komission tiedonannossa mainitaan mm. maaperän paikallinen saastuminen sekä laskeuman aiheuttama hajakuormitus maaperän tilan huonontumisen syynä. Mainittujen epäpuhtauksien laskeumat sekä niiden keräytyminen maaperään johtavat siihen, että aineita joutuu elimistöön ravintoketjun kautta. Ei ole näyttöä siitä, että maaperän tilan huonontumisprosessin negatiiviset suuntaukset olisivat merkittävästi muuttumassa. Jotta voidaan laatia strategia, jolla estetään maaperän tilan huonontuminen entisestään, tarvitaan yksityiskohtaisia ja vertailukelpoisia tietoja maaperän pilaantumisesta. Maaperän seurannan lisäksi tarvitaan laskeuman arviointia. - Terveyttä ja ympäristöä koskeva strategia [12] [12] KOM... Strategian tarkoituksena on laatia yhteisön järjestelmä, jonka avulla saadaan tarvittavat tiedot ympäristön kokonaisvaikutuksesta ihmisten terveyteen. Tärkeimpänä tavoitteena on vähentää altistumista tärkeimmille ympäristöä pilaaville aineille, kuten raskasmetalleille, joilla on merkittävä vaikutus terveyteen. Tarvitaan pitkän aikavälin tarkasteluja, jotta voidaan arvioida riittävästi ympäristöön keräytyviä pysyviä orgaanisia yhdisteitä. Jotkin ympäristökuormitukset esiintyvät ympäristössä hyvin pieninä annoksina. Ne keräytyvät ympäristöön, ravintoketjuun ja ihmisten elimistöön. Niiden vähitellen voimistuvat vaikutukset tulevat näkyviin vasta vuosien kuluttua. 3.3 Kansainvälinen toiminta 3.3.1 Raskasmetalleja koskeva YK:n Euroopan talouskomission pöytäkirja Pöytäkirjan tavoitteena on rajoittaa ihmisen toiminnasta aiheutuvia raskasmetallien päästöjä, jotka kulkeutuvat ilmakehässä valtiosta toiseen ja joilla todennäköisesti on haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen tai ympäristöön. Pöytäkirjan sopimuspuolia rohkaistaan vähentämään raskasmetallipäästöjään sekä seuraamaan pitoisuuksia ja laskeumia yhdenmukaistettujen menetelmien avulla. Pöytäkirjan voidaan odottaa tulevan voimaan pian, koska pöytäkirjan on ratifioinut 14 sopimuspuolta (mm. Euroopan yhteisö) ja voimaantulo edellyttää 16 ratifiointia [13]. [13] KOM... 3.3.2 Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva YK:n Euroopan talouskomission pöytäkirja [14] ja YK:n ympäristöohjelman yleissopimus [15] [14] POP-yhdisteitä koskeva pöytäkirja. [15] Tukholman yleissopimus. Pöytäkirjan sopimuspuolten on vähennettävä mm. PAH-yhdisteiden päästöjä. Yleissopimuksessa vaaditaan sopimuspuolia toteuttamaan pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä koskevia valvontatoimenpiteitä sekä helpottamaan tiedonvaihtoa, tiedottamista yleisölle ja tietojen saatavuutta. PAH-päästöihin sovelletaan päästöjen vähentämistä koskevia säännöksiä. Tähän mennessä pöytäkirjan on ratifioinut neljätoista sopimuspuolta; voimaantulo edellyttää 16 ratifiointia. Pöytäkirja tulee näin ollen todennäköisesti voimaan vuonna 2003. Yleissopimuksen on ratifioinut 26 sopimuspuolta. Yleissopimus tulee voimaan 50. ratifioinnin jälkeen, todennäköisesti vuonna 2004. Euroopan yhteisö valmistelee parhaillaan sekä pöytäkirjan että yleissopimuksen ratifiointia. 3.3.3 Raportti YK:n ympäristöohjelman (UNEP) elohopeaa koskevasta maailmanlaajuisesta arvioinnista [16] [16] UNEP:in elohopearaportti. Raportissa tiivistetään olemassa olevat tiedot elohopean kemiallisista ja toksisista ominaisuuksista, sen vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön sekä elohopean luonnollisista ja ihmisten toimintaan liittyvistä lähteistä maailmassa. Raporttiin on koottu ja siinä analysoidaan tietoja, jotka liittyvät elohopean kaukokulkeutumiseen ympäristössä sekä elohopean alkuperään, reitteihin, laskeumaan ja muuntumiseen maailmanlaajuisesti. Raportissa tiivistetään tiedot ennaltaehkäisyyn sekä valvontaan käytetyistä menetelmistä ja käytännöistä, joilla voidaan vähentää ja/tai eliminoida elohopeapäästöjä, mukaan luettuina sopivien korvaavien aineiden käyttö. Lisäksi tarkastellaan näiden menetelmien ja käytäntöjen kustannuksia ja tehokkuutta. Raportin mukaan merkittävistä haitallisista vaikutuksista ei ole riittävää näyttöä, jotta olisi perusteltua toteuttaa kansainvälisiä toimia, joilla vähennettäisiin elohopeapäästöistä johtuvia ihmisten terveyteen ja/tai ympäristöön kohdistuvia riskejä. Lisätutkimukset ja muut toimet voisivat kuitenkin parantaa ymmärtämystä ja koordinointia monilla aloilla. Tämä koskee esimerkiksi elohopeatasojen arviointia ja seurantaa sekä ihmisiin ja ekosysteemeihin kohdistuvia vaikutuksia. Neuvosto on ilmaissut olevansa samaa mieltä raportin päätelmistä [17]. [17] Neuvosto marraskuussa 2002. 4 Sidosryhmien osallistuminen ja tietolähteet Ilmanlaadun puitedirektiivissä edellytetään, että sen johdannaisdirektiivien on perustuttava vahvoihin teknisiin ja tieteellisiin perusteisiin EY:n perustamissopimuksen mukaisesti. Jäsenvaltioiden, teollisuuden, kansalaisjärjestöjen, Euroopan ympäristökeskuksen, Maailman terveysjärjestön (WHO) ja muiden kansainvälisten tieteellisten ryhmien asiantuntijoista sekä muiden kansainvälisten tieteellisten ryhmien ja komission edustajista muodostuneet tekniset työryhmät ovat kokoontuneet arvioidakseen tietämyksen nykyistä tasoa sekä valmistellakseen tekniset lausunnot kustakin epäpuhtaudesta. Työryhmiä johtivat jäsenvaltioiden asiantuntijat. Työryhmät laativat kolme lausuntoa, joista ensimmäinen koski arseenia, kadmiumia ja nikkeliä, toinen polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä (PAH-yhdisteitä) sekä kolmas elohopeaa. Viimeisin ei koske ainoastaan ilmassa olevaa elohopeaa vaan elohopean koko kiertoa ympäristössä. Nämä lausunnot ovat nähtävissä komission Internet-sivuilla [18]. [18] http://www.europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scp/out56_en.html. Komissio on allekirjoittanut WHO:n Euroopan aluetoimiston kanssa sopimuksen, joka koskee ilmanlaadun alalla tehtävää, erityisesti ohjeiden tarkistamista koskevaa yhteistyötä. Päivitetyt ilmanlaatua koskevat ohjeet Eurooppa varten [19] annettiin työryhmien käyttöön, ja WHO:n ympäristö- ja terveysasioita käsittelevän keskuksen (European Centre for Environment and Health) asiantuntijat osallistuivat työryhmien työskentelyyn. Tässä yhteydessä kuultiin myös myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyytä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa (CSTEE). Se antoi lausunnon tavoiteltavista pitoisuustasoista, jotka perustuvat syöpää aiheuttaviin ja muihin vaikutuksiin [20]. [19] Air Quality Guidelines for Europe, Second Edition, WHO, Copenhagen, Denmark, 2000. [20] http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html. Komissio teetti konsulteilla kaksi erillistä tutkimusta, Economic evaluation of air quality targets for heavy metals ja Economic evaluation of air quality targets for PAH. Nämä tutkimukset kattavat EU:n 15 jäsenvaltiota sekä suuren osan unioniin liittyvistä maista (Kypros, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Puola ja Slovenia). Unioniin liittyvistä maista peräisin olevat tiedot ja siten näiden maiden tilanne on otettu huomioon mahdollisimman laajasti. Molemmat tutkimukset ovat nähtävissä komission Internet-sivuilla18. Tutkimuksissa käytettiin perustilana "tätä menoa" -skenaariota ja niissä otettiin huomioon EU:n ja kansainvälisen tason politiikat, joiden odotetaan varmistavan merkittävät päästöjen lisävähennykset vuoteen 2010 mennessä. Niissä kiinnitetään erityistä huomiota osassa 3.2. lueteltuihin tärkeimpiin politiikkoihin. Ehdotuksesta keskusteltiin useissa CAFE-ohjelman (Puhdasta ilmaa Euroopalle) [21] ohjausryhmän kokouksissa, joissa jäsenvaltioiden, unioniin liittyvien maiden ja muiden sidosryhmien edustajilla oli tilaisuus esittää huomionsa. [21] KOM (2001) 245. 5 Ilmassa olevat pitoisuudet ja päästötiedot 5.1 Arseeni Arseeni on puolimetalli, joka esiintyy useissa eri muodoissa epäorgaanisena ja orgaanisina yhdisteenä. Ilmassa arseeni esiintyy useimmiten pienten hiukkasten fraktiossa (PM2,5). Tämänhetkiset ilman arseenipitoisuudet maaseudulla eivät yleensä ylitä arvoa 1,5 ng/m³ ja alhaisimmillaan ne ovat 0,2 ng/m³. Kaupunkialueilla taustapitoisuudet ovat 0,5 - 3 ng/m³. Teollisuuslaitosten lähellä mitatut arseenipitoisuudet voivat olla jopa yhtä suuruusluokkaa korkeammat riippuen laitoksen tyypistä, laitoksen ja seurantapaikan välimatkasta ja seurantapaikan sijainnista. Arseenin kokonaispäästöjen yhteisössä vuonna 1990 arvioidaan olleen 575 tonnia, joista 86 prosenttia oli peräisin kiinteistä polttolähteistä. Yleensä kuitenkin tämän sektorin päästöt eivät aiheuta merkittäviä pitoisuuksia ilmassa, koska päästöt johdetaan ilmaan riittävän korkeiden piippujen kautta. Koska rauta- ja terästeollisuuden sekä muun metalliteollisuuden (pääasiassa kupari- ja lyijytuotannon) päästöt ovat kontrolloimattomia, ne vaikuttavat ilmanlaatuun suuremmassa määrin, vaikka kyseisten laitosten osuus on ainoastaan 9 prosenttia arseenipäästöistä. Yleensä ihmisten toimintaan liittyvien lähteiden vaikutukset ovat suurempia kuin luonnollisten lähteiden. Maailmanlaajuisesti arvioidaan, että noin 25 prosenttia päästöistä on peräisin luonnollisista lähteistä, pääasiassa tulivuorista. Paikallisella tasolla osuus saattaa olla jopa 60 prosenttia suurempi rapautumisprosessien vuoksi alueilla, joilla on runsaasti sulfidimalmikerrostumia. 5.2 Kadmium Kadmium on suhteellisen harvinainen alkuaine, jota esiintyy pääasiassa muiden metallien sulfidimalmien yhteydessä. Ilmassa kadmiumia esiintyy useimmiten pienten hiukkasten fraktiossa (PM2,5). Käytettävissä ei ole tietoja kadmiumista leijuvissa hiukkasissa. Tämänhetkiset ilman kadmiumpitoisuudet maaseudulla eivät yleensä ylitä arvoa 0,4 ng/m³ ja alhaisimmillaan ne ovat 0,1 ng/m³. Kaupunkialueiden taustapitoisuudet vaihtelevat välillä 0,2 - 2,5 ng/m³. Teollisuuslaitosten lähellä mitatut kadmiumpitoisuudet voivat olla jopa yhtä suuruusluokkaa korkeammat riippuen laitoksen tyypistä, laitoksen ja seurantapaikan välimatkasta sekä seurantapaikan sijainnista. Kokonaispäästöt yhteisössä olivat 203 tonnia vuonna 1990. Rauta- ja terästeollisuus, kiinteät polttolähteet ja liikenne aiheuttavat kukin noin 20 prosenttia ihmisten toiminnasta johtuvien kadmiumpäästöjen kokonaismäärästä. Muiden kuin rautametallien tuotannon osuus on noin 14 prosenttia päästöistä. Arseenin tavoin kadmiumyhdisteitä vapautuu ilmakehään kuparin ja lyijyn tuotantoprosesseista. Muita metalleja kuin rautametalleja tuottavista aloista kadmiumpäästöjä aiheuttaa kuitenkin eniten sinkin tuotanto. Sinkki esiintyy yhdessä kadmiumin kanssa, ja konsentraatit ovat tämän metallin lähde. Ihmisen toimintaan liittyvät lähteistä vapautuu huomattavasti enemmän kadmiumia kuin luonnollisista lähteistä, kuten tulivuoriperäisistä aerosoleista ja tuulen mukana kulkeutuvista hiukkasista. Arvioiden mukaan luonnollisten lähteiden kokonaisosuus on 10 prosenttia. 