Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle euroopan unionin varainhankinnasta ja lainanannosta vuonna 2008 /* KOM/2010/0069 lopull. */





2009/ECFIN/033 [pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 4.3.2010 KOM(2010)69 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE EUROOPAN UNIONIN VARAINHANKINNASTA JA LAINANANNOSTA VUONNA 2008 SISÄLLYS 1. Johdanto 4 2. Euroopan unionin lainananto 5 2.1. Kuvaus 5 2.2. Maksutasejärjestely 7 2.3. Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva järjestely 8 2.4. Euratom-järjestely 10 3. Euroopan unionin varainhankinta 10 3.1. Kuvaus 10 3.2. Maksutasetuki 10 3.3. Makrotaloudellinen rahoitusapu 11 3.4. Euratom 11 4. Euroopan investointipankki – lainananto yhteisön ulkopuolella 12 4.1. EIP:n lainananto 12 4.1.1. Kuvaus 12 4.1.2. Sovitut toimet 13 4.1.3. EIP:n lainanannon vaikutus EU:n talousarvioon 14 4.2. EIP:n varainhankinta 14 JOHDANTO Euroopan unionin lainanantovälineitä koskevien neuvoston päätösten mukaan komission on tiedotettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuosittain näiden välineiden käytöstä. Tiedonantovaatimusten täyttämiseksi tässä kertomuksessa käsitellään lainanantotoimia alueittain. Kertomuksessa esitellään lyhyesti varainhankinta- ja lainanantotoimia, jotka liittyvät euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille annettavaan maksutasetukeen ja yhteisön makrotaloudelliseen rahoitusapuun kolmansille maille, ja lisäksi käsitellään yhteisön lainanantoon liittyviä takauksia. Tietoja annetaan myös Euratomin lainanannosta ja varainhankinnasta. Jotta lainanannosta saadaan mahdollisimman kattava käsitys, komission on yhteisön ulkopuolelle suuntautuvaa Euroopan investointipankin (EIP) lainanantoa koskevien neuvoston päätösten[1] mukaisesti annettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuosittain kertomus unionin talousarviosta taatuista EIP:n rahoitustoimista (lainoista ja lainatakauksista) liittymistä valmistelevissa maissa, Välimeren alueen maissa, Itä-Euroopan maissa, Etelä-Kaukasuksella ja Venäjällä, Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa sekä Etelä-Afrikan tasavallassa. EUROOPAN UNIONIN LAINANANTO Kuvaus Komissio antaa rahoitustukea kolmansille maille ja euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille eri oikeusperustojen nojalla riippuen kyseessä olevista maantieteellisistä alueista ja tavoiteasettelusta. Rahoitustoimet, joita komissio hallinnoi neuvoston päätösten nojalla, toteutetaan yleensä kahdenvälisinä lainoina (makrotaloudellisena apuna kolmansille maille tai maksutasetukena euroalueen ulkopuolisille maille), joilla yhteisö auttaa kyseisiä maita palauttamaan makrotaloudellisen tasapainon. Euratomin lainavälinettä käytetään rahoitustoimiin EU:n jäsenvaltioissa ja eräissä kolmansissa maissa (Armeniassa, Venäjällä ja Ukrainassa). Makrotaloudellisen avun, maksutasetuen tai Euratomin lainan maksaminen perustuu aina nk. back-to-back -järjestelyyn. Lainoista maksettavat määrät (korko ja/tai lainapääoma) sekä lainojen valuutta ja lainojen maksupäivät ovat toisin sanoen samat kuin niiden rahoittamiseksi otetuista lainoista maksettavat määrät, valuutta ja maksupäivät. Taulukko 1: Makrotaloudellisena rahoitusapuna, Euratomin lainoina kolmansille maille ja maksutaselainoina euroalueen ulkopuolisille maille maksetut lainat milj. euroa 