FI Euroopan unionin virallinen lehti L 246/27

EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA (EU, EURATOM) 2016/1461,

annettu 28 päivänä huhtikuuta 2016,

joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöksiä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot

EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014, pääluokka III – Komissio,

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä toimeenpanovirastojen talousarvioiden toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 93 artiklan ja liitteen V,

— ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A8-0140/2016),

A. ottaa huomioon, että unionin menot ovat merkittävä väline toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja että ne ovat keskimäärin 1,9 prosenttia unionin jäsenvaltioiden julkisista menoista, mutta tietyissä tapauksissa huomattavasti yli 10 prosenttia;

B. ottaa huomioon, että kun parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden, se yhtäältä tarkistaa onko varat käytetty laillisesti ja sääntöjenmukaisesti ja toisaalta, onko toimintapoliittiset tavoitteet ja asianmukaiset tulokset saavutettu ja onko moitteettoman varainhoidon periaatteita ja ”tuloskulttuuria” noudatettu;

C. ottaa huomioon, että vuoden 2014 vastuuvapausmenettely koskee vuotta, jolloin kaksi ohjelmakautta kohtasivat, ja että monissa tapauksissa kirjatut menot koskevat kautta 2007–2013;

D. ottaa huomioon, että komission vuotta 2014 koskevat keskeiset vastuuvapausprioriteetit ovat seuraavat: a) hyväksytään suorituksiin perustuva ja tulossuuntautunut vahvistettu lähestymistapa, jolla pyritään tasapainoon perinteisen tavan ja unionin nykyisiä ja tulevia rahoitustarpeita kuvastavien uusien osatekijöiden täytäntöönpanon välillä; b) keskitytään vuoteen 2014 uuden ohjelmakauden ensimmäisenä vuotena, johon liittyi merkittäviä tulossuuntautuneisuuteen liittyviä osatekijöitä; c) hahmotellaan tiettyjä tietojen saatavuuteen ja käytettävyyteen liittyviä parannuksia todellisten etujen arvioimiseksi; d) sisällytetään vastuuvapausmenettelyyn unionin talousarviomenojen jakautumista koskevan sääntelykehyksen laadun arviointia; e) ei lähestytä vastuuvapausmenettelyä yksinomaan tiettyä vuotta koskevana, vaan jatkuvana prosessina, johon kuuluu olennaisena osana seuranta; f) tarkastellaan vastuuvapausmenettelyä unionin talousarvion ja unionin makrotalouspolitiikan uuden paradigman (1) välisen tiiviin yhteyden näkökulmasta ottaen huomioon unionin talousarvion varsinainen tarkoitus eli unionin alakohtaisten toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttaminen; g) lähestytään vastuuvapausmenettelyä tärkeänä foorumina unionin rahoituksessa sovellettaville ja täytäntöönpantaville politiikkasuosituksille;

E. ottaa huomioon, että kauden 2014–2020 uuden monivuotisen rahoituskehyksen uusia näkökohtia, jotka ovat merkityksellisiä komissiolle vuodelta 2014 myönnettävän vastuuvapauden kannalta, ovat seuraavat: a) temaattinen keskittäminen – unionin rahoituksella olisi tuettava ainoastaan ensisijaisia aloja eikä kaikkea; prioriteetit olisi määriteltävä tarkasti ja niiden tueksi olisi esitettävä tarpeen mukaan määrällinen analyysi sekä toteuttamiskelpoiset suunnitelmat niiden saavuttamiseksi; prioriteettien määrän olisi oltava tiukasti rajattu; prioriteeteille olisi oltava huomattava rahoitus, jotta voidaan saavuttaa konkreettisia tuloksia ja hyötyjä; b) yhdennetty ja paikkakeskeinen lähestymistapa sekä synergia – ohjelmista ja hankkeista olisi saatava tuloksia ja hyötyjä, joiden olisi täydennettävä muidenkin ohjelmien ja hankkeiden tuloksia ja hyötyjä synergian kautta ja toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita kunnioittaen; synergiaa olisi saavutettava tietyllä maantieteellisellä alueella; jotta tämä järjestelmä toimisi, on tärkeää luoda hallintomalli, jolla luodaan asianmukaiset edellytykset integroiduille hankkeille; c) ehdollisuus ja suoritusvaraus – moitteettoman varainhoidon periaatteet perustuvat siihen, että unionin rahoitusta myönnetään asianmukaisissa kansallisissa finanssipoliittisissa, makrotaloudellisissa ja institutionaalisissa olosuhteissa, jotka ovat rahoituksen ennakkoedellytys; toisaalta on otettu käyttöön suoritusvaraus, jolla palkitaan hyvin suoriutuneita; d) yksinkertaistaminen – unionin rahoitusjärjestelmä on erittäin monimutkainen monin eri tavoin, mikä haittaa tehokasta hallintoa sekä todellisten tulosten ja hyötyjen mittaamista; e) paremmat määrälliset tulokset – on tärkeää mitata saavutetut tulokset tehokkaasti ja ottaa opiksi näistä havainnoista saaduista politiikkaa koskevista kokemuksista; siksi on keskeisen tärkeää parantaa vertailuanalyyseja ja tietojen analysoinnin järjestelmiä sekä myös hallinnon osalta keskittyä näihin tietoihin ja muihin parannuksiin liittyviin indikaattoreihin;

F. toteaa, että komissio on viime kädessä vastuussa unionin talousarvion toteuttamisesta ja että jäsenvaltioilla on velvollisuus tehdä komission kanssa vilpitöntä yhteistyötä varmistaakseen, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti; toteaa, että jäsenvaltioilla on erityinen vastuu unionin talousarvion toteuttamisesta varsinkin silloin, kun varoja hallinnoidaan yhteisesti;

G. pitää ehdottoman tärkeänä, että varojen yhteishallinnoinnin osalta jäsenvaltioiden toimittamat tiedot ovat oikeita ja tarkkoja; pitää erittäin tärkeänä, että jäsenvaltiot ymmärtävät oman vastuunsa unionin talousarvion toteuttamisesta, silloin kun varoja hallinnoidaan yhteisesti;

A. YLEISET LUVUT

Komission sitoumukset vastuuvapausprioriteettien suhteen

1. palauttaa mieliin, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan 3 kohdassa todetaan, että ”komissio ryhtyy kaikkiin aiheellisiin toimiin ottaakseen huomioon Euroopan parlamentin sen vastuuvapauden myöntämistä koskevissa päätöksissä tai muussa yhteydessä menojen käytöstä esittämät huomautukset sekä ne huomiot, jotka on liitetty vastuuvapauden myöntämisestä annettuihin neuvoston suosituksiin”;

2. pitää valitettavana, että komission vastaukset ovat edelleen epäselviä monelta kannalta;

3. panee merkille komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (2) muuttamisesta Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean sihteeristön osalta;

4. kehottaa jälleen komissiota antamaan Euroopan parlamentille tiedonannon ajoissa monivuotisen rahoituskehyksen väliarviointia varten ja tekemään siinä ehdotuksia siitä, miten unionin talousarviosta varoja edellyttävät uudet ja potentiaaliset haasteet voidaan hoitaa, ja kertomaan, miten se aikoo tulevaisuudessa yhdistää pitkän aikavälin poliittiset tavoitteet (esimerkiksi Eurooppa 2020 -strategia) vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa;

5. muistuttaa komissiota siitä, että tilintarkastustuomioistuin on jo useita vuosia pyytänyt sitä laatimaan pitkän aikavälin kassavirtaennusteen; kehottaa komissiota esittämään tällaisen suunnitelman vuoden 2016 loppuun mennessä;

6. kehottaa komissiota tarkistamaan komission jäsenten toimintasäännöt komission vuoden 2014 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä esitettyjen vaatimusten perusteella ajoissa ennen komission vuoden 2015 vastuuvapausmenettelyä;

7. kehottaa komissiota olemaan hyväksymättä komission asiantuntijaryhmiä koskevia uusia puitteita, kunnes varapuheenjohtaja Timmermans, Euroopan oikeusasiamies, tietyt parlamentin keskeiset jäsenet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat voineet tavata keskustellakseen jäljellä olevista, uusien horisontaalisten sääntöjen sisältöä ja niiden toteutusta koskevista kysymyksistä;

8. kehottaa komissiota antamaan pääosastoilleen ohjeen julkaista kaikki eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä antamansa maakohtaiset suositukset vuotuisissa toimintakertomuksissaan;

Strategia ja tehtävä: jatkuvuus ja innovointi

9. toteaa, että on tarpeen kunnioittaa nykyisiä vastuuvapausperiaatteita ja uusimman monivuotisen rahoituskehyksen uusia näkökohtia ja periaatteita; huomioi näin ollen, että tarvitaan innovatiivinen lähestymistapa, jotta voidaan arvioida monivuotisen rahoituskehyksen ensimmäistä vuotta ja sopeuttaa vastuuvapauden käsitteleminen paremmin unionin talousarvion muuttuneisiin tarpeisiin ja vaatimuksiin;

10. katsoo, että tärkeimmän vastuuvapauteen liittyvän innovaation olisi oltava se, että löydetään parempi tasapaino toisaalta unionin talousarvion käytön muodollisten ja menettelyllisten seikkojen ja toisaalta suorituksiin perustuvien ja tulossuuntautuneiden lähestymistapojen välille samalla, kun otetaan huomioon vastaanottokyvyn käyttö;

11. korostaa, että aikaisemmin vastuuvapausmenettelyssä varmennettiin ensisijaisesti rahoitustaloustoimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus; katsoo tuloksiin keskittyvää EU:n talousarviota koskevan komission aloitteen (An EU Budget Focused on Results) yhteydessä, että edellä mainittujen tarkastusten lisäksi tulevaisuudessa on korostettava entistä enemmin myös sen tutkimista, vastaavatko hankkeiden ja ohjelmien tulokset niille asetettuja tavoitteita;

12. toteaa, että vastuuvapausmenettelyssä pyritään luomaan yhteinen lähestymistapa unionin talousarviopolitiikan tiettyihin osatekijöihin, erityisesti niihin, jotka on otettu hiljattain käyttöön, nimittäin suorituksiin liittyviin näkökohtiin sekä näkökohtiin, jotka liittyvät valvonta- ja tarkastusjärjestelmien ennaltaehkäisy- ja oikaisukapasiteettiin;

13. katsoo, että tulossuuntautunut talousarvio edellyttää vahvoja, luotettavia ja yhteisesti sovittuja indikaattoreita; huomauttaa kuitenkin, että näistä indikaattoreista on vielä sovittava lainsäädäntövallan käyttäjien ja komission kanssa ja laajan kuulemismenettelyn avulla jäsenvaltioiden viranomaisten sekä muiden sidosryhmien kanssa; suhtautuu tässä mielessä myönteisesti vasta äskettäin työnsä aloittaneen, tulossuuntautuneen talousarvion tuloksellisuutta käsittelevän toimielinten välisen työryhmän perustamiseen; kehottaa kaikkia asianomaisia osapuolia vauhdittamaan työryhmän työskentelyä ja huolehtimaan samalla siitä, että sovitaan laadukkaista indikaattoreista;

14. korostaa, että unionin talousarvion päätavoitteena on tuottaa hyötyä unionin kansalaisille ja samalla suojata unionin taloudelliset edut sekä täyttää perussopimuksista johtuvat velvoitteet ja saavuttaa niissä vahvistetut tavoitteet; katsoo, että hyötyjä ovat kehitykseen tähtäävät tukitoimet sekä nykyiset prioriteetit, jotka ovat sopusoinnussa talouspolitiikan ja taloudellisen suorituskyvyn kanssa ja joissa otetaan huomioon myös uusissa ennakoimattomissa tilanteissa ja hätätilanteissa tarvittava jousto; katsoo, että unionin taloudellisten etujen suojaaminen edellyttää menojen asianmukaista käyttöä sääntöjenmukaisesti ilman virheitä tai petoksia; tämän vastuuvapautta koskevan lähestymistavan olisi edistettävä näiden osatekijöiden välisen tasapainon saavuttamista;

15. korostaa lisäksi komission velvollisuutta varmistaa unionin lainsäädännön asianmukainen soveltaminen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja pyytää tilintarkastustuomioistuinta laatimaan erityiskertomuksen siitä, onko komissio käyttänyt valtaansa hyvin tukiessaan ja valvoessaan jäsenvaltioita näiden täytäntöönpannessa unionin lainsäädäntöä

Tulosten saavuttaminen unionin talousarvion avulla

16. panee merkille, että keskeisenä periaatteena vastuuvapauden myöntämisessä komissiolle varainhoitovuodelta 2014 on rahavirtojen ja niiden taustalla olevien konkreettisten ohjelmien ja hankkeiden moitteettomuus, kun otetaan huomioon arvio unionin varojen optimaalisesta käytöstä kaikilta osin;

17. pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen 2014 rakenne ja sisältö ovat monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden mukaisia ja että tuloksellisuutta ja tuloksia painotetaan entistä enemmän; on tyytyväinen siihen, että yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa harjoitettavaan hallinnointiin liittyviin vuosikertomuksen lukuihin on kokeiluluonteisena hankkeena sisällytetty ohjelmien tuloksellisuusarviointien alustavat tulokset;

18. on tietoinen siitä, että siirtymistä tuloksellisuuden laajempaan tarkastamiseen ei voida tehdä yhdellä kertaa, koska tuloksellisuuden tarkastus voi edistyä vasta, kun perussäädökset ja talousarvio on laadittu siten, että tarkoituksena on sovittaa poliittiset tavoitteet yhteen laadullisten indikaattoreiden kanssa tai tuottaa mitattavissa olevia tuloksia;

19. katsoo tässä yhteydessä, että monivuotinen rahoituskehys on merkittävä edistysaskel, koska siinä otetaan käyttöön ennakkoehdot ja suoritusvaraukset ja tarjotaan enemmän mahdollisuuksia rahastojen yksinkertaistamiseen ja synergiaan;

20. huomauttaa, että koska unionin kymmenen vuoden strategia ja sen seitsemän vuoden varainhoitokausi eivät ole yhtämittaisia, komission on vaikea seurata unionin talousarvion myötävaikutusta Eurooppa 2020 -strategiaan sen ensimmäisellä puoliskolla, vaikka kaikki tarvittavat tiedot vuosittaisia tarkastuksia varten ovat saatavilla;

