CORRIGENDUM This document corrects document SWD(2019) 136 final of 04.04.2019 - Correction of translation errorrs The text shall read as follows:

·Suomi on ottanut käyttöön ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevan kansallisen strategian ja asettanut keskus-, alue- ja paikallishallinnolle kunnianhimoisia erityistavoitteita; myös ajan myötä vähitellen kasvavia tavoitteita on asetettu.

Merten suojelussa Suomi on ilmoittanut uusista toimenpiteistä kaikkien kuvaajien kohdalla ja käyttänyt siksi tilaisuutta hyväkseen kehittääkseen uusia aloitteita meriympäristönsä paineiden vähentämiseksi. Vaikka Suomen toimenpideohjelmassa käsitellään merkityksellisimpiä paineita ja tavoitteita, toimenpiteet eivät kata tiettyjä paineita ja toimia ja niihin liittyviä vaikutuksia, jotka on paikallistasolla määritetty merkittäviksi. Suomi on myös ilmoittanut, ettei se odota saavuttavansa ympäristön hyvää tilaa vuoteen 2020 mennessä useiden näkökohtien osalta. Näin ollen Suomen toimenpideohjelma on EU:n vaatimusten noudattamisen kannalta vain osittain asianmukainen.

Suomi on panostanut paljon kierrätysasteensa parantamiseen. Näistä toimista huolimatta Suomi saattaa kuitenkin jäädä jälkeen vuodelle 2020 asetetusta yhdyskuntajätteen 50 prosentin kierrätystavoitteesta. Suomen on myös tehtävä enemmän saavuttaakseen vuoden 2020 jälkeistä aikaa koskevat kierrätystavoitteet. Tämä vaatii erityisesti toimia yhdyskuntajätteen polttamisen vähentämiseksi.

Ekoinnovoinnin taso on ollut Suomessa jatkuvasti korkea. Yksi ekoinnovointia keskeisesti edistävistä tekijöistä on Suomen erinomainen suoriutuminen kiertotalouden alalla.

Luonnonsuojelun alalla toteutetaan parhaillaan EU:n rahoituksen tehokkaan käytön ansiosta joitakin toimenpiteitä Natura 2000 -alueiden ennallistamiseksi ja hoitamiseksi. Lajien ja luontotyyppien suojelemiseen maatalouden avulla tarkoitettujen toimenpiteiden paremmassa soveltamisessa on myös edistytty jonkin verran. On kuitenkin epäselvää, ovatko nämä toimenpiteet riittäviä hyvittääkseen maataloustuotannon tehostamisen ja siitä johtuvan rehevöitymisen, jota tapahtuu laajemmalla maaseudulla.

Vedenlaadusta Suomi toteaa, että kaupungeissa ja teollisuudessa on edistytty hyvin pistekuormituslähteiden päästöjen vähentämisessä ja että myös metsätalouteen liittyvissä toimenpiteissä, vesistöjen kunnostamisessa ja hydrologis-morfologisen paineen hallitsemisessa on edistytty. Lisätoimenpiteitä tarvitaan kuitenkin esimerkiksi maatalouden kohdalla.

Myös kunnat ovat aktiivisia kiertotalouden alalla. Fisu (Suomen kestävät kunnat) on Suomen kuntien verkosto, joka on sitoutunut pyrkimään hiilineutraaliuteen ja jätteettömyyteen ja ylikulutuksen vähentämiseen vuoteen 2050 mennessä. Tällä hetkellä verkostoon kuuluu 11 kuntaa .

Koulutus on tärkeässä osassa kehitettäessä kiertävyyteen liittyvää asiantuntemusta. Suomi tasoittaa tietä sisällyttämällä kiertävyyden opinto-ohjelmiin: Sitra tekee tällä hetkellä yhteistyötä 11 yliopiston, 14 ammattikorkeakoulun ja 12 ammattioppilaitoksen kanssa tuodakseen kiertävyyden osaksi korkea-asteen koulutusta. Suomen tavoite on kouluttaa 60 000 tulevaa kiertotalouden asiantuntijaa vuonna 2018.