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | Yht. | Romania | 50 | 50 | Laajentumismaat yhteensä (jäsenvaltio 1.1.2007 alkaen) | 0 | 0 | 50 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 50 | Albania(1) | 9 | 9 | Bosnia ja Hertsegovina(2) | 10 | 10 | 10 | 30 | EJTM(3) | 10 | 12 | 28 | 50 | Serbia ja Montenegro(4) | 225 | 40 | 15 | 280 | Tadžikistan(6) | 60 | 60 | Libanon(7) | 0 | Makrotaloudellinen rahoitusapu yhteensä | 305 | 12 | 168 | 10 | 15 | 10 | 0 | 0 | 479 | Euratom(8) | 40 | 40 | 25 | 65 | 215 | 51 | 39 | 16 | 491 | Maksutasetuki(9) | 2 000 | 2 000 | Yhteensä | 345 | 52 | 143 | 75 | 230 | 70 | 39 | 2 016 | 2 970 | (1) Albanialle maksettiin 3 miljoonan euron avustus vuonna 2005 ja 13 miljoonan euron lisäavustus vuonna 2006. (2) Lainan lisäksi vuonna 2000 maksettiin 10 miljoonan euron avustukset. Vuonna 2001 maksettiin 15 miljoonan euron lisäavustus ja vuonna 2003 yhteensä 25 miljoonan euron lisäavustus. Vuonna 2005 maksettiin 15 miljoonan euron avustukset. (3) Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia. Vuonna 2001 maksettiin 10 miljoonan euron avustus, vuonna 2002 10 miljoonan euron avustus ja vuonna 2003 18 miljoonan euron avustus. (4) Serbia ja Montenegro sai 115 miljoonan euron avustuksen vuonna 2002, 35 miljoonan euron avustuksen vuonna 2003, 10 miljoonan euron avustuksen vuonna 2004 ja 25 miljoonan euron avustuksen vuonna 2005. (5) Vuonna 2001 Kosovolle maksettiin 35 miljoonaa euroa ja Montenegrolle 13 miljoonaa euroa finanssipoliittisena tukena. Samana vuonna Kosovolle maksettiin 15 miljoonan euron lisäavustus, ja se sai lisäksi 15 miljoonan euron avustuksen vuonna 2002. (6) Tadžikistan: Tämän lainan lisäksi maksettiin yhteensä 14 miljoonan euron avustukset. Vuonna 2003 maksettiin 7 miljoonan euron lisäavustus (josta oli päätetty jo vuonna 2002), ja myös vuosina 2005 ja 2006 maksettiin samansuuruinen avustus. (7) Makrotaloudellinen rahoitusapu Libanonille 50 miljoonan euron lainojen muodossa. Kesäkuussa 2009 maksettiin 25 miljoonan euron summa. Joulukuussa 2008 maksettiin 15 miljoonan euron ensimmäinen avustuserä. (8) Mukaan lukien Bulgaria ja Romania (jäsenvaltioita 1.1.2007 alkaen). (9) Euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille maksutasejärjestelyn mukaan myönnettävien lainojen enimmäismäärä nostettiin 2. joulukuuta 2008 12 miljardista 25 miljardiin euroon. Enimmäismäärä nostettiin 18. toukokuuta 2009 edelleen 50 miljardiin euroon. Muut vuosina 2001–2008 maksetut avustukset: Yhteisön poikkeuksellinen rahoitusapu: Vuonna 1998 Armenialle maksettiin 8 miljoonan euron ja Georgialle 10 miljoonan euron avustukset. Vuonna 1999 Armenialle maksettiin 4 miljoonan euron ja Georgialle 9 miljoonan euron avustukset. Vuonna 2001 Georgialle maksettiin 6 miljoonan euron lisäavustus. Vuonna 2002 Armenialle maksettiin 11 miljoonan euron avustus. Vuonna 2004 Armenialle maksettiin 5,5 miljoonan euron ja Georgialle 6,5 miljoonan euron lisäavustukset. Vuonna 2005 Armenialle maksettiin 1,5 miljoonan euron avustus. Vuonna 2006 Georgialle maksettiin kaksi 11 miljoonan euron avustusta. Moldovan tasavallalle maksettiin vuonna 2008 25 miljoonan euron avustus kahdessa erässä. | Maksutasejärjestely Euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille myönnettävän maksutasetuen aktivointi oli vuoden 2008 merkittävin tapahtuma Euroopan