P8_TA(2019)0240

Talousrikokset, veropetokset ja veronkierto

Euroopan parlamentin päätöslauselma 26. maaliskuuta 2019 talousrikoksista, veropetoksista ja veronkierrosta (2018/2121(INI))

(2021/C 108/02)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 4 ja 13 artiklan,

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 107, 108, 113, 115 ja 116 artiklan,

— ottaa huomioon 1. maaliskuuta 2018 antamansa päätöksen talousrikoksia, veropetoksia ja veronkiertoa käsittelevän erityisvaliokunnan TAX3 asettamisesta ja sen toimivallan, jäsenmäärän ja toimikauden keston määrittelystä (1),

— ottaa huomioon veropäätöksistä ja muista luonteeltaan tai vaikutuksiltaan samankaltaisista toimenpiteistä 25. marraskuuta 2015 annetun TAXE-erityisvaliokunnan päätöslauselman (2) ja 6. heinäkuuta 2016 annetun TAX2-erityisvaliokunnan päätöslauselman (3),

— ottaa huomioon 16. joulukuuta 2015 antamansa päätöslauselman (4), johon sisältyy suosituksia komissiolle aiheesta ”lisää läpinäkyvyyttä, koordinointia ja lähentymistä unionin yhtiöveropolitiikkoihin”,

— ottaa huomioon talousrikoksia, veronkiertoa ja veropetoksia käsittelevän erikoisvaliokunnan työn tulokset, jotka esiteltiin neuvostolle ja komissiolle 13. joulukuuta 2017 (5),

— ottaa huomioon komission jatkotoimet edellä mainittujen parlamentin päätöslauselmien johdosta (6),

— ottaa huomioon tutkivien journalistien lukuisat paljastukset, kuten LuxLeaks, Panama-paperit, paratiisipaperit ja viimeisimpinä Cum Ex -skandaalit, sekä rahanpesutapaukset, joissa on ollut mukana erityisesti Tanskassa, Virossa, Saksassa, Latviassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivia pankkeja,

— ottaa huomioon 29. marraskuuta 2018 antamansa päätöslauselman aiheesta ”Cum Ex -skandaali: talousrikollisuus ja nykyisen oikeudellisen kehyksen porsaanreiät” (7),

— ottaa huomioon 19. huhtikuuta 2018 antamansa päätöslauselman tutkivien journalistien suojelusta Euroopassa: slovakialaisen toimittajan Ján Kuciakin ja Martina Kušnírován tapaus (8),

— ottaa huomioon Euroopan parlamentin tutkimuspalvelun laatimat tutkimukset ”Citizenship by investment (CBI) and residency by investment (RBI) schemes in the EU: state of play, issues and impacts”, ”Money laundering and tax evasion risks in free ports and customs warehouses” ja ”An overview of shell companies in the European Union” (9),

— ottaa huomioon ALV-petoksia koskevan tutkimuksen ”VAT fraud: economic impact, challenges and policy issues” (10), kryptovaluuttoja ja lohkoketjua koskevan tutkimuksen ”Cryptocurrencies and blockchain – Legal context and implications for financial crime, money laundering and tax evasion” ja digitalisaation vaikutuksia kansainvälisiin veroasioihin koskevan tutkimuksen ”Impact of Digitalisation on International Tax Matters” (11),

— ottaa huomioon komission tutkimukset aggressiivisista verosuunnitteluindikaattoreista (12),

— ottaa huomioon TAX3-valiokunnan 34:ssä asiantuntijoiden kuulemistilaisuudessa tai keskusteluissa komission jäsenten ja ministereiden kanssa ja virkamatkoilla Washingtonissa, Riiassa, Mansaarella, Virossa ja Tanskassa keräämän näytön,

— ottaa huomioon tämän vaalikauden aikana käyttöön otetun uudistetun ja vankemman yhteisöverokehyksen, erityisesti veron kiertämisen estämistä koskevat direktiivit (ATAD I (13) ja ATAD II (14)) ja hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla annetun direktiivin (DAC) (15) uudelleentarkastelut,

— ottaa huomioon hyväksymistä odottavat komission ehdotukset, erityisesti yhteisestä (yhdistetystä) yhteisöveropohjasta (CC(C)TB) (16), digitaalitalouden verotuspaketista (17) ja maakohtaisesta raportoinnista (CbCR) (18) sekä parlamentin kannan näihin ehdotuksiin,

— ottaa huomioon neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 1. joulukuuta 1997 antaman päätöslauselman yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmästä ja tämän ryhmän säännöllisistä selvityksistä Ecofin-neuvostolle,

— ottaa huomioon 5. joulukuuta 2017 hyväksytyn verotusasioissa yhteistyöhaluttomista lainkäyttöalueista laaditun neuvoston luettelon, jota on muutettu kolmansien maiden tekemien sitoumusten jatkuvan seurannan perusteella,

— ottaa huomioon 21. maaliskuuta 2018 annetun komission tiedonannon EU:n lainsäädännön uusista veronkierron vastaisista vaatimuksista erityisesti rahoitus- ja investointitoimissa (C(2018)1756),

— ottaa huomioon alv-kehyksen meneillään olevan uudistamisen, erityisesti lopullisen alv-järjestelmän,

— ottaa huomioon 24. marraskuuta 2016 antamansa päätöslauselman ”Kohti lopullista alv-järjestelmää ja alv-petosten torjuminen” (19),

— ottaa huomioon äskettäin hyväksytyn uuden EU:n rahanpesunvastaisen kehyksen, erityisesti neljännen (AMLD4) (20) ja viidennen rahanpesunvastaisen direktiivin (AMLD5) (21) tarkistukset,

— ottaa huomioon komission 28:aa jäsenvaltiota vastaan käynnistämät rikkomismenettelyt, jotka johtuvat siitä, että neljättä rahanpesun vastaista direktiiviä ei ole saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä,

— ottaa huomioon 2. helmikuuta 2016 laaditun komission toimintasuunnitelman terrorismin rahoituksen torjunnan vahvistamiseksi (COM(2016)0050) (22),

— ottaa huomioon 12. syyskuuta 2018 annetun komission tiedonannon ”Unionin vakavaraisuusvalvontaa ja rahanpesun torjuntaa koskevan sääntelykehyksen lujittaminen rahoituslaitoksia varten” (COM(2018)0645),

— ottaa huomioon 14. maaliskuuta 2019 antamansa päätöslauselman rahanpesudirektiivin mukaisesti kiireellisesti käyttöön otettavasta EU:n mustasta listasta kolmansista maista (23),

— ottaa huomioon 15. joulukuuta 2016 julkaistun EU:n rahanpesun selvittelykeskusten foorumin kartoituksen ja puuteanalyysin EU:n rahanpesun selvittelykeskusten valtuuksista ja esteistä tietojen hankkimisessa ja vaihtamisessa ja 26. kesäkuuta 2017 julkaistun komission yksiköiden valmisteluasiakirjan EU:n rahanpesun selvittelykeskusten välisen yhteistyön parantamisesta (SWD(2017)0275),

— ottaa huomioon Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) ja komission 11. heinäkuuta 2018 Maltan rahanpesun selvittelykeskukselle (FIAU) antaman suosituksen siitä, mihin toimiin on ryhdyttävä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumisen vastaisen direktiivin noudattamiseksi,

— ottaa huomioon TAX3-valiokunnan puheenjohtajan Maltan pysyvälle EU-edustajalle Daniel Azzopardille 7. joulukuuta 2018 lähettämän kirjeen, jossa pyydettiin selitystä 17 Black -yrityksestä,

— ottaa huomioon valtiontukia koskevat komission tutkimukset ja päätökset (24),

— ottaa huomioon 23. huhtikuuta 2018 annetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta (COM(2018)0218),

— ottaa huomioon Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen luonnoksen,

— ottaa huomioon poliittisen julistuksen kehyksestä Euroopan unionin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tulevalle suhteelle,

— ottaa huomioon kansainvälisiä verokysymyksiä käsitelleiden lukuisten G7-, G8- ja G20-huippukokousten tulokset,

— ottaa huomioon 27. heinäkuuta 2015 hyväksytyn Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen päätöslauselman Addis Abeban toimintasuunnitelmasta,

— ottaa huomioon Afrikasta peräisin olevia laittomia rahavirtoja käsittelevän korkean tason työryhmän raportin, joka laadittiin Afrikan unionin ja Afrikan talouskomission valtiovarainministerien sekä suunnittelusta ja talouskehityksestä vastaavien afrikkalaisten ministerien konferenssin yhteisestä pyynnöstä,

— ottaa huomioon 28. tammikuuta 2016 annetun komission tiedonannon tehokasta verotusta koskevasta ulkoisesta strategiasta (COM(2016)0024), jossa komissio kehotti EU:ta ”näyttämään esimerkkiä”,

— ottaa huomioon 8. heinäkuuta 2015 veronkierrosta ja verovilpistä haasteina kehitysmaiden hallinnolle, sosiaaliturvalle ja kehitykselle (25) sekä 15. tammikuuta 2019 sukupuolten tasa-arvosta ja EU:n veropolitiikasta (26) antamansa päätöslauselmat,

— ottaa huomioon Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan 2 kohdassa määrätyn velvollisuuden noudattaa aina yksityiselämää koskevaa lainsäädäntöä,

— ottaa huomioon 23. tammikuuta 2019 annetun komission kertomuksen ”Sijoittajien kansalaisuus- ja oleskeluoikeusjärjestelyt Euroopan unionissa” (COM(2019)0012),

— ottaa huomioon 15. tammikuuta 2019 annetun komission tiedonannon ”Kohti tehokkaampaa ja demokraattisempaa päätöksentekoa EU:n veropolitiikan alalla” (COM(2019)0008),

— ottaa huomioon 18. lokakuuta 2017 annetun Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ”EU:n kehityskumppanuudet ja kansainvälisten verosopimusten haaste”,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan,

— ottaa huomioon talousrikoksia, veropetoksia ja veronkiertoa käsittelevän erityisvaliokunnan mietinnön (A8-0170/2019),

1. Yleistä

1.1. Muutokset

1. toteaa, että nykyiset verosäännöt eivät usein pysy talouden yhä kiihtyvässä vauhdissa; muistuttaa, että nykyiset kansainväliset ja kansalliset verosäännöt laadittiin pääasiassa 1900-luvun alussa; toteaa, että sääntöjä on uudistettava kiireellisesti ja jatkuvasti, jotta kansainväliset, EU:n ja kansalliset verojärjestelmät soveltuvat 2000-luvun uusiin taloudellisiin, sosiaalisiin ja teknologisiin haasteisiin; panee merkille laajan yhteisymmärryksen siitä, että nykyisillä verojärjestelmillä ja kirjanpitomenetelmillä ei ole valmiuksia pysyä mukana tämän kehityksen tahdissa ja varmistaa, että kaikki markkinatoimijat maksavat oikeudenmukaisen osuuden veroista;

2. korostaa, että Euroopan parlamentti on osallistunut merkittävällä panoksella muun muassa LuxLeaksin, Panama-paperien, paratiisinpaperien, Football Leaksin, Bahamas Leaksin ja Cum Ex -skandaalien tapauksissa paljastuneiden talousrikosten, veropetosten ja veronkierron torjuntaan erityisesti TAXE-, TAX2- ( 27 ) ja TAX3-erityisvaliokuntien, PANA-tutkintavaliokunnan sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan (ECON) työn kautta;

3. suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio on kuluvalla toimikaudella antanut 26 lainsäädäntöehdotusta, joiden tarkoituksena on poistaa joitakin porsaanreikiä, tehostaa talousrikosten ja aggressiivisen verosuunnittelun torjuntaa, tehostaa veronkantoa ja lisätä verotuksen oikeudenmukaisuutta; pitää hyvin valitettavana, että merkittävät yhtiöverouudistusta koskevat aloitteet, joita ei ole vielä saatu päätökseen, eivät ole edenneet neuvostossa aidon poliittisen tahdon puuttumisen vuoksi; kehottaa hyväksymään pikaisesti EU:n aloitteet, joita ei ole vielä saatu päätökseen, ja seuraamaan tarkasti täytäntöönpanoa, jotta varmistetaan sen tehokkuus ja asianmukainen valvonta, jotta voidaan pysyä erilaisten veropetosten, veronkierron ja aggressiivinen verosuunnittelun tahdissa;

4. palauttaa mieliin, että verotuksellisilla lainkäyttöalueilla voidaan valvoa vain niiden alueisiin liittyviä verokysymyksiä ja että rahoitusvirrat sekä tietyt monikansallisten yhtiöiden ja varakkaiden yksityishenkilöiden kaltaiset veronmaksajat toimivat globaalisti;

5. painottaa, että verokantojen määrittely edellyttää, että käytössä on kokonaiskuva veronmaksajan tilanteesta, myös osatekijöistä, jotka ovat verotuksellisten lainkäyttöalueiden ulkopuolella, sekä sen määrittelyä, mihin lainkäyttöalueeseen kukin osa kuuluu; toteaa tämän edellyttävän myös, että tällaiset verokannat jaetaan verotuksellisten lainkäyttöalueiden kesken kaksinkertaisen verotuksen ja kaksinkertaisen verottamattomuuden välttämiseksi; katsoo, että ensisijalle olisi asetettava kaksinkertaisen verottamattomuuden poistaminen sekä sen varmistaminen, että kaksinkertaiseen verotukseen puututaan;

6. katsoo, että kaikkien EU:n toimielinten sekä jäsenvaltioiden, on pyrittävä selittämään kansalaisille verotuksen alalla tehtävää työtä ja toteutettuja toimia nykyisten ongelmien ja porsaanreikien korjaamiseksi; katsoo, että EU:n on hyväksyttävä kattava strategia, jonka mukaan EU tukee asianmukaisella politiikalla jäsenvaltioiden siirtymistä nykyisistä haitallisista verojärjestelmistään EU:n oikeuskehyksen ja EU:n perussopimusten hengen mukaiseen verojärjestelmään;

7. toteaa, että talouden virrat ( 28 ) ja mahdollisuudet muuttaa verotuksellista kotipaikkaa ovat lisääntyneet merkittävästi; varoittaa, että tietyt uudet ilmiöt ( 29 ) ovat itsessään läpinäkymättömiä tai helpottavat läpinäkymättömyyttä, mikä mahdollistaa verovilpin, veropetokset, aggressiivisen verosuunnittelun ja rahanpesun;

8. pitää valitettavana, että jotkut jäsenvaltiot heikentävät muiden jäsenvaltioiden veropohjaa houkuttelemalla muualla syntyneitä voittoja ja sallivat näin yritysten alentaa verokantaansa keinotekoisesti; painottaa, että tällainen käytäntö vahingoittaa solidaarisuutta EU:ssa ja edistää vaurauden jakamista uudelleen monikansallisille yhtiöille ja niiden osakkaille EU:n kansalaisten kustannuksella; kannattaa tutkijoiden ja toimittajien arvokasta työtä näiden avustaessa tällaisten käytäntöjen paljastamisessa;

1.2. Verotuksen tarkoitus sekä verovilpin, veropetosten, haitallisten verokäytäntöjen ja rahanpesun vaikutus eurooppalaisiin yhteiskuntiin

