Ehdotus NEUVOSTON ASETUS kielikampelakantojen elvytystoimenpiteistä Englannin kanaalin länsiosassa ja Biskajanlahdella

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Tässä ehdotuksessa vahvistetaan kielikampelakantoja koskevat elvytystoimenpiteet Englannin kanaalin länsiosassa ja Biskajanlahdella komission ja neuvoston monivuotisista hoitosuunnitelmista joulukuussa 2002 pidetyssä neuvoston istunnossa antaman julkilausuman mukaisesti (SN 107/02, s. 6). Ehdotus perustuu myös elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklaan, joka liittyy turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevia kalakantoja hyödyntäviä kalastuksia varten laadittuihin elvytyssuunnitelmiin.

Tähän ehdotukseen sisältyy kaksi kielikampelakantaa: Englannin kanaalin länsiosassa elävä kanta (ICES-alue VII e) ja Biskajanlahdella elävä kanta (ICES-alue VIII a ja b). Vaikka kannat elävät eri alueilla, niillä on yhteisiä piirteitä, minkä vuoksi on perusteltua sisällyttää ne samaan säädökseen. Elvytyssuunnitelman tavoitteena on varmistaa, että kannat elpyvät turvallisiin biologisiin rajoihin 5-10 vuoden kuluessa.

Ehdotuksessa on viisi lukua:

I luvussa määritetään ne kannat, joita ehdotus koskee, ja asetetaan suunnitelman tavoitteiden saavuttamista koskevat kriteerit niin, että kun tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean lausunnon perusteella kantojen voidaan katsoa olevan turvallisissa biologisissa rajoissa, neuvosto päättää komission ehdotuksesta kumota suunnitelman.

II luvussa määritellään, mikä kunkin kielikampelakannan kalastuskuolevuus saisi enintään olla, jotta se riittäisi takaamaan kantojen elpymisen annetussa ajassa. Suurimmat sallitut saaliit lasketaan sen perusteella.

Biskajanlahden kanta on todennäköisesti noin 10 000 tonnia, ja se on vähentynyt suunnilleen kolmanneksen vuoden 1995 jälkeen. Kalastuskuolevuus on ollut raja-arvon Flim, jonka on oletettu merkitsevän kannan mahdolliseen romahtamiseen johtavaa kalastuskuolevuutta, yläpuolella vuodesta 1997 lähtien. Englannin kanaalin länsiosan kanta on vähentynyt vuodesta 1980 lähtien, ja sen on arvioitu olevan vuonna 2003 pienempi kuin koskaan aiemmin, todennäköisesti noin 2 000 tonnia. Kalastuskuolevuus on vuodesta 1982 lähtien ollut enimmäkseen raja-arvon Flim yläpuolella.

Tutkijat ovat kertoneet, että vaikka kantojen koon suhteellinen kehitys voidaankin arvioida hyvin tarkasti, kantojen absoluuttisen koon arviointi on hyvin epävarmaa. Tutkijat ovat sen vuoksi esittäneet, että elpymistavoitteina ei pitäisi käyttää biomassan viitearvoja vaan tavoitteet olisi määriteltävä kalastuskuolevuutta käyttäen. Kalastuskuolevuuden viitearvo F0.1, joka perustuu rekryyttituotokseen eikä siksi ole altis kannan absoluuttista kokoa koskevien arvioiden muutoksille, on valittu elpymisrajaksi. F0.1 on riittävän alhainen antaakseen suuren elpymistodennäköisyyden, jos se saavutetaan. Suunnitelman mukaan tavoitteeksi asetettava kalastuskuolevuus saavutetaan vähentämällä kalastuskuolevuutta asteittain ja vahvistamalla TACit sitä vastaavasti niin, että elpyminen tapahtuu samassa ajassa kuin on ehdotettu turskan elvytyssuunnitelmissa, eli noin 5-10 vuodessa. Joka tapauksessa F0.1 on raja-arvo eikä tavoite. Se tarkoittaa, että elpyminen voi toteutua ja elvytyssuunnitelma voidaan korvata hoitosuunnitelmalla, kun kyseisten kantojen katsotaan olevan turvallisten biologisten rajojen sisällä riippumatta siitä, onko raja-arvo F0.1 saavutettu.

