•fr 
•fr •fr " fr EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 22.07.1997 
KOM(97) 384 lopull. 
FORCE-OHJELMAN 
LOPPUKERTOMUS 
Ammatillisen jatkokoulutuksen kehittämistä Euroopan 
yhteisössä koskeva toimintaohjelma -
(komission esittämä) 

SISÄLLYS 
1. Neuvoston päätös ja tausta 
2. FORCE-ohjelman tavoitteet ja sisältö 
3. Institutionaaliset rakenteet 
4. Kansainvälinen toiminta 
5. Tulokset ja tietojen levittäminen 
6. Ammatillinen jatkokoulutus yrityksissä; tilastoja 
7. Ammatillisen jatkokoulutuksen kytkeminen yhteisön politiikkaan 
8. Rahavarat 
9. Ulkopuolisen arvioinnin tulokset 
10. Yhteenveto 
Liite I: FORCE-verkon keskeiset lukuarvot 
Liite 11: FORCE-julkaisut 
FORCE-ohjelman loppukertomus 
ammatillisen jatkokoulutuksen kehittämiseksi 
Euroopan yhteisössä 
JOHDANTO 
Komission valmistelemassa välikertomuksessa ((X)M|94|4I8, lopullinen 1.110.1994) 
eritettiin FORCE-ohjelman kehitys ajalle I. I 1991 - 3 1. 12.1993. 
Loppukertomuksessa, jossa tehdään yhteenveto FORCE-ohjelman kokonaistoteutuksesta 
1.1.1991 - 31.12.1994, keskitytään erityisesti tuloksiin liittyviin kysymyksiin: tulosten 
arviointiin, hyödyntämiseen, seurantaan ja levittämiseen sekä päätelmiin, jotka ovat 
sovellettavissa yhteisön politiikan kehittämiseen ammatillisen jatkokoulutuksen alalla. 
1. NEUVOSTON PAATOS JA TAUSTA 
1.1. FORCE käynnistettiin 1.1.1991 neljäksi vuodeksi, ja se perustui neuvoston 
päätökseen 90/267/ETY, jolla luotiin toimintaohjelma ammatillisen 
jatkokoulutuksen kehittämiseksi Euroopan yhteisössä. 
1.2. FORCE-ohjelman synty perustui osaltaan koko yhteisön alueella kasvavaan 
yksimielisyyteen ammatillisen jatkokoulutuksen merkityksestä ratkaisevana tekijänä 
jäsenvaltioiden taloudellisissa ja sosiaalisissa strategioissa, lama merkitys ilmaistiin 
erityisesti neuvoston 5.6.1989 antamassa, ammatillista jatkokoulutusta 
käsittelevässä päätöslauselmassa, jossa neuvosto pyysi komissiota ensi tilassa 
ottamaan käsiteltäväksi ammatillista jatkokoulutusta koskevan toimintaohjelman. 
1.3. Kuvattua kehitystä noudatellen jätettiin komission ehdotus (COM[89] 567, 
lopullinen 8.12.1989) neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja 
sosiaalikomitealle. Tältä pohjalta FORCE otettiin käyttöön 29.5.1990 (päätös 
90/267/ETY) tavoitteenaan tukea ja täydentää ammatilliseen jatkokoulutukseen 
liittyvää politiikkaa sekä toimia, joita jäsenvaltiot alueellaan edistävät. 
2. FORCE-OHJELMAN TAVOITTEET JA SISÄLTÖ 
2.1. FORCE-ohjelman tavoitteet olivat päätöksen 2 artiklan mukaan seuraavat: 
a) tukea entistä laajempaa ja tehokkaampaa panostusta ammatilliseen 
jatkokoulutukseen sekä edistää kyseisestä koulutuksesta saatavia tuloksia, 
erityisesti kehittämällä yhteistoiminnan muotoja, joilla lisätään viranomaisten, 
yritysten (ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten), työnantajien ja 
työntekijöiden tietoisuutta ammatilliseen jatkokoulutukseen tehtyjen 
investointien tuottamista hyödyistä, 
b) edistää ammatilliseen jatkokoulutukseen liittyviä toimia esimerkiksi esittelemällä 
ja levittämällä esimerkkejä ammatillisen jatkokoulutuksen toteutustapoihin 
liittyvistä hyvistä käytännöistä yhteisön sellaisilla taloussektoreilla ja alueilla, 
joilla pääsy tai panostus mainitunlaiseen koulutukseen on tällä erää 
riittämätöntä, 
c) edistää innovatiivisuutta ammatillisen jatkokoulutuksen, metodologian ja 
välineistön hoidossa ja järjestelyissä, 
d) ottaa entistä paremmin huomioon sisämarkkinoiden toteutumisen seuraukset, 
erityisesti tukemalla valtioiden välisiä ja raja-alueet ylittäviä, ammatilliseen 
jatkokoulutukseen liittyviä hankkeita sekä tietojen ja kokemusten vaihtoa, 
e) edistää ammatillisen jatkokoulutuksen mekanismien tehokkuutta ja niiden kykyä 
vastata muutoksiin Euroopan työmarkkinoilla tukemalla kaikkien tasojen 
toimia, erityisesti ammatillisen jatkokoulutuksen kehittämisen seurantaa ja 
analysointia sekä entistä parempien menetelmien löytämisiä pätevyys- ja 
ammattivaatimusten ennakointiin 
2.2. FORCE-ohjelma käsitti kaksi toimenpideryhmää, jotka on esitetty päätöksen 3 
artiklassa: 
"yhteiset puitteet suuntaviivoille", joilla pyritään luomaan yhteisiä päämääriä 
jäsenvaltioiden välillä, erityisesti ammatilliseen jatkokoulutukseen tehtävien 
panostusten edistämisen osalta sekä paremman koulutustarjonnan osalta 
(FORCE-päätöksen 5 artikla); FORCE-päätöksen 11 artikla edellytti 
jäsenvaltioiden raportoivan komissiolle toimenpiteistä, joilla toteutetaan 
käytännössä suuntaviivojen yhteisiä puitteita, mukaan luettuna ammatillisen 
jatkokoulutuksen edistämiseksi ja rahoittamiseksi toteutettuihin 
nykyjärjestelyihin liittyvät tiedot, 
kansainväliset toimenpiteet, joilla tuetaan jäsenvaltioiden aloitteita (6 artikla ja 
päätöksen liite). 
3 INSTITUTIONAALISET RAKENTEET 
3.1. Komissio sai ohjelman toteutuksessa apua neuvoa-antavalta komitealta (neuvoston 
16.3.1992 tekemän päätöksen nojalla toimii ainoastaan yksi neuvoa-antava 
komitea EUROTECNET- ja FORCE-ohjelmia varten 1.7.1992 jälkeen), joka 
käsitti kaksi edustajaa kustakin jäsenvaltiosta, yleensä työvoima- ja opetusasioista 
vastaavista ministeriöistä, sekä kaksitoista tarkkailijaa työmarkkinaosapuolien 
edustajista Euroopan tasolla (UNICE/CEEP ja ETUC). Tämän kokoonpanon 
avulla kyettiin varmistamaan tehokas vuorovaikutus yhteisön toiminnan ja 
jäsenvaltioiden harjoittaman politiikan sekä käytännön välillä, ja komitealla oli 
merkittävä tehtävä sen antaessa komissiolle neuvoja FORCE-ohjelmaan 
kytkeytyvistä toiminnallisista suuntaviivoista, budjettivarojen jaosta ja eri 
toimenpiteiden välisestä kokonaistasapainosta. 
3.2. Jotta FORCE-ohjelman tehokas toteuttaminen turvattaisiin kansallisella tasolla, 
komissio antoi FORCE-komitean jäsenille tehtäväksi muodostaa kansallisia 
koordinointiyksiköitä (National Coordination Unit) kussakin jäsenvaltiossa. Nämä 
yksiköt hoitivat ohjelmaan liittyviä mittavia tiedotus- ja neuvontatehtäviä: 
ehdotuspyyntöjen julkistaminen, tiivis yhteistyö osanottajien kanssa hankkeiden 
esittelyssä ja hoidossa, hankkeiden seuranta koko toteutusvaiheen ajan sekä 
ohjelmatulosten levittäminen kansallisella tasolla. Lisäksi yksiköt olivat 
avainasemassa FORCE-ohjelmaan liittyvien tutkimusten/selvitysten 
toimeenpanemisessa, erityisesti työmarkkinaosapuolien kanssa tapahtuvan 
yhteydenpidon osalta sekä kansallisen tason havaintojen ja tulosten arvioinnissa. 
Yksiköt tapasivat säännöllisesti komission kutsusta yhtenäistääkseen toimiaan 
yhteisön tasolla. 
3.3. Useimmat jäsenvaltiot muodostivat lisäksi kansallisia komiteoita (National 
Committee), jotka koostuivat FORCE-komitean kansallisista edustajista, muiden 
hallinnonalojen ja työmarkkinaosapuolten edustajista sekä yleensä myös 
kansallisesta koordinointiyksiköstä. Näiden komiteoiden tehtävät vaihtelivat 
valtioittain, mutta periaatteessa tehtäviin kuului ammatillisen jatkokoulutussektorin 
tärkeimpien institutionaalisten vaikuttajien yhteentuominen FORCE-toimien 
hyväksymiseksi tai vahvistamiseksi sekä toiminnan tulosten levittämiseksi. Tämä 
edellytti tiedon kulkua kumpaankin suuntaan komission ja jäsenvaltioiden välillä 
sekä keskustelufoorumia yhteisön ja kansallisten prioriteettien 
yhteensovittami seksi. 
3.4. FORCE-ohjelman teknisen tuen osasto (Technical Assistance Office), joka koostui 
18 - 20 henkilöstä, antoi komissiolle teknistä apua Euroopan tasolla ja hoiti 
lukuisia, usean tyyppisiä hankekohtaisia tehtäviä sekä erityisiä asiantuntija- ja 
teknisiä tehtäviä. 
4. KANSAINVÄLINEN TOIMINTA 
4.1. Yli kansallisten rajojen ulottuvan toiminnan ytimenä on tietojen, uudistusten, 
kokemusten ja tietotaidon siirtämisen periaate kautta koko yhteisön. Periaate 
pohjautuu yritysten, työmarkkinaosapuolien sekä tutkimus- ja koulutuslaitosten 
aktiiviseen yhteistyöhön. FORCE-ohjelma tarjosi ensimmäisen kokeiluvälineen 
yhteistoiminnalliselle lähestymistavalle yhteisön ammatillista jatkokoulutusta 
koskevan politiikan ja käytännön kehittämiseksi. 
4.2. 6 artiklassa ja FORCE-päätöksen liitteessä kuvatut kansainväliset toimenpiteet 
käsittivät ensimmäisen toiminnan (Action I) - uudistusten tukeminen 
ammatillisessa jatkokoulutuksessa - ja toisen toiminnan (Action II) - analysointi, 
seuranta, arviointi ja ennusteet. 
4.3. Käytännössä mainitut toimenpiteet ryhmiteltiin suoriin hankkeisiin ja 
tutkimushankkeisiin. FORCE-komitean kuulemisen jälkeen otettiin käyttöön kaksi 
erityyppistä menettelytapaa näiden kahden ohjelmalohkon kehittämiseksi, ja 
menettelytavat esitettiin FORCE VADEMECUM -selonteossa. Lyhyesti 
tarkasteltuna ensimmäiseen menettelytapatyyppiin, joka liittyi suoriin hankkeisiin, 
kuului avointen ehdotuspyyntöjen julkaiseminen virallisessa lehdessä sekä 
kolmivaiheinen valintamenettely ennen neuvoa-antavan komitean kuulemista ja 
komitean lopullista päätöstä. Tutkimushankkeisiin liittyvässä, toiseen 
menettelytapatyyppiin kuuluvassa menettelyssä toimittiin rajattujen vaihtoehtojen 
puitteissa: neuvoa-antavan komitean jäsenet nimesivät asiantuntijaelimiä tehtävien 
hoitamiseksi, ja jäseniä kuultiin menettelytapa-, sisältö- ja 
metodologiakysymyksissä; tulokset alistettiin FORCE-ohjelman kansallisten 
yhtenäistämisyksiköiden arvioitaviksi kansallisella tasolla ja neuvoa-antavan 
komitean arvioitavaksi Euroopan tasolla. 
4.4. Suorat hankkeet 
4.4.1. Tällaisten hankkeiden nimitys johtuu siitä, että hakemukset osoitettiin suoraan 
komissiolle virallisessa lehdessä julkaistujen ehdotuspyyntöjen jälkeen (katso 
EYVL numerot CIM, 26.4.91; C 1, 4.1.92 ja C 92, 2.4.93). Suorat hankkeet 
käsittivät: 
1) koehankkeet, joissa keskityttiin innovatiivisen koulutusjohtamisen, -tekniikan ja 
-materiaalin kehittämiseen ja levittämiseen, 
2) pätevyyteen liittyvät hankkeet, joissa keskityttiin yrityksen taito- ja 
koulutustarpeiden analysointiin, 
3) henkilöstöhallinnosta vastaavien, kouluttajien, työntekijöiden edustajien, 
ammattiyhdistysten ja työnantajien liittojen väliset vaihto-ohjelmat, joiden avulla 
pyrittiin edistämään uudistusten ripeää leviämistä ammatillisessa 
jatkokoulutuksessa. 