9. katsoo, että oikeudenmukaisella verotuksella sekä verovilpin, veropetosten, aggressiivisen verosuunnittelun ja rahanpesun vastaisella määrätietoisella torjumisella on keskeinen rooli oikeudenmukaisen yhteiskunnan ja vahvan talouden kehittämisessä samalla kun ne puolustavat yhteiskuntasopimusta ja oikeusvaltioperiaatetta; toteaa, että oikeudenmukainen ja tehokas verotusjärjestelmä on keskeisessä asemassa, kun eriarvoisuutta torjutaan rahoittamalla sosiaalista liikkuvuutta tukevia menoja ja myös vähentämällä tuloeroja; korostaa, että veropolitiikalla voi olla merkittävä vaikutus työllistämispäätöksiin, investointitasoihin ja yritysten laajentumishalukkuuteen;

10. korostaa, että kiireellisimpänä prioriteettina on vähentää verovilpin, veropetosten, aggressiivisen verosuunnittelun ja rahanpesun aiheuttamaa verotulovajetta ja vaikutusta kansallisiin talousarvioihin ja EU:n talousarvioon, jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset ja verotuksen oikeudenmukaisuus kaikkien veronmaksajien välillä ja keskuudessa, torjutaan eriarvoisuuden lisääntymistä ja vahvistetaan luottamusta demokraattiseen päätöksentekoon varmistamalla, että petostentekijät eivät saa verotukseen liittyvää kilpailuetua rehellisiin veronmaksajiin nähden;

11. korostaa, että EU:n ja kansallisen tason yhteiset toimet ovat erittäin tärkeitä puolustettaessa EU:n talousarviota ja kansallisia talousarvioita maksamattomista veroista johtuvia tappio vastaan; toteaa, että ainoastaan täysimääräisesti ja tehokkaasti kerättyjen verotulojen avulla valtiot voivat tarjota muun muassa laadukkaita julkisia palvelua, mukaan lukien kohtuuhintainen koulutus, terveydenhuolto ja asuminen, turvallisuus, rikoksentorjunta ja hätäaputoimet, sosiaaliturva ja terveydenhoito, ammatillisten normien ja ympäristönormien täytäntöönpano, ilmastonmuutoksen torjunta, sukupuolten tasa-arvon edistäminen, julkinen liikenne ja olennainen infrastruktuuri, jotta voidaan edistää sosiaalisesti tasapainoista kehitystä ja tarvittaessa vakauttaa se ja siirtyä kohti kestävän kehityksen tavoitteita;

12. katsoo, että verotuksen ja veronkannon viimeaikaisella kehityksellä, jonka myötä verovaikutus on siirtynyt varallisuudesta tuloihin, pääomatuloista ansiotuloihin ja kulutukseen, monikansallisista yrityksistä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä rahoitusalalta reaalitalouteen, on ollut suhteeton vaikutus naisiin ja pienituloisiin henkilöihin, jotka ovat tyypillisesti muita riippuvaisempia ansiotuloista ja käyttävät suuremman osuuden tuloistaan kulutukseen ( 30 ) ; panee merkille, että veropetosten osuus on suurempi varakkaimpien keskuudessa ( 31 ) ; kehottaa komissiota ottamaan huomioon sosiaalisen kehityksen vaikutuksen, sukupuolten tasa-arvo ja muut edellä mainitut toimintapolitiikat, verotuksen ja rahanpesun torjunnan alaa koskevissa lainsäädäntöehdotuksissaan;

1.3. Käteistapahtumiin liittyvät riskit ja hyödyt

13. korostaa, että käteistapahtumiin liittyy edelleen korkea rahanpesun ja veropetosten riski, arvonlisäveropetokset mukaan lukien, huolimatta niiden eduista, joita ovat helppokäyttöisyys ja nopeus; toteaa, että useilla jäsenvaltioilla on jo käytössä käteismaksuja koskevia rajoituksia; panee myös merkille, että vaikka käteisvarojen valvontaa EU:n ulkorajoilla koskevia sääntöjä on yhdenmukaistettu, käteisvarojen siirtoa EU:n rajojen sisäpuolella koskevat jäsenvaltioiden säännöt vaihtelevat;

14. toteaa, että näiden toimien hajanaisuus ja erilaisuus saattavat häiritä sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa; kehottaa komissiota sen vuoksi laatimaan ehdotuksen, joka koskee käteismaksujen rajoituksia EU:ssa; toteaa lisäksi, että nimellisarvoltaan suuret eurosetelit aiheuttavat suuremman rahanpesuun liittyvän riskin; suhtautuu myönteisesti siihen, että Euroopan keskuspankki (EKP) ilmoitti vuonna 2016, että se ei enää laske liikkeeseen uusia 500 euron seteleitä (joskin jäljellä oleva varanto on yhä laillinen maksuväline); kehottaa EKP:tä laatimaan aikataulun, jonka mukaisesti mahdollisuus käyttää 500 euron seteleitä poistuu vaiheittain;

1.4. Määrällinen arvio

15. painottaa, että veropetokset, veronkierto ja aggressiivinen verosuunnittelu johtavat kansallisissa ja unionin talousarvioissa menetettyihin resursseihin ( 32 ) ; toteaa, että näitä menetyksiä on vaikea arvioida; toteaa kuitenkin, että uudet avoimuusvaatimukset johtaisivat sekä parempaan dataan että vähentäisivät läpinäkymättömyyttä;

16. toteaa, että useissa arvioinneissa on pyritty määrittämään verovilpistä, veropetoksista ja aggressiivisesta verosuunnittelusta johtuvien tappioiden suuruus; toteaa, että tietojen luonteen tai niiden puutteen vuoksi missään näistä ei kuvata asiaa riittävän tarkasti; toteaa, että jotkut uusista arvioista täydentävät toisiaan ja perustuvat erilaisiin täydentäviin menetelmiin;

17. toteaa, että vaikka komissio tekee arviota EU:n arvonlisäverovajeesta, tähän mennessä ainoastaan viisitoista jäsenvaltiota on laatinut omat kansalliset arvionsa verovajeesta; kehottaa kutakin jäsenvaltiota laatimaan komission ohjauksessa verovajeesta kattavan arvion, joka ei rajoitu arvonlisäveroon vaan joka sisältää kaikkien verokannustimien kustannukset;

18. pitää jälleen valitettavana, että veronkierron ja veropetosten laajuudesta ei ole saatavilla luotettavia ja puolueettomia tilastotietoja, ja korostaa, että on tärkeää kehittää tarkoituksenmukaisia ja läpinäkyviä menetelmiä, joilla määritetään näiden ilmiöiden laajuus ja niiden vaikutus maiden julkiseen talouteen, taloudelliseen toimintaan ja julkisiin investointeihin ( 33 ) ; korostaa, että tilastolaitosten poliittinen ja taloudellinen riippumattomuus on tilastotietojen luotettavuuden varmistamisen kanalta tärkeää; kehottaa pyytämään Eurostatilta teknistä apua kattavien ja tarkkojen tilastojen keräämisessä, jotta ne saadaan toimitettua vertailukelpoisessa ja helposti yhteensovitettavassa digitaalisessa muodossa;

19. muistuttaa erityisesti vuonna 2015 laaditusta empiirisestä arviosta, joka koskee aggressiivisesta yhteisöverosuunnittelusta EU:ssa johtuvien vuotuisten tulonmenetysten laajuutta; panee merkille, että arviointi ulottuu 50–70 miljardista eurosta (ainoastaan voitonsiirtoihin menetetty määrä, joka vastaa vähintään 17:ää prosenttia yhteisöverotulosta vuonna 2013 ja 0,4 prosenttia BKT:stä) 160–190 miljardiin euroon (johon on lisätty tärkeimpien monikansallisten yritysten yksilöllisistä verotusjärjestelyistä ja veronkannon tehottomuudesta johtuvia menetyksiä);

20. kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita erityisesti Fiscalis-ohjelman tuella asettamaan etusijalle hankkeet, joilla pyritään määrittämään veronkierron laajuus, jotta voidaan puuttua paremmin nykyiseen verotulovajeeseen; korostaa, että Euroopan parlamentti on hyväksynyt ( 34 ) Fiscalis-ohjelman lisäyksen; kehottaa jäsenvaltioita komission koordinoimana arvioimaan verovajeensa ja julkaisemaan vuosittain arviointien tulokset;

21. panee merkille, että Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) työasiakirjassa ( 35 ) arvioidaan veropohjan rapautumisesta ja voitonsiirroista (BEPS) johtuvien veroparatiiseihin liittyvien maailmanlaajuisten tappioiden olevan noin 600 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa; panee merkille, että IMF:n pitkän aikavälin arviot ovat 400 miljardia Yhdysvaltain dollaria OECD-maiden osalta (1 prosentti niiden BKT:stä) ja 200 miljardia Yhdysvaltain dollaria kehitysmaiden osalta (1,3 prosenttia niiden BKT:stä);

22. on tyytyväinen hiljattain esitettyihin arvioihin piilotaloudesta (non-observed economy, NOE) – jota kutsutaan usein varjotaloudeksi – asiakirjassa 2017 Survey Tax Policies in the European Union ( 36 ) , jossa esitetään laajempi ilmaisu veronkierrolle; painottaa, että piilotalouden arvolla mitataan taloudellista toimintaa, joka ei käy ilmi kansatalouden tilinpitoon käytetyistä perustason tietolähteistä;

23. korostaa, että lähes 40 prosenttia monikansallisten yritysten voitoista siirretään maailmanlaajuisesti joka vuosi veroparatiiseihin ja että voitonsiirron osalta ensisijaisia häviäjiä vaikuttavat olevan Euroopan unionin jäsenvaltiot, koska 35 prosenttia siirretyistä voitoista on peräisin EU-maista, ja 30 prosenttia kehitysmaista ( 37 ) ; toteaa, että noin 80 prosenttia useista EU:n jäsenvaltioista siirretyistä voitoista ohjataan harvoihin muihin EU:n jäsenvaltioihin tai niiden kautta; toteaa, että monikansalliset yritykset voivat maksaa jopa 30 prosenttia vähemmän veroja kuin kotimaiset kilpailijat ja että aggressiivinen verosuunnittelu vääristää kilpailua erityisesti kotimaisten pk-yritysten osalta;

24. toteaa, että viimeisimpien arvioiden mukaan veropetokset EU:ssa ovat noin 825 miljardia euroa vuodessa ( 38 )

25. panee merkille, että TAX3-valiokunnan kuulemat monikansalliset yritykset laativat omat arvionsa tosiasiallisista veroasteista ( 39 ) ; toteaa, että jotkin asiantuntijat asettavat nämä arviot kyseenalaisiksi;

26. kehottaa keräämään tilastoja vapaasatamissa, tullivarastoissa ja erityistalousalueilla tapahtuneista suurista kaupoista sekä välittäjien ja väärinkäytösten paljastajien tekemistä paljastuksista;

1.5. Veropetokset, verovilppi, veronkierto ja aggressiivinen verosuunnittelu

27. muistuttaa, että veropetosten ja verovilpin torjunnalla puututaan laittomiin toimiin, kun taas veronkierron torjunta koskee tilanteita, joissa hyödynnetään lain porsaanreikiä tai jotka ovat lähtökohtaisesti lainmukaisia – elleivät veroviranomaiset tai viime kädessä oikeusviranomaiset totea niitä laittomiksi – mutta sen hengen vastaisia; kehottaa tämän vuoksi yksinkertaistamaan verokehystä;

28. muistuttaa, että veronkannon tehostaminen EU-maissa on omiaan vähentämään veronkiertoon ja siitä seuraavaan rahanpesuun liittyvää rikollisuutta;

29. muistuttaa, että aggressiivisella verosuunnittelulla tarkoitetaan sellaisen verojärjestelyn käyttöönottamista, jolla pyritään vähentämään verovelvollisuutta hyödyntämällä verojärjestelmän muotoseikkoja tai kahden tai useamman verojärjestelmän sovittelua, mikä on lain hengen vastaista;

30. on tyytyväinen vastaukseen, jonka komissio antoi TAXE-, TAX2- ja PANA-valiokunnan päätöslauselmiin aggressiivisen verosuunnittelun ja haitallisten verokäytäntöjen määrittelemiseksi entistä paremmin;

31. kehottaa komissiota ja neuvostoa esittämään ja hyväksymään kattavan ja täsmällisen määritelmän aggressiivisen verosuunnittelun indikaattoreille käyttämällä perustana hallinnollisesta yhteistyöstä annetun direktiivin (DAC6) viidennessä uudelleentarkastelussa ( 40 ) määriteltyjä tunnusmerkkejä ja komission asiaa koskevia tutkimuksia ja suosituksia ( 41 ) ; korostaa, että nämä selkeät indikaattorit voivat perustua tarvittaessa kansainvälisesti sovittuihin standardeihin; kehottaa jäsenvaltioita käyttämään näitä indikaattoreita perustana kaikkien olemassa olevista verotuksen porsaanrei’istä johtuvien haitallisten verokäytäntöjen poistamiseksi; kehottaa komissiota ja neuvostoa päivittämään näitä indikaattoreita säännöllisesti, jos uusia aggressiivisia verosuunnittelujärjestelyjä tai -käytäntöjä ilmenee;

32. korostaa, että yhtiöveron maksajat ja varakkaat yksityishenkilöt käyttävät samankaltaisia yhtiörakenteita ja vastaavia rakenteita, kuten trusteja ja veroparatiiseja, aggressiivista verosuunnittelua varten; muistuttaa toistamiseen välittäjien ( 42 ) roolista tällaisten järjestelmien perustamisessa; muistuttaa tämän osalta, että varakkaiden yksityishenkilöiden tuloista pääosa on pääomatuloa eikä ansiotuloa;

33. suhtautuu myönteisesti komission laatimaan aggressiivisen verosuunnittelun indikaattoreiden arviointiin ja niiden sisällyttämiseen vuoden 2018 eurooppalaisen ohjausjakson maaraportteihin; vaatii, että tällaisesta arvioinnista tehdään säännöllinen, jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n sisämarkkinoilla sekä parempi julkisten tulojen vakaus pitkällä aikavälillä; kehottaa komissiota varmistamaan aggressiivisen verosuunnittelun lopettamista koskevat selkeät jatkomenettelyt tarvittaessa virallisten suositusten muodossa;

34. kehottaa jälleen yrityksiä noudattamaan veronmaksajina täysimääräisesti verovelvoitteitaan ja pidättäytymään aggressiivisesta verosuunnittelusta, joka johtaa veropohjan rapautumiseen ja voitonsiirtoihin, ja pitämään oikeudenmukaista verotusta koskevaa strategiaa ja haitallisista verokäytännöistä pidättymistä yritysten yhteiskuntavastuun tärkeänä osana sekä ottamaan huomioon yritystoimintaa ja ihmisoikeuksia koskevat Yhdistyneiden kansakuntien ohjaavat periaatteet ja OECD:n monikansallisten yritysten toimintaohjeet, jotta varmistetaan veronmaksajien luottamus verokehyksiin;

35. kehottaa tiiviimmän yhteistyön menettelyyn osallistuvia jäsenvaltiota sopimaan mahdollisimman pian finanssitransaktioveron käyttöönotosta ja toteaa samalla, että maailmanlaajuinen ratkaisu olisi asianmukaisin;