21. muistuttaa kuitenkin, että tavoitteiden ja tulossuuntautuneen talousarvion on oltava perussopimusten tavoitteiden, Eurooppa 2020 -strategian sekä alakohtaisten politiikkojen ja koheesiopolitiikan mukaisia ja riittävän joustavia, jotta voidaan sopeutua ennakoimattomiin hätätilanteisiin, kuten talous- ja/tai pakolaiskriisiin;

22. toteaa, että vuonna 2014 vuosien 2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen eräiden ohjelmien, rahastojen ja välineiden varoja ei otettu käyttöön lainkaan, koska asiaa koskevat asetukset annettiin myöhässä, mikä myöhästytti myös sekundäärilainsäädännön ja ohjelmasuunnitteluasiakirjojen hyväksymistä;

23. palauttaa mieliin, että vuosien 2014–2020 monivuotisessa rahoituskehyksessä asetetaan ensimmäistä kertaa käyttöön vähemmän talousarviomäärärahoja kuin aiemmissa rahoituskehyksissä ja että maksujen enimmäismääriin kohdistuva paine on paljon suurempi kuin aikaisemmissa monivuotisissa rahoituskehyksissä;

24. palauttaa mieliin, että parlamentti on vastuuvapauspäätöksiin liitetyissä päätöslauselmissaan (3) vuodesta 2013 pyytänyt komissiota keskittymään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 318 artiklan täytäntöönpanon suhteen (arviointikertomuksessaan) EU:n kymmenvuotisen kasvu- ja työllisyysstrategian täytäntöönpanoon ja sen todellisiin suorituksiin ja tuloksiin; on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin on päättänyt keskittyä vuotta 2014 koskevan vuosikertomuksensa 3. luvussa Eurooppa 2020 -strategiaan, ja pyytää tilintarkastustuomioistuinta jatkamaan ja kehittämään tätä suorituksiin perustuvaa ja tulossuuntautunutta lähestymistapaa;

25. korostaa, että Eurooppa 2020 -strategian rakenne on erittäin monimutkainen (sisältäen viisi yleistavoitetta, seitsemän lippulaiva-aloitetta ja yksitoista temaattista tavoitetta Euroopan rakenne- ja investointirahastoille (ERI)); toteaa, että näitä eri välineitä ei ole suunniteltu muuntamaan strategian poliittisia tavoitteita käytännön tason toiminnallisiksi tavoitteiksi synergian avulla;

26. pitää valitettavana, että vaikka tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2014 koskevassa vuosikertomuksessa (4) mainitaan tietty edistyminen, komissio on tähän mennessä raportoinut (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 318 artiklan mukaisessa) arviointikertomuksessa ainoastaan rajatusti unionin talousarvion vaikutuksista Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen; huomauttaa, että vuosien 2007–2013 monivuotinen rahoituskehys ei edellytä kattavaa raportointia unionin talousarvion vaikutuksesta Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen;

27. on tyytyväinen siihen, että joitakin vaikuttavan seuranta- ja raportointijärjestelmän osia on käytössä erityisesti Eurostatin kehittämien tilastovälineiden osalta, mutta pitää valitettavana, että komission arviointia Eurooppa 2020 -strategiasta on lykätty vuoden 2016 alkupuolelle ja että Eurooppa 2020 -strategiaa koskevan julkisen kuulemisen tuloksista ei juurikaan saada palautetta unionin rahoituksen roolin suhteen;

28. pitää valitettavana, että Eurooppa 2020 -strategian korkean tason tavoitteita ei muunneta järjestelmällisesti toiminnallisiksi tavoitteiksi kumppanuussopimuksissa ja -ohjelmissa; toteaa, että nykyisessä lainsäädännössä ei edellytetä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (EAFRD) ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston (EMKR) jäsentelyä temaattisten tavoitteiden mukaan;

29. muistuttaa – kuten komissio toteaa tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin antamissaan vastauksissa (5) – että myös perussopimuksissa on määritelty ne tavoitteet, joihin unionin on pyrittävä ja joita sen on noudatettava (esimerkiksi yhteinen maatalouspolitiikka), ja että tämän kehyksen mukaisesti unionin talousarviosta osoitetaan varoja erilaisiin toimiin ja sitä mukautetaan vastaamaan mahdollisimman hyvin unionin tärkeimpien prioriteettien (toisin sanoen Lissabonin strategian ja Eurooppa 2020 -strategian) muutoksia;

30. toteaa, että vielä ei ole täysin saavutettu mahdollisia hyötyjä viiden ERI-rahaston välisestä synergiasta saattamalla ne yhden sääntely- ja hallintokehyksen alle ja tekemällä yhden kumppanuussopimuksen jokaista jäsenvaltiota kohden ja että eri sääntöjä sovelletaan edelleen rahastotasolla ja näin ollen myös ohjelmatasolla; korostaa, että ainoastaan tarkoin harkitut kumppanuussopimukset ja -ohjelmat olisi hyväksyttävä, jotta varmistetaan ERI-rahastojen tehokas täytäntöönpano;

31. edellyttää, että komissio raportoi unionin talousarvion vaikutuksesta Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen; on samaa mieltä siitä, että on haastava tehtävä raportoida johdonmukaisesti kaikkien viiden ERI-rahaston temaattisista tavoitteista ja näin ollen näiden rahastojen vaikutuksesta Eurooppa 2020 -strategiaan; huomauttaa, että komission on annettava vuonna 2017 ensimmäinen strateginen kertomus vaikutuksesta Eurooppa 2020 -strategiaan;

32. korostaa kuitenkin, että kolmessa neljäsosassa rakennerahastojen hankkeista niiden poliittiset tavoitteet saavutettiin täysin tai osittain ja että vain 2 prosentissa tapauksista ei saavutettu mitään toimenpideohjelmassa tai avustussopimuksessa asetetuista tavoitteista;

33. toteaa, että tilintarkastustuomioistuin on keskittynyt lähinnä analysoimaan jäsenvaltioiden kumppanuussopimusten johdonmukaisuutta Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden kanssa paremman tuloksellisuuden ennakkoedellytyksenä; pyytää tilintarkastustuomioistuinta esittämään seuraavassa vuosikertomuksessaan tietoja Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden muuntamisesta odotetuiksi saavutuksiksi komission suoraan hallinnoimien muiden ohjelmien ja varojen osalta;

34. huomauttaa, että kunkin rahaston yhteisten tulosindikaattoreiden käyttöönotto olisi merkittävä askel, mutta pitää valitettavana, että a) jäsenvaltiot eivät ole velvollisia sisällyttämään yhteisiä indikaattoreita ohjelmiinsa, lukuun ottamatta nuorisotyöllisyysaloitetta ja maaseuturahastoa, eikä jäsenvaltioissa suoritettavassa ensimmäisessä tarkastusvaiheessa edellytetä tuloksiin liittyviä arvioita b) lukuun ottamatta kahta rahastoa (Euroopan aluekehitysrahasto, EAKR, ja koheesiorahasto), rahastot eivät käytä samoja indikaattoreita c) välitavoitteita on vain tuloskehyksessä, eivätkä tavoitearvot aina ole kunnianhimoisia d) komissiolla on edelleen rajalliset valmiudet seurata ja arvioida tuloksellisuutta;

35. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan ERI-rahastojen yhteisiä säännöksiä koskevassa asetuksessa (6) on olennaisia puutteita tuloskehyksen osalta, sillä heikot tulokset eivät johda jäsenvaltioiden suoritusvarauksen menetykseen ja komission käytettävissä olevat taloudelliset seuraamukset ovat rajallisia; katsoo kuitenkin, että ennen kuin pyydetään seuraamuksia, olisi saatava käyttöön parempi tuloksellisuuden mittausjärjestelmä, ja ennen mahdollisia seuraamuksia jäsenvaltioita olisi autettava parantamaan tuloksellisuutta;

36. kehottaa komissiota käyttämään paremmin hyväkseen voimassa olevan lainsäädännön suoritusvarausta koskevaa mahdollisuutta, jotta käytännössä luodaan taloudellinen kannustin varainhoidon tehostamiseksi; kehottaa myös vahvistamaan suoritusvarausta välineenä siten, että tulosten saavuttamista koskevaan kannustimeen liittyvää osaa laajennetaan lainsäädännön seuraavan uudelleentarkastuksen yhteydessä (7);

37. panee merkille pääosastojen tuloksellisuutta koskevasta vuotuisesta raportoinnista, että komission keskusyksiköiden antama neuvonta on parantunut, mutta toistaa, että pääosastojen tavoitteet eivät edelleenkään sovellu hallinnointitarkoituksiin ja että tuloksellisuusseurantaan käytettäviin indikaattoreihin liittyy yhä ongelmia; panee myös merkille, että kaikki edeltävinä vuosina käyttöön otetut indikaattorit, joilla mitataan Eurooppa 2020 -strategian uudistusten edistymistä sekä unionin tasolla että jäsenvaltioissa, on poistettu komission pääsihteerin vuotuisesta toimintakertomuksesta vuonna 2014 ja otettu sen sijaan operatiivisten pääosastojen hallintosuunnitelmiin ja vuotuisiin toimintakertomuksiin;

38. pyytää komissiota harkitsemaan sellaisten ehdotusten tekemistä, joiden tarkoituksena on a) mukauttaa monivuotista rahoituskehystä paremmin Eurooppa 2020 -strategiaan ja ehdottaa tarvittaessa sen tarkistamista, jotta se sopisi paremmin yhteen Eurooppa 2020 -strategian kanssa; b) ottaa Eurooppa 2020 -strategian korkean tason poliittiset tavoitteet lukuun unionin tason tavoitteissa; c) varmistaa, että kumppanuussopimuksissa ja -ohjelmissa unionin tavoitteet muunnetaan temaattisiksi tavoitteiksi, jotka voidaan liittää toiminnallisiin tavoitteisiin jäsenvaltioiden tasolla tai ohjelmissa, joita komissio hallinnoi suoraan;

39. pyytää komissiota ehdottamaan lainsäätäjälle, että a) jäsenvaltiot sisällyttävät kumppanuussopimuksiinsa ja -ohjelmiinsa tarpeen mukaan lausuman määrällisistä tuloksista, jotka rahoituksen avulla on määrä saavuttaa; b) kaikkiin kumppanuussopimuksiin ja -ohjelmiin olisi sisällytettävä yhteiset tulosindikaattorit, jotka ovat mahdollisuuksien mukaan samat eri rahastoilla ja jotka olisi suunniteltava niin, että niiden avulla voidaan seurata edistymistä paikallisella, jäsenvaltioiden ja unionin tasolla; c) tuloskehyksen on perustuttava mahdollisimman paljon näihin yhteisiin tulosindikaattoreihin;

40. pyytää komissiota sisällyttämään seuraaviin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 318 artiklan mukaisesti annettaviin arviointikertomuksiin analyysin komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin parlamentin täysistunnossa 26. marraskuuta 2014 ilmoittaman 315 miljardin euron investointisuunnitelman tehokkuudesta, vaikuttavuudesta ja sen avulla saavutetuista tuloksista kasvun ja työpaikkojen alalla;

Komissiolle myönnetyn vastuuvapauden (2013) seuranta

41. pitää valitettavana, että kokonaisvirhetaso on pysynyt lähes samassa ja että maksujen virhetaso oli edelleen olennainen; Luku 2013 2014 Tapahtumia Virhetaso (8) (%) Tapahtumia /euroa Virhetaso (%) Tulot 55 0,0 55 0,0 Kilpailukyky, tutkimus, koulutus, liikenne, muut ohjelmat 160 4,0 166/13 miljardia 5,6 Koheesio 343 5,3 331/55,7 miljardia 5,7 Alue- ja kaupunkipolitiikan toimintalohko 168 6,4 161 6,1 Työllisyys- ja sosiaaliasiat 175 3,1 170 3,7 Luonnonvarat 360 4,4 359/57,5 miljardia 3,6 Maataloustukirahasto – markkinatoimenpiteet ja suora tuki 180 3,6 183 2,9 Maaseudun kehittäminen, ympäristö, ilmastotoimet ja kalastus 180 7,0 176 6,2 Globaali Eurooppa 182 2,1 172/7,4 miljardia 2,7 Hallinto 135 1,1 129/8,8 miljardia 0,5 Yhteensä 1 180 4,5 1 157 /142,4 miljardia 4,4

42. pitää valitettavana, että jäsenvaltioiden yhteisessä hallinnoinnissa toimittamat perustason tarkastukset eivät edelleenkään ole luotettavia ja että puutteita ilmenee edelleen pyrittäessä jättämään tukeen oikeuttamattomat maa-alat viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän ulkopuolelle; huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 2014 koskevan vuosikertomuksen mukaan yhteistyössä hallinnoitavien alojen ja kaikkien muiden toimintamenojen (jotka ovat suurimmaksi osaksi komission suoraan hallinnoimia) arvioitu virhetaso on 4,6 prosenttia; toteaa kuitenkin, että huomattavia korjaavia toimenpiteitä on toteutettu;

43. panee huolestuneena merkille, että seuraavat vuotta 2013 koskevan vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä komissiolle esitetyt vaatimukset ja suositukset eivät ole vielä toteutuneet: a) seuraamusjärjestelmä, jos jäsenvaltiot toimittavat ohjelmista vääriä tietoja ja lausumia tai jos maksajavirastot ilmoittavat vääriä tai virheellisiä tietoja, kolme seuraavaa ulottuvuutta mukaan luettuina: tarkastustilastot, maksajavirastojen lausunnot ja todentamisviranomaisten tekemä työ; b) kansallisten vahvistuslausumien kuten myös vuotuisten yhteenvetojen ja johdon vahvistuslausumien – jos niitä on päätetty oma-aloitteisesti esittää – julkaiseminen tarpeen mukaan ns. luottamuksellisina asiakirjoina, jotta jaetaan tietoa varainhoidosta ja saadaan siinä aikaan todellisia parannuksia; on silti edelleen epäselvää, kuinka vaikuttavia nämä toimenpiteet tulevat olemaan, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset rakenteet ja eri kansallisten viranomaisten poliittisen vastuuvelvollisuuden vaihtelu; c) analyysi ja tietoja komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin Euroopan parlamentille marraskuussa 2014 ilmoittaman Euroopan investointiohjelman alustavista tuloksista;

