Yhdeksästoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2001) /* KOM/2002/0324 lopull. */





YHDEKSÄSTOISTA VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2001) SISÄLLYSLUETTELO 1. ESIPUHE 1.1. Katsaus vuoden 2001 tilastoihin 1.2. Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen vuonna 2001 1.3. Direktiivien täytäntöönpanoaste vuonna 2001 1.4. Yhdenmukaistamistoimenpiteistä myönnettäviä poikkeuksia koskevat pyynnöt vuonna 2001 - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla 1.5. Yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ja niistä johtuvan oikeuden soveltaminen 1.6. Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai joita se on jatkanut vuoden 2001 aikana 1.7. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komissiossa (kehitys vuonna 2001) 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset 2.2. Yritykset 2.2.1. Kemianteollisuuden tuotteet 2.2.2. Lääkevalmisteet 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet 2.2.4. Kestokulutushyödykkeet 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät 2.2.6. Direktiivin 98/34/EY säännökset 2.2.7. Muut 2.3. Kilpailu 2.3.1. Televiestintä 2.3.2. Postiala 2.3.3. Valtiontuet 2.4. Työllisyys ja sosiaaliasiat 2.5. Maatalous 2.6. Energia ja liikenne 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat 2.6.2. Energiatehokkuus 2.6.3. Hiilivedyt 2.6.4. Ulkosuhteet energia-alalla 2.6.5. Maantieliikenne 2.6.6. Yhdistetyt kuljetukset 2.6.7. Sisävesiliikenne 2.6.8. Rautatieliikenne 2.6.9. Lentoliikenne 2.6.10. Meriliikenne 2.7. Tietoyhteiskunta 2.8. Ympäristö 2.8.1. Johdanto 2.8.2. Tiedon saannin vapaus 2.8.3. Ympäristövaikutusten arviointi 2.8.4. Ilma 2.8.5. Vesi 2.8.6. Luonto 2.8.7. Melu 2.8.8. Kemikaalit ja biotekniikka 2.8.9. Jätteet 2.8.10. Ympäristö ja teollisuus 2.8.11. Säteilysuojelu 2.9. Kalastus 2.10. Sisämarkkinat 2.10.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.10.2. Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.10.3. Yritysten toimintaympäristö 2.10.4. Tutkintojen kannalta säännellyt ammatit 2.11. Aluepolitiikka 2.11.1. Analyysi syistä 2.11.2. Rikkomistapausten vaikutukset 2.12. Verotus ja tulliliitto 2.12.1. Tulliliitto 2.12.2. Välitön verotus 2.12.3. Arvonlisäverotus 2.12.4. Muu välillinen verotus 2.13. Koulutus, audiovisuaaliala ja kulttuuri 2.13.1. Koulutus 2.13.2. Audiovisuaaliala 2.13.2.1. Muutetun direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 2.13.2.2. Direktiivin soveltaminen 2.13.2.3. Laajentumiseen liittyviä näkökohtia 2.14. Terveys ja kuluttajansuoja 2.14.1. Eläinlääkintälainsäädäntö 2.14.2. Kasvien terveyttä koskeva lainsäädäntö 2.14.3. Kylvösiemeniä ja kasveja koskeva lainsäädäntö 2.14.4. Elintarvikelainsäädäntö 2.14.5. Rehulainsäädäntö 2.14.6. Kuluttajansuoja 2.14.7. Teknisiä sääntöjä koskevat ilmoitukset 2.15. Oikeus- ja sisäasiat 2.15.1. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehitys 2.15.2. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvien välineiden soveltamisen valvonta 2.15.3. Euroopan unionin perusoikeuskirja 2.15.4. Euroopan unionin kansalaisten oikeus vapaaseen liikkuvuuteen 2.16. Talousarvio 2.16.1. Aikaisemmin aloitettujen menettelyjen kehitys 2.16.2. Uudet menettelyt 2.17. Henkilöstö ja hallinto 2.18. Yhteisön tilastot LIITE I : RIKKOMISTAPAUSTEN HAVAITSEMINEN Liite II : Rikkomisesta johtuvat menettelyt - erittely vaiheiden, oikeusperustan, jäsenvaltioiden ja alojen mukaisesti Liite III : Perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkominen Liite IV - Direktiivien täytäntöönpanotilanne Osa 1: Direktiivit, joiden täytäntöönpanolle annettu määräaika päättyi vuonna 2001 Osa 2 : Ilmoitetut ja ilmoittamatta jätetyt direktiivien kansalliset täytäntöönpanotoimet Liite IV - Osa 2 : Yhteenvetotaulukko Osa 3 : Kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteensopimattomuus direktiivien kanssa Osa 4 : Direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien puutteellinen soveltaminen Liite V : Yhteisöjen tuomioistuimen 31. joulukuuta 2000 mennessä antamat tuomiot, joita ei ole vielä pantu täytäntöön Liite VI : Katsaus yhteisön oikeuden soveltamiseen kansallisissa tuomioistuimissa Komissio laatii joka vuosi kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetty julistus N:o 19, 2 kohta) esittämiin pyyntöihin. Kertomuksella vastataan myös Eurooppa-neuvoston ja eri aloista vastaavien neuvostojen pyyntöihin. 1. ESIPUHE Vaikka "päävastuu yhteisön oikeuden soveltamisesta on jäsenvaltioiden viranomaisilla ja oikeuslaitoksilla", kuten komission vuonna 2001 julkaisemassa valkoisessa kirjassa korostetaan, komission tehtävänä on valvoa paitsi niiden yhteisön oikeuden säännösten täytäntöönpanoa, jotka tätä edellyttävät, myös sitä, että kansalliset täytäntöönpanosäännökset ovat yhteisön säännösten mukaiset ja että jäsenvaltioiden eri elimet soveltavat säännöksiä asianmukaisesti. Eurooppalaista hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassa muistutetaan, että yhteisön oikeuden säännösten vaikutus "jää viime kädessä riippumaan jäsenvaltioiden viranomaisten halusta ja kyvystä toteuttaa oikea-aikaisesti ja kokonaisuudessaan niiden kansallinen täytäntöönpano ja soveltaminen". Yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan liittyvä komission toiminta kattaa kaikki yhteisöoikeuden alat. Siksi ei olekaan harvinaista, että komissio käynnistää jäsenvaltiota vastaan menettelyn, koska tämä on hyväksynyt tai pysyttänyt voimassa lakeja, asetuksia tai määräyksiä, jotka ovat perustamissopimuksissa vahvistetun yhteisön oikeuden perusperiaatteiden vastaisia. Tämän toiminnan yhteydessä jäsenvaltioiden hallintoelinten ja komission välinen yhteistyö on välttämätön osa komissiolle perustamissopimusten nojalla kuuluvaa tehtävää "yhteisön oikeuden valvojana". Komissio suosii näiden periaatteiden mukaisesti yksiköidensä ja kansallisten viranomaisten välistä yhteydenpitoa rikkomisesta johtuvan menettelyn kaikissa vaiheissa. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen (jotka perustuvat EY:n perustamissopimuksen 226 artiklaan ja Euratomin perustamissopimuksen 141 artiklaan) ensisijaisena tarkoituksena on varsinkin ennen oikeudenkäyntimenettelyn aloittamista saattaa menettelyn kohteena olevan jäsenvaltion lainsäädäntö mahdollisimman nopeasti yhteisön oikeuden mukaiseksi vapaaehtoisuuteen perustuen. Komissio pääsee sille perustamissopimuksissa asetettuihin tavoitteisiin parhaiten hyödyntämällä oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen mahdollisimman tehokkaasti. Yhteistyövelvollisuus vahvistetaan muodollisesti EY:n perustamissopimuksen 10 artiklassa. Komissio sovelsi tätä määräystä vuoden 2001 aikana 20 kertaa jäsenvaltioihin, jotka eivät osoittaneet yhteistyöhalua rikkomisesta johtuvan menettelyn yhteydessä; 31. joulukuuta 2001 näistä menettelyistä kahdeksan oli edelleen vireillä. Määrä on kasvanut vuodesta 2000, jolloin kirjattiin ainoastaan seitsemän EY:n perustamissopimuksen entiseen 10 artiklaan perustuvaa menettelyä; näistä neljä oli kesken 31. joulukuuta 2001. Komissio käynnistää EY:n perustamissopimuksen 10 artiklaan perustuvan menettelyn yleensä vasta sen jälkeen, kun asianomainen jäsenvaltio on toistuvasti laiminlyönyt yhteistyövelvoitteen. Luvuissa ei ole otettu huomioon asioiden tutkinnan viivästyksiä, jotka johtuvat jäsenvaltioiden viranomaisten liian pitkistä vastausajoista rikkomisesta johtuvan menettelyn aikana. EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukainen menettely ei ole tarpeen eikä sitä myöskään käytetä silloin, kun komissiolla on itsellään käytössä tarvittavat tiedot menettelyn seuraavaan vaiheeseen siirtymiseksi. Tämän vuoksi on olennaista, että komissiolla on käytettävissä tehtävänsä hoitamisen kannalta välttämättömät tiedot, jotka se voi hankkia myös muuten kuin jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tapahtuvassa suorassa yhteydenpidossa. Yhteisön kansalaisten jättämistä lukuisista kanteluista saadaan tässä yhteydessä paljon välttämätöntä tietoa komission tehtävän asianmukaiseksi hoitamiseksi. Koska komissio haluaa varmistaa, että kansalaisten kantelut käsitellään mahdollisimman avoimesti, se julkaisee vuonna 2002 uuden koonnetun laitoksen sen ja kantelijoiden välisiä suhteita yhteisön oikeuden väitetyissä rikkomistapauksissa koskevista hallinnollisista määräyksistä. Yhdeksännessätoista vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta käsitellään komission vuonna 2001 harjoittamaa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa. Tässä vuosikertomuksessa halutaan vastata kahdeksannestatoista vuosikertomuksesta annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa esitettyyn toivomukseen käsitellä komission valvontatoimintaa analyyttisemmin eikä vain kuvata sitä, ja siksi siinä esitetään mahdollisuuksien mukaan rinnan yhteisön poliittis-lainsäädännöllinen aikataulu ja hyväksyttyjen yhteisön säännösten täytäntöönpanoa koskevat komission valvontatoimet. Komission toiminta rikkomisesta johtuvassa menettelyssä, joka edeltää kanteen nostamista jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen takia, kuvataan yleisesti seuraavan jaottelun mukaisesti: - tilastollinen katsaus, jossa käsitellään yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnan eri vaiheita ja kehitystä edelliseen vuoteen verrattuna (kohta 1.1) - oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen (kohta 1.2) - yhteisön direktiivien täytäntöönpanon tilanne jäsenvaltioissa (kohta 1.3) - yhdenmukaistamistoimenpiteitä koskevat poikkeuspyynnöt - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla - kohta on lisätty Euroopan parlamentin pyynnöstä (kohta 1.4) - yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ja niistä johtuvan oikeuden soveltaminen - kohta on lisätty Euroopan parlamentin pyynnöstä (kohta 1.5) - graafinen esitys jäsenvaltioittain jaoteltuina kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai jatkanut vuoden 2001 kuluessa (kohta 1.6) - katsaus EY:n perustamissopimuksen 228 artiklassa määrätyn sakkojärjestelmän soveltamiseen komissiossa Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen (kohta 1.7). 