2. Yhtiöverotus

36. muistuttaa, että mahdollisuudet valita yrityksen sijainti- tai oleskelupaikka sääntelykehyksen perusteella ovat lisääntyneet globalisaation ja digitalisaation myötä;

37. muistuttaa, että verot on maksettava niillä lainkäyttöalueilla, joilla tosiasiallinen, olennainen ja aito taloudellinen toiminta ja arvonmuodostus tapahtuvat, tai välillisen verotuksen tapauksessa siellä, missä kulutus tapahtuu; korostaa, että tämä voidaan saavuttaa hyväksymällä EU:ssa yhteinen yhdistetty yhtiöveropohja, johon liittyy asianmukainen ja oikeudenmukainen jakoperuste, johon sisältyy muun muassa kaikki aineellinen varallisuus;

38. toteaa, että EU hyväksyi veronkierron vastaisessa direktiivissä (ATAD I) maastapoistumisveron, jonka ansiosta jäsenvaltiot voivat verottaa alueellaan luodun pääomavoiton taloudellista arvoa, vaikka tätä voittoa ei olisi vielä syntynyt maastapoistumisen aikana; katsoo, että periaatetta, jonka mukaan voitot verotetaan jäsenvaltioissa ennen kuin ne viedään pois unionista, olisi vahvistettava esimerkiksi ottamalla käyttöön korkoja ja rojalteja koskeva koordinoitu lähdevero nykyisten porsaanreikien sulkemiseksi ja sen välttämiseksi, että voitot siirtyvät EU:n ulkopuolelle ilman veroja; kehottaa neuvostoa jatkamaan neuvotteluja korkoja ja rojalteja koskevasta ehdotuksesta ( 43 ) ; toteaa, että verosopimuksilla vähennetään usein lähdeverokantaa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi ( 44 )

39. toteaa jälleen, että kansainvälisten verosääntöjen mukauttamisella on vastattava verojen välttelyyn, jonka mahdollistavat kansallisten verosäännösten sekä sopimusverkostojen välisen vuorovaikutuksen hyödyntäminen, joka johtaa verokannan rappeutumiseen ja kaksinkertaiseen verottamattomuuteen, samalla kun varmistetaan, ettei verotus ole kaksinkertaista;

2.1. BEPS-toimintasuunnitelma ja sen täytäntöönpano EU:ssa: veronkiertodirektiivi

40. toteaa, että G20:n ja OECD:n johtaman BEPS-hankkeen tarkoituksena oli puuttua syihin ja olosuhteisiin, jotka johtavat veropohjan rapautumista ja voitonsiirtoja koskeviin käytäntöihin, parantamalla verosääntöjen johdonmukaisuutta valtioiden rajojen yli, vahvistamalla sisältövaatimuksia sekä lisäämällä avoimuutta ja varmuutta; toteaa kuitenkin, että OECD:n kanssa tehtävää yhteistyötä koskeva halukkuuden ja sitoutumisen aste BEPS-toimintasuunnitelman yhteydessä vaihtelee maittain ja asiaa koskevien erityisten toimien osalta;

41. toteaa, että G20:n ja OECD:n 15-kohtaista BEPS-toimintasuunnitelmaa, jolla on tarkoitus puuttua koordinoidusti BEPS-käytäntöjen syntyyn vaikuttaviin syihin ja olosuhteisiin, pannaan parhaillaan täytäntöön ja seurataan ja siitä keskustellaan edelleen laajemmassa yhteydessä kuin vain alkuperäisissä osallistujamaissa osallistavan kehyksen avulla; kehottaa siksi jäsenvaltioita tukemaan sekä osallistavan kehyksen toimeksiannon että sen toiminnan uudistamista varmistaakseen, että jäljellä olevat veroporsaanreiät ja verotukseen liittyvät ratkaisemattomat kysymykset, katetaan nykyisessä kansainvälisessä kehyksessä; panee tyytyväisenä merkille osallistavan kehyksen aloitteen, jonka tavoitteena on keskustella ja löytää maailmanlaajuinen yhteisymmärrys verotusoikeuksien jakamisesta paremmin maiden kesken;

42. panee merkille, että toimet edellyttävät täytäntöönpanoa; panee merkille BEPS-toimenpiteitä koskevasta osallistavasta kehyksestä laaditun ohjeasiakirjan ( 45 ) , jossa pyritään löytämään mahdollisia ratkaisuja digitaalitalouden verotukseen liittyviin havaittuihin haasteisiin;

43. huomauttaa, että jotkin maat ovat hiljattain hyväksyneet yksipuolisia vastatoimenpiteitä haitallisten verokäytäntöjen torjumiseksi (kuten Yhdistyneen kuningaskunnan Diverted Profits Tax (siirrettyjen voittojen vero) ja Yhdysvaltojen verouudistuksen säännökset (esimerkiksi Global Intangible Low-Taxed Income (GILTI))) varmistaakseen, että monikansallisten yritysten ulkomaalaisia tuloja verotetaan asianmukaisesti efektiivisen vähimmäistason mukaan emoyrityksen sijaintimaassa; kehottaa EU:ta arvioimaan näitä toimenpiteitä; toteaa, että toisin kuin tällaisissa yksipuolisissa toimenpiteissä EU tavallisesti edistää monenvälisiä ja yhteisymmärrykseen perustuvia ratkaisuja verotusoikeuksien oikeudenmukaiseksi jakamiseksi; korostaa, että esimerkiksi EU asettaa digitaalialan verotuksessa etusijalle globaalin ratkaisun, mutta esittää kuitenkin digitaalisia palveluja koskevaa veroa, koska globaalit neuvottelut ovat edistyneet hitaasti;

44. palauttaa mieliin, että EU:n vuoden 2016 veronkierron vastaisella toimenpidepaketilla täydennetään nykyisiä säännöksiä 15 BEPS-toimen täytäntöönpanemiseksi koordinoidulla tavalla EU:n sisämarkkinoilla;

45. suhtautuu myönteisesti siihen, että EU on hyväksynyt ATAD I:n ja ATAD II:n; toteaa, että ne tarjoavat oikeudenmukaisempaa verotusta luomalla vähimmäissuojelun tason yritysten veronkiertoa vastaan koko EU:ssa ja varmistamalla entistä oikeudenmukaisemman ja vakaamman ympäristön yrityksille sekä kysynnän että tarjonnan näkökulmasta; suhtautuu myönteisesti verokohtelun eroavuuksia koskeviin säännöksiin kaksinkertaisen verottamattomuuden estämiseksi, jotta voidaan poistaa nykyiset eroavuudet ja pidättyjä luomasta lisää eroavuuksia jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välille;

46. suhtautuu myönteisesti ATAD I:een sisältyviin ulkomaisia väliyhtiöitä koskeviin säännöksiin, joilla varmistetaan, että etuyhteydessä olevia yrityksiä, jota ovat sijoittautuneet maihin, joissa verotus on vähäisempää tai olematonta, tosiasiallisesti verotetaan; toteaa, että niillä estetään se, että väliyhtiöitä koskevien kansallisten sääntöjen puuttuminen tai moninaisuus unionissa vääristää sisämarkkinoiden toimintaa myös silloin, kun järjestelyt ovat täysin keinotekoisia, kuten parlamentti on useaan kertaan kehottanut; pitää valitettavana, että samaan aikaan käytössä on kaksi lähestymistapaa, joita sovelletaan väliyhtiöitä koskevien sääntöjen täytäntöönpanoon ATAD I:ssä, ja kehottaa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön ainoastaan yksinkertaisimmat ja tehokkaimmat väliyhtiöitä koskeva säännöt ATAD I:n 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti;

47. suhtautuu myönteisesti ATAD I:een sisältyvään yhteisöverovelvollisuuden laskemista koskevaan yleiseen veronkierron vastaiseen sääntöön, joka antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden jättää huomiotta järjestelyt, jotka eivät ole aitoja, ja jossa otetaan huomioon kaikki asiaankuuluvat tosiseikat ja olosuhteet, joiden tarkoituksena on yksinomaan veroedun saaminen; toistaa kehotuksena, että voimassa olevassa lainsäädännössä ja erityisesti emo-tytäryhtiödirektiivissä, sulautumadirektiivissä ja korko- ja rojaltidirektiivissä olisi otettava käyttöön yleinen ja yhteinen tiukka veronkierron vastainen sääntö;

48. kehottaa uudelleen laatimaan kiinteää toimipaikkaa ja merkittävää taloudellista läsnäoloa koskevan selkeän määritelmän niin, että yhtiöt eivät voi keinotekoisesti välttää veronalaista läsnäoloa jäsenvaltiossa, jossa niillä on taloudellista toimintaa;

49. kehottaa saattamaan päätökseen EU:n yhteisessä siirtohinnoittelufoorumissa parhaillaan tehtävän työn, joka liittyy hyvien käytäntöjen kehittämiseen ja komission suorittamaan täytäntöönpanon valvontaan jäsenvaltioissa;

50. palauttaa mieliin huolensa, jotka liittyvä siirtohintojen käyttöön aggressiivisessa verosuunnittelussa, ja sen vuoksi palauttaa mieliin, että on toteuttava asianmukaisia toimia ja parannettava siirtohinnoittelukehystä, jotta tähän asiaan voidaan puuttua; korostaa, että on varmistettava, että niissä otetaan huomioon talouden realiteetit, niillä edistetään jäsenvaltioita ja unionin alueella toimivia yrityksiä koskevaa varmuutta, selkeyttä ja oikeudenmukaisuutta ja vähennetään sääntöjen väärinkäyttöriskiä voitonsiirtotarkoituksiin vuonna 2010 annetut OECD:n siirtohintoja koskevat ohjeet ( 46 ) monikansallisille yrityksille ja verohallinnolle huomioon ottaen; toteaa kuitenkin, että kuten asiantuntijoiden julkaisuissa on korostettu itsenäisen yksikön käsitteen tai markkinaehtoperiaatteen käyttö on yksi pääasiallisista tekijöistä, joka mahdollistaa haitalliset verotuskäytännöt ( 47 )

51. korostaa, että veroviranomaisten käyttöön on annettu ajantasaistettu välineistö EU:n toimissa, joilla pyritään puuttumaan veropohjan rapautumiseen ja aggressiiviseen verosuunnitteluun, jotta veronkannon oikeudenmukaisuus voidaan varmistaa siten, että samalla säilytetään EU:n yritysten kilpailukyky; korostaa, että veroviranomaisten olisi vastattava välineiden tehokkaasta käytöstä aiheuttamatta lisärasitteita vastuullisille veronmaksajille, erityisesti pk-yrityksille;

52. toteaa, että ATAD I:n ja DAC4:n hyväksymisen seurauksena uusi tiedonkulku veroviranomaisille edellyttää riittäviä resursseja, jotta varmistetaan tällaisten tietojen mahdollisimman tehokas käyttö ja pienennetään tehokkaasti nykyistä verovajetta; kehottaa kaikkia jäsenvaltioita varmistamaan, että viranomaisten käyttämät välineet ovat riittäviä ja asianmukaisia näiden tietojen käyttämiseen sekä eri lähteistä ja tietokokonaisuuksista saatujen tietojen yhdistämiseen ja ristiintarkastukseen;

2.2. Aggressiivista verosuunnittelua ja BEPS-toimintasuunnitelman tukemista koskevien EU:n toimien tehostaminen

2.2.1. Jäsenvaltioiden verojärjestelmien ja yleisen veroympäristön valvonta – aggressiivinen verosuunnittelu EU:ssa (eurooppalainen ohjausjakso)

53. suhtautuu myönteisesti siihen, että jäsenvaltioiden verojärjestelmistä ja yleisestä veroympäristöstä on tullut osa eurooppalaista ohjausjaksoa tähän liittyvän parlamentin kehotuksen mukaisesti ( 48 ) ; suhtautuu myönteisesti komission tekemiin tutkimuksiin ja laatimin tietoihin ( 49 ) , joiden avulla on mahdollista puuttua entistä paremmin tilanteisiin, joissa ilmenee taloudellisin perustein tapahtuvaa aggressiivista verosuunnittelua, ja joista käy selvästi ilmi altistuminen verosuunnittelulle sekä tarjotaan kaikille jäsenvaltioille ilmiöön liittyvä tietokanta; huomauttaa, että jäsenvaltiot eivät saa vilpittömän yhteistyön hengessä helpottaa sellaisten aggressiivista verosuunnittelua koskevien järjestelmien luomista, jotka ovat ristiriidassa EU:n lainsäädäntökehyksen ja EU:n perussopimusten hengen kanssa;

54. kehottaa antamaan näille eurooppalaisen ohjausjakson uusille veroindikaattoreille saman asemankuin menojen valvontaan liittyville indikaattoreille; painottaa, että on hyödyllistä lisätä eurooppalaiseen ohjausjaksoon tällainen veroulottuvuus, koska se mahdollistaa puuttumisen tiettyihin haitallisiin verokäytäntöihin, joihin ei ole tähän mennessä puututtu ATAD-direktiivissä ja muissa nykyisissä unionin säädöksissä;

55. suhtautuu myönteisesti siihen, että DAC6:ssa vahvistetaan raportoitavia rajat ylittäviä järjestelyjä koskeva tunnusmerkistö, jotka välittäjien on ilmoitettava viranomaisille, jotta ne voivat arvioida niitä myöhemmin; suhtautuu myönteisesti siihen, että näitä ATP-järjestelyjen ominaispiirteitä voidaan päivittää, jos uusia järjestelyjä tai käytäntöjä ilmenee; huomauttaa, että direktiivin täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä kulunut umpeen ja että säännöksiä on seurattava, jotta varmistetaan niiden tehokkuus;

56. kehottaa käytännesääntötyöryhmää raportoimaan neuvostolle ja parlamentille vuosittain jäsenvaltioille raportoiduista keskeisistä järjestelyistä, jotta päätöksentekijät pysyvät sellaisten uusien verojärjestelyjen tasalla, joita ollaan valmistelemassa, ja ryhtyvät mahdollisiin vastatoimenpiteisiin, joita voidaan tarvita;

57. kehottaa sekä EU:n toimielimiä että jäsenvaltioita varmistamaan, että julkisilla hankintasopimuksilla ei helpoteta toimittajien verojen välttelyä; muistuttaa, että jäsenvaltioiden olisi seurattava ja varmistettava, että yritykset tai muut tarjouskilpailuihin ja hankintasopimuksiin osallistuvat oikeussubjektit eivät osallistu veropetoksiin, veronkiertoon ja aggressiiviseen verosuunnitteluun; kehottaa komissiota selventämään unionin hankintadirektiivin mukaista nykyistä hankintakäytäntöä ja tarvittaessa ehdottamaan direktiivin päivittämistä tavalla, joka ei estä verotukseen liittyvien seikkojen soveltamista poissulkemisperusteina tai jopa valintaperusteina julkisissa hankinnoissa;

58. kehottaa komissiota julkaisemaan ehdotuksen, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan, että julkisiin hankintamenettelyihin osallistuvat taloudelliset toimijat noudattavat verotuksen alalla vähimmäistason avoimuutta ja erityisesti julkista maakohtaista raportointia ja avoimia omistajuusrakenteita koskevia vaatimuksia;