4.4.2. FORCE-ohjelman aikana julkaistiin kolme ehdotuspyyntöä, joiden tuloksena 
valittiin 720 hanketta (noin 2400 jätetyn hakemuksen kokonaismäärästä). 
Prioriteetit tarkistettiin jokaisessa ehdotuspyynnössä erikseen, mutta hankkeiden 
laatuun kiinnitettiin järjestelmällisesti huomiota arvioimalla hankkeiden 
mahdollisuus myötävaikuttaa yritysten ammatilliseen jatkokoulutukseen 
suuntautuviin panostuksiin sekä kaikkien työntekijäryhmien mahdollisuuksiin 
osallistua koulutukseen, arvioimalla yritysten (erityisesti pienten ja keskisuurten 
yritysten) ja työmarkkinaosapuolien suoraa osallistumista, arvioimalla 
koulutusohjelmien suunnittelua, kehittämistä ja toteutusta osana yritysten 
toimintastrategiaa sekä kansainvälisen yhteistoiminnan merkitystä. 
4.4.3. Lisäksi on muistettava, että kolmas ja viimeinen ehdotuspyyntö vuonna 1993 
käsitti kaksi lohkoa, joissa painotettiin erityisesti ammatillisen jatkokoulutuksen 
kehittämistä yhteisössä. Ensimmäinen lohko keskittyi koulutuksen ja pätevyyden 
kehittämiseen yrityksissä vastauksena elinkeinoelämän muutosten tuomaan 
haasteeseen sekä innovatiivisten ratkaisujen levitykseen ja vaihtoon jäsenvaltioissa. 
Toinen lohko kytki suorat hankkeet FORCE-ohjelman yhteydessä toteutettuun, 
toimintakeskeiseen tutkimukseen keskittymällä ammatillisten 
jatkokoulutussuunnitelmien (vähittäiskaupan, maatalouden elintarviketuotannon ja 
ajoneuvokorjauksen aloilla) alakohtaisten tutkimustulosten koekäyttöön, 
levitykseen ja kehittämiseen sekä ammatilliseen jatkokoulutukseen liittyvän 
sopimuspolitiikan analysoinnin tulosten kokeiluun, levitykseen ja kehittämiseen. 
Tällä aloitteella oli merkittävät mahdollisuudet saada aikaan kerrannaisvaikutuksia. 
Tuloksia tarkastellaan jäljempänä. 
4.4.4. Kolmen ehdotuspyynnön tuloksena valitut 720 hanketta muodostivat erittäin 
merkittävän yrityksistä, työmarkkinaosapuolista ja koulutuslaitoksista (ja vuoden 
1993 jälkeen viranomaisista) koostuvan kansainvälisen verkoston palvelemaan 
asiantuntemuksen ja innovatiivisuuden vaihtoa ammatillisessa jatkokoulutuksessa. 
Verkostoon kuuluu yli 7000 jäsentä, joista 50 prosenttia on yrityksiä (suurelta osin 
pieniä tai keskisuuria yrityksiä tai yritysryhmiä) ja noin 15 prosenttia edustaa 
työmarkkinaosapuolia (yritysten ja työmarkkinaosapuolten suora osallistuminen 
itse asiassa lisääntyi jokaisen ehdotuspyynnön myötä). FORCE-verkoston 
keskeiset lukuarvot esitetään tämän kertomuksen liitteessä I. 
4.4.5. FORCE-hankkeiden kokonaisjakauma oli sopimuskumppaneiden alkuperämaittain 
jaoteltuna seuraava: 
Maa Hankkeiden lukumäärä Myönnetty määrä (ecuina) 
B 58 5 06"? 000 
D 75 6 640 500 
DK 31 2 770 000 
E 82 6 602 600 
F 90 6 480 375 
GR 70 5 428 500 
I 77 6 777 000 
IRL 48 3 536 000 
L 12 I 026 500 
NL 34 2 730 000 
P 41 3 421475 
UK 89 7 343 400 
__ 57 819 350 
4.5. Tutkimushankkeet 
4.5.1. Kansainväliset tutkimushankkeet käsittävät ammatillisten 
jatkokoulutussuunnitelmien FORCE-sektoritutkimukset (Sectoral Surveys), 
ammatilliseen jatkokoulutukseen liittyvän sopimuspolitiikan analysoinnin, yritysten 
ammatillisen jatkokoulutuksen tilastollisen tutkimuksen (Statistical Survey), 
raportointijärjestelmän (Reporting System) - ammatillisen jatkokoulutuksen 
saatavuus, laatu ja määrä Euroopassa - ja jatkokoulutusta Euroopassa käsittelevän 
kertomuksen (European Continuing Training Report). Edellä mainitut järjestelyt 
muodostavat yhdessä kansalliset järjestelmät ja menettelytavat käsittävän 
tietokeskittymän, joka on merkittävä tietolähde elinkeinoelämän edustajille, 
yrityksille ja päätöksentekijöille kaikilla tasoilla. 
4.5.2. Merkittävä määrä metodologiaan ja tulosten levittämiseen liittyviä uudistuksia 
otettiin mukaan sektoritutkimuksiin, joiden tavoitteet ja menettelytavat on 
kuvattu FORCE-ohjelman välikertomuksessa: 
ulkopuolisen väliarvioinnin jälkeen kolmea ensimmäistä tutkimusta 
(vähittäiskauppa, maatalouden elintarviketuotanto ja ajoneuvokorjaus) varten 
kehitettyjä metodologisia välineitä (sektorin yleistarkastelu, tapauskohtaisen 
tutkimuksen analysointi) vahvistettiin ja yksinkertaistettiin, ja sen jälkeen niitä 
kokeiltiin maantiekuljetussektoriin keskittyvän, neljännen eurooppalaisen 
tutkimuksen yhteydessä. Tulokset vahvistivat tutkimustavan soveltuvuuden ja 
metodologian siirrettävyyden, 
vuonna 1993 kokeiltiin ehdotusta tutkimustulosten kytkemisestä suoriin 
hankkeisiin liittyviin ehdotuspyyntöihin julkistamalla erityinen 
ehdotuspyyntö, joka liittyi kolmen ensimmäisen sektoritutkimuksen tuloksiin. 
Lopullinen ulkopuolinen arviointi osoittaa, että eriytetty menettelytapa ei ole 
merkitykseltään ratkaiseva ja että tutkimusten varsinainen lisäarvo kätkeytyy 
jäsenneltyyn eurooppalaiseen keskusteluun asian eri vaikuttajaosapuolten 
kanssa (yritykset, viranomaiset, työmarkkinaosapuolet) osana komission 
yhdessä jäsenvaltioiden ja kyseisen sektorin päävaikuttajien kanssa alkuun 
panemaa järjestelmällistä seuranta-, arviointi- ja levittämistyötä (mukaan lukien 
koehankkeet ja vaihto-ohjelmat). 
kaksi lisäkokeilua keskittyi vuosina 1993 - 1994 sektorianalyysien tekemiseen 
moottoriajoneuvojen rakentamisen ja matkailun sektoreilla verkottamalla 
suoria hankkeita, jotka oli hyväksytty ehdotuspyyntöjen tuloksena. 
Tällaisen lähestymistavan suurin hyöty ei niinkään ole innovatiivisten, 
tarkoituksenmukaisten menettelytapojen löytäminen, vaan yhteisen 
viitekehyksen pystyttäminen kansainväliselle yhteistyölle asiaan suoraan 
liittyvien osapuolten välillä (esimerkiksi yrityksen sisäisestä koulutuksesta 
vastaavat henkilöt). 
4.5.3. Sopimuspolitiikan analysoinnin seurauksena tarkasteltiin hyvien käytäntöjen 
levittämiseen liittyviä mekanismeja ja siirrettävyyteen kytkeytyvien metodologisten 
välineiden kehitystä. Yhtenä tuloksena on ollut tukimekanismin luominen 
työmarkkinaosapuolten aloitteesta yhteiskunnallisen vuoropuhelun merkeissä. 
4.5.4. Ammatillisen jatkokoulutuksen saatavuutta, laatua ja määrää Euroopassa 
käsittelevä yleiskatsauskertomus (Synoptic Report), yhteisön tilastollinen 
tutkimus ammatillisesta jatkokoulutuksesta yrityksissä ja Euroopparaportti 
(European Report) jatkokoulutuksen nykytilasta ja tulevaisuudennäkymistä 
Euroopassa ovat kolme keskeistä ja täydentävää välinettä pyrittäessä I27EY 
artiklan asettamiin tavoitteisiin, nimittäin kehittämään tietojen ja kokemusten 
vaihtoa kysymyksissä, jotka ovat yhteisiä jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmille. 
Edellä mainittuihin järjestelyihin perustuvat toisiaan lähestyvät näkökulmat voidaan 
esittää lyhyesti seuraavalla tavalla: 
* Ammatillisen jatkokoulutuksen saatavuuden parantaminen. On selvää, että 
ammatillisen jatkokoulutuksen entistä parempi tarjonta työtätekevälle väestölle 
siirtää vastuun henkilöille, jotka vaativat kyseistä koulutusta ylläpitääkseen tai 
parantaakseen työllistettävyyttään. Parannettaessa 
koulutukseenpääsymahdollisuuksia kyse ei niinkään ole koulutusvapaan 
myöntämisestä (toimenpide, jonka tehokkuudesta ei voida antaa takeita), vaan 
henkilökohtaisen opastuksen tarjoamisesta, koulutusmarkkinoiden selkeyden 
varmistamisesta, uusien, keskeisten taitojen hankkimiseen tarvittavien 
menetelmien kehittämisestä ja koulutuksen yksilöllisyyttä edistävän 
puitekehyksen luomisesta. 
Tämä ei poista viranomaisten ja yritysten tarvetta toimia useilla rintamilla 
kiinnostavan, selkeän ja tehokkaan mekanismin luomiseksi, jotta yksilöiden 
tietoisuutta saadaan edistetyksi ja rahoitukseen liittyvää vastuunjakoa 
selkeytetyksi. 
Edelleen on havaittu, että useissa maissa jatkokoulutukseen pääsyä on 
yrityksissä parannettu muiden kuin valvonnasta tai johdosta vastaavien 
työntekijäryhmien laajemmalla osallistumisella. Työpaikalla tapahtuvan 
koulutuksen kasvava merkitys heijastaa mainittua kehitystä, joskin eräät tällä 
tavoin hankittujen taitojen kelpuutukseen liittyvät kysymykset jäävät avoimiksi. 
* Hajauttaminen. Kansallisella tasolla tällä viitataan aluekeskeisyyteen, toisin 
sanoen alueiden paikallisen vastuun kasvattamiseen koulutuskysymyksissä, kun 
taas yritystasolla (erityisesti suurissa yrityksissä) kyse on hierarkiarakenteiden 
keventämisestä, toisin sanoen merkittävämmän koulutusvastuun antamisesta 
yrityksen eri tuotantoyksiköille, osastoille ja niin edelleen. 
* Rahoitus. Esiin on noussut kaksi selvää kehityssuuntaa. Yhtäältä on selkeä 
pyrkimys - niin yrityksissä kuin eräiden maiden viranomaisten toimissa -
kustannusvalvontaan (tässä yhteydessä jatkokoulutuskurssin hyödyllisyydestä 
saadulla näytöllä on kasvava merkitys), ja toisaalta kehitteillä on 
yhteisrahoitusjärjestelmiä. 
Lienee tarpeen lisätä, että paremman kustannusvalvonnan kysymystä ei maasta 
riippuen tarkastella pelkästään yrityksen rahoittamana jatkokoulutuksena, vaan 
myös työmarkkinoilla olevien henkilöiden koulutustoiminnan rahoituksena. 
Tällaisten henkilöiden osalta on katsottu tarpeelliseksi määritellä uudelleen 
rahoituksen käsitteet ja varainjaon menetelmät. 
Toisen merkittävän suuntauksen (yhteisrahoituksen kehittäminen) osalta on 
aiheellista tähdentää, että itse ajatus ei sinänsä ole uusi (käytössä on jo jonkin 
aikaa ollut järjestelmiä, jotka perustuvat toisen osapuolen investoimaan aikaan 
ja toisen osapuolen sijoittamaan rahaan), mutta menettelyn virallistaminen - ja 
myös maksuvastuun selkeyttäminen - asettaa strategisen haasteen kyseisille 
maille. 
* Laadunvarmistus. Aina on olemassa vaara, että keskustelu juuttuu retoriikan 
tasolle, vaikka tarve kehittää "laatukokoelmia" tai edes soveltuvia, 
standardisoituja käsittelytapoja jatkokoulutusta varten kansallisten 
menettelytapojen perusteella on todellinen (ISO 9000-standardi on yksi 
esimerkki). 
Edelleen on vähintäänkin yhtä välttämätöntä selventää kouluttajan asemaa tai 
luokitella se, ja kiinnittää erityishuomiota työntekijöihin, joiden ajasta osa kuluu 
toisten, uudelleensijoitettavina tai ammatillisessa jatkokoulutuksessa olevien 
henkilöiden kouluttamiseen. 