yhteisön lainanantotoiminnassa (ja varainhankintatoiminnassa). Seuraavassa esitetään yhteenveto maksutasejärjestelyn pääpiirteistä, pääasiallisesta toiminnasta vuonna 2008 ja tulevina vuosina odotettavissa olevasta kehityksestä. Maksutasetuki myönnetään komission keskipitkän ajan lainoina, jotka annetaan yleensä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja muiden monenvälisten lainanantajien, kuten EIP:n, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) tai Maailmanpankin, antaman rahoituksen tai jäsenvaltioiden kahdenvälisen avun yhteydessä. Kyse on poikkeuksellisesta järjestelystä, jonka käytöstä päätetään tapauskohtaisesti. Potentiaalisia tuensaajia ovat euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot[2], joilla on vakavia maksutasevaikeuksia. Tuki on luonteeltaan makrotaloudellista (se ei toisin sanoen ole sidoksissa varojen käyttöön tiettyyn tarkoitukseen, toisin kuin hanketuki). Tuki asetetaan käyttöön talouspoliittisten edellytysten täyttyessä, ja sen tarkoituksena on helpottaa jäsenvaltioiden yleisiä ulkoisia rahoitusvaikeuksia ja palauttaa niiden maksutasetilanteen kestävyys. Komissio (talous- ja sosiaalikomiteaa kuultuaan) ja kyseinen jäsenvaltio sopivat talouspoliittisista edellytyksistä yhteistyöpöytäkirjassa, joka allekirjoitetaan ennen lainasopimusten täytäntöönpanoa. Tuella edistetään vaikeuksien poistamiseen tähtäävien sopeuttamistoimien toteutusta. Ennen jokaisen lainaerän maksamista tarkistetaan, että jäsenvaltio toteuttaa kyseisiä toimia. Järjestely luotiin vuonna 1975[3], ja yhteisö otti seuraavien 20 vuoden aikana käyttöön monia erityisten taloudellisten uhkien kohteina tai erityisissä taloudellisissa vaikeuksissa olevien jäsenvaltioiden maksutaseen tukemiseen tähtääviä toimia. Kyseiset toimet toteutetaan ottolainoilla rahoitettavien lainojen muodossa. Tukikelpoisten jäsenvaltioiden lukumäärän kasvu laajentumisen jälkeen ja kansainvälisen finanssikriisin vakavuus edellyttivät maksutasejärjestelyn aktivointia ja kasvattamista joulukuussa 2008[4] 12 miljardista eurosta 25 miljardiin euroon potentiaalisten tarpeiden kattamiseksi. Toukokuussa 2009[5] päätettiin lainojen enimmäismäärän nostamisesta edelleen 50 miljardiin euroon, jotta voitaisiin reagoida nopeasti mahdollisiin uusiin maksutasetukipyyntöihin. Järjestely aktivoitiin uudelleen vuonna 2008 euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden auttamiseksi selviytymään finanssikriisin aiheuttamista maksutasevaikeuksista. Neuvosto päätti 4. marraskuuta 2008[6] myöntää Unkarille enintään 6,5 miljardin euron keskipitkän ajan rahoitustuen euroalueen ulkopuolisia jäsenvaltioita koskevan maksutasejärjestelyn puitteissa. EU:n rahoitustuki myönnettiin sijoittajien luottamuksen palauttamiseksi ajankohtana, jona Unkariin kohdistui vakava vaihtotaseen ongelmien uhka. Tilanne johtui finanssimarkkinoiden volatiliteetin kasvusta ja epävarmuudesta sekä rahoitusjärjestelmässä ilmenneistä vakavista häiriöistä, joista Unkari kärsi lähes koko vuoden 2008 viimeisen neljänneksen ajan. Yhteensä 6,5 miljardin laina oli tarkoitus maksaa neljässä erässä. Ensimmäinen 2 miljardin euron lainaerä maksettiin 9. joulukuuta 2008. Lainan loppuosa aiottiin maksaa vuonna 2009[7] tai 2010 sitä mukaa, kun talouspoliittiset edellytykset täyttyvät. Maksutasejärjestelyn odotetaan kattavan määrällisesti huomattavan osan EU:n tulevasta lainanantotoiminnasta. Neuvosto päätti vuonna 2009 tukea kahta uutta maata maksutasejärjestelyn puitteissa: - Latvia sai 3,1 miljardia euroa (20. tammikuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/290/EY), ja - Romania sai 5 miljardia euroa (6. toukokuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/459/EY). Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva järjestely Komissio antaa joka vuosi neuvostolle ja Euroopan parlamentille kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutusta koskevan kertomuksen[8], joka sisältää yksityiskohtaista tietoa makrotaloudellisesta rahoitusavusta. Seuraavassa esitetään yhteenveto makrotaloudellista rahoitusapua koskevan järjestelyn pääpiirteistä, pääasiallisesta toiminnasta vuonna 2008 ja tulevina vuosina odotettavissa olevasta kehityksestä. Lainojen ja/tai avustusten muodossa myönnettävällä makrotaloudellisella rahoitusavulla tuetaan avunsaajamaiden poliittisia ja taloudellisia uudistuspyrkimyksiä. Rahoitusapu myönnetään yhteistyössä Bretton Woods -instituutioiden kanssa. Yhteisön makrotaloudellisen rahoitusavun pääpiirteitä ovat avun poikkeuksellinen luonne, se, että sillä täydennetään kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta saatavaa rahoitusta, sekä se, että siihen liittyy makrotaloudellisia ehtoja. Kunkin maan tarpeisiin räätälöidyllä yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla on tuettu tiiviissä yhteistyössä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin kanssa useita kolmansia maita niiden talouden tilan vakauttamisessa ja markkinatalouteen suuntautuneen talousjärjestelmän luomisessa. Makrotaloudellisen rahoitusavun puitteissa myönnettävät lainat maksetaan yleensä useammassa erässä sitä mukaa, kun makrotaloudelliset ehdot täyttyvät. Lainojen maksu edellyttää aina komissiolta lainanottoa. Jos ilmenee laiminlyöntejä, jotka johtuvat siitä, että avunsaajamaa ei noudata takaisinmaksuvelvoitettaan, komissio voi aktivoida ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetun takuurahaston[9], jotta tilanne ei vaikuta lainaan, jonka komissio on ottanut kyseisen lainan rahoittamiseksi. Tästä välineestä vuodesta 2001 maksetut avustukset ja lainat luetellaan edellä taulukossa 1. Tärkeimmät vuonna 2008 toteutetut makrotaloudellista rahoitusapua koskevat toimet liittyvät asianomaisten viranomaisten kanssa käytyihin neuvotteluihin. Niissä keskityttiin seuraaviin kysymyksiin: - Libanonille myönnettävän rahoitusavun ehdot (18. joulukuuta 2008 allekirjoitettu yhteistyöpöytäkirja ja 19. joulukuuta 2008 allekirjoitettu lainasopimus): Makrotaloudellista rahoitusapua koskevaan ohjelmaan Libanonin kanssa sisältyy 30 miljoonan euron avustus ja 50 miljoonan euron laina, jotka molemmat maksetaan kahdessa erässä. Ensimmäinen (25 miljoonan euron) lainaerä maksettiin kesäkuun 2009 alussa, ja toinen erä on tarkoitus asettaa käyttöön vuonna 2010 (edellyttäen, että apuun liitetyt ehdot täyttyvät). - Entisen Jugoslavian liittotasavallan hyväksi makrotaloudellisen rahoitusavun muodossa myönnettyjen lainojen sääntöjenmukainen jako Serbian ja Montenegron kesken: Neuvosto teki 2. lokakuuta 2008 päätöksen 2008/784/EY[10] erillisen vastuun määrittämisestä Montenegrolle ja Serbian vastuun alentamisesta vastaavasti yhteisön Serbian ja Montenegron valtioliitolle (aikaisemmin Jugoslavian