Tällä hetkellä kaikkiaan 71 707:stä EU:n ympäristömerkin saaneesta tuotteesta ja 2 167 lisenssistä EU:ssa yli 2 613 tuotetta ja 18 lisenssiä tulee Suomesta. Tämä kertoo näiden lisenssien korkeasta käyttöasteesta. Toisin kuin EU:n ympäristömerkkien rekisteröinnin kohdalla, Suomessa ei ole juurikaan järjestöjä, jotka osallistuisivat EU:n ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS). EMAS on Euroopan komission kehittämä ensiluokkainen hallinnointiväline, jonka avulla yritykset ja muut organisaatiot voivat arvioida ympäristötehokkuuttaan, raportoida siitä ja parantaa sitä. Näiden EMAS-rekisteröintien kattavuus on Suomessa kaikesta huolimatta laaja yritysten runsaan osallistumisen takia.

Hallitusohjelmassa vuosille 2015–2019 asetetaan uusia T&K-politiikan tavoitteita ja korostetaan erityisesti yliopistojen ja yritysten yhteistyön merkitystä. Uusia kasvualoja, joille nyt investoidaan, ovat muun muassa biotalous, puhtaat ja vihreät teknologiat, terveydenhoito ja digitalisaatio. Suomessa on viime vuosina leikattu huomattavasti T&K- ja T&I-rahoitusta, mikä on mahdollisesti jarruttanut alan toimijoiden kehittymistä.

Suomen osuus maailmanlaajuisista Cleantech-markkinoista ylittää yhden prosentin, mikä on noin kaksi kertaa Suomen panos maailmanlaajuiseen BKT:hen. Noin 68 prosenttia Suomessa toimivista Cleantech-yrityksistä on joko mikroyrityksiä tai pk-yrityksiä, joilla on alle 250 työntekijää.

Vastaavasti voidaan katsoa, että Suomen poliittinen toimintaympäristö tukee ekoinnovointia. Viime vuosina on sovittu suuresta määrästä erilaisia toimintapolitiikkoja, toimintaohjeita ja poliittisia asiakirjoja, ja lopullisena tavoitteena on ollut tehdä Suomesta ekoinnovoinnin maailmanlaajuinen johtaja.

Suomessa on jatkuvasti tapahtunut paljon ekoinnovointia; se on noussut vuonna 2014 saavuttamaltaan neljänneltä sijalta EU:ssa nykyiselle toiselle sijalle.

Vastaavasti voidaan katsoa, että Suomen poliittinen toimintaympäristö tukee ekoinnovointia. Viime vuosina on sovittu suuresta määrästä erilaisia toimintapolitiikkoja, toimintaohjeita ja poliittisia asiakirjoja, ja lopullisena tavoitteena on ollut tehdä Suomesta ekoinnovoinnin maailmanlaajuinen johtaja.

EU on sitoutunut toteuttamaan kunnianhimoisia ilmastotoimia kansainvälisesti sekä EU:ssa, koska se on ratifioinut Pariisin ilmastosopimuksen 5. lokakuuta 2016. EU:n tavoite on vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja vähintään 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä, vuoden 1990 tasoon verrattuna. EU:n pitkän aikavälin tavoite on vähentää päästöjä 80–95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, osana kehittyneiden maiden ryhmänä vaatimia toimia. Ilmastonmuutoksen haitallisiin vaikutuksiin sopeutuminen on erittäin tärkeää, jotta voidaan lieventää sen jo näkyvissä olevia vaikutuksia ja parantaa valmistautumista tuleviin vaikutuksiin ja niiden sietokykyä.

Huolimatta näistä toimista, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä, Suomen on myös tehtävä enemmän noudattaakseen vuoden 2020 jälkeistä aikaa koskevia kierrätystavoitteita . Tämä vaatii erityisesti toimia yhdyskuntajätteen polttamisen vähentämiseksi.