Mainitut näkökulmat noudattelevat haasteita, jotka yleensä on määritelty ja tunnustettu 
jatkokoulutukseen liittyviksi: koulutukseen pääsy, taitojen kehittäminen, yleisen 
pätevyystason nostaminen, vähimmäispätevyyden järjestäminen vaarassa oleville ryhmille 
ja jatkokoulutuksen korkea laatu yleensä, unohtamatta eri tavoitteiden tehokasta 
turvaamista. 
5. TULOKSET JA TIETOJEN LEVITTÄMINEN 
5.1. FORCE-ohjelman viimeisen vuoden aikana suurin osa havainnoista ja suorien 
hankkeiden sekä tutkimuslohkon tuloksista oli lopulta käytettävissä. Huomio 
kiinnittyi pääsääntöisesti mainittujen havaintojen ja tulosten hyödyntämiseen; 
niiden arviointiin ja vahvistamiseen, tehokkaimpiin levitysmenetelmiin ja soveltuvin 
osin myös kaupallistamiseen, sekä niiden merkitykseen yhteisön ammatillista 
koulutusta koskevan politiikan tulevalle kehittämiselle. 
5.2. "Kansainvälistä tuotetta" osoittava meikki 
5.2.1. FORCE-ohjelman koe- ja pätevöitymishankkeiden osanottajat velvoitettiin 
sopimuksella kehittämään konkreettisia tuotteita, esimerkiksi käsikirja, 
tietokoneohjelma, interaktiivinen tietokonejärjestelmä tai raportti, analyysi tai 
metodologia. Vuoden 1994 loppuun mennessä oli valmistunut 620 tällaista 
tuotetta, jotka oli suunniteltu kolmen ehdotuspyynnön perusteella käynnistettyjen 
hankkeiden yhteydessä. Komission oli näin ollen välttämätöntä ottaa käyttöön 
menetelmä, jolla kyettiin arvioimaan mainittuja tuotteita FORCE-ohjelman 
tavoitteiden mukaisesti. 
5.2.2. Tämän prosessin tuloksena korkeatasoiset tuotteet saatiin valituksi joukosta ja 
niiden laadulle annettiin tunnustus myöntämällä tuotteelle erityinen merkki. 
Prosessi edellytti myös ensimmäisen analyysin laatimista tuotteiden 
kaupallistamissuunnitelmista, joita osanottajat olivat esittäneet. Näin prosessissa 
kokeiltiin komission käyttöön ottamaa alkuperäisstrategiaa, joka liittyi 
jatkokoulutustuotteiden kaupallistamiseen. 
5.2.3. Sisäisestä arvioinnista vastasi komissio teknisen avun osaston tukemana, ja 
ulkopuolisesta arvioinnista vastasivat ammatillisen jatkokoulutuksen 
riippumattomat asiantuntijat, jotka FORCE/EUROTECNET -komitean jäsenet 
olivat nimenneet. Myös vuoden 1993 pyynnön (joka perustui sektoritutkimusten 
tuloksiin ja sopimuspolitiikan analysointiin) toisen lohkon tuloksena saatujen 
tuotteiden osalta komissio kuuli asiaan liittyvien alojen asiantuntijoita. 
5.2.4. Tärkeintä prosessissa oli se, että komissio riippumattomia asiantuntijoita kuultuaan 
otti käyttöön keskeiset arviointiperusteet. FORCE-ohjelman tavoitteiden osalta 
sovittiin kahdesta yleisprioriteetista: a) laatu ja innovatiivisuus sekä b) vaihdon ja 
levittämisen painotus. Lopullisessa arvioinnissa, johon toki liittyi 
projektijohtamisen ja hankkeen erityispiirteiden analysointi aihealueen ja 
kohderyhmien osalta, keskityttiin ennen kaikkea hankkeen tulosten tai tuotteen 
lajiin ja laatuun, suunniteltujen siirto- ja levitysmenetelmien tehokkuuteen sekä 
mahdollisesti esitetyn kaupallistamissuunnitelman asianmukaisuuteen. 
5.2.5. Laatua/innovatiivisuutta ja levitystä/vaihtoa koskeva myönteinen kokonaisarvio 
muodosti perustan, kun päätettiin "kansainvälinen tuote" -merkin myöntämisestä 
tuotteelle. Lisäksi komissio piti erityisen tärkeänä kahta teknistä valintaperustetta, 
nimittäin tuotteen saatavuutta mahdollisimman usealla eri kielellä sekä tuotteen 
käytettävyyteen vaikuttavia teknisiä standardeja ja käyttäjäystävällisyyttä. 
5.2.6. Sisäisten ja ulkopuolisten arviointien jälkeen kuultiin aiemman 
FORCE/EUROTECNET -komitean jäseniä ennen lopullisen luettelon laadintaa, 
minkä tuloksena "kansainvälinen tuote" -merkki myönnettiin noin 56 prosentille 
arviointiin hyväksytyistä tuotteista. 
5.3. Julkistaminen 
5.3.1. Ohjelman tuloksia käsittelevän tiedon järjestelmällinen julkistaminen on ollut 
ensimmäinen merkittävä askel pyrittäessä levittämään FORCE-ohjelman tuloksia 
tehokkaasti kautta koko Euroopan. 
5.3.2. Suorien hankkeiden osalta FORCE-ohjelman tuoteluettelo (FORCE PRODUCT 
CATALOGUE) on tarkka ja helppokäyttöinen tulosopas: jokainen hanke on 
merkitty erikseen ja oppaaseen on sisällytetty tuotteen tavoitteet, sisältö, 
kohderyhmät ja mahdolliset käyttäjät, käytön edellyttämät välineet, kielet sekä 
saatavuus. 
5.3.3. FORCE-ohjelman tutkimuksiin ja analyyseihin keskittyvän lohkon havainnot ja 
tulokset alistettiin asianomaisten viranomaisten järjestelmälliseen arviointiin 
kansallisella ja eurooppalaisella tasolla, minkä jälkeen tulokset julkaistiin ja 
annettiin levitykseen. FORCE-opas ammatillisen jatkokoulutuksen tutkimukseen 
Euroopassa (FORCE DIRECTORY OF RESEARCH ON CONTINUING 
VOCATIONAL TRAINING IN EUROPE) esittää yhteenvedon tehtyjen 
tutkimusten ja analyysien sisällöstä, luettelee kuhunkin tapaukseen liittyvät 
esittelijät ja keskeiset tutkimusryhmät sekä mainitsee paikat, joista kyseiset 
selvitykset voi hankkia. Oppaassa esitellään lisäksi komission (yleensä yhteistyössä 
kansallisten yhtenäistämisyksiköiden kanssa) järjestämien eurooppalaisten aihe- ja 
sektorikohtaisten konferenssien tuloksia. 
5.3.4. Ammatillista jatkokoulutustutkimusta käsittelevä tieto on saatavissa 
EUROSTATissa, ja tieto liitetään asiaan kuuluvaan EUROSTAT-julkaisujen 
kokoelmaan. 
5.3.5. Tämän kertomuksen liitteessä 11 on esitetty luettelo FORCE-julkaisuista. 
5.4. Levitys ja kaupallistaminen 
5.4.1. FORCE-ohjelman koe- ja pätevöitymishankkeiden osanottajat velvoitettiin 
sopimuksella huolehtimaan levitystoimenpiteistä. Yleensä näihin laskettiin 
olemassa olevat verkostot (ammatilliset tai sektoriin liittyvät liitot tai yhteisöt, 
kauppakamarit, alueelliset yhteenliittymät ja niin edelleen), aihekohtaiset tai 
sektoriin liittyvät seminaarit, konferenssit ja kokoontumiset, liittyminen opinto-
ohjelmiin, tietojen julkaisu laajalevikkisessä lehdistössä tai ammattijulkaisuissa. 
5.4.2. Kaupallistaminen ja markkinointi oli joka tapauksessa valinnaista, joskin siihen oli 
kytketty komission hyväksyntä. Tässä yhteydessä nousi esiin kysymys 
asianmukaisista markkinointiolosuhteista; edellytyksistä, joilla kyettäisiin 
takaamaan komission myöntämän "hyväksymisleiman" antaminen ainoastaan 
laadukkaille hankkeille ja jotka ottaisivat huomioon sekä yhteisön edut tulosten 
hyödyntämisessä että myös kyseisen osallistujan lailliset taloudelliset oikeudet. 
5.4.3. Tämän vuoksi FORCE-ohjelman puittcK.sa käynnistettiin suuntaa-antava kokeilu, 
jolla tutkittiin kaupallistamiseen liittyviä kysymyksiä Kokeiluun kytkeytyi 
osanottajan alunperin allekirjoittamaa sopimusta täydentävän sopimuksen 
valmistelu, joka lähti liikkeelle neuvoston 94/762/EY -päätöksen säännöksistä. 
Päätöksessä käsitellään sääntöjä, jotka koskevat tutkimukseen, tekniseen 
kehitykseen ja esittelyyn liittyvien erityisohjelmien tutkimustulosten levitystä 
Euroopan yhteisössä. 
5.4.4. Mainitussa täydentävässä sopimuksessa komissio luopui kaikista palkkio-
oikeuksista ja tuotteen saatua riittävän hyvän arvion (katso kohta 5.2), hyväksyi 
tuotteen kaupallistamisen sen jälkeen, kun 
kaikkien hankkeeseen osallistuneiden hyväksymä tyydyttävä 
kaupallistamissuunnitelma oli jätetty, 
kaikilla hankkeeseen osallistuneilla, ja asianmukaisin ehdoin myös kolmansilla 
osapuolilla, oli takeet tuotteen käytettävyydestä, 
komissio oli saanut oikeudet tuotteen tietoihin ja esittelyyn. 
5.4.5. Noin kolmannes osanottajista toimitti kaupallistainissuunnitelmat, joista suurin osa 
hyväksyttiin. Komissio varasi oikeuden pyytää hankkeen edistymistä selvittävä 
kertomus vuoden kuluttua kokeillakseen mainitun strategian tuloksia ja saadakseen 
lisätietoa käytännön kysymyksistä, joita osanottajien tuli kyseisellä alueella 
käsitellä. 
5.4.6. Kuvatulla tavalla oli mahdollista luoda lisäpohjaa yhteisön omien kehysohjeiden 
(Community Instrument) valmistelulle, jolloin olisi mahdollista johdonmukaistaa ja 
yhtenäistää koulutustuotteiden levitystä ja hyödyntämistä. Kehysohjeet tarjoaisivat 
perustan, jolla kyettäisiin tehokkaasti vastaamaan koko Euroopan käsittävään, 
ammatillista koulutusta ja pätevyyttä koskevaan tarpeeseen. Kehysohjeilla 
määriteltäisiin 
1) yhteisön edut ja ennen kaikkea 
~ vastattaisiin Euroopan unionia koskevan sopimuksen 127 artiklassa esitettyjen, 
yhteisön ammatillista koulutusta käsittelevän politiikan tavoitteiden tuomiin 
haasteisiin, 
myötävaikutettaisiin eurooppalaisen elinkeinoelämän kilpailukyvyn 
vahvistumiseen, 
edistettäisiin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, 
vastattaisiin yhteisön muiden toimintaperiaatteiden luomiin tarpeisiin, 
2) kunkin osanottajan lailliset, kaupalliset sekä teolliset oikeudet. 
5.5. Tietojen levitys kansallisella tasolla 
5.5.1. FORCE-ohjelman kansallisilla koordinointiyksiköillä oli erityisvastuu tuotteiden 
levityksestä kansallisella tasolla. Komissio pyysi yksiköitä valmistelemaan 
levittämissuunnitelmat, joiden sisältämien tietojen tuli kattaa 
kansalliset verkostot (nykyiset tai perustettavat) koulutustuotteiden levittämistä 
varten, 
analyysi kussakin hankkeessa valmistellun tuotteen levittämisessä ja 
markkinoimisessa käytettävistä menettelytavoista ja menetelmistä, 
ensisijaiset hankkeet (jotka voisivat luoda perustan LEONARDO-
kerrannaisvaikutushankkeille), 
levitykseen liittyvät tapahtumat, esimerkiksi aihe- tai sektorikohtaiset seminaarit 
tai tuotemessut, jotka järjestetään kansallisella tasolla. 
5.5.2. Useimmilla yksiköillä oli hyvät suhteet nykyisiin alueellisiin, sektoreihin liittyviin ja 
ammatillisiin verkostoihin, jotka toimivat asianomaisissa maissa jatkokoulutuksen 
alalla ja olivat muodostaneet FORCE-osanottajista kiinteämpiä tai löyhempiä 
verkostoja. Muutamat yksiköt olivat valmistelleet kansallisia tietokantoja, 
tuoteluetteloita ja tiedotuslehtiä. Tiedot hankkeiden osanottajista olivat yleensä 
varsin kattavia, ja myös yhteydenpito heidän kanssaan oli onnistunutta. Kävi 
kuitenkin ilmi, että tulevaisuudessa kiinteämpi yhteistyö hankkeiden ja kansallisten 
10 
koordinointiyksiköiden välillä on tältä osin tarpeen. On tärkeää, että osanottajat 
suunnittelevat levittämis- ja kaupallislamisaikcensa toiminnan ja rahoituksen osalta 
hankkeen alusta alkaen ja kykenevät kuulemaan koordinointiyksiköltä kyseisellä 
sektorilla käytettävissä olevista mahdollisuuksista ja myös hoidettavista 
velvoitteista. Komission tulisi rohkaista yksiköitä omaksumaan aktiivisempi linja 
tuotteiden levityksen edistämisessä. 