5.3 Elohopea Elohopea voi esiintyä useina stabiileina isotooppeina. Ympäristössä sitä esiintyy pääasiassa alkuainemuotoisena elohopeana ja metyylielohopeana. Ilmassa alkuainemuotoinen elohopeahöyry on yleisin yhdiste. Koska elohopea säilyy ilmassa pitkiä aikoja, se voi kulkeutua kauas. Laskeumilla on merkittävä rooli elohopean kulkeutumisessa ilmakehästä pintavesiin, maaperään ja kasvistoon, ja elohopea keräytyy tasaisesti maaperään. Vesiympäristössä elohopea muuttuu metyylielohopeaksi. Elohopeaa seurataan ainoastaan muutamilla paikoilla, ja seuranta ei yleensä ole jatkuvaa. Kaasumaisen elohopean kokonaispitoisuudet vaihtelevat suuresti. Taustapitoisuudet Euroopassa voivat olla alle 2 ng/m³ kun taas elohopeasta merkittävästi kärsivillä paikoilla pitoisuus voi olla 35 ng/m³. Ilmassa olevan kaasumaisen elohopean kokonaispitoisuuksien suuntauksista ei ole tietoja. Elohopean pitoisuudet sadannassa ovat kuitenkin olleet jatkuvasti alenemaan päin vuodesta 1995. Luonnolliset päästöt muodostavat noin kolmanneksen elohopean kokonaispäästöistä Euroopassa. Tällöin elohopea esiintyy pääasiassa kaasumaisessa alkuainemuodossa. Tulivuoria pidetään yhtenä elohopean merkittävämmistä luonnollisista lähteistä; muita lähteitä ovat sen vapautuminen vesien ja maan ekosysteemeistä. Ihmisten toiminnasta johtuvat elohopeapäästöt ovat peräisin pääasiassa hiilen poltosta sekä jätteiden poltosta (noin 50 %). Vuonna 1990 arvioitiin, että kloorialkaliteollisuuden osuus oli noin 12 prosenttia yhteisössä esiintyvästä 245 tonnista. EU:n 15 jäsenvaltiota aiheuttavat noin kolmanneksen ihmisten toiminnasta peräisin olevista päästöistä Euroopassa. Ihmisen toiminnasta peräisin olevista elohopeapäästöistä Euroopassa jopa 60 prosentin arvioidaan olevan kaasumaisessa alkuainemuodossa, 30 prosentin kaasumaisen kahdenarvoisen elohopean muodossa ja 10 prosentin alkuainemuodossa hiukkasiin sitoutuneena. Ihmisten toimintaan liittyvistä lähteistä peräisin olevien päästöjen arviointien tarkkuus on 30 prosenttia, tosin jätteenpolton osalta sen uskotaan olevan korkeampi. Luonnollisia lähteitä koskevien päästöarvioiden tarkkuuden uskotaan olevan huomattavasti pienempi. 5.4 Nikkeli Nikkeliä esiintyy useissa muodoissa, jotka voidaan luokitella metalliksi, oksidiksi ja sulfidinikkeliksi tai liukeneviksi nikkelisuoloiksi. Tämänhetkiset ilman nikkelipitoisuudet maaseudulla eivät yleensä ylitä arvoa 2 ng/m³ ja ovat alhaisimmillaan 0,4 ng/m³. Kaupunkialueiden taustapitoisuudet vaihtelevat välillä 1,4 - 13 ng/m³. Teollisuuslaitosten lähellä mitatut nikkelipitoisuudet voivat olla jopa yhtä suuruusluokkaa korkeammat riippuen laitoksen tyypistä, laitoksen ja seurantapaikan välimatkasta sekä seurantapaikan sijainnista. Se, mitä nikkeliyhdisteitä esiintyy ilmassa eniten, riippuu niiden alkuperästä. Vaikka noin 50 prosenttia polttolähteistä peräisin olevista nikkelistä voi olla liukenevaa, tämä koskee vain alle 10 prosenttia sulfidinikkelistä. Alustavat mittaukset osoittavat, että oksidinikkeli on merkittävin fraktio ilmassa. Mitä tulee kokojakaumaan, ilmassa olevassa nikkelissä on huomattavasti karkeita hiukkasia, joiden halkaisija on noin 10 µm:n. Suurimmat ihmisten toiminnasta johtuvat nikkelin lähteet ovat kiinteät polttolähteet (55 %) sekä liikkuvat lähteet ja muut kuin maantieliikenteessä käytettävät koneet (30 %). Jälkimmäistä lukua ei ole varmistettu kansallisissa kartoituksissa, joissa tämän lähteen arvioidaan aiheuttavan ainoastaan muutaman prosentin päästöistä. Yhteisön kokonaispäästöt vuonna 1990 olivat 4 860 tonnia. Ilmanlaadun kannalta merkittäviä lähteitä ovat öljynjalostus sekä hajapäästöt valokaariuunissa tapahtuvasta teräksen valmistuksesta. Nikkelin merkittäviä luonnollisia lähteitä ovat tuulen kuljettamat maaperähiukkaset sekä tulivuoret. Ihmisten toimintaan liittyvät lähteet ovat huomattavasti merkittävämpiä kuin luonnolliset lähteet. Maailmanlaajuisesti niiden osuudeksi arvioidaan 35 prosenttia, mutta Euroopassa ne arvioidaan alhaisemmiksi, koska täällä ei juurikaan ole merkittäviä nikkeliesiintymiä. 5.5 Polysykliset aromaattiset hiilivedyt Polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin (PAH-yhdisteisiin) kuuluusuuri joukko yhdisteitä, jotka muodostuvat ainakin kahdesta toisiinsa yhdistyneestä kokonaan hiilestä ja vedystä koostuvasta aromaattisesta renkaasta. Vaikka PAH-yhdisteiden fysikaaliskemialliset ominaisuudet vaihtelevat huomattavasti, jotkin PAH-yhdisteet ovat helposti haihtuvia, mikä tekee niistä erittäin liikkuvia ympäristössä. Laskeumat ja uudelleenhaihtumisen prosessit vapauttavat niitä ilmaan, maaperään ja vesiin. Jotkin PAH-yhdisteet kulkeutuvat ilmakehässä pitkiä matkoja, mikä tekee niistä rajat ylittävän ympäristöongelman. Ilman PAH-yhdistepitoisuuksista koko EU:n alueella ei ole juurikaan saatavissa vertailukelpoisia ja johdonmukaisia lukuja. Tietojen perusteella ei voida tehdä yksityiskohtaista analyysiä kokonaispitoisuuksista tai yhdistekohtaisista pitoisuuksista. Käytettävissä olevat luvut koskevat pääasiassa bentso(a)pyreenin pitoisuuksia. 1990-luvulla bentso(a)pyreenipitoisuuksien vuosittaiset keskiarvot olivat tyypillisesti 0,1 - 1 ng/m3 maaseututausta-alueilla, 0,5 - 3 ng/m3 kaupunkialueilla (pitoisuudet olivat korkeimpia liikennealueilla) sekä jopa 30 ng/m3 tiettyjen teollisuuslaitosten välittömässä läheisyydessä. Käytettävissä on varsin vähän mittaustietoja maalaisyhteisöistä, joiden kotitalouksissa poltetaan hiiltä ja puuta, mutta mittaukset osoittavat kaupunkialueisiin verrattavissa olevia arvoja. Pitoisuudet voivat olla korkeita suurien teollisuuslaitosten ja vilkasliikenteisten teiden läheisyydessä. PAH-yhdisteitä vapautuu ympäristöön useista teollisuus-, maatalous- ja kotitalouslähteistä. Suuri osa yhdisteistä on peräisin kiinteiden polttoaineiden poltosta (paras arvio: 50 % bentso(a)-pyreenin kokonaispäästöistä) sekä vähäisemmässä määrin primaarisesta alumiinin tuotannosta (15 % v. 1990) ja koksaamoista (5 % v. 1990). Lisäksi lähteisiin kuuluvat mm. dieselmoottoreista peräisin olevat tieliikenteen pakokaasut (5 %). Merkittäviä luonnollisia lähteitä ovat tulipalot ja tulivuoret. Teollisista ja liikkuvista lähteistä peräisin oleva bentso(a)pyreeniä esiintyy lähinnä PM2.5-fraktiossa. Kotitalouslähteistä peräisin oleva bentso(a)pyreeni liittyy vaihtelevan kokoisiin hiukkasiin. Tämänhetkiset päästökartoitukset ovat erittäin epävarmoja, koska 75 prosenttia päästöistä ovat peräisin hajalähteistä. Teollisuuslähteiden osalta ei voida tehdä luotettavia päästöarvioita, koska niiden päästöt ovat suuressa määrin hajapäästöjä. Lisäksi päästökartoitukset eivät ole suoraan verrannollisia, koska monissa kartoituksissa otetaan huomioon ainoastaan bentso(a)pyreeni ja toisissa puolestaan muita yhdisteitä, joita ei aina spesifioida. Huolimatta tämänhetkisistä epävarmuuksista PAH-yhdisteiden päästöjen kartoituksissa, kokonaispäästöjen uskotaan vähenevän huomattavasti vuodesta 1990 vuoteen 2010. Tämä liittyy pääasiassa teollisiin ja liikkuviin lähteisiin. Maatalouden ja luonnolliset lähteet, kuten sänkipeltojen poltto tai vahingossa syttyneet metsäpalot, voivat joillakin alueilla vaikuttaa merkittävästi PAH-yhdisteiden määriin. Koska päästötekijöistä ja näiden tapahtumien yleisyydestä ei ole varmuutta, on vaikea määrittää niiden osuutta. 6 Torjuntastrategiat Luvun 5 perusteella voidaan päätellä, että ilmanlaatuun vaikuttavat arseenin, kadmiumin ja nikkelin teollisuuspäästöt ovat peräisin muiden kuin rautametallien tuotannosta, valokaariuunissa tapahtuvasta teräksen valmistuksesta ja öljynjalostamoista. Nämä teolliset toiminnot kuuluvat kaikki IPPC-direktiivin soveltamisalaan, ja niissä on siten aloitettava parhaan käytettävissä olevan tekniikan (BAT) soveltaminen vuoteen 2007 mennessä. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon parhaita käytettävissä olevia tekniikoita (BAT) käsittelevät referenssiasiakirjat (BREF-asiakirjat). Niiden perusteella asetetaan Euroopan tasolla parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden alakohtaiset vertailukriteerit, joita käytetään asetettaessa lupaehtoja. Useissa BREF-asiakirjoissa [22] käsitellään teollisuuslähteistä peräisin olevia raskasmetallien hajapäästöjä ja määritetään parhaimmat tekniikat niiden vähentämiseksi siten, että saavutetaan ympäristönsuojelun korkea taso. [22] http:///jrc.eippcb.es. Arvioitaessa IPPC-direktiivin täytäntöönpanoa merkittävimmiksi ongelmiksi todettiin yhteisen näkemyksen puute sekä riittämätön seuranta. IPPC-direktiivissä teollisuuslähteiden päästöjen seuranta katsotaan tarpeelliseksi, jotta voidaan arvioida luvissa määritetyt torjuntatoimenpiteet. Seurannassa sovellettavista yleisperiaatteista annetussa BREF-asiakirjassa painotetaan hajapäästöjen suhteellisen merkityksen lisääntymistä sekä näiden päästöjen seurannan lisääntyvää tarvetta. Tätä varten BREF-asiakirjassa suositellaan, että päästöt kvantifioidaan tuulen alapuolella mitatuista ilmanlaatutiedoista sekä epäpuhtauksien laskeumista. Värimetalliteollisuutta koskevassa BREF-asiakirjassa mainitaan, että raskasmetalleja voi vapautua tuotantoprosessin useimmissa vaiheissa. Asiakirjassa raportoidaan sulattamojen hajapäästöistä, jotka ovat samaa luokkaa kuin piippujen kautta johdetut päästöt, ja mainitaan raaka-aineiden varastointi, käsittely ja esikäsittely hajapäästöjen merkittävänä lähteenä. Ylläpito on identifiotu merkittäväksi torjuntatoimenpiteeksi tällä alalla. Öljynjalostamoja varten on erilaisia teknisiä standardeja. Lisäksi päästömäärät riippuvat siitä, käytetäänkö korkea- vai matalarikkistä raakaöljyä. Raskasmetallien päästöt johtuvat pääasiassa savukaasuista, jotka ovat peräisin prosessipolttoisista lämmittimistä ja kattiloista. Päästöjä voidaan vähentää ainoastaan jossain määrin siirtymällä matalarikkiseen raakaöljyyn tuotteen rajallisen saatavuuden ja teknisten vaatimusten vuoksi. Joissakin paikoissa kohtuullisena torjuntakeinona voi olla luonnonkaasun käyttö korvaavana polttoaineena. Öljyn- ja kaasunjalostusta koskevassa BREF-asiakirjassa luetellaan joitakin lisävaihtoehtoja ilmaan joutuvien päästöjen torjumiseksi, kuten katalyyttisen krakkauksen optimointi sekä lämmittimien ja kattiloiden jälkiasennus vanhempiin laitteistoihin. Rauta- ja terästeollisuutta koskevassa BREF-asiakirjassa mainitaan tehokkaampi hiukkastenkeruu merkittävänä päästöjen torjuntakeinona valokaariuunissa tapahtuvassa teräksen valmistuksessa. Raaka-aineiden käsittelyn ja varastoinnin optimoinnin lisäksi olisi kiinnitettävä huomiota savukaasun poistamiseen käyttämällä hyvin suunniteltua tekstiilisuodatinta. Kuten luvusta 5 voidaan päätellä, PAH-yhdisteiden korkeat pitoisuudet ilmassa johtuvat pääasiassa kotitalouksien lämmittämisestä kiinteillä polttoaineilla, mutta myös tieliikenteestä, koksaamoista ja alumiinin tuotannosta, tosin vähemmässä määrin. Päästöjä, jotka johtuvat kotitalouksien lämmittämisestä eli puun ja biomassan polttamisesta ja hiilen käytöstä, voidaan vähentää huomattavasti noudattamalla hyviä käytäntöjä. Mainittuja toimintoja ei säännellä yhteisön lainsäädännöllä, ja tämän lähteen merkitys pysyy ilman lisätoimia todennäköisesti vakaana vuoteen 2010. Nykyaikaisten uunien lisääntynyt polttotehokkuus voisi johtaa merkittäviin PAH-päästöjen vähennyksiin. Rauta- ja terästeollisuutta koskevassa BREF-asiakirjassa mainitaan koksaamot. Siinä luetellaan hajapäästöjä, jotka ovat peräisin useasta eri lähteestä, kuten vuotavista kansista, uunin ovista, tasoitusluukuista tai nousuputkista, sekä päästöjä, jotka ovat peräisin tietyistä toiminnoista, kuten hiilen panostuksesta, koksin työnnöstä ja sammutuksesta. Hajapäästöjä aiheuttavat myös koksaamon