44. panee huolestuneena merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosina 2011–2012 antamasta 65 suosituksesta vain kaksikymmentä suositusta oli pantu täytäntöön kokonaisuudessaan, kahtakymmentäkuutta suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön suurimmaksi osaksi ja yhdeksäätoista suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön joiltakin osin; kehottaa komissiota hyväksymään parlamentin suositukset ja vaatimukset ja jatkamaan tilintarkastustuomioistuimen suositusten täytäntöönpanoa;

45. korostaa, että parlamentin näkökulmasta on epätyydyttävää, jos kuulemismenettelyt päättyvät toteamukseen, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin tekevät asiasta erilaiset johtopäätökset; kehottaa tästä syystä molempia toimielimiä välttämään tällaista tulosta;

46. pyytää komissiota laatimaan toimintasuunnitelman, jossa esitetään määräajat ja tavoitteet näiden toistuvien virheiden ehkäisemisen tehostamiseksi;

Tilintarkastustuomioistuimen kanta: tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma

47. on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin on antanut puhtaan lausuman tilien luotettavuudesta vuoden 2014 osalta, kuten se on tehnyt vuodesta 2007 lähtien, ja että tilintarkastustuomioistuin totesi, että tulojen virhetaso ei ollut olennainen vuonna 2014; panee myös tyytyväisenä merkille, että 31. joulukuuta 2014 päättyneen varainhoitovuoden tilien perustana olevat sitoumukset ovat kaikilta olennaisilta osiltaan lailliset ja sääntöjenmukaiset;

48. toteaa, että kokonaistulokset vastaavat yleisesti ottaen tilintarkastustuomioistuimen aiempia huomautuksia;

49. pitää valitettavana, että maksujen virhetaso on 21 vuotta peräkkäin ollut olennainen, koska valvontajärjestelmät ovat olleet vain osittain vaikuttavia;

50. pitää valitettavana, että maksujen virhetaso on todennäköisimmin 4,4 prosenttia; palauttaa mieliin, että maksujen todennäköisimmäksi virhetasoksi arvioitiin 4,7 prosenttia varainhoitovuonna 2013, 4,8 prosenttia varainhoitovuonna 2012 ja 3,9 prosenttia varainhoitovuonna 2011 (9); ottaa huomioon, että eniten virheitä havaittiin taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen (5,7 %) sekä kasvua ja työllisyyttä edistävään kilpailukykyyn (5,6 %) liittyvien menojen alalla; toteaa, että hallinnollisiin menoihin liittyvät virhetasoarviot olivat alhaisimmat (0,5 %);

51. pohtii, onko tiettyjen tapahtumien virhetaso arvioitu vertailukelpoiselta pohjalta ja pitäisikö sitä sen vuoksi käyttää vertailukelpoisena viitearvona; toteaa, että korvauksiin perustuvissa järjestelmissä virhetaso (5,5 %) perustuu kustannusten tukikelpoisuuteen, kun taas tukioikeuksiin perustuvissa ohjelmissa (2,7 %) se perustuu ainoastaan tiettyjen ehtojen täyttämiseen;

52. panee merkille, että jos jäsenvaltioiden ja komission toteuttamia korjaavia toimenpiteitä ei olisi sovellettu tilintarkastustuomioistuimen tarkastamiin maksuihin, arvioitu kokonaisvirhetaso olisi ollut 5,5 eikä 4,4 prosenttia; kehottaa tästä syystä komissiota, jäsenvaltioiden viranomaisia ja riippumattomia tilintarkastajia käyttämään kaikkia saatavilla olevia tietoja ehkäistäkseen, havaitakseen ja korjatakseen mahdolliset virheet;

53. korostaa, että yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitujen toimintamenojen arvioitu virhetaso on 4,6 prosenttia (2013: 4,9 %), mikä on edelleen hyvin korkea taso; on huolestunut siitä, että muiden, komission pääasiassa hallinnoimien toimintamenojen arvioitu virhetaso on noussut jyrkästi 4,6 prosenttiin (2013: 3,7 %);

54. panee merkille, että komissio myöntää menojen virhetason olevan olennainen, koska se on vuotta 2014 koskevassa yhteenvetokertomuksessaan esittänyt, että riskinalainen määrä on 3,7–5,0 miljardia euroa, mikä on 2,6–3,5 prosenttia maksuista; panee merkille, että komissio arvioi, että tulevina vuosina havaitaan ja korjataan virheitä yhteensä noin 2,7 miljardin euron arvosta;

55. on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että vaikka korjaavia toimenpiteitä koskevien vaikutusten analyysissa on havaittu parannuksia, komissio ei ole poistanut sitä riskiä, että korjaavien toimenpiteiden vaikutusta on yliarvioitu tai sillä on vain vähän merkitystä (10);

56. katsoo, että mitä tulee yli kolmeen neljäsosaan vuoden 2014 menoista, komission pääosastot perustavat arvionsa riskinalaisesta määrästä kansallisten viranomaisten toimittamiin tietoihin; panee merkille, että komissio toteaa yhteenvetokertomuksessaan, että jäsenvaltioiden valvontaraporttien luotettavuus on edelleen haaste;

57. panee merkille, että kahdessatoista komission pääosastossa arvioitu oikaisukapasiteetti on suurempi kuin arvioitu riskinalainen määrä, mikä heijastelee oikaisujärjestelmien monivuotista luonnetta;

58. kehottaa komissiota tarkistamaan oikaisukapasiteetin laskentamenetelmää ajoissa vuoden 2015 vastuuvapausmenettelyä varten;

59. huomauttaa, että kun komissiolla on näyttöä jäsenvaltioiden alhaisesta vastaanottokyvystä, sen olisi arvioitava kaikki monivuotista rahoituskehystä koskevan asetuksen tarjoamat joustomahdollisuudet ja ensisijassa ehdotettava toimenpiteitä, joilla suoriudutaan riittämättömästä vastaanottokyvystä, ennen kuin ryhdytään muihin toimiin;

60. huomauttaa, että yli kaksi kolmasosaa yhteenkuuluvuutta koskevista rahoitusoikaisuista vuonna 2014 olivat tapauksia, joissa jäsenvaltioiden viranomaiset peruivat ilmoitettuja menoja ja korvasivat ne uusilla menoilla; on tyytyväinen siihen, että tällaista menettelyä on rajoitettu ohjelmakaudella 2014–2020;

61. kehottaa komissiota yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa arvioimaan kunkin politiikanalan ja unionin koko talousarvion virhetason, joka jää jäljelle, kun kaikki korjaavat toimenpiteet on toteutettu, ja ottamaan huomioon ohjelmien monivuotisen luonteen;

62. kehottaa komissiota noudattamaan tarkasti uuden varainhoitoasetuksen 32 artiklan 5 kohtaa, jos virhetaso on jatkuvasti korkea, ja näin ollen selvittämään valvontajärjestelmien heikkoudet ja mahdollisten korjaavien toimenpiteiden kustannustehokkuuden sekä toteuttamaan tai ehdottamaan asianmukaisia toimenpiteitä, kuten yksinkertaistamista, valvontajärjestelmien tehostamista ja ohjelman tai täytäntöönpanojärjestelmien uudelleensuunnittelua ennen ohjelmakautta 2014–2020 koskevaa väliarviointia;

63. korostaa tilintarkastustuomioistuimen todenneen, että jos komissio, jäsenvaltioiden viranomaiset tai riippumattomat tarkastajat olisivat käyttäneet kaikkia käytettävissä olevia tietoja, niiden olisi pitänyt pystyä estämään, havaitsemaan ja korjaamaan merkittävä osa virheistä ennen niiden tekemistä; on huolestunut siitä, että komissio on myöntänyt, että virheiden korjaamiseen menee vähintään kymmenen vuotta; huomauttaa, että kaikkien käytettävissä olevien tietojen käyttäminen olisi saattanut alentaa virhetasoa 3,3 prosenttiyksikköä sekä alue- ja kaupunkipolitiikan menojen (6,1 prosenttia) että maaseudun kehittämisen, ympäristön, ilmastotoimien ja kalastuksen menojen (6,2 prosenttia) osalta; korostaa, että kaikkien käytettävissä olevien tietojen käyttäminen olisi saattanut alentaa virhetasoa 2,8 prosenttiyksikköä komission suoraan hallinnoiman kasvua ja työllisyyttä edistävän kilpailukyvyn osalta;

64. toteaa, että vuonna 2014 alettiin painottaa uudella tavalla tulosbudjetointia ja analysointia, mihin liittyi myös muutos menetelmällisissä lähestymistavoissa; korostaa tässä yhteydessä, että tarvitaan selkeä ja avoin selvitys vuoden 2014 talousarvion vaikutuksesta tulosten saavuttamiseen Eurooppa 2020 -strategian ja alakohtaisten politiikkojen tavoitteiden yhteydessä;

65. panee myös merkille, että vuotuisten toimintakertomusten käytännöllä pyritään yksilöimään toimenpiteiden tuottamia tuloksia, mutta siinä tarkastellaan edelleen pikemminkin tuottoa kuin tuloksia;

66. hyväksyy aluepolitiikan pääosaston pääjohtajan pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esittämät varaumat, jotka koskevat EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmakauden 2007–2013 hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä 12 jäsenvaltiossa (77 ohjelmaa) ja Euroopan alueellisen yhteistyön ohjelmissa; katsoo näiden varaumien osoittavan, että komission ja jäsenvaltioiden käyttöön ottamat valvontamenettelyt eivät pysty antamaan tarvittavia takeita tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta näillä politiikka-aloilla;

67. hyväksyy maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtajan pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esittämät varaumat, jotka koskevat seuraavia kulueriä; — ABB02— Markkinatoimenpiteistä aiheutuneet menot: menoihin sisältyvä riskinalainen määrä on 77,7 miljoonaa euroa ja kahdeksan varauman osatekijää; sisältäen neljä tukiohjelmaa seitsemässä jäsenvaltiossa: Alankomaat, Espanja, Itävalta, Puola, Ranska (kaksi tukitoimenpidettä), Romania ja Yhdistynyt kuningaskunta; — ABB03— Suorat tuet: menoihin sisältyvä riskinalainen määrä on 831,6 miljoonaa euroa; sisältäen 15 maksajavirastoa kuudessa jäsenvaltiossa: Espanja (jossa asia koskee kymmentä maksajavirastoa), Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta (The Rural Payments Agency in England), Kreikka, Unkari ja Portugali; — ABB04— Maaseudun kehittämismenot: menoihin sisältyvä riskinalainen määrä on 532,5 miljoonaa euroa; sisältäen 28 maksajavirastoa 16 jäsenvaltiossa: Alankomaat, Bulgaria, Espanja (jossa asia koskee kuutta maksajavirastoa), Italia (jossa asia koskee neljää maksajavirastoa), Kreikka, Liettua, Latvia, Portugali, Puola, Ranska (jossa asia koskee kahta maksajavirastoa), Romania, Ruotsi, Saksa (jossa asia koskee kolmea maksajavirastoa), Tanska, Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta (jossa asia koskee kahta maksajavirastoa); — ABB05— IPARD-menot Turkin hyväksi: menoihin sisältyvä riskinalainen määrä on 5,07 miljoonaa euroa; katsoo näiden varaumien osoittavan, että komission ja jäsenvaltioiden käyttöön ottamat valvontamenettelyt eivät pysty antamaan tarvittavia takeita tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta näillä politiikka-aloilla;

68. hyväksyy työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston pääjohtajan pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esittämät varaumat; panee merkille, että pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esitetään ohjelmakauden 2007–2013 maksuja koskeva varauma, johon liittyvä riskinalainen määrä oli 169,4 miljoonaa euroa vuonna 2014: johon sisältyi 36 Euroopan sosiaalirahaston toimenpideohjelman hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä koskevia kuluja Belgiassa, Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Romaniassa, Slovakiassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ohjelmakaudella 2007–2013; katsoo näiden varaumien osoittavan, että komission ja jäsenvaltioiden käyttöön ottamat valvontamenettelyt eivät pysty antamaan tarvittavia takeita tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta näillä politiikka-aloilla;

69. pyytää kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston pääjohtajaa määrittämään vuotuisessa toimintakertomuksessaan luottamustasot tarkemmin riskin perusteella ja keskittämään lisää tarkastusresursseja erityisten varaumien kattamille aloille;

70. kehottaa neuvostoa suhtautumaan vastuuvapausmenettelyyn valppaammin ja suhtautuu myönteisesti Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan omaksumaan kriittiseen asenteeseen niiden pyytäessä komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta: — keskittymään alueisiin ja edunsaajiin, joiden virheriski on suuri, kaikkia koskevan valvonnan lisäämisen sijasta; — keskittymään mieluummin ennakkotarkastuksiin kuin jälkitarkastuksiin; — säilyttämään yksimielisesti hyväksytyt maksujen enimmäismäärät, erityisesti soveltamalla sitoumuksiin budjettikuria, vapauttamalla tehokkaasti käyttämättä jääneet määrärahat uusia painopisteitä ja ohjelmia varten, lisäämällä avoimuutta pitkän aikavälin ennusteiden avulla ja huolehtimalla sitoumusten ja maksujen tasapainosta sekä vähentämällä liiallisia käteisvaroja rahoitusvälineissä ottaen huomioon, että tällaisissa välineissä on kiinni yli 14 miljardia euroa käyttämättömiä varoja, joita voitaisiin käyttää kiireellisempiin tarpeisiin ja painopisteisiin; panee tyytyväisenä merkille Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kehotuksen jäsenvaltioiden viranomaisille hyödyntää paremmin käytettävissä olevia tietoja virheiden ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja korjaamiseksi ennen menojen ilmoittamista komissiolle;

Yhteenveto

71. tekee vastuuvapausmenettelyn suhteen seuraavat johtopäätökset: a) ensisijaisena tavoitteena on muun muassa löytää tasapainoinen lähestymistapa perinteisten menetelmien ja tiukemmin suorituksiin ja tuloksiin keskittymisen välillä siten, että otetaan kaikissa tapauksissa huomioon perussopimuksista ja alakohtaisista politiikoista sekä ennakoimattomiin tilanteisiin varautumisen edellyttämästä joustosta johtuvat velvoitteet; b) tietojen saatavuuden ja hallinnoinnin parantaminen on tarpeen tuloksellisuuden määrittämiseksi; c) vahvempi yhteys unionin talousarvion ja unionin keskeisten poliittisten strategioiden ja käsitteiden (kuten Eurooppa 2020 -strategia) välillä ja niiden korrelointi keskeisten alakohtaisten politiikkojen kanssa on myönteinen asia; d) noudatetaan parempia hallinta- ja valvontamenetelmiä moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti; e) on mahdollista kehittää aiempien vastuuvapausmenettelyjen sisältämiä huomautuksia säännöllisen seurannan muodossa; f) pitää valitettavana, että komission suoraan hallinnoimien toimintamenojen virhetaso on kasvanut merkittävästi ja noussut ensimmäisen kerran yhtä suureksi kuin yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitujen menojen virhetaso;

B. ERITYISET LUVUT

Yleinen talousarvio- ja varainhallinto

72. korostaa, että moitteeton varainhoito tarkoittaa unionin talousarviotoimien todellisia tuloksia ja edellytyksenä on, että ne ovat laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta koskevien sääntöjen mukaisia ja tuovat unionin talousarviolle lisäarvoa unionin näkökulmasta; korostaa, että virhetasojen ja petosten minimointi on välttämätön edellytys sille, että moitteettoman varainhoidon periaatteita noudatetaan;

73. korostaa, että virhetaso ei välttämättä tarkoita sitä, että on kyse petoksesta, tehottomuudesta tai tuhlauksesta, vaan se on arvio rahavirroista, joita ei olisi pitänyt maksaa, koska niitä ei käytetty sääntöjen ja määräysten mukaisesti; korostaa kuitenkin, että vakavien virheiden jyrkkä lisääntyminen julkisten hankintamenettelyjen yhteydessä on erittäin huolestuttavaa, sillä jäsenvaltioilla on monien vuosien kokemus nykyisistä julkisia hankintoja koskevista säännöistä; toteaa, että jos niillä on vaikeuksia jo näiden sääntöjen kanssa, tämä ei ennusta hyvää sitä ajatellen, että niiden on mukautettava kansallinen lainsäädäntö ja menettelyt uusiin julkisia hankintoja ja käyttöoikeuksia koskeviin direktiiveihin; toteaa, että unionin kansalaiset eivät ymmärrä virhetasoa kunnolla, ja pyytää tilintarkastustuomioistuinta käynnistämään tähän liittyvän keskustelun komission kanssa, jotta tunnistetaan mahdolliset menetelmälliset puutteet ja sovitaan virhetason raportointia koskevista yhteisistä standardeista;

74. suosittelee, että sääntöjä ja määräyksiä tarkistetaan säädösten vaikutusten arvioinnin (RIA) (11) prosessin kautta, jotta testataan, että ne sopivat yhteen unionin tarpeiden ja tavoitteiden kanssa ja ovat niiden mukaisia, kuten korvauksiin perustuvien järjestelmien tapauksessa, ja toteaa, että tyypillisin esimerkki virheistä ovat maksut, jotka koskivat tukeen oikeuttamattomia menoja (41 %), ja virheet julkisissa hankinnoissa (27 %); toteaa, että nämä virheet voivat olla muuta kuin petos tai tahallinen harhauttaminen hyödyn saamiseksi;

75. kiinnittää tässä yhteydessä huomiota siihen, että unionin vuoden 2014 talousarvio toteutettiin erilaisissa sääntelykehyksissä, koska tuona vuonna oli voimassa kaksi rahoituskehystä, kauden 2007–2013 ja kauden 2014–2020 kehykset;

76. huomauttaa näin ollen, että on oikein ja oleellista erotella erityyppiset virhetasot, jotka liittyvät unionin talousarvion erityyppisiin menoihin, koska ne on myönnetty eri kriteerien mukaisesti, minkä vuoksi niitä on erittäin vaikea vertailla;

77. toteaa, että pyrkiessään tukemaan vahvempaa tulosperusteista toimintakulttuuria tilintarkastustuomioistuin kiinnitti varainhoitovuoden 2014 vuosikertomuksessa erityisesti huomiota unionin talousarvion tuloksellisuuteen, koska se testasi kokeiluhankkeena unionin rahoituksen ja Eurooppa 2020 -strategian todellista täydentävyyttä; panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi kumppanuussopimusten ja toimenpideohjelmien sekä Eurooppa 2020 -strategian välisen löyhän ja heikon yhteyden ja korosti sitä; kiinnittää kuitenkin huomiota siihen, että tällaista täydentävyyttä olisi tarkasteltava kunkin rahaston perussopimuksiin perustuvien tavoitteiden, muun muassa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden, nojalla asetettujen tehtävien yleisessä kontekstissa;

78. on huolestunut varojen käyttöasteesta, joka vaihtelee jäsenvaltioissa 50 prosentista 92 prosenttiin; kehottaa komissiota esittämään tarkan analyysin syistä, joiden vuoksi joillakin alueilla varojen käyttöaste on edelleen alhainen, sekä arvioimaan erityistoimia tällaisen epätasapainon taustalla olevien rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseksi;

79. arvostaa sitä, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2014 on innovatiivinen, koska siihen kuuluu tulossuuntautunut ja suorituksiin perustuva lähestymistapa, jossa arvioidaan unionin talousarviotoimien soveltamista ja suuntautumista Eurooppa 2020 -strategian prioriteetteja vasten; katsoo, että tulossuuntautunutta ja suorituksiin perustuvaa lähestymistapaa olisi sovellettava tulevina vuosina laadittaessa maakohtaisia suosituksia eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä;

80. painottaa, että tilintarkastustuomioistuimen huomautukset ja saavutukset korostavat tarvetta soveltaa toimenpiteitä, joilla voidaan parantaa talousarvion tuloksellisuutta ja yhteistyössä harjoitettavaa hallinnointia koskevia standardeja;

Talousarvion tuloksellisuus

81. toteaa, että talousarvion tuloksellisuudella tarkoitetaan unionin talousarvion menojen tarkoituksenmukaista keskittämistä unionin todellisiin prioriteetteihin tietyllä ajanjaksolla;

82. huomauttaa, että tuloskulttuuri perustuu kolmeen keskeiseen pilariin: strategia, yksinkertaistaminen ja talousarviomenettely;

83. suosittelee jatkamaan sekä menettelyjen että talousarvion sisällön yksinkertaistamista, jotta voidaan vähentää liiallisia hallinnollisia rasitteita ja rajata ylisääntelyä tietyissä jäsenvaltioissa; korostaa, että yksinkertaistaminen ei saisi johtaa sääntelyn purkamiseen eikä merkitä valvontajärjestelmien ja -menettelyjen, kuten ennakkotarkastusten, unohtamista; painottaa, että yksinkertaistaminen ei saisi aiheuttaa sääntelykehykseen liian usein tehtäviä muutoksia, jotka lisäävät hallinnon ja edunsaajien rasitusta ja vesittävät näin yksinkertaistamisen aiotut myönteiset vaikutukset; panee tyytyväisenä merkille, että komissio on perustanut korkean tason asiantuntijaryhmän, ja odottaa tuloksia;

84. suosittaa parantamaan talousarviomenettelyä tarjoamalla tuloksellisuustietoa ja -hallintaa, mukaan luettuna tarkastusten kustannustehokkuus, tarkastuslausuma ja vastuuvapaus, hankkeiden tietokannat ja viestintä;

85. kehottaa komissiota parantamaan viestintää ja yhteistyötä talousarvion suunnitteluun ja toteutukseen sekä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimijoiden välillä samoin kuin suuren yleisön kanssa lähentämällä odotuksia, jakamalla kokemuksia toteutuksesta ja raportoimalla tulosten saavuttamisesta;

86. kehottaa komissiota harkitsemaan sosiaalisen median, kyselyjen ja kohderyhmien kaltaisten välineiden käyttöä yleisen tietoisuuden mittaamiseksi sekä arvioimaan keinoja parantaa tulevaisuudessa hankkeiden tulosten viestimistä kansalaisille koskevaa strategiaansa;

87. suhtautuu myönteisesti uuteen tulosbudjetointia käsittelevään toimielinten väliseen työryhmään, jonka avulla pyritään saamaan aikaan yhteinen käsitys suorituksiin perustuvan ja tulossuuntautuneen budjetoinnin periaatteista;

88. suosittelee tekemään vastaavia parannuksia sellaisilla aloilla kuin valvontatiheyden sovittaminen yhteen riskin kanssa, tuloksellisuusraportoinnin kartoittaminen tai jäsenvaltioiden ilmoittamien valvontatulosten luotettavuus;

89. toteaa, että komissio on luonut valtavan analyysikapasiteetin etenkin yksittäisten pääosastojen kannalta merkityksellisillä aloilla, muttei analysoi horisontaalisia monialaisia kysymyksiä eikä unionin talousarviosta (yhteis-)rahoitettujen politiikkojen todellisia tuloksia;

90. suosittelee keskittymistä suorituksiin perustuvaan lähestymistapaan sekä markkinoiden puutteisiin/toimimattomuuteen, koska näin voidaan auttaa keskittämään unionin rahoitustoimenpiteitä sellaisille aloille, joilla taloudellisuutta, tehokkuutta ja vaikuttavuutta koskevat kriteerit voidaan parhaiten täyttää; huomauttaa, että malli olisi räätälöitävä tiettyihin erilaisiin markkinoiden puutteiden tai toimimattomuuden tyyppeihin, joista yksi liittyy tietojen epäsymmetriaan ja toinen kaupallisiin tuottoarviointeihin, jotka eivät laajalti sisällä kaikkia myönteisiä ulkoisia vaikutuksia ja laajempia yhteiskunnallisia etuja, vaikka molemmat saavat perustellusti unionin rahoitusta;

91. ehdottaa, että komissio hyväksyy unionin lisäarvoa arvioitaessa kriteerin, jonka perusteella arvioidaan, mitä olisi todennäköisesti tapahtunut, jos asianomaista hanketta tai toimintaa ei olisi toteutettu tai se ei olisi saanut unionin rahoitusta;

92. vaatii pikaista selvitystä siitä, miten paljon rahaa unionin varoista on annettu mediayhtiöille kussakin jäsenvaltiossa, mistä yhtiöistä on kyse ja onko antamisen syynä rahoitusmahdollisuudesta tiedottaminen vai jokin muu syy;

Jaettu hallinnointi

93. muistuttaa, että suuri vastuu unionin talousarvion asianmukaisesta kohdentamisesta on jäsenvaltioilla, koska 76 prosenttia menoista käytetään jaetun hallinnoinnin alaisuudessa; korostaa, että jäsenvaltioilla on merkittävä vastuu unionin talousarvion oikeasta ja laillisesta toteutuksesta, kun ne vastaavat unionin varojen hallinnoinnista;

94. painottaa, että avain asianmukaiseen kohdentamiseen on unionin tarpeiden ja jäsenvaltioiden kehitysprioriteettien oikea määrittely;

95. korostaa, että mitä paremmin jäsenvaltiot pyrkivät täyttämään kansalliset ja määrälliset Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet, sitä enemmän unionin talousarviomenoja voidaan suunnata, ja mitä enemmän näissä tavoitteissa otetaan huomioon unionin todelliset taloudelliset, sosiaaliset, alueelliset ja ympäristölliset tarpeet, sitä paremmin unioni voi varmistaa moitteettoman varainhoidon kannalta suotuisan ympäristön; suosittelee tässä yhteydessä, että perustetaan pysyvä foorumi, joka koostuu komission edustajista, kansallisten hallitusten edustustoista, EU:n pysyvät edustustot mukaan luettuina, sekä aluehallituksista ja -viranomaisista;

96. on samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että komission, kansallisten viranomaisten ja riippumattomien tarkastajien on hyödynnettävä kaikki käytettävissä olevat merkitykselliset tiedot, jotta virheet kyetään ehkäisemään tai havaitsemaan ja korjaamaan ennen kulujen korvaamista; toteaa painokkaasti, että kun tietoja on käytettävissä, komissiolla, kansallisilla viranomaisilla ja riippumattomilla tilintarkastajilla ei pitäisi olla mitään syytä olla toteuttamatta asianmukaisia toimenpiteitä virheiden ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja korjaamiseksi;

97. kehottaa tilintarkastustuomioistuinta kehittämään yhdessä kansallisten tarkastusviranomaisten kanssa järjestelmän, jonka avulla tilintarkastustuomioistuin voi arvioida jäsenvaltioiden sen suositusten perusteella toteuttamia jatkotoimia;

98. kehottaa komissiota tarjoamaan enemmän opastusta jäsenvaltioille, jotta kumppanuussopimuksissa ja toimenpideohjelmissa pannaan Eurooppa 2020 -strategia täysimääräisemmin täytäntöön ja myös jotta yhteisten tulosindikaattoreiden käsite otetaan käyttöön tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2014 vuosikertomuksessa tehdyn ehdotuksen perusteella;

99. katsoo, että parlamentin ja neuvoston olisi hyödyllistä löytää yhdessä keino puuttua kysymykseen jäsenvaltioiden menoista yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavan hallinnoinnin järjestelmässä;

100. hyväksyy maakohtaisten suositusten sisällyttämisen kumppanuussopimuksiin;

101. kehottaa komissiota tehostamaan jäsenvaltioiden kanssa käytäviä neuvotteluja tarpeesta julkaista kansalliset lausumat ja vuotuiset yhteenvedot;

Rahoitusoikaisut ja takaisinperintä

102. on huolissaan siitä, että vuonna 2014 toteutettujen rahoitusoikaisujen (suhteessa unionilta saatuihin maksuihin) osalta eräiden jäsenvaltioiden taso oli kolminkertainen keskimääräiseen prosenttiosuuteen – 2,3 prosenttia – verrattuna (Slovakia 8,7 prosenttia, Tšekki 8,1 prosenttia, Kreikka 4,7 prosenttia);

103. toteaa, että ohjelmakaudella 2007–2013 ESR:n osalta on vahvistettu 209 miljoonaa euroa ja toteutettu 156 miljoonaa euroa rahoitusoikaisuja, joista 95 miljoonaa euroa vahvistettiin vuonna 2014; huomauttaa, että jäsenvaltiot, joilla on suurin määrä oikaisuja, ovat Espanja (56 miljoonaa euroa), Romania (43 miljoonaa euroa), Puola (32 miljoonaa euroa) ja Ranska (20 miljoonaa euroa);

104. toteaa, että koheesiopolitiikan oikaisujen kumulatiivinen määrä vuosina 2007–2013 vastaa 0,9:ää prosenttia määrärahoista; yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan kauden 2007–2013 rahoitusoikaisujen määrän odotetaan kasvavan edelleen tulevina vuosina, kun kauden ohjelmia aletaan päättää;

105. toteaa, että EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmien osalta komissio on määrännyt kumulatiivisesti noin 2 miljardia euroa rahoitusoikaisuja ohjelmakauden 2007–2013 alusta lähtien ja että näihin sisältyvät 782 miljoonan euron rahoitusoikaisut, jotka jäsenvaltiot ovat tehneet joko ennen menojen ilmoittamista komissiolle tai samaan aikaan menoilmoituksen kanssa; toteaa huolestuneena, että suurin osa rahoitusoikaisuista koski Tšekkiä (719 miljoonaa euroa), Unkaria (298 miljoonaa euroa), Kreikkaa (257 miljoonaa euroa), Espanjaa (237 miljoonaa euroa), Slovakiaa (152 miljoonaa euroa), Romaniaa (146 miljoonaa euroa) ja Italiaa (105 miljoonaa euroa);

106. toteaa, että ESR:n osalta rahoitusoikaisujen kumulatiiviset määrät olivat suurimmat Romaniassa (355 miljoonaa euroa), Espanjassa (213 miljoonaa euroa) ja Puolassa (152 miljoonaa euroa);

107. katsoo, että rahoitusoikaisut ja takaisinperintä ovat tehokkaita keinoja unionin talousarvion suojaamiseksi; pitää kuitenkin valitettavana, että unionin taloudellisia etuja suojaavan lainsäädännön, siihen liittyvien menettelyjen monimutkaisuuden ja monien alojen valvontatasojen määrän vuoksi virheitä voidaan korjata vasta useita vuosia niiden tapahtumisen jälkeen;

Taloudellisten etujen suojaaminen

108. korostaa, että korruptio ja petokset murentavat luottamusta julkisiin instituutioihin ja demokratiaan ja heikentävät unionin sisämarkkinoiden toimintaa; pitää välttämättömänä kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jossa unionin toimielimet (ja jäsenvaltiot) toimivat yhdessä; pitää valitettavana, että monet unionin toimielimet (komissio ja erillisvirastot, Euroopan petostentorjuntavirasto, tilintarkastustuomioistuin) raportoivat petoksista eri tavoin;

109. suosittelee, että komissio sovittaa kaikki raportointijärjestelyt yhdeksi johdonmukaiseksi järjestelmäksi, jolla suojellaan unionin taloudellisia etuja, jotta petosten ja korruption torjunta tehostuisi; muistuttaa, että johdonmukainen lainsäädäntö unionin sisällä on tärkeää, jotta voidaan tehokkaasti torjua kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta;

110. huomauttaa, että avoimuus on kaikkein tehokkain väline väärinkäytösten ja petosten torjunnassa; pyytää, että komissio parantaisi lainsäädäntöä tältä osin ja tekisi kaikkia unionin varojen saajia koskevien tietojen julkaisemisen pakolliseksi, alihankintoja koskevat tiedot mukaan luettuina;

111. kehottaa komissiota liittymään lahjontaa koskevaan Euroopan neuvoston rikosoikeudelliseen yleissopimukseen (ETS 173) ja vauhdittamaan neuvotteluja unionin osallistumisesta lahjonnan vastaiseen valtioiden ryhmään (GRECO), jotta edistetään paremmin koordinoituja korruption vastaisia toimia Euroopassa;

112. kehottaa komissiota ottamaan täyden vastuun aiheettomasti maksettujen varojen takaisin perimisestä niiden palauttamiseksi unionin talousarvioon sekä vahvistamaan yhtenäiset raportointiperiaatteet kaikissa jäsenvaltioissa vertailukelpoisuuden, luotettavuuden ja asianmukaisen tiedonkeruun takaamiseksi;

113. pitää myönteisenä komission EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevassa vuosikertomuksessaan 2014 esittämää lausuntoa, jossa se muistutti, että niin taloudellisten etujen suojaamista (PFI) koskeva direktiivi kuin Euroopan syyttäjänviraston perustamista koskeva asetus täydentäisivät ja vahvistaisivat lainsäädäntökehystä sekä tehostaisivat petostentorjuntaa merkittävästi; on edelleen sitä mieltä, että PFI-direktiivi on tarpeen hyväksyä kiireellisesti ja arvonlisävero on sisällytettävä siihen ja että direktiivissä on määriteltävä selvästi EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvat rikkomukset, sovellettavia enimmäisvankeusrangaistuksia koskevat vähimmäissäännöt sekä vanhentumisaikaa koskevat vähimmäissäännöt mahdollisimman pian; palauttaa mieliin asian Taricco, jossa Euroopan unionin tuomioistuin kiinnitti huomiota siihen, että arvonlisäveroa koskevat petokset todellakin sisältyvät yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta vuonna 1995 tehdyn yleissopimuksen määritelmään EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvasta petoksesta; kehottaa komissiota selventämään Eurojustin, Euroopan syyttäjänviraston ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) välisiä suhteita ja tarkastelemaan mahdollisuutta soveltaa näihin virastoihin tutkintatoimien tehostamiseksi yhdennetympää lähestymistapaa;

114. on tyytyväinen siihen, että komissio on päättänyt lisätä avoimuutta parantamalla asiantuntijaryhmäjärjestelmäänsä ja erityisesti asiantuntijoiden valinnassa käytettävää menettelyä siten, että se laatii yksityishenkilöinä nimitettyihin asiantuntijoihin sovellettavat uudet eturistiriitoja koskevat toimintaperiaatteet, mikä antaa Euroopan parlamentille mahdollisuuden valvoa suoraan näitä nimityksiä; panee merkille, että asiantuntijoiden on tarvittaessa rekisteröidyttävä avoimuusrekisteriin; kehottaa kuitenkin komissiota ottamaan huomioon asiantuntijaryhmien kokoonpanoa koskevat Euroopan oikeusasiamiehen suositukset sekä ”Composition of the Commission’s expert groups and the status of the register of expert groups” -tutkimuksessa esitetyt suositukset sen laatiessa muutoksia asiantuntijaryhmiä koskeviin nykyisiin horisontaalisiin sääntöihin, jotta menettelystä saadaan järjestelmällisempi ja avoimempi; pyytää komissiota käymään vuoropuhelua parlamentin kanssa erityisesti tulevasta asiaa koskevasta talousarvion valvontavaliokunnan ja oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnöstä ennen näiden sääntöjen virallista hyväksymistä; kannustaa EU:n erillisvirastoja harkitsemaan vastaavia uudistuksia;

115. korostaa, että jäsenvaltiot eivät ryhdy toimiin OLAFin niille esittämien petosepäilytapausten johdosta, jotka vahingoittavat unionin taloudellisia etuja; kehottaa komissiota toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä ja OLAFia auttamaan jäsenvaltioita parantamaan unionin varoihin kohdistuvien petosten ehkäisemis- ja havaitsemistoimintaansa;

116. pyytää komissiota laatimaan tiukkojen indikaattoreiden ja yhtenäisten kriteerien järjestelmän; on huolissaan jäsenvaltioista tulevien tietojen luotettavuudesta ja laadusta; kehottaa siksi komissiota työskentelemään tiiviisti jäsenvaltioiden kanssa kattavien, täsmällisten ja luotettavien tietojen varmistamiseksi pitäen mielessä yhtenäisen tarkastusmallin täysimääräistä käyttöönottoa koskevan tavoitteen;

117. pyytää uudelleen, että komissio raportoi kahden vuoden välein parlamentille ja neuvostolle siitä, miten unionin toimielimet ovat panneet täytäntöön sisäiset korruption vastaiset toimensa, ja odottaa saavansa luettavakseen seuraavan kertomuksen vuoden 2016 alussa; pyytää komissiota lisäämään kertomukseen luvun siitä, miten unionin toimielimet ovat onnistuneet korruption torjunnassa, ja katsoo, että komission tulevien korruptiontorjuntakertomusten olisi aina katettava kaikki unionin toimielimet ja elimet;

118. on huolissaan Eurodadin toimittamista rahanpesua koskevista tiedoista, joiden mukaan rahanpesun riski on suurinta Luxemburgissa ja Saksassa; pitää tarpeellisena, että jäsenvaltiot saattavat rahanpesua koskevan unionin direktiivin täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja ottavat käyttöön yritysten omistussuhteita koskevan julkisen rekisterin, joka koskee myös rahastoja;

119. kehottaa siirtymään kaikkien komissiossa toimivien edunvalvojien vapaaehtoisesta rekisteristä pakolliseen unionin rekisteriin;

120. pitää komission ensimmäistä joka toinen vuosi annettavaa korruptiontorjuntakertomusta lupaavana yrityksenä ymmärtää paremmin korruption kaikkia ulottuvuuksia, kehittää tehokkaita vastatoimia sen torjumiseksi ja valmistella julkisen sektorin vastuuvelvollisuuden parantamista unionin kansalaisiin nähden; vahvistaa tässä yhteydessä pitävänsä tärkeänä, että unioni ei suvaitse lainkaan petoksia, korruptiota eikä vilpillistä yhteistoimintaa; pitää kuitenkin valitettavana, ettei tähän kertomukseen sisältynyt unionin toimielinten omia korruption vastaisia toimia;

121. vaatii, että komissio analysoi viimeistään toisessa korruptiontorjuntakertomuksessaan tarkemmin sekä unionin toimielinten että jäsenvaltioiden tasolla toimintaympäristöä, jossa toimia toteutetaan, jotta voidaan määrittää siihen luonnostaan kuuluvat kriittiset tekijät, alttiit alat ja korruptiota edistävät riskitekijät;

122. kehottaa komissiota täyttämään viipymättä korruption vastaisen YK:n yleissopimuksen mukaiset raportointivelvollisuutensa;

Yleinen virhetaso

123. panee huolestuneena merkille, että tavallisimmat havaitut virhetyypit ovat kuluilmoituksiin sisältyvät tukeen oikeuttamattomat menot (41 %), julkisissa hankinnoissa ilmenevät vakavat virheet (27 %) ja viljelijöiden virheelliset maatalousalueilmoitukset (20 %);

124. toteaa kuitenkin, että jäsenvaltioiden julkisissa hankinnoissa tekemien vakavien virheiden prosenttiosuus laski merkittävästi niin, että kun se vuonna 2013 oli 45 prosenttia aluepolitiikan alalla, vuonna 2014 osuus oli 25 prosenttia kaikista vahvistetuista virheistä taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden yhdistetyllä politiikanalalla;

125. pitää huolestuttavana, että monissa kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevista virhetapauksista komissiolla, kansallisilla viranomaisilla tai riippumattomilla tarkastajilla oli käytettävissään riittävästi tietoa, jonka avulla ne olisivat kyenneet estämään tai havaitsemaan ja korjaamaan virheet ennen menojen hyväksymistä; katsoo, että jos kaikkia näitä tietoja olisi hyödynnetty virheiden korjaamiseksi, arvioitu virhetaso olisi ollut merkittävästi alhaisempi;

126. toteaa, että tukioikeuksiin perustuvien ohjelmien arvioitu virhetaso on 2,7 prosenttia (3 % vuonna 2013), mikä on huomattavasti pienempi kuin korvauksiin perustuvien menojen, joiden arvioitu virhetaso on 5,5 prosenttia (5,6 % vuonna 2013); pyytää komissiota arvioimaan siirtymistä tarpeen mukaan korvauksiin perustuvasta järjestelmästä tukioikeuksiin perustuvaan järjestelmään yksinkertaistamisen keinona;

Parhaat käytännöt

127. kehottaa jäsenvaltioita ottamaan vakavasti velvollisuutensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseksi samalla tavalla kuin maakohtaisten suositusten ja eurooppalaisen ohjausjakson tapauksessa; katsoo, että tämä heijastelisi näkyvää muutosta tuloksellisuuden ymmärtämisessä, ja että tätä pitäisi edelleen toimeenpanna ottamalla käyttöön arviointiprosesseja, joilla on todellista vaikutusta, kuten suoritusvaraus vastuullisille tuensaajille sekä seuraamukset ja rajoitukset muille;

Unionin varainhoitovuoden 2014 talousarvion tärkeimpien tulosten arviointi ja analyysi

128. toteaa, että vuoden 2014 talousarvio oli noin 142,5 miljardia euroa eli lähes kaksi prosenttia julkisista kokonaismenoista unionin jäsenvaltioissa tai yksi prosentti unionin bruttokansantuotteesta;

129. pyytää, että vastuuvapausmenettelyissä käsitellään jatkossa unionin talousarviovarojen todellista vaikutusta unionin makrotaloudellisiin indikaattoreihin;

130. pitää valitettavana, että vain 47 prosenttia osuuksista rahoitusjärjestelyvälineisiin maksettiin lopullisille tuensaajille vuoden 2013 loppuun mennessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tapahtuvan hallinnoinnin yhteydessä (37 prosenttia maksettu vuoden 2012 loppuun mennessä) ja että käteisvarat rahoitusjärjestelyvälineiden välillisessä hallinnoinnissa olivat edelleen korkealla tasolla (1,3 miljardia euroa vuonna 2014; 1,4 miljardia euroa vuonna 2013);

131. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen suosituksen, jonka mukaan komission olisi esitettävä lainsäädäntöehdotus sovellettavan asetuksen muuttamisesta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (12) soveltamisalaan kuuluvien rahoitusjärjestelyvälineiden tukikelpoisuusjakson jatkamiseksi, sekä komission asiaa koskevan vastauksen;

132. kehottaa komissiota ottamaan tilintarkastustuomioistuimen suositusten mukaisesti talousarvio- ja varainhallinnossaan huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden valmiuksien rajoitteet, jotta vältettäisiin varojen vajaakäyttö ja nostettaisiin käyttöastetta erityisesti ERI-rahastojen alalla; antaa tunnustusta tähän mennessä toteutetuille toimille, muun muassa täytäntöönpanon parantamista käsittelevän työryhmän perustamiselle, sillä sen avulla on jo saatu parannuksia aikaan;

133. pyytää komissiota toteuttamaan toimenpiteitä, joilla vähennetään maksattamatta olevien sitoumusten määrää, mukaan lukien kauden 2007–2013 ohjelmien ripeä päätökseen saattaminen ja ulkopuolisten tahojen hallussa olevien käteisvarojen vähentäminen;

134. toistaa, että komission olisi laadittava vuosittain kassatilannetta koskeva pitkän aikavälin ennuste, joka kattaa talousarvion enimmäismäärät, maksutarpeet, kapasiteettirajoitteet ja mahdolliset sitoumusten peruuttamiset, jotta maksutarpeet ja käytettävissä olevat varat voidaan sovittaa entistä paremmin yhteen (13);

135. katsoo, että monivuotisen rahoituskehyksen väliarviointi, joka komission on esitettävä vuoden 2016 loppuun mennessä, on ensimmäinen ja paras tilaisuus puuttua maksattamatta olevien määrien korkeaan tasoon rakenteellisesti; kehottaa komissiota antamaan ehdotuksen monivuotista rahoituskehystä koskevan asetuksen tarkistamisesta, jotta voidaan korjata muun muassa maksattamatta olevat määrät;

Maksamattomat maksut

136. korostaa, että tehdyt maksusitoumukset vuonna 2014 olivat yhteensä 109,3 miljardia euroa eli 76,6 prosenttia käytettävissä olevista maksusitoumusmäärärahoista ja että tästä syystä vuonna 2015 oli käytettävissä erittäin paljon määrärahoja sitoumuksiin (siirretty määrä oli 12,1 miljardia euroa ja enimmäismäärää korotettiin 16,5 miljardilla eurolla);

137. pitää valitettavana, että vaikka maksujen taso oli edelleen korkeampi kuin monivuotisen rahoituskehyksen enimmäismäärä, ennakoimattomiin menoihin varattuun liikkumavaraan kohdistuvien, maksattamatta olevien maksupyyntöjen määrä kasvoi 1,4 miljardista eurosta 25,8 miljardiin euroon; korostaa, että on tärkeä noudattaa täysimääräisesti vuosien 2015–2016 maksusuunnitelmasta annettua yhteistä lausumaa, josta parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat annettuaan yhteisen sitoumuksen vähentää kasautuneiden maksamattomia maksuja koskevien vaatimusten määrää 2 miljardiin euroon vuosien 2007–2013 koheesiopolitiikan ohjelmien osalta vuoden 2016 loppuun mennessä; katsoo, että tämä tilanne on kuitenkin ristiriidassa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 310 artiklan kanssa, jonka mukaan talousarvioon otettujen tulojen ja menojen on oltava tasapainossa;

138. korostaa, että maksattamatta olevien sitoumusten tason alenemisen ennustetaan olevan väliaikaista, koska on pyydetty, että monivuotisen rahoituskehyksen vuodelle 2015 ja sen jälkeisille vuosille asetettua enimmäismäärää lisätään;

139. huomauttaa erityisesti, että vuoden 2014 loppuun mennessä jäsenvaltioille suoritetut maksut monivuotisia ERI-rahastoja varten kaudelle 2007–2013 (14) olivat 309,5 miljardia euroa; toteaa, että tämä on 77 prosenttia kaikkien toimenpideohjelmien 403 miljardin euron kokonaismäärästä ja että yli puolet monivuotisten ERI-rahastojen käyttämättä olevista sitoumuksista koskee viittä jäsenvaltiota eli Tšekkiä, Espanjaa, Italiaa, Puolaa ja Romaniaa;

140. pitää valitettavana, että monivuotisten varojen käytön viipeet ovat merkittäviä ja saattavat aiheuttaa todellisia ongelmia joillekin jäsenvaltioille (15); pitää siksi tässä yhteydessä joustomenetelmien soveltamista kannatettavana ja järkevänä, kun otetaan huomioon kaikkien ohjelmien käynnistämisessä tapahtuneet viivästykset;

Tulot

141. panee merkille, että tulovirrat perustuvat monikanavaiseen periaatteeseen: a) suurin osuus tulee edelleen jäsenvaltioilta riippuen niiden bruttokansantulosta (BKTL) ja vuonna 2014 tämä osuus oli 94,9 miljardia euroa; b) muihin lähteisiin kuuluvat yksittäisiltä jäsenvaltioilta kerätyt arvonlisäveromaksut, joiden kokonaismäärä on 17,7 miljardia euroa; c) tullit ja maatalousmaksut ovat kolmas merkittävä lähde, joka on yhteensä 16,4 miljardia euroa;

142. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosina 2011–2012 antamasta kolmesta suosituksesta kahta suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön suurimmaksi osaksi ja yhtä suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön joiltakin osin; BKTL

143. korostaa, että niin kauan kuin unionin omien varojen järjestelmää ei muuteta, BKTL on keskeinen unionin talousarvion tulojen taustalla oleva parametri, ja korostaa, että sen asianmukainen ja objektiivinen mittaaminen on näin ollen keskeinen asia ja ainoa merkittävä aihe tulojen osalta nykyisessä unionin talousarviorakenteessa ja että on erittäin tärkeää, että on olemassa luotettavia ja joustavia tietokantoja jäsenvaltioiden osuuksien laskemiseksi;

144. kehottaa siksi komissiota vakuuttamaan, että jäsenvaltioiden toimittamat BKTL-tiedot ovat luotettavia ja että niiden osuudet ovat näin ollen oikein;

145. muistuttaa, että vuonna 2014 BKTL-tietojen päivitykset johtivat ennennäkemättömän suuriin mukautuksiin jäsenvaltioiden osuuksissa (yhteensä 9 813 miljoonaa euroa);

146. korostaa, että suurten tarkistusten vaikutus BKTL-saldoihin olisi voinut olla pienempi, jos unionilla olisi ollut käytössä yhteinen menettelytapa, jonka avulla olisi yhdenmukaistettu suurten tarkistusten aikataulu;

147. pitää valitettavana, että arvonlisäveropetokset ja erityisesti niin sanotut ketjupetokset tai valeyritykset vääristävät kilpailua ja nielevät kansallisista talousarvioista huomattavia varoja, mikä on haitallista unionin talousarviolle; huomauttaa, että arvonlisäverovaje ja arvonlisäveron keräämättä jäämisestä aiheutunut tappio oli yhteensä 168 miljardia euroa vuonna 2013; panee huolestuneena merkille, että komissiolla ei ole arvonlisäveropetoksia eikä karusellipetoksia koskevia luotettavia tietoja; panee merkille, että nykyinen arvonlisäverojärjestelmä on edelleen hajanainen ja että se luo huomattavia hallinnollisia rasituksia erityisesti pk-yrityksille ja verkkoyrityksille; on huolissaan siitä, että uusi arvonlisäveroa omana varana koskeva vastuujärjestelmä ei pystynyt täysin saavuttamaan yksinkertaistamistavoitettaan, ja korostaa jäsenvaltioiden vastuuta Eurofiscin puutteiden korjaamisessa ja käänteistä verovelvollisuutta koskevien toimintatapojensa koordinoinnin parantamisessa tiedonvaihdon helpottamiseksi ja sääntöjenvastaisuuksien ja petosten torjumiseksi; pyytää komissiota ehdottamaan lainsäädäntöön muutoksia, joiden avulla voidaan tehdä tehokkaita ristiintarkastuksia tulli- ja verotiedoista, ja keskittymään jäsenvaltioiden valvonnassaan niiden tietopyyntöihin antamien vastausten oikea-aikaisuuden ja arvonlisäveroa koskevien tietojen vaihtojärjestelmän luotettavuuden parantamiseen;

Toteutettavat toimenpiteet

148. pyytää komissiota analysoimaan unionin rahoituksen tulevaisuutta arvioimalla omien varojen perustan riittävyyttä;

149. pitää valitettavana, että komission vuonna 2013 tekemiä ehdotuksia siitä, että otetaan käyttöön tarkistuksiin sovellettava yhteinen unionin menettelytapa, ei ole vielä pantu täytäntöön, eikä komissio ole toteuttanut jatkotoimia siitä huolimatta, että 19 jäsenvaltiota ilmoitti, että ne sovittaisivat toimintansa ainakin osittain tarkistuksiin sovellettavan unionin menettelytavan mukaiseksi syyskuuhun 2014 mennessä;

150. panee tyytyväisenä merkille omia varoja käsittelevän korkean tason työryhmän perustamisen; on tyytyväinen mainitun työryhmän vuoden 2014 lopussa esittämään ensimmäiseen arviointikertomukseen ja yhtyy arvioon, jonka mukaan järjestelmä on vähitellen muuttunut pääosin jäsenvaltioiden maksuosuuksien järjestelmäksi, josta vain pienen osan muodostaa aidosti eurooppalainen ja itsenäinen omien varojen järjestelmä; katsoo, ettei nykyinen omien varojen järjestelmä saa jäädä pelkästään nettomaksajista ja -saajista käytyjen kansallisten kiistojen tasolle, mikä on unionin kansalaisille etäinen, vaan siitä on kehitettävä selkeästi unionin yleisen edun ja unionin politiikkojen mukainen järjestelmä;

151. huomauttaa, että varaumien käsittelyyn liittyvistä toimenpiteistä johtuvat suuret muutokset olisivat lieventyneet, jos komission tarkastussykli olisi ollut lyhyempi, ja palauttaa mieliin, että parlamentti kehotti 29. huhtikuuta 2015 antamassaan vastuuvapautta varainhoitovuodelle 2013 koskevassa päätöslauselmassaan komissiota: a) lyhentämään BKTL-tietojen tarkistamisen tarkastussyklinsä kestoa b) rajoittamaan yleisten varaumien käytön poikkeustapauksiin;

152. panee syvästi huolestuneena merkille, että komissio ilmoitti, että seuraava tarkastussykli saadaan päätökseen vasta vuonna 2019 ja että varaumat kattavat vähintään yhdeksän vuotta, kuten aikaisemminkin;

153. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan jäsenvaltioiden tulliviranomaisten suorittamien tarkastusten laatu ei ole parantunut; pitää valitettavana, että komission vuonna 2014 julkaisema päivitetty tullin yritystarkastusopas ei kata tiettyjä tilintarkastustuomioistuimen havaitsemia puutteita eikä etenkään sitä, kuinka on meneteltävä toisessa jäsenvaltioissa tulliselvitetyn tuonnin osalta;

154. pyytää komissiota a) toteuttamaan toimenpiteitä vähentääkseen varaumien kattamaa vuosimäärää BKTL-perusteisten osuuksien seuraavan tarkistussyklin lopussa; b) ottamaan käyttöön järjestelyt, joilla vähennetään niiden tarkistusten vaikutusta, joita jäsenvaltiot esittävät BKTL-varojen keräämisessä käyttämiensä menetelmien ja lähteiden osalta; c) parantamaan jäsenvaltioiden tulliviranomaisille tarkastuksista (erityisesti tulliselvityksen jälkeisistä tarkastuksista) nykyisin annettavaa opastusta; ja d) varmistamaan, että jäsenvaltioilla on käytössä asianmukaiset järjestelmät tulliveloista ja sokerimaksuista annettavien selvitysten laatimista ja hallinnointia varten; e) laajentamaan Eurofiscin riskianalyysivalmiuksia alv-tietojen monikansallisen vaihtojärjestelmän (VIES) avulla;

Parhaat käytännöt

155. katsoo, että tulopuolella virhetaso ei ollut olennainen, mikä on sinällään eräänlainen hyvä käytäntö, ja että nykyinen käytäntö, jossa jäsenvaltiot maksavat osuuden BKTL:n pohjalta, on toistaiseksi järkevä; toteaa kuitenkin, että jos tämä malli halutaan pitää toiminnallisena, se edellyttää jäsenvaltioiden taloudellisen suorituskyvyn jatkuvaa arviointia; katsoo, että vaihtoehtona on parantaa omien varojen perustaa, mikä on tulevaisuudessakin ajankohtainen kysymys;

Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky

Yleiset seikat

156. suhtautuu myönteisesti siihen, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen rakenne seuraa ensimmäistä kertaa 1. tammikuuta 2014 voimaan tulleita monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeita; toteaa, että vuonna 2013 luku oli nimeltään ”Tutkimus ja muut sisäiset politiikat”; katsoo kuitenkin, että tämä rakenteellinen muutos rajoittaa tilintarkastustuomioistuimen päätelmien ja sen aiempina vuosina tekemien päätelmien vertailukelpoisuutta;

157. toteaa myös, että tutkimus ja innovointi kattaa 61 prosenttia (8,1 miljardia euroa) menoista seitsemännen tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelman 2007–2013 ja tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman ”Horisontti 2020” kautta ja että koulutusta, nuorisoa sekä urheilua koskevien ohjelmien (1,5 miljardia euroa), avaruusohjelmien (1,4 miljardia euroa), liikenteen alan ohjelmien (0,8 miljardia euroa) ja muiden toimien ja ohjelmien (1,5 miljardia euroa) osuus oli loput 39 prosenttia;

158. muistuttaa, että otsakkeen 1 a määrärahoja vähennettiin jyrkästi monivuotisesta rahoituskehyksestä käydyissä neuvotteluissa (-24 prosenttia verrattuna komission alkuperäiseen ehdotukseen); on tietoinen siitä, että otsake 1 a sisältää menoja, joiden avulla pyritään esimerkiksi parantamaan tutkimusta ja innovointia, edistämään koulutusjärjestelmiä ja työllisyyttä, varmistamaan digitaaliset sisämarkkinat, edistämään uusiutuvan energian käyttöä ja energiatehokkuutta, nykyaikaistamaan liikennealaa sekä parantamaan liiketoimintaympäristöä erityisesti pk-yritysten osalta;

159. korostaa, että 90 prosenttia tämän alan menoista on avustuksia yksityisille ja julkisille edunsaajille;

160. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosina 2011–2012 antamasta yhdeksästä suosituksesta kolme suositusta oli pantu täytäntöön kokonaisuudessaan ja kuutta suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön suurimmaksi osaksi;

Eurooppa 2020 -strategia

161. on tietoinen siitä, että koko seitsemännen puiteohjelman avustussopimusten kumulatiivinen kokonaismäärä on 26 078 (joista 9 627 on jo saatettu päätökseen); toteaa, että komissio käynnisti samaan aikaan Horisontti 2020 -ohjelman vuosien 2014–2015 työohjelman, joka oli suuri menestys, koska 25. helmikuuta 2015 mennessä saatiin 46 097 ehdotusta: ehdotuspyyntöjä oli 79 ja niissä 25 903 ehdotusta oli tukikelpoisia, 3 765 hyväksyttiin rahoitettaviksi ja 1 410 avustussopimusta tehtiin;

162. on tyytyväinen siihen, että komissio pystyi täyttämään keskeisten suorituskykyindikaattoreiden useimmat tavoitteet; epäilee kuitenkin, että tavoitetta, jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä 3 prosenttia EU:n BKT:sta investoidaan tutkimukseen ja kehitykseen, ei voida saavuttaa; kehottaa kaikkia jäsenvaltioita tarttumaan haasteeseen; toteaa tilanteen näyttävän erityisen vaikealta Espanjassa, Kroatiassa, Luxemburgissa, Portugalissa, Romaniassa, Ruotsissa ja Suomessa; kehottaa komissiota tekemään tarvittavat johtopäätökset vuoden 2016 loppuun mennessä esitettävää monivuotisen rahoituskehyksen tulevaa väliarviointia varten;

163. panee tyytyväisenä merkille eurooppalaisen tutkimuksen (verkostojen) aikaansaamat vaikutukset muun muassa ebola-viruksen torjunnassa, syöpähoitojen parantamisessa, yhtenäisen eurooppalaisen kliinisen tutkimuksen alueen luomisessa, tulvien torjunnassa, elintarviketurvallisuuden lisäämisessä ja risteilyalusten turvallisuuden parantamisessa;

164. suhtautuu myönteisesti siihen, että seitsemännen puiteohjelman jälkiarviointi saatiin käyttöön marraskuussa 2015; odottaa, että sen päätelmät ja suositukset voidaan vielä ottaa huomioon Horisontti 2020 -ohjelman työohjelmissa;

165. panee kiinnostuneena merkille ensimmäiset käytettävissä olevat tiedot innovaatiounionin tilaa koskevasta kertomuksesta 2015 (16), jossa esitetään päivitetty selvitys Eurooppa 2020 -strategian innovaatiounioni-lippulaivahankkeen yhteydessä annettujen 34 sitoumuksen täytäntöönpanosta;

166. muistuttaa, että ”yhteiskunnallinen haaste nro 6” ja etenkin yhteiskuntatieteet ja humanistiset tieteet on ollut yksi parlamentin prioriteeteista, jonka se sisällytti Horisontti 2020 -ohjelmaan sen suunnitteluvaiheessa; muistuttaa tämän osa-alueen merkityksestä unionin kannalta erityisen haasteellisilla aloilla, kuten työttömyyden torjuminen, radikalisoituminen, terrorismi, maahanmuuttajien tukeminen, talous- ja rahapolitiikan ohjaus ja eriarvoisuuden torjuminen; on siksi huolissaan siitä, että ohjelman täytäntöönpanovaiheessa yhteiskuntatieteiden ja humanististen tieteiden prioriteettiasema on heikentynyt, koska ne menettivät johtoasemansa ja niiden maksusitoumusmäärärahoja on vähennetty 40 prosenttia, vaikka Horisontti 2020 -ohjelman kokonaismäärärahojen osuus vuosien 2014–2020 kokonaismäärärahoista on kasvanut;

Hallintoasiat

167. huomauttaa, että a) yleiset päätelmät ja havainnot jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin osalta pätevät myös kilpailukyvyn osalta; b) on olemassa synergiaa ja yhdennetty lähestymistapa erityyppisten tutkimusta, kehitystä ja innovaatioita (T&K&I) tukevien välineiden kesken, mutta niitä olisi kuitenkin parannettava edelleen; c) Horisontti 2020 -ohjelmassa on käytetty yksinkertaisempia sääntöjä kuin seitsemännessä puiteohjelmassa; Horisontti 2020 -ohjelmassa on toisaalta tuettavia alueita, jotka ovat mahdollisesti riskialttiimpia, kuten yrityssuuntautuneet hankkeet, joihin osallistuu pk-yrityksiä ja joissa hyödynnetään uusia innovatiivisia välineitä myös rahoituksessa;

168. kehottaa edunsaajia hyödyntämään mahdollisimman paljon tarkastuslausuntoja, koska ne vähentävät virhetasoa 50 prosentilla varmentamattomiin kuluilmoituksiin verrattuna; katsoo kuitenkin, että ulkoisissa tarkastuksissa todetun virhetason olisi parannuttava oleellisesti, kun otetaan huomioon komission niille antama erityisasiantuntemusta käsittänyt tuki; panee tässä yhteydessä tyytyväisenä merkille kaikki ohjeet, seminaarit, mallit ja luettelon yleisimmistä virheistä, jotka komissio on antanut edunsaajien ja tarkastuselinten käyttöön, mutta kehottaa komissiota toteuttamaan tehokkaampia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ulkoiset tarkastuslausunnot ilmentävät tarkemmin virhetasoa;

169. tukee komission pyrkimystä kehittää riskinhallintaa edelleen tutkimuksen alalla; panee tässä yhteydessä tyytyväisenä merkille, että jälkitarkastusten osalta tarkastettavien osallistujien valinta on jo suurelta osin riskiperusteista ja että komissio odottaa, että 83 prosenttia vuosina 2012–2016 toteutettavista tarkastuksista valitaan riskiperustein;

170. pitää myönteisenä, että on perustettu yhteinen tukikeskus, joka tarjoaa tutkimusta hallinnoiville yksiköille oikeudelliseen neuvontaan, tarkastuksiin, liiketoimintaprosesseihin, tietotekniikkaan ja tietoon liittyviä palveluja;

171. toteaa, että tutkimus- ja innovointitoiminnan merkittävä tukeminen sisältyy ERI-rahastojen kumppanuussopimuksiin ja jäsenvaltioiden ja alueiden toimenpideohjelmiin, mikä luo enemmän synergiaa; ottaa huomioon, että tuen määrä on yli 42 miljardia euroa perustutkimukseen ja -innovointiin ja 118 miljardia euroa tutkimukseen ja innovointiin laajemmassa merkityksessä;

Laillisuus ja sääntöjenmukaisuus sekä virheisiin liittyvät seikat

172. on erittäin huolestunut siitä, että tilintarkastustuomioistuin analysoi 166 tapahtumaa, joista 79:ssä oli virhe; toteaa, että kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevia virheitä oli 53 eli arvioitu virhetaso oli 5,6 prosenttia;

173. pitää huolestuttavana, että kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevista virhetapauksista 27:ssä komissiolla, kansallisilla viranomaisilla tai riippumattomilla tarkastajilla oli käytettävissään riittävästi tietoa, jonka avulla ne olisivat kyenneet estämään tai havaitsemaan ja korjaamaan virheet ennen menojen hyväksymistä; toteaa, että jos kaikkia näitä tietoja olisi hyödynnetty virheiden korjaamiseksi, arvioitu virhetaso olisi tämän luvun osalta ollut 2,8 prosenttiyksikköä alhaisempi; katsoo, että tämä tilanne, joka on säilynyt muuttumattomana jo joidenkin vuosien ajan, on osoitus huolimattomuudesta;

174. ei voi hyväksyä sitä, että EU:n seitsemännen puiteohjelman virhetaso ei ole parantunut kuudenteen puiteohjelmaan verrattuna ja että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston pääjohtajan lausuntojen mukaan virhetaso jopa kasvaa entisestään; katsoo, että seitsemännen puiteohjelman ohjelmien virhetasotilanteen olisi pitänyt parantua ohjelman hallinnoinnista saadun kokemuksen myötä; pitää valitettavana, että virhetason jyrkkä kasvu vuonna 2014 kasvua ja työllisyyttä edistävän kilpailukyvyn alalla on osoitus ohjelman moitteettomasta hallinnoinnista viimeksi kuluneina vuosina;

175. pitää valitettavana, että kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky on vuosina 2013 ja 2014 ollut se unionin menoerä, jonka alalla virhetaso on kasvanut eniten;

176. pitää valitettavana, että virhelähteet ovat pysyneet samoina: a) tutkimuksen alalla (Tutkimus): virheellisesti lasketut henkilöstökulut sekä muut tukeen oikeuttamattomat välittömät kulut, kuten tosittein perustelemattomat matka- tai laitekulut; tukeen oikeuttamattomat välilliset kulut, jotka pohjautuvat virheellisesti laskettuihin yleiskustannuksiin tai joihin sisältyy tukeen oikeuttamattomia kustannuslajeja, jotka eivät liity hankkeeseen; b) muiden rahoitusvälineiden alalla (Muut): perustelemattomat ja tukeen oikeuttamattomat kulut ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomiset; (%) Virhetyyppien osuus virhetasossa Tutkimus Muut Henkilöstökuluja oli laskettu virheellisesti 30,5 2,5 Muut välittömät kustannukset, jotka eivät ole tukikelpoisia 17,5 13,5 Välilliset kustannukset, jotka eivät ole tukikelpoisia 20 Julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomiset 14 Tukeen oikeuttamaton alihankinta 2 Yhteensä 70 30

177. on edelleen vakuuttunut siitä, että komission on jatkettava ponnistelujaan hyväksyttävän tasapainon löytämiseksi sen välillä, että ohjelmat ovat houkuttelevia osallistujille ja että oikeutettu vastuuvelvollisuus ja varainhoidon valvonta toteutuu; palauttaa tässä yhteydessä mieliin pääjohtajan vuonna 2012 antaman lausuman, jonka mukaan menettely, jossa pyritään kaikissa oloissa varmistamaan alle 2 prosentin jäännösvirhetaso, ei ole toteuttamiskelpoinen vaihtoehto (17);

178. huomauttaa, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston pääjohtaja on aiempien vuosien tapaan tehnyt horisontaalisen varauman jäännösvirhetasosta tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston suoraan toteuttamissa seitsemännen puiteohjelman kuluilmoituksissa ja innovatiivisia lääkkeitä koskevan IMI-yhteisyrityksen maksuissa, joiden arvioitu jäännösriski on 3 prosenttia, millä on arviolta 111,39 miljoonan euron vaikutus;

179. toteaa, että varauma ei koskenut tiettyjä seitsemännen puiteohjelman menojen osia, koska oli todisteita siitä, että riskit (ja siten jäännösvirhetasot) ovat huomattavasti alhaisempia kuin kaikkien menojen osalta; ottaa huomioon, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston osalta tämä koskee Fusion for Energy -yhteisyritykselle, Clean Sky -yhteisyritykselle ja polttokenno- ja vety-yhteisyritykselle osoitettuja varoja; ottaa huomioon, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston ulkopuolella tämä koskee myös tutkimuksen toimeenpanoviraston Marie Curie -ohjelmaan kuuluvia menoja ja kaikkia Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanoviraston menoja;

180. katsoo, että horisontaalinen varauma voi olla oikeudellisesti tarpeen, mutta kyseinen varauma saattaa komission varainhoidon huonoon valoon erityisesti, koska tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto voi antaa täyden varmuuden 97 prosentista näistä menoista;

181. panee merkille, että komissio on vuosina 2014 ja 2015 antanut tutkimuksen alalla perintämääräyksiä 42 miljoonan euron edestä; toteaa, että 31 miljoonaa euroa on jo peritty ja että loppua ei ole vielä saatu perittyä joko konkurssin tai kesken olevan pakkoperinnän vuoksi;

182. pitää valitettavana viimeaikaisia lehtitietoja, joissa kyseenalaistetaan tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston valmius suojella tehokkaasti unionin taloudellisia etuja; kehottaa komissiota selvittämään nämä viestimissä laajasti käsitellyt tapaukset, joissa viitataan selviin hallinnollisiin epäkohtiin sekä unionin taloudelliselle edulle ja maineelle aiheutuneeseen ilmeiseen vahinkoon; kehottaa oikeusasiamiestä käynnistämään asiaa koskevan tutkimuksen;

183. pitää valitettavana, että yksinkertaistamistoimet, joiden myötä ennakkotarkastuksista on luovuttu (yli 375 000 euron menoja ei esimerkiksi todenneta ennakkoon), aiheuttavat kumulatiivisia virheitä, joiden seurauksena virhetaso kasvaa yleisesti ja yhä enemmän; toteaa, että virhetasoa ei Horisontti 2020 -ohjelman osalta todennäköisesti saada alenemaan, kun otetaan huomioon yhä useammat elimet, jotka vastaavat seitsemännen puiteohjelman menojen hallinnoinnista;

Tietojen luotettavuuteen liittyvät kysymykset

184. pitää valitettavana, että suorituksiin perustuvaa arviointia varten tarvittavassa sekundaaritietojen analysoinnissa on ongelma; katsoo, että tämä olisi nähtävä lähitulevaisuuden haasteena; muistuttaa, että on tarpeen parantaa tiedonhallintaa;

Suorituksiin perustuva ja tulossuuntautunut lähestymistapa

185. toteaa, että T&K&I:n todelliset vaikutukset ja tulokset kaupallistamisen ja lisäarvon näkökulmasta ovat todella merkittävät;

186. suhtautuu myönteisesti seitsemännen puiteohjelman jälkiarvioinnin suorittaneen korkean tason asiantuntijaryhmän tekemiin myönteisiin arvioihin tuloksista eli siihen, että ohjelmassa luotiin suoraan yli 1,3 miljoonaa työvuotta (kymmenen vuoden aikana rahoitettujen hankkeiden avulla) ja välillisesti neljä miljoonaa työvuotta 25 vuoden aikana ja jokainen seitsemänteen puiteohjelmaan käytetty euro tuotti noin 11 euroa suoria ja välillisiä taloudellisia vaikutuksia innovoinnin, uusien tekniikoiden ja tuotteiden avulla ja että sen rahoitusvaikutus pk-yrityksille ylitti 15 prosentin tavoitteen ja oli 17 prosenttia (viisi miljardia euroa);

187. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuin tarjosi suorituksiin perustuvan lähestymistavan vahvistamiseksi uraauurtavan testin Eurooppa 2020 -strategian indikaattoreista, jossa T&K-menot ovat tärkeässä asemassa;

188. pyytää komissiota välittämään parlamentille ITER-neuvostolle marraskuussa esitetyn toimintasuunnitelman;

189. vaatii komissiota toimittamaan kesäkuuhun 2016 mennessä ajantasaiset tiedot pitkän aikavälin hankeaikataulusta ja siihen liittyvistä ITER-maksuista seuraavan vuoden talousarviopäätösten laatimista varten; muistuttaa, että ITER-ohjelmaa varten on vuodeksi 2016 asetettu syrjään maksumäärärahoja lähes 475 miljoonaa euroa;

Rahoitusvälineet

190. toteaa, että etenkin Horisontti 2020 -ohjelmassa erittäin kehittyneet innovatiiviset rahoitusvälineet ovat yksi tärkeimmistä käytännön täytäntöönpanon osa-alueista; suhtautuu tässä yhteydessä myönteisesti uuden tuotevalikoiman käynnistämiseen vuonna 2014 ohjelmassa ”InnovFin – EU:n rahoitus innovoijille”, joka on Euroopan investointipankkiryhmän (EIP ja EIR) komission kanssa yhteistyössä käynnistämä yhteinen aloite;

191. pyytää komissiota antamaan tulevissa vastuuvapausmenettelyissä InnovFin-ohjelman täytäntöönpanosta tietoa, joka kattaa tähän rahoitusvälineeseen kuuluvan unionin talousarvio-osuuden;

192. muistuttaa, että tietyt alat ja politiikat, kuten rautatieinfrastruktuuri sekä teoreettinen tai perustutkimus, soveltuvat huonommin rahoitettaviksi rahoitusvälineiden kautta ja ovat siksi vaarassa jäädä unionin toimien soveltamisalan ulkopuolelle;

Parhaat käytännöt

193. panee merkille, että tämän alan tarkastustoimia tehostettiin ja yhteisen tarkastusosaston toteuttamaa koordinointia parannettiin ja että sitä tarjotaan kaikille tutkimus- ja innovointimenoihin liittyville pääosastoille, toimeenpanovirastoille ja yhteisyrityksille yhteistyössä toteutettavana hallinnointina;

194. katsoo, että mahdollinen hyvä käytäntö on erityinen ulkoistaminen eli suurten ohjelmien hallinnoinnin antaminen tällä alalla erityisten elinten tehtäväksi; katsoo, että koska tällainen käytäntö on ollut olemassa vasta vähän aikaa, ei ole mahdollista esittää kiistattomia tuloksia mutta metodi ja malli vaikuttavat hyvin innovatiivisilta;

Toteutettavat toimenpiteet

195. toteaa, että komission olisi a) hyväksyttävä toimenpiteitä, joilla vähennetään tämän alan suhteellisen korkeaa virhetasoa, parannetaan tiedonhallintaa myös erittäin kehittyneiden T&K&I-hankkeiden analysoimiseksi ja niiden todellisen vaikutuksen testaamiseksi Horisontti 2020 -ohjelman potentiaalia vasten b) esitettävä kertomus, jossa arvioidaan talousarvion näkökulmasta nykyiset kokemukset uudesta käytännöstä, jossa erityiselimiä käytetään tällä alalla (18), sekä otettava käyttöön säännöllinen raportointi Eurooppa 2020 -strategiaan kuuluvien relevanttien indikaattoreiden noudattamisesta;

196. kehottaa tutkimuksen pääosastoa parantamaan tiedonhallintaa erityisesti tuloskulttuurin mukaisesti, jotta mukaan otetaan kaikki sidosryhmät ja varsinkin uudet, ja parantamaan tiedonhallintaa jäsenvaltioiden edunsaajien kanssa; suosittelee lisäämään riippumattomien tarkastajien osallisuutta siten, ettei keskitytä pelkkiin virheisiin vaan myös tuloksellisuussykliin, mukaan lukien asianmukainen riskiarviointi; katsoo lisäksi, että sääntelyjärjestelyistä olisi tehtävä vaikutustenarviointi;

197. kehottaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa julkaisemaan vuotuisissa toimintakertomuksissaan kattavasti ja yksityiskohtaisesti panoksensa maakohtaisiin suosituksiin, koska näiden suositusten olisi osoitettava, miten pääosasto edesauttaa jäsenvaltioiden edistymistä Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisessa;

198. panee merkille, että komissio on käynnistänyt sidosryhmien kuulemisen uusista yksinkertaistamistoimista, joita pitäisi ottaa käyttöön Horisontti 2020 -ohjelman yhteydessä; pyytää tietoja siitä, miten uusia yksinkertaistamistoimia aiotaan toteuttaa;

199. korostaa, että Horisontti 2020 -ohjelman yksinkertaistamisen ja siihen osallistumisen pitäisi olla myös selityksin varustetun avustussopimuksen ohjaava periaate; painottaa, että seitsemännestä puiteohjelmasta poiketen sisäisesti laskutetut kustannukset on Horisontti 2020 -ohjelmassa jaettava ja niistä on raportoitava eri kustannuslajien mukaisesti, henkilöstökustannukset mukaan luettuina; kehottaa siksi komissiota tarkistamaan huomautukset ja sallimaan sen, että sisäisesti laskutetut kustannukset ovat tukikelpoisia muina välittöminä kustannuksina jakamatta niitä kustannuslajeihin ja käyttämättä palveluille tuntilistoja;

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus

Yleiset seikat

200. suhtautuu myönteisesti siihen, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen rakenne seuraa ensimmäistä kertaa 1. tammikuuta 2014 voimaan tulleita monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeita; toteaa, että vuonna 2013 tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus sisälsi kaksi erillistä lukua, jotka olivat ”Aluepolitiikka, liikenne ja energia” ja ”Työllisyys- ja sosiaaliasiat”; katsoo kuitenkin, että tämä toimintatavan muutos rajoittaa tilintarkastustuomioistuimen päätelmien ja sen aiempina vuosina tekemien päätelmien vertailukelpoisuutta;

201. toteaa, että taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden alalla jaetaan uudelleen merkittävä osa unionin talousarviosta, yhteensä 54,4 miljardia euroa vuonna 2014; toteaa, että tästä määrästä 80 prosenttia oli myönnetty alue- ja kaupunkipolitiikan toimintalohkoon etenkin EAKR:n ja koheesiorahaston välityksellä ja 20 prosenttia oli myönnetty pääasiassa ESR:lle työllisyys- ja sosiaaliasioita varten;

202. toteaa, että EAKR:n ja koheesiorahaston välityksellä tuettiin lähinnä infrastruktuurihankkeita, työpaikkojen luomista ja säilyttämistä, alueiden taloudellista kehitystä edistäviä aloitteita sekä pk-yrityksiä koskevaa toimintaa (EAKR) ja infrastruktuuri-investointeja ympäristön ja liikenteen aloilla (koheesiorahasto);

203. toteaa, että ESR tukee investointeja inhimilliseen pääomaan ja toimia, joilla pyritään parantamaan työntekijöiden ja yritysten sopeutumista työtapojen muutoksiin, parantamaan työllistymismahdollisuuksia, lisäämään heikommassa asemassa olevien ihmisten sosiaalista osallisuutta sekä lisäämään julkishallinnon ja julkisten palvelujen valmiuksia ja tehokkuutta; katsoo, että tulosindikaattoreista huolimatta ESR:n investointien tuloksia on tästä syystä vaikeampi mitata;

204. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosina 2011–2012 antamasta kuudestatoista suosituksesta kahdeksan suositusta oli pantu täytäntöön kokonaisuudessaan, seitsemää suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön suurimmaksi osaksi ja yhtä suositusta pannaan parhaillaan täytäntöön joiltakin osin;

Eurooppa 2020 -strategia

205. toteaa, että alue- ja kaupunkipolitiikan neljä tärkeintä keskeistä tulosindikaattoria ovat seuraavat: luotujen työpaikkojen lukumäärä, tukea saavien tutkimuslaitosten kanssa yhteistyötä tekevien yritysten lukumäärä, tukea saavien yritysten lukumäärä ja uusiutuvien energialähteiden tuotantokapasiteetin lisäys; toteaa, että jäsenvaltioiden täytäntöönpanokertomuksissaan raportoimat saavutukset edistyivät keskimäärin 29 prosenttia edellisvuoteen verrattuna ja että komission mukaan kaikkia tavoitteita ei saavuteta talouskriisin vuoksi; kehottaa komissiota tekemään tarvittavat johtopäätökset vuoden 2016 loppuun mennessä esitettävää monivuotisen rahoituskehyksen tulevaa väliarviointia varten;

206. panee tyytyväisenä merkille komission ponnistelut koheesiopolitiikan panoksen lisäämiseksi unionin talouden ohjausjärjestelmään seulomalla kaikki vuosien 2014–2020 kumppanuussopimukset ja toimenpideohjelmat sen varmistamiseksi, että kesäkuun 2014 loppuun mennessä hyväksytyt maakohtaiset suositukset otettaisiin asianmukaisesti huomioon jäsenvaltioiden kehittämistä ja kilpailukykyä koskevissa strategioissa;

207. toteaa, että vuoden 2015 loppuun mennessä keskimäärin 89 prosenttia vuosien 2007–2013 väliselle ohjelmakaudelle varatuista määrärahoista oli käytetty (käyttöaste huomioonottaen) ja että Italiassa (79 %), Romaniassa (70 %) ja Kroatiassa (59 %) oli jääty jälkeen toteutuksessa;

208. huomauttaa, että kaksi tärkeintä tulosindikaattoria työllisyys- ja sosiaaliasioiden alalla ovat työttömyysaste ja uusien ja/tai säilytettyjen työpaikkojen määrä; panee tyytyväisenä merkille, että ohjelmakauden 2007–2013 jälkiarvioinnin alustavien tulosten mukaan 8,8 miljoonaa ESR:n osallistujaa sai työpaikan (tai säilytti työpaikkansa) ESR:n tukitoimien seurauksena tänä aikana vuoden 2013 loppuun mennessä; pitää myönteisenä myös sitä, että yli 300 000 ESR:n tukemaa ihmistä aloitti itsenäisen ammatinharjoittamisen ja että yli 50 000 startup-yritystä sai tukea;

209. pitää nuorisotakuuta erityisen tärkeänä; panee näin ollen tyytyväisenä merkille, että 110 300 työtöntä nuorta osallistui nuorisotyöllisyysaloitteen välityksellä (YEI) rahoitettuihin toimiin vuonna 2014; toteaa, että 1,3 miljardia euroa on jo myönnetty kentällä toteutettaville hankkeille; on tässä yhteydessä kiitollinen tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 3/2015 annetuista ohjeista ja komission rakentavasta reaktiosta havaintoihin; korostaa kuitenkin, että joissakin jäsenvaltioissa on vielä joitakin vaikeuksia toteuttaa nuorisotakuu ja varmistaa riittävä hankevalmistelu nuorisotyöllisyysaloitteelle;

210. panee merkille Euroopan globalisaatiorahastoa (EGR) koskevan komission kertomuksen havainnot, joista käy ilmi, että kahden vuoden aikana (2014–2015) yhteensä 7 636 työntekijää (44,9 prosenttia edunsaajista) oli löytänyt uuden työpaikan EGR:n toteuttamiskauden aikana;

211. yhtyy komission näkemykseen siitä, että työttömyysasteet (erityisesti pitkäaikaistyöttömyys) ja työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten (NEET-nuoret) osuus ovat osoituksia kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuudesta työmarkkinoilla; ottaa huomioon, että viisi maata, joissa pitkäaikaistyöttömyysaste on unionissa korkein (osuutena työvoimasta), ovat Kreikka (19,5 %), Espanja (12,9 %), Kroatia (10,1 %), Slovakia (9,3 %) ja Portugali (8,4 %) ja että unionin keskiarvo on 5,1 prosenttia; ottaa huomioon, että maat, joissa NEET-nuorten osuus on suurin, ovat Kypros (33,7 %), Bulgaria (30,9 %), Unkari (30,3 %), Kreikka (30,0 %) ja Romania (26,9 %) ja että unionin keskiarvo on 16,37 prosenttia;

212. suhtautuu myönteisesti ohjelmakauden 2007–2013 EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmien täytäntöönpanoon, joka näkyy joistakin jäsenvaltioiden vuosittain raportoimista keskeisistä indikaattoreista ja uusimpien käytettävissä olevien tietojen alustavan arvioinnin tuloksista, jotka osoittavat, että noin 950 000 työpaikkaa on luotu, 36 000 yritystä on tehnyt yhteistyötä tutkimuslaitosten kanssa, yli 270 000 yritystä on saanut tukea ja uusiutuvien energialähteiden tuotantokapasiteetti on lisääntynyt yli 4 000 megawattia;

213. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin on ensimmäistä kertaa yrittänyt arvioida myös ohjelmien tuloksellisuusnäkökohtia koeluontoisessa tarkastuksessa, ja toteaa tarkastuksen perusteella, että 89 hankkeessa yhteensä 186:sta (48 prosenttia) saavutettiin (tai ylitettiin) kaikki tavoitearvot, jotka oli määritetty hankkeen tuloksellisuuden mittaamista ajatellen; panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi 56 hankkeen yhteydessä (30 prosenttia), että yhden tai useamman hanketta varten määritellyn indikaattorin osalta ei saavutettu tavoiteltua arvoa ja että 17 tapauksessa (9 prosenttia) määräaikaa noudatettiin joidenkin (mutta ei kaikkien) tavoitearvojen osalta tarkastusajankohtaan mennessä; kannustaa tilintarkastustuomioistuinta kehittämään tätä toimintaa erityisesti uuden rahoituskauden 2014–2020 ohjelmien yhteydessä;

Hallintoasiat

214. korostaa, että monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeen 1 b menoja hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa; toteaa, että tällä alalla jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa toimenpideohjelman täytäntöönpanosta ja sääntöjenvastaisten menojen ehkäisemisestä, havaitsemisesta ja korjaamisesta;

215. korostaa painokkaasti, että erityisesti koheesiopolitiikan tapauksessa yhteistyössä harjoitettavan hallinnoinnin osuus on merkittävä, sillä ohjelmat pannaan täytäntöön jäsenvaltioissa ja niiden alueilla unionin yhteisten sääntöjen mukaisesti mutta niiden erityistarpeita kunnioittaen ja toiseksi useissa tapauksissa kyseessä on myös yhteisrahoitus, kun jäsenvaltiot ja edunsaajat osarahoittavat hankkeita;

216. pitää sietämättömänä, että kahdessakymmenessäyhdessä tapauksessa, jotka koskivat edunsaajien tekemiä määrällisesti ilmaistavissa olevia virheitä, kansallisilla viranomaisilla oli käytettävissään riittävästi tietoa, jonka avulla ne olisivat kyenneet estämään tai havaitsemaan ja korjaamaan virheet ennen kuin menot ilmoitettiin komissiolle; toteaa, että jos kaikkia näitä tietoja olisi hyödynnetty virheiden korjaamiseksi, arvioitu virhetaso olisi tämän luvun kohdalla ollut 1,6 prosenttiyksikköä alhaisempi; toteaa lisäksi, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että 13 tapauksessa sen