5.6. Seurantakokoukset (Impact Conferences) 
5.6.1. FORCE-ohjelman seurantakokoukset, jotka kansallinen koordinointiyksikkö 
järjesti komission pyynnöstä kussakin jäsenvaltiossa, tarjosivat mahdollisuuden 
arvioida FORCE-ohjelman tuloksia kansallisella tasolla sekä lisäksi tarkastella 
tulosten merkitystä yhteisön ammatillista koulutusta käsittelevälle politiikalle 
tulevaisuudessa. 
5.6.2. Seurantakokouksissa tapasivat ammatillisen jatkokoulutussektorin päävaikuttajat 
kustakin jäsenvaltiosta. Kyseisen valtion kannalta keskeisen teeman (joka yleensä 
liittyi elinkeinoelämän muutokseen kansallisella tasolla) ympärille järjestetty 
kokous käsitteli aina sekä FORCE-ohjelman saavutuksia että siirtymistä tuleviin 
ohjelmiin, ja keskeistä huomiota sai osakseen: 
- hankkeiden ja tutkimusten tuottamien käytännön tulosten ja tuotteiden esittely, 
mukaan luettuna tuotemessujen järjestäminen, 
- keskustelu yhteisön ohjelman tuottamasta lisäarvosta, 
- vaikutusten analysointi kansallisella, sektoriin liittyvällä, alueellisella ja yritysten 
tasolla; missä määrin FORCE-ohjelma oli vastannut yritysten, kansallisten 
viranomaisten, työmarkkinaosapuolien tarpeita? 
- kansainvälisen yhteistyön analysointi FORCE-ohjelman puitteissa, erityisesti 
kansainväliseen yhteistyöhön liittyvän kokoonpanon, kehityksen ja toiminnan 
osalta, 
levittämiseen ja kaupallistamiseen kytkeytyvien kysymysten tarkastelu, 
uuden yhteistoiminnan ja uusien \ ^kostojen edistäminen LEONARDOn ja 
ADAPTin yhteydessä. 
5.6.3. Kutakin seurantakokousta käsittelevä kertomus on saatavissa. Kertomuksissa 
käsitellään lukuisia - yleensä myönteisiä - kokemukseen perustuvia esimerkkejä 
FORCE-ohjelman vaikutuksesta ammatilliseen jatkokoulutukseen eri tasoilla. 
Tämän vaikutuksen laajuuden analysointi, vaikutuksen merkitys eri maissa ja tasot, 
joilla vaikutus on nähtävissä, ovat ohjelman ulkoisesta arvioinnista riippuvia 
seikkoja (katso kappaletta 9 jäljempänä). Tässä yhteydessä on joka tapauksessa 
aihetta tähdentää, että lähes kaikki ohjelman kansalliset edustajat viittasivat 
vaikutukseen, joka ohjelmalla oli jäsenvaltioissa ammatilliseen jatkokoulutukseen, 
mekanismeihin ja infrastruktuuriin. 
6. AMMATILLINEN JATKOKOULUTUS YRITYKSISSÄ; TILASTOJA 
6.1. Yritysten tarjoama koulutus on yksi monista tavoista, joilla henkilö voi hankkia 
kokemusta elinikäisestä oppimisesta EUROSTAT on äskettäin saanut päätökseen 
ammatillista jatkokoulutusta koskevan tutkimuksen (jäljempänä CVT = Continuing 
Vocational Training), jossa tarkastellaan vähintään kymmenen henkilöä työllistäviä 
yrityksiä. Tutkimus koskee vuotta 1993 ja tarjoaa näin ollen tuokiokuvan 
tuolloisesta tilanteesta. Tutkimus rajautuu kahteentoista tuolloiseen jäsenvaltioon. 
n 
6 2 Lähes 60 prosenttia yrityksistä tarjosi CVT-koulutusta vuonna 1993... 
Euroopan unionissa (EUR 12) lähes 60 prosenttia yrityksistä, jotka työllistivät 
vähintään kymmenen henkilöä, tarjosi jonkin tyyppistä CVT-koulutusta vuonna 
1993. 
CVT-koulutusta tarjoavien yritysten (10+) %-osuus 
B 
46 DK 
87 D 
85 GR 
16 E 
27 F 
64 IRL 
77 1 
15 L 
60 NL 
56 P 
13 UK 
81 EUR 
58 
6.3. ...jossakin CVT-koulutuksen muodossa 
CVT-koulutusta vuonna 1993 tarjonneista yrityksistä 67 prosenttia järjesti 
tarjonnan ulkopuolisina kursseina ja 40 prosenttia yrityksen sisäisinä kursseina. 
Työtilanteeseen kytkettyä CVT-koulutusta annettiin 66 prosentissa yrityksistä, ja 
kokouksien prosenttiosuus oli 59. Lisäksi CVT-koulutus liittyi työkiertoon 24 
prosentissa ja itseopiskeluun 22 prosentissa CVT-koulutusta antavista yrityksistä. 
Mainitut koulutusmuodot eivät ole toisiaan poissulkevia; jotkin yritykset saattoivat 
hyödyntää kaikkia CVT-koulutuksen muotoja. 
CVT-koulutusta tarjoavien yritysten ( 10+) %-osuus 
Ulkopuoliset 
kurssit 
67 Sisäiset 
kurssit 
40 CVT-koulutus 
lyölilanlcessa 
Mt Kokoukset 
59 Työkierto 
24 Itseopiskelu 
22 
6.4. CVT-mahdollisuudet vaihtelivat yrityskoon mukaan... 
Mahdollisuudet päästä mukaan CVT-kursseille näyttävät suurissa yrityksissä 
keskimäärin paremmilta kuin pienissä yrityksissä. Jos tarkastellaan kahdessato "ta 
jäsenvaltiossa alle sata henkeä työllistäviä yrityksiä, työntekijöiden mahdollisuuu a 
päästä osallistumaan CVT-kursseille eivät vuonna 1993 olleet edes puolta siitä, 
mitä yli 500 henkeä työllistävissä yrityksissä. Korkeintaan 50 henkeä työllistävissä 
yrityksissä työntekijöiden mahdollisuus päästä osallistumaan CVT-kursseille oli 
vähemmän kuin yksi kuudesta, kun taas yli 500 henkeä työllistävissä yrityksissä 
työntekijöiden mahdollisuus oli suurempi kuin yksi kolmesta. 
osanotto CVT-kursseille prosentteina henkilöstöstä 
10-49 
13 50-99 
18 100-249 
23 250-499 
11 500-999 
34 1000+ 
43 Kaikki 
yritykset 
28 
-
12 
6.5. ...lähes kaikissa jäsenvaltioissa 
osanotto CVT-kursseille prosentteina henkilöstöstä 
Yrityksen 
koko 
EUR 12 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Hollanti 
Portugali 
Yhdistynyt 
kuningas­
kunta 10-49 
lyöntckijää 
13 
14 
37 
17 
4 
7 
II 
24 
2 
14 
13 
5 
20 50-99 
työntekijää 
18 
15 
32 
16 
12 
9 
24 
12 
5 
17 
19 
6 
28 100-249 
työntekijää 
23 
16 
37 
16 
17 
15 
11 
46 
9 
23 
24 
II 
36 250-499 
työntekijää 
31 
30 
34 
22 
19 
26 
41 
59 
15 
10 
30 
12 
43 500-999 
lyöntckijää 
34 
46 
33 
22 
24 
31 
45 
47 
2.1 
14 
30 
23 
48 1000 1 
työntekijää 
43 
42 
28 
34 
18 
45 
54 
59 
11 
.19 
38 
32 
52 
6.6. CVT-kurssien osallistumisprosentti oli 
jäsenvaltioiden välillä oli huomattavia eroja. keskimäärin 28, mutta 
Kun kaikki CVT-koulutuksen muodot on laskettu yhteen eri jäsenvaltioista, 
havaitaan, että vuonna 1993 CVT-koulutusta järjestäneiden yritysten henkilöstön 
määrä vaihteli 39 prosentista (Portugali) 96 prosenttiin (Saksa) koko työvoimasta. 
Koulutusta järjestävien yritysten työntekijät muodostavat suuren enemmistön 
Saksassa, Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa, Irlannissa, 
Luxemburgissa ja Hollannissa, joissa vähintään 80 prosenttia työntekijöistä 
työskentelee mainitun kaltaisten yritysten palveluksessa. Koulutusta tarjoavat 
yritykset työllistivät 39-67 prosenttia työvoimasta Portugalissa, Italiassa, 
Kreikassa, Espanjassa ja Belgiassa. 
CVT-koulutusta tarjoavien yritysten CVT-kursseille osallistuvien työntekijöiden 
osuus vaihteli 49 prosentista (Irlanti) 24 prosenttiin (Kreikka). Useimmissa EUR 
12 -jäsenvaltioissa osanotto ylitti 32 prosenttia, ja neljässä valtiossa se oli 
vähintään 41 prosenttia (Irlanti 49 %, Ranska 42 %, Belgia 41 %, Yhdistynyt 
kuningaskunta 41 %). 
CVT-koulutusta järjestävässä yrityksessä työskentelemisen todennäköisyys vaihteli 
vuonna 1993 lähes 100 prosentista (Saksa, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta) 
runsaaseen 50 prosenttiin (käytännöllisesti katsoen kaikki muut EUR 12 -
jäsenvaltiot). CVT-koulutusta järjestävässä yrityksessä työskentelemisen ja 
13 
samana vuonna myös CVT-kurssille osallistumisen todennäköisyys vaihteli 24 
prosentista 49 prosenttiin vuonna 1993. 
CVT-koululiisla 
tarjoavien yiilyslen 
lyönlekijöidcii %-
osuus kaikkien 
yritysten työntekijöistä (TV-kursseillc 
osallistuneiden %-
osuus CVT-koulutusta 
tarjoavien yritysten 
työntekijöistä (TV-kursscille 
osallistuneiden %-
osuus kaikkien 
yritysten työntekijöistä 
EUR 12 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Kalia 
Luxemburg 
Hollanti 
Portugali 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 82 
67 
91 
96 
54 
57 
87 
87 
53 
80 
82 
39 
93 35 
41 
17 
25 
24 
16 
42 
49 
27 
30 
32 
35 
41 28 
25 
14 
24 
11 
20 
16 
43 
14 
24 
26 
13 
39 
7 AMMATILLISEN JATKOKOULUTUKSEN KYTKEMINEN YHTEISÖN 
POLITIIKKAAN 
7.1. CVT-KOULUTUS JA ELINKEINOELÄMÄN MUUTOS 
7.1.1 Jos tarkastellaan Euroopan unionia koskevaa uutta sopimusta, erityisesti sen 127 
EY artiklaa, ja kasvua, kilpailukykyä sekä työllisyyttä käsittelevää valkoista kii, a 
(White Paper on Growth, Competitiveness and Employment), FORCE-ohjelma 
pyrki vastaamaan yhteen edellä mainittujen asiakirjojen tavoitteista: työvoiman 
mukauttamiseen elinkeinoelämän muutokseen. 
7.1.2. Vuonna 1993 ohjelman puitteissa esitettiin erityinen ehdotuspyyntö. Tässä 
yhteydessä elinkeinoelämän muutos määriteltiin taloudellisen toiminnan kaikkia 
muotoja koskevaksi, jatkuvaksi muutosprosessiksi, jonka saa aikaan teknologian, 
tuotantojärjestelmien, työskentelyorganisaatioiden sekä markkina- ja 
tietostrategioiden kehitys. Osallistujia pyydettiin jättämään innovatiivisia ja 
kansainvälisiä hanke-ehdotuksia, jotka keskittyisivät: 
* pienten ja keskisuurten yritysten koulutustarpeisiin, 
* yritysten keskipitkän aikavälin pätevyysvaatimusten ennakointiin ja näihin 
tarpeisiin vastaamiseen innovatiivisella koulutuksella ja pätevyyteen liittyvillä 
tuotteilla, menetelmillä ja sisällöllä, 
14 
* osan yrityksen kehitysstrategiasta muodostavien koulutussuunnitelmien 
laatimiseen, kehittämiseen ja toteuttamiseen, 
* ammatillisen jatkokoulutuksen tarjoamiseen työntekijöille, joiden ammattitaito 
on vähäistä tai joilla ei ole lainkaan ammatillista pätevyyttä. 
7.1.3. Edellä mainitun ehdotuspyynnön tuloksena valittujen hankkeiden rahoituksen 
lisäksi elinkeinoelämän muutosten tarkastelu keskittyi kolmeen näkökulmaan: 
* Institutionaalinen näkökulma: FORCEn ja EUROTECNETin neuvoa-
antavan komitean puitteissa muodostettiin työryhmä valmistelemaan 
kertomusta, joka sisältäisi lyhyen analyysin elinkeinoelämän muutokseen 
keskittyvien hankkeiden painopisteestä kussakin jäsenvaltiossa ja suppean 
kuvauksen kansallisista strategioista elinkeinoelämän muutoksen yhteydessä. 