sivutuotelaitokset. Tällaisten päästöjen torjumiseksi BREF-asiakirjassa kehotetaan kiinnittämään erityistä huomiota koksiuunien tasaiseen ja häiriöttömään toimintaan sekä kunnossapitoon. Alumiinin tuotannosta johtuvilla päästöillä on merkitystä ilmanlaadulle ainoastaan niiden laitosten läheisyydessä, jotka edelleen käyttävät Söderberg-prosessia. Söderberg-laitoksista peräisin olevat PAH-yhdisteiden päästöt voivat olla kaksinkertaisia verrattuna päästöihin, jotka ovat peräisin anodien polttolaitoksesta. Polttoaineiden laatua koskevalla direktiivillä 98/70/EY rajoitetaan dieselpolttoaineiden PAH-sisältöä. Tieliikenteestä peräisin olevien päästöjen kokonaismäärää voitaisiin vähentää entisestään ottamalla käyttöön toimenpiteitä, jotka vähentäisivät dieselmoottoreista peräisin olevia hiukkaspäästöjä. Tämän ehdotuksen avulla voidaan seurata IPPC-direktiivin perusteella toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta, koska sen mukaan on arvioitava ilmanlaatua teollisuuslaitosten läheisyydessä. Ehdotuksen perusteella näiltä laitoksilta ei edellytetä muita toimenpiteitä kuin IPPC-direktiivissä säädetty parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltaminen. Kun sovelletaan parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsitettä eli vaaditaan ainoastaan sellaisen tekniikan käyttöä, joka on taloudellisesti ja teknisesti mahdollista, estetään se, että olemassa olevat laitokset joutuisivat lopettamaan toimintansa ilmanlaatunormien vuoksi. Lisäksi niiden alojen osalta, jotka eivät kuulu IPPC-direktiivin soveltamisalaan (esimerkiksi kotitalouksien lämmittäminen kiinteillä polttoaineilla ja tieliikenne) tässä ehdotuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot käyttävät kaikkia torjuntatoimenpiteitä, joista ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia. 7 Vaikutukset ihmisten terveyteen Luvussa 4 mainitut työryhmät ovat vahvistaneet ilmassa oleville pitoisuuksille tasot, jotka aiheuttavat mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen. Arviointi perustuu yksikköriskin käsitteeseen. Yksikköriskillä tarkoitetaan ylimääräistä riskiä sairastua syöpään, jos jatkuva altistuminen on 1µg/m3 koko eliniän ajan. Niiden epäpuhtauksien osalta, joille WHO on määrittänyt yksikköriskin, kynnysarvot liittyvät hyväksyttävään elinikäiseen lisäriskiin. Koska WHO ei anna mitään suositusta tasosta, jolla riski on vielä hyväksyttävissä, työryhmät noudattavat samaa lähestymistapaa kuin direktiivissä 98/83/EY ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta [23]. Sen yhteydessä lähtökohtana pidettiin elinikäistä ylimääräistä riskiä, joka oli yksi miljoonasta. Mikäli yksikköriskiä ei ole voitu määrittää, ihmisten terveyteen kohdistuvien riskien arviointi tehdään muiden kuin syöpää aiheuttavien vaikutusten perusteella. Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyytä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea (CSTEE) on yleisesti tukenut ehdotettuja suojelutasoja [24]. Komitea korosti myös, että PAH-yhdisteitä koskevissa tieteellisissä, teknisissä ja epidemiologisissa tiedoissa on vielä puutteita, joiden vuoksi ei voida täysin arvioida näiden aineiden ilmassa olevien pitoisuuksien aiheuttamia riskejä, ja suositteli lisätutkimuksia. [23] EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32. [24] http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html. 7.1 Arseeni Ilmassa esiintyvä arseeni voi vaikuttaa hyvin merkittävästi ihmisten terveyteen. Arseenilla on muita kuin syöpää aiheuttavia vaikutuksia, mutta pitkäaikaisen arseenialtistuksen tärkeimmät haittavaikutukset liittyvät keuhko- ja ihosyöpään. Kansainvälinen syöpäriskijärjestö (International Agency on the Risks of Cancer, IARC) luokittelee arseenin tunnetusti syöpää aiheuttavaksi aineeksi. Metalleja käsittelevä työryhmä katsoi, että tällä hetkellä ei ole riittävää näyttöä, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että arseeni on genotoksinen aine [25]. Näin ollen tunnetuille mekanismeille ei ole turvallista kynnysarvoa. CSTEE sitä vastoin katsoo, että arseeni olisi luokiteltava genotoksiseksi aineeksi. Arseenin nauttimisella ravinnossa on vähäisiä vaikutuksia verrattuna hengittämisen kautta saatavan arseenin karsinogeenisiin vaikutuksiin. [25] Genenogoksiset aineet voivat vahingoittaa DNA:ta. Jos oletetaan arseenin olevan syöpää aiheuttava genotoksinen aine ja eikä sen vuoksi voida määrittää kynnysarvoa, jonka alittuessa ihmisten terveydelle ei aiheutuisi vaaraa, kaikkien ihmisten terveyteen kohdistuvien riskien arviointien olisi perustuttava yksikköriskilähestymistapaan.WHO ehdottaa arseenin yksikköriskiksi 1,5 x 10-3 (µg/m³)-1. Yksikköriski on ylimääräinen riski sairastua keuhkosyöpään, jos jatkuva altistuminen on 1µg/m3 koko eliniän ajan. Muutettaessa edellä mainittu yksikköriski vuosittaiseksi keskimääräiseksi pitoisuudeksi, joka vastaa elinikäistä riskiä yksi miljoonasta, saadaan pitoisuudeksi 0,66 ng/m³. Kuitenkin kun otetaan huomioon kynnysarvon todennäköinen olemassaolo, työryhmä katsoi, että yksikköriskilähestymistapaa soveltamalla liioitellaan tosiasiallista riskiä. Suurin osa jäsenistä tuki "näennäiskynnysarvoon" perustuvaa lähestymistapaa. Tällöin päätellään, että mikäli vuosittainen arseenin kokonaispitoisuus on alle 4 - 13 ng/m³, minimoidaan haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen. 7.2 Kadmium Vaikka kadmiumin nauttiminen ravinnossa on yleisesti merkittävin tapa altistua, käytettävissä on riittävästi näyttöä siitä, että ilmassa oleva kadmium on riski ihmisten terveydelle. Sillä voi olla merkittäviä syöpää aiheuttavia sekä muita vaikutuksia, ja on myös syytä uskoa, että se on genotoksinen aine. Muut kuin syöpää aiheuttavat vaikutukset kohdistuvat suuressa määrin munuaiseen. Työterveystutkimuksissa WHO on määrittänyt munuaisten toimintahäiriöiden osalta alhaisimmaksi vielä haitalliseksi tasoksi (LOAEL) [26] 100 µg/m³ kerrottuna vuosien määrällä. Kun tämä estrapoloidaan NOAEL-arvoksi [27] ottaen huomioon elinikäinen altistuminen ja lajien sisäinen epävarmuus, WHO suosittelee muiden kuin syöpää aiheuttavien vaikutusten raja-arvoksi 5 ng/m³. [26] Alhaisin taso, jolla havaitaan epätoivottuja vaikutuksia, siten kuin se on määritelty WHO:n ohjeissa WHO Air Quality Guidelines for Europe. [27] Alhaisin taso, joka ei aiheuta havaittavia epätoivottuja vaikutuksia, siten kuin se on määritelty WHO:n ohjeissa WHO Air Quality Guidelines for Europe. Vaikka IARC luokittelee kadmiumin ja sen yhdisteet ihmisille syöpää aiheuttaviksi aineiksi, WHO ei ole voinut suositella luotettavaa yksikköriskiä. Tämä johtuu siitä, että käytettävissä olevissa epidemiologisissa tutkimuksissa altistuminen arseenille on voinut vaikuttaa tuloksiin. Ottamatta huomioon mahdollista vaikutusten sekoittumista, US EPA suosittelee yksikköriskiksi arvoa 1,8 10-3 (µg/m³)-1. Jos hyväksytään ylimääräiseksi riskiksi yksi miljoonassa, tuloksena on pitoisuus 0,24 ng/m³. Metalleja käsittelevä työryhmä ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea (CSTEE) ovat pitäneet US EPA:n lähestymistapaa ylisuojelevana, vaikka ne ovat samaa mieltä siitä, että riittävän näytön puuttuessa kadmiumia ei voida luokitella ei-genotoksiseksi aineeksi. Kyseiset organisaatiot suosittelevat, että ilmassa olevan kadmiumin keskimääräisen vuosittaisen kokonaispitoisuuden ei tulisi ylittää arvoa 5 ng/m³, mikäli halutaan estää muut kuin syöpää aiheuttavat haitalliset vaikutukset. Tällöin ylimääräiseksi elinikäiseksi riskiksi hyväksytään 20 tapausta miljoonassa. 7.3 Elohopea Elohopean vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön johtuvat erilaisista toksikokineettisistä mekamismeista, jotka riippuvat kemiallisesta muodosta (alkuainemuodossa oleva elohopea, orgaaniset ja epäorgaaniset elohopeayhdisteet). Pääasiallinen altistumisreitti elohopealle on ravinnon kautta. Krooninen altistuminen elohopealle altistumisreitistä riippumatta voi vahingoittaa keskushermostoa ja munuaisia. Se voi vaikuttaa sikiön kehitykseen ja vähentää miesten ja naisten hedelmällisyyttä. IARC luokittelee metyylielohopean mahdollisesti ihmisille syöpää aiheuttavaksi aineeksi, kun taas alkuainemuodossa olevaa elohopeaa ei voida luokitella. Metallielohopeaa ei IARC:n mielestä voida luokitella syöpää aiheuttavien vaikutusten perusteella. Elohopea voi aiheuttaa lihasten vapinaa, persoonallisuus- ja käyttäytymismuutoksia, muistin menetystä, metallinmakua, hampaiden irtoamista, ruuansulatushäiriöitä, ihottumaa sekä aivojen ja munuaisten vaurioita. Se voi aiheuttaa myös allergioita ja kertyä kehoon. Altistuminen alkuainemuodossa olevalle elohopealle (Hg(0)) johtuu pääasiassa hampaiden paikoista ja ainoastaan vähäisessä määrin hengityksen tai ravinnon kautta saatavasta elohopeasta. Noudattamalla LOAEL-lähestymistapaa on päätelty, ettei ilmassa olevan vuosittaisen keskimääräisen pitoisuuden tulisi ylittää arvoa 50 ng Hg(0) kuutiometriä kohti. Epäorgaaniset elohopeayhdisteet imeytyvät huonosti, ja suurin osa hengitetystä tai niellystä annoksesta poistuu ulosteessa. 7.4 Nikkeli Ilmassa olevan nikkelin muut kuin syöpää aiheuttavat vaikutukset ihmisten terveyteen kohdistuvat hengityselimiin, immuunijärjestelmään sekä hormonitoimintaan. Vaikutukset riippuvat nikkelin muodosta. Liukenevilla nikkeliyhdisteillä on suurin vaikutus. Metalleja käsittelevä työryhmä ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea (CSTEE) eivät ole voineet määrittää NOAEL-arvoa käytettävissä olevien tutkimusten perusteella. Työryhmä piti lähtökohtana LOAEL-arvoa 0,06 mg/m³, otti huomioon lajien väliset ja sisäiset epävarmuudet ja ekstrapoloi epäjatkuvasta altistumisesta elinikäisen altistumisen. Työryhmä suositteli, ettei ilmassa olevan vuosittaisen keskimääräisen nikkelin pitoisuuden ylitä arvoa 10-50 ng/m³. CSTEE pitää alempaa arvoa asianmukaisena, mutta ehdottaa, että oletuksena pidettäisiin sitä, että liukenevat nikkeliyhdisteet yleisesti muodostavat enintään 50 prosenttia ilmassa olevan nikkelin kokonaismäärästä. Tällä perusteella CSTEE suosittelee, että nikkelin muiden kuin syöpää aiheuttavien vaikutusten estämiseksi pitoisuus ei saisi ylittää arvoa 20 ng/m³. IARC on luokitellut useat nikkeliyhdisteet syöpää aiheuttaviksi aineiksi ja metallisen nikkelin mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi aineeksi. Koska ei ole riittävää näyttöä siitä, että nikkeli ei ole genotoksinen aine, metalleja käsittelevä työryhmä ja CSTEE ovat katsoneet, ettei kynnysarvoa voida asettaa. WHO suosittelee yksikköriskiksi arvoa 3,8 x 10-4 (µg/m³)-1. Tämän luvun perusteella silloin, kun elinikäinen ylimääräinen riski on yksi miljoonassa, tuloksena on pitoisuus 2,5 ng/m³. CSTEE pitää tätä varovaisena arviona, koska jopa sulfidinikkeli, yleisin yhdiste, muodostaa ainoastaan 10 prosenttia ilmassa olevan nikkelin kokonaispitoisuudesta. CSTEE katsoo sen vuoksi, että 20 ng/m³:n pitoisuus varmistaa kohtuullisen suojan syöpää aiheuttavilta vaikutuksilta. 