Kun kalastetaan F0.1:n mukaisesti, pitkän aikavälin rekryyttituotos on lähellä enimmäistuotosta, ja vaikka kalastuskuolevuuden alentaminen F0.1:tä kohti alentaakin tuotosta lyhyellä aikavälillä, tuotoksen voi odottaa nousevan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.

Luvussa säädetään myös yksityiskohdista periaatteesta, jonka mukaan minkään TACin suurin vuotuinen muutos enempää ylös- kuin alaspäinkään ei saisi elvytyssuunnitelman ensimmäisen täytäntöönpanovuoden jälkeen olla 15:tä prosenttia suurempi. Ensimmäisenä vuotena nämä rajat korotetaan 25 prosenttiin, jotta elpymisen ensimmäinen vaihe voisi mahdollisesti olla ripeämpi.

III luku sisältää komission ehdotukset siitä, miten hallinnoidaan pyyntiponnistuksen rajoittamisjärjestelmää eli miten rajoitetaan kalastusalusten kalastukseen käyttämää aikaa niin, että se vastaa asetettuja TACeja. Järjestelmä on sama kuin turskan elvytyssuunnitelmassa ehdotettu, ja se antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden pyyntiponnistuksen joustavaan hallinnointiin ja jakamiseen yksittäisille kalastusaluksille.

Näitä kielikampelakantoja tavataan kuitenkin myös pohjoisen kummeliturskan elvytyssuunnitelman kattamalla alueella, joten ehdotetuilla kummeliturskaa koskevilla pyyntiponnistuksen rajoitustoimenpiteillä voi olla vaikutusta myös kielikampelakantojen elpymiseen. Jotta hallinnointijärjestelmästä ei tulisi liian monimutkainen, kielikampelan pyyntiponnistuksen hallinnointia sovelletaan ainoastaan kielikampelaa kalastaviin aluksiin, joiden purkamat kielikampelasaaliit ovat suurempia kuin kummeliturskasaaliit. Aluksiin, joiden purkamat kummeliturskasaaliit ovat suurempia kuin kielikampelasaaliit, sovelletaan kummeliturskan pyyntiponnistusjärjestelmä.

Yksinkertaistaen esitettynä järjestelmä toimii seuraavasti:

- ensin lasketaan kaikkien kielikampelankalastusalusten, joihin ei sovelleta pohjoisen kummeliturskan elvytyssuunnitelmaa, kolmen vuoden viitejakson aikainen kokonaispyyntiponnistus;

- sitten lasketaan valittua TACia vastaavan pyyntiponnistukseen viiteajanjaksona tarvittavan vähennyksen suuruus ja jaetaan se jäsenvaltioiden kesken suhteessa kunkin jäsenvaltion osuuteen kielikampelan puretuista kokonaissaaliista ottaen huomioon kalastettavuuserot.

Jäsenvaltiot jakavat nämä kilowattipäivinä ilmaistut pyyntiponnistusrajoitukset alustensa kesken kyseessä olevien kielikampelakantojen maantieteellisten alueiden sisällä mutta ei niiden välillä. Niitä voidaan vapaasti siirtää näiden alusten välillä ja käyttää milloin tahansa vuoden kuluessa.

IV luvussa säädetään toimenpiteistä, jotka koskevat pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän piiriin kuuluvien alusten parannettua seurantaa, tarkastuksia ja valvontaa. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat ennakkoilmoituksia, vaatimusta kielikampelan purkamisesta nimetyissä satamissa sekä lastaamis- ja kuljetusedellytyksiä koskevat yksityiskohdat.

Teknisiä säilyttämistoimenpiteitä ei ole sisällytetty tähän asetukseen. Joukko kielikampelakantojen elpymistä auttavia teknisiä toimenpiteitä on jo otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 850/98. Kielikampelakantojen elpymistä koskevia teknisiä lisätoimenpiteitä arvioidaan paraikaa ja lisätoimenpiteitä saatetaan ehdottaa myöhemmin.

V luku - Loppusäännökset

Tämän ehdotuksen täytäntöönpanon sosioekonomisia vaikutuksia käsitellään osana toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään tasapainottamaan EU:n kalastusalan rakenneuudistuksesta aiheutuvia sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia seurauksia (KOM (2002) 600 lopullinen). Toimintasuunnitelmassa myönnetään monivuotisten hoitosuunnitelmien vaikutusten arvioinnin vaikeus, ja todetaan, että jäsenvaltioiden olisi kerättävä sitä varten lisää tietoja.