59. kehottaa komissiota tekemään mahdollisimman pian ehdotuksen, jolla pyritään kumoamaan patenttiboksit, ja kehottaa jäsenvaltioita suosimaan harmitonta ja tarvittaessa suoraa T&K-toiminnan tukea alueillaan; painottaa, että yritysten verohuojennukset on suunniteltava huolellisesti ja pantava täytäntöön ainoastaan, jos niillä on myönteistä vaikutusta työllisyyteen ja kasvuun ja jos voidaan sulkea pois kaikenlainen riski uusien porsaanreikien syntymisestä verojärjestelmään;

60. toistaa samalla kehotuksensa varmistaa, että nykyiset patenttiboksit muodostavat esimerkiksi menojen testauksen kaltaisen aidon yhteyden taloudelliseen toimintaan ja että ne eivät vääristä kilpailua; panee merkille aineettomien hyödykkeiden kasvavan roolin monikansallisten yritysten arvoketjussa; panee merkille T&K-menojen paremman määritelmän yhteistä yhtiöveropohjaa koskevassa ehdotuksessa; tukee parlamentin kantaa, jonka mukaisesti verohyvitys myönnetään aidoista T&K-menoista T&K-vähennysten sijaan;

2.2.2. Verotusalan parempi yhteistyö, yhteinen yhdistetty yhtiöveropohja mukaan lukien

61. painottaa, että Euroopan unionin veropolitiikan pitäisi kohdistua sekä verojen välttelyn ja aggressiivisen verosuunnittelun torjuntaan sekä rajat ylittävän taloudellisen toiminnan helpottamiseen veroviranomaisten välisen yhteistyön ja veropolitiikan älykkään suunnittelun avulla;

62. painottaa, että lukuisat verotukseen liittyvät esteet haittaavat rajat ylittävää taloudellista toimintaa; ottaa tässä yhteydessä huomioon 25. lokakuuta 2012 antamansa päätöslauselman Euroopan kansalaisten ja yritysten 20 suurimmasta sisämarkkinoiden toimintaa koskevasta huolenaiheesta ( 50 ) , kehottaa komissiota laatimaan toimintasuunnitelman näihin ongelmiin puuttumiseksi ensisijaisena kysymyksenä;

63. suhtautuu myönteisesti yhteistä yhdistettyä yhtiöveropohjaa koskevan hankkeen uudelleenkäynnistämiseen komission hyväksymien yhteistä yhtiöveropohjaa ja yhteistä yhdistettyä yhtiöveropohjaa koskevien yhdistettyjen ehdotusten mukaisesti; painottaa, että kun yhteinen yhdistetty yhtiöveropohja on pantu täysimääräisesti täytäntöön, se tukkii porsaanreiät kansallisten verojärjestelmien välillä, erityisesti siirtohintojen osalta;

64. kehottaa neuvostoa hyväksymään kaksi ehdotusta ja panemaan ne täytäntöön nopeasti ja samaan aikaan sekä ottamaan huomioon parlamentin kannan, johon jo sisältyy virtuaalisen kiinteän toimipaikan käsite ja jakokaavat, joilla suljettaisiin jäljellä olevat porsaanreiät, jotka mahdollistavat veronkierron tapahtumisen, ja mahdollistettaisiin tasapuoliset toimintaedellytykset digitalisaation kannalta; pitää valitettavana, että tietyt jäsenvaltiot kieltäytyvät jatkuvasti etsimästä ratkaisuja, ja kehottaa jäsenvaltioita lähentämään eriäviä kantojaan;

65. muistuttaa, että yhteisen yhtiöveropohjan ja yhteisen yhdistetyn yhtiöveropohjan soveltamiseen olisi yhdistettävä yhteisten kirjanpitosääntöjen noudattaminen ja hallinnollisten käytäntöjen asianmukainen lähentäminen veroasioissa;

66. muistuttaa, että voitonsiirtokäytännön lakkauttamiseksi ja sen periaatteen soveltamiseksi, jonka mukaan vero olisi maksettava siellä, missä voittoa tuotetaan, kaikkien jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön yhteinen yhtiöveropohja ja yhteinen yhdistetty yhtiöveropohja samanaikaisesti; kehottaa komissiota antamaan uuden ehdotuksen, joka perustuu SEUT:n 116 artiklaan, jonka mukaan Euroopan parlamentti ja neuvosto antavat tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen tarvittavan lainsäädännön, jollei neuvosto kykene tekemään yksimielistä päätöstä yhteisen yhdistetyn yhtiöveropohjan perustamista koskevasta ehdotuksesta;

2.2.3. Yhtiöiden digitaalitalouden verottaminen

67. painottaa, että digitalisaatio on ilmiönä luonut uuden tilanteen markkinoilla, joissa digitaaliset ja digitalisoidut yhtiöt voivat hyödyntää paikallisia markkinoita ilman fyysistä ja näin ollen verotettavaa läsnäoloa kyseisillä markkinoilla, mikä luo eriarvoisen toimintaedellytykset ja asettaa perinteiset yritykset epäedulliseen asemaan; toteaa, että digitaalitalouden liiketoimintamalleihin kohdistuu EU:ssa alhaisempi tosiasiallinen verorasite kuin perinteisiin liiketoimintamalleihin ( 51 )

68. toteaa tässä yhteydessä monikansallisten yhtiöiden arvoketjuissa tapahtuneen asteittaisen siirtymän konkreettisesta tuotannosta aineettomiin hyödykkeisiin mikä on havaittavissa viimeisten viiden vuoden ajan rojalteja ja lisenssimaksuja koskevien tulojen suhteellisessa kasvuasteessa (lähes viisi prosenttia vuosittain) verrattuna tavarakauppaan ja suoriin ulkomaisiin investointeihin (kasvua alle yksi prosentti vuodessa) ( 52 ) ; pitää valitettavana, että digitaaliset yhtiöt maksavat tuskin lainkaan veroja tietyissä jäsenvaltioissa huolimatta niiden merkittävästä digitaalisesta läsnäolosta ja suurista tuloista kyseisissä jäsenvaltioissa;

69. katsoo, että EU:n olisi mahdollistettava luomaan houkutteleva liiketoimintaympäristö, jotta voidaan saada aikaan hyvin toimivat digitaaliset sisämarkkinat ja varmistettava digitaalitalouden oikeudenmukainen verotus; muistuttaa, että koko talouden digitalisoinnin osalta arvonmuodostuksen sijainnissa olisi otettava huomioon käyttäjien panokset sekä kuluttajien käyttäytymisestä verkossa kerätyt tiedot;

70. painottaa, että digitaalitalouden verotusta koskevan unionin yhteisen lähestymistavan puuttuminen johtaa siihen, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön yksipuolisia ratkaisuja, jotka johtavat – ja ovat todella jo johtaneetkin – sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön, sisämarkkinoiden pirstoutumiseen ja voivat muodostua rasitteeksi rajat ylittävää toimintaa harjoittaville yrityksille sekä veroviranomaisille;

71. panee merkille komission ja joidenkin jäsenvaltioiden johtavan roolin digitaalitalouden verotusta koskevassa globaalissa keskustelussa; kannustaa jäsenvaltioita jatkamaan ennakoivaa työtään OECD:ssä ja YK:ssa erityisesti OECD:n ohjeasiakirjaan ( 53 ) sisältyvässä BEPS-toimenpiteitä koskevassa osallistavassa kehyksessä käyttöön otetun menettelyn avulla; muistuttaa kuitenkin, että EU:n ei pitäisi odottaa maailmanlaajuista ratkaisua ja että sen olisi toimittava välittömästi;

72. panee tyytyväisenä merkille komission 21. maaliskuuta 2018 hyväksymän digitaaliverotusta koskevan paketin; pitää kuitenkin valitettavana, että Tanska, Suomi, Irlanti ja Ruotsi säilyttivät digitaaliverotusta koskevaan pakettiin liittyvät varaumansa tai periaatteellisen vastustuksensa 12. maaliskuuta 2019 pidetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa ( 54 )

73. painottaa, että sopimus siitä, mikä katsotaan digitaaliseksi kiinteäksi toimipaikaksi, on ainoana tähän mennessä saavutettuna sopimuksena askel oikeaan suuntaan, mutta se ei ratkaise kysymystä veropohjan jakamisesta;

74. kehottaa jäsenvaltioita, jotka ovat halukkaita harkitsemaan digitaaliveron käyttöönottoa, tekemään niin tiiviimmän yhteistyön puitteissa, jotta vältetään sisämarkkinoiden hajaantuminen, mikä on jo tapahtumassa, kun yksittäiset jäsenvaltiot harkitsevat kansallisten ratkaisujen käyttöönottoa;

75. katsoo, että niin kutsuttu tilapäinen ratkaisu ei ole optimaalinen; katsoo, että se auttaa nopeuttamaan paremman ratkaisun etsintää maailmanlaajuisella tasolla ja mahdollistaa jossain määrin tasapuoliset toimintaedellytykset paikallisilla markkinoilla; kehottaa EU:n jäsenvaltioita keskustelemaan mahdollisimman pian digitaalisen talouden verotusta (merkittävä digitaalinen läsnäolo) koskevasta pitkän aikavälin ratkaistusta, hyväksymään ja panemaan sen täytäntöön, jotta EU voisi olla maailmanlaajuisesti suunnannäyttäjänä; korostaa, että komission ehdottamaa pitkän aikavälin ratkaisua olisi käytettävä perustana jatkotoimille kansainvälisellä tasolla;

76. toteaa, että digitaalisten palvelujen verotukselle on voimakas kysyntä EU:n kansalaisten keskuudessa; muistuttaa, että tutkimusten mukaan 80 prosenttia Saksan, Ranskan, Itävallan, Alankomaiden, Ruotsin ja Tanskan kansalaisista kannattaa digitaalisten palvelujen verotusta ja on sitä mieltä, että EU:n olisi toimittava uranuurtajana kansainvälisissä toimissa; korostaa lisäksi, että valtaosa kyselyyn osallistuneista kansalaisista haluaa, että digitaalisten palvelujen verotusta sovelletaan laajasti ( 55 )

77. kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että digitaalisten palvelujen vero jää tilapäiseksi toimenpiteeksi sisällyttämällä raukeamislauseke 21. maaliskuuta 2018 tehtyyn ehdotukseen neuvoston direktiiviksi tiettyjen digitaalisten palvelujen tarjoamisesta saatavista tuloista kannettavaa digitaalisten palvelujen veroa koskevasta yhteisestä järjestelmästä ( 56 ) (COM(2018)0148) ja nopeuttamalla merkittävää digitaalista läsnäoloa koskevaa keskustelua;

2.2.4. Tosiasiallinen verotus

78. toteaa, että yhteisöveron nimellisverokanta on laskenut EU:n tasolla vuoden 2000 keskimääräisesti 32 prosentista 21,9 prosenttiin vuonna 2018 ( 57 ) , mikä merkitsee 32 prosentin laskua; on huolestunut tällaisen kilpailun vaikutuksista verojärjestelmien kestävyyteen ja sen mahdollisista heijastusvaikutuksista muihin maihin; katsoo, että ensimmäisessä G20-maiden/OECD:n johtamassa BEPS-hankkeessa ei puututtu tähän ilmiöön; suhtautuu myönteisesti BEPS-toimenpiteitä koskevan osallistavan kehyksen ilmoitukseen tutkia vuoteen 2020 mennessä sitoumuksetta verotusoikeudet, joilla vahvistettaisiin lainkäyttöalueiden kykyä verottaa voittoja silloin, kun toinen lainkäyttöalue, jolla verotusoikeudet, soveltaa alhaista tosiasiallista verokantaa kyseisiin voittoihin ( 58 ) , mikä tarkoittaa tosiasiallista vähimmäisverotusta; toteaa, että kuten BEPS-toimenpiteitä koskevassa osallistavassa kehyksessä todetaan, nykyinen OECD:n johdolla tehtävä työ ei aiheuta muutoksia siihen, että maat tai lainkäyttöalueet ovat vapaita asettamaan ovat veroasteensa tai olemaan toteuttamatta lainkaan yhtiöverojärjestelmää ( 59 )

79. pitää myönteisenä uutta OECD:n maailmanlaajuista standardia, joka liittyy huomattavaa toimintaa koskevan vaatimuksen soveltamiseen alueisiin, joilla ei ole mitään verotusjärjestelmää tai nimelliseen verotusalueeseen ( 60 ) ja jonka inspiraationa oli pitkälti EU:n työ unionin luettelointiprosessissa (EU:n luettelon oikeudenmukaisuuteen liittyvä kriteeri 2.2);

80. panee merkille eroavuudet suurten yritysten tosiasiallisia verokantoja koskevien arvioiden – jotka perustuvat usein verotusta koskevaan säännöstöön ( 61 ) – ja suurten monikansallisten yritysten todellisuudessa maksamien verojen välillä; panee merkille, että perinteiset alat maksavat keskimäärin 23 prosentin tosiasiallista yhtiöverokantaa, kun digitaalialan verokanta on noin 9,5 prosenttia ( 62 )

81. Panee merkille tosiasiallisten verokantojen arvioinnissa käytettävät poikkeavat menetelmät, jotka eivät mahdollista tosiasiallisten verokantojen luotettavaa vertailua EU:ssa ja maailmanlaajuisesti; toteaa, että jotkin todellisia verokantoja koskevat arviot EU:ssa vaihtelevat 2,2 prosentista 30 prosenttiin ( 63 ) ; kehottaa komissiota laatimaan oman menetelmänsä ja julkaisemaan säännöllisesti tosiasialliset verokannat jäsenvaltioissa;

82. kehottaa komissiota arvioimaan nimellisverokantojen laskuun liittyvää ilmiötä ja sen vaikutusta tosiasiallisiin verokantoihin EU:ssa ja ehdottamaan korjaavia toimenpiteitä sekä EU:ssa että tarvittaessa kolmansien maiden osalta, mukaan lukien vahvat väärinkäytösten vastaiset säännöt, ulkomaisia väliyhtiöitä koskevien tiukempien sääntöjen kaltaiset suojatoimenpiteet ja verosopimusten muuttamista koskevat suositukset;

83. katsoo, että OECD:n BEPS-toimintasuunnitelman tuloksiin perustuvaan veropohjan maailmanlaajuiseen koordinointiin olisi yhdistettävä veroasteen entistä parempi koordinointi tehokkuuden parantamiseksi;

84. kehottaa jäsenvaltioita saattamaan käytännesääntötyöryhmän toimeksiannon ajan tasalle siten, että se tarkastelee yritysten voittojen tosiasiallista vähimmäisverokantaa talouden digitalisoitumisen aiheuttamiin verotuksellisiin haasteisiin liittyvän OECD:n työn seurantatoimena;

85. panee merkille Ranskan valtiovarainministerin TAX3-valiokunnan kokouksessa 23. lokakuuta 2018 antaman lausunnon tarpeesta keskustella vähimmäisverotuksen käsitteestä; pitää myönteisenä, että Ranska on valmis sisällyttämään vähimmäisverotusta koskevan keskustelun yhdeksi sen G7-puheenjohtajakauden painopisteistä vuonna 2019, kuten 12. maaliskuuta 2019 pidetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa vahvistettiin;