Työmarkkinaosapuolten näkemys mainitusta aiheesta täydensi jäsenvaltioiden 
selvityksiä. Eurooppalaisella yleiskatsauksella pyritään saamaan aikaan 
yhteenveto ja tekemään johtopäätöksiä tulevia toimenpiteitä varten. 
* Hankkeisiin osallistuneiden näkökulma: Hankkeisiin osallistuneiden kanssa 
keskusteltiin elinkeinoelämän muutokseen liittyvistä ammatillisista 
jatkokoulutushankkeista. Tarkastelun tuloksena määriteltiin toiminnan kuusi 
aihekohtaista pääaluetta, joilla on erityistä merkitystä pyrittäessä vastaamaan 
elinkeinoelämän muutokseen: 
Pätevyyden turvaaminen avainalueilla tai monitaitoisuudesta huolehtiminen 
sekä itseopiskelukyvyn kehittäminen. Työpaikkakoulutuksen menetelmien 
kehittäminen, jolla varmistetaan, että koulutustarjonta vastaa yrityksen 
tarpeita. 
Taloudellisen kehityksen ja työmarkkinoiden suuntausten analysointi, jotta 
kyetään ennakoimaan pätevyyteen liittyviä tarpeita alue- ja yritystasolla tai 
määrittelemään uusia työprofiileja. 
Koulutuksen tarjoaminen ilman pätevyyttä oleville tai ainoastaan alhaisen 
ammattitaidon hankkineille työntekijöille, mukaanlukien työttömyysuhan 
alaiset henkilöt, jotta kyettäisiin parantamaan heidän työpaikkojensa 
pysyvyyttä tai valmentamaan heitä uusia työpaikkoja varten. Erityisesti 
yritykset tai toimipisteet, joissa työskentelee paljon ilman ammatillista 
pätevyyttä olevia työntekijöitä, suunnittelevat tällä saralla erityistoimia. 
Koulutussuunnitelmien valmistelu koko yrityksen henkilöstölle tai 
johtotehtävissä oleville henkilöstöhallinnon kehittämisstrategian yhteydessä. 
Koulutuksen suunnittelu pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeiden ja 
-ongelmien hoitamiseksi, jolloin painopiste asetettaisiin tavarantoimittajien ja 
asiakkaiden väliseen yhteistyöhön sekä yhteisiin jatkokoulutusstrategioihin. 
Tietotaidon vilkas vaihto kulloisenkin hankkeen verkostoissa ja tulosten sekä 
tuotteiden levittäminen alueellisella, sektorin sisäisellä ja sektoreiden välisellä 
tasolla. 
* Rakenteellista politiikkaa painottava näkökulma: Käyttäen hyväksi 
EUROFORM-aloitteen (vertaa väliaikainen kertomus, COM(94) 418 
15 
lopullinen) FORCE-ohjelmaläydennyksestä saatuja kokemuksia, FORCE pyrki 
luomaan täydentävän näkökulman koulutuksen ja elinkeinoelämän muutoksen 
tarkasteluun. Tällainen yhteensovittaminen rakenteellisen politiikan kanssa oli 
tärkeää, jotta kyettäisiin turvaamaan yhtenäinen strategia mukauduttaessa 
elinkeinoelämän muutokseen ja myötävaikuttamaan Euroopan sosiaalirahaston 
uuden 4. tavoitteen sekä yhteisön ADAPT-aloitteen onnistuneeseen 
toteutukseen. 
7.1.4. FORCE-ohjelmaan liittyneestä, ammatillista koulutusta ja elinkeinoelämän 
muutosta käsitelleestä keskustelusta voidaan tehdä useita päätelmiä. Erityisesti 
seuraavat aiheet kaipaavat ja ansaitsevat jatkoanalysointia ja -kehittämistä, jotta 
innovaatiot kyetään siirtämään osaksi vallitsevaa politiikkaa: 
* Koulutussuunnitelmat ja taitojen sekä pätevyyksien jatkuva parantaminen 
elinkeinoelämän muutosprosessissa. 
* Avaintaitojen kehittäminen ja turvaaminen ja näiden taitojen sisällyttäminen 
ammatilliseen koulutukseen sekä pätevöittämiseen (EUROTECNET-ohjelmassa 
on laadittu merkittävä, tätä kysymystä käsittelevä julkaisu, joka täydentää 
elinkeinoelämän muutokseen keskittyvää työtä). 
* Kysymys ammatillisen koulutustarjonnan laadusta on tulevaisuudessa erityisen 
tärkeä. 
* Niiden ammatillista pätevyyttä vailla olevien työntekijöiden, jotka joutuvat 
kärsimään ensimmäisinä elinkeinoelämän muutoksesta, koulutukseen ja 
uudelleenkoulutukseen tulee kiinnittää huomiota myös jatkossa, ja lisäksi tulee 
kehittää uusia tapoja tarjota koulutusta. 
* Pätevyyteen liittyvien tarpeiden järjestelmällinen analysointi ja innovatiiviset 
koulutustoimenpiteet tulee siirtää osaksi vallitsevaa politiikkaa ja 
ohjelmakäytäntöä, mikäli halutaan varmistaa konkreettisten vaikutusten 
aikaansaaminen. Tarve tehokkaan yhteyden luomiseksi rakenteellisen politiikan 
kanssa on todellinen. 
* Elinkeinoelämän muutokseen liittyvä koulutus edellyttää kansallisten, 
ammatilliseen pätevöittämiseen keskittyvien järjestelmien luomista 
työntekijöiden sisäisen ja ulkoisen jo-istavuuden parantamiseksi. 
FORCE-ohjelman ansiosta näistä kysymyksistä kyettiin muodostamaan strateginen 
yleiskuva ja siten myötävaikuttamaan kehitykseen, jolla muovataan yhteisön 
ammatillista jatkokoulutusta käsittelevää politiikkaa elinkeinoelämän muutoksen 
yhteydessä. 
7.2. CVT-KOULUTUS JA KILPAILUKYKY AUTOTEOLLISUUDESSA 
7.2.1. Helmikuussa 1994 (COM(94) 49 lopullinen) autoteollisuudelle osoittamassaan 
tiedonannossa Euroopan komissio ilmoitti kansainvälisen, autoteollisuuden 
yritykset kattavan verkoston luomisesta ammatillisen koulutuksen alalla. 
Verkoston tavoitteena olisi edistää yhteistyötä kyseisellä teollisuudenalalla ja 
varmistaa autoteollisuuden laaja osanotto Euroopan yhteisön koulutusohjelmiin. 
Ensimmäisiin toimiin tämän verkoston luomiseksi ryhdyttiin FORCE-ohjelman 
puitteissa. Syyskuussa 1994 käynnistettiin hanke, jolla oli kaksi päätavoitetta 
16 
yhtäältä pyrittiin varmistamaan jo olemassa olevan materiaalin laajempi ja 
tehokkaampi levitys ja vaihto autoteollisuudessa Euroopan komission lukemana, 
toisaalta pyrittiin valmistelemaan uusia kansainvälisiä hankkeita, joihin ylitykset 
osallistuisivat. Hanke saatiin päätökseen vuoden 1995 kesällä, ja loppukertomus 
esiteltiin syyskuussa 1995. 
7.2.2. Verkostossa tutkittiin kolmea aiheryhmää, joihin voidaan koota suurin osa 
koulutustoiminnasta Uusia työrakenteita varten tapahtuva koulutus liittyy 
uusiin pätevyysvaatimuksiin, joita tarvitaan työskenneltäessä 
ryhmäorganisaatioissa, niin tuotannon kuin tuotteidenkin kehityksessä. 
Yhteisvalmistajuuteen liittyvä koulutus keskittyy tietojen vaihtoon 
autonvalmistajien ja tavarantoimittajien välillä: koulutus on yhteydessä 
laatujohtamiseen, uuteen logistiikkaan ja simultaanisuunnitteluun. Kolmas ryhmä 
liittyy työskentelyn aikaiseen koulutukseen soveltuvien koulutusmenetelmien ja 
koulutusmateriaalin kehittämiseen. Tämä on käymässä yhä tarpeellisemmaksi, 
koska koulutusta annetaan nykyään huomattavasti suuremmille työntekijämäärille 
kuin ennen. 
7.2.3. Verkostosta on noussut esiin kaksi keskeistä suositusta: 
* Tulevaisuudessa olisi aiheellista tukea lukuisia kansainvälisiä koulutushankkeita, 
jotka tähtäävät teollisuudenalan auttamiseen sen pyrkiessä sopeutumaan 
sisämarkkinoiden toteutumiseen autonvalmistuksen ja sitä tukevien sektoreiden 
osalta. Alalla on osoitettu selvää valmiutta osallistua tällaisiin hankkeisiin, ja 
lisäksi vallitsee laaja yhteisymmärrys siitä, että ala voi hyötyä yhteistyöstä 
kyseisellä sektorilla. 
* Olisi erittäin tarpeellista pyrkiä voimakkaasti tukemaan edellä mainittujen sekä 
muiden koulutushankkeiden välisiä verkostoja, jotta tietojen ja kokemusten 
vaihtoa kyettäisiin lisäämään yritysten välillä, ja edelleen jatkossa edistämään 
sekä kehittämään aloitteellisuutta vastauksena yhdessä määriteltyihin 
tarpeisiin kyseisellä alalla. 
7.2.4. Aiempia kokemuksiaan hyödyntäen Euroopan autoteollisuuden tärkeimmät 
vaikuttajat (sekä valmistajat että tavarantoimittajat eurooppalaisten liittojensa 
ACEAn ja CLEPAn johdolla) pystyttivät ajanmukaisia verkkoja Leonardo da 
Vinci -ohjelman puitteissa. Komissio on tuoreimmassa, Euroopan 
autoteollisuudelle osoittamassaan kommunikeassa (COM[96] 327, lopullinen) jo 
kiinnittänyt positiivista huomiota tähän työhön, joka edistää eurooppalaisen 
teollisuuden yhteistä tapaa tarkastella koulutusta. 
7.3. CVT-KOULUTUKSEN TUTKIMUS MAANTIEKULJETUSSEKTORILLA 
7.3.1. Viimeisessä FORCE-ohjelman yhteydessä toteutetussa sektoritutkimuksessa 
analysoitiin tarkasti CVT-koulutukseen vaikuttavia muutosvoimia (sektorilla, josta 
yhteisö kantaa erityistä vastuuta), kyseisen sektorin koulutustarpeita sekä 
esimerkkejä hyvistä käytännöistä. Tutkimuksessa pyrittiin selvittämään 
strategioita, joihin yritykset ovat turvautuneet kyetäkseen ennen kaikkea 
käsittelemään turvallisuuskysymyksiä ja -määräyksiä, laatuohjelmia, eurooppalaista 
lainsäädäntöä, teknologian kehitystä, asiakkaiden vaatimuksia ja 
ympäristökysymyksiä. 
17 
7.3.2. Kyseiseen sektoriin liittyvät työmarkkinaosapuolet (kansainvälisen 
maantiekuljetusliiton ja kuljetusalan liittojen jäsenkomitean eurooppalaiset 
sihteeristöt ja kansallisten järjestöjen jäsenet Euroopan yhteisössä) seurasivat 
tarkasti tämän tutkimuksen toteutuksessa käytettyä menettelyä - metodologiaa, 
keskeisten, analysoitaviksi otettujen aiheiden valintaa ja tapauskohtaisia 
tutkimuksia. 
7.3.3. Tutkimuksesta käy ilmi CVI-koulutukseen suuntautuvien panostusten 
merkittävä puute, olipa kyseessä mikä jäsenvaltio tahansa tai minkäsuuruinen 
yritys tahansa. Erityisesti pienet yritykset kärsivät useista eri syistä nykyaikaisen tai 
innovatiivisen CVT-koulutuksen puutteesta. Suuremmissa yrityksissä koulutus on 
useissa tapauksissa tehokkaampaa, koska näissä yrityksissä muodollisten 
koulutussuunnitelmien laatiminen katsotaan välttämättömäksi, jotta kyettäisiin 
varmistamaan kaikkien työntekijöiden työpanos normien mukaisella tasolla. 
7.3.4. Tarve parantaa jo olemassa olevien koulutusmahdollisuuksien hyödyntämistä sekä 
useassa tapauksessa koulutuksen aloiltamistarve ovat yleisesti tunnustettuja 
tekijöitä, erityisesti seuraavilla osa-alueilla: 
* Uuden teknologian käyttö: työntekijöille on annettava koulutusta 
tietotekniikka-, satelliittiseuranta-, logistiikka- ja organisaatioiden välisten 
tiedonsiirtojärjestelmien käytössä ja hallinnassa. 
* Asiakaspalvelu: asiakkailla on merkittävä vaikutus tarjottavan CVT-
koulutuksen lajiin ja tasoon, ja useissa tapauksissa asiakkaat edellyttävät ISO 
9000-standardin sekä laatukoulutusohjelmien käyttöönottoa. Vaikka kuljettajan 
päätehtäviksi edelleen katsotaan tavaroiden kuljettaminen lähtöpaikasta 
määräpaikkaan, kuormaaminen ja purkaminen sekä kuljetettavien tavaroiden ja 
niitä koskevien määräysten tunteminen, kuljettaja toimii yhä enenevässä määrin 
myös yrityksen edustajana ja tarvitsee näin ollen koulutusta asiakassuhteiden 
hoidossa. 