Neuvostoa pyydetään hyväksymään tämä ehdotus mahdollisimman pian, jotta kalastajat voisivat suunnitella seuraavan kalastuskauden toimintaansa.

2003/0327 (CNS)

Ehdotus NEUVOSTON ASETUS kielikampelakantojen elvytystoimenpiteistä Englannin kanaalin länsiosassa ja Biskajanlahdella

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [1],

[1] EUVL C [...] [...], s. [...].

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [2],

[2] EUVL C [...] [...], s. [...].

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) äskettäin saadun tieteellisen lausunnon mukaan ICES-alueiden VII e sekä VIII a ja b kielikampelakannan korkea kalastuskuolevuus on johtanut siihen, että meressä elävien sukukypsien kalojen määrät ovat vähentyneet tasolle, jolla kannat eivät ehkä pysty täydentymään lisääntymällä, ja kyseiset kannat ovat tästä syystä romahdusvaarassa.

(2) Näiden kantojen monivuotisten elvytyssuunnitelmien vahvistamiseksi on toteutettava toimenpiteitä 20 päivänä joulukuuta 2002 elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [3] 5 artiklan mukaisesti.

[3] EYVL 358, 31.12.2002, s. 59.

(3) Suunnitelmien tavoitteena olisi oltava näiden kantojen elvyttäminen turvallisiin biologisiin rajoihin 5-10 vuodessa.

(4) Tavoite olisi katsottava saavutetuksi, kun tieteellis-teknis-taloudellinen kalatalouskomitea (STECF) arvioi kyseisten kantojen olevan turvallisten biologisten rajojen sisällä.

(5) STECF:n ja ICESin arviot kyseisten kantojen absoluuttisesta koosta ovat liian epävarmoja elpymistavoitteina käytettäviksi, ja tavoitteet olisikin ilmaistava kalastuskuolevuutena.

(6) Tavoitteen saavuttamiseksi kalastuskuolevuuden tasoa on tarpeen valvoa siten, että kuolevuuden aleneminen vuosittain on erittäin todennäköistä.

(7) Tällainen kalastuskuolevuuden valvonta voidaan saavuttaa luomalla asianmukainen menettely kyseisten kalakantojen suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) vahvistamiseksi ja ottamalla käyttöön järjestelmä, jossa näihin kalakantoihin kohdistuva pyyntiponnistus rajoitetaan tasoille, joilla TACien ylittyminen on epätodennäköistä.

(8) Kun kannat ovat elpyneet, neuvoston olisi komission aloitteesta päätettävä seurantatoimenpiteistä asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklan mukaisesti.

(9) Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 [4] säädettyjen valvontatoimenpiteiden lisäksi tarvitaan myös muita valvontatoimenpiteitä tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden noudattamisen varmistamiseksi.

[4] EYVL 261, 20.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU AIHE JA TAVOITTEET

1 artikla

Aihe

Tällä asetuksella vahvistetaan elvytyssuunnitelma seuraaville kielikampelakannoille (jäljempänä 'kyseessä olevat kielikampelakannat'):

a) kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) rajaamalla alueella VII e elävä kielikampela;

b) ICESin rajaamilla alueilla VIII a ja b elävä kielikampela

2 artikla

Elvytyssuunnitelman tavoite

Elvytyssuunnitelman tavoitteena on elvyttää kyseessä olevat kielikampelakannat turvallisten biologisten rajojen sisälle.

3 artikla

Elvytystoimenpiteiden arviointi

1. Komissio arvioi ICESin ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean (STECF) lausunnon perusteella elvytystoimenpiteiden vaikutukset kyseessä oleviin kielikampelakantoihin ja näiden kantojen kalastukseen tämän asetuksen toisena soveltamisvuotena ja jokaisena sitä seuraavana vuotena.

2. Jos komissio toteaa vuosittaisen arvioinnin perusteella, että jokin kyseessä olevista kielikampelakannoista on saavuttanut 2 artiklassa asetetun tavoitteen, neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta korvata tässä asetuksessa säädetyn elvytyssuunnitelman tämän kannan osalta hoitosuunnitelmalla asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklan mukaisesti.