2.3. Suoriin veroihin liittyvä hallinnollinen yhteistyö

86. korostaa, että kesäkuusta 2014 DAC:tä on muutettu neljä kertaa;

87. kehottaa komissiota arvioimaan ja esittämään ehdotuksia DAC2:n puutteiden korjaamiseksi, erityisesti sisällyttämällä aineelliset varat ja kryptovaluutat direktiivin soveltamisalaan, määräämällä seuraamuksia sääntöjen noudattamatta jättämisestä tai rahoituslaitosten harhaanjohtavasta raportoinnista ja ottamalla huomioon useammat rahoituslaitos- ja tilityypit, joista ei nykyään raportoida, kuten eläkerahastot;

88. toistaa kehotuksensa, jonka mukaan veropäätöksiä koskevan tietojenvaihdon soveltamisalaa on laajennettava ja että komission olisi saatava tutustua tietoihin laajemmin ja kansallisten veroviranomaisten veropäätöskäytäntöjä on yhdenmukaistettava tehokkaammin;

89. kehottaa komissiota julkaisemaan nopeasti ensimmäisen arvionsa DAC3:sta tässä suhteessa ja tarkasteltava erityisesti vaihdettujen päätösten lukumäärää sekä niiden tilanteiden määrää, joissa kansalliset verohallinnot ovat päässeet käyttämään toisen jäsenvaltion hallussa olevia tietoja; pyytää, että arvioinnissa otetaan myös huomioon veropäätöksiin liittyvien keskeisten tietojen julkaisemisen vaikutus (päätösten lukumäärä, edunsaajien nimet, kustakin päätöksestä johtuva tosiasiallinen veroaste); kehottaa jäsenvaltioita julkaisemaan kansalliset veropäätöksensä;

90. pitää valitettavana, että veroasioista vastuussa oleva komission jäsen ei tunnusta tarvetta laajentaa kansallisten veroviranomaisten välistä nykyistä tietojenvaihtojärjestelmää;

91. toistaa lisäksi pyyntönsä, jonka mukaisesti olisi varmistettava yhteen tai useampaan yhteisen tai täydentävän kiinnostuksen kohteena olevaan henkilöön kohdistuvat samanaikaiset verotarkastukset (mukaan lukien yhtiöt ja niiden tytäryhtiöt), ja kehottaa lisäämään entistetään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä verotuksessa siten, että ryhmien veroasioissa esittämiin pyyntöihin velvoitetaan vastaamaan; muistuttaa, että vaikenemisoikeus suhteessa veroviranomaisiin ei koske yksinkertaisia hallinnollisia tutkimuksia, joiden yhteydessä yhteistyö on pakollista ( 64 )

92. katsoo, että koordinoitujen paikan päällä tehtävien tarkastusten ja yhteisten tarkastusten olisi sisällyttävä EU:n verohallintojen väliseen yhteistyökehykseen;

93. korostaa, että veroviranomaisten välinen tietojenvaihto ja tietojenkäsittely ja myös niiden keskuudessa tapahtuva parhaiden käytäntöjen jakaminen tehostaa verojen keräämistä; kehottaa jäsenvaltioita asettamaan etusijalle parhaiden käytäntöjen vaihdon veroviranomaisten keskuudessa, etenkin veroviranomaisten digitalisoitumisen osalta;

94. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan menettelyt digitaalista veroilmoitusten jättämisjärjestelmää varten rajat ylittävien toimintojen helpottamiseksi ja byrokratian vähentämiseksi;

95. kehottaa komissiota arvioimaan nopeasti DAC4:n täytäntöönpanoa ja sitä, onko kansallisilla verohallinnoilla tosiasiallinen pääsy toisen jäsenvaltion hallussa oleviin maakohtaisiin tietoihin; pyytää komissiota arvioimaan, miten DAC4 liittyy G20/BEPS-toimintasuunnitelman maakohtaisten tietojen vaihtoa koskevaan toimeen 13;

96. suhtautuu myönteisesti finanssitilitietojen automaattiseen vaihtoon, joka perustuu yleiseen standardiin, jonka ovat kehittäneet OECD, Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino ja Sveitsi; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita päivittämään perussopimuksen säännöksiä, jotta ne sopivat yhteen DAC:n kanssa sellaisena kuin se on muutettuna;

97. korostaa lisäksi, että edistymistä on saatu aikaan myös osallistujamaiden, niiden veroviranomaisten ja näiden virkamiesten välistä yhteistyötä tehostavalla Fiscalis 2020 -ohjelmalla; korostaa tämän alan yhteisistä toimista saatua lisäarvoa ja mahdollisen ohjelman roolia tärkeiden Euroopan laajuisten tietoteknisten järjestelmien kehittämisessä ja käyttämisessä;

98. muistuttaa jäsenvaltioita niiden perussopimuksen mukaisesta kaikista velvoitteistaan ( 65 ) ja erityisesti velvoitteesta tehdä yhteistyötä lojaalisti, vilpittömästi ja nopeasti; kehottaa sen vuoksi rajat ylittävien tapausten valossa ja erityisesti niin sanotun Cum Ex Files -järjestelyn tapauksessa, joka liittyy siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden kansalliset veroviranomaiset nimeävät keskitetyt yhteyspisteet yhteistä tutkintaa ja yhteistyötä koskevan OECD:n kansainvälisen työryhmän keskitettyjen yhteyspisteiden järjestelmän mukaisesti ( 66 ) , helpottamaan ja tehostamaan yhteistyötä verovilpin, veronkierron ja aggressiivisen verosuunnittelun torjumiseksi; kehottaa komissiota lisäksi helpottamaan ja koordinoimaan jäsenvaltioiden keskitettyjen yhteyspisteiden välistä yhteistyötä;

99. suosittelee, että jäsenvaltioiden viranomaisia, joille niiden vastapuolet muissa jäsenvaltioissa ilmoittavat mahdollisista lain rikkomisista, edellytetään antamaan hyvissä ajoin virallinen vastaanottoilmoitus ja tarvittaessa perusteltu vastaus toimista, joita on toteutettu edellä mainitun ilmoituksen jälkeen;

2.4. Osingonmaksun lopettaminen ja kuponginpesu

100. toteaa, että Cum Ex -kaupat ovat olleet tiedostettu maailmanlaajuinen ongelma vuodesta 1990 alkaen myös Euroopassa, mutta minkäänlaisiin koordinoituihin vastatoimiin ei ole ryhdytty; pitää valitettavana niin sanotussa Cum Ex Files -skandaalissa paljastuneita veropetostapauksia, joiden seurauksena jäsenvaltiot ovat menettäneet eräiden julkisuudessa esitettyjen arvioiden mukaan jopa 55,2 miljardin euroa; korostaa, että Euroopan journalistien konsortion mukaan Saksan, Tanskan, Espanjan, Italian ja Ranskan väitetään olevan pääasiallisia markkinoita Cum Ex -kaupankäyntijärjestelmille, ja niiden jälkeen seuraavina tulevat Belgia, Suomi, Puola, Alankomaat, Itävalta ja Tšekin tasavalta;

101. korostaa, että verojärjestelmien mutkikkuus voi johtaa lainsäädännön porsaanreikiin, jotka voivat edistää Cum Ex -skandaalien kaltaisia veropetosjärjestelyjä;

102. panee merkille, että Cum Ex- ja Cum -järjestelmien ympärille keskittynyt järjestelmällinen petostoiminta oli mahdollista osittain siksi, että jäsenvaltioiden asiasta vastaavat viranomaiset eivät tarkastaneet asianmukaisella tavalla veroista maksettavien korvausten hakemuksia ja että osakkeiden todellisesta omistajuudesta ei ole selkeää ja kattavaa kuvaa; kehottaa jäsenvaltioita antamaan kaikille asianomaisille viranomaisille mahdollisuuden tutustua kattaviin ja ajantasaisiin tietoihin osakkeiden omistajuudesta; kehottaa komissiota arvioimaan, tarvitaanko tässä asiassa EU:n tason toimia ja esittämään lainsäädäntöehdotuksen, jos se on arvioinnin perusteella tarpeen;

103. korostaa, että paljastukset vaikuttavat kertovan mahdollisista puutteista kansallisissa verolainsäädännöissä ja jäsenvaltioiden viranomaisten nykyisissä tiedonvaihto- ja yhteistyöjärjestelmissä; kehottaa jäsenvaltioita käyttämään tehokkaasti kaikkia viestintäkanavia, kansallista dataa ja tehostetun tietojenvaihtojärjestelmän kautta saataville asetettuja tietoja;

104. korostaa, että Cum Ex Files -skandaalin rajat ylittäviin näkökohtiin olisi puututtava monenvälisesti; varoittaa, että uusien tietojenvaihtoa koskevien kahdenvälisten sopimusten ja kahdenvälisten yhteistyömekanismien käyttöönotto yksittäisten jäsenvaltioiden välillä monimutkaistaisi entisestään jo nyt monimutkaista kansainvälisten sääntöjen verkostoa, loisi sääntöihin uusia porsaanreikiä ja heikentäisi avoimuutta;

105. kehottaa kaikkia jäsenvaltioita tutkimaan perusteellisesti ja analysoimaan osingonmaksuja koskevia käytäntöjä omalla lainkäyttöalueellaan, kartoittamaan verolainsäädäntöjensä porsaanreiät, jotka luovat mahdollisuuksia veropetosten tekijöille ja verojen välttelijöille, ja kehottaa analysoimaan näiden käytäntöjen mahdollista rajat ylittävää ulottuvuutta ja tekemään lopun kaikista haitallisista verokäytännöistä; kehottaa jäsenvaltioita vaihtamaan kokemuksia parhaista käytännöistä tällä alalla;

106. kehottaa jäsenvaltioita ja niiden rahoitusvalvontaviranomaisiaan arvioimaan tarvetta kieltää yksinomaan verotuksellisista syistä sovellettavat rahoituskäytännöt, kuten osinkokeinottelu tai osingonmaksun lopettaminen ja vastaavat järjestelyt, ellei liikkeeseenlaskija pysty todistamaan, että näillä rahoituskäytännöillä on olennainen taloudellinen tarkoitus, joka ei ole perusteeton veronpalautus ja/tai veronkierto; kehottaa unionin lainsäätäjiä arviomaan mahdollisuutta ottaa tällainen toimenpide käyttöön unionin tasolla;

107. kehottaa komissiota välittömästi käynnistämään ehdotuksen laatimisen Europolin yhteyteen perustettavista rahoitusalaa tutkivista eurooppalaisista poliisivoimista, joilla olisi omat tutkintavaltuudet, ja rajojen yli tapahtuvien verotutkimusten eurooppalaisesta kehyksestä;

108. toteaa Cum Ex -skandaalin osoittavan, että EU:n jäsenvaltioiden veroviranomaisten välistä yhteistyötä on kiireellisesti parannettava, etenkin tietojenvaihdon alalla; kehottaa jäsenvaltioita tehostamaan yhteistyötään Cum Ex- ja tarvittaessa Cum -tyyppisten veropetos- ja veronkiertojärjestelyjen havaitsemisessa, pysäyttämisessä, tutkimisessa ja niistä syytteeseen asettamisessa, parhaiden käytäntöjen vaihto mukaan luettuna, sekä tukemaan tarvittaessa EU:n tason ratkaisuja;

2.5. Yhtiöveroon liittyvä avoimuus

109. suhtautuu myönteisesti DAC4-direktiivin hyväksymiseen, sillä siinä säädetään maakohtaisesta raportoinnista veronviranomaisille BEPS-toimintasuunnitelman toimen 13 standardin mukaisesti;

110. palauttaa mieliin, että julkinen maakohtainen raportti on yksi keskeisistä keinoista lisätä yritystietojen avoimuutta; korostaa, että tiettyjen yritysten ja alojen julkinen maakohtainen raportti toimitettiin lainsäätäjille juuri Panama-papereiden skandaalin jälkeen 12. huhtikuuta 2016 ja että parlamentti hyväksyi sitä koskevan kantansa 4. heinäkuuta 2017 ( 67 ) ; palauttaa mieliin, että parlamentti kehotti laajentamaan kaupallisesti arkaluonteisia tietoja koskevan raportoinnin ja niiden suojelun soveltamisalaa siten, että otetaan asianmukaisesti huomioon EU:n yritysten kilpailukyky;

111. muistuttaa Euroopan parlamentin kannasta PANA-valiokunnan suosituksissa, joissa vaaditaan kunnianhimoista julkista maakohtaista raportointia, jotta voidaan lisätä monikansallisten yritysten verotuksen läpinäkyvyyttä ja julkista valvontaa; kehottaa neuvostoa pyrkimään yhteisymmärrykseen julkisen maakohtaisen raportoinnin hyväksymiseksi, koska tämä on keskeinen toimenpide yritysten verotietojen läpinäkyvyyden lisäämiseksi kaikkien kansalaisten suuntaan;

112. pitää valitettavana, että vuodesta 2016 lähtien neuvostossa ei ole edistytty eikä tehty yhteistyötä asiassa; kehottaa neuvostoa edistymään nopeasti tässä asiassa niin, että se aloittaa neuvottelut parlamentin kanssa;

113. muistuttaa, että julkinen valvonta on hyödyllistä tutkijoille ( 68 ) , tutkiville journalisteille, investoijille ja muille sidosryhmille, jotta voidaan asianmukaisesti arvioida riskejä, vastuita ja mahdollisuuksia oikeudenmukaisen yrittäjyyden edistämiseksi; palauttaa mieliin, että vastaavia säännöksiä on jo olemassa direktiivin 2013/36/EU (CDR IV) ( 69 ) 89 artiklassa pankkialan osalta sekä kaivannaisteollisuuden ja puunjalostusteollisuuden osalta direktiivissä 2013/34/EU ( 70 ) ; toteaa, että jotkin yksityiset sidosryhmät kehittävät vapaaehtoisesti verotuksen avoimuutta lisääviä uusia raportointivälineitä, kuten globaaleja tiedonantovaatimuksia koskevan aloitteen mukainen standardi ”Disclosure on tax and payments to governments”, osana yritysten yhteiskuntavastuuta koskevaa toimintapolitiikkaansa;

114. muistuttaa, että yritysverojärjestelmien avoimuutta koskevien toimenpiteiden on katsottava liittyvän sijoittautumisvapautta koskevaan SEUT 50 artiklan 1 kohtaan, joten edellä mainittu artikla on asianmukainen oikeusperusta julkiselle maakohtaiselle raportille, kuten 12. huhtikuuta 2016 julkaistussa komission vaikutustenarvioinnissa (COM(2016)0198) todetaan;

115. toteaa, että ottaen huomioon kehitysmaiden rajalliset mahdollisuudet täyttää vaatimukset nykyisten tietojenvaihtomenettelyjen avulla, avoimuus on erityisen tärkeää, koska se helpottaa niiden verohallintojen tiedonsaantia;

2.6. Valtiontukisäännöt

116. palauttaa mieliin, että yritysten välittömän verotuksen ala kuuluu valtiontukien soveltamisalaan ( 71 ) , jos verotuksellisilla toimenpiteillä aiheutetaan veronmaksajien välistä syrjintää päinvastoin kuin yleisluonteisilla verotuksellisilla toimenpiteillä, joita sovelletaan yrityksiin erittelemättä;