1.1. Katsaus vuoden 2001 tilastoihin Vuoden 2001 tilastotiedot osoittavat jälleen, että komissiolle esitettyjen kantelujen määrä on pysynyt suhteellisen vakaana: määrä on hieman suurempi kuin vuonna 2000 mutta jää vuoden 1999 tasosta. Valtaosa komission jäsenvaltioita vastaan aloittamista rikkomisesta johtuvista menettelyistä perustuu kanteluihin. Viran puolesta havaittujen tapausten määrä vähenee siis vastaavasti. Vuoden 2001 tilastotietojen perusteella voidaan todeta seuraavaa: - Komission aloittamien rikkomisesta johtuvien menettelyjen kokonaismäärä on pienentynyt 11,65 prosenttia, mikä on pienin arvo vuoden 1999 jälkeen. - Komission kirjaamien kantelujen määrä kasvoi vuonna 2001 (6,12 prosenttia vuodesta 2000) mutta jäi hieman vuoden 1999 huippumäärää pienemmäksi. Näin ollen komission vuonna 2001 aloittamista rikkomisesta johtuvista menettelyistä kuusi kymmenestä perustuu kanteluihin. Sitä vastoin komission yksiköiden oma-aloitteisesti aloittamia rikkomisesta johtuvia menettelyjä oli edellisvuosia vähemmän (viran puolesta havaitut tapaukset). Vuonna 2001 näitä tapauksia oli 273. Tähän lukuun ei kuitenkaan sisälly direktiivien täytäntöönpanotoimia koskevan ilmoitusvelvollisuuden laiminlyöntitapauksia. Ilmoittamisen laiminlyönneistä johtuvien menettelyjen määrä vähenee edelleen ja on pienin sitten vuoden 1996. - Vuonna 2001 lähetettiin 1 050 virallista huomautusta, mikä on 25,43 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2000, jolloin huomautuksia kirjattiin 1 317. On kuitenkin korostettava, että koska valtuutusmenettelyn avulla toteutettavien virallisten huomautusten lähettämisessä esiintynyt viive kurottiin kokonaan umpeen vuoden 2000 alussa, täytäntöönpanon laiminlyönteihin perustuvien, valtuutusmenettelyn mukaisesti lähetettyjen virallisten huomautusten erityisen suuri määrä kasvatti kyseisen vuoden aikana kaikkiaan lähetettyjen virallisten huomautusten lukumäärää. Vuoden 2001 määrää on tämän vuoksi verrattava pikemminkin vuoden 1999 tilanteeseen (1 075), johon nähden tilanne on varsin vakaa. On muistettava, että ilmoittamisen laiminlyöntiä koskevien virallisten huomautusten tekemiseen tarvittava aika lyhentyi tuntuvasti vuonna 2000 ja että suuntaus jatkui vuonna 2001 Asmodée II -direktiivitietokannan jatkuvan kehittämisen ansiosta. - Vuonna 2001 lähetettyjen perusteltujen lausuntojen määrä kasvoi 460:stä 569 lausuntoon eli 23,7 prosenttia. Vireillä oleviin menettelyihin suhteutettu perusteltujen lausuntojen määrä on kuitenkin pysynyt varsin vakaana (27,80 prosenttia vuonna 2001 ja 23,76 prosenttia vuonna 2000). Vuoden 2001 jyrkkä nousu näyttää siis johtuvan suurelta osin siitä, että perustelluista lausunnoista ilmoitetaan jäsenvaltioille aiempaa huomattavasti nopeammin (tähän kuluva aika on lyhentynyt keskimäärin 29 vuorokaudesta noin vuorokauteen): joulukuussa 2001 tehdyt päätökset perustelluista lausunnoista ilmoitettiin jäsenvaltioille ensimmäistä kertaa saman vuoden loppuun mennessä. Vuoden 2001 lukuihin sisältyvät näin ollen sekä joulukuussa 2000 että joulukuussa 2001 tehdyt perusteltuja lausuntoja koskevat päätökset. Suuntaus voidaan vahvistaa vasta vuoden 2002 tietojen perusteella. - Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettujen kanteiden määrä on pienentynyt vuoden 2000 tasolta eli 172 tapauksesta 162 tapaukseen vuonna 2001, mikä vastaa 5,82 prosentin alennusta. Kanteiden määrän hienoinen aleneminen johtuu sekä jäsenvaltioille ilmoitettujen perusteltujen lausuntojen lisääntymisestä vuonna 2001 että perusteltuja lausuntoja ja kanteiden nostamista koskevien päätösten täytäntöönpanoaikojen lyhentymisestä. Nostettujen kanteiden osuus on itse asiassa pysynyt lähes ennallaan: se kasvoi 9,77 prosentista 10,33 prosenttiin. - Tapausten käsittely on edelleen hieman hidastunut, sillä vuonna 2001 jäsenvaltioille lähetetyistä virallisista huomautuksista 73 prosenttia koski vuonna 2001 aloitettuja menettelyjä. Perusteltujen lausuntojen käsittely on sen sijaan ollut nopeampaa: 23 prosenttia jäsenvaltioille ilmoitetuista perustelluista lausunnoista koski vuonna 2001 aloitettuja menettelyjä, kun vuonna 2000 ilmoitetuista perustelluista lausunnoista vain 14 prosenttia koski vuotta 2000. Virallisten huomautusten käsittelyn vähäinen hidastuminen on kuitenkin suhteutettava siihen, että vuonna 2000 valtuutusmenettelyyn perustuvia virallisia huomautuksia täytäntöönpanoilmoitusten laiminlyönneistä oli paljon; näissä tapauksissa menettely aloitetaan samaan aikaan kun virallinen huomautus lähetetään jäsenvaltiolle, koska näiden ainoa laiminlyönti, ilmoittamatta jättäminen, perustuu pelkästään täytäntöönpanon määräajan umpeutumiseen. Kokonaisuutena tarkasteltuna tapausten käsittely ei kuitenkaan ole hidastunut. Vuonna 2000 aloitetuista menettelyistä 49 prosenttia oli vireillä 31. joulukuuta 2000, ja vuonna 2001 aloitetuista menettelyistä oli vastaavasti 45,77 prosenttia vireillä 31. joulukuuta 2001. - Samaan aikaan oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehokkuus näkyy menettelyjen lopettamista koskevien päätösten lukumäärässä, joka on pysynyt vuonna 2001 lähes entisellä tasolla (1 915 tapausta verrattuna 1 899 tapaukseen vuonna 2000). - Lisäksi komission avoimuuspolitiikka vahvistui vuonna 2000, mihin vaikutti olennaisesti tietojen julkaiseminen Internetissä entistä suuremmassa määrin (katso jäljempänä). Komissio on 17. tammikuuta 2001 lähtien julkaissut kaikki viimeaikaiset virallisia huomautuksia, perusteltuja lausuntoja, kanteiden nostamista ja menettelyjen lopettamista koskevat päätökset Internetissä Europa-palvelimella komission pääsihteeristön sivuilla osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm infractions On huomattava, että kaikki tiedot ovat nyt vapaasti saatavilla, kun ne aiemmin olivat ainoastaan asiaomaisen jäsenvaltion saatavilla. Komissio julkaisi vuonna 2001 myös 93 lehdistötiedotetta. 1.2. Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen vuonna 2001 Rikkomisesta johtuvaan menettelyyn tehtiin vuonna 2001 kaksi merkittävää parannusta, jotka koskevat päätösten täytäntöönpanoa ja julkaisua: - Kuten kahdeksannessatoista kertomuksessa todettiin, komissio on pyrkinyt lyhentämään rikkomisesta johtuvia menettelyjä koskevien päätösten tekemisestä niiden jäsenvaltioille ilmoittamiseen kuluvaa täytäntöönpanoaikaa. Toiminnan yksinkertaistamisen ansiosta aika, jonka kuluessa virallisista huomautuksista ja perustelluista lausunnoista ilmoitetaan jäsenvaltioille niiden pysyvän edustuston kautta, on lyhentynyt 29 vuorokaudesta 24 tuntiin. Tämä on ollut mahdollista paitsi virallisten huomautusten ja perusteltujen lausuntojen laatimismallien yhdenmukaistamisen, myös yksittäisen päätöksen ja sen ilmoittamisen välisen hallinnollisen kierron lyhentämisen ansiosta. Kanteiden nostamista koskevien päätösten täytäntöönpanoaika on sekin lyhentynyt, joskaan ei yhtä merkittävästi. Täytäntöönpanoaikaa käytetään yleisimmin viime hetken yhteydenottoihin rikkomuksesta epäillyn jäsenvaltion kanssa, jotta tämä päättäisi alkaa noudattaa yhteisön lainsäädäntöä vapaaehtoisesti ennen varsinaisten kanteiden nostamista yhteisöjen tuomioistuimessa. - Myös rikkomisesta johtuvan menettelyn tehostamisella on haluttu lisätä komission asiassa tekemien päätösten avoimuutta. Kuten edellisessä kertomuksessa todettiin, virallisia huomautuksia, perusteltuja lausuntoja, kanteiden nostamista ja menettelyjen lopettamista koskevat viimeaikaiset päätökset ovat nyt luettavissa Europa-palvelimella komission pääsihteeristön sivuilla seuraavassa osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm infractions Tietojen asettaminen saataville Internet-verkkoon parantaa yleisön tiedonsaantia ja lisää samalla jäsenvaltioiden välistä kilpailua ("vertaispaine", "peer pressure"). Lisäksi Internetissä julkaistavien tilastotietojen päivitystiheyttä on lisätty niin, että heinäkuusta 2001 tietoja on julkaistu puolivuosittain. 1.3. Direktiivien täytäntöönpanoaste vuonna 2001 Seuraavassa taulukossa luodaan katsaus kaikkien 31. joulukuuta 2001 sovellettavien direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen edistymiseen. Jäsenvaltiot olivat 31. joulukuuta 2001 ilmoittaneet direktiivin kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämistä kansallisista täytäntöönpanotoimista keskimäärin 97,41 prosenttia, mikä on selvä parannus vuoden 2000 täytäntöönpanoasteeseen (96,59 prosenttia) ja korkein luku vuodesta 1992. Keskimääräinen täytäntöönpanoaste jää kuitenkin alle 98,5 prosentin, jonka Tukholman Eurooppa-neuvosto vahvisti sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanotavoitteeksi. Tarkasteltaessa täytäntöönpantavaa yhteisön lainsäädäntöä kokonaisuutena edellä mainittuun tavoitteeseen yltävät kuitenkin vain Tanska ja Espanja. Yksittäisten jäsenvaltioiden tilanne on esitetty seuraavassa taulukossa. Tämän kertomuksen liitteen IV osassa 2 (nide V) olevassa yhteenvetotaulukossa esitetään yksityiskohtaiset tiedot vuonna 2001 täytäntöön pannuista direktiiveistä jäsenvaltioittain ja aloittain jaoteltuna. >VIITTAUS KAAVIOON> 1.4. Yhdenmukaistamistoimenpiteistä myönnettäviä poikkeuksia koskevat pyynnöt vuonna 2001 - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla Perustamissopimuksen 95 artiklan (4-6 kohdan) mukaisesti jäsenvaltioilla on mahdollisuus pitää voimassa tai ottaa käyttöön yhteisön hyväksymistä yhdenmukaistamistoimenpiteistä poikkeavia kansallisia säännöksiä tai määräyksiä, mikäli näitä voidaan perustella perustavilla, erityisesti terveyden- tai ympäristönsuojelua koskevilla syillä. Perustamissopimuksessa edellytetään, että komissio hyväksyy tai hylkää sille tiedoksi annetut säännökset tai määräykset kuuden kuukauden kuluessa. Määräaikaa voidaan pidentää edelleen kuudella kuukaudella, jos se on perusteltua asian monitahoisuuden vuoksi eikä se vaaranna ihmisten terveyttä. Jäsenvaltiot antoivat vuonna 2001 kaikkiaan seitsemän 95 artiklan 4-6 kohdan mukaista ilmoitusta. Saksa antoi 95 artiklan 5 kohdan mukaisen ilmoituksen uusista kansallisesta säännöksistä, jotka ovat rajoittavampia kuin direktiivin 1999/51/EY säännökset (orgaanisten tinayhdisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista biosidinä vapaasti liukenevassa antifouling-maalissa), ja 95 artiklan 4 kohdan mukaisen pyynnön direktiivin 2000/38/EY säännöksistä poikkeavien kansallisten säännösten pitämisestä voimassa (lääkevalvontajärjestelmien mukauttamisesta). Alankomaat antoi 95 artiklan 5 kohdan mukaisen ilmoituksen uusista kansallisista säännöksistä, jotka ovat rajoittavampia kuin direktiivin 94/60/EY säännökset (ja joilla yhdenmukaistetaan muiden muassa kreosootin ja vastaavien kivihiilitervan tisleiden sekä niitä