3. Jos komissio toteaa vuosittaisen arvioinnin perusteella, että jokin kyseessä olevista kielikampelakannoista ei osoita kunnollisia toipumisen merkkejä, neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta lisätoimenpiteistä ja/tai vaihtoehtoisista toimenpiteistä kyseessä olevan kannan elpymisen turvaamiseksi.

II LUKU Suurimmat sallitut saaliit

4 artikla

Suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) vahvistaminen

1. Neuvosto päättää vuosittain määräenemmistöllä komission ehdotuksesta seuraavan vuoden TACin.

2. Kyseessä olevien kielikampelakantojen TAC vahvistetaan 5 artiklan mukaisesti.

5 artikla

Kyseessä olevien kielikampelakantojen TACien vahvistamismenettely

1. Jos STECF on arvioinut jonkin kyseessä olevan kielikampelakannan kalastuskuolevuuden olevan ICESin tuoreimman raportin perusteella yli 0,14 vuodessa, kyseisen kannan TAC vahvistetaan sellaiselle saalistasolle, jolla se ICESin tuoreimpaan raporttiin perustuvan STECF:n tieteellisen arvion mukaan johtaa kalastuskuolevuuden alenemiseen:

a) 20 prosentilla sen soveltamisvuonna verrattuna arvioituun edellisvuoden kalastuskuolevuuteen ICES-alueen VII e kielikampelakannan osalta;

b) 35 prosentilla sen soveltamisvuonna verrattuna arvioituun edellisvuoden kalastuskuolevuuteen ICES-alueiden VIII a ja b kielikampelakannan osalta.

2. Jos STECF on arvioinut jonkin kyseessä olevan kielikampelakannan kalastuskuolevuuden olevan ICESin tuoreimman raportin perusteella enintään 0,14 vuodessa, kyseisen kannan TAC vahvistetaan sellaiselle saalistasolle, jolla se ICESin tuoreimpaan raporttiin perustuvan STECF:n tieteellisen arvion mukaan johtaa kalastuskuolevuuteen:

a) 0,11 vuodessa sen soveltamisvuonna ICES-alueen VII e kielikampelakannan osalta;

b) 0,09 vuodessa sen soveltamisvuonna ICES-alueiden VIII a ja b kielikampelakannan osalta.

6 artikla

TACien vaihtelua koskevat rajoitukset

1. Seuraavia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen ensimmäisenä soveltamisvuotena:

a) jos 5 artiklan soveltaminen johtaisi siihen, että TAC ylittäisi edellisen vuoden TACin yli 25 prosentilla, neuvosto vahvistaa TACin, joka on enintään 25 prosenttia suurempi kuin kyseisen edellisen vuoden TAC;

b) jos 5 artiklan soveltaminen johtaisi siihen, että TAC alittaa edeltävän vuoden TACin yli 25 prosentilla, neuvosto vahvistaa TACin, joka on enintään 25 prosenttia pienempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.

2. Seuraavia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen toisesta soveltamisvuodesta alkaen:

a) jos 5 artiklan soveltaminen johtaisi siihen, että TAC ylittäisi edellisen vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto vahvistaa TACin, joka on enintään 15 prosenttia suurempi kuin kyseisen edellisen vuoden TAC;

b) jos 5 artiklan soveltaminen johtaisi siihen, että TAC alittaa edeltävän vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto vahvistaa TACin, joka on enintään 15 prosenttia pienempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.

III LUKU Pyyntiponnistuksen rajoittaminen

7 artikla

Kilowattipäivien sallittujen enimmäismäärien vahvistaminen

Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kilowattipäivien sallitun enimmäismäärän, joka ei ylitä kyseessä olevia kielikampelakantoja seuraavana vuonna kalastaville kunkin jäsenvaltion alusryhmille liitteessä säädettyjen edellytysten mukaisesti laskettua määrää.