7.5 Polysykliset aromaattiset hiilivedyt Ihmiset eivät koskaan altistu yksittäisille PAH-yhdisteille, joten yksittäisiä PAH-yhdisteitä ei ole varmuudella voitu luokitella ihmisille syöpää aiheuttaviksi aineiksi. Ilmassa olevat PAH-yhdisteet sisältävät aineita, jotka IARC on luokitellut todennäköisesti tai mahdollisesti syöpää aiheuttaviksi aineiksi. Useat PAH-yhdisteet ovat myös genotoksisia. Altistuminen tapahtuu, kun ilmassa oleviin hiukkasiin liittyneitä PAH-yhdisteitä joutuu hengityksen mukana keuhkoihin. Käytettävissä on työterveystutkimuksia, jotka voivat toimia perusteena arvioitaessa riskejä, joita ilmassa olevat PAH-yhdisteiden määrät aiheuttavat ihmisten terveydelle. Työryhmä on tämänhetkisen näytön perusteella alkanut käyttää bentso(a)pyreenia (BaP) indikaattoriyhdisteenä arvioitaessa riskejä, jotka liittyvät ilmassa olevien PAH-yhdisteiden seoksiin. Toisaalta CSTEE katsoo, että tämänhetkisen näytön perusteella bentso(a)pyreenia voidaan käyttää ainoastaan semikvantitatiivisena merkkiaineena karsinogeenisille PAH-yhdisteille. Koska riittäviä tietoja ei ole käytettävissä, CSTEE suosittelee lisätutkimuksia. Laajat mekaaniset tutkimukset ovat osoittaneet, että monet PAH-yhdisteet - mukaan luettuina jotkin ilmassa esiintyvät yhdisteet - ovat täydellisiä karsinogeeneja eli ne voivat sekä aiheuttaa että edistää syöpää. Näitä vaikutuksia kutsutaan genotoksisiksi ja epigeneettisiksi vaikutuksiksi. Jos oletetaan bentso(a)pyreenin olevan syöpää aiheuttava genotoksinen aine ja eikä sen vuoksi voida määrittää kynnysarvoa, jonka alittuessa vaikutuksia ei ilmene, kaikkien ilmanlaatustandardien olisi perustuttava yksikköriskilähestymistapaan. Syövän edistämiseen liittyvä annos/vaikutus-suhde voidaan kuitenkin paremmin kuvata S-muotoisena käyränä. Tällöin pidetään annettuna sitä, että olemassa on kynnysarvo, jonka alittavalla pitoisuudella ei ole syöpää edistävää vaikutusta. WHO ehdottaa bentso(a)pyreenin yksikköriskiksi 8,7 x 10-5 (µg/m³)-1. Tämä yksikköriski on ylimääräinen riski sairastua syöpään, jos jatkuva altistuminen on 1µg/m3 koko eliniän ajan. WHO ei anna mitään suositusta tasosta, jolla riski on vielä hyväksyttävissä. Muutettaessa edellä mainittu yksikköriski vuosittaiseksi keskimääräiseksi pitoisuudeksi, joka vastaa elinikäistä riskiä yksi miljoonasta, saadaan pitoisuudeksi 0,01 ng/m³. Työryhmä ja CSTEE katsovat molemmat, että mikäli annos/vaikutus-suhteena pidetään S-muotoista käyrää, tämänkaltainen lineaarinen ekstrapolointi näyttää karsinogeenisen riskin todellista korkeampana. 8 Laskeuma - vaikutukset maaperään, vesiin ja viljelykasveihin Maaperän paikallinen saastuminen ja hajakuormitus edesauttavat maaperän tilan huonontumista. Raskasmetallien ja pysyvien orgaanisten yhdisteiden laskeumat sekä niiden kertyminen maaperään johtavat aineiden nauttimiseen ravintoketjun kautta. Systeemisten (koko elimistöön vaikuttavien) epäpuhtauksien kuten kadmiumin osalta aineiden joutuminen elimistöön ravinnon tai maaperän kautta (lapset) voi olla merkittävämpää kuin hengityksen kautta tapahtuva altistuminen. Pitkällä aikavälillä metalliyhdisteiden ja PAH-yhdisteiden keräytyminen maaperään voi aiheuttaa ongelmia, koska aineet keräytyvät kasveihin ja saastuttavat ne. Lyhyellä aikavälillä hiukkaslaskeumat voivat aiheuttaa myös korkeammalla olevien kasvienosien saastumisen. Tämä voi lisätä aineiden siirtymistä ihmisiin kosketuksen kautta. Esimerkiksi lapset, jotka koskettavat kasveja ja maaperää, voivat saada raskasmetalleja elimistöönsä käsiensä kautta, tai aineille voidaan altistua syötäessä vihanneksia. Kun metalleja käsittelevä työryhmä tarkasteli arseenin, kadmiumin ja nikkeliyhdisteiden määriä ympäristössä (4 luku), se totesi, että metalleista ravinnon kautta altistutaan eniten kadmiumille. Kadmiumyhdisteet ovat systeemisiä epäpuhtauksia, ja niiden siirtymisellä ravintoketjuun on erityistä merkitystä. Työryhmä suosittelee sen vuoksi, että kadmiumin laskeuman vuosittaisen keskiarvon ei tulisi ylittää arvoa 2,5 - 5 µg/(m päivässä) Tämä vaihteluväli perustuu siedettävään annokseen, joka on 0,75 - 0,95 µg painokiloa kohti päivässä. Suosituksessa ei kiinnitetä erityistä huomiota näyttöön, jonka mukaan kadmium on kertynyt maaperään vuosikymmenien ajan. Komissio laatii parhaillaan teemakohtaista strategiaa, jonka tarkoituksena on estää maaperän tilan huonontuminen entisestään. Lisäksi työryhmä totesi, että arseenin nauttiminen ravinnossa on merkittävin altistumisreitti. Karsinogeenisen vaikutuksen osalta hengitykseen joutumisella on kuitenkin tärkeä rooli. Nikkelin osalta työryhmä totesi, että riskinarviointia hallitsevat selvästi vaikutukset hengitysjärjestelmään. Vaikka PAH-yhdisteiden fysikaaliskemialliset ominaisuudet vaihtelevat huomattavasti, joidenkin PAH-yhdisteiden puolihaihtuvat ominaisuudet tekevät niistä erittäin liikkuvia ympäristössä. Ne joutuvat laskeuman ja uudelleenhaihtumisen kautta ilmaan, maaperään ja veteen. Kuten muidenkin pysyvien orgaanisten yhdisteiden kerääntyminen myös PAH-yhdisteiden kerääntyminen huonontaa maaperän tilaa ja toimintaa. Metyylielohopean (MeHg) tärkein altistumisreitti on ravinnon, erityisesti kalan, nauttiminen. Metyylielohopea on merkittävin orgaaninen elohopeayhdiste, koska se absorboidaan nopeasti ja laajasti ruuansulatuskanavassa. US EPA:n suosittelema altistumisen viiteannos on 0,1 µg MeHg painokiloa kohti päivässä, ja tätä pidetään asianmukaisena myös Euroopassa. Alkuainemuodossa olevan elohopean päästöt ilmakehään laskeutuvat ja elohopeaa joutuu siten maan ja vesien ekosysteemeihin, joissa se muuttuu metyylielohopeaksi. Useita osia elohopeasyklistä ei vieläkään tunneta, ja siitä tehdään lisätutkimuksia. Tämä koskee päästöjä, liikennettä, laskeumia, muutuntaa ja bioakkumuloitumista. Elohopeaa käsittelevä työryhmä (luku 4) on todennut, että ihmisen toiminnasta peräisin olevien elohopeapäästöjen ja kaloissa olevien metyylielohopean pitoisuuksien välillä ei ole selkeää yhteyttä. Jotta voitaisiin arvioida valvontatoimenpiteiden tehokkuutta ja aineiden pääsemistä vesien ja maan ekosysteemeihin, yhteisössä olisi luotava pakollinen seurantaverkko ilmassa olevan kaasumaisen elohopean kokonaismäärälle ja laskeumissa olevalle elohopealle. 9 Kustannukset ja edut Luvussa 4 mainittujen taloudellisten tutkimusten tarkoituksena oli arvioida, millaisia lisäkustannuksia ja todennäköisiä etuja aiheutuu niistä toimista, joita tarvitaan, jotta saavutetaan sellaiset ilmassa olevat pitoisuudet, jotka aiheuttavat mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja joita edellä mainitut työryhmät ovat suositelleet. Tutkimuksissa noudatettiin sektorikohtaista lähestymistapaa. Niissä tutkittiin kunkin sektorin piirteitä analysoimalla päästölähteitä sekä sitä, miten päästöjä voitaisiin vähentää. Tutkimuksessa verrattiin ilmanlaatua vuonna 2010, mikäli tilanteeseen ei puututa (tätä menoa -skenaario), sekä tavoitteena olevia pitoisuustasoja. Tämän perusteella tutkittiin päästöjen vähentämiseen käytettävien menetelmien yhdistelmiä, jotka mahdollistaisivat vaatimusten noudattamisen. Tämän jälkeen tehtiin kustannusarvio, jossa määritettiin edullisin yhdistelmä. Tutkimuksissa tarkasteltiin altistumisen vaikutuksia kuolleisuuteen. Hyödyt arvioitiin rahana, jotta niitä voitaisiin verrata pitoisuustasojen saavuttamisesta aiheutuviin kustannuksiin. Toissijaisia etuja ei ole otettu huomioon, koska niiden arvioiminen rahana ei ole vielä mahdollista. Näihin etuihin kuuluvat esimerkiksi ekosysteemeihin ja viljelykasveihin kohdistuvien haitallisten vaikutusten vähentyminen sekä työperäisen altistumisen vähentyminen. Elohopeaan liittyviä taloudellisia näkökohtia ei tutkita tässä yhteydessä, koska ei ole osoitusta siitä, että ilmassa olevat tämänhetkiset pitoisuudet aiheuttaisivat merkittävän riskin ihmisten terveydelle. Kustannukset, jotka liittyvät ilmanlaadun sekä laskeumien seurantaan, on arvioitu tietyistä jäsenvaltioissa todettujen tämänhetkisten toimintakustannusten perusteella. 9.1 Arseeni Metalleja käsittelevän työryhmän keskustelujen jälkeen arvioitiin kyseeseen tulevista lähteistä peräisin oleviin päästöihin liittyvät kustannukset ja edut viiden mahdollisen pitoisuusarvon osalta: 20 ng/m³, 13 ng/m³, 5 ng/m³, 4 ng/m³ tai 1 ng/m³ Arvioinnissa pidettiin miltei kaikilla alueilla teknisesti mahdottomana saavuttaa alin arvo vuoteen 2010 mennessä. Yhden kuparintuotantolaitoksen ja yhden lyijyntuotantolaitoksen osalta laitoksen sulkemista pidettiin ainoana tapana saavuttaa jopa korkein näistä tasoista. Tutkimuksessa tultiin siihen tulokseen, että mikäli pyritään saavuttamaan pitoisuudet 4 - 13 ng/m³, siellä, missä voidaan soveltaa tekniikoita vaatimusten noudattamiseksi, kustannukset ylittävät selkeästi määritettävissä olevat edut. EU:n 15 jäsenvaltiossa yhdeksän suurimman kuparinjalostamon osalta odotetaan, että soveltamalla parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa päästään suurimpiin ilman pitoisuuksiin välillä 10 - 20 ng/m³. Vaatimusten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten kuparialalla arvioidaan olevan 19 miljoonaa euroa. Alhaisempaan kuolleisuuteen liittyvät edut, joita saadaan pitoisuuden saamisesta tasolle 4 - 13 ng/m³, arvioidaan olevan ainoastaan 0,1 miljoonaa euroa vuodessa. Käytettävissä ei ollut tarpeeksi tietoja, jotta voitaisiin kvantifioida kustannukset lyijyntuotantolaitoksissa. Vaatimusten noudattaminen nikkelin ja nikkeliseosten tuotantolaitoksissa saavutettaisiin investoimalla nikkelin torjuntatoimenpiteisiin (kohta 9.3.). 9.2 Kadmium Metalleja käsittelevän työryhmän keskustelujen jälkeen arvioitiin kyseeseen tulevista lähteistä peräisin oleviin päästöihin liittyvät kustannukset ja edut viiden mahdollisen pitoisuusarvon osalta: 15 ng/m³, 13 ng/m³, 5 ng/m³, 4 ng/m³ tai 1 ng/m³. Arvioinnissa pidettiin miltei kaikilla alueilla epätodennäköisenä, että saavutettaisiin tavoitearvo vuoteen 2010 mennessä. Yhden kuparintuotantolaitoksen ja yhden lyijyntuotantolaitoksen osalta laitoksen sulkemista pidettiin ainoana tapana saavuttaa jopa korkein mainituista arvoista. Jotta voitaisiin saavuttaa suositeltu pitoisuustaso 5 ng/m³, tutkimuksessa pääteltiin, että siellä, missä voitaisiin soveltaa tekniikoita vaatimusten noudattamiseksi, kustannukset ylittäisivät selkeästi määritettävissä olevat edut. Seurantatiedot 1990-luvulta osoittavat, että sinkintuotantolaitosten lähellä mitattiin kadmiumpitoisuudeksi 30 ng/m³ tai jopa tätä korkeampia lukuja. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltamisen avulla saavutetaan todennäköisesti suositeltu pitoisuustaso 14:ssä 19:stä suurimmasta sinkintuotantolaitoksesta. Viiden jäljelle jäävän laitoksen osalta paras arvio vaatimusten noudattamisesta aiheutuviksi kustannuksiksi on 24 miljoonaa euroa vuodessa. Alhaisista kuolleisuusluvuista saavutettavat edut, jotka saadaan saavuttamalla määritetyt pitoisuustasot, olisivat ainoastaan 0,2 miljoonaa euroa vuodessa. Kahdessa kuparintuotantolaitoksessa katsottiin teknisesti mahdottomaksi saavuttaa määritetty pitoisuustaso, pääasiassa resuspension vuoksi. Muissa laitoksissa vaatimusten noudattaminen voidaan saavuttaa investoimalla arseenin torjuntatoimenpiteisiin (kohta 9.1). Käytettävissä ei ollut tarpeeksi tietoja kustannusten kvantifioimiseksi lyijyntuotantolaitoksissa. 