117. kehottaa komissiota ja erityisesti kilpailun pääosastoa arvioimaan mahdollisia toimenpiteitä, joilla jäsenvaltiot saadaan pidättymään tällaisten veroetujen muodossa olevien valtiontukien myöntämisestä;

118. on tyytyväinen siihen, että komissio soveltaa kuluvalla toimikaudellaan ennakoivaa ja avointa lähestymistapaa laitonta valtiontukea koskeviin tutkimuksiin ja että tämän seurauksena komissio on saattanut päätökseen useita korkean profiilin tapauksia;

119. pitää valitettavana, että yritykset voivat tehdä hallitusten kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne eivät maksa tietyissä maissa juuri lainkaan veroja siitä huolimatta, että ne harjoittavat siellä merkittävää liiketoimintaa; kiinnittää tässä yhteydessä huomiota Alankomaiden verotuloviranomaisen ja Royal Dutch Shell plc -yhtiön väliseen verotuspäätökseen, joka näyttäisi loukkaavan Alankomaiden verotuslainsäädäntöä ja joka on annettu vain sillä perusteella, että päätoimipaikka sijaitsee Alankomaissa kahden edellisen emoyrityksen yhdistymisen jälkeen, minkä seurauksena yritykselle myönnetään vapautus Alankomaissa perittävästä osinkojen lähdeverosta; toteaa, että samalla viimeaikaisten tutkimusten perusteella näyttää siltä, ettei yritys maksa Alankomaihin myöskään liikevoittoveroa; toistaa komissiolle esittämänsä kehotuksen tutkia tätä mahdollisesti laitonta valtiontukea koskevaa tapausta;

120. suhtautuu myönteisesti siihen, että vuodesta 2014 komissio on tutkinut jäsenvaltioiden veropäätöskäytäntöjä, seurannut tiettyjen yhtiöiden suotuisaan verokohteluun liittyviä syytöksiä ja aloittanut vuodesta 2014 alkaen yhdeksän virallista tutkintaa, joista kuudessa todettiin, että veropäätös oli laiton valtiontuki ( 72 ) ; toteaa, että yksi tutkinta lopetettiin johtopäätökseen, että tiettyjen voittojen kaksinkertainen verottamatta jättäminen ei ollut valtiontukea ( 73 ) , kun taas kahta muuta jatketaan ( 74 )

121. pitää valitettavana, että lähes viisi vuotta LuxLeaks-paljastusten jälkeen komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn ( 75 ) vain yhdestä niistä Luxemburgin tekemistä yli 500 veropäätöksestä, jotka julkistettiin osana tutkivien journalistien kansainvälisen yhteenliittymän (ICIJ) johtamaa LuxLeaks-tutkintaa;

122. toteaa, että siitä huolimatta, että komissio totesi McDonald’sin hyötyneen tiettyjen sen tuotteiden kaksinkertaisesta verottamatta jättämisestä, EU:n valtiontukisääntöjen mukaista päätöstä ei voitu antaa, koska komissio totesi, että kaksinkertainen verottamatta jättäminen johtuu Luxemburgin ja Yhdysvaltojen verolakien yhteensopimattomuudesta sekä Luxemburgin ja Yhdysvaltojen kaksinkertaista verotusta koskevasta sopimuksesta ( 76 ) ; ottaa huomioon Luxemburgin ilmoituksen tarkistaa kaksinkertaista verotusta koskevia sopimuksiaan kansainvälisen verotusoikeuden mukaiseksi;

123. on huolissaan siitä, että komission päätöksen mukaan McDonald’s-yhtiön kaksinkertainen verottamatta jättäminen sai alkunsa Luxemburgin ja Yhdysvaltojen verolakien yhteensopimattomuudesta sekä Luxemburgin ja Yhdysvaltojen välisestä kaksinkertaista verotusta koskevasta sopimuksesta, ja toteaa, että McDonald’s sai hyötyä keinottelemalla eri oikeudenkäyttöalueiden välillä; on lisäksi huolissaan siitä, että EU mahdollistaa tällaisen mielivaltaisen veronkierron;

124. on huolissaan kaikille jäsenvaltioille maksamatta jääneiden verojen määrästä pitkällä aikavälillä ( 77 ) ; palauttaa mieliin, että laittoman tuen takaisinperinnän tarkoituksena on palauttaa pysyvä tilanne ja että takaisin maksettavan tuen tarkan määrän laskeminen on osa kansallisille viranomaisille kuuluvan velvoitteen täytäntöönpanoa; kehottaa komissiota arvioimaan ja vahvistamaan toteuttamiskelpoisia vastatoimia, sakot mukaan lukien, jotta voidaan auttaa estämään se, että jäsenvaltiot tarjoavat valikoivaa suotuisaa verokohtelua, joka on valtiontukea ja EU:n sääntöjen vastaista;

125. kehottaa jälleen komissiota laatimaan suuntaviivat, joissa selvennetään, mikä on verotukseen liittyvää valtiontukea ja ”asianmukaista” siirtohinnoittelua; kehottaa komissiota myös poistamaan oikeudellisen epävarmuuden sekä sääntöjä noudattavilta veronmaksajilta että verohallinnoilta ja laatimaan sen mukaisesti kattavat jäsenvaltioiden verokäytäntöjä koskevat puitteet;

126. pitää valitettavana, että komissio ei ole onnistunut käyttämään valtiontukisääntöjä sellaisia verotoimenpiteitä vastaan, jotka vääristävät vakavasti kilpailua, ja että se soveltaa näitä sääntöjä vain valikoiduissa tapauksissa, joiden ominaispiirteet ovat erityisiä, muuttaakseen asianomaisen valtion käytännön; kehottaa komissiota toteuttamaan kaikki toimenpiteet aiheettoman valtiontuen takaisinperimiseksi, myös kaikkien LuxLeaks-skandaalin yhteydessä mainittujen yritysten osalta, jotta toimintaedellytyksiä saadaan tasoitettua; kehottaa komissiota antamaan jäsenvaltioille ja markkinatoimijoille lisäohjeita valtiontukisääntöjen soveltamisesta ja siitä, mitä se merkitsee yritysten verosuunnittelukäytännöille;

127. kehottaa uudistamaan kilpailulainsäädäntöä valtiontukisääntöjen soveltamisalan laajentamiseksi, jotta voidaan torjua entistä ponnekkaammin monikansallisten yritysten haitallista verotuksellista valtiontukea, johon sisältyy veropäätöksiä;

2.7. Postilaatikkoyhtiöt

128. toteaa, että ei ole olemassa yhtä ainoaa määritelmää postilaatikkoyhtiölle, toisin sanoen yhtiöille, jotka on rekisteröity oikeudenkäyttöalueelle ainoastaan verojen välttelyä tai veronkiertoa varten ja joilla ei ole merkittävää taloudellista läsnäoloa; korostaa kuitenkin, että postilaatikkoyhtiöiden leviämisen tunnistamisen ja torjumisen välineinä voitaisiin käyttää taloudellisen toiminnan tai yrityksessä työskentelevän henkilöstön fyysisen läsnäolon kaltaisia yksinkertaisia kriteereitä; muistuttaa, että määritelmän on oltava selvä;

129. korostaa, että kuten rajatylittävistä yhtiömuodon muutoksista, sulautumisista ja jakautumisista annetun direktiivin muuttamisesta käytäviä toimielinten välisiä neuvotteluja koskevassa parlamentin kannassa ehdotettiin ( 78 ) , jäsenvaltioita olisi vaadittava varmistamaan, että rajatylittävät yhtiömuodon muutokset vastaavat aidon taloudellisen toiminnan todellista harjoittamista, mukaan luettuna digitaaliala, jotta vältetään postilaatikkoyhtiöiden perustaminen;

130. kehottaa jäsenvaltioita vaatimaan tiettyjen taloudellisten tietojen vaihtamista toimivaltaisten viranomaisten välillä ennen rajatylittävien muutosten, sulautumisten tai jakautumisten toteuttamista;

131. suosittaa, että offshore-rakenteen perustavan tahon olisi esitettävä toimivaltaisille viranomaisille legitiimit syyt tällaiseen päätökseen, jotta varmistetaan, että offshore-tilejä ei käytetä rahanpesu- tai veronkiertotarkoituksiin;

132. vaatii, että todelliset omistajat on ilmoitettava veroviranomaisille;

133. korostaa, että kansallisia toimenpiteitä, joilla kielletään erityisesti kaupalliset suhteet postilaatikkoyhtiöihin; korostaa erityisesti Latvian lainsäädäntöä, jossa määritellään postilaatikkoyhtiö yhteisöksi, jolla ei ole varsinaista taloudellista toimintaa, ja jos se ei voi todistaa toisin asiakirjojen avulla, se rekisteröidään lainkäyttöalueelle, jossa yhtiöitä ei edellytetä toimittamaan tilinpäätöstä, ja/tai sellaiseksi, että sillä ei ole toimipaikkaa kotimaassaan; toteaa kuitenkin, että EU:n lainsäädännön mukaisesti postilaatikkoyhtiöiden kieltämistä Latviassa ei voida käyttää sellaisten postilaatikkoyhtiöiden kieltämiseen, joiden kotipaikka on EU:n jäsenvaltiossa, koska tätä pidettäisiin syrjivänä ( 79 ) ; kehottaa komissiota ehdottamaan nykyiseen EU:n lainsäädäntöön muutoksia, jotka mahdollistaisivat postilaatikkoyhtiöiden kieltämisen, vaikka niiden kotipaikka on EU:n jäsenvaltiossa;

134. korostaa, että huomattava osuus maahan tulevista ja maasta lähtevistä suorista ulkomaisista sijoituksista prosentteina seitsemän jäsenvaltion (Belgia, Kypros, Unkari, Irlanti, Luxembourg, Malta ja Alankomaat) BKT:stä voidaan vain pieneltä osin selittää todellisella taloudellisella toiminnalla, jota harjoitetaan näissä jäsenvaltioissa ( 80 )

135. korostaa suorien ulkomaisten sijoitusten huomattavaa osuutta useissa jäsenvaltioissa, erityisesti Maltassa, Kyproksessa, Alankomaissa ja Irlannissa ( 81 ) ; toteaa, että tällaiset suorat ulkomaiset sijoitukset ovat yleensä sellaisten erillisyhtiöiden hallussa, joiden avulla usein hyödynnetään porsaanreikiä; kehottaa komissiota arvioimaan sellaisten erillisyhtiöiden roolia, joiden hallussa on suoria ulkomaisia sijoituksia;

136. toteaa, että taloudelliset indikaattorit, kuten epätavallisen korkea suorien ulkomaisten sijoitusten määrä sekä erillisyhtiöiden hallussa olevat suorat ulkomaiset sijoitukset, ovat aggressiivisen verosuunnittelun indikaattoreita ( 82 )

137. toteaa, että ATAD:n veronkierron vastaiset säännöt (keinotekoiset järjestelyt) kattavat postilaatikkoyhtiöt, kun taas yhteisellä yhtiöveropojalla ja yhteisellä yhdistetyllä yhteisöveropohjalla varmistettaisiin, että tulo kohdistetaan sinne, missä todellista taloudellista toimintaa harjoitetaan;

138. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan käyttöön koordinoidut, sitovat ja täytäntöönpanokelpoiset merkittävää taloudellista toimintaa koskevat vaatimukset sekä menotestit;

139. kehottaa komissiota suorittamaan kahden vuoden kuluessa toisiinsa liittyvien lainsäädännöllisten ja poliittisten aloitteiden toimivuustarkastukset, joissa pyritään puuttumaan postilaatikkoyhtiöiden käyttöön verovilpin, veronkierron, aggressiivisen verosuunnittelun ja rahanpesun yhteydessä;

3. Arvonlisävero

140. korostaa, että ALV-sääntöjen yhdenmukaistaminen EU:n tasolla on ehdottoman välttämätöntä sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan vuoksi ja kilpailun vääristymisen estämiseksi ( 83 )

141. korostaa, että arvonlisävero on kansallisten talousarvioiden tärkeä verotulojen lähde; toteaa, että vuonna 2016 arvonlisäverotulot 28 jäsenvaltion EU:ssa olivat 1 044 miljardia euroa, joka on 18 prosenttia kaikista jäsenvaltioiden verotuloista; toteaa, että vuonna 2017 EU vuotuinen talousarvio oli 157 miljardia euroa;

142. pitää kuitenkin valitettavana, että joka vuosi suuri määrä odotettuja arvonlisäverotuloja menetetään petoksen takia; korostaa, että komission tilastojen mukaan arvonlisäverokuilu (jolla tarkoitetaan odotettujen alv-tulojen ja todellisuudessa kannettujen alv-tulojen eroa, jonka avulla saadaan arvio paitsi petoksista myös konkursseista, laskuvirheistä ja veronkierrosta joutuvasta alv-tulojen menetyksestä) vuonna 2016 oli 147 miljardia euroa, mikä on yli 12 prosenttia odotettujen arvonlisäverotulojen kokonaismäärästä ( 84 ) , vaikka tilanne monissa jäsenvaltioissa on paljon huonompi ja arvonlisäkuilu niissä miltei 20 prosenttia tai enemmän, mikä tuo esiin huomattavan jäsenvaltioiden eron niiden tavassa hoitaa arvonlisäverokuilua;

143. toteaa, että komissio arvioi, että noin 50 miljardia euroa – tai 100 euroa EU:n kansalaista kohti vuodessa – menetetään rajat ylittävissä arvonlisäveropetoksissa ( 85 ) ; toteaa, että Europol arvioi, että noin 60 miljardin suuruinen arvonlisäveropetos liittyy järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja terrorismin rahoitukseen; panee merkille arvonlisäverojärjestelmien yhdenmukaistamisen ja yksinkertaistamisen lisääntymisen EU:ssa, vaikka jäsenvaltioiden välinen yhteistyö ei ole vielä riittävää eikä tehokasta; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita vahvistamaan yhteistyötään arvonlisäveropetosten torjunnan tehostamiseksi; kehottaa seuraavaa komissiota asettamaan lopullisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönoton ja täytäntöönpanon etusijalle parantaakseen sitä;

144. kehottaa laatimaan luotettavia tilastoja, joissa arvioidaan arvonlisäverokuilua; korostaa, että EU:ssa tarvitaan tietojenkeruuta ja jakamista koskeva yhteinen lähestymistapa; kehottaa komissiota varmistamaan, että jäsenvaltioissa kootaan ja julkaistaan säännöllisesti yhdenmukaistettuja tilastoja;

145. korostaa, että petosten tekijät ovat käyttäneet väärin nykyisen (väliaikaisen) arvonlisäverojärjestelmän ominaispiirrettä, jonka mukaisesti verovapautusta sovelletaan unionin sisäisiin toimituksiin ja vientiin, erityisesti arvonlisäveroa koskevissa karusellipetoksissa tai yhteisön sisäisissä missing trader -petoksissa (MTIC);

146. panee merkille, että komission mukaan yritykset, jotka käyvät kauppaa rajojen yli, kärsivät nykyään säännösten noudattamiseen liittyvistä kustannuksista, jotka ovat 11 prosenttia korkeammat kuin yrityksillä, jotka käyvät kauppaa ainoastaan kotimaassa; toteaa, että erityisesti pk-yritykset kärsivät suhteettomista arvonlisäveron noudattamiseen liittyvistä kustannuksista, mikä on yksi syistä, joiden vuoksi ne hyödyntävät sisämarkkinoiden etuja edelleen kovin varovasti; pyytää komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään ratkaisuja rajat ylittävään kauppaan liittyvien arvonlisäverokustannusten pienentämiseksi;