sisältävien tuotteiden käyttö ja markkinointi sekä rajoitetaan niiden B(a)P-pitoisuuksia). Yhdistynyt kuningaskunta antoi 95 artiklan 4 kohdan mukaisen ilmoituksen direktiivin 98/79/EY säännöksiä rajoittavampien kansallisten säännösten pitämisestä voimassa (in vitro -diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden markkinoille saattamista ja käyttöä koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisesta). Itävalta, Suomi ja Ruotsi antoivat ilmoitukset 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti direktiivistä 76/116/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/97/EY, poikkeavien kansallisten säännösten voimassa pysyttämisestä (säännökset koskevat lannoitteiden suurinta sallittua kadmiumpitoisuutta sekä Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa kansallisesti vahvistettuja enimmäispitoisuuksia suurempia määriä kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoinnin kieltämistä). Komissio hylkäsi 13. heinäkuuta 2001 tekemällään päätöksellä Saksan uuden luonnoksen kansallisiksi säännöksiksi orgaanisten tinayhdisteiden käytöstä kasvustonestopohjamaalituotteissa. Komissio hylkäsi 18. heinäkuuta 2001 tekemällään päätöksellä Saksan lääkevalmisteiden haittavaikutusten raportointivelvoitteita koskevien kansallisten säännösten pitämisen voimassa. Komissio hyväksyi 23. tammikuuta 2002 tekemällään päätöksellä Alankomaiden kansalliset säännökset kreosootilla käsitellyn puun kaupan pitämisestä ja käytöstä. Komissio oli pidentänyt tapauksen tutkimisen määräaikaa 13. heinäkuuta 2001 tekemällään päätöksellä. EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 7 kohdan mukaisesti komissio tutkii näin ollen, onko kreosoottia ja kreosootilla käsiteltyä puuta koskevia direktiivin 94/60/EY säännöksiä aiheellista mukauttaa toisen kerran tekniikan kehitykseen Alankomaiden esittämän tieteellisten näytön ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristö käsittelevän tiedekomitean (CSTEEE) lausunnon perusteella. Lisäksi komissio totesi 25. tammikuuta 2002 tekemässään päätöksessä Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoituksen HIV-testipakkauksista ja -palveluista vuonna 1992 annettujen asetusten säännösten voimassa pysyttämisen perusteettomaksi EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla. Komissio valmistelee parhaillaan päätöksiä kadmiumpitoisuuksia koskevista Itävallan, Suomen ja Ruotsin ilmoituksista. 1.5. Yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ja niistä johtuvan oikeuden soveltaminen EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 7 kohdan mukaisesti kyseisessä artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti tehdyt sopimukset sitovat yhteisön toimielimiä ja jäsenvaltioita. Tällä perusteella komissio käynnisti vuonna 1998 Irlantia vastaan rikkomisesta johtuvan menettelyn Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen liitetyn pöytäkirjan nro 28 5 artiklan mukaisten velvoitteiden laiminlyönnistä. Irlanti on toiminut määräyksen vastaisesti, koska se ei ole vieläkään hyväksynyt kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehtyä Bernin yleissopimusta (Pariisin asiakirja, 1971). Komissio nosti kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa 19. tammikuuta 2000, ja 19. maaliskuuta 2002 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, ettei Irlanti ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 7 kohdasta ja Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen liitetyn pöytäkirjan nro 28 5 artiklasta johtuvia velvoitteitaan. On huomattava, että julkisasiamies Mischo hylkäsi asiassa myös Yhdistyneen kuningaskunnan esittämät perustelut, joiden mukaan komissiolla ei mahdollisesti ole toimivaltaa käynnistää rikkomisesta johtuvaa menettelyä, koska ETA-sopimus on sekasopimus. Komissiolle on kanneltu myös siitä, etteivät Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat noudata Puolan kanssa tehtyyn assosiaatiosopimukseen sisältyviä tiettyjä työntekijöiden sijoittautumisvapautta ja vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä. 1.6. Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai joita se on jatkanut vuoden 2001 aikana Jäljempänä olevissa kolmessa taulukossa esitetään 31. joulukuuta 2001 käsiteltävinä olleiden rikkomistapausten määrä kolmessa eri vaiheessa: virallinen huomautus, perusteltu lausunto ja kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.7. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komissiossa (kehitys vuonna 2001) Komissio täsmensi vuonna 2001 toimintatapoja, joita se noudattaa määrittäessään yhteisöjen tuomioistuimelle ehdotettavaa uhkasakkoa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla käsiteltäviksi saatetuissa asioissa. Komission ehdottamien uhkasakkojen laskentatapa vahvistetaan kahdessa komission vuosina 1996 [1] ja 1997 [2] antamassa tiedonannossa. Komissio täsmensi käytäntöään vuonna 2001 vahvistamalla (yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisestä tuomiosta laskettavaan) rikkomuksen kestoaikaan perustuvan kertoimen 0,1 prosenttiyksiköksi kultakin kuukaudelta tuomion julistamiskuukauden jälkeisestä seitsemännestä kuukaudesta lukien vuoden 1997 tiedonannossa vahvistetuissa rajoissa. [1] Komission tiedonanto Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 171 artiklan soveltamisesta, EYVL C 242, 21.8.1996, s. 6-8. [2] Komission tiedonanto - EY:n perustamissopimuksen 171 artiklassa määrätyn uhkasakon laskentatapa, EYVL C 63, 28.2.1997, s. 2-4. Lisäksi komissio hyväksyi kolme päätöstä kanteiden nostamiseksi toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimessa vaatien uhkasakkojen määräämistä Espanjalle, Ranskalle ja Luxemburgille. Päätökset liittyvät toisistaan varsin poikkeaviin aloihin, sillä Espanjaa koskeva kanne liittyy ympäristön, Ranskaa koskeva kalastuksen ja Luxemburgia koskeva liikenteen alaan. Alojen erilaisuuden perusteella voidaan todeta, ettei toisen käsittelyn menettelyä uhkasakkoineen käytetä aiemmasta poiketen enää pelkästään ympäristö- ja sosiaalialan menettelyissä vaan kaikkien alojen rikkomuksissa. Lisäksi on huomattava, että päätös Ranskaa koskevan kanteen nostamisesta toistamiseen on ensimmäinen kalastusalalla. Monia menettelyjä myös lopetettiin vuonna 2001 jäsenvaltioiden pantua täytäntöön niitä koskevat yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot. Näistä on mainittava erityisesti Kurupitosin kaatopaikkaa koskeva menettely, joka on tähän mennessä ainoa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettu asia, joka on johtanut uhkasakkojen määräämiseen jäsenvaltiolle. Kreikan viranomaiset hyväksyivät yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen tuomion noudattamiseksi toteuttavat toimenpiteet 26. helmikuuta 2001 ja maksoivat heinäkuusta 2000 maaliskuuhun 2001 ulottuvalta ajanjaksolta uhkasakkoja kaikkiaan 5,4 miljoonaa euroa. Noudattamatta jätetty tuomio koski sitä, että Kreikka oli jättänyt noudattamatta toimenpiteitä, joilla varmistetaan myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä huolehtiminen Kreetan Hanian alueella (ja erityisesti Kurupitos-joen suulla sijaitsevan laittoman kaatopaikan sulkeminen) jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY sekä myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun direktiivin 78/319/ETY säännösten mukaisesti. Komissio lopetti vuonna 2001 myös aiemmin aloitettuja menettelyjä, joiden osalta jäsenvaltio kykeni löytämään ratkaisun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion noudattamisessa havaittuihin ongelmiin. Tässä vaiheessa ei ole enää vireillä menettelyjä, joissa kanteen nostamista toistamiseen koskeva päätös olisi tehty vuonna 2000 tai sitä ennen. Seuraavassa yhteenvetotaulukossa on lueteltu kaikki päätökset (ja niiden ratkaisut), jotka komissio oli saattanut toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi sen jälkeen, kun tämä menettely perustettiin Maastrichtin sopimuksella. >TAULUKON PAIKKA> 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset Pääomien vapaa liikkuvuus Pääomien vapaan liikkuvuuden periaatetta noudatetaan yleisesti ottaen tyydyttävästi Euroopan yhteisössä ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tehtävissä talousalan toimissa. Vireillä olevien rikkomisista johtuvien menettelyjen määrä on tänä vuonna hieman pienentynyt. Osassa niistä on kuitenkin kyse merkittävistä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan esteistä, ja niissä menettely on edennyt pitkälle. Vuonna 2001 yhteisöjen tuomioistuin antoi vain yhden pääomien vapaata liikkuvuutta koskevan tuomion. Siinä se totesi yhteisön oikeuden vastaiseksi kansallisen lainsäädännön, jonka mukaan kiinnitys toisen jäsenvaltion valuutan määräisen velan vakuudeksi on vahvistettava kansallisen valuutan määräisenä. [3] [3] Asia C-464/98 - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään kiinnityksen vahvistaminen ulkomaan valuutassa - tuomio 11.1.2001. Merkittävistä rikkomisista johtuvista menettelyistä sellaiset, jotka koskevat jäsenvaltioille myönnettyjä yleishyödyllisten yritysten (energia, televiestintä jne.) valvontaa koskevia erityisoikeuksia, ovat paitsi varsin monilukuisia myös erityisen tärkeitä yhtenäismarkkinoiden integraation kannalta. Yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen tällä alalla antaman tuomion [4] jälkeen sen käsiteltäväksi annettiin kolme muuta vastaavaa rikkomisesta johtuvaa menettelyä, joista julkisasiamies antoi ratkaisuehdotuksen [5] 3. heinäkuuta 2001. Tuomioistuimen antaman tuomion ansiosta on voitu täsmentää EY:n sisäistä investointivapautta koskevaa tulkintaa sekä määritellä asianmukaiset toimet sellaisia vastaavia tapauksia varten, joiden käsittely on meneillään rikkomisesta johtuvan menettelyn varhaisemmissa vaiheissa. [4] Asia C-58/99 - Julkisten yritysten yksityistäminen - Erityisvaltuuksien antaminen - tuomio 23.5.2000. [5] Asiat C-367/98, C-483/99 ja C-503/99 - Strategisten yritysten yksityistäminen - Omistusosuuteen ja yrityksen hallintoon osallistumiseen kohdistuvat rajoitukset - Valtion erityisosakkuudet ja erityistoimivaltuudet - 3.7.2001 esitetty ratkaisuehdotus. Lisäksi tietyissä jäsenvaltioissa voimassa olevia erilaisia kiinteän omaisuuden hankintarajoituksia koskevat kanteet ovat edelleen vireillä. Nämä rikkomiset, jotka kuvastavat yhteisön kiinteistömarkkinoiden hajanaisuutta, rajoittavat erityisesti Euroopan kansalaisten