KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kasvien terveyttä koskevan virallisen valvonnan yleisestä toiminnasta jäsenvaltioissa /* COM/2013/0681 final */





SISÄLLYS 1........... Johdanto. 3 2........... Jäsenvaltioiden vuosiraporttien tarkastelu. 3 3........... Komission jäsenvaltioissa suorittama valvonta. 8 4........... Muut jäsenvaltioiden harjoittamaa valvontaa koskevat tietolähteet 17 5........... Virallisen seurannan tulokset 18 6........... Komission harjoittama seuranta ja täytäntöönpanon valvonta. 18 7........... Kansainvälinen kauppa. 20 8........... Päätelmät 20 1. Johdanto Asetuksen (EY) N:o 882/2004[1] 44 artiklan 4 ja 6 kohdassa edellytetään, että komissio laatii ja toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain raportin virallisen valvonnan yleisestä toiminnasta jäsenvaltioissa seuraavien pohjalta: a) kansallisten viranomaisten toimittamat vuosiraportit valvontatoimistaan, b) komission jäsenvaltioissa suorittama valvonta, c) muut merkitykselliset tiedot. Tämä on laatuaan kolmas tällainen komission toimittama raportti. Sen tärkeimpiä tietolähteitä ovat a) jäsenvaltioiden vuosiraportit vuodelta 2010, b) komission omien valvontatoimien tulokset ja c) muut valvontaa koskevat merkitykselliset tiedot, kuten · jäsenvaltioiden raportit komissiolle valvonnasta tietyillä sektoreilla, · EU:n nopean hälytyksen järjestelmistä saadut tulokset, · täytäntöönpanon valvontaa koskevat komission toimet (mukaan luettuina rikkomustapaukset), jotka liittyvät havaittuihin sääntöjenvastaisuuksiin jäsenvaltioissa, · raportit kansainvälisiltä standardointielimiltä. Erityisesti komission oman valvonnan tulosten ja muiden merkityksellisten tietojen osalta raportissa esitetään valvontatiedot heti niiden tullessa saataville. Virallisen valvonnan suorittamisesta unionissa pyritään näin ollen kertomaan mahdollisimman pian sen tapahduttua. 2. Jäsenvaltioiden vuosiraporttien tarkastelu EU:n elintarvike- ja rehulainsäädännön perusperiaatteet vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 178/2002[2]. Tämän asetuksen mukaisesti elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamisesta päävastuussa ovat elintarvike-/rehualan yritykset koko elintarvike-/rehuketjussa alkutuotannosta lopulliseen myyntiin kuluttajalle. Asetus (EY) N:o 834/2007[3] sisältää luonnonmukaista tuotantoa ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkintöjä koskevia vaatimuksia. Asetus (EU) N:o 1151/2012[4] sisältää maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmiä koskevia vaatimuksia. Jäsenvaltioiden on seurattava ja varmennettava, että elinkeinonharjoittajat täyttävät elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta (mukaan luettuna eläinten terveyttä, eläinten hyvinvointia ja kasvien terveyttä), luonnonmukaista tuotantoa ja laatujärjestelmiä koskevan EU:n lainsäädännön vaatimukset. Niillä on oltava käytössä virallisen valvonnan järjestelmät tätä varten. Asetuksessa (EY) N:o 882/2004 säädetään siitä, miten tämä valvonta olisi järjestettävä ja toteutettava. Periaatteessa siinä annetaan yleiset säännöt virallisen valvonnan suorittamisesta, jotta varmennetaan elintarvikkeita ja rehuja koskevien EU:n sääntöjen noudattaminen. Erityisesti siinä edellytetään jäsenvaltioiden varmentavan, että toimijat noudattavat tiettyjä oikeudellisia vaatimuksia ja että EU:n markkinoilla olevat tuotteet (niin EU:ssa tuotetut kuin muualta tuodut) ovat näiden vaatimusten mukaisia. Asetuksessa (EY) N:o 882/2004 annetaan myös säännöt komission yksikköjen harjoittamasta valvonnasta jäsenvaltioissa sen varmentamiseksi, että ne noudattavat elintarvike- ja rehulainsäädännössä asetettuja velvoitteita. Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava monivuotiset kansalliset valvontasuunnitelmat asetuksen vaatimusten panemiseksi täytäntöön, ja niiden edellytetään toimittavan komissiolle vuosittain raportti näiden suunnitelmien täytäntöönpanosta. Ensimmäisessä komission vuotuisessa kertomuksessa (COM(2010) 441) todetaan jäsenvaltioiden raporttien poikkeavan toisistaan huomattavasti niin rakenteeltaan kuin sisällöltään, minkä vuoksi niitä on vaikea verrata toisiinsa. Viimevuotisessa kertomuksessa (COM(2012) 122) tietojen vertailtavuuden todettiin parantuneen komission ja jäsenvaltioiden käymän vuoropuhelun ja jäsenvaltioiden hankkiman kokemuksen ansiosta. Jäsenvaltioiden vuosiraporttien vertailtavuuden helpottamiseksi laadittiin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tiivistelmän malli vuosiraportin laatimista koskevien nykyisten ohjeiden mukaisesti (komission päätös 2008/654/EY). Suurin osa jäsenvaltioista käyttää nykyisin näitä tiivistelmiä. Jäsenvaltioille annetaan jatkuvasti yleistä palautetta. Tätä täydennetään kirjallisesti annetulla yksilöllisellä palautteella. Asetuksen (EY) N:o 882/2004 uudelleentarkastelun puitteissa tarkasteltiin jäsenvaltioiden raportteja ja komission vuosiraportteja koskevia asetuksen 44 artiklan säännöksiä. Säädösehdotukseen sisältyy säännöksiä, joiden mukaan komission on annettava yhtenäiset mallit, joiden pohjalta jäsenvaltiot voivat toimittaa tiedot seuraavista: niiden valvontasuunnitelmiin tehdyt muutokset, edellisenä vuonna suoritetun virallisen valvonnan tulokset, sääntöjenvastaisuuksien tyyppi ja lukumäärä sekä monivuotisen kansallisen valvontasuunnitelman tehokkaan toiminnan varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet, myös täytäntöönpanotoimenpiteet, ja toimenpiteiden tulokset. Jäljempänä esitetään pääpiirteissään komission analyysi jäsenvaltioiden vuoden 2010 vuosiraporteista siinä määrin kuin tiedot oli mahdollista koota yhteen näiden raporttien pohjalta. Valvonnan yleinen tehokkuus Vuosiraporteista käy ilmi, että useimmilla jäsenvaltioilla on käytössä strategiset, operatiiviset tai noudattamista mittaavat indikaattorit suorituskyvyn arvioimiseksi, vaikkakin katettujen alojen sekä yleistä tehokkuutta koskevan lausunnon laajuuden osalta onkin suurta vaihtelua. Tiedot toimitetaan usein tarkastusprosessista, kuten niiden suunniteltujen tarkastusten määrästä, jotka on toteutettu, eikä niinkään virallisen valvonnan tuloksista. Joissakin maissa on useampi kuin yksi toimivaltainen keskusviranomainen, jolloin näiden maiden raporttien yhtenäisyyttä voitaisiin parantaa, jos niissä tarkasteltaisiin eri yksikköjen antamia tietoja monivuotisen kansallisen valvontasuunnitelman strategisiin ja operatiivisiin tavoitteisiin nähden. Valvonnan suuntaukset Suuntaus on jatkuvasti kohti riskipohjaisempia valvontajärjestelmiä. Jotkin jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet yleisen tehokkuuden lisääntymisestä riskipohjaisemman valvonnan ansiosta ja riskipohjaisen valvonnan laajentamisesta uusille aloille. Toisista raporteista kuitenkin ilmenee, että jäsenvaltiot eivät käytä riskinarviointimallia jokaisella sektorilla, kuten komission auditoinnit ovat vahvistaneet, ja valvonnan suuntauksista, painopisteistä ja tuloksista on toimitettu rajallisesti tietoa. Yksi riskipohjaisemman valvonnan seurauksista on ollut, että sääntöjenvastaisuuksien tasot eivät ehkä ole suoraan vertailukelpoiset eri vuosina. Esimerkiksi Tšekin suuntauksia koskevasta analyysista ilmenee, että vuosien 2009 ja 2010 välillä eläinten terveyden ja hyvinvoinnin alalla todettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä on kasvanut suhteessa valvonnan kokonaismäärään. Tämä saattaa olla osoitus sääntöjenvastaisuuksien suuremmasta määrästä ja näin ollen ongelmista. Tämän alustavan kasvun katsotaan kuitenkin johtuvan siitä, että valvonnasta on vastikään tullut riskipohjaisempaa, mikä on lisännyt sen yleistä tehokkuutta. Tanskan raportista ilmeni vastaavanlainen vastaavuussuhde eläinten hyvinvointiin liittyvän valvonnan alalla. Saksan vuosiraportissa todetaan, että koska valvonta on riskipohjaisempaa ja kohdistuu näin ollen enemmän sellaisiin yksikköihin, joiden osalta on aiemmin todettu sääntöjenvastaisuuksia, vuosiraportin pohjalta ei voida tehdä päätelmiä markkinoiden kokonaistilanteesta. Riskipohjaisemman valvonnan ansiosta vapautuvia resursseja käytetään niiden laitosten tarkastamiseen, jotka ovat vähemmän halukkaita tai kykeneviä noudattamaan sääntöjä. On rohkaisevaa, että näyttöä on saatu resurssien kohdentamisesta laitoksiin, jotka ovat aiemmin noudattaneet sääntöjä heikosti tai joiden osalta asiasta on esiintynyt epäilyksiä. Näin ollen ”riskipohjainen valvonta” ei ole vain väline, jonka turvin resursseja yritetään supistaa. Sääntöjenvastaisuuksia koskeva analyysi Sääntöjenvastaisuuksia ilmenee eri aloilla lähinnä seuraavien näkökohtien osalta: operatiiviset hygieniavaatimukset, HACCP (vaara-analyysin ja kriittisten hallintapisteiden järjestelmä), rakenteet tai välineet hygieniavaatimusten pohjalta, elintarvikkeiden ja rehujen merkinnät, rehujen lisäaineet, tietojen kirjaaminen ja mikrobiologinen saastuminen. Sääntöjenvastaisuuksien taustalla olevia syitä on yleensä kartoitettu vain vähän. Kuten viime vuonna, HACCP-järjestelmään tai hygieniaan liittyvien puutteiden katsottiin usein johtuvan suuresta henkilöstön vaihtuvuudesta, elintarvikealan toimijoiden koulutuksen puuttumisesta ja siitä, ettei sääntöjenvastaisuuksista aiheudu mitään tai hyvin vähäisiä seurauksia. Täytäntöönpanon valvonnan suuntaukset: sääntöjenvastaisuustapauksissa toteutetut toimet Jäsenvaltioiden edellytetään mainitsevan vuosiraporteissaan, minkätyyppisiä täytäntöönpanon valvontatoimia ne ovat toteuttaneet. Vaikka useimpien jäsenvaltioiden vuosiraporteissa annettiin tietoa täytäntöönpanon valvonnasta, nämä tiedot eivät kattaneet kaikkia aloja, eikä raporteissa yleisesti ottaen analysoitu yleisiä suuntauksia eikä päätelmiä. Joissakin jäsenvaltioissa on saatu hyviä kokemuksia toimivaltaisten viranomaisten suoraan soveltamien hallinnollisten seuraamusten käytöstä. Lisäksi joissakin jäsenvaltioissa on todettu, että henkilöstö tarvitsee koulutusta täytäntöönpanon valvonnasta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on painotettu oikeusprosessia ja henkilöstön kouluttamista asiantuntijatodistajiksi, mistä on ollut seurauksena virallisten täytäntöönpanon valvontaan liittyvien toimien määrän kasvu vuosista 2008–2009. Myös Suomessa koulutus ja täytäntöönpanon valvonnasta annetut uudet ohjeet ovat johtaneet täytäntöönpanon valvontaan liittyvien toimien käytön kasvuun. Alankomaissa viranomaiset katsovat valvonnassa käytettyjen täytäntöönpanotoimien kasvun johtuvan siitä, että valvonta on riskipohjaisempaa ja sillä voidaan näin todennäköisemmin todeta sääntöjenvastaisuudet. Kansallinen auditointijärjestelmä Kaikki jäsenvaltiot toteuttavat auditointeja eli toiminnan tarkastamisia, kuten asetuksessa (EY) N:o 882/2004 edellytetään. Tämä on tärkeä väline valvonnan alalla, koska hallinto saa sen ansiosta keskeiset tiedot valvontajärjestelmiensä tehokkuudesta. Raporteissa ei kuitenkaan aina esitetä yleiskatsausta auditointien tuloksista – erityisesti itsehallinnollisten alueiden ollessa kyseessä – eikä tietoja auditointiraporttien seurannasta. Jotkin jäsenvaltiot ilmoittivat lisäksi, että resurssien rajallisuus niiden auditointiyksiköissä oli vähentänyt auditointien suorittamista. Joissakin auditoinneissa keskityttiin toimivaltaisten viranomaisten käyttöön ottamiin laadunhallintajärjestelmiin. Itävallassa tämä prosessi johti menettelyiden yhdenmukaistamiseen ja muutoksiin vastuualueissa. Komissio järjestää säännöllisesti kokouksia, joissa voidaan muun muassa vaihtaa parhaita toimintatapoja jäsenvaltioiden välillä siitä, miten auditointivaatimus otetaan huomioon. Resurssit Useissa raporteissa tuotiin esiin muutoksia tällä alalla. Esimerkkeinä voidaan mainita merkittävät organisaatiomuutokset Ranskassa, Alankomaissa, Sloveniassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja laboratoriopalvelujen rationalisointi (Bulgariassa, Espanjassa elintarvikkeiden turvallisuuden osalta ja Puolassa torjunta-aineiden osalta). Myös Virossa ja Portugalissa oli käynnissä laboratorioille myönnettyjen resurssien uudelleentarkastelu. Jotkin jäsenvaltiot siirtävät henkilöresursseja rutiinivalvonnasta riskipohjaisempiin ”valvontakampanjoihin”. Yleisesti ollaan tietoisia siitä, että resurssit on käytettävä tehokkaammin erityisesti nykyisessä taloustilanteessa, kun julkisiin varoihin kohdistuu painetta. Toimet valvontaviranomaisten suorituskyvyn tehostamiseksi Tärkeimpiä toimia ovat lainsäädännön päivitys, ohjeiden ja menettelyjen valmistelu ja/tai parantaminen, koulutus ja seminaarit (erityisesti uusien menettelyjen täytäntöönpanoon liittyvät) sekä monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien muuttaminen. Lisäksi valvontaa koskevia tietojärjestelmiä ja liiketoimintaprosesseja on paranneltu lisää joissakin jäsenvaltioissa tavoitteena tehostaa toimivaltaisten keskusviranomaisten harjoittamaa valvontaa. Valvontatietojen arviointi ja kriittinen analysointi on parantunut joissakin jäsenvaltioissa, ja toisissa on suunnitelmia toimivaltaisten keskusviranomaisten valmiuksien parantamiseksi valvonnan tehokkuuden varmentamiseksi. Joissakin jäsenvaltioissa ollaan valmistelemassa erityisiä suorituskykyindikaattoreita. Raporteissa on lisäksi annettu esimerkkejä käynnissä olevista valvontaelinten välisen koordinoinnin parannuksista sekä koordinointipuitteiden parannuksista niissä jäsenvaltioissa, joissa toimivalta on hajautettu. Jotkin jäsenvaltiot ovat kuvanneet toimia, joita on toteutettu elintarvikealan internetkaupan kasvun vuoksi. Monissa jäsenvaltioissa elintarvikealan toimijoiden suorituskyvyn arviointijärjestelmän käyttöönotto auttaa priorisoimaan valvontaa. Toimet elintarvikealan toimijoiden suorituskyvyn parantamiseksi Jäsenvaltioiden raporteissa kuvattuihin tärkeimpiin toimiin kuuluvat ohjeet, koulutus, tiedotuskampanjat ja muut tapahtumat sekä esitteet. Muita raporteissa mainittuja toimia ovat muun muassa eläinten hyvinvointikeskuksen perustaminen Tanskassa sekä mekanismit, joilla laitoksia kannustetaan noudattamaan sääntöjä ja joilla hankitaan toimijoilta palautetta valvontatoiminnan yksinkertaistamiseksi. Päätelmät Jäsenvaltioiden vuosiraporteista käy ilmi, että jäsenvaltiot pyrkivät aktiivisesti tehostamaan käytössä olevia järjestelmiä. Suuntauksena on edelleen kaikissa jäsenvaltioissa riskipohjaisen valvonnan osuuden lisääminen. Jäsenvaltiot ovat lisäksi ottamassa käyttöön välineitä, joilla tehostetaan toimivaltaisten keskusviranomaisten harjoittamaa valvontaa ja valvontaviranomaisten suorituskykyä. Parannuksia on käynnissä useilla aloilla. Siltä osin kuin on kyse valvontatietojen johdonmukaisuudesta ja vertailukelpoisuudesta jäsenvaltion sisällä, tietojen esitystapojen väliset paremmat linkit voisivat paremmin osoittaa sen, missä määrin valvonnassa voidaan kartoittaa sääntöjenvastaisuudet ja missä määrin se näin ollen johtaa tehokkaaseen täytäntöönpanon valvontaan. Itsearvioinnin painottuminen raporteissa – esimerkkeinä kansallisten auditointien tulokset sekä vuosiraportin tarkasteluprosessin vaikutukset tulevaisuuden suunnitteluun – tehostaisi toiminnan jatkuvaa parantamista. 3. Komission jäsenvaltioissa suorittama valvonta Asetuksessa (EY) N:o 882/2004 edellytetään, että komissio suorittaa valvontaa jäsenvaltioissa sen varmentamiseksi, että virallinen valvonta tapahtuu yleisesti monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien ja EU:n lainsäädännön mukaisesti. Täyttääkseen velvoitteensa komissio tekee vuosittain auditointeja ja tarkastuksia sen toteamiseksi, että rehu- ja elintarvikelainsäädäntöä ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia ja kasvien terveyttä koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan ja että näitä aloja koskeva virallinen valvonta suoritetaan EU:n lainsäädännön mukaisesti. Ohjelma julkaistaan komission verkkosivustolla. Jokaisen auditoinnin löydöksistä laaditaan asianomaisille kansallisille viranomaisille tarkoitettu raportti, jossa esitetään myös päätelmät ja suositukset havaittujen puutteiden korjaamiseksi. Julkaisemalla auditointiraportit ja jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmat sekä säännöllisesti päivitetyt maaprofiilit komissio tarjoaa sidosryhmille ja kansalaisille konkreettisen kuvauksen siitä, millä tavalla kunkin jäsenvaltion valvontaviranomaiset hoitavat velvollisuutensa ja varmistavat EU:n lainsäädännön moitteettoman täytäntöönpanon. Viime vuosina komissio on suorittanut vuosittain noin 250 auditointia, jotka kattavat koko elintarvikeketjun samoin kuin eläinten terveyden ja hyvinvoinnin ja kasvien terveyden. Auditoinneista noin 70 prosenttia liittyy elintarvikkeiden turvallisuuteen. Noin 60 prosenttia auditoinneista tehdään tavallisesti jäsenvaltioissa ja loput kolmansissa maissa. Liittymistä edeltäviä auditointeja on tehty Kroatiassa, joka liittyi EU:hun 1. heinäkuuta 2013. Lisäksi viime aikoina on laadittu yleiskatsauksia[5] useista eri aloista. Niiden avulla voidaan saada kattava yleiskuva jäsenvaltioiden toteuttamasta valvonnasta yksittäisten toteutettujen auditointien tulosten pohjalta. Niissä tuodaan esiin suurimmat puutteet, jotka todennäköisesti koskevat kaikkia jäsenvaltioita – myös niitä jäsenvaltioita, joissa ei tehdä yksittäisiä auditointeja. Lisäksi komission yksiköt ja jäsenvaltiot saavat niistä arvokasta apua lainsäädännön tarkistamista silmällä pitäen. Komission auditointeja koskevat raportit, toimivaltaisten viranomaisten vastaukset komission raporteissa tehtyihin suosituksiin ja maaprofiilit löytyvät seuraavalta verkkosivulta: http://ec.europa.eu/food/fvo/index_en.cfm. Jäljempänä olevissa kohdissa esitetään erilaisia ohjelman kattamia näkökohtia jäsenvaltioissa elintarvikkeiden turvallisuuden, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin sekä kasvien terveyden alalla. Siinä esitetään myös lyhyt tiivistelmä eri auditoinneista tehdyistä tärkeimmistä havainnoista ja päätelmistä. Elintarvikkeiden turvallisuus Maito- ja lihatuotantoa koskeva virallinen valvonta Komissio teki vuosina 2008–2011 useita punaisen lihan ja maidon tuotantoon liittyvän hygieniavalvonnan auditointeja kaikissa jäsenvaltioissa. Ne vahvistivat sen, että jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön suurelta osin asetuksen (EY) N:o 882/2004 säännösten mukaisia valvontajärjestelmiä ja suorittavat tiukkaa valvontaa punaisen lihan ja maidon ja niistä saatavien tuotteiden osalta. Täytäntöönpanon valvonnan osalta kuitenkin vahvistui jo aiemmin havaittu suuntaus: valvontaviranomaiset kyllä tunnistavat puutteet asianmukaisesti, mutta jatkuvia täytäntöönpanon valvontaan liittyviä toimia ei aina toteuteta ajallaan, minkä vuoksi sääntöjenvastaisuudet saattavat jatkua pitkään. Naudanlihan ja naudanlihatuotteiden jäljitettävyys Joukko naudanlihan ja naudanlihatuotteiden jäljitettävyyttä koskevia auditointeja saatettiin päätökseen vuonna 2011, ja yleiskatsaus niistä on saatavilla. Uusimman tarkastelun pohjalta naudanlihan ja naudanlihatuotteiden jäljitettävyyden ja pakollisten merkintöjen valvonta on kohentunut merkittävästi vierailukohteina olleissa jäsenvaltioissa. Elävien eläinten jäljitettävyydessä havaittiin puutteita nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanossa ja virallisen valvonnan toteuttamisessa paikoissa, joihin eläimiä kootaan, kuten välittäjän tiloissa, markkinoilla ja keräyskeskuksissa. Joitakin puutteita havaittiin myös eläinten rekisteröintiin käytettävien tietokantojen hallinnoinnissa. Riistaeläimet – luonnonvaraiset ja tarhatut Tilannetta käytiin kartoittamassa neljässä jäsenvaltiossa. Tavoitteena oli kerätä tietoa virallisen valvonnan täytäntöönpanosta luonnonvaraisen ja tarhatun riistan lihan tuotannon osalta. Yleiskatsaus on saatavilla, ja siinä esitetään yksityiskohtaiset tiedot näiden käyntien tuloksista. Tarkastusmatkoilla tuli ilmi erinäisiä kiinnostavia näkökohtia, ja käsiteltävänä on nyt seuraaviin aiheisiin liittyvää lainsäädäntöä: Trichinella spiralis -sukkulamadon puutteellinen testaus, kun kyseessä ovat taudille alttiiden riistalajien pienet lihamäärät, jotka toimitetaan suoraan kuluttajille; ”pienen määrän”, joka voidaan jättää virallisen hygieniavalvonnan ulkopuolelle, väljä tulkinta; sellaisten luonnonvaraisen riistan keräyskeskusten säännöllinen käyttö, joita ei ole aina rekisteröity ja jotka eivät näin ollen kuulu virallisen valvonnan piiriin; tarhatun ja luonnonvaraisen riistan epäselvä erottelu, minkä vuoksi vaarana on kuluttajien johtaminen harhaan riistanlihan todellisen alkuperän suhteen, sekä nylkemättömien luonnonvaraisten riistaeläinten ruhojen unionin sisäinen kauppa EU:n lainsäädännön vastaisesti. Kalastustuotteita ja eläviä simpukoita koskeva virallinen valvonta Yhdeksässä jäsenvaltiossa tehtiin auditointeja, joissa arvioitiin kaloja ja eläviä simpukoita koskevien EU:n vaatimusten noudattamista. Kalastustuotteiden osalta todettiin, että kaikissa vierailukohteina olleissa maissa oli käytössä yleinen, kattava virallisen valvonnan järjestelmä. Joissakin maissa havaittiin eri alueiden välillä merkittäviä eroja virallisen valvonnan täytäntöönpanossa. Yleensä virallisia analyysejä tekevät laboratoriot olivat hyvin varusteltuja ja kykenivät tekemään tarvittavat analyysit. Useimmat laboratoriot olivat akkreditoituja. Vaikka järjestelmät kaiken kaikkiaan olivat hyvin suunniteltuja ja hoidettuja, valvonnassa havaittiin joitakin merkittäviä heikkouksia: · alkutuotantopaikat, kuten kalastusalukset ja kalanviljelylaitokset, · elävien simpukoiden osalta tuotantoalueiden luokittelu, testaustiheys biotoksiinien valvonnassa sekä lopputuotteen testaus. Samantyyppisiä havaintoja raportoitiin vuonna 2012 tehdyissä auditoinneissa. Yleiskatsaus asiasta on valmisteilla. Siipikarjaa koskeva virallinen valvonta Siipikarjanlihaa ja siipikarjanlihatuotteita koskevien jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien auditoinnit jatkuivat vuonna 2012. Kuten viime vuonnakin, sääntöjä noudatettiin yleisesti ottaen hyvin ja huomattavasti paremmin kuin ennen hygieniapaketin hyväksymistä. Tarkastuksissa katettiin koko siipikarjan tuotantoketju, vaikkakin joissakin tapauksissa tarkastuksia tiloilla tehtiin vähän. Joissakin viimeaikaisissa auditoinneissa todettiin post mortem -tarkastusten olevan riittämättömiä. Parannuksia vaativat keskeiset alat liittyivät seuraaviin: erityisten hygieniavaatimusten, kuten ruhojen näytteenottotiheyden, noudattaminen ja HACCP-suunnitelmien toteuttaminen laitoksissa sekä komissiolle ilmoittamatta jättäminen kansallisesta lainsäädännöstä, jolla mahdollistetaan joustavuus pienteurastamojen osalta. Maito- ja lihatuotteita tuottavien laitosten tapaan täytäntöönpanon valvonnan alalla havaittiin, että suuntauksena on, ettei täytäntöönpanon valvontaan liittyviä toimia aina toteuteta ajallaan, vaikkakin valvontaviranomaiset enimmäkseen havaitsevat puutteet asianmukaisesti. Salmonellan valvontasuunnitelmat Siipikarjan salmonellaa koskeviin kansallisiin valvontasuunnitelmiin kohdistuvat auditoinnit jatkuivat vuonna 2011. Kaikissa käynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa oli käytössä valvontasuunnitelmia, mutta joissakin tapauksissa tiettyjen luokkien osalta täytäntöönpano oli viivästynyt. Samanaikaisesti on kuitenkin havaittavissa siipikarjassa esiintyvän salmonellan merkittävä vähentyminen. Useimmissa jäsenvaltioissa salmonellan seuraamista ja virallista näytteenottoa eri siipikarjaluokissa koskevat suunnitelmat eivät olleet täysin EU:n lainsäädännön mukaisia. Puutteet liittyivät lähinnä näytteenottoon, positiivisten testitulosten jälkeen toteutettuihin toimiin ja laboratorioihin. Tuoreimmassa auditoinnissa vuonna 2012 havaittiin puutteita lisäksi siinä, miten toimivaltaiset keskusviranomaiset valvovat alueviranomaisia näiden toteuttaessa suunnitelmia. Yleiskatsaus asiasta on valmisteilla. Muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tuontivalvonta Yleiskatsaus on saatavilla niistä 12 auditoinnista, jotka tehtiin vuosina 2010–2011 muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tuontivalvontaa koskevien virallisen valvonnan järjestelmien täytäntöönpanon arvioimiseksi. Muita kuin eläinperäisiä rehuja ja elintarvikkeita koskevasta tehostetusta virallisesta valvonnasta annetun asetuksen (EY) N:o 669/2009 voimaantulon jälkeen jäsenvaltiot ovat menestyksekkäästi pyrkineet panemaan sen täytäntöön. Toimivaltaisten viranomaisten välinen selkeä yhteistyö ja viestintä toimii jäsenvaltioissa, ja valvontaan on käytettävissä riittävästi henkilöstöä. Dokumentoidut menettelyt ovat hyvin kehittyneet, vaikkakaan niitä ei aina järjestelmällisesti päivitetä. Jatkokuljetus, siten kuin se määritellään asetuksessa (EY) N:o 669/2009, ja asetuksen (EY) N:o 1152/2009 mukainen tavaroiden siirto (joka saattaa mahdollistaa tietyt tarkastukset lähetyksen lopullisessa määräpaikassa sen jälkeen, kun sen kuljetusta on jatkettu siitä paikasta, jonka kautta se saapui EU:hun) eivät aina takaa täyttä jäljitettävyyttä erityisesti silloin, kun asia koskee useita jäsenvaltioita, eikä ennakkoilmoitusvaatimusta useinkaan noudatettu. Puolessa jäsenvaltioista tulliluovutuksessa ei aina asianmukaisesti noudatettu EU:n säännöksissä vahvistettuja menettelyjä. Nämä puutteet saattavat johtaa tilanteisiin, joissa tavarat luovutetaan ilman lopputarkastuksia. Laboratorioanalyysien järjestelmä on yleisesti ottaen kohentunut, mutta EU:n lainsäädännön erityisten analyysivaatimusten täytäntöönpanossa havaittiin usein puutteita. Torjunta-ainejäämät Torjunta-ainejäämien valvontaa koskeva auditointien sarja saatiin päätökseen vuonna 2011. Näistä auditoinneista on saatavilla yleiskatsaus. Auditointien kokonaistulos oli myönteinen. Viimeisimpien auditointien jälkeen on edistytty huomattavasti torjunta-ainejäämiä koskevan virallisen valvonnan suunnittelussa, toteuttamisessa ja raportoinnissa. Otettujen näytteiden määrä on kasvanut. Näytteenottomenettelyissä noudatettiin EU:n lainsäädäntöä ja riittävät täytäntöönpanon valvontaan liittyvät toimet olivat käytössä useimmissa jäsenvaltioissa, jolloin voitiin varmistaa korkea kuluttajasuojan taso. Torjunta-ainejäämien tuontivalvonnassa oli käytössä tehokkaat menettelyt. Jäsenvaltioille esitettiin suosituksia valvonnan järjestämisestä tehokkaammin ja toimivammin. Valvonnassa olisi keskityttävä enemmän havaittuihin riskeihin ottaen huomioon se, miten elintarvikealan toimijat ovat aiemmin noudattaneet sääntöjä sekä niiden harjoittama omavalvonta. Nimettyjen laboratorioiden lukumäärää olisi vähennettävä, jotta varmistetaan, että analyysejä tehdään vain sellaisissa laboratorioissa, joilla on riittävät analysointivälineet. Uusi auditointien sarja on käynnistynyt. Se kattaa vuonna 2012 yhdeksän jäsenvaltiota, ja siinä keskitytään kasvinsuojeluaineiden kaupan pitämistä ja käyttöä koskevaan valvontaan. Muuntogeeniset organismit (GMO) Vuonna 2011 käynnistettiin uusi auditointien sarja muuntogeenisten organismien virallisen valvonnan alalla. Siihen sisällytettiin muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen lisäksi ensimmäistä kertaa muuntogeenisten organismien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön kokeilu- ja viljelytarkoituksessa koskevan valvonnan arviointi. Auditointeja tehtiin neljässä jäsenvaltiossa. Koetarkoituksiin tarkoitettuja muuntogeenisiä organismeja koskeva lupajärjestelmä oli käytössä, ja viralliset tarkastukset tehtiin EU:n vaatimusten mukaisesti. Jäsenvaltioiden välillä oli jonkin verran eroja muuntogeenisen maissin MON 810 viljelyä koskevan valvonnan osalta. Muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen osalta tilanne ei ollut muuttunut merkittävästi edellisiin auditointeihin verrattuna. Kahdessa jäsenvaltiossa ei noudatettu muuntogeenisten organismien esiintymistä muissa kuin muuntogeenisissä siemenissä koskevaa nollatoleranssilinjaa. Muuntogeenisiä organismeja tutkivat laboratoriot toimivat asianmukaisesti useimmissa tapauksissa. Eläinten terveys Pienten märehtijöiden elektronisen tunnistamisen järjestelmä Komissio kävi kartoittamassa tilannetta neljässä jäsenvaltiossa, joilla on merkittävä lammas- ja vuohipopulaatio. Tavoitteena oli arvioida lampaiden ja vuohien sähköisen tunnistamisen täytäntöönpanossa edistymistä, arvioida sähköiseen tunnistamiseen liittyvien toimenpiteiden tehokkuutta lampaiden ja vuohien liikkeiden kunnollisen jäljitettävyyden varmistamisessa, selvittää sidosryhmien keskuudessa tyytymättömyyttä aiheuttavat tekijät sekä kartoittaa ne tekijät, joilla voidaan lisätä sähköisen tunnistamisen käytön hyväksymistä. Näistä auditoinneista on saatavilla yleiskatsaus. Yleiskatsauksessa todetaan, että jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja täytäntöönpanossa erityisesti siltä osin kuin on kyse sähköisen tunnistamisen käytöstä tautien valvonta- ja hallintatarkoituksiin. Nämä erot johtuvat osittain siitä, että jotkin jäsenvaltiot ottivat sähköisen tunnistamisen käyttöön muita aikaisemmin. Kun pyritään pysyvään tunnistamiseen, pötsiin sijoitettavien sähköisten tunnistimien käyttö on kenttäolosuhteissa osoittautunut luotettavammaksi kuin korvamerkkien käyttö, mutta se edellyttää erityisosaamista ja teknistä tukea, jota oli saatavilla joissakin asianomaisissa jäsenvaltioissa. Näissä jäsenvaltioissa eläintenpitäjille annettu taloudellinen tuki sähköiseen tunnistamiseen liittyvien ylimääräisten kustannusten kattamiseksi osoittautui myös käyttöönoton kannalta kannustavaksi tekijäksi. Raivotauti EU osarahoittaa merkittävää ohjelmaa raivotaudin hävittämiseksi Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioista. Komissio on tehnyt useita ohjelmien auditointeja näissä maissa. Niissä on vahvistettu, että luonnonvaraisten eläinten rokotuskampanjoilla on saatu aikaan merkittävästi edistystä, minkä ansiosta ihmisten ja kotieläinten raivotautitapaukset ovat vähentyneet huomattavasti. Joissakin jäsenvaltioissa rokotusohjelmien täytäntöönpanossa oli kuitenkin puutteita – ne liittyivät erityisesti kampanjoiden saamiseen päätökseen ajallaan ja syöttirokotteiden käytön hajanaisuuteen ja aikaväleihin. Klassinen sikarutto EU on pian valmis vahvistamaan, että klassinen sikarutto on saatu kokonaan hävitettyä sen alueelta. Tähän on päästy EU:n rahoittamiin hävittämisohjelmiin liittyvien bioturvallisuustoimien tehokkaamman täytäntöönpanon ja villisikojen parempien rokotuskampanjojen ansiosta. Komission auditoinneissa on vahvistettu, että näitä toimenpiteitä on tehokkaasti sovellettu Romaniassa ja Bulgariassa, joissa on viime vuosina esiintynyt klassisen sikaruton satunnaisia taudinpurkauksia kotieläiminä pidetyissä sioissa. Nämä ohjelmat jatkuvat edelleen, ja niissä keskitytään yhä enemmän varmentamaan taudista vapautuminen pikemminkin kuin sen hävittämiseen. Vaarana on edelleen taudin kulkeutuminen uudelleen EU:n alueelle sen naapurimaista erityisesti villisikojen liikkumisen seurauksena, joten on pysyttävä valppaana ja tehostettava yhteistyötä näiden maiden kanssa. Suu- ja sorkkatautilaboratorioiden virallinen valvonta Elävää suu- ja sorkkatautivirusta käsittelevien EU-laboratorioiden tarkastusten sarja saatiin päätökseen. Useimmissa laboratorioissa todettiin noudatettavan tyydyttäviä bioturvallisuusstandardeja. Lähes kaikissa laboratorioissa kuitenkin havaittiin pieniä ja muutamissa vakavia puutteita. Välittömiin korjaaviin toimiin on ryhdytty niiden mahdollisten riskien lieventämiseksi, joita eläinten terveydelle saattaa aiheutua elävän suu- ja sorkkatautiviruksen karkaamisesta. Näiden tarkastusten pohjalta voitiin tehdä se merkittävä päätelmä, että suu- ja sorkkatautilaboratorioita olisi hyväksyttävä vain niissä jäsenvaltioissa, jotka kykenevät takaamaan tiettyjen EU:n vaatimusten jatkuvan noudattamisen ja erityisesti varmistamaan tähän tarkoitukseen tarvittavat resurssit. Komissio ja jäsenvaltiot pohtivat sitä, miten suu- ja sorkkatautilaboratorioiden valvonta olisi järjestettävä tulevaisuudessa. Eläinten hyvinvointi Nimenomaan eläinten hyvinvoinnin valvontaan kohdistuvien auditointien lisäksi punaisen lihan ja siipikarjan hygieniavalvontaa koskevissa komission auditoinneissa arvioidaan nykyisin tavanomaisesti myös sitä, miten jäsenvaltiot valvovat eläinten hyvinvointia teurastuksen aikana. Tämä on merkittävä uusi voimavara pyrittäessä edistämään eläinten hyvinvoinnin valvonnan noudattamista. Näissä auditoinneissa tarkasteltiin erityisesti teurastamotiloja ja -välineitä, kuten eläinsuojia ja tainnutusvälineistöä, ja eläinten kuljetusta teurastettaviksi ja esitettiin asianmukaisia parannussuosituksia. Yhdessä auditoinnissa tuli esiin, että vaikka huomattava osa kyseisen jäsenvaltion teurastamoista suoritti teurastuksia ilman tainnutusta uskonnollisen tavan mukaan tapahtuvaan teurastukseen liittyvän poikkeuksen nojalla, ainoastaan osa tuotetusta lihasta myytiin tällaisena lihana. Nimenomaan eläinten hyvinvoinnin valvontaan kohdistuvissa komission auditoinneissa tarkasteltiin hyvinvointia tilalla ja kuljetuksen aikana. Nämä auditoinnit olivat osa komission yksikköjen jäsenvaltioihin kohdistamaa valvontaa, jolla seurattiin munivien kanojen varustelemattomien häkkien käyttöä koskevan kiellon noudattamista. Kielto on ollut voimassa 1. tammikuuta 2012 lähtien, ja auditointien tuloksena käynnistettiin 27. tammikuuta 2012 rikkomusmenettelyt 13:a jäsenvaltiota vastaan. Komission jäsenvaltioissa suorittamilla auditoinneilla selvitettiin lisäksi sitä, missä määrin jäsenvaltiot olivat valmistautuneet sijoittamaan kantavat emakot ja nuoret emakot pakollisiin ryhmäeläinsuojiin, minkä oli määrä tapahtua 1. tammikuuta 2013 mennessä. Yksi auditointi toteutettiin erityisesti näytön saamiseksi sellaisen yhtä jäsenvaltiota vastaan käynnistetyn rikkomusmenettelyn yhteydessä, jonka aiheena oli eläinten hyvinvointi teurastuksen aikana. Viimeisimpiin auditointeihin on lisäksi sisällytetty broilerien hyvinvointi. Eläinten hyvinvointia koskeviin auditointeihin sisällytetään myös sellaisia eläinlajeja, jotka eivät kuulu EU:n säännösten piiriin mutta joiden osalta Euroopan neuvoston suosituksia sovelletaan täysimääräisesti EU:n lainsäädännön nojalla. Kuljetuksen osalta painopisteenä on nyt auttaa jäsenvaltioita oppimaan parhaista käytänteistä. Aiemmissa auditoinneissa oli todettu, että ajoneuvojen hyväksymisprosessiin ei kiinnitetty riittävästi huomiota muutamissa jäsenvaltioissa, ja vuoden 2012 auditoinneissa keskityttiin hyväksymismenettelyyn kartoittamalla ne alat, joilla esiintyy parhaita käytänteitä. Näitä on jaettu muiden jäsenvaltioiden kanssa kaksi kertaa vuodessa komission tiloissa pidetyissä kansallisten yhteyspisteiden kokouksissa. Sèten satamassa Ranskassa järjestettiin ylimääräinen kokous kaikkien mertakulkevien alusten hyväksymisestä vastuussa olevien jäsenvaltioiden kanssa, sillä useat toimivaltaiset viranomaiset olivat ilmoittaneet vaikeuksista eläinten merikuljetuksia koskevien vaatimusten täytäntöönpanossa. Komission auditoinneissa käsiteltiin myös Turkkiin suuntautuvaa eläinten vientiä, joka on kasvava kaupan ala. EU:n poistumispaikassa Bulgariassa suoritettiin auditointi, jonka pohjalta esitettiin suosituksia menettelyjen nopeuttamiseksi tarpeettomien viivästysten poistamiseksi. Auditoinnin kuluessa auditointiryhmä kävi myös Turkin puolella arvioimassa maan harjoittamaa valvontaa. Kasvien terveys Jäsenvaltioissa tehdyissä kasvien terveyttä käsitelleissä auditoinneissa arvioitiin tuontivalvontatoimenpiteitä ja EU:n hätätoimenpiteiden toteuttamista haitallisten organismien purkausten ilmetessä. Auditointien kohteena olleiden jäsenvaltioiden välillä oli suuria eroja tuontivalvonnan järjestämisessä ja siinä, miten tehokkaasti ne kykenivät havaitsemaan haitalliset organismit tuontiin esitetyissä lähetyksissä. Hävittämistoimien onnistuminen vaihteli suuresti erilaisten haitallisten organismien välillä, sillä toisia on helpompi torjua kuin toisia. Auditoinneissa kävi lisäksi ilmi, kuinka tarpeellisia määrätietoiset hävittämistoimet ovat heti, kun organismi on havaittu, sillä sen hävittäminen on huomattavasti vaikeampaa tai jopa mahdotonta, kun organismi on ehtinyt vakiintua. Vaikka Portugaliin on vuodesta 1999 lähtien säännöllisesti tehty auditointeja mäntyankeroisen hävittämisen osalta, tilanne ei edelleenkään ole tyydyttävä erityisesti, mitä tulee testaukseen ja huonokuntoisten puiden poistamiseen puskurivyöhykkeeltä. Eläinten rehu Eläinten rehun alalla näyttää yleisesti ottaen siltä, että rehuketjun toimijat noudattavat sääntöjä vaihtelevassa määrin. Tilanne on tyydyttävä alkutuotannon osalta, mutta muussa kuin alkutuotannossa on selkeästi parantamisen varaa seuraavien näkökohtien osalta: HACCP-pohjaisten menettelyjen suunnittelu ja täytäntöönpano, edellisistä tuotantoeristä peräisin olevan ristikontaminaation minimoimiseksi käytössä olevat toimenpiteet sekä haitallisten aineiden seuranta. Rehun virallinen valvonta kattaa yleensä rehuketjun tärkeimmät toimijat, mutta tietyntyyppiset laitokset (lähinnä sellaiset elintarvikealan laitokset, jotka toimittavat ainoastaan osan tuotannostaan rehuketjuun) jäävät edelleenkin usein tällaisen valvonnan ulkopuolelle. Lisäksi tarkastusten ja näytteenoton täytäntöönpanoon vaikuttavat jotkin niiden kohdentamiseen liittyvät heikkoudet. Rehujen kaupan pitämisen alalla auditoinneissa todettiin vaatimusten noudattamisen olevan tyydyttävällä tasolla. Tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat ja eläimistä saatavat sivutuotteet Näitä aihepiirejä koskevat auditoinnit niputetaan nykyisin yleensä yhteen, koska joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta BSE ei enää ole suuren riskin prioriteetti. Auditoinneissa todettiin, että eläimistä saatavien sivutuotteiden ja johdettujen tuotteiden käsittely niiden luokan mukaan tapahtui yleisesti ottaen EU:n sääntöjen mukaisesti. Muutamissa jäsenvaltioissa eläimistä saatavat sivutuotteet (erikseen määritelty riskiaines mukaan luettuna), jotka tuotetaan harrastetarkoituksessa eläimiä pitävillä tiloilla tilalla tapahtuneen teurastuksen aikana, hävitetään edelleen paikan päällä. Tämä sekä puutteet näiltä tiloilta peräisin olevien kuolleiden eläinten hävittämisessä vaikuttavat myös BSE:n seurannan tehokkuuteen näissä jäsenvaltioissa. Renderöintilaitoksissa sääntöjä yleensä noudatettiin tyydyttävästi, vaikkakin joissakin tapauksissa ilmeni puutteita aikaan, lämpötilaan ja paineeseen liittyvien käsittelyvaatimusten noudattamisen seurannassa. Eläinperäisten elintarvikkeiden ja eläinten tuontia koskeva valvonta Tämän alan auditoinnit olivat edelleen merkittävä väline pyrittäessä turvaamaan tuonnin turvallisuus. Tuontivalvonta on kohentumassa muun muassa tulliviranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön tehostumisen ja merkittävän koulutuksen ansiosta. Komissio totesi joissakin jäsenvaltioissa puutteita keskus- ja paikallisviranomaisten välisessä viestinnässä, mikä joissakin tapauksissa heikensi valvonnan yleistä tehokkuutta. Jälleenlaivatuista lähetyksistä annettavat ennakkoilmoitukset ovat kehittyneet joissakin jäsenvaltioissa, mutta toimivaltaisten viranomaisten täytäntöönpanon valvonta tämän vaatimuksen suhteen on edelleen heikkoa joissakin tärkeissä satamissa. Viimevuotisen kertomuksen antamisen jälkeen yhteisen tuontia koskevan tietojärjestelmän Tracesin käyttöönoton aste on parantunut. Jotkin jäsenvaltiot, jotka eivät aiemmin käyttäneet Traces-järjestelmää, ovat nyt liittyneet siihen. Järjestelmän uudet versiot edellyttävät rajatarkastusasemien mukautumista, mikä on käynnissä oleva prosessi. Eläinlääke- ja vierasainejäämät Jäsenvaltioilla on edelleen viimevuotisessa kertomuksessa kuvattujen haasteiden kaltaisia vaikeuksia jäämiä koskevien kansallisten valvontasuunnitelmiensa täytäntöönpanossa. Jäsenvaltioiden välillä on eroja siinä, kuinka monta menetelmää on sisällytetty laboratorioille myönnetyn akkreditoinnin piiriin kuuluviin jäämämenetelmiin, ja siinä, miten tulkitaan niitä vaatimuksia, jotka liittyvät elintarvikeketjua koskeviin tietoihin teurastuksen yhteydessä. Mitä tulee käynnissä oleviin dioksiiniauditointeihin, joissa arvioidaan jäsenvaltioiden kykyä varmistaa, että Itämerestä pyydetty ja ihmisten tai eläinten kulutukseen markkinoille saatettu kala on dioksiinia koskevien EU:n raja-arvojen mukaista, tähän mennessä kerätty näyttö osoittaa, että jäsenvaltiot eivät ole yhdenmukaisesti pyrkineet minimoimaan kuluttajien altistumista säännöstenvastaiselle kalalle. Komission suositusten seuranta Kaikkia komission kertomuksissa esitettyjä suosituksia seurataan järjestelmällisesti erilaisilla toimilla. Jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia pyydetään esittämään toimintasuunnitelma, jossa kerrotaan, miten suositukset on pantu tai aiotaan panna täytäntöön. Komissio vuorostaan arvioi toimintasuunnitelman ja seuraa järjestelmällisesti toimien toteuttamista erilaisin seurantatoimin: a) yleiset seuranta-auditoinnit, b) tiettyä aihetta koskevat paikan päällä tapahtuvat seuranta-auditoinnit tai tietystä aiheesta laadittavia kirjallisia raportteja koskevat pyynnöt sekä c) korkean tason kahdenväliset kokoukset, jos ongelmat ovat laaja-alaisia tai jos niitä on jatkuvasti. Yleisissä seuranta-auditoinneissa seurataan ratkaisematta olevia kysymyksiä ja selvitetään, miten aiempien elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston jäsenvaltioihin tekemien alakohtaisten auditointien pohjalta avoimiksi jääneissä suosituksissa on edistytty. Seuraavalla verkkosivustolla voi tutustua näiden auditointien tuloksen osoittaviin maaprofiileihin: http://ec.europa.eu/food/fvo/country_profiles_en.cfm. Seurattaessa jäsenvaltioiden edistymistä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston suositusten täytäntöönpanossa yleisen seuranta-auditoinnin tulokset ajanjaksolla 2005–2010 osoittavat, että suosituksista 97 prosentin osalta jäsenvaltioissa on toteutettu toimia tai esitetty tyydyttäviä sitoumuksia suosituksiin puuttumiseksi tietyssä määräajassa. Niitä suosituksia, joiden osalta ei ole vielä esitetty tyydyttävää sitoumusta (3 prosenttia), pyritään aktiivisesti täyttämään eri keinoin, kuten kohdassa 2.5 kuvattiin. Näiden suositusten määrä on pieni, mutta niiden ratkaiseminen on niiden luonteen vuoksi kaikkein hankalinta, ja ne ilmentävät usein syvällä olevia perusongelmia, kuten lainsäädännön tulkintaa. 4. Muut jäsenvaltioiden harjoittamaa valvontaa koskevat tietolähteet Alakohtainen raportointi Elintarviketurvallisuuden, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin sekä kasvien terveyden eri näkökohtia koskevan EU:n lainsäädännön säännöksissä edellytetään, että jäsenvaltiot toimittavat säännöllisiä raportteja tietyistä erityisvaatimuksista. Näiden kansallisten raporttien pohjalta komissio puolestaan tuottaa useita alakohtaisia raportteja, joissa kerrotaan elintarvikeketjuun sovellettavan EU:n lainsäädännön tiettyjen osien täytäntöönpanotilanteesta ja joissa joskus annetaan myös asianomaisten alojen virallista valvontaa ja sen tuloksia koskevia tietoja. Tällaisista raporteista tärkeimmät koskevat seuraavia: tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSEiden) seuranta ja testaus märehtijöissä, zoonoosien suuntaukset ja lähteet, zoonoottiset tekijät ja elintarvikeperäiset taudinpurkaukset Euroopan unionissa (annettu EFSAn tehtäväksi), nautaeläinten ja sikojen ilmoitettavat taudit (EU:n sisäisessä kaupassa), vuosikertomus torjunta-ainejäämien seurannasta EU:ssa ja raportit eläintautien hävittämistä käsittelevän työryhmän kokouksista. Näihin raportteihin sisältyvät tiedot auttavat merkittävästi tehtäessä päätöksiä auditointiresurssien priorisoinnista. Tämän raportin liitteenä on taulukko, jossa luetellaan viime vuonna julkaistut tärkeimmät komission raportit ja verkkosivut, joilta ne löytyvät. Nopeat hälytysjärjestelmät ja muut raportointivälineet Nykyiset nopeat hälytysjärjestelmät, jotka koskevat elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta (RASFF), eläintautitapauksia (ANDS) ja kasvitautitapauksia (Europhyt), ovat tärkeitä välineitä hätätilanteissa tai riskien uhatessa tarvittavien nopeiden toimenpiteiden hallintaa varten, ja niistä saadaan tietoa tuholaisten ja tautien esiintymismalleista. Niistä saadut tiedot voivat myös osoittaa, millaisia puutteita vahvistettujen turvallisuusstandardien noudattamisessa on ilmennyt. Tämän vuoksi näitä tietoja tarkastellaan tarkasti valvonnan arvioinnin yhteydessä. Näistä elintarvikkeiden turvallisuuteen ja eläintauteihin liittyvistä nopeista hälytysjärjestelmistä saadut yksityiskohtaiset tulokset esitetään tiivistetysti RASFF- ja ADNS-järjestelmää koskevissa vuotuisissa raporteissa, jotka julkaistaan seuraavilla komission verkkosivustoilla: http://ec.europa.eu/food/food/rapidalert/index_en.htm http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/adns/index_en.htm . Lähetysten pysäyttämiseen kasvien terveyteen liittyvistä syistä tarkoitetun Europhyt-ilmoitusvälineen osalta komissio on perustanut verkkosivuston, jossa julkaistaan kuukausittaiset raportit pysäytetyistä lähetyksistä.[6] Tarkoituksena on julkaista vuotuinen Europhyt-raportti vuonna 2013. Myös Traces-järjestelmästä, jonka avulla komissio ja jäsenvaltiot voivat vaihtaa keskenään eläinten ja eläintuotteiden (oma tuotanto ja tuonti kolmansista maista) valvontaa koskevia tietoja, saadaan tärkeitä tietoja siitä, kuinka paljon järjestelmän kattamia hyödykkeitä on liikkunut, samoin kuin toteutetuista virallisista eläinlääkärintarkastuksista: http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/traces/index_en.htm. 5. Virallisen seurannan tulokset Elintarvikeperäisten tautien kaksi tärkeintä syytä EU:ssa ovat Salmonella-bakteeri ja kampylobakteeri. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen EFSAn ja Euroopan tautien ehkäisy- ja valvontakeskuksen ECDC:n jäsenvaltioiden zoonoosiraportteja koskevassa analyysissä[7] vahvistetaan, että salmonelloositapausten määrä ihmisissä on laskussa EU:ssa. Vuonna 2010 raportoitiin yhteensä 99 020 vahvistettua tapausta ihmisillä (vuonna 2012 julkaistut tiedot), mikä merkitsee 8,8 prosentin vähennystä vuoteen 2009 verrattuna. Tämä suuntaus on nyt jatkunut kuutena peräkkäisenä vuonna. Syynä tähän vähennykseen EFSAn raportissa tuodaan esiin salmonellan valvontaohjelmien toteuttaminen jäsenvaltioissa. Siipikarjanliha-alalla jäsenvaltioissa toteutetut auditoinnit vahvistavat tämän käsityksen. 6. Komission harjoittama seuranta ja täytäntöönpanon valvonta Täytäntöönpanon valvontaan liittyvien toimien jatkuva huomiointi ja koordinointi on etusijalla kaikilla tämän kertomuksen kattamilla aloilla. Yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa pyritään mittavin toimin poistamaan EU:n lainsäädännön asianmukaista soveltamista haittaavat esteet. Kussakin tapauksessa käyttöön otetussa toimintamallissa otetaan huomioon havaitun puutteen vakavuus, asiaan liittyvät riskit, kyseisen jäsenvaltion jo toteuttamat toimet sekä se, liittyykö tapaukseen muita jäsenvaltioita. Puutteiden taustalla olevat syyt tutkitaan, jotta voidaan löytää oikeat ratkaisut, joilla pystytään ehkäisemään puutteiden toistuminen. Komissio on tämän vuoksi pitänyt tiiviisti yhteyttä joihinkin jäsenvaltioihin muun muassa järjestämällä niiden kanssa säännöllisesti kahdenvälisiä korkean tason tapaamisia, joissa on pyritty ratkaisemaan pitkään jatkuneita sääntöjenvastaisuuksia ja vielä ratkaisematta olevia täytäntöönpanon valvontaan liittyviä kysymyksiä. Yksi tällainen jäsenvaltio on Kreikka. Kreikan viranomaiset ovat toimittaneet yksityiskohtaisen toimintasuunnitelman, jossa esitetään selkeät virstanpylväät ja joka on nykyisin käytössä sääntöjen noudattamisessa tapahtuvan edistymisen seuraamiseksi. Komissio on lisäksi – osana Koulutuksen parantaminen elintarvikkeiden turvallisuuden lisäämiseksi -ohjelmaa – suunnitellut erityisesti räätälöityjä koulutustoimia tapauksissa, joissa koulutuksella voidaan parantaa sääntöjen noudattamista. Bulgarian ja Romanian tapauksessa on järjestetty erityisiä koulutustoimia viranomaisten opastamiseksi, jotta ne voisivat puuttua eläimistä saatavien sivutuotteiden käsittelyssä ja hävittämisessä esiintyneisiin puutteisiin. Tarvittaessa käynnistetään rikkomusmenettelyjä. Kansalaisilta tai kansalaisjärjestöiltä saadut valitukset ovat samaten merkittävä lähde, josta saadaan tietoa sääntöjenvastaisuuksista tai valvontaongelmista, ja komissio varmistaa huolellisesti, että nämä käsitellään kyseisten jäsenvaltioiden kanssa, jotta päästään positiiviseen tulokseen. Jos lainsäädäntöä ei sovelleta asianmukaisesti, elintarviketurvallisuuteen liittyvät EU:n poliittiset tavoitteet uhkaavat jäädä toteutumatta. EU:n lainsäädännön soveltaminen ja sen täytäntöönpanon valvonta koskettavat niin EU:n toimielimiä kuin jäsenvaltioita, paikallis- ja alueviranomaiset ja tuomioistuimet mukaan luettuina. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu EU:n perussopimusten ja lainsäädännön asianmukaisesta ja oikea-aikaisesta soveltamisesta. Komissio käynnistää rikkomusmenettelyjä viimeisenä keinona sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi silloin, kun on ilmeistä, että EU:n lainsäädännön soveltaminen on jo pitkään ollut riittämätöntä. Komissio voi myös aloittaa rikkomusmenettelyn, jolla pyritään puuttumaan siihen, että lainsäädäntö on jätetty jäsenvaltiossa saattamatta osaksi kansallista lainsäädäntöä, kansallinen täytäntöönpano on tehty virheellisesti tai lakia on sovellettu väärin. Komissio voi viedä asian Euroopan unionin tuomioistuimeen sen osoittamiseksi, että jäsenvaltio on rikkonut EU:n lainsäädäntöä. Se voi myös vedota tuomioistuimeen toisen kerran ja pyytää, että jäsenvaltiolle määrättäisiin sakot, kunnes tuomioistuimen ensimmäistä tuomiota noudatetaan. Rikkomusmenettelyllä on olennaisen tärkeä rooli turvattaessa EU:n lainsäädännön asianmukainen soveltaminen ja tuotettaessa kansalaisille hyötyä. Komissio on osoittanut, että se ottaa tämän roolin vakavissaan. Tästä on osoituksena vuonna 2012 käynnistetty rikkomusmenettelyjen sarja, joka liittyy munivien kanojen suojelua koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoon. Lisäksi on selkeitä merkkejä siitä, että sikojen suojelun alalla otetaan käyttöön samanlainen toimintamalli. Muista välineistä voidaan mainita komission perustama EU:n pilottihanke, jolla on tarkoitus tarjota nopeasti kattavia vastauksia kysymyksiin, jotka koskevat EU:n lainsäädännön soveltamista. Sitä on käytetty tiivistämään komission ja jäsenvaltioiden välistä yhteydenpitoa ja edistämään täytäntöönpanoon liittyvien ongelmien ratkaisua niin, ettei viralliseen rikkomusmenettelyyn ole tarvetta turvautua. Lisätietoja rikkomuksista löytyy vuosiraporteista, jotka koskevat EU:n lainsäädännön soveltamisen seurantaa ja jotka julkaistaan komission verkkosivustolla http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_annual_report_en.htm. 7. Kansainvälinen kauppa Komissio osallistuu aktiivisesti niiden kansainvälisten standardointielinten toimintaan, jotka työskentelevät elintarvikkeiden turvallisuuden sekä eläinten ja kasvien terveyden aloilla. Sillä on myös laajalti yhteyksiä EU:n ulkopuolisiin maihin, joilta pyydetään ja joille annetaan takeita elintarvikekaupan turvallisuuden osalta. Lisäksi se käy laaja-alaisia keskusteluja käytössä olevan valvonnan tehokkuudesta kaupan turvallisuuden varmistamiseksi. Saadut kokemukset välitetään jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien johdolle. 8. Päätelmät Virallisen valvonnan täytäntöönpano on kaiken kaikkiaan hyvällä tasolla jäsenvaltioissa elintarvikeketjun eri osissa, ja jäsenvaltiot noudattavat elintarvikkeiden turvallisuuteen, kasvien ja eläinten terveyteen sekä eläinten hyvinvointiin liittyviä sääntöjä. Parannuksille on toki sijaa, mutta valvontavälineiden ja -resurssien tehokkaassa käytössä sekä valvonnan suunnittelussa, täytäntöönpanossa ja koordinoinnissa on edistytty kaikilla sektoreilla. Virallinen valvonta ja sen tehokkuuden optimoimiseksi tarkoitetut lainsäädäntövälineet ovat keskeisiä tekijöitä EU:n elintarvikeketjussa. Ne antavat toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden suorittaa valvontaa riskien perusteella, kartoittaa puutteita ja puuttua niihin nopeasti. Ne myös tarjoavat toimivaltaisille viranomaisille merkityksellisen yleisnäkemyksen tilanteesta elintarviketurvallisuuden ja terveyden alalla. Jäsenvaltioiden raportit tuovat varmuutta siitä, että kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ottavat tehtävänsä vakavasti ja valvonnasta tulee yhä riskipohjaisempaa, mikä vahvistuu komission asiantuntijoiden tekemiä auditointeja koskevissa raporteissa. Valvonnan ja valvontaviranomaisten suorituskyvyn tehostamiseksi ollaan ottamassa käyttöön uusia välineitä. Komission paikan päällä suorittamat erityisauditoinnit sekä kaikki sektorit kattavat yleiset seuranta-auditoinnit ja keskittyminen sääntöjenvastaisuuksien taustalla oleviin syihin ovat erityisen tärkeitä heikkouksien kartoittamisessa ja sen varmistamisessa, että korjaavia toimia toteutetaan. Komissiolla on käytössä järjestelmä, jota tarkistetaan jatkuvasti tavoitteiden ja indikaattorien osalta ja jolla voidaan määrällisesti tarkastella jäsenvaltioiden edistymistä korjaavien toimien toteuttamisessa. Nämä komission auditointiraportit, jotka täydentävät jäsenvaltioiden valvontatoimia ja ‑raportteja, tarjoavat vankan järjestelmän, jolla voidaan arvioida jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien tehokkuutta. Tämän järjestelmän ansiosta komissio voi tarvittaessa ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin virallisen valvonnan ja auditointijärjestelmän parantamiseksi jäsenvaltioissa. _______________________ LIITE LUETTELO JULKAISTUISTA KOMISSION ALAKOHTAISISTA RAPORTEISTA, JOTKA KOSKEVAT EU:N LAINSÄÄDÄNNÖN TÄYTÄNTÖÖNPANOA ELINTARVIKETURVALLISUUDEN, ELÄINTEN TERVEYDEN JA HYVINVOINNIN SEKÄ KASVIEN TERVEYDEN ALALLA Kertomus || Oikeusperusta || Julkaiseminen Vuosikertomus märehtijöiden seurannasta ja testauksesta tarttuvan spongiformisen enkefalopatian (TSE) esiintymisen varalta EU:ssa || Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22. toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 6 artiklan 4 kohta || http://ec.europa.eu/food/food/biosafety/tse_bse/monitoring_annual_reports_en.htm EU:n yhteenvetokertomus zoonoosien, niiden aiheuttajien ja elintarvikeperäisten tautitapausten suuntauksista ja lähteistä Euroopan unionissa || Tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, neuvoston päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 92/117/ETY kumoamisesta 17. marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/99/EY 9 artiklan 2 kohta (Toimeksiannettu EFSAlle, EFSA laatii yhteistyössä Euroopan tautien ehkäisy- ja valvontakeskuksen (ECDC) kanssa) || http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/2090.pdf Vuosikertomus elintarvikkeita ja rehuja koskevasta nopeasta hälytysjärjestelmästä (RASFF) || Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28. tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 50 artikla || http://ec.europa.eu/food/food/rapidalert/rasff_publications_en.htm Raportti || Oikeusperusta || Julkaiseminen Vuosikertomus torjunta-ainejäämien seurannasta EU:ssa || Torjunta-ainejäämien enimmäismääristä kasvi- ja eläinperäisissä elintarvikkeissa ja rehuissa tai niiden pinnalla sekä neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta 23. helmikuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 396/2005 32 artikla (Toimeksiannettu EFSAlle) || http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/2430.pdf Vuosikertomus elintarvikkeiden säteilytyksestä || Ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22. helmikuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/2/EY 7 artiklan 3 kohta || http://ec.europa.eu/food/food/biosafety/irradiation/index_en.htm Kansallisten jäämien valvontasuunnitelmien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja || Elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta 29. huhtikuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/23/EY 8 artikla || http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/residues/control_en.htm Tautien hävittämistä jäsen­valtioissa seuraavan työryhmän asiantuntija-alaryhmien (nautojen luomistauti, lampaiden ja vuohien luomistauti, nautojen tuberkuloosi ja raivotauti) kokousraportit || Työryhmä perustettiin vuonna 2000 elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa komission valkoisessa kirjassa ehdotettujen toimien perusteella. || http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/eradication/taskforce_en.htm Eläinten hyvinvointi – kuljetuksia koskeva asetus || Eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana sekä direktiivien 64/432/ETY ja 93/119/EY ja asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 27 artiklan 2 kohta || http://ec.europa.eu/food/animal/welfare/transpor t/inspections_reports_reg_1_2005_en.htm [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004, annettu 29. huhtikuuta 2004, rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta (EUVL L 191, 30.4.2004). [2] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28. tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä. [3] Neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007, annettu 28. kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta (EUVL L 189, 20.7.2007). [4] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1151/2012, annettu 21. marraskuuta 2012, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä (EUVL L 343, 14.12.2012). [5] Ks. http://ec.europa.eu/food/fvo/specialreports/index_en.htm. [6] Ks. http://ec.europa.eu/food/plant/europhyt/interceptions_en.htm. [7] Scientific Report of EFSA and ECDC: The European Union Summary Report on Trends and Sources of Zoonoses, Zoonotic Agents and Food-borne Outbreaks in 2010 (EFSAn ja ECDC:n tieteellinen raportti: EU:n yhteenvetokertomus zoonoosien, niiden aiheuttajien ja elintarvikeperäisten tautitapausten suuntauksista ja lähteistä Euroopan unionissa vuonna 2010) http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/2597.pdf.