Suomi on osittain erittäin maaseutuvoittoista, ja näiden alueiden väestötiheys on alhainen. Keräys ei näillä alueilla ole ollut etusijalla, koska keräysmäärät ovat pieniä ja kiinteistöjen väliset etäisyydet suuria. Ovelta ovelle tapahtuvat kierrätyskeräykset esikaupunkialueilla eivät myöskään ole olleet etusijalla, koska laajennetun tuottajavastuun järjestelmät ovat olleet hajanaisia. Lisäksi kuntien tehtävät ja vastuualueet ovat muuttuneet toistuvasti viime vuosina. Tämä on johtanut epävarmuuteen ja vähäisiin investointeihin.

Suomi on panostanut paljon kierrätysasteensa parantamiseen. Tästä edistyksestä huolimatta Suomi listattiin komission varhaisvaroituskertomuksessa yhtenä niistä jäsenvaltioista, joiden osalta on vaarana, että yhdyskuntajätteen kierrätykseen liittyvä 50 prosentin tavoite vuodelle 2020 jää täyttymättä .

Vuoden 2014 jälkeen yhdyskuntajätteen kierrätystä on saatu lisättyä huomattavasti eli 8 prosenttiyksikköä, ja sen osuus oli 41 prosenttia vuonna 2017 (kompostoinnin osuus oli 13 prosenttia). Tämä on hieman EU:n keskiarvon (46 prosenttia) alapuolella, kuten kaaviosta 6 näkyy. Lisäyksen syitä olivat i) Suomen keskittyminen erilliskeräykseen ympäristötietoisilla kaupunkialueilla, muun muassa kerrostaloissa, ii) panttijärjestelmä juomapakkauksille, iii) biojätteen erilliskeräyksen lisääminen vuodesta 2012 alkaen ja iv) vuoden 2015 tietojen korjaaminen kaupallisten yritysten keräämän pahvin ottamiseksi mukaan (tämä aiheutti noin 7 prosentin osuuden lisäyksestä). Biohajoavan ja muun orgaanisen jätteen kaatopaikalle sijoittamisen kieltäminen sai aikaan merkittäviä investointeja jätteestä energiaa laitoksiin ja biojätteen keräykseen ja käsittelyyn.

Kaavioon 5 on koottu eri tavoin käsitelty yhdyskuntajäte Suomessa kilogrammoina asukasta kohti. Kaavio osoittaa, että kaatopaikalle sijoittaminen on vähentynyt jatkuvasti vuodesta 2013 alkaen ja kierrätys lisääntynyt. Vuonna 2017 Suomessa poltettiin yli puolet (59 prosenttia) jätteestä, ja tällä tasolla on pysytty melko vakaasti vuodesta 2014 lähtien.

Suomessa syntyneen yhdyskuntajätteen määrä oli 510 kg asukasta kohti vuonna 2017, mikä on EU:n keskiarvon yläpuolella (487 kg vuodessa asukasta kohti vuonna 2017) . Määrä on vaihdellut viime vuosina.

Suomessa hyväksyttiin vuonna 2005 kansallinen sopeutumisstrategia laajemman kansallisen energia- ja ilmastostrategian itsenäisenä osana. Kansallisen sopeutumisstrategian tarkistaminen vuonna 2014 johti uuden kansallisen ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan kehyksen julkaisemiseen. Kehys tunnetaan nimellä Kansallinen ilmastonmuutokseen sopeutumissuunnitelma 2022. Sopeutumissuunnitelman keskeinen periaate on ilmastonmuutokseen sopeutumisen ottaminen osaksi kaikkien toimialojen ja toimien tavanomaista suunnittelua, toimeenpanoa ja kehittämistä. Sopeutumissuunnitelman toimeenpanoa seuraamaan ja arvioimaan on nimetty kansallinen seurantaryhmä, johon kuuluu edustajia asianomaisista ministeriöistä, tutkimuslaitoksista, alueellisista ja paikallisista elimistä ja toimijoista. Seurannan tueksi on kehitetty indikaattoreita, jotka liittyvät ihmisten terveyteen kohdistuviin riskeihin ja tulvariskialueilla toteutettuihin sopeutumistoimenpiteisiin. Indikaattorien pohjalta julkaistiin raportti vuonna 2017.