* Turvamääräykset: kuljettajien tulee oppia selviytymään stressistä ja 
vaarallisista liikennöintiolosuhteista, käyttämään ajanmukaista 
ajoneuvoteknologiaa ja niin edelleen. 
* Vieraat kielet: Vieraiden kielten koulutustarpeen ennakoidaan kasva\ m 
maantiekuljetusten kansainvälistymissuuntauksen myötä. 
7.3.5. Kertomus esittää suosituksia neljällä pääalueella: 
* Yleisstrategia: Koulutuksesta vastaavien henkilöiden nimeäminen korkealla 
yritysorganisaatiossa takaa sen, että koulutuspolitiikasta muodostuu olennainen 
osa yritysstrategian yleiskelyttämistä. Yksilöllisten koulutustarpeiden 
arviointimenettelyistä ja CVT-koulutuksen osanottajilta kerättävästä 
palautteesta tulisi tehdä virallinen osa mainittua strategiaa. 
* CVT-koulutussuunnitelmien ja arvioinnin kehittäminen: CVT-
suunnitelmat tulee luoda strategisia tavoitteita ja muita asiaan liittyviä 
päämääriä silmällä pitäen, ja käytettävissä olevia työntekijätaitoja tulee 
tarkastella tavoitteiden perusteella CVT-koulutusteemojen valinnassa ja CVT-
ohjelmien hankinnassa tai suunnittelussa tulee erityiset tavoitteet ottaa 
huomioon ja sovittaa ne mainittuun valinta- tai suunnitteluprosessiin. Erityisenä 
tavoitteena saattaa esimerkiksi olla tieliikenneonnettomuuksien vähentäminen, 
tavaratoimituksissa tapahtuvien myöhästymisten karsiminen, uusien 
tietojenkäsittelyjärjestelmien täysimittainen hyödyntäminen tai tietyntasoisen 
kielitaidon järjestäminen kiiljettajaryhmälle tietyllä kielellä. Koulutuksen 
tuloksia tulee lopuksi arvioida alun pitäen asetettujen tavoitteiden perusteella. 
* Koulutusmateriaali ja -menetelmät: innovatiivista aineistoa ja uusia 
koulutusmenetelmiä tulee tarkastella (esimerkiksi ajosimulaattoreja, 
interaktiivisia videoita, roolileikkejä, tapauskohtaisia tutkimuksia tai 
ryhmäkeskustelua). Lisäksi on tärkeää selvittää etäopiskeluohjelmien 
mahdollisuudet, sillä tällaisen opiskelun avulla kuljettajat voivat osallistua 
koulutukseen joutumatta tekemään merkittäviä muutoksia 
normaaliaikatauluunsa. Edellä kuvatun tarkastelun avulla saadaan 
todennäköisesti ajantasainen käsitys ulkopuolisen koulutustarjonnan 
mahdollisuuksista ja asiantuntemuksesta sekä alan yrittäjien toiminnasta. 
Ajanmukaisiin menetelmiin kuuluu lisäksi innovatiivisen yhteistyön luominen 
koulutuspalveluja tarjoavien yhteisöjen ja pienten yritysten välille sekä tiiviin 
yhteyden säilyttäminen asiakkaisiin, jotta koulutuksen sisältöä kyetään 
jatkuvasti säätämään tarpeiden mukaisesti. 
* Koulutuskulttuuri: koulutusohjelmien teemat pitäisi kytkeä niin tiiviisti 
yrityskulttuuriin, että koulutuksesta tulee jatkuva prosessi. Esimerkiksi 
laatuohjelmien jatkona normeja sekä standardeja aletaan asettaa säännöllisesti; 
asiakaspalvelun kohentamiseen tähtäävä koulutus on tehokkaampaa, jos 
työntekijän ja asiakkaan välisiä raja-aitoja kaadetaan käytännössä; 
työturvallisuutta käsittelevät CVT-kurssit ovat motivoivampia, mikäli 
työturvallisuuteen liittyviä tietoja lisäksi julkaistaan säännöllisesti ja niin 
edelleen. CVT-kurssin jälkeen voidaan myös luoda soveltuvia 
palkitsemisjärjestelmiä. Luottamuksellisten suhteiden luominen kuljettajiin on 
erityisen tärkeää, sillä merkittävä osa heidän työajastaan on yksinään 
työskentelyä ja he saattavat etääntyä yrityskulttuurista. 
7.3.6. Tutkimuksen tuloksiin olivat tyytyväisiä myös kyseiseen sektoriin liittyvät 
työmarkkinaosapuolet, jotka ovat lisäksi esittäneet toiveensa, että kertomuksessa 
esitettyjen hyvien menettelytapojen levittämisestä kannettaisiin riittävää huolta. 
LEONARDO da VINCI -ohjelman puitteissa on edelleen järjestetty yhteisrahoitus 
eurooppalaisella tasolla tehtävälle analyysille sektorin yritysten ja 
työntekijöiden koulutus- ja pälevyyslarpeista sekä maantiekuljetukseen 
liittyvälle kustannus-hyötyanalyysille. Näiden toimien odotetaan myötävaikuttavan 
siihen, että päätöksentekijät asettavat koulutuksen kärkisijoille maantiekuljetuksen 
ensisijaisia tavoitteita käsittelevässä luettelossa. 
8. RAHAVARAT 
8.1. FORCE-ohjelman saama taloudellinen tuki oli nelivuotiskaudella 1991 - 1994 83,4 
miljoonaa ecua. Joskin rahavarat suurelta osin Euroopan parlamentin antaman 
jatkuvan tuen ansiosta lisääntyivät joka vuosi, varat eivät kasvaneet samassa 
tahdissa hankkeiden synnyttämän tarpeen kanssa. 
19 
1.2. Rahavarojen jakautuminen ohjelman eri toimialueille on esitetty alla olevassa 
taulukossa (summat pyöristetty): 
1 lankkcct 
Sektorikohtaiset tutkimukset 
Sopimuspolitiikka 
Tilastollinen lulkinitis 
Rekisteröinti 
1 1 artiklan kcrtoinukscl 
Kansalliset koordinointiyksiköt 
Verkostotoiminta (kokoontumiset) 
Arviointi4 
Tekninen tuki 
Pienbudjetti7 
YHTIÖNSÄ MILJOONAA FXUA 
ir>i 
'J^1 
ns 
(i.s 
(ii 
o,i 
-
0,9 
0,2 
-
i,x 
«»,2 
14 0 1W2 
113 
1 .2 
0J 
os 
o.l 
0,2 
1,0 
",5 
-
I.X 
o,s 
1 ') 4 1993 
I7,92 
0/) 
01 
l.s 
-
0,o 
2,3 
0,4 
0,3 
.s 
-
2.1,0 \')')4 
17,4 •' 
1.1 
0 4 
12 
0 1 
0,3 
2,3 
0,8 
-
G 
-
2(.,0 
8.3.3. Seuraavassa on vertailtu maksusitoumusmäärärahoja ja maksumäärärahoja: 
19918 Sitoumus­
määrärahat 
13 846 000 Siloumusstimmat 
13 845289 Suoritusvarauksct 
13 846 000 Maksusummal 
13 768 026 
1 Sisältää erillisen. I miljoonan ecun suuruisen budjcllikohdan viidessä uudessa Länderissä alkuun saatetuille 
hankkeille. 
2 Sisältää 8 miljoonan ecun summan vuosien 1991 ja 1992 koe-ja pätcvöilymis jatkamiseen vielä vuodella. 
3 9,9 miljoonan ecun summa myönnetty vuoden 1992 hankkeiden jatkamiseen ja 7,5 miljoonaa ecua hankkeille, 
jotka hyväksyttiin vuoden 1993 ehdotuspyynnön loisen lohkon yhteydessä. 
4 Tähän ci sisälly lopulliseen ulkopuoliseen arviointiin käytettyä summaa (0,18 miljoonaa ecua), joka 
makseltiin budjettikohdasta B3-I021 vuonna 1995. 
5 1 080 960 ecua teknistä tukihenkilöstöä koskevassa budjettikohdassa (kohta AI 178 yleistalousarviossa) ja 868 
500 ecua toimintaa koskevassa budjettikohdassa (kohta A0238). 
6 1 041 709 ecua teknistä tukihenkilöstöä koskevassa budjettikohdassa (kohta AO 1178) ja 847 500 ecua 
toimintaa koskevassa budjettikohdassa (kohta A02380). 
7 Ohjelmaan liittyvät hallintokulut (rahoitettu budjettikohdasta B8). 
20 
1992' 
1993' 
1994' 
19959 
1996'' 18 920 000 
24 000 000 
26 000 000 18 918 195 
23 996 220 
25 997 556 18 920 000 
19 200 000 
25 044 000 18 773 648 
19 199 999 
24 699 492 
4 707 779 
583 929 
8.4. FORCE-ohjelman puitteissa toteutettuja tilintarkastustoimia on analysoitu kahdella 
tasolla, ensinnäkin rahoitusnäkökohtia eritellen ja toiseksi tarkastelemalla 
kokemuksia, joista on voitu ottaa opiksi FORCE-ohjelman kaltaisen hankkeen 
toimintajohtamisen yhteydessä. 
8.4.1. Rahoituskysymyksiin liittyvän selkeyden osalta on eittämätön tarve ryhtyä eräisiin 
erityistoimiin, joista tärkeimmät seuraavassa: 
tiukemmat säännöt kustannusten hyväksyntään (erityisesti henkilöstökuluissa), 
tarkistettu talousarvio osaksi sopimusta osoitettujen määrärahojen perusteella, 
hallinnollisia ja taloudellisia kysymyksiä käsittelevän käsikirjan kokoaminen, 
jotta raportointisääntöjä ja suhteiden hoitoa kumppaneiden kanssa kyetään 
selkeyttämään, 
sopimusmalli alihankintana teetettäville tehtäville. 
8.4.2. Hankkeiden arviointikäytäntöjen osalta esitetään väliarvioinnin vahvistamista. 
Väliarvioinnin olisi oltava painokasta ja sen tulisi keskittyä neljään kohtaan: 
sisällön uudistamiseen, rahoituskatsaukseen ja toisen vaiheen talousarvioon, 
yhteistyön kansainvälisyyteen sekä koulutustuotteen laatuun. Arvioinnissa tulisi 
käyttää riippumattomia asiantuntijoita sekä soveltaa menettelyä, jolla kyetään 
puuttumaan epätyydyttävien hankkeiden kulkuun. Lopullisessa arvioinnissa tulisi 
keskittyä enemmän tuottoon, toisin sanoen koulutustuotteiden arviointiin (sisällön 
uudistaminen, koulutuksen laatu, uuden teknologian ja multimedian 
hyödyntäminen) sekä rahoituskatsaukseen Tähän vaiheeseen tulisi lisäksi liittää 
tehokas menettely, jolla koulutustuotteet merkitään laaja-alaista levittämistä 
silmällä pitäen 
8.4.3. Projektiseurannan varalle suositellaan kolmea erityistoimenpidettä osanottajien 
tueksi: 
komission kehittämä koulutusapuväline, joka käsittelee kansainvälisen 
koulutushankkeen johtamiseen liittyviä näkökulmia ja jonka pääpaino on 
sopimus- ja rahoituskysymykset sisältävässä moduulissa, 
x Budjettikohta 133-1023 (ammatillisen jatkokoulutuksen kehittäminen - FORCIi-ohjolmn). 
,; Budjettikohta B3-I02I (LLONAKDO da VINCI -ohjelma). 
21 
komission kirjanpito- ja rahoitusinenettelyt tuntevien asiantuntijoiden koulutus; 
he voisivat toimia reservinä, joiden puoleen osanottajat voisivat tarvittaessa 
kääntyä, 
ehdotusten ja tuotteiden arvioinnissa komissiota avustavien ulkopuolisten 
arvioijien tehtävien laajentaminen; he voisivat tutustua jokaiseen hankkeeseen 
(komission laatiman aikataulun mukaisesti) arvioidakseen toimintaa ja 
neuvoakseen osanottajia kysymyksissä, jotka koskevat komission kirjanpito- ja 
rahoituskysymyksiä. 
9 ULKOPUOLISEN ARVIOINNIN TULOKSET»» 
9.1. Arvioinnissa korostuivat useat FORCE-ohjelman selvät vahvuudet. Seuraavassa 
tärkeimmät: 
Hankkeiden sopimuskumppanit ja osanottajat olivat erittäin tyytyväisiä hyötyyn, 
jonka he saivat osallistumalla ohjelmaan. 
Uutta CVT-koulutustietoa kertyi hankekohtaisissa tarveanalyyseissa, 
verkostoissa ja tutkimuksissa. 
Uudistuksia saatiin aikaan koulutuksenantomenetelmissä useissa hankkeissa, 
ennen kaikkea asettamalla uutta painoa työpaikkaperustaiseen oppimiseen. 
- FORCE-ohjelman kansainvälisyys oli huomattavaa niin kansainvälisten 
tavoitteiden ja tietoisuuden osalta kuin kumppaneiden yhteistyössä. 
Useimmissa hankkeissa ilmoitettiin välittömien tavoitteiden saavuttamisesta ja 
tiedon levityksestä hankkeen osanottajien keskuudessa. 