9.3 Nikkeli Metalleja käsittelevän työryhmän keskustelujen jälkeen arvioitiin kyseeseen tulevista lähteistä peräisin oleviin päästöihin liittyvät kustannukset ja edut viiden mahdollisen pitoisuusarvon osalta: 50 ng/m³, 13 ng/m³, 30 ng/m³, 4 ng/m³ tai 1 ng/m³. Arvioinnissa pidettiin miltei kaikkien alueiden osalta epätodennäköisenä, että alin arvo saavutettaisiin vuoteen 2010 mennessä, kun taas arvon 50 ng/m³ saavuttamista pidettiin mahdollisena kaikissa laitoksissa ilman lisäkustannuksia. Jotta voitaisiin saavuttaa suositeltu pitoisuustaso 20 ng/m³, tutkimuksessa pääteltiin, että siellä, missä voitaisiin soveltaa tekniikoita vaatimusten noudattamiseksi, kustannukset ylittäisivät selkeästi määritettävissä olevat edut. Lisäksi tutkimuksessa pääteltiin, että on teknisesti mahdotonta saavuttaa arvo 10 ng/m³ yhdeksän kuparintuotantolaitoksen läheisyydessä EU:n 15 jäsenvaltiossa. Voimassa olevan lainsäädännön noudattamisen lisäksi tarvittaisiin lisäinvestointeja, mikäli haluttaisiin saavuttaa 10 ng/m³:n pitoisuus tiettyjen teollisuuslaitosten läheisyydessä. EU:n 15 jäsenvaltiossa 48 öljynjalostamolle koituvista kustannuksista paras arvio on 405 miljoonaa euroa. Jos 11 öljynjalostamossa sovelletaan tekniikoita, jotta saavutettaisiin arvo 30 ng/m³, näiden tekniikoiden kustannukset ovat arvioilta 136 miljoonaa euroa. Mikäli lasketaan vaatimusten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset 34:ää (noin 250:stä) valokaariuunia varten, kustannukset arvioitiin 54 - 73 miljoonaksi euroksi vuodessa. Neljässä nikkelin ja nikkeliseosten tuotantolaitoksessa kustannukset arvioitiin 6 miljoonaksi euroksi vuodessa. Alhaisempaan kuolleisuuteen liittyvien etujen, jotka saadaan, mikäli pitoisuudet saadaan tasolle 20 ng/m³, arvioidaan olevan ainoastaan 0,3 miljoonaa euroa vuodessa. Käytettävissä ei ollut riittävästi tietoja, jotta voitaisiin kvantifioida kustannukset, jotka liittyvät sinkin ja lyijyn tuotantolaitoksiin tai meriliikenteeseen satamien läheisyydessä. 9.4 Polysykliset aromaattiset hiilivedyt Polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä käsittelevän työryhmän keskustelujen jälkeen arvioitiin kustannukset ja edut käyttäen bentso(a)pyreeniä (BaP) merkkiaineena. Arviossa tarkasteltiin viittä mahdollista pitoisuusarvoa - 5,0 ng/m³, 1,0 ng/m³, 0,5 ng/m³, 0,05 ng/m³ ja 0,01 ng/m³ - jotka olisi saavutettava vuoteen 2010. Tämänhetkiset taustapitoisuudet ylittävät alhaisimman tason selvästi eikä kyseistä tasoa voida saavuttaa vuoteen 2010 mennessä, jos koskaan. Tällä hetkellä voidaan havaita arvoa 5 ng/m³ korkeampia pitoisuuksia lähellä koksaamoita ja alumiinin tuotantolaitoksia, joissa käytetään Söderberg-prosessia. Vuonna 2010 voidaan edelleen odottaa näitä PAH-yhdisteiden pitoisuuksia ilmassa, vaikka sovellettaisiin parhainta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Mikäli halutaan saavuttaa taso 1 - 5 ng/m³, ainoa vaihtoehtoinen ratkaisu laitoksen sulkemiselle olisi sen muuntaminen uudeksi laitokseksi. Parhaan kustannusarvion mukaan Söderberg-prosessia käyttävän laitoksen muuntaminen prebake-teknologiaa käyttäväksi laitokseksi maksaisi noin 10 miljoonaa euroa. Tämä ylittäisi selkeäsi kokonaisedut kaikkien laitosten osalta. Ne ovat noin 3 miljoonaa euroa ja perustuvat alhaisempaan kuolleisuuteen. Arvioiden mukaan kotitalouksien lämmittäminen kiinteillä polttoaineilla (eli biomassan poltto ja hiilen käyttö) aiheuttaa noin 86 prosenttia niistä keuhkosyöpätapauksista, joiden syynä EU:ssa voidaan vuonna 2010 pitää PAH-yhdisteitä. Komissiota varten tehdyssä taloudellisessa tutkimuksessa arvioidaan, että edut, jotka saadaan bentso(a)pyreenin pitoisuusarvon 1 ng/m3 saavuttamisesta, ovat noin 150 miljoonaa euroa vuodessa, ja että kokonaiskustannukset uunien optimoinnista EU:n 15 jäsenvaltiossa ovat 2,5-3,7 miljardia euroa kymmenen vuoden aikana. Tutkimuksessa tuodaan esiin, että nämä kustannusarviot ovat epävarmoja ja että lukuja tulisi pitää enimmäismäärinä. Raportissa päätellään, että vuosikustannukset olisivat suunnilleen yhtä suuret kuin arvioidut edut. Kustannusten ja etujen suhde vaihtelee eri jäsenvaltioissa, koska pitoisuudet ilmassa, yleisyysasteet ja uunien vaihtokustannukset ovat erilaisia. Tämän vuoksi päätettäessä siitä, mitä toimenpiteitä tulisi soveltaa alueilla, joilla tavoitearvot ylittyvät, toimivaltaisten viranomaisten olisi otettava huomioon erityiset arviot siitä, mitkä toimenpiteet sopivat parhaiten heidän alueelleen. Monet toimenpiteistä, joita voidaan toteuttaa liikenteestä aiheutuvien PAH-yhdisteiden vähentämiseksi, perustuvat muita epäpuhtauksia koskevalle lainsäädännölle sekä toimenpiteille, joita toteutetaan ruuhkien vähentämiseksi kaupungeissa. On kuitenkin selvästi vaikeaa määrittää perustilapitoisuuksia vuotta 2010 varten, koska on epävarmuutta siitä, missä määrin näitä toimenpiteitä toteutetaan. Paras arvio eduista, joita saadaan, mikäli saavutetaan arvo 1 ng/m³ liikenteestä aiheutuville bentso(a)pyreenin päästöille, olisi 7 miljoonaa euroa vuodessa. 9.5 Ilmanlaadun ja laskeuman seurannasta aiheutuvat kustannukset Kun käytetään perusteena tietoja niistä jäsenvaltioista, joissa mittausasemia käytetään operatiivisesti, voidaan arvioida, että keskimääräiset analysointikustannukset näytettä kohti ovat 15 euroa kunkin raskasmetallin sekä 100 euroa bentso(a)pyreenin osalta. Näytteiden kokonaismäärä lasketaan pitäen lähtökohtana, että seurannan tulisi olla pakollista, mikäli ilmassa olevat pitoisuudet aiheuttavat merkittävän riskin ihmisten terveydelle. PAH-yhdisteiden BaP-seurantaa koskevan taloudellisen tutkimuksen perusteella seuranta olisi tarpeen useimpien koksaamojen läheisyydessä, joillakin asutusalueilla sekä useissa taajamissa. Kiinteitä mittauksia varten tarvittaisiin todennäköisesti noin 100 seurantapaikkaa EU:n 15 jäsenvaltiossa. Mittausten ajallinen kattavuus olisi 33 prosenttia ja näytteitä otettaisiin ympäri vuorokauden. Seurantaan kuuluisi myös bentso(a)pyreenin pitoisuuden ja laskeuman taustaseuranta noin 40 paikalla. Näytteitä otetaan 20 vuodessa. Bentso(a)pyreenin seurannan kokonaiskustannukset nousisivat noin 1,5 miljoonaan euroon vuodessa. Taloudellisen arvion perusteella EU:n 15 jäsenvaltiossa olisi oltava toiminnassa noin 100 arseenin, kadmiumin ja nikkelin seurantapaikkaa. Mikäli seurannassa käytettävä näytteenottoaika on enintään viikko ja ajallinen kattavuus 50 prosenttia, vuosittaisten kokonaiskustannusten arvioidaan olevan noin 250 000 euroa. Mikäli suoritetaan arseenin, kadmiumin ja nikkelin ilmassa olevien pitoisuuksien ja laskeumamäärien taustaseurantaa noin 40 paikalla käyttäen alhaisempaa näytetiheyttä, eli noin 20 näytettä vuodessa, kustannukset olisivat noin 80 000 euroa vuodessa. 10 Tilanne laajentuneessa Euroopan yhteisössä Ehdokasmaiden tilanteesta on käytettävissä tietoja, jotka on toimitettu valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tehdyn yleissopimuksen [28] perusteella. Vuotta 1999 koskevien tietojen perusteella voidaan päätellä, että kymmenessä ehdokasmaassa kadmiumin ja PAH-yhdisteiden kokonaispäästöt ylittävät EU:n 15 jäsenvaltioiden päästöt. Sen sijaan arseenin ja nikkelin päästöt ovat noin 50 prosenttia EU:n 15 jäsenvaltion päästöistä. [28] http://www.emep.int/emis_tables/tab1.html. Kuten nykyisessä Euroopan yhteisössäkin, myös tulevissa jäsenmaissa rauta- ja terästeollisuus sekä muu metalliteollisuus ovat suurimpia arseeni-, kadmium- ja nikkelipäästöjen lähteitä. Noin puolet päästöistä on peräisin Puolasta maan teollisen rakenteen vuoksi. Myös Bulgarian ja Romanian osuudet ovat merkittäviä. Liettuassa on runsaasti nikkelipäästöjä. Kuten nykyisissäkin jäsenvaltioissa, päästöjen on todettu olevan laskussa vuodesta 1990. Yhteisön säännöstön täytäntöönpanolla varmistetaan, että päästöjen väheneminen jatkuu. Bentso(a)pyreenin päästöt tulevissa jäsenvaltioissa ylittävät yhteisön luvut vuodelta 1999. Suurin osa päästöistä on peräisin Puolasta, Romaniasta ja Tsekin tasavallasta. Vuodesta 1990 alkaen suuntauksena on ollut hienoinen lasku. Vaikka PAH-päästöjen osalta käytettävissä ei ole alakohtaista analyysiä, päästöjen yleisestä kehityksestä voidaan päätellä, että merkittäviin lähteisiin kuuluvat kotitalouksien lämmittäminen ja koksaamot. Käytettävissä ei juuri ole seurantatietoja ilmassa olevien raskasmetallien ja PAH-yhdisteiden pitoisuuksista ehdokasmaissa. Käytettävissä olevista tiedoista voidaan päätellä, että ilman pitoisuuksien tasot, jotka eivät aiheuta merkittävää riskiä ihmisten terveydelle, ylittyvät suurilla alueilla. Tietojen puutteen vuoksi tulevia jäsenvaltioita ei ole voitu sisällyttää kustannus-hyötyanalyysiin. Voidaan kuitenkin päätellä, että useimmilla alueilla, joilla pitoisuustasot ylittyvät, mainittujen pitoisuustasojen saavuttaminen edellyttäisi teollisuuslaitosten sulkemista. Samaan aikaan edut, joita saataisiin joistakin perusparannuksista parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltamiseksi, korvaisivat todennäköisesti kustannukset. 11 Komission ehdotus 11.1 Tavoitearvo Koska kaikkialla ei voida käyttää kustannustehokkaita toimenpiteitä sellaisten pitoisuustasojen saavuttamiseen, jotka eivät aiheuttaisi haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen, tässä ehdotuksessa ei noudateta direktiivin 96/62/EY lähestymistapaa, joka perustuu sitovien raja-arvojen asettamiseen. Erityisesti ajatellen kotitalouksien lämmittämisestä ja tieliikenteestä peräisin olevien PAH-yhdisteiden päästöjen aiheuttamaa riskiä ihmisten terveydelle, ehdotetaan tavoite-arvoa 1 ng BaP /m³. Siihen on pyrittävä mahdollisuuksien mukaan ja siten, ettei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia. Tämä tavoite-arvo tarkoittaa ilmassa olevan pitoisuuden vuosittaista keskiarvoa PM10-hiukkasfraktiossa. Näiden pitoisuuksien saavuttaminen varmistaisi väestön kohtuullisen suojelun karsinogeenisilta vaikutuksilta. Jotta voidaan varmistaa ihmisten terveyden paras suojelu, olisi toteutettava kaikki kohtuulliset torjuntatoimenpiteet silloin, kun tavoite-arvo ylittyy. Ehdotuksella täydennetään IPPC-direktiiviä, koska sen avulla parannetaan tietoisuutta asetetun tavoite-arvon ylityksistä ja varmistetaan, että ilmanlaadun parantamisessa saavutettua edistymistä seurataan riittävästi. 11.2 Ilmanlaadun ja laskeumien seuranta Ehdotuksessa säädetään pakollisesta seurannasta silloin, kun pitoisuudet ylittävät seuraavat arviointikynnykset: - 6 ng arseenia kuutiometriä kohti - 5 ng kadmiumia kuutiometriä kohti - 20 ng nikkeliä kuutiometriä kohti - 1 ng bentso(a)pyreenia kuutiometriä kohti. Koska näitä tasoja alhaisemmilla pitoisuuksilla voidaan minimoida haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen, edellytetään ainoastaan arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja tiettyjen PAH-yhdisteiden pitoisuuksien suuntaa-antavaa seurantaa tietyillä paikoilla silloin, kun arviointikynnykset eivät ylity. Tämän taustaseurannan tavoitteena olisi arvioida vaikutusta ihmisten terveyteen ja ympäristöön. Samaa tarkoitusta varten edellytetään arseenin, kadmiumin, elohopean ja PAH-yhdisteiden kokonaislaskeuman seurantaa. 