Kasvihuonekaasupäästöt ja metsistä ja maataloudesta peräisin olevat poistumat lasketaan Kioton pöytäkirjan mukaisesti. Kioton pöytäkirjan mukaisesti ilmoitettujen määrien mukaan Suomen nettopoistumat olivat vuosina 2013–2016 keskimäärin -49,2 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia. Tältä osin Suomen panos EU-28:n -384,4 miljoonan hiilidioksidiekvivalenttitonnin vuotuiseen keskimääräiseen nieluun on 12,8 prosenttia. Saman kauden tilitykset osoittavat keskimäärin 0,8 miljoonan hiilidioksidiekvivalenttitonnin nettodebet-saldon, mikä vastaa -0,7 prosentin negatiivista panosta EU-28:n -115,7 miljoonan hiilidioksidiekvivalenttitonnin tilitettyyn nieluun. Suomi on yksi kuudesta EU:n jäsenvaltiosta, joiden nettosaldo on debet-puolella tässä alustavassa tilityksessä. Suomi on yksi kahdeksasta EU:n jäsenvaltiosta, jotka ylittävät 3,5 prosentin päästökaton suhteessa perusvuoden (1990) päästöihin.

F-kaasuasetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava koulutus- ja sertifiointiohjelmia, otettava käyttöön seuraamuksia koskevia sääntöjä ja ilmoitettava näistä toimenpiteistä komissiolle vuoteen 2017 mennessä. Suomi on ilmoittanut komissiolle molemmista toimenpiteistä.

Suomen kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman laadinnan perustana olivat valtioneuvoston selonteko kansallisesta energia- ja ilmastostrategiasta vuoteen 2030 (syksy 2016), keskipitkän aikavälin ilmastopolitiikan suunnitelma (syksy 2017) ja muut asiaan liittyvät asiakirjat. Suomen pitkän aikavälin tavoite on tulla hiilineutraaliksi yhteiskunnaksi vuosisadan puoliväliin mennessä. Suomi aikoo laatia hiilineutraaliuden saavuttamiseksi pitkän aikavälin strategian, joka ulottuu vuoteen 2050. Strategia on tarkoitus saada viimeisteltyä vuoden 2019 aikana.

Niiden päästöjen osalta, joita EU:n päästökauppajärjestelmä ei kata, jäsenvaltioilla on sitovia kansallisia tavoitteita, jotka kuuluvat taakanjakolainsäädännön soveltamisalaan. Suomen päästöt olivat vuosina 2013–2015 aina pienemmät kuin sen vuotuinen päästökiintiö, mutta vuonna 2016 päästöt olivat vuotuista päästökiintiötä suuremmat. Alustavien tietojen mukaan vuoden 2017 päästöt ylittivät vuotuisen päästökiintiön 2 prosenttiyksiköllä. Vuoden 2020 osalta Suomen kansallinen tavoite EU:n taakanjakopäätöksen mukaan on vähentää päästöjä 16 prosenttia vuoden 2005 tasoon verrattuna. Vuoden 2030 osalta Suomen kansallinen tavoite EU:n taakanjakoasetuksen mukaan on vähentää päästöjä 39 prosenttia vuoden 2005 tasoon verrattuna. Suomi on arvioinut, että ilman lisätoimenpiteitä se saattaa jäädä vuoden 2020 tavoitteestaan 1 prosenttiyksikön ja vuoden 2030 tavoitteestaan 17 prosenttiyksikköä.