8 artikla

Tietokannan perustaminen ja sen rakenne

1. Kunkin jäsenvaltion on perustettava tietokanta, joka sisältää jokaisen 1 artiklassa tarkoitetun maantieteellisen alueen, 2 kohdassa tarkoitetun viitejakson jokaisen vuoden ja jokaisen sen jäsenvaltion lipun alla purjehtivan ja yhteisössä rekisteröidyn aluksen, josta on purettu kielikampelaa ja kummeliturskaa kyseisen jakson aikana, osalta seuraavat tiedot:

a) aluksen nimi ja sisäinen rekisteröintinumero;

b) aluksen moottoreiden tuottama koneteho kilowatteina mitattuna neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2930/86 [5] mukaisesti;

[5] EYVL 274, 25.9.1986, s. 1.

c) jäljempänä 12 artiklassa määriteltyjen satamastapoissaolopäivien lukumäärä;

d) puretun kielikampelan määrä tonneina;

e) puretun kummeliturskan määrä tonneina;

f) kilowattipäivät, jotka saadaan kertomalla satamastapoissaolopäivien lukumäärä aluksen moottoreiden tuottamalla kilowatteina ilmaistulla koneteholla.

2. Tietokanta on perustettava seuraaviin päivämääriin mennessä:

a) 31 päivänä tammikuuta 2004 vuodet 2001, 2002 ja 2003 kattavan kolmivuotisen viitejakson osalta;

b) vuotta 2004 seuraavina vuosina kunkin vuoden 15 päivänä heinäkuuta edeltävän kolmivuotisen viitejakson osalta.

3. Tietokanta on toimitettava komissiolle paperilla ja atk-muodossa viimeistään 15 päivänä helmikuuta 2004 2 kohdan a alakohdassa säädetyn viitejakson osalta ja viimeistään asianomaisen vuoden 31 päivänä heinäkuuta 2 kohdan b alakohdassa säädetyn viitejakson osalta.

9 artikla

Jäsenvaltioiden suorittamat laskelmat

1. Jäsenvaltioiden on laskettava seuraavat määrät:

a) viitejakson kilowattipäivien keskimääräinen lukumäärä jokaisen 8 artiklassa tarkoitettuun tietokantaan kuuluvan aluksen osalta;

b) edellä 8 artiklassa tarkoitettuun tietokantaan sisältyvien alusten kilowattipäivien keskimääräisten lukumäärien kokonaismäärä, joka on a alakohdan mukaisesti laskettujen kilowattipäivien keskimääräisten lukumäärien summa niiden alusten osalta, joista viitejakson aikana ja tietokantaan sisältyvien tietojen perusteella on purettu painona ilmoitettuna enemmän kielikampelaa kuin kummeliturskaa.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua laskelmaa mukautetaan tarvittaessa neuvoston päätöksessä 97/413/EY [6] säädettyjen pyyntiponnistusrajoitusten huomioon ottamiseksi.

[6] EYVL 175, 03.07.1997, s. 27.

3. Laskelmien tulokset on toimitettava komissiolle samoja, 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä määräaikoja noudattaen.

10 artikla

Kilowattipäivien jakaminen

1. Jäsenvaltioiden on päätettävä jokaisen 1 artiklassa tarkoitetun maantieteellisen alueen osalta vuosittain kilowattipäivien sallitun enimmäismäärän jakamisesta lippunsa alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten kesken.

2. Kilowattipäivien siirtäminen 1 artiklassa tarkoitettujen maantieteellisten alueiden välillä on kielletty.

11 artikla

Alusluettelo

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava kahden kuukauden kuluessa 7 artiklassa tarkoitetusta neuvoston päätöksestä jokaisen 1 artiklassa tarkoitetun maantieteellisen alueen osalta komissiolle luettelo, jossa on niiden alusten nimet ja sisäiset rekisterinumerot, joille kilowattipäiviä on myönnetty.

2. Asetuksen (EY) N:o XXXX/2003 [pohjoisen kummeliturskakannan elvytyssuunnitelma] 11 artiklassa säädettyyn luetteloon sisältyviä aluksia ei saa sisällyttää 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon.

3. Siihen saakka kun jäsenvaltio toimittaa 1 kohdassa tarkoitetut luettelot komissiolle, sovelletaan komissiolle viimeksi toimitettuja luetteloita.

Jos tällaisia luetteloita ei ole aiemmin toimitettu komissiolle, luetteloon kuuluviksi katsotaan alukset, joiden nimet ja sisäiset rekisterinumerot sisältyvät viimeisintä viitejaksoa koskevaan 8 artiklassa tarkoitettuun tietokantaan ja joista on viitejakson aikana purettu enemmän kielikampelaa kuin kummeliturskaa.