11.3 Ilmanlaadun ja laskeuman arviointi ja raportointi Jäsenvaltiot velvoitetaan ilmoittamaan komissiolle ja yleisölle kaikista tavoitearvon ylittymisistä, niiden syistä ja toteutetuista toimenpiteistä. Vuoden 2007 jälkeen edellytetään parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltamista kaikissa teollisuuslaitoksissa, jotka vaikuttavat tavoitearvojen ylittymisiin. Ehdotus sisältää säädöksiä seurantapaikkojen sijainnista ja määrästä. Jäsenvaltiot velvoitettaisiin ilmoittamaan komissiolle ja yleisölle ilmanlaadusta ja laskeumasta. Tietojenvaihtojärjestelmää koskeva päätös 97/191/EY [29] muutetaan, jotta voidaan varmistaa seurantatietojen pakollinen raportointi. [29] EYVL L 35, 5.2.97, s. 14, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2001/752/ETY, EYVL L 282, 26.10.2001, s. 69. 11.4 Kertomus täytäntöönpanosta Komissio pitää ehdotustaan sekä kunnianhimoisena että käytännöllisenä käytettävissä olevan näytön perusteella. Ehdotuksen tarkoituksena on arvioida niiden torjuntatoimenpiteiden tehokkuus, joita jäsenvaltiot voivat kohtuudella toteuttaa arseenin, kadmiumin, nikkelin ja PAH-yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi. Komissio pitää kuitenkin tärkeänä, että tavoitteet tarkistetaan oikeana ajankohtana. Tarkistuksessa olisi otettava erityisesti huomioon uusi näyttö arseenin, kadmiumin ja nikkelin genotoksisuudesta sekä bentso(a)pyreenin sopivuudesta PAH-yhdisteiden kokonaiskarsinogeenisyyden merkkiaineeksi sekä sen annos/vaikutus-suhteesta. Lisäksi olisi tarkistettava edistyminen tavoitearvojen saavuttamisessa. Tällöin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota päästöjen vertailuun eri paikoilla, joilla lähteet ovat samanlaisia. Elohopean osalta komissio pitää tärkeänä, että näyttö kokonaisaltistumisesta tarkistetaan ajallaan. Tässä tarkistuksessa olisi kiinnitettävä huomiota erityisesti lähde-reseptori-suhteisiin sekä elohopean muuntumiseen ympäristössä. Ehdotuksessa edellytetään, että komissio laatii vuoteen 2008 mennessä kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta. 11.5 Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohta. Ehdotetun direktiivin tavoitteet liittyvät ympäristön laadun säilyttämiseen, suojeluun ja parantamiseen sekä ihmisten terveyden suojeluun. 12 EHDOTUKSEEN SISÄLTYVIEN SÄÄNNÖSTEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS 1 ja 2 artikla Näissä artikloissa asetetaan ehdotetun direktiivin tavoitteet ja esitetään määritelmät, jotka ovat tarpeen ehdotetun direktiivin tulkitsemiseksi. 3 artikla Tässä artiklassa esitetään säännökset ilmassa olevien PAH-yhdisteiden sääntelemiseksi. Erityisesti esitetään tavoitearvo bentso(a)pyreenia varten. Artiklassa säädetään siitä, miten toimitaan, mikäli tavoitearvo ylittyy. 4 artikla - liitteet Tässä artiklassa esitetään ilmanlaadun ja laskeuman seurantaa koskevat vaatimukset. Liitteessä I esitetään vastaavat arviointikynnykset. Lisäksi säädetään seurantapaikkojen vähimmäismäärästä sekä sijoituksesta. Näitä käsitellään yksityiskohtaisemmin liitteessä II ja III. Vertailumenetelmät määritetään liitteessä IV. 5 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot alueista ja taajamista, joissa tavoitearvoa ei ole saavutettu tai joissa arviointikynnys on ylitetty. Komissio toimittaa nämä tiedot yleisön saataville. 6 artikla Tällä artiklalla perustetaan komitea, joka avustaa komissiota direktiivin 96/62/EY 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 7 artikla Tämän artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava säännöllisesti tietoja yleisölle ja alan organisaatioille arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä, polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä ja erityisesti näihin liittyvistä bentso(a)pyreenin tavoitearvosta. 8 artikla Tämän artiklan mukaan komission on raportoitava neuvostolle ja Euroopan parlamentille viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008 tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja siitä, miten on edistytty sen soveltamisalaan kuuluvia epäpuhtauksia koskevien tietojen hankkimisessa. 9 12 artikla Nämä ovat vakiosäännöksiä. 2003/0164 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ilmassa olevasta arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä ja polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [30], [30] EUVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [31], [31] EUVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [32], [32] EUVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [33], [33] Euroopan parlamentin lausunto (ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta (ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty........ (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). sekä katsovat seuraavaa: (1) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa [34], joka hyväksyttiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 1600/2002/EC [35], vahvistetaan, että ilman pilaantuminen on saatava sellaiselle tasolle, joka aiheuttaa mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön, ilmanlaadun seurantaa ja arviointia on parannettava, myös epäpuhtauslaskeumien osalta, ja yleisölle tiedottamisesta on huolehdittava. [34] EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. [35] EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. (2) Komissio antaa ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/62/EY [36] 4 artiklan 1 kohdan perusteella neuvostolle ehdotuksia kyseisen direktiivin liitteessä I lueteltujen epäpuhtauksien sääntelystä ottaen huomioon kyseisen artiklan 3 ja 4 kohdan säännökset. [36] EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55. (3) Tieteellinen näyttö osoittaa, että arseeni, kadmium, nikkeli ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt ovat genotoksisia karsinogeenejä. Ei ole voitu määrittää kynnysarvoja, joita alhaisemmat määrät näitä aineita eivät aiheuta riskiä ihmisten terveydelle. Vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön johtuvat ilmassa olevista pitoisuuksista sekä laskeumista. Taloudelliseen kannattavuuteen ja tekniseen toteutettavuuteen liittyvistä syistä tietyillä alueilla ei saada ilmassa olevan arseenin, kadmiumin, nikkelin ja polysyklisen aromaattisen hiilivedyn pitoisuuksia sellaiselle tasolle, joka ei aiheuttaisi merkittävää riskiä ihmisten terveydelle. (4) Ilmassa olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen aiheuttaman syöpäriskin merkkiaineena on käytettävä bentso(a)pyreenia, ja on asetettava tavoitearvo, johon on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä. (4 a) Bentso(a)pyreenin (BaP) tavoitearvon noudattaminen ei edellyttäisi toimenpiteitä, jotka aiheuttavat kohtuuttomia kustannuksia. Teollisissa laitoksissa se ei edellyttäisi muita toimenpiteitä kuin parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltaminen kuten direktiivissä 96/61/EY on edellytetty ja erityisesti se ei aiheuttaisi laitosten sulkemista. Sillä olisi kuitenkin varmistettava, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki kustannustehokkaat torjuntatoimet aloilla, joilla siihen on aihetta, esimerkiksi kotitalouksien lämmittämisessä kiinteillä polttoaineilla. (5) Mikäli pitoisuudet ylittävät tietyt arviointikynnykset, arseenin, kadmiumin, nikkelin ja bentso(a)pyreenin seuraaminen on pakollista. Ilmassa olevia taustapitoisuuksia ja laskeumaa on myös tarkoitus seurata. (6) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 176 artiklan perusteella jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai toteuttaa tiukempia suojatoimenpiteitä, jotka liittyvät arseeniin, kadmiumiin, elohopeaan, nikkeliin ja polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin, mikäli toimenpiteet ovat sopusoinnussa perustamissopimuksen kanssa ja niistä on ilmoitettu komissiolle. (7) Metyylielohopea on mahdollisesti ihmisille syöpää aiheuttava aine, kun taas alkuainemuotoisen elohopean ei katsota olevan luokiteltavissa karsinogeenisten ominaisuuksien perusteella. Pääasiallinen altistumisreitti elohopealle on sen joutuminen ravintoon; Euroopassa ilmassa olevat pitoisuudet ovat ihmisten terveydelle haitallisia vaikutuksia aiheuttavan tason alapuolella. Koska ilma on elohopean pääasiallinen siirtymisväline ympäristössä, ilmassa olevan elohopean laskeuma vaikuttaa metyylielohopean kertymiseen veteen ja maaperään. Tällä hetkellä ei tiedetä tarpeeksi elohopean kierrosta ympäristössä, erityisesti siirtymisnopeudesta ja altistumisreiteistä, joten tässä vaiheessa ei voida asettaa tavoitearvoja. (8) Jotta voitaisiin helpottaa tämän direktiivin tarkistamista vuonna 2008, komission ja jäsenvaltioiden olisi harkittava mahdollisuuksia edistää tutkimusta arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön, erityisesti laskeuman kautta. (9) Standardoidut tarkat mittausmenetelmät ja yleiset perusteet mittausasemien sijoittamiselle ovat tärkeitä tekijöitä, jotta ilmanlaatua voidaan arvioida siten, että tiedot ovat vertailukelpoisia koko yhteisön alueelta. (10) Tiedot säänneltyjen epäpuhtauksien pitoisuuksista ja laskeumista olisi toimitettava komissiolle määräaikaisraporttien laatimista varten. (11) Yleisön saatavilla olisi säännöllisesti oltava ajantasaista tietoa ilmassa olevien aineiden pitoisuuksista ja laskeumista. (12) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava näiden seuraamusten täytäntöönpano. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (13) Tämän direktiivin täytäntöönpanon kannalta tarpeelliset toimenpiteet olisi vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. [37] [37] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (14) Tieteen ja tekniikan kehitykseen mukauttamiseksi olisi muutettava ainoastaan säänneltyjen epäpuhtauksien pitoisuuksien ja laskeumien arvioimisen perusteita ja menetelmiä tai yksityiskohtaisia järjestelyjä tietojen toimittamiseksi komissiolle. Tästä mukauttamisesta ei saa suoraan tai välillisesti olla seurauksena tavoite-arvon tai arviointikynnysten muuttaminen. OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoitteet Tällä direktiivillä (a) vahvistetaan tavoitearvo ilmassa olevan bentso(a)pyreenin pitoisuudelle ihmisten terveyteen kohdistuvien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi; (b) varmistetaan, että polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen kannalta ilmanlaatua ylläpidetään silloin, kun se on hyvä, ja että sitä muussa tapauksessa parannetaan; (c) varmistetaan yhteisten menetelmien ja perusteiden käyttö arvioitaessa ilmassa olevan arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen pitoisuuksia sekä arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeumia; (d) varmistetaan, että ilmassa olevan arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen pitoisuuksista sekä arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeumista saadaan riittävästi tietoja ja että tiedot ovat yleisön saatavilla. 