Kun otetaan huomioon Suomen metsäpeite, on kaiken kaikkiaan todettava, että metsä- ja suoalueisiin liittyvien lajien ja luontotyyppien suotuisaa suojelun tasoa ei saavuteta, jos kaupallisessa metsätaloudessa ei pyritä paremmin luonnon monimuotoisuuteen liittyviin tavoitteisiin, myös Natura 2000 -verkoston ulkopuolella. Esimerkiksi pesimäkauden aikana toteutettavan puunkaadon oikeudellista kehystä on ehkä mukautettava, jotta voidaan ottaa paremmin huomioon lajien tarpeet ja EU:n oikeudelliset vaatimukset. On myös tunnustettu tosiasia, että on ryhdyttävä toimiin rinnakkaiselon mahdollistamiseksi joidenkin suojeltujen lajien kanssa. Tämä koskee esimerkiksi joitakin suurpetoja ja joitakin lintulajeja, jotka rakentavat suuria yhdyskuntia. Tämä takaa niiden suojelun tason parantumisen tai säilyttämisen pitkällä aikavälillä.

Suomen pinta-alasta noin 78 prosenttia on metsämaata. Metsäalasta on kuitenkin vain noin 9 prosenttia suojeltu tiukasti kaikilta metsätalouden toimenpiteiltä, ja suurin osa suojelualueista sijaitsee Pohjois-Suomessa. Suomi pyrkii tällä hetkellä kunnianhimoiseen biotaloustavoitteeseen, johon liittyy myös puutavaran käytön lisääminen.

Uusimman lintujen punaisen listan (2015) mukaan 245 lintulajista 36 prosenttia on uhanalaisia, 9 prosenttia silmälläpidettäviä ja 55 prosenttia elinvoimaisia. Kohdennetuilla suojelutoimilla on saatu aikaan tuloksia, mikä näkyy maa- ja merikotkien, valkoselkätikkojen ja muuttohaukkojen kannan elpymisenä. Toisaalta yleisten metsälintujen vähentyminen Etelä-Suomen hoidetuista metsistä on herättänyt viime aikoina huolta. Nisäkkäiden punaiseen listaan (2015) liittyvä arviointi osoittaa, että naali on äärimmäisen uhanalainen laji ja saimaannorppa, ahma, susi ja ripsisiippa ovat uhanalaisia lajeja. Metsäjänis ja saukko eivät kuitenkaan enää ole uhanalaisia. Lintujen kohdalla merkittävimpiä uhkia ovat pesimisalueilla, muuttoreiteillä ja talvehtimispaikoilla tapahtuvat muutokset. Nisäkkäiden kohdalla merkittävimpiä uhkia ovat metsästys (myös laiton metsästys), ilmastonmuutos ja pieniin kantoihin liittyvät satunnaiset tekijät.

Suomen alueella esiintyvistä lajeista on hyvät tiedot. Suomessa elävistä 45 000 lajista uhanalaisuuden arvioiminen on ollut mahdollista yli 21 000 lajin kohdalla. Johtopäätös on se, että kymmenesosa Suomessa arvioiduista lajeista on uhanalaisia.

Ahvenanmaan itsehallintoalueen, jolla Natura 2000 -alueiden oikeudellinen kehys ja hallintavälineet on vielä vakiinnutettava, ulkopuolella Suomi on kehittänyt uuden suunnittelu- ja seurantajärjestelmän suojelualueitaan varten. Järjestelmä sisältää erityisen määräaikaisen arvioinnin Natura 2000 -alueiden luontotyyppien ja lajien suojelun tasosta. Hoitosuunnitelmat on yhdistetty järjestelmään. Koska 80 prosenttia Natura 2000 -alueista on valtion omistuksessa, useimpia Suomen Natura 2000 -alueista hoitaa yksi valtion omistama organisaatio, Metsähallitus, joka vastaa valtion maiden ja vesien käytöstä.