liittotasavalta) päätösten 2001/549/EY ja 2002/882/EY nojalla myöntämien pitkäaikaisten lainojen osalta. Päätöksen mukaan komissio voi allekirjoittaa erillisen lainasopimuksen Montenegron viranomaisten kanssa. Päätös on automaattinen seuraus Montenegron itsenäistymisestä kesäkuussa 2006 sekä Serbian ja Montenegron heinäkuussa 2006 tekemästä sopimuksesta, jolla ulkoiset vastuut jaettiin kahden erillisen valtion kesken. Päätöksellä ei luoda uusia velvoitteita yhteisölle, eikä sillä ole talousarviovaikutuksia. Kun Montenegron kanssa on tehty erillinen lainasopimus ja sopimus tulee voimaan (todennäköisesti vuoden 2009 loppuun mennessä), Serbian lyhytaikaisia velkoja muutetaan. - Komissio saattoi vuonna 2008 päätökseen Moldovan tasavaltaa koskevan, yhteensä 45 miljoonan euron makrotaloudellista rahoitusapua koskevan ohjelman, joka perustui 16. huhtikuuta 2007 tehtyyn neuvoston päätökseen. Toinen 10 miljoonan euron avustuserä maksettiin kesäkuussa 2008 ja kolmas 15 miljoonan euron erä joulukuussa 2008. Ohjelma oli osa rahoituspakettia, jonka tarkoituksena oli tukea hallituksen ja IMF:n välistä köyhyyden vähentämisjärjestelmään (PRGF) kuuluvaa sopimusjärjestelyä, joka aloitettiin toukokuussa 2006 ja joka päättyy toukokuussa 2009. - Komissio maksoi joulukuussa 2008 Libanonille ensimmäisen 15 miljoonan euron avustuserän 10. joulukuuta 2007 hyväksytystä makrotaloudellisen rahoitusavun ohjelmasta. - Makrotaloudellista rahoitusapua ei maksettu lainojen muodossa vuonna 2008. Makrotaloudellisessa rahoitusavussa keskitytään lähialueisiin, kuten Länsi-Balkaniin ja Kaukasuksen alueeseen. Nykyinen talous- ja finanssikriisi on vaikuttanut erityisen voimakkaasti kyseisiin alueisiin. Tämän vuoksi useat ehdokasmaat ja naapurimaat ovat lähestyneet komissiota virallisesti tai epävirallisesti pyytääkseen siltä makrotaloudellista rahoitusapua. Yhteisön olikin toimittava vuonna 2009 erittäin aktiivisesti vastatakseen tähän järjestelyyn kohdistuvaan kysyntään. On vaikea ennustaa, kuinka kauan kysyntä pysyy yhtä suurena. Se riippuu joka tapauksessa siitä, milloin tilanne normalisoituu taloudellisesti kehittyneemmissä maissa. Euratom-järjestely Euratomin lainajärjestelyä voidaan käyttää hankkeiden rahoittamiseen jäsenvaltioissa (neuvoston päätös 77/270/Euratom) tai tietyissä kolmansissa maissa (Ukraina, Venäjä tai Armenia) (neuvoston päätös 94/179/Euratom). Kyseiset lainat liittyvät talousarvion ulkopuoliseen toimintaan, jota komissio rahoittaa ottamalla vastaavin ehdoin ( back-to-back ) lainaa rahoitusmarkkinoilta. Neuvosto määritti vuonna 1990 lainanoton enimmäismääräksi 4 miljardia euroa. Päätöksiä on tehty noin 3,4 miljardin osalta. Komissio ehdotti vuonna 2002 lainanoton enimmäismäärän nostamista 4 miljardista 6 miljardiin euroon, mutta neuvosto ei ole päässyt vielä asiasta yhteisymmärrykseen. Euratom-toiminnassa tärkeintä oli vuonna 2008 toisen (22 miljoonan Yhdysvaltain dollarin) maksuerän suorittaminen K2R4-hankkeen puitteissa. Komissio hyväksyi 29. syyskuuta 2004 yhteensä 83 miljoonan Yhdysvaltain dollarin summaa vastaavan euromääräisen lainan Ukrainassa sijaitsevien Khmelnitsky 2- ja Rovno 4 -ydinvoimalayksiköiden (K2R4) turvallisuuden parantamiseksi. Lainasopimus tuli voimaan 7. heinäkuuta 2006 sen jälkeen, kun oli tarkistettu, että kaikki lainasopimuksen ennakkoedellytykset oli täytetty