3.1. Arvonlisäverokehyksen nykyaikaistaminen

147. suhtautuu sen vuoksi myönteisesti 6. huhtikuuta 2016 laadittuun arvonlisäveron uudistamista koskevaan komission toimintasuunnitelmaan ja komission joulukuusta 2016 alkaen hyväksymään 13 lainsäädäntöehdotukseen, joissa käsitellään siirtymistä lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään, poistetaan arvonlisäveron esteet sähköisessä kaupankäynnissä, tarkistetaan pk-yritysten arvonlisäverojärjestelmään, nykyaikaistetaan arvonlisäveroastetta koskevia toimintapolitiikkoja ja puututaan arvonlisäverokuiluun;

148. on tyytyväinen siihen, että televiestintäpalveluita, radio- ja televisiolähetyspalveluita ja sähköisiä palveluita koskeva arvonlisäveron erityisjärjestelmä (MOSS) otettiin käyttöön vuonna 2015 arvonlisäveron vapaaehtoista rekisteröintiä, ilmoittamista ja maksamista varten; on tyytyväinen, että MOSSia laajennetaan loppukuluttajien ulottuville sekä muihin hyödykkeisiin ja palveluihin 1. tammikuuta 2021 alkaen;

149. toteaa, että komissio arvio, että arvonlisäveron uudistamisen odotetaan vähentävän byrokratiaa 95 prosentilla, mikä on arvioilta noin miljardi euroa;

150. suhtautuu myönteisesti siihen, että neuvosto hyväksyi 5. joulukuuta 2017 uudet säännöt, joiden mukaisesti verkkoyritysten on helpompaa noudattaa arvonlisäveroon liittyviä velvoitteita; suhtautuu myönteisesti siihen, että neuvosto otti huomioon parlamentin kannan, joka koskee sitä, että verkkoalustoille asetetaan vastuu arvonlisäveron kantamisesta niiden välittämän etämyynnin osalta; katsoo, että tällä toimenpiteellä varmistetaan muiden kuin EU:n yritysten tasapuoliset toimintaedellytykset, koska useat tavarat, joita tuodaan etämyyntiä varten, tulevat EU:hun arvonlisäverotta; kehottaa jäsenvaltioita panemaan uudet säännöt asianmukaisesti täytäntöön vuoteen 2021 mennessä;

151. suhtautuu myönteisesti 4. lokakuuta 2017 ( 86 ) ja 24. toukokuuta 2018 hyväksyttyihin lopullista arvonlisäverojärjestelmää koskeviin ehdotuksiin ( 87 ) ; suhtautuu myönteisesti erityisesti komission ehdotukseen, jonka mukaisesti määräpaikkaperiaatetta sovelletaan verotukseen, mikä tarkoittaa, että arvonlisävero maksettaisiin loppukuluttajan jäsenvaltiossa sovellettavan määrän mukaisesti;

153. kehottaa neuvostoa varmistamaan, että luotettavan veronmaksajan asema on johdonmukainen tulliviranomaisen myöntämän valtuutetun talouden toimijan (AEO) aseman kanssa;

154. kehottaa koordinoimaan luotettavan veronmaksajan aseman määrittelemistä EU:n vähimmäistasoisen avoimuusperiaatteiden mukaisesti ja takaamaan, että komissio suorittaa säännöllisen arvioinnin siitä, miten jäsenvaltiot myöntävät luotettavan veronmaksajan aseman; kehottaa jäsenvaltioiden veroviranomaisia vaihtamaan yhdenmukaisuuden ja yhteisten vaatimusten edistämiseksi tietoja tapauksista, joissa luotettavan veronmaksajan asemaa ei ole myönnetty tietyille yhtiöille;

155. suhtautuu myönteisesti lisäksi pk-yrityksiä koskevien erityisjärjestelyjen uudistamiseen ( 92 ) , joka on keskeisessä asemassa varmistettaessa tasapuoliset toimintaedellytykset, koska arvonlisäveron vapautusjärjestelmät koskevat nykyisin ainoastaan kotimaisia toimijoita ja voivat pienentää pk-yritysten arvonlisäverosäännösten noudattamiseen liittyviä kustannuksia; kehottaa neuvostoa ottamaan 11. syyskuuta 2018 annetun parlamentin lausunnon ( 93 ) huomioon erityisesti siltä osin kuin on kyse pk-yrityksiä koskevan hallinnollisen yksinkertaistamisen edistämisestä; kehottaa sen vuoksi komissiota perustamaan verkkoportaalin, jonka kautta pk-yritykset, jotka haluavat hyödyntää verovapautusta jossakin toisessa jäsenvaltiossa, on rekisteröidyttävä ja toteuttamaan keskitetyn palvelupisteen, jonka kautta pienet yritykset voivat hake arvonlisäveron palautusta eri jäsenvaltiosta kuin siitä, jossa ne harjoittavat toimintaansa;

156. panee merkille hyväksytyn komission ehdotuksen yleisen käännetyn verovelvollisuuden mekanismista ( 94 ) , joka mahdollistaa väliaikaiset poikkeukset arvonlisäverosäännöksistä ennen kaikkea karusellipetosten estämiseksi jäsenvaltioissa, joihin tämä petostyyppi eniten vaikuttaa; kehottaa komissiota valvomaan tarkasti uuden lainsäädännön noudattamista, mahdollisia riskejä ja seurauksia; korostaa kuitenkin, että yleinen käännetyn verovelvollisuuden mekanismi ei saa viivästyttää lopullisen arvonlisäverojärjestelmän ripeää täytäntöönpanoa;

157. toteaa, että sähköisen kaupankäynnin yleistymisen voi usein aiheuttaa haasteen veroviranomaisille esimerkiksi siksi, että EU:ssa ei ole myyjän verotunnistetta ja arvonlisäveroilmoitus tehdään selvästi todellista arvoa alemmaksi; suhtautuu sen vuoksi myönteisesti siihen, että komission 11. joulukuuta 2018 tekemän tavaroiden etämyyntiin liittyvän täytäntöönpanosääntöehdotuksen (COM(2018)0819 ja COM(2018)0821) hengen mukaisesti vuodesta 2021 alkaen verkkoalustoilla on vastuu sen varmistamisesta, että EU:n ulkopuolisten yritysten niiden alustoilla EU:n kuluttajille myymistä tavaroista maksetaan arvonlisäveroa;

158. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita seuraamaan verkkokaupan transaktioita, joihin osallistuu EU:n ulkopuolelle sijoittautuneita myyjiä, jotka eivät tee arvonlisäveroilmoitusta (esimerkiksi hyödyntämällä aiheettomasti sääntöä ”näyte”) tai aliarvioivat harkitusti tavaran arvon välttääkseen arvonlisäveron kokonaan tai pienentääkseen sitä; katsoo, että tällaiset käytännöt vaarantavat EU:n sisämarkkinoiden yhtenäisyyden ja moitteettoman toiminnan; kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia, jos tämä on tarkoituksenmukaista ja tarpeen;

3.2. Arvonlisäverokuilu, arvonlisäveropetosten torjunta ja arvonlisäveroa koskeva hallinnollinen yhteistyö

159. kehottaa jälleen kiinnittämään huomiota verokuiluun vaikuttaviin tekijöihin, kuten arvonlisäveroon;

160. suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio aloitti 8. maaliskuuta 2018 rikkomismenettelyn Kyprosta, Kreikkaa ja Maltaa vastaan ja 8. marraskuuta 2018 Italiaa ja Mansaarta vastaan huvialusten ja lentokoneiden hankintaan liittyvistä väärinkäytöksistä arvonlisäveron osalta varmistaakseen, että ne lopettavat laittoman suotuisan verokohtelun tarjoamisen yksityisille huvialuksille ja lentokoneille, mikä vääristää kilpailua merenkulun alalla;

161. suhtautuu myönteisesti asetuksen (EU) N:o 904/2010 muuttamiseen hallinnollista yhteistyötä arvonlisäveron alalla tehostavien toimenpiteiden osalta; suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio on tehnyt 10 jäsenvaltioon tarkastuskäyntejä vuonna 2017, ja erityisesti äskettäiseen suositukseen arvolisäverotietojen vaihtojärjestelmän (VIES) luotettavuuden parantamisesta;

162. panee merkille, että komissio on hiljattain ehdottanut valvontavälineiden lisäämistä Eurofiscille ja sen roolin vahvistamista sekä sellaisten mekanismien käyttöönottoa, joilla voidaan lisätä tullien ja veroviranomaisten yhteistyötä; kehottaa jäsenvaltioita osallistumaan aktiivisemmin Eurofiscin transaktioiden verkostoanalyysijärjestelmään (TNA);

163. katsoo, että kaikkien jäsenvaltioiden osallistumisen Eurofisc-järjestelmään on oltava pakollista ja ehto EU:n rahoituksen saamiselle; yhtyy Euroopan tilintarkastustuomioistuimen näkemykseen arvonlisäveron korvaamisesta koheesiomenoilla ( 95 ) ja EU:n petostentorjuntaohjelmasta ( 96 )

164. kehottaa komissiota tutkimaan mahdollisuuksia kerätä rajat ylittäviä arvonlisäverotietoja ja ilmoittaa niistä reaaliaikaisesti jäsenvaltioissa, koska siten voitaisiin lisätä Eurofiscin vaikuttavuutta ja kehittää uusia strategioita arvonlisäveropetosten torjumiseksi; kehottaa kaikkia toimivaltaisia viranomaisia käyttämään erilaisia tilasto- ja tiedonrikastusteknologioita poikkeamien, epäilyttävien suhteiden ja mallien havaitsemiseksi, jotta verovirastoilla on paremmat mahdollisuudet puuttua ennaltaehkäisevästi, kohdistetusti ja kustannustehokkaasti erilaisiin sääntöjenvastaisiin toimintatapoihin;

165. suhtautuu myönteisesti taloudellisten etujen suojaamista koskevan direktiivin ( 97 ) hyväksymiseen, koska siinä selkiytetään jäsenvaltioiden, Eurojustin, Euroopan syyttäjänviraston (EPPO), Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) ja komission välistä rajat ylittävää yhteistyötä ja keskinäistä oikeusapua arvonlisäveropetosten torjunnassa; kehottaa EPPOa, OLAFia, Eurofiscia, Europolia ja Eurojustia tekemään tiivistä yhteistyötä arvonlisäveropetosten torjumiseen liittyvien toimien koordinoinnissa sekä uusien petollisten menettelyjen tunnistamisessa ja niihin vastaamisessa;

166. korostaa kuitenkin hallinto-, oikeus- ja lainvalvontaviranomaisten entistä paremman yhteistyön tarvetta EU:ssa, kuten asiantuntijat korostivat 28. kesäkuuta 2018 pidetyssä kuulemistilaisuudessa ja TAX3-valiokunnan tilaamassa tutkimuksessa;

167. suhtautuu myönteisesti komission tiedonantoon, jonka mukaisesti EPPOn toimivaltuuksia laajennetaan rajat ylittäviin terrorismirikoksiin; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että EPPO voi aloittaa toimintansa mahdollisimman nopeasti ja viimeistään vuoteen 2022 mennessä ja varmistamaan tiiviin yhteistyön niiden instituutioiden kanssa, joiden kanssa se jo toimii, sekä unionin taloudellisten etujen edistämisestä vastaavien unionin toimielinten ja virastojen kanssa; kehottaa määräämään esimerkinomaisia, varoittavia ja oikeasuhteisia seuraamuksia; katsoo, että kaikkia järjestelmälliseen arvonlisäveropetokseen osallistuvia olisi rankaistava ankarasti rankaisemattomuuden mielikuvan välttämiseksi;

168. katsoo, että yksi keskeisimmistä seikoista, jonka vuoksi arvonlisäveroon liittyvää petollista käyttäytymistä tapahtuu on rahallinen voitto, jonka petoksen tekijä voi saada; kehottaa sen vuoksi komissiota analysoimaan asiantuntijoiden tekemää ehdotusta ( 98 ) , jonka mukaisesti rajat ylittävä transaktiotiedot sijoitetaan lohkoketjuun ja käytetään turvallisia digitaalisia valuuttoja, joita voidaan käyttää ainoastaan arvonlisäverojen maksuun (yksi käyttötarkoitus) paperirahan käyttämisen sijaan;

169. suhtautuu myönteisesti siihen, että neuvosto on puuttunut tuontiin liittyviin petoksiin ( 99 ) ; katsoo, että tulli-ilmoituksista saatujen tietojen asianmukainen tallentaminen VIES-järjestelmään antaa määräjäsenvaltioille mahdollisuuden verrata tulli- ja arvonlisäverotietoja sen varmistamiseksi, että arvonlisävero on maksettu määräjäsenvaltiossa; kehottaa jäsenvaltioita panemaan tämän uuden lainsäädännön täytäntöön tehokkaasti ja ajoissa 1. tammikuuta 2020 mennessä;

170. katsoo, että vero- ja tulliviranomaisten välistä hallinnollista yhteistyötä on varaa parantaa ( 100 ) ; kehottaa jäsenvaltioita valtuuttamaan Eurofiscin kehittämään uusia strategioita, joiden avulla voidaan jäljittää sellaisia tullimenettelyn 42:n piiriin kuuluvia tuotteita, joista maahantuoja menettelyn perusteella saa vapautuksen arvonlisäverosta silloin, kun maahantuodut tuotteet on tarkoitettu vietäviksi yritysasiakkaalle muuhun jäsenvaltioon kuin maahantuontijäsenvaltioon;

171. korostaa, että on tärkeää panna täytäntöön viidennen rahanpesunvastaisen direktiivin mukainen yritysten tosiasiallisten omistajien rekisteri, koska se on tärkeä väline arvonlisäveropetosten torjunnassa; kehottaa jäsenvaltioita tehostamaan tällaisia petoksia käsittelevien poliisivoimien, veropalvelujen, syyttäjien ja tuomareiden osaamista ja pätevyyttä;

172. on huolissaan TAX3-valiokunnan tilaaman tutkimuksen tuloksista ( 101 ) , joissa todetaan, että komission ehdotukset vähentävät petoksia, mutta eivät poista niitä; panee merkille, että aliarvostukseen liittyvää kysymystä ja EU:n sääntöjen täytäntöönpanoa yleensä muiden kuin EU:ssa verotettavien henkilöiden tapauksessa ei ratkaista; kehottaa komissiota selvittämään vaihtoehtoja veronkantomenetelmiä näiden toimitusten osalta pitkällä aikavälillä; korostaa, että muiden kuin EU:ssa verotettavien henkilöiden vilpittömään mieleen luottaminen EU:n arvonlisäveron kantamisessa ei ole kestävä vaihtoehto; katsoo, että tällaista vaihtoehtoista keruumallia ei pitäisi kohdistaa ainoastaan sähköisten alustojen kautta tapahtuvaan myyntiin, vaan sen olisi sisällettävä kaikki muiden kuin EU:ssa verotettavien henkilöiden tekemät liiketoimet heidän käyttämistään liiketoimintamalleista riippumatta;