Vuoden 2017 lopulla Suomessa oli 468 lintudirektiivin mukaista erityistä suojelualuetta ja 1 721 luontotyyppidirektiivin mukaista yhteisön tärkeänä pitämää aluetta. Päällekkäisyyksien takia Suomessa on yhteensä 1 865 Natura 2000 -verkostoon kuuluvaa meri- ja maa-aluetta, joista 87 sijaitsee Ahvenanmaalla. Verkoston maa-alueet kattavat 14,45 prosenttia Suomen pinta-alasta (EU:n keskiarvo on 18,17 prosenttia). Erityiset suojelualueet kattavat 7,3 prosenttia (EU:n keskiarvo 12,4 prosenttia) ja yhteisön tärkeinä pitämät alueet 14,4 prosenttia (EU:n keskiarvo 13,9 prosenttia).

1.Verkostot ja tietojenvaihto: Verkostot ja tietojen vaihto: Vuonna 2016 järjestettiin vapaaehtoisille ja kiinnostuneille sidosryhmille ensimmäinen verkostoitumistapaaminen, jossa he voivat keskustella viimeaikaisista havainnoista ja raportoida MAES-prosessista. Tarkoitus on toistaa tapahtuma vuosittain.

Suomi on osallistunut aktiivisesti ESMERALDA-hankkeeseen39. Hankkeessa on jatkettu Suomen ekosysteemipalvelujen arvoa ja yhteiskunnallista merkitystä koskevaa arviointityötä ja kehitetty edelleen Suomen ekosysteemipalvelujen indikaattoreita. Hankkeen täytäntöönpano on lähes valmis. Kattavaa kansallista kertomusta ekosysteemeistä ja ekosysteemipalveluista ei kuitenkaan ole laadittu.

EnRoute-hanke (2017–2018), johon Helsingin kaupunki on liittynyt, tarjoaa mahdollisuuksia tehdä vihreästä infrastruktuurista olennainen osa kaupunkipolitiikkaa ja kaupungin hallintoa. SustainBaltic-hankkeessa (2016–2018) , joka koskee meri- ja rannikkopolitiikkaa, keskitytään sellaisten integroidun rannikkoalueiden hallinnan suunnitelmien laatimiseen, jotka säilyttävät ihmisten ja ekologisia verkostoja. Terveydenhoidon alalla Suomi on kehittänyt luontopohjaisia ehkäiseviä toimenpiteitä haavoittuvassa asemassa olevien yhteiskuntaryhmien hyvinvoinnin lisäämiseksi.

EU on antanut ohjeita vihreän ja sinisen infrastruktuurin laajemmasta hyödyntämisestä Suomessa ja lisännyt maakohtaisen sivun luonnon monimuotoisuutta käsittelevään eurooppalaiseen BISE-tietojärjestelmään . Näistä tiedoista on hyötyä myös vuoteen 2020 ulottuvan luonnon monimuotoisuutta koskevan EU:n strategian loppuarvioinnissa.

Suomi sijoittuu EU:n keskiarvon alapuolelle keinotekoisen maanpeitteen osuudessa: sitä on vain 1,6 prosenttia (EU-28:n keskiarvo: 4,1 prosenttia). Väestöntiheys on 18,1/km2, mikä on myös EU:n keskiarvon (118) alapuolella .

Maaperän suojelua koskevassa EU:n teemakohtaisessa strategiassa on otettu esille tarve varmistaa maaperän kestävä käyttö. Tämä edellyttää, ettei maaperän anneta pilaantua enempää, että maaperälle kuuluvat tehtävät säilyvät ja että pilaantunut maaperä ennallistetaan. Resurssitehokasta Eurooppaa koskevassa vuoden 2011 etenemissuunnitelmassa esitetään, että vuoteen 2020 mennessä EU:n politiikoissa on otettava huomioon niiden suorat ja välilliset vaikutukset maankäyttöön.

Suomi on ilmoittanut komissiolle toimivaltaiset viranomaisensa, jotka vastaavat haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen täytäntöönpanosta, kuten asetuksen 24 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Se on ilmoittanut komissiolle kansalliset säädökset, jotka koskevat rikkomuksiin sovellettavia seuraamuksia, kuten haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen 30 artiklan 4 kohdassa edellytetään, ja on siten tältä osin täyttänyt ilmoitusvelvollisuutensa.