tyydyttävästi. Ensimmäinen 39 miljoonan euron lainaerä maksettiin 15. maaliskuuta 2007. Toinen 22 miljoonan Yhdysvaltain dollarin (15,2 miljoonan euron) lainaerä maksettiin 6. lokakuuta 2008 kyseiseen summaan liittyvän lainan ottamisen jälkeen. Vuoden 2009 lainananto- ja varainhankintatoimintaan oli tarkoitus sisällyttää Ukrainassa toteutettavaa K2R4-hanketta koskevan lainasopimuksen mukaisen kolmannen (ja viimeisen) lainaerän maksaminen (10,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria). [11] EUROOPAN UNIONIN VARAINHANKINTA Kuvaus Komissio on valtuutettu hankkimaan rahoitusta pääomamarkkinoilta yhteisöjen (EY ja Euratom) puolesta rahoittaakseen lainanannon, jonka neuvosto on hyväksynyt. Kunkin välineen (maksutaselaina, makrotaloudellinen rahoitusapu ja Euratom-lainat) varainhankinta- ja lainanantojärjestelyt määritetään kunkin välineen oikeusperustassa. Varainhankinnan ja siihen liittyvän lainanannon välillä on tiukka back-to-back -kytkös, jolla voidaan varmistaa, että EU:n talousarvioon ei kohdistu korko- eikä valuuttakurssiriskiä. Maksutasetuki EY sopi marraskuussa 2008 Unkarin tasavallan kanssa maksutasejärjestelyn puitteissa toteutettavasta 6,5 miljardin euron lainasitoumuksesta. Ensimmäinen 2 miljardin euron lainaerä rahoitettiin 9. joulukuuta 2008 liikkeeseen lasketulla kolmivuotisella joukkovelkakirjalla. Joukkovelkakirjan liikkeeseenlasku mahdollisti EY:n palaamisen liikeeseenlaskijana euromääräisille viitelainamarkkinoille. Markkinat ottivat joukkovelkakirjan vastaan erittäin hyvin. Koska sijoittajien kiinnostus oli erittäin suurta, joukkovelkakirja ylimerkittiin nopeasti. Lopullisessa jaossa oli mukana kaikkien tärkeiden sijoittajaryhmien (muun muassa keskuspankkien, sijoitusrahastojen, pankkien varainhallintajärjestelmien ja vakuutusyhtiöiden) edustajia. Joukkovelkakirjan hinta kuului viiteryhmänsä (Sovereign Supranational Agency Sector, SSA) parhaimpiin EIP:n, KfW:n ja SFEF:n kaltaisten liikkeeseenlaskijoiden rinnalla. Jälkimarkkinoilla saavutetut tulokset olivat erittäin tyydyttäviä ja vahvistivat EY:n vahvan aseman ensiluokkaisten viitelainojen liikkeeseenlaskijana. Vuoden 2009 aikana liikkeeseen lasketut viitelainat vahvistivat entisestään EY:n asemaa, jolle oli luotu perusta vuoden 2008 viitelainojen liikkeeseenlaskulla. Makrotaloudellinen rahoitusapu Makrotaloudellisen rahoitusavun muodossa ei myönnetty rahoitusta vuonna 2008. Euratom Euratomille hankittiin 22 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2008. Taulukko 2: Varainhankintatoiminta rahoitusvälineittäin vuosina 2001–2008[12] milj. euroa 2000 | 2 039 | 1 656 | 3 695 | 2001 | 1 386 | 40 | 1 633 | 3 059 | 2002 | 713 | 80 | 1 379 | 2 172 | 2003 | 431 | 105 | 1 372 | 1 908 | 2004 | 423 | 170 | 1 214 | 1 807 | 2005 | 440 | 385 | 1 080 | 1 905 | 2006 | 436 | 436 | 969 | 1 841 | 2007 | 400 | 474 | 786 | 1 260 | 2008 | 266 | 484 | 2 000 | 654 | 3 404 | (1) Muuntokursseina käytetään jokaisen vuoden joulukuun 31. päivän kursseja. Lainojen alkuperäinen määrä, joka on vähentynyt tai kasvanut lyhennysten, irtisanottujen ja peruutettujen lainojen sekä valuuttamuutosten vuoksi. | EUROOPAN INVESTOINTIPANKKI – LAINANANTO YHTEISÖN ULKOPUOLELLA EIP:n lainananto Kuvaus EIP myöntää lainoja omista varoista joko suorana rahoituksena yksittäisiin hankkeisiin tai globaalilainoina rahoituksen välittäjille, jotka