12 artikla

Satamastapoissaolopäivät

1. Yksittäiselle alukselle myönnetyt kilowattipäivät muunnetaan vastaavaksi määräksi satamastapoissaolopäiviä jakamalla kilowattipäivien lukumäärä aluksen moottoreiden kilowatteina ilmaistulla koneteholla, lisäämällä saatuun tulokseen 0,5 ja jättämällä ottamatta huomioon tuloksena olevan luvun desimaalit tai muut murto-osat.

2. Satamastapoissaolopäivällä tarkoitetaan mitä tahansa yhtäjaksoista 24 tunnin jaksoa jollekin 1 artiklassa tarkoitetulle maantieteelliselle alueelle saapumisesta laskettuna tai sellaisen ajanjakson mitä tahansa osaa.

13 artikla

Jäsenvaltioiden velvollisuudet

Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei mikään 11 artiklassa tarkoitetuissa luetteloissa mainituista aluksista ole poissa satamasta eikä millään 1 artiklassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella useampia kuin 12 artiklassa lasketun määrän päiviä.

14 artikla

Purkamista ja jälleenlaivausta koskevat kiellot

1. Alusta, joka ei sisälly edellä 11 artiklassa tarkoitettuun tai asetuksen (EY) N:o XXXX/2003 [pohjoisen kummeliturskakannan elvytyssuunnitelma] [X] artiklassa määriteltyyn luetteloon, kielletään purkamasta tai jälleenlaivaamasta kummeliturskaa, lasikampelaa, merikrottia, punakampelaa tai kielikampelaa, jotka on pyydetty 1 artiklassa tarkoitetuilta maantieteellisiltä alueilta, sekä näiltä alueilta pyydettyä keisarihummeria, ellei sitä ole pyydetty hummerimerroilla.

2. Siihen saakka kun jäsenvaltio perustaa tietokannan ja toimittaa sen komissiolle 8 artiklan mukaisesti, kyseisen jäsenvaltion kaikkia aluksia kielletään purkamasta kummeliturskaa, punakampelaa, keisarihummeria ja kielikampelaa, jotka on pyydetty joltakin 1 artiklassa tarkoitetulta maantieteelliseltä alueelta.

IV LUKU Seuranta, tarkastus ja valvonta

15 artikla

Pyyntiponnistusilmoitukset

Sen estämättä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 19 a artiklassa säädetään, mainitun asetuksen 19 b, 19 c, 19 d, 19 e ja 19 j artiklaa sovelletaan aluksiin, jotka sisältyvät 8 artiklassa säädettyyn tietokantaan ja toimivat 1 artiklassa tarkoitetuilla alueilla.

16 artikla

Sallittu poikkeama

Poiketen siitä, mitä jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2807/83 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, aluksella pidetyn kalan arvioidut määrät kilogrammoina saavat poiketa enintään 5 prosenttia kalastuspäiväkirjaan merkitystä luvusta.

17 artikla

Purettujen saaliiden punnitseminen

Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki jollakin 1 artiklassa tarkoitetulla alueella pyydetyt yli 50 kilogramman suuruiset kielikampelan määrät punnitaan kalahuutokaupan vaaoilla ennen myyntiä.

18 artikla

Kielikampelan erillissäilytys

1. Yhteisön kalastusaluksella on kiellettyä pitää missään erillisessä säiliössä minkäänlaista määrää kielikampelaa sekaisin muiden mereneliölajien kanssa.

2. Yhteisön kalastusalusten päälliköiden on avustettava jäsenvaltioiden tarkastajia siten, että kalastuspäiväkirjassa ilmoitetut määrät ja aluksella pidetyt kielikampelasaaliit voidaan ristiintarkastaa.

19 artikla

Kielikampelan kuljetus

1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia, että kaikki jollakin 1 artiklassa tarkoitetulla alueella pyydetyt 50 kilogrammaa ylittävät kielikampelamäärät, jotka on ensin purettu kyseisessä jäsenvaltiossa, punnitaan ennen niiden kuljettamista ensimmäisestä purkamissatamasta muualle.

2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklassa säädetään, kaikkien kielikampelan 50 kilogrammaa ylittävien määrien, jotka kuljetetaan johonkin muuhun paikkaan kuin missä ne on purettu tai mihin ne on tuotu, mukana on oltava jäljennös asetuksen (ETY) N:o 2847/93 8 artiklan 1 kohdassa säädetystä ilmoituksesta, joka koskee kuljetetun kielikampelan määriä. Asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklan 4 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta.