Ohjelmaan onnistuttiin kytkemään huomattavan monia pieniä ja keskisuuria 
yrityksiä joko suoranaisina osanottajina tai kokeilualueina (harvemmin 
kuitenkaan aktiivisina kumppaneina). 
11 artiklan ja CVT-tutkimuksen rakenteen ansiosta kyettiin varmistamaan 
vertailukelpoisuus eurooppalaisella tasolla niin kansallista CVT-politiikkaa kuin 
yritysten CVT-käytäntöjä koskevissa kysymyksissä. 
- FORCE-ohjelman katsottiin vahvistaneen ja tukeneen jäsenvaltioiden CVT-
politiikkaa ja toimineen yhtenä kaikkein tärkeimmistä kokemus- ja 
inspiraatiolähteistä useille myöhemmille eurooppalaisille ohjelmille, mukaan 
lukien LEONARDOja ADAPT. 
9.2. FORCE-ohjelma ei selvästikään ollut yhtä menestyksekäs eräiden 
ohjelmatavoitteiden saavuttamisessa, ja potentiaaliset tulokset jäivät joissain 
tapauksissa saavuttamatta. Seuraavassa tärkeimmät kohdat: 
FORCE-osanottajat eivät omaksuneet FORCE-tutkimusten tietoa kovinkaan 
laajassa mitassa. 
10 FORCE-ohjelman loppuarviointi, jonka ovat laatineet seuraavat arvioijat: The Tavistock Institute, Bernard 
Brunhes Consultants & Danish Technological Institute, Lontoo, elokuu 1996. 
22 
Toistaiseksi ei ole selvää näyttöä siitä, että hyötyjäosapuoliksi alun alkaen 
suunnitellut osanottajat olisivat omaksuneet koulutustuloksia ja -tuotteita, 
joskin tässä yhteydessä saattaa osaksi olla kysymys aikatauluongelmasta. 
Työmarkkinoilla epäedullisesti sijoittuvien (heikosti ammattitaitoiset, naiset ja 
niin edelleen) hyötyjäosapuolten edustus oli heikko, joskin toisaalta on arvioitu 
(katso väliarviointikertomus), että kyseistä edustusta ei ole yksinkertaista 
järjestää missään tyypillisessä yrityspohjaisessa ohjelmassa. 
CVT-tuotteiden ja -palvelujen kaupallinen hyödyntäminen ei ole ollut 
kovinkaan vilkasta, joskin esimerkkejä on löydettävissä. FORCE-ohjelman 
tuomat kokemukset vahvistavat tavallaan näkemystä, että eurooppalaiset 
koulutusmarkkinat eivät ole ehtineet kehittyä erityisen pitkälle! 
Kolmannen ehdotuspyynnön painopistealueilla ei ollut ennakoitua vaikutusta. 
Sektorikohtaiset vaikuttajat olivat jo mukana FORCE-ohjelmassa ennen 
kolmatta hankepyyntöä, ja elinkeinoelämän muutosta tulkittiin erittäin laajasti. 
9.3. On syytä korostaa, että suhteellisen suppeana ohjelmana FORCE toimi 
tehokkaasti, koska se suurimmaksi osaksi täydensi ja vahvisti muuta CVT-
toimintaa. Yleinen vaikutelma oli se, että suuri osa hankkeisiin osallistuvista oli jo 
mukana ammatillisessa koulutuksessa yleensä ja CVT-koulutuksessa erityisesti. 
Tietoisuus CVT-koulutuksen merkityksestä lisääntyikin useissa jäsenvaltioissa 
ohjelman aikana, ja FORCE-ohjelmalla kyettiin lisäämään ja täsmentämään CVT-
koulutuksen mahdollisuuksia ja tarpeita sekä kasvattamaan näihin liittyvää 
tietoisuutta. 
9.4. Lopuksi voidaan todeta, että tämä arviointi vahvisti aiempien tutkimusten 
tuloksen: kansainvälinen yhteistyö ja hankkeeseen osallistujien välinen 
yhteistoiminta on opittua toimintaa. Myös FORCE-ohjelman puitteissa kaikkein 
läheisimmässä yhteistyössä toimivat ne, joilla oli aiempaa kansainvälistä 
kokemusta. Useat uudet yritykset, koulutusta tarjoavat yhteisöt, sektorikohtaiset 
elimet ja välittäjäjärjestöt olivat ensimmäistä kertaa kosketuksissa kansainvälisen 
ohjelman kanssa juuri FORCE-ohjelman välityksellä. Mainitut instituutiot ja niiden 
verkostot ovat FORCE-kokemuksen seurauksena nyt todennäköisesti aiempaa 
tehokkaampia ottaessaan osaa kansainväliseen yhteistyöhön. 
10. YHTEENVETO 
FORCE-ohjelmalla saavutettiin joitakin konkreettisia tuloksia suhteessa tehtyihin 
panostuksiin ja käytettävissä olleisiin voimavaroihin. Erityisesti yritykset ottivat 
merkittävällä tavalla osaa hankkeisiin, toimivaa kansainvälistä koulutusyhteistyötä 
on järjestetty, kansallisia jatkokoulutusjärjestelmiä ja -järjestelyjä koskevia, 
vertailukelpoisia tietoja varten on kehitetty järjestelmällinen politiikka, ja 
koulutuskäytäntöjä käsittelevän tietämyksen kehittämiseen on myötävaikutettu 
merkittävällä tavalla ennen kaikkea sektorikohtaisten tutkimusten ja verkostojen 
avulla. Tähän on syynä erityisesti se, että ohjelma muodosti osan jatkokoulutuksen 
kehittämisstrategiaa ja sisälsi kansalliset politiikat sekä yhteisön toiminnan 
(yhteiskunnallinen vuoropuhelu, saatavius, neljäs tavoite ja niin edelleen). 
Tärkeimmät suositukset, joilla pyritään parantamaan ohjelman johtamisen 
tehokkuutta, on lueteltu seuraavassa. 
23 
komission toiminnan tehostaminen kansainvälisten hankkeiden seurannassa ja 
arvioinnissa, jolloin kiinnitetään huomiota neljään kohtaan: sisällön 
uudistamiseen, rahoituskatsaukseen, yhteistyön kansainvälisyyteen ja 
koulutustuotteen laatuun, 
eurooppalaisen tutkimustoimintakyvyn kehittäminen ammatillisen koulutuksen 
saralla, ja sektorikohtaisessa tutkimuksessa tarvittavien metodologisten 
työvälineiden parantaminen, 
järjestelmällisyyden lisääminen koulutustuotteiden levittämisessä ja laillisten 
takuiden antaminen (omistusoikeudet ja niin edelleen) sekä edellä mainittujen 
tukeminen ammattimaisilla levitysmekanismeilla (erikoisalan messut, verkostot, 
julkaisut, tukikeskukset). 
Tärkeimmät suositukset, joilla pyritään parantamaan ohjelman vaikutusta, on 
lueteltu seuraavassa: 
pätevyyteen liittyvien ja taitotarpeiden ennakoinnissa sovellettavan 
metodologian järjestelmällisyyden kehittäminen sekä kyseisten menetelmien ja 
välineiden saattaminen niiden ulottuville, jotka ovat vastuussa koulutuksesta 
yrityksissä, yritysryhmissä, koulutusjärjestöissä, ammattioppilaitoksissa ja niin 
edelleen, 
koordinoidun hankkeen suunnittelu jäsenvaltioissa ja erityiselimissä, jotta 
saadaan vakiinnutettua laatunormit jatkokoulutuksen järjestelyjä varten, 
uusien ammattiprofiilien kehittäminen asiantuntijoiden saamiseksi 
jatkokoulutuksen alalle, painopisteen ollessa kouluttajissa ja tarkastajissa, 
käytettävissä olevia koulutuslaitoksia käsittelevän tilastollisen tutkimuksen 
tekeminen yhteisössä, minkä avulla kyettäisiin luomaan kokonaiskuva 
jatkokoulutuksen mahdollisuuksista ja täydentämään vastaavia, jo käytettävissä 
olevia tilastotietoja yksityishenkilöistä (Household Panel, työvoimatutkimus) ja 
yrityksistä (CVTS). 
Suosituksissa, jotka liittyvät yhteisön toimien vaikutusten tehostamis n 
jatkokoulutuksen alalla, tulisi erityishuomiota kiinnittää tarkoituksenmukaisemme 
yhteyden luomiseen yhtäällä yhteisön ohjelmista (esimerkiksi FORCE) vastaavien 
ja toisaalla rakennerahastojen neljännen tavo'tteen sekä yhteisön ADAPT-aloitteen 
puitteissa hankkeiden valinnasta vastaavien, kansallisten sekä alueellisten 
viranomaisten välillä. Tässä yhteydessä toiminnan tulee olla sopusoinnussa sen 
vastuun kanssa, jota mainitut elimet kantavat yhteisön tukitoimien toteuttamisesta, 
sekä rakennerahastojen toimintaa säätelevien määräysten kanssa. 
24 
v/l LIITE 1-A: 
FORCE-verkon keskeiset lukuarvot FORCE-OHJELMA 
HANKKEIDEN SOPIMUSOSAPUOLTEN. KOORDINAATTOREIDEN JA 
KUMPPANEIDEN LUKUMÄÄRÄ EHDOTUSPYYNNOITTAIN JA VALTIOITTAIN 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
UK 
X 
Yht. 1991 
E 
12 
26 
15 
34 
44 
65 
45 
15 
4 
28 
53 
0 
344 P 
39 
124 
41 
74 
129 
64 
77 
59 
8 
40 
42 
122 
1 
820 Q 
33 
44 
8 
34 
29 
25 
26 
9 
0 
11 
23 
20 
1 
263 84 
194 
64 
142 
202 
154 
148 
83 
11 
55 
93 
195 
2 
1427 1992 
E 
23 
32 
11 
49 
68 
18 
29 
6 
14 
22 
54 
1 
334 P 
89 
123 
54 
141 
159 
106 
17-
68 
14 
98 
121 
235 
6 
1387 Q 
69 
81 
32 
127 • 
149 
117. 
134 
58 
4 
38 
43 
84 
0 
936 181 
236 
97 
317 
376 
230 
325 
155 
24 
150 
186 
373 
7 
2657 1 1993A 
E 
11 
1 
4 
12 
6 
4 
8 
10 
0 
11 
0 
6 
0 
73 P 
80 
143 
52 
153 
168 
49 
129 
77 
3 
38 
43 
204 
0 
1139 Q 
47 
94 
16 
81 
114 
47 
125 
20 
16 
29 
38 
46 
0 
673 138 
238 
-"» 
246 
288 
100 
262 
10" 
19 
"8 
81 
256 
0 
1885 1993B 
E 
.0 
-> 
5 
17 
0 
14 
5 
0 
0 
0 
4 
0 
50 P 
53 
61 
30 
119 
83 
92 
72 
47 
2 
43 
67 
91 
0 
760 Q 
67 
66 
47 
95 
94 
31 
62 
18 
10 
44 
^ -» JJ 
59 
0 
626 123 
127 
79 
219 
194 
123 
148 
70 
12 
87 
100 
154 
0 
1436 Yhteensä 
E 
49 
59 
32 
100 
135 
76 
85 
59 
9 
29 
50 
117 
1 
801 P 
261 
451 
1"~ 
4S~ 
539 
311 
451 
251 
-i -
:i° 
•'-^ 
652 
4106 Q 
216 
285 
103 
337 
386 
220 
347 
105 
30 
122 
137 
209 
1 
2498 526 
795 
312 
924 
1060 
607 
883 
415 
66 
370 
460 
978 
8 
7405 
LIITE 1-B: 
FORCE-verkon keskeiset lukuarvot FORCE-ohielma 
Ehdotuspyynnöt 91, 92, 93 A, 93 B 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
UK 
X 91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93B 
91 
92 
93A 
93B 
91 
92 
93A 
93B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93A 
93B 
91 
92 
J3A 
93B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
Yhteensä AIJI-I' 