2 artikla Määritelmät Tämän direktiivin tarkoituksia varten sovelletaan direktiivin 96/62/EY 2 artiklan määritelmiä "tavoitearvon" määritelmää lukuun ottamatta. Lisäksi tässä direktiivissä tarkoitetaan (a) 'tavoitearvolla' ilmassa olevaa vahvistettua pitoisuutta, jonka avulla ihmisten terveyteen ja ympäristöön kohdistuvat haitalliset vaikutukset pyritään pitämään mahdollisimman vähäisinä; (b) 'arviointikynnyksellä' liitteessä I määritettyä tasoa, jonka ylittyminen edellyttää ilmanlaadun seurantaa, tämän direktiivin 4 artiklan mukaisesti; (c) 'kiinteillä mittauksilla' mittauksia, jotka suoritetaan määrätyillä paikoilla joko jatkuvasti tai satunnaisotannalla; (d) 'arseenilla', 'kadmiumilla', 'nikkelillä' ja 'bentso(a)pyreenillä' näiden aineiden kokonaispitoisuutta PM10-fraktiossa; (e) 'PM10-hiukkasilla' hiukkasia, jotka läpäisevät ISO 7708 -standardin mukaisen koon perusteella erottelevan erottimen, jonka leikkausraja aerodynaamiselta halkaisijaltaan 10 µm:n kokoisille hiukkasille on 50 %; (f) 'polysyklisillä aromaattisilla hiilivedyillä' orgaanisia yhdisteitä, jotka muodostuvat ainakin kahdesta yhdistyneestä kokonaan hiilestä ja vedystä koostuvasta aromaattisesta renkaasta. (g) 'kaasumaisen elohopean kokonaismäärällä' alkuainemuodossa olevaa elohopeahöyryä (Hg0) ja reaktiivista kaasumaista elohopeaa eli vesiliukoisia elohopealaatuja, joiden höyrypaine on riittävän korkea, jotta ne voivat esiintyä kaasufaasissa. 3 artikla Polysykliset aromaattiset hiilivedyt 1. Bentso(a)-pyreenia käytetään ilmassa olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen aiheuttaman syöpäriskin merkkiaineena. Bentso(a)pyreenin osuuden arvioimiseksi jäsenvaltioiden on seurattava muita merkityksellisiä polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä muutamilla mittauspaikoilla. Jäljempänä olevan 4 artiklan mukaisesti seurattaviin yhdisteisiin kuuluvat ainakin bentso(a)antraseeni, bentso(b)fluoranteeni, bentso(j)fluoranteeni, bentso(k)fluoranteeni, indeno(1,2,3-cd)pyreeni, dibentso(a,h)antraseeni ja fluoranteeni. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joista ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia, sen varmistamiseksi, että 4 artiklan mukaan arvioidut ilmassa olevat bentso(a)pyreenin pitoisuudet eivät ylitä tavoitearvoa 1 ng/m³, jota sovelletaan PM 10 -fraktion bentso(a)pyreenipitoisuuteen vuosikeskiarvona. 3. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueista ja taajamista, joissa bentso(a)pyreenin tasot ovat tavoitearvoa alhaisemmat. Jäsenvaltioiden on pidettävä näillä alueilla ja näissä taajamissa bentso(a)pyreenin tasot tavoitearvojen alapuolella ja niiden on pyrittävä ylläpitämään mahdollisimman hyvä ilmanlaatu, joka on sopusoinnussa kestävän kehityksen kanssa. 4. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niistä alueista ja taajamista, joissa 3 artiklan 2 kohdassa vahvistettu tavoitearvo ylittyy. Näiden alueiden ja taajamien osalta jäsenvaltioiden on määritettävä osa-alueet, joissa arvo on ylittynyt, ja lähteet, jotka ovat vaikuttaneet arvojen ylittymiseen. Kyseisillä osa-alueilla jäsenvaltioiden on osoitettava, että ne ovat toteuttaneet kaikki tarvittavat toimenpiteet, joista ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia ja jotka on kohdistettu erityisesti suurimpiin päästölähteisiin, mukaan luettuina direktiivin 96/61/EY 2 artiklan 11 kohdassa määriteltyjen parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltaminen kaikissa teollisuuslaitoksissa, jotka osaltaan aiheuttavat arvojen ylittymistä. 4 artikla Ilmassa olevien pitoisuuksien ja laskeumien määrien arviointi 1. Ilmanlaatu arseenin, kadmiumin, nikkelin, bentso(a)pyreenin ja kaasumaisen elohopean osalta on arvioitava jäsenvaltioiden koko alueella. Jäsenvaltioiden on seurattava myös arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen kokonaislaskeumia. Lisäksi suositellaan tähän liittyvää hiukkasmaisen ja kaasumaisen kaksiarvoisen elohopean seurantaa. 2. Arseenin, kadmiumin, nikkelin ja bentso(a)pyreenin arviointikynnykset ja menetelmät arvojen ylittymisen määrittämiseksi esitetään liitteessä I. Alueilla ja taajamissa, joissa arviointikynnykset ylittyvät, ilmassa olevien pitoisuuksien kiinteät mittaukset ovat pakollisia. Kanavoitujen päästöjen osuuden arvioimiseksi voidaan käyttää ilmanlaatumallintamista. Mikäli tasot ovat arviointikynnyksen alapuolella, voidaan käyttää suuntaa-antavaa seurantaa ilmanlaadun arvioimiseksi tietyllä alueella tai taajamassa. Bentso(a)pyreenin kiinteät mittaukset ovat kuitenkin pakollisia kaikissa taajamissa. 3. Pitoisuuksien kiinteissä mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäislukumäärä vahvistetaan liitteen II osassa IV, ja näytteenottopaikat asennetaan kullekin alueelle tai kuhunkin taajamaan, jossa mittauksia tarvitaan. 4. Pitoisuuksien tasoista riippumatta olisi asennettava yksi näytteenottopaikka kutakin 50 000 km :n aluetta varten arseenin, kadmiumin, kaasumaisen elohopean kokonaismäärän, nikkelin, bentso(a)pyreenin ja muiden polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen kuin bentso(a)pyreenin sekä arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen kokonaislaskeuman suuntaa-antavia mittauksia varten. Kunkin jäsenvaltion on perustettava ainakin yksi mittausasema. Seurantaa tulisi tarvittaessa koordinoida ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) kanssa. 5. Perusteet ilmassa olevan arseenin, kadmiumin, nikkelin ja bentso(a)pyreenin mittaamiseen käytettävien näytteenottopaikkojen sijoittamiseksi esitetään liitteessä II. Kaasumaisen elohopean kokonaismäärän ja muiden polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen kuin bentso(a)pyreenin näytteenottopaikat on valittava siten, että voidaan tunnistaa maantieteelliset vaihtelut ja pitkäaikaiset suuntaukset. Polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen seurantapaikat on sijoitettava bentso(a)pyreenin näytteenottopaikkojen yhteyteen. Tässä yhteydessä sovelletaan liitteen II osaa II ja III. Näytteenottopaikat laskeuman seuraamiseksi on valittava siten, että voidaan tunnistaa maantieteelliset vaihtelut ja pitkäaikaiset suuntaukset. Mahdollisuuksien mukaan laskeuman näytteenottopaikat olisi sijoitettava alueelle, jolla laskeuma viljelymaalle on suurin. Seurannassa noudatetaan liitteen II osaa III. Näytteenotot olisi mieluiten sijoitettava maaperän seurantapaikkojen yhteyteen. Bioindikaattoreja voidaan mahdollisesti käyttää silloin, kun arvioidaan ekosysteemeihin kohdistuvien vaikutusten alueellisia piirteitä. 6. Seurantatietojen laadun on oltava liitteen III osassa I vahvistettuja tavoitteita. Mikäli arvioinnissa käytetään ilmanlaatumalleja, noudatetaan liitteen III osaa II. 7. Arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen näytteenotossa ja analysoinnissa käytettävät vertailumenetelmät esitetään liitteessä IV. 8. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle direktiivin 96/62/EY 11 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisista ilmanlaadun alustavassa arvioinnissa käytettävistä menetelmistä tämän direktiivin 10 artiklassa mainittuun päivämäärään mennessä. 9. Muutoksista, joita tarvitaan liitteen I osan II kohtien 1-6 ja liitteiden II-IV säännösten mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, päätetään 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, mutta niistä ei saa seurata tavoitearvoihin tai arviointikynnyksiin suoria tai välillisiä muutoksia. 5 artikla Tietojen toimittaminen ja raportointi 1. Niiden alueiden ja taajamien osalta, joissa liitteessä I vahvistetut arviointikynnykset ylittyvät, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot: (a) luettelot kyseisistä alueista ja taajamista, (b) osa-alueet, joilla arvot ovat ylittyneet, (c) arvioidut pitoisuusarvot, (d) kynnysarvojen ylittymisen syyt, erityisesti tähän vaikuttavat lähteet, (e) väestöryhmät, joka altistuvat arviointikynnykset ylittäville pitoisuuksille. Jäsenvaltioiden on myös toimitettava kaikki 4 artiklan mukaisia arviointeja koskevat tiedot. Tiedot on toimitettava kustakin kalenterivuodesta viimeistään seuraavan vuoden 30 päivänä syyskuuta ja ensimmäisen kerran viimeistään [...*]. 2. Edellä 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot kaikista 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä. 3. Komissio varmistaa, että kaikki 1 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot toimitetaan viipymättä yleisön saataville sopivin tavoin. 4. Komissio vahvistaa 6 artiklan 2 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti yksityiskohtaiset järjestelyt tämän artiklan 1 kohdassa toimitettujen tietojen toimittamiseksi edelleen. 6 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa direktiivin 96/62/EY 12 artiklan 2 kohdalla perustettu komitea, jäljempänä 'komitea'. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika on kolme kuukautta. 7 artikla Tiedottaminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on selkeät ja helposti ymmärrettävät tiedot arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen pitoisuuksista ilmassa sekä arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeumien määristä ja että tiedot toimitetaan säännöllisesti yleisön sekä alan organisaatioiden, kuten ympäristöjärjestöjen, kuluttajajärjestöjen ja herkkien väestönosien etua valvovien järjestöjen sekä terveydenhuollon muiden alan elinten saataville. 2. Tiedoista on käytävä ilmi myös 3 artiklan 2 kohdassa esitetyn bentso(a)pyreenin tavoite-arvon vuosittaiset ylitykset. Tiedoissa on esitettävä ylityksen syyt sekä alue, jossa se on tapahtunut. Niissä on myös oltava lyhyt arviointi tavoitearvosta ja asianmukaiset tiedot terveysvaikutuksista. Tiedot 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä on toimitettava tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille organisaatioille. 3. Tiedot on toimitettava saataville esimerkiksi lehdistön, tietoverkkopalvelujen tai tekstitelevision välityksellä. 8 artikla Kertomukset ja tarkistaminen 1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivään joulukuuta 2008 kertomuksen, joka perustuu tämän direktiivin soveltamisesta saatuun kokemukseen. Kertomuksessa käsitellään erityisesti tuloksia uusimmista tieteellisistä tutkimuksista, jotka koskevat vaikutuksia, joita arseenille, kadmiumille, elohopealle ja polysyklisille aromaattisille hiilivedyille altistumisesta aiheutuu ihmisten terveydelle. Erityistä huomiota kiinnitetään herkkiin väestönosiin sekä teknologiseen kehitykseen, jotka on tapahtunut kyseisten epäpuhtauksien ilmassa olevien pitoisuuksien sekä niiden laskeumien mittausmenetelmissä ja muissa arviointimenetelmissä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa on otettava huomioon erityisesti arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen osalta: (a) nykyinen ilmanlaatu, sen suuntaukset ja ennusteet vuoteen 2015 ja sen jälkeen; (b) kaikista kyseeseen tulevista lähteistä peräisin olevien epäpuhtauspäästöjen vähentämismahdollisuudet, ottaen huomioon myös vähentämismenetelmien tekninen toteutettavuus ja kustannustehokkuus, (c) epäpuhtauksien väliset suhteet ja mahdollisuudet käyttää yhdistettyjä strategioita, joilla pyritään parantamaan yhteisön ilmanlaatua ja saavuttamaan siihen liittyvät tavoitteet, (d) nykyiset ja tulevat vaatimukset, jotka koskevat tiedottamista yleisölle sekä jäsenvaltioiden ja komission välistä tietojenvaihtoa, (e) tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa saatu kokemus mukaan luettuina erityisesti liitteessä II vahvistetut olosuhteet, joissa mittaukset on tehty. 