20 artikla

Erityinen seurantaohjelma

Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 34 artiklan c kohdan 1 alakohdassa säädetään, kyseisten kielikampelakantojen erityinen valvontaohjelma voi jatkua pitempään kuin kahden vuoden ajan.

V LUKU Loppusäännökset

21 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

Liite

Komissio vastaa tässä liitteessä kuvattujen laskelmien tekemisestä.

Kilowattipäivien sallitun enimmäismäärän laskeminen kullekin jäsenvaltiolle kullakin maantieteellisellä alueella

1 osa: TACiin liittyvä odotettavissa oleva kalastuskuolevuus

TACiin liittyvän seuraavan vuoden odotettavissa olevan kalastuskuolevuuden on oltava sellainen arvo, joka on johdonmukainen kyseisen, tuoreimman ICESin raportin perusteella vahvistetun TACin kanssa. Tästä arvosta käytetään jäljempänä nimitystä 'Ftac'.

2 osa: Keskimääräisen kalastuskuolevuuden laskeminen viitejakson ajalta

ICESin tuoreimmasta raportista peräisin olevat kansainvälisen kokonaiskalastuskuolevuuden arvot kultakin viitejakson kolmelta vuodelta lasketaan yhteen ja saatu summa jaetaan kolmella. Tästä arvosta käytetään jäljempänä nimitystä 'Fref'.

3 osa: Kilowattipäivien sallitun enimmäismäärän laskeminen kullekin jäsenvaltiolle [7]

[7] Tässä liitteessä olevassa 3 osassa määritellyt laskutoimitukset antavat tulokseksi kilowattipäivien sallittujen enimmäismäärien arvot kullekin jäsenvaltiolle suhteessa kunkin jäsenvaltion viitejakson aikana purkamaan kielikampelamäärään.

a) Kunkin jäsenvaltion osuus viitejakson aikana puretuista kielikampelasaaliista lasketaan seuraavasti:

i) kunkin jäsenvaltion purkaman kielikampelan kokonaismäärä jaetaan kaikkien jäsenvaltioiden purkaman kielikampelan yhteismäärällä kultakin viitejakson kolmelta vuodelta käyttäen ICESin tuoreimman raportin purettuja saaliita koskevia tietoja, tai jos nämä määrät eivät ole käytettävissä, jäsenvaltion 8 artiklassa tarkoitetun tietokannan tietoja;

ii) kunkin jäsenvaltion osalta i kohdassa tulokseksi saadut määrät lasketaan yhteen ja tulokseksi saatu määrä jaetaan kolmella.

b) Kullekin a kohdan ii alakohdassa tulokseksi saadulle luvulle lasketaan toiseen potenssiin korotettu arvo.

c) Kukin b kohdassa saatu tulos kerrotaan 2 osassa tulokseksi saadulla luvulla Fref.

d) Kullekin jäsenvaltiolle c kohdassa tulokseksi saatu luku jaetaan 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti lasketulla kyseisen jäsenvaltion kilowattipäivien lukumäärällä.

e) Edellä d kohdassa tulokseksi saadut luvut lasketaan yhteen.

f) Edellä olevan 1 osan mukaisesti saadun Ftac:n arvosta vähennetään 2 osan mukaisesti saatu Fref ja näin saatu tulos jaetaan e kohdassa tulokseksi saadulla luvulla.

g) Edellä f kohdassa tulokseksi saatu luku kerrotaan kullekin jäsenvaltiolle a kohdan ii alakohdan mukaisesti lasketulla luvulla.

h) Kukin g kohdassa tulokseksi saatu luku lisätään jäsenvaltioiden 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti laskemaan kilowattipäivien lukumäärään.

4 osa: Pyyntiponnistuksen jakamisen vertaaminen aiempiin monivuotisissa ohjausohjelmissa (MOO) asetettuihin pyyntiponnistusrajoituksiin

Niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka hallinnoivat joitakin laivastonosiaan monivuotisiin ohjausohjelmiin sisältyviä pyyntiponnistusrajoituksia käyttäen, rajoituksia ja aluksia, joita rajoitukset koskivat, verrataan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin uusiin rajoituksiin ja aluksiin. Näiden rajoitusten on oltava aiemmin vahvistettuja rajoituksia alhaisempia tai niiden kanssa yhtä suuria.