huolehtivat varojen kohdentamisesta pienempiin paikallisiin hankkeisiin. Osa EIP:n lainoista yhteisön ulkopuolelle on taattu Euroopan unionin talousarviosta, ja tässä kertomuksessa keskitytään niihin, jollei toisin mainita. Nykyisten ulkoisten lainanantovaltuuksien mukaisesti myös EIP voi myöntää lainatakauksia. EIP käyttää laajempaa rahoitusvälinevalikoimaa (esimerkiksi joissain tapauksissa pääomarahoitusta) omassa riskirahoitusjärjestelyssään[13] ja yhteisön tai jäsenvaltioiden varojen hoidossa (erityisesti Välimeren alueen maissa ja AKT-maissa). Toimintaa, jota EIP harjoittaa ulkoisten lainanantovaltuuksien puitteissa, tarkastellaan erillisessä kertomuksessa. Sovitut toimet Sovittujen EIP-toimien kokonaismäärä kasvoi 20 prosenttia eli 57,6 miljardiin euroon vuonna 2008. Tästä määrästä 51,5 miljardia euroa koski jäsenvaltioiden kanssa sovittuja toimia ja 6,1 miljardia euroa kumppanuusmaiden kanssa sovittuja toimia. EIP:n lainananto kolmansissa maissa vuonna 2008 – Yleiskatsaus milj. euroa EU:n talousarvio ja EKR:n varat(1) | Yhteisön/jäsen-valtioiden takaamat omat varat | Omat varat EIP:n riskirahoitus-järjestelyissä | YHTEENSÄ | Liittymistä valmistelevat maat (valtuutus 2007–2013) | 2 009 | 1 444 | 3 453 | Naapuri- ja kumppanuusmaat (valtuutus 2007–2013) | 62 | 1 365 | 33 | 1 460 | Aasia ja Latinalainen Amerikka (valtuutus 2007–2013) | 469 | 469 | Etelä-Afrikka (valtuutus 2007–2013) | 203 | 203 | AKT-MMA-maat(2) | 336 | 225 | 561 | Yhteensä | 398 | 4 270 | 1 477 | 6 145 | (1) | EIP:n myöntämät ja hallinnoimat lainat, jotka rahoitetaan yhteisön talousarviosta tai Euroopan kehitysrahaston (EKR) varoin. | (2) | Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen maat / merentakaiset maat ja alueet. | EIP:n lainanannon vaikutus EU:n talousarvioon[14] EIP tarjoaa hankerahoitusta sekä EU:ssa että sen ulkopuolella, jolloin takaus annetaan osittain EU:n talousarviosta. Lainananto vaikuttaa EU:n talousarvioon, kun lainoihin liittyy yhteisön takuita, korkotukia tai erityisehtoja, jotka lainanantajan näkökulmasta muistuttavat riskioperaatioita. Neuvosto myönsi 19. joulukuuta 2006 yhteisön takuun EIP:lle yhteisön ulkopuolella toteutettuihin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta (päätös 2006/1016/EY[15], korvattu 13. heinäkuuta 2009 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 2009/633/EY[16]). Yhteisön takuulla voidaan kattaa enintään 65 prosenttia maksettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki oheissummat. Tämän valtuutuksen mukaisesti kaudella 2007–2013 toteutettujen EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä on 27 800 miljoonaa euroa. Enimmäismäärä koostuu 25 800 miljoonan euron perusmäärästä ja 2 000 miljoonan euron valinnaisesta valtuutuksesta, jonka aktivoinnista neuvosto ja parlamentti päättävät vuonna 2010 tehtävän väliarvioinnin tulosten perusteella. EIP:n varainhankinta EIP hankki 59,5 miljardia euroa vuoden 2008 rahoitusohjelman puitteissa. Tämä merkitsee huomattavaa lisäystä vuodesta 2007 (54,7 miljardia euroa, ts. +9 prosenttia). Tämä huomattava lisäys saavutettiin vuonna 2008 vallinneessa vaikeassa rahoitustilanteessa. Tilanteelle oli tyypillistä volatiliteetti, markkinoiden epävarmuus ja lokakuun puolivälistä lähtien vakavasti häiriintynyt rahoitustilanne. Tämän vuoksi tukeutuminen laajempiin likvideihin toimiin jatkui ja strukturoitujen lainojen kysyntä pysyi vähäisenä. [1] Neuvoston päätös 97/256/EY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksillä 98/348/EY ja 98/729/EY, kattaa 1. helmikuuta 1997 ja 31. tammikuuta 2000 välisen ajan, jäljempänä ’vuosia 1997–2000 koskeva yleinen valtuutus’, ja neuvoston päätös 2000/24/EY, joka on korvattu 23. kesäkuuta 2008 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2008/580/EY (kodifioitu toisinto) ja joka kattaa 1. helmikuuta 2000 ja 31. tammikuuta 2007 välisen ajan, jäljempänä ’vuosia 2000–2006 koskeva yleinen valtuutus’. Näitä yleisiä valtuutuksia laajennettiin neuvoston päätöksellä 1999/786/EY (maanjäristyksen vaurioittamien Turkin alueiden jälleenrakentamista ja kunnostusta koskeva hanke – Terra). Neuvoston päätöksessä 2001/777/EY taas säädetään erityislainoista, joita myönnetään valituille Venäjän Itämeren altaan ympäristöhankkeille pohjoisen ulottuvuuden puitteissa. Neuvoston päätöksessä 2005/48/EY säädetään erillisestä valtuutuksesta tietyille hankkeille Venäjällä ja läntisissä uusissa itsenäisissä valtioissa (Ukraina, Moldovan tasavalta ja Valko-Venäjä). Lisäksi neuvoston päätöksessä 2006/1016/EY vahvistetaan uusi yleinen valtuutus, joka kattaa 1. helmikuuta 2007 ja 31. joulukuuta 2013 välisen ajan, jäljempänä ’vuosia 2007–2013 koskeva yleinen valtuutus’. Kyseinen päätös on korvattu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 2009/633/EY. [2] Lokakuun 1. päivänä 2009 seuraavat jäsenvaltiot eivät olleet ottaneet euroa käyttöön: Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Ruotsi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta. [3] Helmikuun 17. päivänä 1975 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 397/75 (jolla otettiin käyttöön uusi yhteisön lainajärjestelmäksi kutsuttu järjestelmä, jotta tiettyjä EY-maita voitaisiin auttaa selviytymään ensimmäisen öljykriisin aiheuttamista kestämättömistä vaihtotaseen alijäämistä). [4] Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta 2 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1360/2008. [5] Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta 18 päivänä toukokuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 431/2009. [6] Marraskuun 4. päivänä 2008 tehty neuvoston päätös 2009/102/EY. [7] Maaliskuussa 2009 maksettiin 2 miljardin euron lainaerä ja heinäkuussa 2009 1,5 miljardin euron lainaerä. [8] Ei vielä julkaistu vuoden 2008 osalta. Vuoden 2007 osalta ks. asiakirja KOM(2008) 520. [9] Ks. neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 480/2009. [10] EUVL L 269, 10.10.2008, s. 8. [11] Viimeinen lainaerä maksettiin lokakuussa 2009. [12] EY:n joukkovelkakirjoista on saatavilla lisätietoa osoitteessa http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operation_instruments/market_operations59_en.htm. [13] EIP:n valtuusto hyväksyi heinäkuussa 2009 EIP:n liittymistä valmistelevan rahoitusvälineen ja Välimeren alueen kumppanuusjärjestely II:n laajentamisen siten, että niistä voidaan tehdä epäsuoria oman pääoman ehtoisia sijoituksia infrastruktuurirahastoihin. [14] EIP:lle annettujen takauksien ja EU:n omalla riskillä antamien lainojen vaikutusten osalta ks. kertomus talousarviosta katettavien takauksien käytöstä, tilanne 31. joulukuuta 2008, KOM(2009) 398. [15] EUVL L 414, 30.12.2006, s. 95. [16] EUVL L 190, 22.7.2009, s. 1.