173. kehottaa komissiota seuraamaan tiiviisti jäsenvaltioihin kohdistuvia arvonlisäverotulojen lopullisen järjestelmän käyttöönoton vaikutuksia; kehottaa komissiota selvittämään vakavasti uusien petosriskien mahdollisuutta lopullisessa arvonlisäverojärjestelmässä, erityisesti sitä, että rajat ylittävissä liiketoimissa mahdollisesti puuttuva toimittaja korvaa karusellipetoksen puuttuvan asiakastyypin; korostaa tässä yhteydessä, että muun muassa tullin passitusjärjestelmällä voidaan helpottaa varmasti EU:n sisällä käytävää kauppaa; toteaa, että väärinkäytökset ovat kuitenkin mahdollisia, ja verojen ja maksujen maksamista välttelevät rikollisjärjestöt voivat aiheuttaa valtavat menetykset sekä jäsenvaltioille että EU:lle (välttelemällä arvonlisäveroa); kehottaa sen vuoksi komissiota seuraamaan tullin passitusjärjestelmää ja tekemään ehdotuksia erityisesti OLAFin, Europolin ja Eurofiscin tekemien suositusten perusteella;

174. uskoo EU:n kansalaisten yleisesti odottavan EU:n ja kansalliselta lainsäädännöltä selkeitä tapoja tunnistaa ne, jotka eivät maksa heille kuuluvia veroja, ja määrätä asiaankuuluvia rangaistuksia sekä periä puuttuvat verot ripeästi;

4. Henkilöiden verotus

175. korostaa, että luonnolliset henkilöt eivät yleensä käytä liikkumisvapauttaan verovilppiin, veropetoksiin ja aggressiiviseen verosuunnittelun; korostaa kuitenkin, että joillakin luonnollisilla henkilöillä on tarpeeksi suuri veropohja, joka ylittää useat verotukselliset lainkäyttöalueet;

176. pitää valitettavana, että varakkailla yksityishenkilöillä ja erittäin varakkailla yksityishenkilöillä, jotka käyttävät mutkikkaita verotusrakenteita, yhtiöiden perustaminen mukaan lukien, on edelleen mahdollisuus siirtää ansionsa ja varansa tai ostoksensa erilaisten verotuksellisten lainkäyttöalueiden kautta vähentääkseen merkittävästi vastuutaan tai poistaakseen sen kokonaan käyttämällä omaisuudenhoitajien ja muiden välittäjien palveluja; pitää valitettavana, että jotkin EU:n jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön verotusjärjestelmiä houkutellakseen varakkaita yksityishenkilöitä, jotka eivät luo todellista taloudellista toimintaa;

177. toteaa, että ansiotulojen verokannat ovat yleensä pääomatulojen verokantoja korkeampia kaikkialla EU:ssa; toteaa, että varallisuusverojen osuus kokonaisverotuloista on kaikkiaan pysynyt melko alhaisena ja on 4,3 prosenttia kokonaisverotuloista EU:ssa ( 102 )

178. pitää valitettavana, että yhtiöiden verovilppi, veropetokset ja aggressiivinen verosuunnittelu edistää verovastuun siirtymistä kunniallisille ja rehellisille veronmaksajille;

179. kehottaa jäsenvaltioita määräämään varoittavia, tehokkaita ja oikeasuhteisia seuraamuksia veropetoksiin, veronkiertoon ja laittamaan aggressiiviseen verosuunnitteluun liittyvissä tapauksissa ja varmistamaan, että seuraamukset pannaan täytäntöön;

180. pitää valitettavana, että jotkin jäsenvaltiot ovat luoneet epäilyttäviä verojärjestelmiä, joiden avulla henkilöt saavat verotuksellisen kotipaikan ja tuloveroetuja, mikä heikentää muiden jäsenvaltioiden verokantaa ja edistää haitallisia toimintapolitiikkoja, jotka syrjivät niiden omia kansalaisia; toteaa, että näihin verojärjestelmiin voi kuulua etuja, jotka eivät ole maan kansalaisten käytettävissä, esimerkiksi ulkomaisten omistusten ja tulojen verottamatta jättäminen, ulkomaan tulojen kiinteämääräinen verotus, osaan asianomaisessa jäsenvaltiossa ansaituista tuloista kohdistuva verovapaus tai jäsenvaltioon siirrettyjä eläkkeitä koskeva alhaisempi verokanta;

181. palauttaa mieliin, että komissio ehdotti vuonna 2001 antamassaan tiedonannossa korkeasti koulutettua ulkomaille lähetettyä henkilöstöä koskevien erityisjärjestelyjen sisällyttämistä (yritysten verotusta käsittelevän) käytännesääntötyöryhmän ( 103 ) haitallisten verokäytäntöjen luetteloon, mutta sen jälkeen se ei ole toimittanut asiaan liittyviä tietoja; kehottaa komissiota arvioimaan tätä seikkaa uudelleen ja etenkin arvioimaan kaksinkertaisen verotuksen riskejä sekä tällaisten järjestelyjen kaksinkertaista verottamattomuutta;

4.1. Citizenship by investment (CBI) ja residency by investment (RBI) -järjestelmät

182. on huolissaan siitä, että suurin osa jäsenvaltioista on ottanut käyttöön järjestelmiä, joiden mukaisesti kansalaisuuden tai oleskeluluvan saa investoimalla ( 104 ) ja jotka tunnetaan yleisesti kultainen viisumi – tai investointiohjelmina, joiden mukaisesti kansalaisuus tai oleskelulupa myönnetään muille kuin EU:n kansalaisille taloudellista investointia vastaan;

183. katsoo, että näiden ohjelmien mukaisesti tehdyillä investoinneilla ei välttämättä edistetä kansalaisuuden tai asuinpaikan myöntävän jäsenvaltion reaalitaloutta ja että niissä ei useinkaan vaadita hakijoita viettämään lainkaan aikaa alueella, jossa investointi tehdään, ja että vaikka tällainen vaatimus on virallisesti olemassa, sitä ei tavallisesti tarkisteta; korostaa, että tällaiset järjestelyt vaarantavat unionin tavoitteiden saavuttamisen ja ovat siksi vilpittömän yhteistyön periaatteen vastaisia;

184. toteaa, että vähintään 5 000 muuta kuin EU:n kansalaista on saanut EU:n kansalaisuuden citizenship by investment -järjestelmien kautta ( 105 ) ; toteaa, että selvityksen ( 106 ) mukaan kansalaisuuksia on myönnetty ainakin 6 000 ja oleskelulupia miltei 100 000;

185. on huolissaan siitä, että CBI ja RBI myönnetään tekemättä hakijoista asianmukaista turvallisuusselvitystä, suuririskiset kolmannen maan kansalaiset mukaan lukien, ja siksi niistä aiheutuu turvallisuusriskejä unionille; pitää valitettavana, että CBI- ja RBI-järjestelmiin liittyvää rahaa ympäröivä läpinäkymättömyys on lisännyt merkittävästi Euroopan maiden poliittisia, taloudellisia ja turvallisuuteen liittyviä riskejä;

186. korostaa, että CBI- ja RBI-järjestelmissä on muita merkittäviä riskejä, muun muassa EU- ja jäsenvaltion kansalaisuuden arvon alennus sekä mahdollisuus korruptioon, rahanpesuun ja veropetoksiin; toteaa, että yhden jäsenvaltion päätöksellä panna CBI- ja RBI-järjestelmät täytäntöön on heijastusvaikutuksia muihin jäsenvaltioihin; toistaa huolensa siitä, että kansalaisuus tai oleskelulupa voitaisiin myöntää näiden järjestelmien kautta ilman, että toimivaltaiset viranomaiset ovat noudattaneet asianmukaista tai minkäänlaista asiakkaan tuntemisvelvollisuutta;

187. toteaa, että viidennessä rahanpesun vastaisessa direktiivissä säädetty velvoite, jonka mukaan ilmoitusvelvollisten olisi pidettävä CBI- ja RBI-järjestelmän hakijoita suuririskisinä asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevan menettelyn aikana, ei vapauta jäsenvaltioita niiden vastuusta ottaa käyttöön ja toteuttaa tehostettuja asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevia toimenpiteitä itse; toteaa, että kansallisella tasolla ja EU:n tasolla on aloitettu useita virallisia tutkimuksia korruptiosta ja rahanpesusta, jotka liittyvät suoraan CBI- ja RBI-järjestelmiin;

188. korostaa, että samalla tällaisten järjestelmien kautta tehtyjen investointien taloudellinen kestävyys ja toteuttamiskelpoisuus jäävät epäselviksi; korostaa, että kansalaisuutta ja siihen liittyviä oikeuksia ei pitäisi missään oloissa pitää kaupan;

189. toteaa, että Venäjän kansalaiset ja Venäjän vaikutusvallan alaisten maiden kansalaiset ovat hyödyntäneet runsaasti joidenkin jäsenvaltioiden CBI- ja CRI-järjestelmiä; korostaa, että nämä järjestelmät voivat palvella Venäjän kansalaisia, jotka on otettu pakotelistalle, joka hyväksyttiin sen jälkeen, kun Venäjä liitti Krimin laittomasti itseensä ja kohdisti voimatoimia Krimiin, keinona välttää EU:n pakotteet;

190. arvostelee sitä, että näihin ohjelmiin sisältyy säännöllisesti edunsaajia koskevia verohelpotuksia tai erityisiä verojärjestelyjä; on huolestunut siitä, että nämä etuudet voivat haitata tavoitetta, joka mukaisesti kaikki kansalaiset osallistuvat oikeudenmukaisesti verotusjärjestelmään;

191. on huolissaan hakijoiden lukumäärää ja alkuperää koskevan avoimuuden puutteesta, näiden järjestelmien kautta kansalaisuuden tai oleskeluluvan saaneiden kansalaisten lukumäärästä ja tehtyjen investointien määrästä ja niiden alkuperästä; arvostaa sitä, että jotkin jäsenvaltiot ilmoittavat selvästi niiden henkilöiden nimen ja kansalaisuuden, joille kansalaisuus tai oleskelulupa myönnetään näiden järjestelmien mukaisesti; rohkaisee muita jäsenvaltioita noudattamaan tätä esimerkkiä;

192. on huolissaan siitä, että OECD:n mukaan CBI- ja RBI-järjestelmiä voidaan käyttää väärin yhteisen tietojenvaihtostandardin (CRS) mukaisten asiakkaan tuntemismenettelyjen heikentämiseen, mikä johtaa epätarkkaan tai epätäydelliseen tietojenvaihtoon CRS:n mukaisesti erityisesti silloin, kun kaikkia verotukselliseen kotipaikkaan liittyviä lainkäyttöalueita ei ilmoiteta rahoituslaitokselle; toteaa, että OECD:n näkemyksen mukaan viisumijärjestelmät, jotka ovat potentiaalisesti suuririskisiä CRS:n yhtenäisyyden kannalta, ovat sellaisia, jotka myöntävät veronmaksajalle alhaisen henkilökohtaisen tuloveroasteen, joka on alle 10 prosenttia offshore-rahoitusvaroista, eivätkä edellytä merkittävää fyysistä läsnä oloa, joka on vähintään 90 päivää kultaista viisumijärjestelmää tarjoavilla lainkäyttöalueilla;

193. on huolissaan siitä, että Maltalla ja Kyproksella on järjestelmiä ( 107 ) , joista aiheutuu potentiaalinen riski CRS:n yhtenäisyydelle;

194. toteaa, että CBI- ja RBI-järjestelmien potentiaaliset taloudelliset hyödyt eivät korvaa vakavaa turvallisuuteen, rahanpesuun ja veropetoksiin liittyviä riskejä, joita niistä aiheutuu;

195. kehottaa jäsenvaltioita lakkauttamaan asteittain kaikki olemassa olevat CBI- ja RBI-järjestelmät mahdollisimman nopeasti;

196. korostaa, että sillä välin jäsenvaltioiden olisi edellytettävä fyysistä läsnäoloa maassa CBI- ja RBI-järjestelmien hyödyntämisen ehtona ja varmistettava asianmukaisesti, että kansalaisuuden tai oleskeluluvan hakijoita koskevaa tehostettua asiakkaan tuntemisvelvollisuutta noudatetaan näissä järjestelmissä AMLD5:n edellyttämällä tavalla; korostaa, että AMLD5:ssä määrätään tehostetusta asiakkaan tuntemisvelvollisuudesta poliittisesti vaikutusvaltaisten henkilöiden osalta; kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että hallitukset vastaavat viime kädessä CBI- ja RBI-järjestelmiin hakijoihin liittyvien asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevien toimien suorittamisesta; kehottaa komissiota valvomaan tarkasti ja jatkuvasti asiakkaan tuntemisvelvollisuuden täytäntöönpanoa ja soveltamista CBI- ja RBI-järjestelmien puitteissa, kunnes kukin jäsenvaltio kumoaa ne;

197. toteaa, että jonkin jäsenvaltion oleskeluluvan hankkimisen tai kansalaisuuden myöntämisen seurauksena kansalaisuuden saanut henkilö saa monenlaisia oikeuksia koko unionin alueella, kuten oikeuden liikkua ja oleskella vapaasti Schengen-alueella; kehottaa sen vuoksi jäsenvaltioita, jotka panevat täytäntöön CBI- ja RBI-järjestelmiä, ja ennen niiden lopullista kumoamista, tarkastamaan asianmukaisesti hakijoiden taustat ja epäämään hakemuksen, jos heihin liittyy turvallisuusriskejä, kuten rahanpesua; varoittaa lisäksi vaaroista, joita CBI- ja RBI-järjestelmät aiheuttavat perheenyhdistämiseen liittyen, koska sen yhteydessä CBI- ja RBI-järjestelmien edunsaajien perheenjäsenet voivat hankkia oleskeluluvan tai kansalaisuuden vain vähäisten tarkastusten jälkeen tai jopa ilman tarkastuksia;

198. kehottaa tässä yhteydessä kaikkia jäsenvaltioita kokoamaan ja julkaisemaan avointa tietoa niiden CBI- ja RBI-järjestelmistä, kuten evättyjen hakemusten määrän ja epäämisen syyt; kehottaa komissiota antamaan ohjeita, kunnes järjestelmät on lopullisesti kumottu, ja varmistamaan paremman tiedonkeruun ja -vaihdon jäsenvaltioiden keskuudessa niiden CBI- ja RBI-järjestelmien kehyksessä, myös hakijoista, joiden hakemus on evätty turvallisuussyistä;

199. katsoo, että siihen asti, kun CBI- ja RBI-järjestelmät on lopullisesti kumottu, jäsenvaltioiden olisi asetettava samat velvoitteet CBI- ja RBI-järjestelmien alalla toimiville välittäjille kuin rahanpesun torjuntaa koskevan lainsäädännön mukaisille ilmoitusvelvollisille ja kehottaa jäsenvaltioita ehkäisemään CBI- ja RBI-järjestelmiin liittyviä konflikteja, joita saattaa syntyä, kun yksityiset yritykset, jotka auttoivat hallituksia näiden järjestelmien suunnittelussa, hallinnoinnissa ja edistämisessä, myös neuvovat ja tukevat henkilöitä