Perustason jakautumaa koskeva raportti (kaavio 11), jota varten Suomi tarkasteli maakohtaisia ja verkostotason tietojaan, osoittaa, että ensimmäiseen EU:n luetteloon kuuluvista 37 lajista seitsemää on havainnoitu luonnossa Suomessa, kaikki ovat vakiintuneita mutta mikään ei näyttäisi olevan kovin laajalle levinnyt. Villasaksirapu (Eriocheir sinensis) on levinnyt laajalle rannikkoalueilla.

Saastuminen voi heikentää huomattavasti maaperän laatua ja vaarantaa ihmisten terveyden tai ympäristön. Euroopan komission hiljattain julkaisemassa raportissa arvioitiin, että mahdollisesti saastuttavaa toimintaa on harjoitettu tai harjoitetaan edelleen noin 2,8 miljoonassa kohteessa EU:ssa. EU:n tasolla 650 000 näistä kohteista on rekisteröity kansallisissa tai alueellisissa kartoituksissa. Saastuneista kohteista 65 500 on jo kunnostettu. Suomi on rekisteröinyt 26 200 kohdetta, joissa mahdollisesti saastuttavaa toimintaa on harjoitettu tai harjoitetaan, ja se on jo kunnostanut 5 700 kohdetta tai soveltanut niihin jälkihoitotoimenpiteitä.

Kaavio 12: Keinotekoisen maanpeitteen osuus, 2015

Veden aiheuttama maaperän eroosio on luonnollinen prosessi, mutta tätä luonnollista prosessia voivat pahentaa ilmastonmuutos ja ihmisen toiminta, kuten asiaankuulumattomat maatalouskäytännöt, metsien hävittäminen, metsäpalot tai rakennustyöt. Runsas maaperän eroosio voi vähentää maatalouden tuottavuutta ja vaikuttaa kielteisesti ja rajojen yli luonnon monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin sekä jokiin ja järviin (sedimentoitumisen lisääntyminen, epäpuhtauksien kulkeutuminen). RUSLE2015-mallin mukaan veden aiheuttama maaperän hävikki on Suomessa keskimäärin 0,06 tonnia hehtaaria kohti vuodessa (t ha−a yr−y), verrattuna EU:n keskiarvoon, joka on 2,46 t ha−a yr−y. Tämä kertoo, että maaperän eroosio on Suomessa hallinnassa. On tärkeää ottaa huomioon, että nämä luvut on saatu mallin tuloksena eikä niitä pidä katsoa kentällä mitatuiksi arvoiksi. Tosiasiallinen maaperän hävikki voi vaihdella merkittävästi jäsenvaltion sisällä paikallisten olosuhteiden mukaan.

Maaperän orgaanisella aineksella on tärkeä tehtävä hiilen kiertokulussa ja ilmastonmuutoksessa. Maaperä on valtamerten jälkeen toiseksi suurin hiilinielu maailmassa.

Merten suojelu

EU:n rannikko- ja merialueita koskevassa toimintapolitiikassa ja lainsäädännössä edellytetään, että vuoteen 2020 mennessä merivesiin kohdistuvien paineiden vaikutusta vähennetään ympäristön hyvän tilan saavuttamiseksi tai ylläpitämiseksi ja että rannikkoalueita hoidetaan kestävällä tavalla.

Meristrategiapuitedirektiivillä pyritään saavuttamaan ympäristön hyvä tila EU:n merivesissä vuoteen 2020 mennessä. Tässä tarkoituksessa jäsenvaltioiden on laadittava ja pantava täytäntöön merivesiään varten meristrategia ja tehtävä yhteistyötä saman merialueen tai osa-alueen jakavien EU-maiden kanssa.

Jäsenvaltioiden on laadittava ja pantava täytäntöön merivesiään varten meristrategia ja tehtävä yhteistyötä saman merialueen tai osa-alueen jakavien jäsenvaltioiden kanssa.

Suomessa Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissiolla (Helsingin komissiolla) on tärkeä tehtävä meristrategiapuitedirektiivin edellyttämien tavoitteiden saavuttamisessa. Nämä meristrategiat käsittävät eri vaiheita, jotka kehitetään ja pannaan täytäntöön kuuden vuoden sykleissä. Viimeisimmässä vaiheessa jäsenvaltioiden oli laadittava toimenpideohjelmansa ja toimitettava ne komissiolle 31. maaliskuuta 2016 mennessä. Komissio arvioi, olivatko Suomen toimenpiteet asianmukaisia ympäristön hyvän tilan saavuttamiseksi.

Suomi on ilmoittanut uusista toimenpiteistä kaikkien kuvaajien kohdalla ja käyttänyt siksi tilaisuutta hyväkseen kehittääkseen uusia aloitteita meriympäristönsä paineiden vähentämiseksi erityisesti meristrategiapuitedirektiivin mukaisesti. Esimerkiksi merten roskaantumisen ja vedenalaisen melun osalta suunnitellaan tiettyjen toimenpiteiden vaiheittaista käyttöönottoa. Tämä on myönteinen seikka, koska se kertoo yksityiskohtaisesta suunnittelusta. Näissä tapauksissa toimenpiteiden ensimmäisissä vaiheissa (2016–2017) keskitytään tietoaukkojen korjaamiseen tutkimuksen ja selvitysten avulla. Myöhemmissä vaiheissa (vuonna 2018 ja sen jälkeen) keskitytään tiettyjen toimintasuunnitelmien täytäntöönpanoon meriympäristön paineiden vähentämiseksi (suorat toimenpiteet).

Vaikka toimenpideohjelmissa puututaan merkittävimpiin paineisiin ja tavoitteisiin, toimenpiteet eivät kata tiettyjä paineita ja toimintoja ja niihin liittyviä vaikutuksia, jotka on määritetty oleellisiksi osa-aluetasolla (esimerkiksi lämmönsyöttö meriympäristöön ja kalastuksen vaikutus kalakantojen monimuotoisuuteen). Suomi raportoi myös, ettei se odota saavuttavansa ympäristön hyvää tilaa vuoteen 2020 mennessä tiettyjen seikkojen osalta. Niitä ovat kaupallisesti hyödynnettävät kalat ja äyriäiset, rehevöityminen ja meren antimien epäpuhtaudet. Suomen toimenpideohjelma on osittain asianmukainen meristrategiapuitedirektiivin vaatimusten noudattamisen kannalta.

Ensisijaiset toimet vuonna 2019

·Määritetään ympäristön hyvän tilan saavuttamisen aikataulut siltä osin, kuin niitä ei ole ilmoitettu.

·Varmistetaan alueellinen yhteistyö Itämeren alueella Latvian, Liettuan, Puolan, Ruotsin, Saksan, Tanskan ja Viron kanssa merkittävimpiin paineisiin puuttumiseksi.





3.Kansalaisten terveyden ja elämänlaadun varmistaminen

Ilmanlaatu

Puhdasta ilmaa edistävässä EU:n politiikassa ja lainsäädännössä edellytetään, että EU:n ilmanlaatua parannetaan merkittävästi ja että sitä on saatava lähemmäs Maailman terveysjärjestön WHO:n suosittelemia tasoja. Ilmansaasteita ja niiden vaikutusta ihmisten terveyteen, ekosysteemeihin ja luonnon monimuotoisuuteen olisi vähennettävä lisää. Pitkän aikavälin tavoitteeksi on asetettava, etteivät kriittisten kuormitusten ja tasojen rajat ylity. Tämä edellyttää lisää toimia, jotta EU:n ilmanlaatua koskevaa lainsäädäntöä voidaan noudattaa täysimääräisesti, sekä vuoden 2020 jälkeisten strategisten tavoitteiden ja toimien määrittämistä.

EU on laatinut kattavasti ilmanlaatua koskevaa lainsäädäntöä , jossa vahvistetaan terveyteen perustuvat standardit ja tavoitteet useiden epäpuhtauksien osalta.