3. Jotta voitaisiin saavuttaa sellaiset aineiden pitoisuudet ilmassa, joista ei aiheutuisi haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja joiden avulla voitaisiin varmistaa ympäristön kohtuullinen suojelu, 1 kohdassa tarkoitettuun kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotuksia tämän direktiivin muutoksiksi, ottaen huomioon lisätoimien taloudellinen ja tekninen toteutettavuus. Komissio tarkastelee viimeaikaisten tieteellisten ja teknologisten kehitysten perusteella erityisesti arseenin, kadmiumin ja nikkelin vaikutuksia ihmisten terveyteen, jotta voidaan kvantifioida niiden genotoksinen karsinogeenisuus sekä bentso(a)pyreenin sopivuus polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen karsinogeenisen kokonaisaktiivisuuden merkkiaineeksi. Lisäksi komissio harkitsee kadmiumin, elohopean ja tiettyjen polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeuman sääntelyä. 9 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraamukset pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 10 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään [... [38] Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. [38] 8 kuukautta voimaan tulon jälkeen. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. 11 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä siitä, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 12 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I ILMASSA OLEVAN ARSEENIN, KADMIUMIN, NIKKELIN JA BENTSO(A)PYREENIN PITOISUUKSIEN ARVIOINTIVAATIMUSTEN MÄÄRITTÄMINEN TIETYLLÄ ALUEELLA TAI TAAJAMASSA I. Arviointikynnykset Epäpuhtaus // Arviointikynnys (1) Arseeni // 6 ng/m3 Kadmium // 5 ng/m3 Nikkeli // 20 ng/m3 Bentso(a)-pyreeni // 1 ng/m3 (1) PM 10 -fraktion kokonaispitoisuudelle kalenterivuoden keskiarvona. II. arviointikynnyksen ylittymisen määrittäminen Arviointikynnyksen ylittymisen määrittämisessä on käytettävä viiden edellisen vuoden aikana saatuja pitoisuuksia, joista on riittävät tiedot. Arviointikynnys katsotaan ylitetyksi silloin, kun se on ylittynyt ainakin kolmena eri vuonna kyseisten viiden edellisten vuoden aikana. Alueilla, joilla ei ole riittävästi tietoja edelliseltä viideltä vuodelta mutta on syytä uskoa, että arvojen ylittymisiä on odotettavissa, jäsenvaltiot voivat yhdistää lyhyet mittausjaksot, jotka on toteutettu sellaisina vuodenaikoina ja sellaisissa paikoissa, joille korkeimmat epäpuhtaustasot todennäköisesti ovat tyypillisiä, sekä päästöjen kartoitusta ja mallintamista koskevat tiedot ja määrittää näiden perusteella arviointikynnysten ylitykset. LIITE II ILMASSA OLEVIEN PITOISUUKSIEN MITTAUKSESSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN SIJAINTI JA VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄ I. Yleiset sijoitussuositukset Näytteenottopaikat olisi valittava siten, että (i) saadaan tietoja alueiden ja taajamien niistä osa-alueista, joilla väestö todennäköisesti altistuu suoraan tai epäsuorasti korkeimmille pitoisuuksille laskettuna kalenterivuoden keskiarvona, (ii) saadaan tietoja pitoisuustasoista alueiden ja taajamien muista osa-alueista, jotka edustavat väestön yleistä altistumista. Näytteenottopaikat olisi yleensä valittava siten, että vältetään näytteenottopaikan välittömässä läheisyydessä olevien hyvin pienten mikroympäristöjen mittauksia. Ilmanlaadun suhteen edustava näytteenottopaikka valitaan periaatteessa siten, että ympäröivä alue on vähintään 200 m liikennepaikoilla, vähintään 250x250 m teollisuusalueilla ja useita neliökilometrejä kaupunkitaajamissa. Mikäli tavoitteena on arvioida taustatasoja, näytteenottopaikkojen läheisyydessä eli muutamaa kilometriä lähempänä ei tulisi olla taustatasoihin vaikuttavia taajamia tai teollisuuslaitoksia. Teollisuuslähteiden läheisyydessä tapahtuvan pilaantumisen arvioimiseksi lasketaan kiinteiden mittausten näytteenottopaikkojen lukumäärä siten, että otetaan huomioon päästötiheydet, ilman epäpuhtauksien todennäköinen leviäminen sekä väestön mahdollinen altistuminen. Mikäli arvioidaan teollisten lähteiden osuutta, on asennettava ainakin yksi näytteenottopaikka lähteestä katsoen tuulen alapuolella sijaitsevalle asutusalueelle. Mikäli taustapitoisuutta ei tiedetä, lisätään ylimääräinen näytteenottopaikka päätuulensuunnan myötäisesti. Erityisesti mikäli sovelletaan 3 artiklan 4 kohtaa, näytteenottopaikat olisi sijoitettava siten, että parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltamista voidaan valvoa. Näytteenottopaikoiksi olisi mahdollisuuksien mukaan valittava paikkoja, jotka edustavat samankaltaisia paikkoja, jotka eivät sijaitse niiden välittömässä läheisyydessä. Tarvittaessa ne olisi sijoitettava PM10-näytteenottopaikkojen yhteyteen. II. Yksityiskohtaiset sijoitusohjeet Seuraavia ohjeita olisi noudatettava niin hyvin kuin se käytännössä on mahdollista. - Näytteenottopään lähellä ei saa olla ilmavirtaa rajoittavia esteitä, jotka vaikuttavat ilmavirran kulkuun näytteenottolaitteen läheisyydessä (yleensä sen on oltava muutaman metrin päässä rakennuksista, parvekkeista, puista ja muista esteistä sekä vähintään 0,5 metrin etäisyydellä lähimmästä rakennuksesta, jos näytteenottopaikka edustaa ilmanlaatua rakennusten lähellä). - Näytteenottokohdan olisi yleensä oltava vähintään 1,5 metrin (hengitystaso) ja enintään 4 metrin korkeudella maanpinnasta. Tietyissä olosuhteissa saattaa olla tarpeen käyttää korkeammalla (enintään 8 metrissä) sijaitsevaa näytteenottokohtaa. Myös korkeammalla sijaitseva näytteenottokohta saattaa olla aiheellinen mittausaseman edustaessa laajaa aluetta. - Koettimen sisäänmenoaukkoa ei saa sijoittaa lähteen välittömään läheisyyteen - näin vältetään ilmaan sekoittumattomien päästöjen suora otto. - Näytteenottimen poistoaukko on asetettava siten, että vältetään poistoilman uudelleenkierrätys näytteenottimen sisäänmenoon. - Mitattaessa liikenteen päästöjä näytteenottopaikkojen on sijaittava vähintään 25 metrin päässä suurien risteysalueiden reunasta ja vähintään 4 metrin päässä lähimmän ajokaistan keskikohdasta; sisäänmenoaukko saa olla enintään 5 metrin etäisyydellä ajokaistan reunasta; Myös seuraavat tekijät voidaan ottaa huomioon: - häiriöitä aiheuttavat lähteet, - toimintavarmuus, - kulkuyhteydet, - sähkön ja puhelinyhteyksien saatavuus, - paikan näkyvyys suhteessa ympäristöönsä, - väestön ja mittaajien turvallisuus, - eri epäpuhtauksien mittauksessa käytettävien näytteenottopaikkojen yhteinen sijainti, - suunnittelun vaatimukset. III. Dokumentointi ja valitun näytteenottopaikan tarkistaminen Näytteenottopaikan valintamenettely on dokumentoitava asianmukaisesti luokitteluvaiheessa esimerkiksi ympäristöstä eri ilmansuunnista otettujen valokuvien ja yksityiskohtaisen kartan avulla. Näytteenottopaikat olisi tarkistettava ja dokumentoitava säännöllisin väliajoin toistaen dokumentoinnissa käytettyjä menettelyjä, jotta voidaan varmistaa, että valintaperusteet täyttyvät edelleen. IV. Hajalähteitä mittaavien näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä Taajaman tai alueen väestö (x 1000) // Näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä alueilla ja taajamissa (1) 0 - 249 // 1 250 - 749 // 2 750 - 999 // 3 1 000 - 1 999 // 4 2 000 - 3 749 // 5 3 750 - 4 749 // 6 4 750 - 5 999 // 7 = 6 000 // 8 (1) Sisältää yhden liikenteen vaikutuksia mittaavan aseman, mikäli tämä ei lisää näytteenottopaikkojen määrää. LIITE III TIEDONLAATUA KOSKEVAT TAVOITTEET JA -VAATIMUKSET ILMANLAATUMALLEJA VARTEN I. Tietojen laatutavoitteet Seuraavassa taulukossa esitetään tietojen laatutavoitteet ohjeena laadunvarmistusta varten. >TAULUKON PAIKKA> Ilman pitoisuuksien arvioinnissa käytettävien menetelmien epävarmuus (95 prosentin luotettavuustasolla) määritellään CEN-oppaan Guide to the Expression of Uncertainty of Measurements (EN 13005-1999) periaatteiden, ISO 5725:1994 -standardin menetelmien tai CEN/TC 264 Report N422 -raportissa esitettyjen ohjeiden mukaisesti. Ohjeeksi annetut epävarmuudet koskevat yksittäisiä mittauksia, joista määritetään keskiarvo tyypillisille näytteenottoajoille. Annettuja epävarmuusprosentteja sovelletaan mittauksiin alueella, jota arviointikynnys koskee. Ennen CEN-standardien ja yksityiskohtaisten testipöytäkirjojen lopullista hyväksymistä komissio julkistaa CENin kehittämät käyttöohjeet jo ennen tämän direktiivin antamista. Mittaustulosten vähimmäismäärää ja ajallista kattavuutta koskevissa vaatimuksissa ei oteta huomioon tietohukkaa, joka aiheutuu laitteiden vaatimasta säännöllisestä kalibroinnista tai normaalista kunnossapidosta. Ympäri vuorokauden suoritettavaa näytteenottoa edellytetään bentso(a)pyreenin ja muiden polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen sekä kaasumaisen elohopean pitoisuuden määrittämiseksi. Sitä suositetaan myös arseenin, kadmiumin ja nikkelin pitoisuuksien mittaamiseksi. Näytteenottojen on tapahduttava tasaisesti jaettuna viikonpäivien ja vuoden ajalle. Laskeumien määrien mittaamiseksi suositellaan kuukausittaisia näytteitä koko vuoden ajalle. II. Ilmanlaatumallien vaatimukset Kun käytetään ilmanlaatumallia arviointia varten, on annettava viitteet mallin kuvauksista sekä tiedot epävarmuudesta. Mallintamisen epävarmuus määritellään mitattujen ja laskettujen pitoisuustasojen enimmäispoikkeamana koko vuoden ajalta ottamatta huomioon tapahtumien ajoitusta. Epävarmuus ei saa ylittää 50 prosenttia. LIITE IV ILMASSA OLEVIEN AINEIDEN PITOISUUKSIEN JA LASKEUMAMÄÄRIEN ARVIOINNISSA KÄYTETTÄVÄT VERTAILUMENETELMÄT I. Vertailumenetelmä ilmassa olevan arseenin, kadmiumin ja nikkelin näytteenottoa ja analyysia varten Vertailumenetelmää ilmassa olevan arseenin, kadmiumin ja nikkelin pitoisuuksien mittaamiseksi standardisoidaan parhaillaan Euroopan standardointikomiteassa (CEN). Vertailumenetelmä perustuu EN 12341 -standardia vastaavaan manuaaliseen PM10-näytteenottoon, jonka jälkeen näytteet käsitellään ja analysoidaan atomiabsorbtiospektrometrillä tai ICP-massaspektrometrillä. Jos CENin standardoiman menetelmää ei ole, jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisia standardimenetelmiä tai ISO-standardimenetelmiä. II. Vertailumenetelmä ilmassa olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen näytteenottoa ja analyysia varten Vertailumenetelmää ilmassa olevan bentso(a)pyreenin pitoisuuksien mittaamiseksi standardoidaan parhaillaan Euroopan standardointikomiteassa (CEN). Vertailumenetelmä perustuu EN 12341 -standardia vastaavaan manuaaliseen PM10-näytteenottoon. Bentso(a)pyreenia ja muita 3 artiklan 1 kohdassa mainittuja polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä koskevan CENin standardoiman menetelmän puuttuessa jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisia standardimenetelmiä tai ISO-standardimenetelmiä, kuten ISO-standardia 12884. III. Vertailumenetelmä ilmassa olevan elohopean näytteenottoa ja analyysia varten Vertailumenetelmänä ilmassa olevien kaasumaisen elohopean kokonaispitoisuuksien mittaamiseksi käytetään automatisoitua menetelmää, joka perustuu atomiabsorbtiospektrometriaan tai atomifluoresenssispektrometriaan. Vertailumenetelmänä elohopean laskeuman mittaamiseksi sovelletaan suppilojärjestelmään perustuvaa kokoomanäytettä. Jos CENin standardoimaa menetelmää ei ole, jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisia standardimenetelmiä tai ISO-standardimenetelmiä. IV. Vertailumenetelmä arseenin, kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeuman näytteenottoa ja analyysia varten Vertailumenetelmänä arseenin, kadmiu