0 
5 
1 
0 
6 
3 
0 
0 
1 
1 
0 
0 
7 
11 
3 
1 
1 
8 
4 
2 
1 
5 
0 
0 
3 
5 
1 
0 
2 
2 
3 
1 
0 
0 
0 
0 
1 
2 
0 
0 
6 
6 
2 
2 
2 
6 
3 
0 
0 
0 
0 
0 
107 C 
0 
1 
1 
0 
12 
17 
23 
3 
1 
0 
1 
1 
1 
2 
3 
0 
6 
14 
7 
1 
0 
5 
0 
0 
0 
4 
4 
1 
0 
0 
0 
0 
1 
1 
4 
0 
0 
0 
1 
0 
1 
1 
1 
1 
1 
5 
2 
1 
0 
0 
0 
0 
128 li 
8 
6 
1 
3 
12 
13 
2 
9 
14 
1 
1 
M 
21 
3 
3 
29 
27 
0 
7 
19 
14 
4 
3 
22 
23 
10 
2 
6 
11 
1 
2 
0 
1 
0 
0 
7 
5 
0 
0 
9 
15 
5 
1 
13 
30 
1 
1 
1 
0 
0 
0 
380 Gli 
8 
18 
16 
5 
22 
26 
17 
16 
6 
2 
7 
5 
22 
26 
30 
12 
26 
36 
31 
18 
27 
16 
14 
3 
6 
17 
22 
12 
7 
II 
3 
7 
0 
0 
0 
1 
6 
7 
6 
7 
3 
5 
3 
2 
21 
37 
29 
24 
0 
0 
0 
0 
647 GUI! 
1 
10 
14 
5 
6 
7 
K) 
7 
3 
5 
3 
1 
21 
50 
33 
16 
7 
16 
20 
9 
14 
25 
21 
17 
19 
29 
15 
9 
2 
3 
3 
1 
2 
3 
0 
0 
1 
5 
5 
1 
7 
22 
4 
12 
II 
40 
32 
10 
0 
1 
0 
0 
558 O 
12 
17 
II 
12 
22 
38 
18 
12 
8 
n 
6 
17 
32 
18 
20 
16 
36 
24 
II 
11 
22 
8 
12 
II 
40 
25 
10 
7 
13 
10 
5 
0 
4 
2 
1 
7 
14 
9 
9 
7 
17 
1 
3 
19 
M 
18 
12 
0 
0 
0 
0 
675 Oli 
5 
16 
9 
24 
1 
5 
4 
7 
4 
12 
14 
15 
14 
17 
11 
19 
19 
21 
4 
12 
3 
10 
n 
30 
17 
16 3 
4 
1 
4 
0 
0 
0 
2 
0 
3 
5 
9 
17 
8 
9 
2 
14 
8 
8 
0 
0 
0 
0 
434 OF 
21 
40 
24 
14 
48 
38 
40 
n 
17 
18 
24 
18 
22 
40 
22 
25 
64 
78 
54 
37 
28 
39 
11 
13 
28 
52 
35 
22 
23 
37 
26 
8 
7 
6 
3 
1 
13 
34 
21 
21 
28 
30 
•15 
12 
S2 
68 
53 
25 
0 
1 
0 
0 
1365 OP 
2 
5 
2 
4 
0 
2 
0 
0 
0 
1 
? 
1 
0 
1 
1 
2 
3 
16 
8 
12 
0 
2 
0 
1 
5 
2 
7 
0 
3 
4 
1 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
9 
5 
3 
3 
2 
0 
1 
1 
6 
2 
4 
0 
0 
0 
0 
125 OS 
6 
25 
9 
25 
4 
II 
3 
16 
6 
14 
3 
15 
7 
23 
15 
3.3 
6 
27 
8 
14 
8 
14 
8 
12 
16 
47 
24 
39 
5 
8 
9 
10 
0 
1 
2 
2 
0 
6 
4 
5 
6 
6 
4 
9 
7 
22 
24 
18 
0 
0 
0 
0 
588 PM 
li 
15 
25 
34 
28 
44 
66 
106 
44 
8 
21 
20 
17 
15 
67 
75 
78 
32 
76 
94 
47 
38 
64 
20 
43 
24 
63 
82 
34 
19 
53 
41 
24 
5 
7 
7 
5 
8 
55 
21 
24 
13 
52 
32 
37 
39 
76 
59 
40 
0 
0 
0 
0 
1897 U 
6 
12 
8 
2 
15 
8 
15 
6 
0 
1 
1 
1 
4 
14 
7 
4 
1 
14 
8 
3 
3 
9 
2 
6 
0 
6 
3 
1 
6 
8 
6 
5 
0 
0 
0 
0 
3 
4 
2 
2 
1 
9 
3 
3 
21 
30 
16 
7 
0 
0 
0 
0 
286 PP 
0 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
6 
18 
3 
0 
0 
8 
6 
0 
2 
6 
0 
0 
2 
6 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
1 
1 
0 
0 
2 
3 
0 
1 
5 
1 
0 
0 
0 
0 
77 CU 
0 
0 
l 
0 
0 
0 
0 
o. 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
2 
0 
0 
5 
1 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
1 
0 
0 
0 
0 
16 X 
0 
1 
7 
0 
2 
2 
1 
0 
1 
0 
1 
1 
1 
9 
2 
5 
0 
9 
3 
6 
1 
1 
1 
1 
1 
5 
6 
1 
0 
1 
1 
! 
0 
ti 
9 
2 
0 
9 
0 
4 
1 
5 
4 
(> 
2 
2 
1 
5 
0 
0 Yht 
84 
181 
1.38 
123 
194 
236 
2^8 
127 
64 
97 
7: 
79 
142 
317 
246 
219 
202 
376 
288 
194 
154 
230 
100 
123 
148 
325 
262 
148 
83 
155 
107 
70 
11 
24 
19 
! 12 
55 
150 
78 
87 
93 
186 
81 
100 
195 
373 
256 
154 
2 
7 
0 
0 
122 | 7405 
lL> 
LIITE IA: I ORCE-VEUKON KESKEISE I LUKUARVOT 
Lyhenneluettelo 
KOODI ORdANISAA TION LAJI 
AUEF Korkeakoulu, yritys; koulutusalan yhteistyökumppani 
C Kauppakamari 
E Yritys 
GE Suuryritys (yli 500 työntekijää) 
GRE Yritysryhmä tai -liittouma 
O Muu järjestö tai instituutio 
OE Työnantajajärjestö 
OF Koulutusjärjestö 
OP Yhteiselin 
OS Ammattiyhdistys 
PME Pieni tai keskisuuri yritys (alle 500 työntekijää) 
U Korkeakoulu 
PP Viranomainen 
CR Paikallinen yhteenliittymä 
X Muut 
2> 
LIITE II: Julkaisut 
A. Eurooppalaisten järjestelmien analysointi ja tiedonkeruu 
Brandsma, J , Kessler, lv, Munch, J., Continuing Vocational Training in Europe : State of 
the art and perspectives. Uitgevcrij LEMMA BV, Utrecht, 1995, (ISBN 90-5189-553-4) 
(EN, FR, DE) n 
European Commission, Continuing Vocational Training: Europe, Japan and the United 
States, Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg, 1996 
(julkaisematta) 
EUROSTAT, Continuing Vocational Training Survey in Enterprises 1994 (CVTS) : 
Methods and Definitions. Office for Official Publications of the European Communities, 
Luxembourg, 1996, (ISBN 92-827-8740-0) (EN, FR, DE) 
EUROSTAT, Continuing Vocational Training Survey in Enterprises 1994 (CVTS) : 
Results. Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg 
(julkaisematta) (*) 
European Commission, Continuing Vocational Training Survey - A report on the 
procedures adopted and the steps taken to implement the Survey, Working Document, 
Brussels, 1996 (julkaisematta) (EN, FR, DE) 
European Commission, FORCE - "Tableau de bord" on Continuing Vocational Training, 
Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg, 1994, (ISBN 
92-826-8712-0) (EN, FR, DE) 
Ant, M., Kintzelé, J., Van Haecht, A., Walther, R., Reporting System on Access. Quality 
and Volume of Continuing Vocational Training in Europe, Luchterhand Verlag, Neuwied, 
1996, (ISBN 3-472-02699-5) (EN, FR, DE) 
B. Sektorikohtaiset eurooppalaiset kertomukset 
Bertrand, O., Horns, ()., Kruse, W., Méndez-Vigo, M., Van den Tillaart, H., Training in 
the Retail Sector - European Report, European Commission, Brussels, 1993 (EN ,FR, 
DE) n 
Burns, J. & King, R. (University of Reading), Delay, F. (CREGE Management, Paris), 
Mallet, L. (CEJEE, Toulouse), Training in the Agrofood Sector - European Report, 
European Commission, Brussels, 1993 (EN, FR, DE)( ] 
King, R.D. and Burns, J.A., Quality Management Systems and Training Policy in the 
Food and Beverage Industry in Europe, Food Technology Centre, University of Reading, 
1994, (ISBN 0-7049-0536-1) 
Rauner, F. & Spotti, G. (ITB), Olesen, K. & Clematilde, B. (DTI), Employment. Work 
and Training in the European Automobile Repair and Distribution Sector - European 
Report, European Commission, Brussels, 1993 (EN, FR, DE)(+) 
Spotti, G., Rauner, F. & Moritz, E.F., Vom Kfz-Handwerk zum Oualitätsservice - Der 
US-amerikanische Kfz-Sektor nach der Trendwende, Donat Verlag, Bremen, 1996, 
13 
(ISBN 3-931737-22-5) (saatavana myös ITH-valmislcluasiakirjana englanniksi ja 
ranskaksi) 
Moritz, E.F., Rauner, F. & Spotti, G., Austauschen statt reparieren - Der Erfolg des 
iapanischen Kfz-Service, Dönat Veriag, Bremen, 1996, (ISBN 3-931737-09-8) (saatavana 
myös ITB-valmisteluasiakirjana englanniksi ja ranskaksi) 
Dankbaar, B., Learning to Meet the Global Challenge - A Contribution to the Debate on 
CVT in the Automotive Industry. Maastricht Economic Research Institute on Innovation 
and Technology (MERIT), Maastricht, 1995 
European Commission, Continuous Vocational Training in the Road Freight and 
Passenger Transport Sectors. Office for Official Publications of the European 
Communities, Luxembourg, 1996 (julkaisematta) (EN, FR, DE) (*) 
C. Jatkokoulutukseen liittyvä sopimuspolitiikka 
Blanpain, R., Engels, C, Pellegrini, C, (Editors), Contractual Policies Concerning 
Continued Vocational Training in the European Community Member States, Peters Press, 
Leuven, 1994, (ISBN 90-683 I-582-X), (FIN, FR, Dli, IT)(+) 
Ehrenberg, E., Felger, S., Heidemann, W , Kruse, W , Paul-Kohlhoff, A., Continuous 
Vocational Training in Europe - Documentation on the Social Dialogue. Edition Sigma, 
Berlin, 1995, (ISBN 3-89404-410-1 ) (EN, FR, DE, IT, ES) 
Luttringer, J.-M., Development of Resources Allocation Techniques for Continuous 
Training in Europe - Joint Investments & Branch Funds - Implication of the Social 
Partners, Working document, CIRCE, Puteaux (France), 1995 (EN, FR) 
D. Temaattiset alueet 
European Commission, Industrial Change in the FORCE Programme - a Contribution to 
the Discussion on the Role of Continuing Vocational Training in adapting to Industrial 
Change, Working Document, Brussels, 1995 (EN, FR, DE) 
European Commission, Continuing Vocational Training in Small and Medium-sized 
Enterprises, Results of the FORCE, Programme, LEONARDO DA VINCI Document, 
Brussels, 1995 (EN, FR, DE) 
European Commission, Anticipation of Training and Skill/Qualification Needs - A 
synthesis of the results gained in the FORCE and EUROTECNET programmes. 
LEONARDO AD VINCI Document, Brussels, 1995 (EN, FR, DE) 
Severing, E., Stahl, T., Quality Assurance in In-house Continuing Training - Case Studies 
from Europe - Joint FORCE and EUROTECNET report. Office for Official Publications 
of the European Communities, Luxembourg, 1996, (ISBN 92-827-7131-8) (EN, FR, DE, 
IT, DA, NL, ES, PT, EL) 
European Commission, The Human Resource at the Heart of Company Strategies -
Conference Report (Rome, Italy 23-24. 6. 1994), LEONARDO DA VINCI Document, 
Brussels, 1996 (julkaisematta) 
tf 
E. CEDEFOP-julkaisut 
CEDEFOP liittyi kiinteästi FORCE-ohjelman sektorikohtaisten tutkimusten toteutukseen. 
Training in the Retail Sector - European Report, CEDEFOP, Thessaloniki, 1994, 
(Cat.No: HX-80-93-727-EN-C) (DA, DE, EN, ES, FR, IT, NL, PT) '*» 
Guide to Training in the Retail Trade. CEDEFOP, Thessaloniki, 1995, (Cat. No HX-85-
94-858-EN-C) (EN, ES) 
Training in the Motor Vehicle and Sales Sector - European Report. CEDEFOP, 
Thessaloniki, 1995 (Cat. No HX-85-94-866-EN-C) (DE, EN, ES, FR, IT, NL, PT) r) 
La Formation dans les Industries Alimentaires et des Boissons - Rapport Européen, 
CEDEFOP, Thessaloniki, 1994, (Cat. No HX-85-94-648-FR-C) (DE, ES, FR) n 
F. Hakemistot/luettelot/arvioinnit 
European Commission, Directory of Action-Oriented Research on Continuing Vocational 
Training in Europe, LEONARDO DA VINCI Document, Brussels, 1995. 
European Commission, Catalogue of FORCE Training Products 1991-94, Volumes 1-IH, 
Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg, 1996, (ISBN 
92-826-805 1-7) (Monikielinen, EN, FR, DE) 
European Commission, Final Evaluation of the FORCE Programme, prepared in 1996 by 
the Evaluation Consortium The Tavistock Institute, Bernard Brunhes Consultants, & 
Danish Technological Institute, Office for Official Publications of the European 
Communities, Luxembourg (julkaisematta) 
(*) Myös kansalliset kertomukset ovat saatavissa 12 tuolloisen jäsenvaltion osalta. 
\, 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 384 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 15 16 04 
Luettelonumero : CB-C0-97-387-FI-C 
ISBN 92-78-23010-3 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg