FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/52

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2017/C 194/13)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

SUOJATUN ALKUPERÄNIMITYKSEN TAI SUOJATUN MAANTIETEELLISEN MERKINNÄN TUOTE-ERITELMÄN MUUN KUIN VÄHÄISEN MUUTOKSEN HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVA HAKEMUS

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen muutoksen hyväksymistä koskeva hakemus

”BLEU D’AUVERGNE”

EU-nro: PDO-FR-02214 – 4.1.2017

SAN ( X ) SMM ( )

1. Hakijaryhmä ja oikeutettu etu

Syndicat Interprofessionnel Régional du ”Bleu d’Auvergne”

Osoite : Mairie 15400 RIOM-ÈS-MONTAGNES RANSKA Puhelin : +33 471781198 Faksi : +33 471781198 Sähköposti : bleudauvergne@wanadoo.fr

Syndicat Interprofessionnel Régional du ”Bleu d’Auvergne” muodostuu suojatun alkuperänimityksen ”Bleu d’Auvergne” käyttäjistä (maidon tuottajat, kerääjät ja jalostajat sekä juuston kypsyttäjät), ja sillä on oikeutettu etu muutoshakemuksen esittämiseen.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Eritelmän kohta, jota / kohdat, joita muutos koskee

— ☐ Tuotteen nimi — ☒ Tuotteen kuvaus — ☒ Maantieteellinen alue — ☒ Alkuperätodisteet — ☒ Tuotantomenetelmä — ☐ Yhteys maantieteelliseen alkuperään — ☒ Merkinnät — ☒ Muu: yhteyden esittäminen, valvonta

4. Muutoksen/muutosten tyyppi

— ☒ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti. — ☐ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n, jonka yhtenäistä asiakirjaa (tai vastaavaa) ei ole julkaistu, tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

5. Muutos/muutokset

Tuotteen kuvaus

Jotta tuotteen kuvaus olisi täydellinen, lisätään, että ”Bleu d’Auvergne” -juusto ”valmistetaan yksinomaan juoksutetusta” lehmän maidosta ja että sen ”fermentoitua, suolattua juustomassaa ei puristeta eikä keitetä”.

Virke

”Juustoa pidetään kaupan kahdessa eri koossa: suurikokoisen juuston halkaisija on noin 20 cm, korkeus 8–10 cm ja paino 2–3 kg, ja pienikokoisen juuston halkaisija on noin 10,5 cm ja paino 350 g, 500 g tai 1 kg.”

korvataan virkkeellä

”Juusto on muodoltaan tasainen lieriö, jonka halkaisija on 19–23 cm, korkeus 8–11 cm ja paino 2–3 kg.”

Nimitys koskee siten enää vain suurikokoista juustoa (jonka halkaisija on 19–23 cm ja korkeus 8–11 cm), sillä pienikokoisia juustoja ei ole valmistettu enää vuosiin. Juuston halkaisijaksi määritellään siten 19–23 cm, mikä on täsmällisempi ilmaus kuin voimassa olevassa tuote-eritelmässä mainittu ”noin 20 cm”. Enimmäiskorkeuteen lisätään 1 cm todettujen käytänteiden huomioon ottamiseksi.

Tuotteen kuiva-ainepitoisuudeksi vahvistetaan vähintään 51 prosenttia 52 prosentin sijaan, ja lisätään, että tämä parametri ilmaistaan tarkastusta varten arvona ”täydellisen kuivauksen jälkeen”. Tällä muutoksella otetaan huomioon tuotteen koostumuksen kehittyminen asteittain samettimaisemmaksi. Maistelumuistiinpanojen ja kuiva-ainepitoisuuden mittaustulosten vertailu osoittaa positiivisen korrelaation: juustojen korkealuokkainen maku korreloi usein matalamman kuiva-ainepitoisuuden kanssa.

Lisätään virke

”Juustoa voidaan pitää kaupan alkuperänimityksellä ’Bleu d’Auvergne’ vasta alkaen 28. päivästä juoksettumisesta”,

jolla korvataan voimassa olevassa tuote-eritelmässä otsikon

”Tuotantomenetelmä” alla oleva virke ”Vähimmäiskypsytysaika on neljä viikkoa yli 1 kg:n painoisilla juustoilla ja kaksi viikkoa alle 1 kg:n painoisilla juustoilla.”

Juustojen kypsytysaika korvataan siten tuotteen myyntiin saattamista edeltävällä vähimmäisajalla, joka on kestoltaan saman pituinen; muutoksella otetaan käyttöön varsinaista kypsytysvaihetta seuraavan säilytysvaiheen mahdollisuus. Tämä aika ilmaistaan päivinä eikä viikkoina, ja täsmennetään, että se lasketaan käytänteiden mukaisesti juoksettumisesta alkaen, minkä tarkoituksena on helpottaa valvontaa.

Tuotteen kuori kuvataan tarkemmin (ilmaisun ”luonnollinen homekuorinen” sijaan) virkkeillä ””Bleu d’Auvergne” -juuston kuori on virheetön, eikä siinä esiinny kosteutta tai hikoilua. Sen väri vaihtelee. Siinä voi olla valkoista, harmaata, vihreää, sinistä ja mustaa hometta.” Tuotteen aistinvaraisten ominaispiirteiden kuvausta täydennetään seuraavilla tiedoilla: ”Norsunluunvalkoisessa sisuksessa on reikiä sekä tasaisin välein sinivihreitä hometäpliä. Täplien koko vaihtelee vehnänjyvästä maissinjyvään. Juusto on koostumukseltaan suussa sulavaa, sametinpehmeää ja hienojakoista. ’Bleu d’Auvergne’ -juuston maku on voimakas, selväpiirteinen ja tasapainoinen, ja siinä on sinihomeen, aluskasvullisuuden ja herkkusienen aromeja. Se voi olla hieman suolainen ja kevyesti karvas. Penicillium roqueforti -homeitiöiden toimintaan perustuvat vivahteet korostavat sen makua enemmän tai vähemmän kypsymisvaiheen mukaan.” Tämä ”Bleu d’Auvergne” -alan ammattilaisten toteuttamiin aistinvaraisiin tutkimuksiin perustuva kuvaus auttaa kuvailemaan tuotetta paremmin ja on hyödyllinen valvontaa varten toteutettavien tuotteen aistinvaraisten tutkimusten kannalta.

Lisätään, että ”’Bleu d’Auvergne’ -juustoa voidaan pitää kaupan kaiken kokoisina paloina”, sillä on yleistä, että tuotetta pidetään kaupan leikattuina paloina.

Maantieteellinen alue

Kypsytysvaiheen kuvausta on täydennetty erottamalla toisistaan vaihe, jossa tuotetta kypsytetään kellarissa 6–12 °C:n lämpötilassa, ja mahdollinen vaihe, jossa tuotetta pidetään kylmässä 0–6 °C:n lämpötilassa; lisäksi ensimmäistä virkettä, josta ilmenevät maantieteellisellä alueella toteutettavat vaiheet, täydennetään mainitsemalla vaihe, jossa juustoja säilytetään enintään 28 päivän ajan alkaen juoksettumisesta.

Maantieteelliseen alueen tarkkaa rajausta muutetaan. Maantieteellistä aluetta pienennetään 1 158 kunnasta 630 kuntaan. Se keskittyy nimittäin herkyynisen poimutuksen synnyttämän kallioperän ja sen vulkaanisen peitteen kattamalle alueelle eikä enää kata laajoja sedimenttialtaita ja suuria alluviaalilaaksoja. Etusijalle asetetaan siten maatalousalueet, joilla käytännössä keskitytään nurmituotantoon ja joiden korkeus ja sademäärät ovat sille suotuisia. Se on sidoksissa ”Bleu d’Auvergnen” perinteiseen tuotantoalueeseen ja perustuu nykyiseen käytäntöön kerätä ja jalostaa maitoa ”Bleu d’Auvergne” -juustoa varten. Maantieteelliseen alueeseen kuulumattomilla alueilla ei enää kerätä maitoa ”Bleu d’Auvergnen” valmistukseen eikä niillä valmisteta ”Bleu d’Auvergnea”.

Alkuperätodisteet

Soveltuvuusilmoitus korvataan tuottajilta vaadittavalla toimintaselvityksellä. Toimintaselvitys on edellytys siitä, että tuottaja pystyy noudattamaan hakemaansa tunnukseen liittyvän eritelmän vaatimuksia, myönnettävälle todistukselle. Lisäksi alkuperänimityksellä kaupan pidettäväksi tarkoitettujen tuotteiden hyväksyminen ja seuranta edellyttävät ilmoitusten tekemistä.

Tuottajilta vaadittujen rekisteröintien luetteloa täydennetään. Tuote-eritelmässä määriteltyjä tuotantoedellytyksiä koskevat täsmennykset edellyttävät nimittäin aiempaa useampia rekisteröintitietoja, jotta tuotteiden valvonta olisi mahdollista.

Tuotantomenetelmä

Maidontuotanto:

Lypsykarjan kasvatus-, hoito- ja ruokintaolosuhteita koskevia määräyksiä lisätään perinteisten käytänteiden kirjaamiseksi.

Lisätään lypsykarjan määritelmä. Lypsykarjaan kuuluvat ”kaikki tilalla olevat lypsylehmät ja karjan uudistamiseen tarkoitetut hiehot”; tässä yhteydessä ”lypsylehmillä tarkoitetaan maitoa tuottavia eläimiä ja ummessa olevia eläimiä” ja ”hiehoilla vieroitettuja eläimiä ennen ensimmäistä poikimista.” Tarkoituksena on määritellä sekaannusten välttämiseksi selkeästi eläimet, joihin viitataan myöhemmin eritelmässä käytettäessä ilmaisuja ”lypsykarja”, ”lypsylehmä” ja ”hieho”.

Lisätään, ettei lypsykarjaan saa tuoda maantieteellisen alueen ulkopuolella syntyneitä ja/tai kasvatettuja lehmiä tai hiehoja. Maantieteellisen alueen tuottajat ovat nimittäin perinteisesti riippumattomia karjansa uudistamisessa, sillä maantieteellisen alueen ulkopuolelta ostettujen hiehojen tai lehmien voisi olla vaikea sopeutua sekä keskiylängön ympäristöön että ravintotyyppiin, jotka olisivat niille äkillinen muutos. Kielto tuoda maantieteellisen alueen ulkopuolella syntyneitä ja/tai kasvatettuja eläimiä mahdollistaa siten sen, että eläimet sopeutuvat paremmin ympäristöön ja ravintoon, etenkin, kun rotuvaatimuksia ei ole.

Tästä määräyksestä voidaan kuitenkin poiketa terveyssyistä tai sen vuoksi, että abondance-, aubrac-, brune-, ferrandaise-, simmental française – ja tarentaise-rotuisten lehmien osuus maantieteellisellä alueella on pieni. Yksityiskohtaisesti ja ajallisesti rajatun poikkeusluvan myöntää toimivaltainen kansallinen viranomainen. Näiden rotujen tiedetään nimittäin olevan paremmin sopeutuneita vuoristoalueisiin, minkä ansiosta ne täyttävät vaatimuksen, joka koskee sopeutumista maantieteelliseen alueeseen. Lisäksi niiden on täytettävä samat tuotantoedellytykset kuin muunrotuisten lehmien, kun ne ovat suojattuun alkuperänimitykseen ”Bleu d’Auvergne” sitoutuneella tilalla.

Lisätään seuraava: ”Lypsykarjan perusannos koostuu kautta vuoden yksinomaan suojatun alkuperänimityksen maantieteelliseltä alueelta peräisin olevasta rehusta.” Maantieteellisen alueen rehuomavaraisuus vahvistaa osaltaan yhteyttä maaperään.

Tämän jälkeen selostetaan perusannoksen koostumus: siihen kuuluvat kaikki nurmirehut, kuten pitkävartisena paalattu kuivattu sinimailanen, lukuun ottamatta ristikukkaiskasveja, sillä ne vaikuttavat voimakkaasti maidon aistinvaraisiin ominaisuuksiin (kaalin tuoksu).

Laidunnurmen, kuivaheinän, esikuivatun säilörehun tai säilöheinän vuotuinen osuus lypsylehmien perusannoksesta on kuiva-aineena vähintään 70 prosenttia. Päivittäinen vähimmäisosuus on 30 prosenttia. Laidunkauden ulkopuolella lypsylehmät saavat vähintään 3 kg heinää (niitettyä ja kuivattua ruohoa, jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 80 prosenttia) lehmää kohti päivässä kuiva-aineena. ”Bleu d’Auvergnen” tuotanto on nimittäin keskittynyt vuoristoalueelle, jossa lypsylehmien ravinnoksi tuotetaan pääasiallisesti nurmirehua. Tuote-eritelmän määräyksissä vahvistetaan, että perusruokintaan käytetään nurmirehua.

Maitoa tuottavia lypsylehmiä on laidunnettava vähintään 150 päivää vuodessa, ja lehmää kohti käytettävissä olevan laidunpinta-alan on oltava vähintään 30 aaria. Laiduntaminen on nimittäin maitoa tuottavien lypsylehmien ruokinnan keskeinen osa suojatun alkuperänimityksen maantieteellisellä alueella. Se liittyy edellisessä kohdassa esiin tuotuun nurmirehun keskeiseen asemaan lypsylehmien ruokinnassa.

Todetaan, että lypsykarjan kasvatus ilman yhteyttä maahan on kielletty, jotta yhteys maantieteelliseen alueeseen taataan eläinten ruokinnan välityksellä.

Tiloilla saa olla enintään yksi lypsylehmä rehuntuotantoalan hehtaaria kohti, mikä on jatkoa edellä esitettyyn. Siten edistetään tilan rehuvarantoihin ja siten maantieteelliseltä alueelta peräisin oleviin rehuvarantoihin perustuvaa ruokintaa ja suhteellisen laajaperäisen tuotannon jatkamista tiloilla.

Lypsylehmien rehujen varastointiolosuhteet kuvataan seuraavasti: betoniselle tai muuten vakaalle alustalle valmistetaan aumoja tai laakasiiloja, ja kuivarehu varastoidaan kiinteään heinäsuojaan. Näiden määräysten tarkoituksena on säilyttää juuston laatu.

Lypsylehmillä täydennysrehun saanti on rajoitettu kaikkien tilalla olevien lypsylehmien keskiarvona 1 800 kg:aan lypsylehmää kohti vuodessa kuiva-aineena, ja hiehoilla täydennysrehun vuosittainen osuus kokonaisannoksesta kuiva-aineena on rajoitettu 30 prosenttiin. On vältettävä täydennysrehujen liian suurta osuutta ravinnosta ja suosittava siten maantieteelliseltä alueelta peräisin olevasta rehusta koostuvaa perusannosta. Lisäksi pidetään yllä positiiviluetteloa kaikista lypsylehmien täydennysruokintaan käytettävistä sallituista rehu- ja lisäaineista, mikä on tarpeen ruokinnan hallinnan, turvaamisen ja valvonnan helpottamiseksi. Öljykakkujen käsittely formaldehydillä on kielletty, sillä tämä käytäntö ei ole perinteisten käytänteiden mukainen.

Muuntogeenisten organismien käyttö eläinten ruokinnassa ja niiden viljely tilalla kielletään ruokinnan perinteisen luonteen säilyttämiseksi.

Annetaan orgaanisten ravinteiden maahan levittämistä koskevat määräykset lehmien rehujen suojaamiseksi kaikilta saastumisriskeiltä.

Maidon käsittely:

Lisätään, että lypsyn jälkeen maito säilytetään jäähdytetyssä säiliössä ja että enimmäisaika, jonka sitä saa varastoida tilalla, on 48 tuntia, jotta estetään maidon laadun heikkeneminen ja ei-toivottujen bakteerien kehittyminen.

Lisätään seuraava: ”Kuljetussäiliöiden tyhjentäminen kiinteisiin säiliöihin on ehdottomasti toteutettava alkuperänimityksen maantieteellisellä alueella.” Tämän määräyksen ansiosta voidaan varmistaa kerätyn maidon jäljitettävyys ja helpottaa valvontaa.

Lisätään, että käytetty maito voi olla raakamaitoa, termisoitua tai pastöroitua maitoa, mikä vastaa useiden vuosikymmenten ajan noudatettuja käytänteitä.

Jalostus:

Taitotietoon perustuvaa maidon käsittelyä ennen juoksettumista kuvaillaan sekä tilatuotannon että meijerituotannon näkökulmasta, jotta voidaan varmistaa taitotiedon säilyminen.

— Tilatuotannossa maidon käyttöönoton lykkääminen on rajoitettu kahteen peräkkäiseen lypsyyn (ensimmäisen lypsyn jälkeen maito kylmävarastoidaan), ja juoksetus on tehtävä enintään 16 tunnin kuluessa ensimmäisestä lypsystä.

— Meijerituotannossa maitoa esikypsytetään ennen juoksettumista 6–14 °C:n lämpötilassa vähintään neljän tunnin ajan. Esikypsytyslämpötilaan saattamisen yhteydessä voidaan lisätä hapatteita, ja se on tehtävä 24 tunnin kuluessa siitä, kun maito on tuotu meijeriin. Nämä olosuhteet ovat suotuisia kasvualustassa olevien tai siihen lisättyjen maitohappobakteerien kehitykselle. Maitohappobakteerien avulla on mahdollista saada aikaan kevyt happamoituminen ennen juoksettumista, minkä jälkeen voidaan valmistaa pääasiassa maitohappokäymisen avulla saostettua juustomassaa. Esikypsyttäminen on perinteinen menettely ”Bleu d’Auvergnen” meijerituotannossa.

— Kummassakin tuotantotavassa homogenisointi ja rasvapitoisuuden vakiointi on sallittu. Homogenisointi on menetelmä, joka edistää juuston aromien kehittymistä sekä mahdollistaa rasva-aineen paremman jakautumisen juustomassassa ja sen, että saadaan valkoisempi sisus, jonka hometäplät ovat paremmin havaittavissa.

Juoksettumislämpötilan on oltava 30–34 °C. Sillä on nimittäin huomattava vaikutus juoksutteen toimintaan tässä ratkaisevan tärkeässä vaiheessa.

Penicillium roqueforti mainitaan erikseen niiden muiden ainesosien, valmistuksen apuaineiden ja lisäaineiden luettelossa, joiden käyttö maitoraaka-aineiden lisäksi sallitaan maidossa ja ”Bleu d’Auvergnen” valmistuksessa. Samassa luettelossa oleva viittaus ”vaarattomiin bakteeriviljelmiin, hiivoihin ja jalohomeisiin” korvataan tarkkuuden vuoksi viittauksella ”muihin” bakteeriviljelmiin, hiivoihin ja jalohomeisiin, ”joiden turvallisuus on todettu käytössä” (muihin kuin Penicillium). Sen jälkeen vahvistetaan, että juustomassaan on lisättävä Penicillium roqueforti -homeitiöitä, sillä ne ovat välttämätön tekijä ”Bleu d’Auvergnen” teknisessä tuotantoprosessissa. On huomattava, että julkaistussa yhteenvedossa ollut viittaus Penicillium glaucumiin korvataan viittauksella Penicillium roquefortiin jalohomeiden tuntemuksen ja niiden luokituksen kehittymisen takia. Jotta tarkastusten yhteydessä vältyttäisiin epäselvyyksiltä, täsmennetään lisäksi, että hapatteiden kasvualustana on sallittua käyttää myös ennastettua kasvualustaa.

Nykykäytännön huomioon ottamiseksi lisätään juoksettumisen jälkeiset vaiheet, jotka ovat juustomassan viipalointi ja hämmennys sekä juustomassan ja heran enimmän osan erottaminen ennen muotittamista: ”Juoksettumisen jälkeen juustomassa leikataan kuutioiksi, joiden koko vaihtelee maissinjyvästä hasselpähkinään. Hämmennyksen ansiosta rakeet pysyvät irrallisina. Ennen muotittamista suurin osa herasta erotetaan juustomassasta. Juustomassa muotitetaan leikkaamisen ja hämmennyksen jälkeen.” Tuotannon kuvauksessa mainitaan siis leikattujen juustokuutioiden koko (joka vaihtelee maissinjyvästä hasselpähkinään), ja todetaan, että juustomassaan syntyy tässä yhteydessä (halutusti) reikiä ja että juustomassan rakeet ovat muotitusajankohtana erillään.

Massan valutusvaihetta muotittamisen jälkeen kuvataan aiempaa yksityiskohtaisemmin. Määritellään 72 tunnin enimmäiskesto, jolla korvataan voimassa olevassa tuote-eritelmässä oleva epätäsmällinen adverbi ”hitaasti”. Näin kirjataan nykyinen käytäntö ja saadaan tarkastuksia varten käyttöön yksiselitteinen arvo. Lisätään, että valutuksen aikana juustomassaa ei puristeta, sitä käännellään ja käytettävän lämpötilan avulla voidaan saavuttaa pH-arvo alle 5 vaiheen lopussa. Tämä pH-arvo on saavutettava, jotta ”Bleu d’Auvergnen” riittävä valutus olisi mahdollinen.

Virke ”Maitoraaka-aineiden, keskeneräisten tuotteiden, juustomassan ja tuoreen juuston säilytys miinusasteessa on kiellettyä.” korvataan virkkeellä ”Juustomassan käyttöönoton lykkääminen samoin kuin maitoraaka-aineiden, keskeneräisten tuotteiden ja tuoreen juuston säilytys miinusasteessa on kiellettyä.” Juustomassan käyttöönoton lykkääminen on kiellettyä keinosta riippumatta, sillä se ei vastaa mitään perinteistä käytäntöä.

Suolaamistapoja muutetaan tuotantovälineiden kehittymisen vuoksi.

Virke

”Juusto valutetaan hitaasti, se kuivasuolataan käsin kahdessa vaiheessa ja sitä käännellään usein.”

korvataan virkkeillä

”Juusto suolataan valutuksen päättyessä hieromalla tai ripottelemalla suolaa sen koko pinnalle huoneessa, jonka lämpötila voi vaihdella välillä 14–22 °C. Suolausta voi edeltää upposuolaus.” Tuotantovälineiden kehittymisen vuoksi kaksivaiheinen manuaalinen menetelmä, jota on aina käytetty, ei nimittäin voi olla enää ainoa suolausmenetelmä. Karkeaa suolaa ja hienoa suolaa voidaan molempia käyttää. Suolaus hieromalla tai ripottelemalla suolaa joko käsin tai muulla tavalla mahdollistaa ”Bleu d’Auvergnelle” ominaisen kuoren muodostumisen. Sitä voi edeltää tuotteen upposuolaus, jota menetelmää on käytetty joitain vuosia hieromalla tai ripottelemalla tapahtuvan suolauksen lisäksi ilman, että se vaikuttaa tuotteen aistinvaraisiin ominaisuuksiin, kuten maistelutulokset osoittavat. Täsmennetään, että suolaus suoritetaan valutuksen päätteeksi.

Pistelyvaihetta täydennetään lisäämällä maininta, että toteutetaan yksi pistely, ja määrittämällä, että juoksettumisen ja pistelyn välillä saa olla enintään 10 päivää, jotta voidaan taata tuotteen laatu.

Kypsyttäminen:

Virkkeen ”Vähimmäiskypsytysaika on neljä viikkoa yli 1 kg:n painoisilla juustoilla ja kaksi viikkoa alle 1 kg:n painoisilla juustoilla” sijaan täsmennetään, että ”Pistelypäivästä alkaen juustoja kypsytetään paljaaltaan vähintään 15 päivää kypsytysvarastossa tai juustokellarissa 6–12 °C:n lämpötilassa ja yli 90 prosentin ilmankosteudessa. Tämän jälkeen juustoja säilytetään tarvittaessa huoneessa, jonka lämpötila on 0–6 °C, ellei juoksettumisesta ole kulunut 28:aa päivää”; tämä on käytänteiden mukainen menettely. Vaihe, jossa juustoa kypsytetään paljaaltaan 6–12 °C:n lämpötilassa ja yli 90 prosentin ilmankosteudessa, mahdollistaa Penicillium roqueforti -homeitiöiden kehittymisen juustomassaan. Niiden kehittymisen jälkeen ja kun pistelypäivästä on kulunut vähintään 15 päivää, juustoja säilytetään kellarissa 6–12 °C:ssa, kunnes juoksettumisesta on kulunut 28 päivää, tai huoneessa, jonka lämpötila on 0–6 °C, Penicillium roqueforti -homeitiöiden kehityksen hidastamiseksi, kunnes juoksettumisesta on kulunut 28 päivää. Tämän tarkoituksena on hallita sinihomeen kasvua ja saada esiin tuotteen täydellinen aromaattinen kirjo.

Lisätään, ettei tuotetta saa leikata paloiksi, ennen kuin juoksettumisesta on kulunut 28 päivää; näin taataan se, että tuote säilyy eheänä, kunnes se on saavuttanut kaikki aistinvaraiset ominaisuutensa, ja estetään tuotteen laadun heikkeneminen.

Merkinnät

Lisätään rekisteröidyn nimen kirjasinten vähimmäiskoko: ”vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta”, jotta nimi erottuu riittävän selvästi muihin etiketissä oleviin tietoihin nähden.

Lisätään velvoite käyttää Euroopan unionin SAN-tunnusta.

Lisätään, ettei alkuperänimityksen välittömässä läheisyydessä saa olla mitään määritteitä. Määräys saatetaan ajan tasalle saattamalla se alkuperänimityksellä varustettujen tuotteiden merkintöjä koskevien määräysten mukaiseksi.

Pakkaustapojen moninaisuuden huomioon ottamiseksi poistetaan virke, jonka mukaan juustot on pakattava alumiinipaperiin, koska muitakin pakkausmateriaaleja voidaan käyttää.

Muu

Kohta, joka koskee yhteyttä maantieteelliseen alkuperään, muotoillaan uudestaan ja jaetaan kolmeen osaan. ”Maantieteellisen alueen erityisyyttä” koskevassa osassa tuodaan esiin luontoon liittyvät tekijät ja maantieteellisen alueen nurmituotanto sekä inhimilliset tekijät esittämällä historiaa koskeva yhteenveto. Lisäksi siinä korostetaan ”Bleu d’Auvergnen” tuottajien erityistä taitotietoa (pääasiallisesti nurmen käyttö lypsylehmien ruokinnassa, juustomassan rakeiden hämmennys valmistuskattilassa, valutus ilman puristusta, suolaus, pistely ja kypsytys). Tuotteen erityisyyttä koskeva osa saatetaan ajan tasalle sisällyttämällä siihen kohtia tuotteen kuvauksesta. Lopuksi syy-yhteyttä koskevassa kohdassa selitetään luonnon ja inhimillisten tekijöiden sekä tuotteen välistä vuorovaikutusta.

Tuotteelle tehtäviä tarkastuksia koskevaan alakohtaan lisätään, että ”juustoja tutkitaan pistokokein, kun juoksettumisesta on kulunut vähintään 28 päivää, valvontasuunnitelmassa kuvattujen menettelyjen mukaisesti”. Nämä käytänteet on otettu myös valvontaelimen laatimaan alkuperänimitystä koskevaan valvontasuunnitelmaan.

Valvontaelinten viitetietoja koskevassa kohdassa saatetaan ajan tasalle valvontaelinten nimi ja yhteystiedot.

Lopuksi lisätään taulukko, jossa esitetään tärkeimmät valvottavat kohdat ja niiden arviointimenettelyt.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”BLEU D’AUVERGNE”

EU-nro: PDO-FR-02214 – 4.1.2017

SAN ( X ) SMM ( )

1. Nimi tai nimet

”Bleu d’Auvergne”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.3. Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Bleu d’Auvergne” -sinihomejuusto valmistetaan yksinomaan juoksetetusta lehmän maidosta, ja sen fermentoitua, suolattua juustomassaa ei puristeta eikä keitetä.

Juusto on muodoltaan tasainen lieriö, jonka halkaisija on 19–23 cm, korkeus 8–11 cm ja paino 2–3 kg.

Sen rasvapitoisuus on vähintään 50 prosenttia täydellisen kuivauksen jälkeen, ja kuiva-ainepitoisuus vähintään 51 prosenttia.

Juustoa voidaan pitää kaupan alkuperänimityksellä ”Bleu d’Auvergne” vasta, kun juoksettumisesta on kulunut 28 päivää.

”Bleu d’Auvergnen” kuori on virheetön, eikä siinä esiinny kosteutta tai hikoilua. Sen väri vaihtelee. Siinä voi olla valkoista, harmaata, vihreää, sinistä ja mustaa hometta.

Kermanvalkoisessa sisuksessa on reikiä sekä tasaisin välein sinivihreitä hometäpliä.

Täplien koko vaihtelee vehnänjyvästä maissinjyvään.

Juusto on koostumukseltaan suussa sulavaa, sametinpehmeää ja hienojakoista.

”Bleu d’Auvergne” -juuston maku on voimakas, selväpiirteinen ja tasapainoinen, ja siinä on sinihomeen, aluskasvullisuuden ja herkkusienen aromeja. Se voi olla hieman suolainen ja kevyesti karvas. Penicillium roqueforti -homeitiöiden toimintaan perustuvat vivahteet korostavat sen makua enemmän tai vähemmän kypsymisvaiheen mukaan.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Lypsykarjan perusannos koostuu kautta vuoden yksinomaan suojatun alkuperänimityksen maantieteelliseltä alueelta peräisin olevasta rehusta. Keskiylängön ilmaston ja pinnanmuodostuksen vuoksi lypsykarjalle annettavan täydennysrehun tuotanto ei ole teknisesti mahdollista maantieteellisellä alueella. Täydennysrehun saanti on rajoitettu lypsylehmillä kaikkien tilalla olevien lypsylehmien keskiarvona 1 800 kg:aan lypsylehmää kohti vuodessa kuiva-aineena. Hiehoilla täydennysrehun vuosittainen osuus kokonaisannoksesta kuiva-aineena saa olla enintään 30 prosenttia. Näiden määräysten perusteella vähintään 70 prosenttia lypsykarjan käytettävissä olevan kokonaisperusannoksen kuiva-aineesta tuotetaan maantieteellisellä alueella.

Lukuun ottamatta ristikukkaiskasveja, joiden käyttö rehuina on kielletty kaikkien tilalla olevien eläinten kohdalla, maitokarjan perusannokseen voivat kuulua kaikki rehut. Siihen kuuluu myös pitkävartisena paalattu kuivattu sinimailanen.

Laidunnurmen, kuivaheinän, esikuivatun säilörehun tai säilöheinän vuotuinen osuus lypsylehmien perusannoksesta on kuiva-aineena vähintään 70 prosenttia.

Laidunnurmen, kuivaheinän, esikuivatun säilörehun tai säilöheinän päivittäinen osuus lypsylehmien perusannoksesta on kuiva-aineena vähintään 30 prosenttia.

Laidunkauden ulkopuolella lypsylehmät saavat vähintään 3 kg heinää lehmää kohti päivässä kuiva-aineena. Heinällä tarkoitetaan niitettyä ja kuivattua ruohoa, jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 80 prosenttia.

Aikana, jolloin ruohoa on saatavilla, lypsylehmien laiduntaminen on pakollista heti kun ilmasto-olosuhteet sen sallivat. Laiduntamisen keston on oltava joka tapauksessa vähintään 150 päivää vuodessa.

Lypsylehmille annettavassa täydennysrehussa ja ravintolisissä sallitaan ainoastaan positiiviluettelossa mainitut rehu- ja lisäaineet.

Eläinten ruokinnassa sallitaan ainoastaan geneettisesti muuntelemattomat kasvituotteet, niiden sivutuotteet ja rehut.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidontuotannon sekä juuston valmistuksen, kypsytyksen ja säilytyksen (28 päivää juoksuttamisesta) on tapahduttava maantieteellisellä alueella.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

”Bleu d’Auvergne” -juustoa voidaan pitää kaupan kaiken kokoisina paloina.

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimityksen nimi kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta.

Alkuperänimityksen välittömässä läheisyydessä ei saa pakkausmerkinnöissä, mainoksissa, laskuissa tai kaupallisissa asiakirjoissa olla muita määritteitä kuin tavara- tai tuotemerkkejä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

”Bleu d’Auvergnen” maantieteellinen alue kattaa seuraavat kunnat ja kantonit:

Aveyronin departementti:

Seuraavat kunnat: Brommat, Lacroix-Barrez, Mur-de-Barrez, Murols, Taussac ja Thérondels.

Cantalin departementti:

Seuraavat kantonit: Arpajon-sur-Cère, Aurillac-1, Aurillac-2, Aurillac-3, Mauriac, Murat, Naucelles, Riom-ès-Montagnes, Saint-Flour-1, Saint-Flour-2, Saint-Paul-des-Landes, Vic-sur-Cère ja Ydes.

Seuraavat kunnat: Alleuze, Anglards-de-Saint-Flour, Boisset, Celoux, Chaliers, Chazelles, Clavières, Lavastrie, Leynhac, Lorcières, Marcolès, Maurs, Mourjou, Neuvéglise, Quézac, Rageade, Roannes-Saint-Mary, Rouziers, Ruynes-en-Margeride, Saint-Antoine, Saint-Constant-Fournoulès, Saint-Etienne-de-Maurs, Saint-Georges, Saint-Julien-de-Toursac, Saint-Mamet-la-Salvetat, Sansac-de-Marmiesse, Soulages, Vabres, Val d’Arcomie, Védrines-Saint-Loup ja Vitrac.

Corrèzen departementti:

Seuraavat kunnat: Altillac, Auriac, Bassignac-le-Bas, Bassignac-le-Haut, Bort-les-Orgues, Camps-Saint-Mathurin-Léobazel, La Chapelle-Saint-Géraud, Confolent-Port-Dieu, Darazac, Eygurande, Feyt, Goulles, Hautefage, Lafage-sur-Sombre, Lamazière-Basse, Lapleau, Laroche-près-Feyt, Latronche, Laval-sur-Luzège, Liginiac, Margerides, Mercœur, Merlines, Mestes, Monestier-Merlines, Monestier-Port-Dieu, Neuvic, Palisse, Reygade, Rilhac-Xaintrie, Saint-Bonnet-les-Tours-de-Merle, Saint-Bonnet-près-Bort, Saint-Cirgues-la-Loutre, Saint-Étienne-aux-Clos, Saint-Exupéry-les-Roches, Saint-Fréjoux, Saint-Geniez-ô-Merle, Saint-Hilaire-Foissac, Saint-Hilaire-Luc, Saint-Julien-aux-Bois, Saint-Julien-le-Pèlerin, Saint-Julien-près-Bort, Saint-Pantaléon-de-Lapleau, Saint-Privat, Saint-Victour, Sarroux, Sérandon, Servières-le-Château, Sexcles, Soursac, Thalamy, Ussel ja Veyrières.

Haute-Loiren departementti:

Seuraavat kunnat: Ally, Arlet, Autrac, Auvers, La Besseyre-Saint-Mary, Blesle, Bonneval, La Chaise-Dieu, La Chapelle-Geneste, Charraix, Chastel, Chazelles, Cistrières, Cronce, Desges, Espalem, Ferrussac, Grenier-Montgon, Lubilhac, Malvières, Mercœur, Pébrac, Pinols, Saint-Austremoine, Saint-Cirgues, Saint-Étienne-sur-Blesle, Sembadel ja Tailhac.

Lotin departementti:

Seuraavat kunnat: Anglars, Bannes, Bessonies, Le Bourg, Le Bouyssou, Cahus, Cardaillac, Cornac, Espeyroux, Frayssinhes, Gorses, Labastide-du-Haut-Mont, Labathude, Lacapelle-Marival, Latouille-Lentillac, Latronquière, Lauresses, Laval-de-Cère, Leyme, Molières, Montet-et-Bouxal, Prendeignes, Sabadel-Latronquière, Saint-Bressou, Saint-Cirgues, Saint-Hilaire, Saint-Maurice-en-Quercy, Saint-Médard-Nicourby, Saint-Perdoux, Saint-Vincent-du-Pendit, Sainte-Colombe, Sénaillac-Latronquière, Sousceyrac-en-Quercy, Terrou, Teyssieu ja Viazac.

Lozèren departementti:

Seuraavat kantonit: Langogne ja Saint-Chély-d’Apcher.

Seuraavat kunnat: Albaret-le-Comtal, Arzenc-d’Apcher, Aumont-Aubrac, Les Bessons, Brion, Chambon-le-Château, Chauchailles, Chaulhac, La Chaze-de-Peyre, Estables, La Fage-Montivernoux, La Fage-Saint-Julien, Fau-de-Peyre, Fontans, Fournels, Grandrieu, Javols, Julianges, Lachamp, Lajo, Les Laubies, Le Malzieu-Forain, Le Malzieu-Ville, Les Monts-Verts, Noalhac, La Panouse, Paulhac-en-Margeride, Ribennes, Rieutort-de-Randon, Saint-Alban-sur-Limagnole, Saint-Amans, Saint-Denis-en-Margeride, Saint-Gal, Saint-Juéry, Saint-Laurent-de-Veyrès, Saint-Léger-du-Malzieu, Saint-Paul-le-Froid, Saint-Privat-du-Fau, Saint-Sauveur-de-Peyre, Saint-Symphorien, Sainte-Colombe-de-Peyre, Sainte-Eulalie, Serverette, Servières, Termes ja La Villedieu.

Puy-de-Dômen departementti:

Seuraavat kunnat: Aix-la-Fayette, Ambert, Les Ancizes-Comps, Anzat-le-Luguet, Apchat, Arlanc, Augerolles, Aurières, Auzelles, Avèze, Baffie, Bagnols, Bertignat, Besse-et-Saint-Anastaise, Beurières, Bongheat, Bort-l’Étang, La Bourboule, Bourg-Lastic, Briffons, Bromont-Lamothe, Brousse, Bulhon, La Celle, Ceilloux, Ceyssat, Chambon-sur-Dolore, Chambon-sur-Lac, Chaméane, Champagnat-le-Jeune, Champétières, Chapdes-Beaufort, La Chapelle-Agnon, La Chapelle-sur-Usson, Charbonnières-les-Vieilles, Charensat, Charnat, Chastreix, Chaumont-le-Bourg, Cisternes-la-Forêt, Combrailles, Compains, Condat-en-Combraille, Condat-lès-Montboissier, Courpière, Crevant-Laveine, Cros, Culhat, Cunlhat, Domaize, Doranges, Dorat, Dore-l’Église, Échandelys, Égliseneuve-d’Entraigues, Égliseneuve-des-Liards, Églisolles, Escoutoux, Espinchal, Estandeuil, Esteil, Fayet-le-Château, Fayet-Ronaye, Fernoël, La Forie, Fournols, Gelles, Giat, La Godivelle, La Goutelle, Grandrif, Grandval, Herment, Heume-l’Église, Isserteaux, Job, Jumeaux, Labessette, Landogne, Laqueuille, Larodde, Lastic, Lezoux, Limons, Luzillat, Manglieu, Manzat, Marat, Marsac-en-Livradois, Mauzun, Mayres, Mazaye, Mazoires, Medeyrolles, Messeix, Miremont, Le Monestier, Mons, Mont-Dore, Montel-de-Gelat, Montfermy, Montmorin, Murat-le-Quaire, Murol, Nébouzat, Néronde-sur-Dore, Neuville, Noalhat, Novacelles, Olby, Olliergues, Olmet, Orcival, Orléat, Paslières, Perpezat, Peschadoires, Peslières, Picherande, Pontaumur, Pontgibaud, Prondines, Pulvérières, Puy-Saint-Gulmier, Queuille, Roche-Charles-la-Mayrand, Rochefort-Montagne, Saillant, Saint-Alyre-d’Arlanc, Saint-Alyre-ès-Montagne, Saint-Amant-Roche-Savine, Saint-Anthème, Saint-Avit, Saint-Bonnet-le-Bourg, Saint-Bonnet-le-Chastel, Saint-Bonnet-près-Orcival, Saint-Clément-de-Valorgue, Saint-Dier-d’Auvergne, Saint-Donat, Saint-Éloy-la-Glacière, Saint-Étienne-des-Champs, Saint-Étienne-sur-Usson, Saint-Ferréol-des-Côtes, Saint-Flour, Saint-Genès-Champanelle, Saint-Genès-Champespe, Saint-Genès-la-Tourette, Saint-Georges-de-Mons, Saint-Germain-près-Herment, Saint-Germain-l’Herm, Saint-Gervais-sous-Meymont, Saint-Hilaire-les-Monges, Saint-Jacques-d’Ambur, Saint-Jean-d’Heurs, Saint-Jean-des-Ollières, Saint-Jean-en-Val, Saint-Jean-Saint-Gervais, Saint-Julien-Puy-Lavèze, Saint-Just, Saint-Martin-des-Olmes, Saint-Martin-d’Ollières, Saint-Nectaire, Saint-Ours, Saint-Pierre-Colamine, Saint-Pierre-le-Chastel, Saint-Pierre-Roche, Saint-Priest-des-Champs, Saint-Quentin-sur-Sauxillanges, Saint-Romain, Saint-Sauves-d’Auvergne, Saint-Sauveur-la-Sagne, Saint-Sulpice, Saint-Victor-la-Rivière, Sainte-Agathe, Sainte-Catherine, Sallèdes, Saulzet-le-Froid, Sauvagnat, Sauvessanges, Sauviat, Sauxillanges, Savennes, Sermentizon, Singles, Sugères, Tauves, Thiers, Thiolières, Tortebesse, La Tour-d’Auvergne, Tours-sur-Meymont, Tralaigues, Trémouille-Saint-Loup, Trézioux, Valbeleix, Valz-sous-Châteauneuf, Vernet-la-Varenne, Le Vernet-Sainte-Marguerite, Verneugheol, Vernines, Vertolaye, Villosanges, Vinzelles, Viverols ja Voingt.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

”Bleu d’Auvergnen” maantieteellinen alue vastaa Ranskan keskiylängön pohjois- ja keskiosaa.

Se sijaitsee pääosin herkyynisen poimutuksen synnyttämän kallioperän alueella ja koostuu vulkaanisen peitteen kattamista graniittisista ja metamorfisista kivilajeista.

Tämä keskiylängön alue on korkeimmillaan yleensä yli 1 000 metriä, ja sen korkeus on kauttaaltaan yli 500 metriä.

Alueella vallitsee pääasiassa vuoristoilmasto, jossa on piirteitä lännessä vaikuttavasta meri-ilmastosta ja idässä heikosti vaikuttavasta mannerilmastosta. Tässä paikoitellen monimutkaisessa ilmastotilanteessa ratkaisevin parametri on sademäärä, jolla on huomattava vaikutus alueen runsaaksi havaittuun nurmen kasvuun. Maantieteellinen alue vastaa siten seutuja, joiden vuotuinen sademäärä on yli 800 mm vuodessa.

Ihmisen toiminnan kannalta Monts d’Auvergnestä länteen sijaitseva, ruohon kasvulle ja maidon tuotannolle suotuisa Puy-de-Dômen alue on 1800-luvun puolivälistä lähtien valmistetun ”Bleu d’Auvergnen” tuotannon synnyinseutua. Se oli alkuperänimityksen maantieteellisen alueen ensimmäinen keskus, josta käsin tuotanto on asteittain kehittynyt. ”Bleu d’Auvergnea” valmistettiin alun perin maatiloilla, mutta teknisten innovaatioiden ansiosta valmistus levisi 1800-luvun loppupuolella asteittain meijereihin. Tässä yhteydessä on syytä mainita erityisesti auvergnelainen Antoine Roussel, joka otti käyttöön juustojen pistelyn. Tämän menetelmän leviäminen 1800-luvun lopusta alkaen johti toisen tuotantokeskuksen syntymiseen Cantal Massif -vuorten lounaisosassa, minkä jälkeen ”Bleu d’Auvergnen” tuotanto levisi asteittain koko maantieteelliselle alueelle. Ranskan maatalousministeriö vahvisti ”Bleu d’Auvergnen” määritelmän vuonna 1934, ja tuotteelle myönnettiin alkuperänimitys maaliskuussa 1975.

Vielä nykyäänkin lypsylehmien ruokinnassa käytetään pääasiallisesti maantieteellisellä alueella tuotettua nurmea, jonka osuus vuoden perusannoksesta on keskimäärin yli kaksi kolmasosaa. Laiduntamisen keston on oltava vähintään 150 päivää vuodessa.

Lisäksi ”Bleu d’Auvergnen” valmistuksessa käytetään erityistä taitotietoa. Juustomassan rakeita hämmennetään valmistuskattilassa, jotta niiden ympärille muodostuisi ohut kalvo, joka estää niitä tarttumasta toisiinsa muotituksen aikana. Tämän jälkeen ne muotitetaan. Muotitusta seuraa valutus, jonka aikana juustomassaa ei puristeta, ja massan käänteleminen. Juusto suolataan valutuksen päätteeksi hieromalla tai ripottelemalla suolaa sen koko pinnalle, minkä jälkeen se pistellään kerran, jotta massa saa ilmaa. Lopuksi juusto kypsytetään kosteassa kellarissa, jossa on hyvä ilmanvaihto.

”Bleu d’Auvergne” on lehmänmaidosta valmistettu 2–3 kg painava juusto, jonka massassa on kaikkialla pinnassa tasaisin välein näkyviä sinivihreitä hometäpliä, joiden koko vaihtelee vehnänjyvästä maissinjyvään.

Sen maku on voimakas, selväpiirteinen ja tasapainoinen, ja siinä on sinihomeen, aluskasvullisuuden ja herkkusienen aromeja. Penicillium roqueforti -homeitiöiden toimintaan perustuvat vivahteet korostavat sen makua.

”Bleu d’Auvergnen” tuotanto on keskittynyt vuoristoalueelle, jonka korkeus ja hyvin runsassateinen ilmasto edistävät erityisesti laiduntavien lypsylehmien ruokintaan käytettävän nurmirehun runsasta kasvua.

Nämä keskiylängön vulkaaniset ja graniittiset alueet, joilla talvet ovat pitkiä ja ankaria, ovat jo kauan olleet erityisiä tuotantokäytänteitä määrittävä tekijä.

Tämä 2–3 kg:n painoinen juusto säilyi pitkään, joten sillä ratkaistiin ilmasto-ominaisuuksista ja ihmisten tarpeista aiheutuvat ongelmat, jotka liittyivät jalostukseen ja käyttöönoton lykkäämiseen. Lisäksi ”Bleu d’Auvergnen” tuotanto oli pitkään pienten tuottajien, joilla ei ollut riittävästi maitoa ”Fourme de Cantalin” valmistukseen, vaihtoehto ”Cantal-juuston” valmistukselle.

”Bleu d’Auvergnen” aistinvaraiset ominaisuudet ovat etenkin valmistuksessa käytettävän erityisen tekniikan ansiota. Rakeiden erottaminen hämmentämällä valmistuskattilassa ja massan valuttaminen ilman puristusta edistävät massaan tasaisesti jakautuneiden reikien muodostumista. Pistelyn ansiosta massaan syntyy ilmakanavia. Näiden kanavien kautta saatava happi mahdollistaa Penicillium roqueforti -homeitiöiden kehittymisen. Tämä selittää ”Bleu d’Auvergnen” tasaisin välein sijaitsevat hyvin hennot sinivihreät hometäplät (joiden koko vaihtelee vehnänjyvästä maissinjyvään). Penicillium roqueforti -homeitiöiden toiminta edistää osaltaan myös tuotteen maun muodostumista. Suolaus, joka tapahtuu hieromalla tai ripottelemalla suolaa juuston koko pinnalle, auttaa viimeistelemään valutuksen ja on tärkeässä asemassa ”Bleu d’Auvergnen” voimakkaan ja selväpiirteisen maun muodostumisessa. Lopuksi kypsytys kosteissa kellareissa, joissa on hyvä ilmanvaihto, mahdollistaa sen, että ”Bleu d’Auvergne” -juustolle kehittyvät sille ominaiset sinihomeen, aluskasvullisuuden ja herkkusienen aromit.

Tuote-eritelmän julkaisutiedot

(asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-710d3e0c-449b-40f1-a1ee-bada81ef7a31/telechargement

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.