perusoikeuksien harjoittamista. Lisäksi edelleen on vireillä muita rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jotka koskevat lisäeläkerahastojen sijoitustoiminnan rajoituksia. Yhden jäsenvaltion säännöksistä, jotka koskevat maksuvälineiden rajatylittävien liikkeiden ilmoittamista, ja erityisesti tämän hallinnollisen velvoitteen noudattamatta jättämiseen sovellettavien rahallisten seuraamusten suhteellisuudesta on käynnistetty rikkomisesta johtuva menettely, jossa on päätetty pyytää yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota. 2.2. Yritykset Yleiskatsaus Yritystoiminnan pääosaston hallinnoitavana oli 31. joulukuuta 2001 kaikkiaan 470, joista 452 direktiiviä oli voimassa kyseisenä ajankohtana. Näitä direktiivejä koskevien kanteluiden ja rikkomusten osuus kaikista komission vuonna 2001 käsittelemistä rikkomisista johtuvista menettelyistä on noin 4 prosenttia. Yritystoiminnan pääosaston vuonna 2001 käsittelemien rikkomisista johtuvien menettelyjen määrän voidaan todeta vähentyneen vuodesta 2000. Väheneminen johtuu ennen kaikkea siitä, että jäsenvaltiot saattoivat kansallisen lainsäädäntönsä osaksi monia direktiivejä, joiden täytäntöönpanon laiminlyönnistä oli käynnistetty rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Vaikka rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä väheni, direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönti on edelleen suuri ongelma kyseisillä aloilla (ajoneuvot, kemia ja kestokulutushyödykkeet) toimiville yrityksille ja näiden tuotteiden kuluttajille, jotka eivät pysty hyödyntämään yhtenäismarkkinoita täysimääräisesti. Täytäntöönpanoaste vaihtelee tällä hetkellä jäsenvaltioittain 95,19:stä 99,12 prosenttiin. Suurin osa täytäntöönpanon laiminlyönteihin perustuvista rikkomisesta johtuvista menettelyistä liittyy autoalaan, ja toiseksi suurimpana alana on kemia. On selvää, että yhteisön teollisuusoikeuden kokonaisvaltainen täytäntöönpano parantaisi sisämarkkinoiden toimintaa. Direktiivien täytäntöönpanossa ilmenevät vaikeudet johtuvat usein siitä, etteivät direktiivejä koskevista neuvotteluista vastuussa olevat henkilöt ole samoja, jotka laativat kansalliset täytäntöönpanotoimet ja huolehtivat niiden soveltamisesta käytännössä. Vuonna 2001 virheellistä soveltamista tai täytäntöönpanoa koskevien tapausten määrä kasvoi. Useimmat tapauksista koskevat kestokulutushyödykkeitä. Määrän kasvun vuoksi yritystoiminnan pääosasto otti virheellistä soveltamista tai täytäntöönpanoa koskevat tapaukset järjestelmällisesti pääsihteeristön järjestämien, direktiivien täytäntöönpanoa koskevien ns. pakettikokousten esityslistalle. Tilastollisesti voidaan todeta, että kaikista yritystoiminnan pääosaston tutkimista tapauksista 80 prosentissa käynnistettiin rikkomisesta johtuva menettely. Tämä luku on suuri eikä se ole muuttunut vuodesta 2000. Sama suuntaus voidaan todeta myös niiden tapausten lukumäärässä, jotka päätettiin saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Näitä on edelleen 8 prosenttia kaikista tutkittavina olevista tapauksista. Alakohtainen analyysi 2.2.1. Kemianteollisuuden tuotteet Täytäntöönpanon laiminlyöntien voidaan todeta vähentyneen merkittävästi kemianteollisuuden tuotteiden alalla. Vuonna 2001 lopetettiin 23 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, joista 17 koski direktiivejä, joiden kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräaika päättyi vuonna 2000. Koska vuonna 2001 päättyi vain yhden direktiivin määräaika, on mahdotonta päätellä, vallitseeko nyt suuntaus erittäin korkeaan täytäntöönpanoasteeseen kohtuullisissa määräajoissa. Havaittu "kiriminen" näyttää vahvistavan, että kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen pääsyinä ovat viiveet menettelyissä, joilla säännökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivätkä niinkään muut tekijät. Ainoa täytäntöönpanon laiminlyönti, joka ei näytä johtuvan kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen viivästymisestä, liittyy räjähdystarvikkeisiin (direktiivi 93/15/ETY). Se on parhaillaan tutkittavana EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisessa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen maaliskuussa 2000 antaman tuomion jälkeen. Tuomioistuin totesi tuomiossaan Ranskan laiminlyöneen direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanon (asia C-327/98). Täytäntöönpano näyttää kuitenkin olevan käynnissä. Virheellisen täytäntöönpanon tai virheellisen soveltamisen johdosta aloitettiin kaksi uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Ne koskevat tiettyjen vaarallisten aineiden (öljylamput, arsenikkiyhdisteet) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien direktiivien tai vaarallisten valmisteiden merkintöjä koskevien direktiivien vastaista toimintaa. Kaksi virheellisestä täytäntöönpanosta tai virheellisestä soveltamisesta johtuvaa menettelyä liittyy siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamisesta ja valvonnasta annettuun direktiiviin (93/15/EY), ja ne koskevat Ranskaa ja Saksaa. Saksan osalta komissio päätti kanteen nostamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 23. lokakuuta 2001. 2.2.2. Lääkevalmisteet Vuoden 2001 aikana lopetettiin kaikki lääkevalmisteita koskevien direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönneistä johtuneet menettelyt. Kansallisten viranomaisten tavassa soveltaa ja tulkita lääkevalmisteista annettuja direktiivejä on edelleen puutteita erityisesti lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä annetun direktiivin 89/105/ETY (ns. avoimuusdirektiivi) osalta. Direktiivi tarjoaa tiettyihin määräaikoihin liitetyt, lääkkeiden hinnoittelua ja lääkkeistä maksettavan korvauksen tasoa koskevat menettelylliset takuut. Suuri osa jäsenvaltioista ei kuitenkaan noudata direktiivin vaatimuksia, varsinkaan niiltä osin kuin ne koskevat lääkkeen hintaa koskevan päätöksen tekemisen ja tiedoksi antamisen määräaikoja, velvoitetta perustella tehdyt päätökset puolueettomien ja todennettavissa olevien arviointikriteereiden mukaan, tehtyjä päätöksiä koskevia muutoksenhakumahdollisuuksia tai kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luettelon laadintaedellytyksiä. Direktiivin 89/105/ETY velvoitteiden laiminlyönneistä johtuvista jäsenvaltioita vastaan aloitetuista menettelyistä on aiheellista mainita yhteisöjen tuomioistuimen 27. marraskuuta 2001 Itävallalle osoittama tuomio sekä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettu Suomea koskeva asia. Myös Belgiaa vastaan päätettiin nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Kreikan osalta menettely on toistaiseksi keskeytetty komission ja Kreikan viranomaisten käymien keskustelujen vuoksi. Muidenkin jäsenvaltioiden kanssa käydään edelleen erittäin tiiviitä keskusteluja saman direktiivin soveltamisesta. Avoimuusdirektiivin soveltamisen ohella kaksi muuta laajaa menettelyä jatkuu edelleen. Ne koskevat Belgiaa ja Italiaa. Belgian osalta kyse on ihmisverestä peräisin olevista lääkkeistä annetun direktiivin 89/381/ETY soveltamisesta ja Italian osalta lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan luvan voimassaolon keskeyttämisedellytyksistä. Kummassakin tapauksessa komissio lähetti täydentävät perustellut lausunnot vuonna 2001. 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet Komissio havaitsi kosmeettisia valmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon edistyneen vuonna 2001; komissio lopettikin lukuisia rikkomisesta johtuvia menettelyjä, joita se oli aloittanut jäsenvaltioita vastaan kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntien vuoksi. Kaikki jäsenvaltiot nimittäin ilmoittivat direktiivin 76/768/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annettujen direktiivien 2000/6/EY ja 2000/11/EY täytäntöönpanotoimista. Vain muutamat jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön direktiivejä 97/18/EY ja 2000/41/EY, jotka koskevat sen määräajan lykkäämistä, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen. Komissio havaitsi, että myös kosmeettisia valmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamisessa oli edistytty hieman, koska sen ei tarvinnut tutkia yhtään uutta rikkomista koskevaa tapausta. 2.2.4. Kestokulutushyödykkeet Koneenrakennus- ja sähkömekaniikka-aloilla (joihin luetaan myös henkilösuojaimet) on enää vireillä vain muutama täytäntöönpanon laiminlyönti, sillä viimeinen alaa koskeva direktiivi on peräisin vuodelta 1999 (radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta annettu direktiivi 1999/5/EY). Direktiivin 1999/5/EY osalta tilanne on seuraava: : - Nyt kun Ranska, Saksa, Irlanti ja Italia ovat saattaneet direktiivin 1999/5/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään, mikä on mahdollistanut niitä vastaan aloitettujen rikkomisesta johtuvien menettelyjen lopettamisen, ainoastaan Kreikka laiminlyö enää velvoitteitaan. Komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Kreikkaa vastaan 18. heinäkuuta 2001 edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömisestä. Direktiivien virheellistä soveltamista tai virheellistä täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa edistyttiin vuonna 2001 merkittävästi. Kyseisen vuoden aikana lopetettiin alaa koskevista rikkomisista johtuvista menettelyistä yli 60 prosenttia. Se, että komissio oli suorassa yhteydessä asioista vastaaviin kansallisiin viranomaisiin ja sovelsi samalla tarkasti EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisia keinoja, mahdollisti tyydyttävän tuloksen. Erityisesti markkinavalvonnan alalla jäsenvaltioiden toiminta osoittautui aiempaa tehokkaammaksi, ja ne tekivät tarvittavat tarkastukset. Mittalaitteiden alalla vireillä olevat rikkomisesta johtuvat menettelyt liittyvät yleensä pelkästään täytäntöönpanon laiminlyönteihin. Painelaitteiden ja lääkinnällisten laitteiden aloilla suurin osa rikkomuksista liittyy aloja koskevien direktiivin virheelliseen soveltamiseen. Kaasumaisia polttoaineita käyttävien laitteiden alalla aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt koskevat yksinomaan kaasumaisia polttoaineita käyttävistä laitteista annetun direktiivin 90/396/ETY virheellistä soveltamista. Kansallisesta täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntitapausten osalta tilanne on seuraava: : - Komissio päätti 20. joulukuuta 2001 saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Saksan laiminlyömän painelaitedirektiivin 97/23/EY täytäntöönpanon. - In vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annetun direktiivin 98/79/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittivat kaikki jäsenvaltiot paitsi Ranska, jonka on tarkoitus saattaa täytäntöönpano päätökseen vuonna 2002. - Kreikalle ja Portugalille päätettiin lähettää mittayksiköistä annetun direktiivin 1999/103/EY täytäntöönpanon laiminlyöntiä koskeva perusteltu lausunto päätettiin lähettää . Yleisesti ottaen jäsenvaltioilla ei periaatteessa ole ollut erityisiä vaikeuksia edellä mainittujen kolmen direktiivin täytäntöönpanossa. Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen viivästyminen johtunee osaltaan sisäisten menettelyjen monimutkaisuudesta. Direktiivien vastaisen kansallisen lainsäädännön osalta tilanne on seuraava: - Italialle lähetettiin EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla perusteltu lausunto kaasumaisia polttoaineita käyttävistä laitteista annetun direktiivin 90/396/ETY vastaisesta kansallisesta lainsäädännöstä sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuin oli vuonna 1999 antamassaan tuomiossa todennut Italian lainsäädännön olevan sen vastainen (asia C-97/112). - Portugalille lähetettiin vuonna 2001 virallinen huomautus lääkinnällisistä laitteista annetun direktiivin 93/42/EY vastaisesta kansallisesta lainsäädännöstä. 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Moottoriajoneuvojen, maatalous- ja metsätraktorien ja moottoripyörien tyyppihyväksyntää koskevia direktiivejä on saatettu hyvää vauhtia osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tärkein syy tähän lienee, että vuonna 2001 päättyi edellisvuodesta poiketen vain 11 direktiivin täytäntöönpanon määräaika. Näin jäsenvaltioiden lainsäädäntöurakka oli huomattavasti pienempi. Rikkomisesta johtuvien menettelyjen aloittaminen on yleensä riittänyt varmistamaan sen, että direktiivit on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä kohtuullisessa ajassa, eikä asioita ole näin ollen tarvinnut saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. On kuitenkin huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin antoi 15. maaliskuuta 2001 tuomion asiassa C-83/00. Siinä todettiin, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista annetun direktiivin 97/24/EY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Lisäksi on huomattava, että koska Itävalta on alkanut muuttaa tieliikennelainsäädäntöään, monet Itävaltaa koskevat rikkomisesta johtuvat menettelyt, joiden syynä on ollut direktiivin noudattamiselle asetettujen määräaikojen noudattamatta jättäminen, voidaan nyt lopettaa. Lainsäädännön monimutkaisuuden ja tekniikan jatkuvan kehityksen vuoksi ajoneuvojen tyyppihyväksyntä aiheuttaa usein tulkintavaikeuksia. Komissio panee tyytyväisenä merkille, että erittäin usein tyyppihyväksyntäviranomaiset hyödyntävät oma-aloitteisesti vakiintuneita keskinäisiä tiedotus- ja keskusteluverkostojaan mahdollisten lainsäädännön soveltamisvaikeuksien ratkaisemiseksi. Komissio toimii jäsenvaltioiden kanssa tiiviissä yhteistyössä selvittääkseen alat, joilla lainsäädäntöä saattaa olla tarpeen muuttaa. 2.2.6. Direktiivin 98/34/EY säännökset Yritystoiminnan pääosasto hallinnoi myös direktiiviä 98/34/EY. Direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille teknisiä määräyksiä koskevat hankkeet, jotta niitä voidaan arvioida sisämarkkinoiden sääntöjen kannalta ennen niiden lopullista hyväksymistä. Kyseinen säädös muodostaa perustan kaupan esteiden ehkäisemiselle ja keskinäiselle tietojenvaihdolle. Komissiolle toimitettiin vuonna 2001 yhteensä 530 teknisiä määräyksiä koskevaa ehdotusta, joista 25 koski tietoyhteiskunnan palveluihin liittyviä sääntöjä ja loput tuotteita. Ehdotukset tutkittiin komission yksiköissä. Vuoteen 2000 verrattuna ilmoitusten määrän voidaan todeta pienentyneen. Tämä johtuu pääosin ilmoitettujen telealan ehdotusten vähenemisestä. Radio- ja telepäätelaitteista annetun direktiivin 99/5/EY soveltamisen alettua huhtikuussa 2000 jäsenvaltioiden oli ilmoitettava radiorajapinnat, mikä tapahtuikin nimenomaan vuoden 2000 aikana. Tästä huolimatta vuonna 2001 oli jonkin verran enemmän tapauksia, joissa komissio lähetti yksityiskohtaisen lausunnon, jonka mukaan suunniteltua toimenpidettä on muokattava siitä mahdollisesti johtuvien, tietoyhteiskunnan tavaroiden tai palvelujen vapaata liikkuvuutta haittaavien perusteettomien esteiden poistamiseksi. Tämä osoittaa, että vaikka ilmoitettujen ehdotusten määrä väheni, niiden monitahoisuus ja niistä mahdollisesti johtuvat sisämarkkinoiden esteet kasvoivat. EY:n perustamissopimuksen rikkomisen osalta suuressa osassa komission lähettämistä yksityiskohtaisista lausunnoista ilmoitettiin, että ehdotukset voivat rikkoa tietoyhteiskunnan tuotteiden tai palveluiden vapaata liikkuvuutta koskevia yhteisön direktiivejä. Direktiivillä on myös noin 15 tapauksessa helpotettu yhteisön yhteensovittamistoimia, kun sillä on pystytty estämään sellaiset kansalliset toimet, jotka olisivat voineet johtaa joidenkin jäsenvaltioiden kantojen lopulliseen vahvistamiseen, vaikka tavoitteena oli etsiä yhteisiä ratkaisuja. Suurin osa tapauksista liittyi mittauslaitteita koskevaan asetusehdotukseen (KOM(2000) 566 lopullinen) sekä lemmikkieläinten muuhun kuin kaupalliseen kuljettamiseen sovellettavia eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista annettuun direktiiviehdotukseen (KOM(2000) 529 lopullinen). Komission havaitsema direktiivin rikkominen, joka voi johtua teknisiä määräyksiä sisältävän lainsäädännön hyväksymisestä ilmoittamatta sitä direktiivin 98/34/EY mukaisesti tai kyseisessä direktiivissä säädettyjen määräaikojen noudattamatta jättämisestä, johtaa siihen, että asianomaisen jäsenvaltion kanssa aloitetaan neuvottelut tilanteen korjaamiseksi (esimerkiksi uuden ehdotuksen ilmoittamisen avulla). Jollei tämä tuota tulosta, aloitetaan rikkomisesta johtuva menettely. Vuoden 2001 lopussa oli tutkittavana viitisentoista rikkomisesta johtuvaa menettelyä erityisesti tietoyhteiskunnan palvelujen alalla, johon on sovellettu ilmoitusmenettelyä 5. elokuuta 1999 lähtien. Tietoyhteiskunnan palvelujen alaan liittyvien rikkomisesta johtuvien menettelyjen lisääntyminen johtuu siitä, että jäsenvaltioilla on vielä vaikeuksia soveltaa direktiiviä 98/34/EY asianmukaisesti tällä uudella ja monitahoisella alla. Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi asiassa C-230/99, komissio vastaan Ranska, 15. helmikuuta 2001 antamassaan tuomiossa direktiivin 98/34/EY mukaisesti annettavan yksityiskohtaisen lausunnon ja EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla lähetettyjen virallisten huomautusten välistä suhdetta rikkomisesta johtuvissa menettelyissä. Tuomioistuin täsmensi, ettei direktiivin 83/189/ETY (joka on kodifioitu direktiivillä 98/34/EY) nojalla lähetettyä yksityiskohtaista lausuntoa voida katsoa viralliseksi huomautukseksi, sillä jäsenvaltio ei sille osoitettua yksityiskohtaista lausuntoa vastaanottaessaan ole syyllistynyt yhteisön lainsäädännön rikkomiseen, koska kyseinen säädös on vasta luonnosvaiheessa. Vuoropuhelun lisäämiseen tarkoitettu, muun muassa ilmoitetut ehdotukset sisältävä sivusto on yritysten käytettävissä Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris/index_fi.htm. 2.2.7. Muut Muilla yritystoiminnan pääosaston vastuualoilla (kuten tekstiilien, lelujen, rakennusalan tuotteiden ja matkailun aloilla) havaittiin vain vähän rikkomistapauksia. Näistä on mainittava seuraavat kolme: - Komissio lähetti vuonna 2001 Belgialle virallisen huomautuksen huviveneistä annetun direktiivin 94/25/EY virheellisestä soveltamisesta. - Viimeinen rakennusalan tuotteiden alalla aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koski tiettyjen Kreikkaan tuotujen terästuotteiden laaduntarkastusta, voitiin lopettaa Kreikan hyväksyttyä menettelyn kohteena ollutta lainsäädäntöä muuttavan ministerin päätöksen. - Komissio päätti nostaa kanteen tuomioistuimessa Italiaa vastaan Italian museoiden ja monumenttien pääsymaksuista pelkästään Italian kansalaisille myönnetyistä hintaetuuksista. 2.3. Kilpailu Komissio teki vuonna 2001 päätökset 36:sta kilpailuosaston käsittelemästä asiasta [6], joista 32 lopetettiin. Muiden osalta jäsennysvelvoitteita noudattamatta jättänyttä jäsenvaltiota vastaan nostettiin kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Vaikka näistä luvuista onkin vaikea tehdä pitemmälle meneviä päätelmiä, voidaan varmasti todeta, että jäsenvaltiot pyrkivät mukautumaan EY:n kilpailulainsäädäntöön. Kilpailuasiat muodostavat nimittäin vain murto-osan tällä hetkellä komission tutkittavana olevista väitetyistä tapauksista, joissa jäsenvaltiot ovat toimineet EY:n lainsäädännön vastaisesti. Useimmat komissiolle esitetyt kantelut joko osoittautuvat perusteettomiksi, eivät kuulu ensisijaisiin aloihin yhteisön ulottuvuuden puuttuessa tai ne voidaan hylätä, koska kyseinen jäsenvaltio on alkanut käsitellä ongelmia asianmukaisesti arvioinnin aikana. Kilpailun pääosaston tutkimista rikkomisista johtuvista menettelyistä merkittävä osa liittyy telealan kilpailudirektiivien tai jäsenvaltioiden ja niiden valtionyritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuuteen liittyvien direktiivien saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Myös yleishyödyllisiä palveluja koskevien menettelyjen määrä on kasvanut, ja niissä komission tehtävänä on huolehtia siitä, etteivät kilpailun rajoitukset mene pitemmälle kuin palveluntarjoajien tehtävän tehokkaan täyttämisen varmistamiseksi on tarpeen [6] Tässä kertomuksessa ei käsitellä yhteisön valtiontukisääntöihin liittyviä väitettyjä rikkomisia, jotka ovat komission tutkittavina. 2.3.1. Televiestintä Komissio valvoi edelleen EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan perusteella kilpailudirektiivien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa sekä sääntelykehyksen käyttöönottoa Kreikassa markkinoiden vapauduttua kokonaan 1. tammikuuta 2001 lukien. Se jatkoi myös EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisia menettelyjä joitakin jäsenvaltioita vastaan. Tämän ohella komissio tutki perusteellisesti jäsenvaltioiden ja muiden osapuolten kanssa direktiivien tosiasiallista soveltamista valmistellessaan seitsemättä kertomusta televiestinnän sääntelypaketin soveltamisesta. Kertomus annettiin 28. marraskuuta 2001 [7]. [7] KOM(2001) 706 lopullinen. Vuonna 2001 jäsenvaltioita vastaan oli meneillään vielä 20 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, koska ne eivät olleet panneet asianmukaisesti täytäntöön edellä mainittuja direktiivejä tai ne olivat jättäneet ilmoittamatta täytäntöönpanotoimistaan. Menettelyistä kuusi on nyt lopetettu. Komissio jatkoi muun muassa Luxemburgia vastaan verkkoonpääsyoikeuksien myöntämisen vuoksi aloitettua menettelyä, joka johti kanteen nostamiseen yhteisöjen tuomioistuimessa helmikuussa 2001. Kanne nostettiin, koska Luxemburg ei ollut laatinut selkeitä sääntöjä, joilla varmistetaan operaattorien syrjimätön kohtelu verkkoonpääsyoikeuksien myöntämisessä. Yhteisöjen tuomioistuin asettui 16. lokakuuta 2001 komission kannalle menettelyissä, jotka tämä oli aloittanut Portugalia ja Kreikkaa vastaan. Portugalia koskevassa tuomiossaan (asia C-429/99) yhteisöjen tuomioistuin vahvisti, ettei vastapuhelupalveluja voida rinnastaa direktiivissä 90/388/ETY tarkoitettuun puhelintoimintaan, ja että Portugali on näin ollen väärin perustein varannut nämä palvelut vakiintuneelle operaattorille telealan vapauttamiseen asti. Kreikkaa koskevassa tuomiossaan (yhdistetyt asiat C-396/99 ja C-397/99) tuomioistuin totesi, että edellä mainitun direktiivin nojalla pääsyä matkaviestintämarkkinoille voidaan rajoittaa ainoastaan silloin, kun taajuuksia ei ole riittävästi. Jos pääsyn edellytyksenä on toimilupa, jäsenvaltion on valvottava, että luvan hankintamenettelyt ovat avoimet ja julkiset, että niissä noudatetaan puolueettomia perusteita ja että ne ovat syrjimättömiä. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 6. joulukuuta 2001 tuomion komission ja Ranskan välisessä riita-asiassa, joka koski kyseisessä jäsenvaltiossa vuodesta 1997 voimassa ollutta yleispalvelun rahoitusjärjestelyä. Komissio oli saattanut asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi huhtikuussa 2000. Tuomioistuin tuki täysin komission kantaa ja katsoi, ettei Ranskan järjestely noudattanut direktiivissä säädettyjä oikeasuhteisuuden, puolueettomuuden ja avoimuuden periaatteita ja että Ranska oli myös laiminlyönyt hintojen tasapainottamista koskevat velvoitteensa. Direktiivissä 96/19/EY säädettyä liittymämaksujen tasapainottamista koskevan kysymyksen osalta komissio jatkoi Espanjaa vastaan aloittamaansa rikkomisesta johtuvaa menettelyä lähettämällä heinäkuussa 2001 täydentävän perustellun lausunnon. Perustellussa lausunnossa korostetaan erityisesti joulukuussa 2000 asetettujen, täysin eriytettyä käyttöoikeutta koskevien maksujen ja toukokuussa 2001 muutetun hintakattojärjestelmän välistä epäjohdonmukaisuutta, joka aiheuttaa hintapaineriskin vuoteen 2003 saakka, mikä vaarantaa eriyttämisen tulokset. Täydentävään perusteltuun lausuntoon annetussa vastauksessa Espanjan viranomaisten ilmoittamat toimet olivat riittämättömät, millä perusteella komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen 21. joulukuuta 2001. Heinäkuussa 2001 Italialle lähetettiin perusteltu lausunto, koska se ei ollut ilmoittanut kaapelitelevisioverkoista annetun direktiivin 99/64/EY täytäntöönpanotoimista määräajassa. Koska Italia ei vastannut perusteltuun lausuntoon, komissio päätti 20. joulukuuta 2001 kanteen nostamisesta. 2.3.2. Postiala Postialalla komissio teki 23. lokakuuta 2001 EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla päätöksen ranskalaisen yhtiön La Posten ja postinkäsittelyyn ja -lajitteluun erikoistuneiden yritysten välisten suhteiden valvonnasta. Komissio katsoi, että La Poste ja yksityiset postinkäsittely-yritykset ovat keskenään eturistiriidassa, koska La Poste on samanaikaisesti näiden yritysten kilpailija ja postimonopolin perusteella niiden pakollinen yhteistyökumppani. Komission kanta on, että tämä eturistiriita kannustaa La Postea käyttämään väärin määräävää asemaansa. Koska Ranskan lainsäädännössä ei säädetä riittävän tehokkaasta ja riippumattomasta valvonnasta tämän eturistiriidan poistamiseksi, komissio katsoi Ranskan rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 86 ja 82 artiklaa. 2.3.3. Valtiontuet Komissio tutki vuonna 2001 jäsenvaltioiden sille ilmoittamat direktiivin 2000/52/EY [8] kansalliset täytäntöönpanotoimet. Se aloitti rikkomisesta johtuvat menettelyt kaikkia jäsenvaltioita vastaan näiden toimien ilmoittamatta jättämisestä direktiivissä säädetyssä määräajassa. Komissio pystyi lopettamaan 20. joulukuuta 2001 Tanskaa, Saksaa, Itävaltaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevat menettelyt näiden ilmoitettua toimistaan. [8] Komission direktiivi, annettu 26 päivänä heinäkuuta 2000, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta. 2.4. Työllisyys ja sosiaaliasiat Työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosaston toimivaltaan kuuluvat asiat liittyvät yhteisön politiikan eri aloihin (työntekijöiden vapaa liikkuvuus, miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, työolot sekä työterveys ja -turvallisuus) ja erilaisiin säädöksiin (perustamissopimukseen, asetuksiin ja direktiiveihin). Voidaan kuitenkin tehdä joitakin yleisiä huomioita. Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden alalla on havaittu ennen kaikkea (yksittäisiä) ongelmia EY:n perustamissopimuksen määräysten ja eri asetusten säännösten soveltamisessa. Muilla aloilla (miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, työolot, työterveys ja -turvallisuus) vaikeudet liittyvät erityisesti säännösten vastaiseen lainsäädäntöön ja joskus myös direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiin. On kuitenkin korostettava, että rikkomisista johtuvien menettelyjen käsittelyn yhteydessä saadut kokemukset osoittavat, että niiden syyt ja alkulähteet vaihtelevat. Tässä yhteydessä on myös mainittava sosiaalioikeuden laadinnassa ja täytäntöönpanossa täysivaltaisten toimijoiden, markkinaosapuolten, asema. Koska syyt vaihtelevat, yhden ainoan ratkaisun löytäminen on ilmeisen vaikeaa. Tapauskohtainen lähestymistapa on näin ollen välttämätön. Merkittävimmistä erityisongelmista voidaan mainita seuraavat: Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta voidaan todeta, että alalla sovellettavien EY:n perustamissopimuksen määräysten ja asetusten (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 1612/68 säännösten soveltamisessa on edelleen (yksittäisiä) ongelmia. Monia jo aloitettuja menettelyitä jatkettiin. Esimerkkeinä voidaan mainita julkishallinnossa suoritetun palvelusajan huomioon ottamista koskevat ongelmat monissa jäsenvaltioissa (perustelut lausunnot lähetettiin Ranskalle, Saksalle ja Belgialle, Itävaltaa vastaan aloitettu menettely on edelleen käynnissä, ja Irlantia vastaan päätettiin nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa). Ranskaa vastaan aloitetut menettelyt, jotka koskevat yleisen sosiaaliturvamaksun (Contribution sociale généralisée) ja sosiaaliturvavelan kattamiseen tarkoitettujen maksujen (Contribution pour le remboursement de la dette sociale) perimistä myös rajatyöntekijöiltä, jatkuvat EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden perusteella [9]. Vaikka tuomion noudattamiseen tähtääviä toimia onkin sittemmin toteutettu, korvauksia koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin ja sovellettaviin vanhentumisaikoihin edelleen liittyvät käytännön ongelmat estivät menettelyjen päättämisen. Koska Italia ei ollut ilmoittanut kansallisista toimista, jotka se toteuttaa muuttaakseen lainsäädäntönsä vastaamaan sille osoitettua tuomiota [10] siitä, etteivät tietyt italialaiset yliopistot tunnusta entisille vieraiden kielten lehtoreille (lettori) näiden saavuttamia oikeuksia, menettelyä jatketaan edelleen EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. Sen sijaan Belgiaa vastaan aloitetussa rikkomisesta johtuvassa menettelyssä [11], joka koski muiden jäsenvaltioiden opiskelijoilta väärin perustein perittyjen yliopistojen kirjoittautumismaksujen palautusmahdollisuuksia ja joka oli aloitettu 228 artiklan nojalla, edistyttiin, joten se voitiin päättää. [9] Asiat C-169/98 ja C-34/98, tuomio 15.2.2000. [10] Asia C-212/99, tuomio 26.6.2001. [11] Asiassa C-47/93 3.5.1994 annetun tuomion noudattamatta jättäminen. Naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun alalla EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla Ranskaa vastaan vireillä ollut menettely, joka koski naisten yötyökieltoa teollisuudessa, voitiin päättää kyseisen säännöksen kumoamista koskevien kansallisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen. Koska Ranska ilmoitti kansallisista toimista direktiivin 96/97/EY [12] täytäntöön panemiseksi ja noudatti yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota [13], sitä vastaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti aloitettu menettely ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönnin takia voitiin päättää. [12] Direktiivi 96/97/EY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta. [13] Asia C-354/99, tuomio 8.7.1999. Kreikkaa vastaan aloitettu menettely jatkuu, koska Kreikka ei ole ilmoittanut kansallisista toimista sen lainsäädännön mukauttamiseksi tuomioon, joka oli osoitettu sille sen jätettyä ilmoittamatta edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanosta. [14] EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla jatketaan myös Kreikkaa vastaan aloitettua menettelyä, joka aloitettiin Kreikan sovellettua virheellisesti direktiivejä 75/117/ETY ja 79/7/ETY ja sen jätettyä kumomamatta taannehtivasti työehtosopimusten määräyksiä, joissa avioituneilta naispuolisilta työntekijöiltä, toisin kuin avioituneilta miespuolisilta työntekijöiltä, vaaditaan erityisedellytysten täyttämistä myönnettäessä perhe- ja avioliittolisiä. [15] [14] Asia C-457/98, tuomio 14.12.2000. [15] Asia C-187/98, tuomio 28.10.1999. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto vanhempainlomasta annetun direktiivin 96/34/EY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi. [16] [16] Ks. myös vireillä oleva ennakkoratkaisupyyntö asiassa C-243/00. Työolojen alalla direktiivin 77/187/ETY [17] puutteellisesta täytäntöönpanosta johtuvat ongelmat jatkuvat Italiassa (direktiiviä ei sovelleta tietyissä kriittisissä tapauksissa, esimerkiksi konkurssia edeltävässä tuomioistuimen velkajärjestelyssä eikä erityishallintomenettelyissä), ja asia on päätetty saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ranskan toteutettua kansallisia toimia, joilla se mukauttaa lainsäädäntönsä sille direktiivien 94/33/EY [18] ja 93/104/EY [19] täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnistä annettuun yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon, sitä koskevat menettelyt voitiin lopettaa. Koska Italian viranomaiset eivät ole ilmoittaneet toimista, joilla ne noudattavat direktiivin 93/104/EY täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnistä annettua tuomiota [20], menettelyä jatketaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. [17] Direktiivi työntekijöiden oikeuksien turvaamisesta yritysten luovutusten yhteydessä. [18] Direktiivi nuorten työntekijöiden suojelusta, asia C-45/99, tuomio 18.5.2000. [19] Direktiivi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista, asia C-46/99, tuomio 8.6.2000. [20] Asia C-386/98, tuomio 9.3.2000. Työaikaa koskevan direktiivin 93/104/EY osalta on huomattava vielä, että Tanskalle lähetettiin perusteltu lausunto, koska se oli pannut direktiivin täytäntöön työehtosopimuksilla, joiden piiriin kaikki työntekijät eivät kuulu. Työntekijöiden joukkovähentämisestä annetun direktiivin 98/59/EY virheellisen täytäntöönpanon takia aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä Italiaa ja Portugalia vastaan jatkettiin ja asiat päätettiin saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Direktiivin 96/71/EY [21] virheellisestä täytäntöönpanosta Saksassa aiheutuneita ongelmia koskeva asia päätettiin myös saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tuomioistuin voi esittää kantansa palkan vähimmäistason käsitteen tulkintaan. [21] Direktiivi palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon. Työterveyden ja työturvallisuuden alalla vakavasta rakenteellisesta ongelmasta kertoo erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jossa se totesi Itävallan jättäneen ilmoittamatta (biologisille tekijöille altistumista työssä koskevien) direktiivien 95/30/EY [22], 97/59/EY [23] ja 97/65/EY [24] kansallisista täytäntöönpanotoimista. Suurin osa rikkomisesta johtuvista menettelyistä liittyy kuitenkin siihen, että perusdirektiivit ja monet erityisdirektiiveistä on pantu puutteellisesti täytäntöön kansallisilla toimilla, jotka ovat saman arvoista lainsäädäntöä mutta sisältävät ainoastaan direktiivien ydinsäännökset. Esimerkiksi puitedirektiivin 89/391/ETY yhteensopimattomasta täytäntöönpanosta johtuvia rikkomismenettelyjä jatketaan Ranskaa, Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Ruotsia (sekä Espanjaa) vastaan. Irlannille ja Suomelle lähetettiin perustellut lausunnot. Portugalia, Alankomaita ja Luxemburgia koskevat asiat päätettiin saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Belgian täytäntöönpanoa koskeva menettely voitiin sen sijaan päättää tyydyttävien kansallisten täytäntöönpanotoimien perusteella. Yhteisöjen tuomioistuimen 15. marraskuuta 2001 antamassa tuomiossa [25] todettiin Italian panneen saman direktiivin puutteellisesti täytäntöön.. Myös Italian yhteensopimattomat toimenpiteet näyttöpäätetyöstä annetun direktiivin 90/270/ETY täytäntöön panemiseksi saatettiin yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. [26] [22] Asia C-473/99, tuomio 14.6.2001. [23] Asia C-110/00, tuomio 11.10.2001. [24] Asia C-111/00, tuomio 11.10.2001. [25] Asia C-49/00. [26] Asia C-455/00. 2.5. Maatalous Yhteisön oikeuden soveltamisen valvontatoimet maatalouden alalla keskitettiin seuraaviin kahteen painopistealueeseen: maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseen ja maatalouslainsäädännön erityismekanismien tehokkaaseen ja moitteettomaan soveltamiseen. Yleisesti ottaen uusia maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden perinteisiä esteitä, kuten tuonnin järjestelmällistä valvontaa ja todistusten vaatimista, on ilmennyt entistä vähemmän, ja suuntaus jatkuu yhä. Valvonta kohdistui jäsenvaltioiden toimiin, joiden perusteella laatumerkkejä ja -merkintöjä myönnetään ainoastaan kyseisten jäsenvaltioiden tai niiden alueiden tuotteille. Komissio on tällä alalla joutunut perinteisesti selvittämään jäsenvaltioiden tai niiden alueiden aloitteita maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laadun korostamiseksi ennen kaikkea erityisten laatumerkkien ja -merkintöjen avulla. Komissio on luonnollisesti suhtautunut myönteisesti aloitteisiin, joiden tarkoituksena on edistää tehokkaasti maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden luontaista laatua ja jotka lisäävät tällä tavoin tuotteiden menekkiä, kohentavat tuottajien tulotasoa ja lisäävät kuluttajien valinnanvapautta. Komissio on kuitenkin järjestelmällisesti aloittanut rikkomisesta johtuvat menettelyt perustamissopimuksen 28 artiklan vastaisia laatumerkkejä tai -merkintöjä vastaan, sellaisina kuin artiklaa on tulkittu yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä asiassa C-13/78, Eggers, 12.10.1978 annetussa tuomiossa ja asiassa C-321/94, Montagne 7.5.1997 annetussa tuomiossa, koska ne myönnetään joko lain mukaan tai tosiasiassa pelkästään tietyn jäsenvaltion tai alueen tuotteille, vaikka näillä ole mitään asianmukaisesti tunnustettua luontaista laadullista erityispiirrettä, ja koska tällaiset merkit näin ollen syrjivät mielivaltaisesti muiden jäsenvaltioiden tuottajia ja elinkeinonharjoittajia ja luovat tavaroiden vapaan liikkuvuuden perusteettomia esteitä. Tämän perusteella komissio saattoi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saksalaisen CMA-laatumerkinnän, johon on liitetty maininta "Markenqualität aus deutschen Landen" ja joka edellyttää sillä varustettujen maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden jalostamista ainakin osittain Saksassa (vireillä oleva asia C-325/00). Komissio päätti saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi myös Ranskan 11 alueellista laatumerkkiä [27], minkä lisäksi Italialle lähetettiin perusteltu lausunto kahdesta alueellisesta laatumerkistä [28]. [27] Ranskaa vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt seuraavien alueellisten laatumerkkien vuoksi: Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon, Lorraine, Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées, Salaisons d'Auvergne ja Qualité France. [28] Italia vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt seuraavien alueellisten laatumerkkien vuoksi: Regione Siciliana-Marchio Qualità ja Abruzzo Qualità. Kun tarkastellaan muita, vähemmän perinteisiä esteitä, kuten yksityishenkilöiden Ranskassa toistuvasti toteuttamia kampanjoita muista jäsenvaltioista, erityisesti Espanjasta, peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia vastaan ja viranomaisten pidättäytymistä tällaisten tekojen torjumisesta, on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut 9. marraskuuta 1997 asiassa C-265/95 [29] antamassaan tuomiossa, että "Ranskan tasavalta ei ollut noudattanut maataloustuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä ja EY:n perustamissopimuksen 30 artiklasta (nykyisin 28 artikla) sekä 5 artiklasta (nykyisin 10 artikla) johtuvia velvoitteitaan, koska se ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja oikeasuhtaisia toimenpiteitä estääkseen yksityisiä rajoittamasta rikollisilla teoillaan maataloustuotteiden vapaata liikkuvuutta". Erityisesti Espanjasta peräisin olevien hedelmien ja vihannesten markkinointikampanjat ovat sujuneet viime aikoina rauhallisesti. Niinpä vaikuttaa siltä, että Ranskan hallituksen yleiseen järjestyksenpitoon liittyvät toimet, joihin se on ryhtynyt täyttääkseen tuomioistuimen tuomiosta johtuvat velvoitteensa, ovat riittävän tehokkaita aiempiin tilanteeseen nähden. Vuonna 2001 sattui kuitenkin merkittävä välikohtaus, kun naudanlihantuottajat hyökkäsivät jalostuslaitokseen, joka käyttää raaka-aineena muista jäsenvaltioista peräisin olevaa lihaa. [29] Tuomio 6.11.1997 (Kok.1997, s. I-6959). Valvoessaan yhteisen markkinajärjestelyn erityismekanismien soveltamista komissio seuraa edelleen tarkkaavaisesti tuotannon hallintavälineiden sekä yhteisön tukien yhdennetyn hallinta- ja valvontajärjestelmän soveltamista. Maitoalalla aloitettujen rikkomisesta johtuvien menettelyjen syynä ovat maitokiintiöjärjestelmän täytäntöönpanossa havaitut puutteet sekä erityisesti Italian ja Espanjan viranomaisten haluttomuus panna järjestelmää kokonaisuudessaan täytäntöön samoin kuin viivästykset tuotantokiintiön ylittäneistä tuottajista perittävien lisämaksujen välittämisessä edelleen. Italiassa menettely johtui alun perin siitä, ettei Italia suorittanut toimivaltaiselle viranomaiselle ostajien perimiä lisämaksuja yksittäisten tuottajien kiintiönylityksistä vuosina 1995-1996 ja 1996-1997. Italian viranomaiset olivat arvioineet, että ennen ostajien perimien maksujen suorittamista toimivaltaiselle viranomaiselle jokaisen tuottajan viitemäärä ja todellinen tuotantomäärä oli tarkastettava perusteellisesti. Tutkimusvaltuuskunta oli nimittäin havainnut jopa niin merkittäviä poikkeamia, että jopa ylitysten paikkansapitävyys kyseenalaistettiin. Komissio on seurannut tarkasti Italian viranomaisten valvontaa ja tehnyt itse useita tarkastuskäyntejä maahan. Valvontaan ovat sisältyneet yksittäisten kiintiöiden sekä tuotantomäärän uudelleenmäärittely ja siitä johtuvat uudet toimituskorvaukset kullekin jaksolle samoin kuin uusien perittävien määrien ilmoitukset. Komissio sai tiedot eräistä menettelyissä ilmenneiden viivästysten syistä, joihin kuului muun muassa korkeimman hallinto-oikeuden lausunnon pyytäminen tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä. Kun osoittautui, että valvontatoimien päättymisen ja kannettujen määrien uudelleen ilmoittamisen jälkeenkin maksut olivat jääneet hyvin suurelta osin maksamatta (lukuun ottamatta määriä, joiden välitön periminen oli mahdollista maksumääräysten keskeyttämistä koskevan tuomion perusteella ja joiden osuus vaihtelee kausittain yhdestä kahteen kolmannekseen), komissio katsoi aiheelliseksi jatkaa menettelyä ja laajentaa sen kattamaan jaksot aina kauteen 1999-2000 asti. Täydentävä perusteltu lausunto lähetettiin joulukuussa 2001. Huomattakoon, että menettelyyn sisältyvä yleinen mahdollisuus maksuajan pidentämiseen on hiljan kumottu. Espanjassa tuottajat maksoivat todellisuudessa vain murto-osan kausina 1993-1994, 1995-1996 ja 1996-1997 kannetuista maksuista. Niin tuottajat kuin ostajatkin esittivät runsaasti valituksia heitä koskevista päätöksistä. Espanjan viranomaiset ovat rikkomisesta johtuvan menettelyn seurauksena hyväksyneet järjestelmään uusia hallintatoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti välttää tuomioistuimissa tulevaisuudessa nostettavien kanteiden määrän kasvu. Keskeisiin näkökohtiin kuuluvat pakollinen ennakkolaskutusjärjestelmä määrät ylittäville tuottajille sekä ostajia koskevien rajoittavien toimilupaehtojen vahvistaminen. Järjestelmän hallinnassa ei kaudesta 1998-1999 lähtien ole ilmennyt aiemmin tavattuja yleisiä ongelmia. Aiemmin käsiteltäviksi otetuissa riita-asioissa Espanjan viranomaiset ovat antaneet takaukset riidanalaisille rahasummille useissa tapauksissa, joissa näin ei aikaisemmin ollut tehty. Espanjan viranomaiset katsovat, että jäljellä oleva maksettava määrä on nyt täysin katettu joko takauksin tai pakkokeinoin toteutettujen perintämääräysten avulla. Kreikka on sisäisten hallinnollisten vaikeuksien vuoksi jäänyt huomattavasti jälkeen toimissa, joilla pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön asetuksella (ETY) N:o 3508/92 perustettu tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä. Tästä syystä päätös asian saattamisesta yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi on perusteltu. Asetuksen tarkoituksena on yhdenmukaistaa ja järkeistää yhteisön tukijärjestelmien hallintoa ja valvontaa erityisesti peltokasvien sekä naudan-, lampaan- ja vuohenlihan alalla niiden tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi sellaisen politiikan avulla, jolla ehkäistään ja torjutaan EMOTR:sta rahoitettavien toimien yhteydessä ilmeneviä sääntöjenvastaisuuksia. Muutetun asetuksen (ETY) N:o 3508/92 2 artiklassa edellytetään, että kukin jäsenvaltio perustaa ennen 1. tammikuuta 1997 yhdennetyn järjestelmän, johon sisältyvät seuraavat osat: tietokonepohjainen tietokanta, aakkosnumeerinen viljelylohkojen tunnistejärjestelmä, aakkosnumeerinen eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskeva järjestelmä, tukihakemukset sekä yhdennetty valvontajärjestelmä. Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan ole täyttäneet kaikkia edellä mainittuja vaatimuksia, joilla pyritään takaamaan yhteisön elinten suorittamien maksujen laillisuus ja säännöllisyys. Viljelylohkojen tunnistamista ja numerointia ei ole vielä edes aloitettu. Myös eläinten rekisteröinti ja tunnistaminen on vasta alkuvaiheessa. Näin ollen luotettavia tietokantoja ei ole käytettävissä. Ranskan viranomaiset ovat asiassa C-136/96 16. heinäkuuta 1998 annetun tuomion [30] johdosta muuttaneet aiempaa vahvojen alkoholijuomien kaupan pitämistä ja tarjontamuotoihin sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä koskevaa kantaansa, joka oli asetuksen (ETY) N:o 1576/89 vastainen ja salli pitää kaupan viskiä, johon on lisätty tietty prosenttimäärä vettä, käyttäen tuotteen myyntinimikkeenä yleisnimitystä "viski". Tämän laiminlyönnin perusteella aloitettu rikkomisesta johtuva menettely voitiin lopettaa. Muistutettakoon, että komissio oli lähettänyt Ranskalle perustellun lausunnon, koska sen alueella oli sallittua pitää kaupan alkoholijuomaa, jossa viskiin oli lisätty vettä. Myyntinimikkeenä tästä tuotteesta käytettiin yleisnimitystä "viski". Viskin laatuvaatimuksista säädetään asetuksessa (ETY) N:o 1576/89, jossa viskiltä edellytetään vähintään 40 prosentin alkoholipitoisuutta ja kielletään veden lisääminen alkoholijuomaan tuotteen luonteen muuttamisen estämiseksi.. [30] Tuomio 16.7.1998 (Kok. 1998, s. I-4571). Maatalousdirektiivien täytäntöönpanon osalta komissio aloitti rikkomisesta johtuvat menettelyt seitsemää jäsenvaltiota vastaan, koska nämä eivät olleet panneet täytäntöön määräajassa kahviuutteista ja sikuriuutteista 22 päivänä helmikuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 1999/4/EY. Nyt nämä menettelyt on voitu lopettaa, koska kansallisista täytäntöönpanotoimista on ilmoitettu. Direktiivillä 98/34/EY velvoitetaan jäsenvaltiot ja Efta-maat ilmoittamaan teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevat lainsäädäntöluonnoksensa ennen niiden vahvistamista, jos niiden epäillään estävän yhteisön sisäistä kauppaa maatalousalalla. Vuonna 2001 komissiolle ilmoitettiin monien aiempien vuosien tapaan useista luonnoksista edellä mainitun direktiivin mukaisesti. Näin ollen vuonna 2001 maatalousalalla tutkittiin EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja johdetun oikeuden nojalla 143 jäsenvaltioiden ja Efta-maiden ilmoittamaa lainsäädäntöluonnosta (lisätietoja direktiivillä 98/34/EY perustetusta ilmoitusmenettelystä on luvussa 2.2.6). 2.6. Energia ja liikenne Vuonna 2001 energian ja liikenteen pääosasto käsitteli 230 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, joista 126 johtui direktiivien täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönneistä ja 104 direktiivin yhteensopimattomista täytäntöönpanotoimista tai yhteisön lainsäädännön virheellisestä soveltamisesta. Rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä on pienentynyt huomattavasti, koska tällä kaudella lopetettiin lukuisia menettelyjä (kaikkiaan 114, joista 62 oli ilmoitusten laiminlyöntejä koskevia rikkomuksia). Tilanne johtuu suoraan liikennealan direktiivien täytäntöönpanoasteen tuntuvasta kohentumisesta, sillä se kasvoi 31. joulukuuta 2000 vallinneelta tasolta eli 88,5 prosentista 94 prosenttiin 31. joulukuuta 2001 mennessä. Kyseisellä jaksolla energian ja liikenteen pääosasto aloitti 62 uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä (joista 48 liittyy ilmoitusten laiminlyönteihin) ja kirjasi 10 kantelua. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 10 tuomiota jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Energia 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa. On huomattava, että Belgia, jonka oli saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään viimeistään 19. helmikuuta 1999, ei ole pannut sitä vielä täysimääräisesti täytäntöön eikä soveltamista koskevia asetuksia ole vielä annettu. Tämän vuoksi komissio päätti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ranskaa vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely kyseisen direktiivin puutteellisesta täytäntöönpanosta ja yhteensopimattomista täytäntöönpanotoimista voitiin lopettaa vuoden 2001 aikana. Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY oli pantava täytäntöön viimeistään 10. elokuuta 2000. Ranska ei ole pannut sitä täytäntöön vieläkään, joten komissio päätti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Luxemburgia ja Portugalia vastaan täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin takia aloitetut menettelyt voitiin lopettaa vuoden 2001 aikana. Lisäksi Saksaa vastaan aloitettiin rikkomisesta johtuva menettely, koska se oli pannut direktiivin täytäntöön vain osittain. Saksan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto 13. kesäkuuta 2001. Komission yksiköt tutkivat jatkossakin näiden kahden direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteensopivuutta kaikkien jäsenvaltioiden osalta. 2.6.2. Energiatehokkuus Kaikki jäsenvaltiot ovat panneet tähän mennessä täytäntöön kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22 päivänä syyskuuta 1992 annetun direktiivin 92/75/ETY kaikki täytäntöönpanodirektiivit [31]. [31] Direktiivi 94/2/EY, direktiivi 95/13/EY, direktiivi 95/12/EY, direktiivi 96/60/EY, direktiivi 96/89/EY, direktiivi 97/17/EY, direktiivi 1999/9/EY ja direktiivi 98/11/EY koskevat eri kotitalouskoneiden energiankulutusten ilmoittamista. Loistelamppujen virranrajoittimien energiatehokkuusvaatimuksista 18 päivänä syyskuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/55/EY oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 20. marraskuuta 2001, mutta vain neljä jäsenvaltiota ilmoitti täytäntöönpanotoimistaan. Hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta energiatehokkuutta parantamalla (Save) 13 päivänä syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/76/ETY virheellisen soveltamisen vuoksi aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt voitiin lopettaa jäsenvaltioiden toimitettua direktiivin soveltamiskertomukset lukuun ottamatta Irlantia ja Luxemburgia, joille lähetettiin perustellut lausunnot 23. lokakuuta 2001. 2.6.3. Hiilivedyt Kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet lainsäädäntönsä osaksi ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa annetun direktiivin 68/414/ETY muuttamisesta 14 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/93/EY, joka oli pantava täytäntöön viimeistään 31. joulukuuta 1999. Kreikkaa vastaan on kuitenkin aloitettu virheellistä soveltamista koskeva menettely, ja sille lähetettiin virallinen huomautus 23. lokakuuta 2001. 2.6.4. Ulkosuhteet energia-alalla Komissio päätti 20. joulukuuta 2001 aloittaa rikkomisesta johtuvan menettelyn Irlantia vastaan lähettämällä sille virallisen huomautuksen EY:n perustamissopimuksen 10 artiklassa määrätyn yhtenäisyysvelvoitteen rikkomisesta liittyen yhteisön kansainväliseen edustukseen kansainvälisessä energiajärjestössä. Liikenne Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräaika päättyi vuonna 2001 kuuden uuden liikennelainsäädäntöön kuuluvan direktiivin osalta, mutta täytäntöönpanoaste kohentui selvästi. Komission kirjaamien kantelujen määrä (10) on pysynyt vakaana vuodesta toiseen. Sen sijaan niiden rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä, jotka komissio päätti saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, oli vuonna 2001 edelleen suuri, 24 (vuonna 2000 tapauksia oli 39 ja vuonna 1999 30). Näin ollen komissio on tehnyt kaikkiaan 61 menettelyssä päätöksen asian saattamisesta yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Edelleen on huomattava, että jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet moniakaan niistä tuomioista, joissa niiden on todettu syyllistyneen jäsenyysvelvoitteidensa rikkomiseen. Tapauksia oli 15 (vuonna 2000 vastaava luku oli 9). Erityisesti on pantava merkille Irlanti, joka on laiminlyönyt kuuden tuomion noudattamisen [32]. [32] Vuoden 2002 ensimmäisen neljänneksen aikana voitaneen lopettaa kolme tuomion noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä. 2.6.5. Maantieliikenne Maanteiden kansallisen ja kansainvälisen tavara- ja henkilöliikenteen harjoittajien ammattiin pääsystä sekä tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä näiden liikenteenharjoittajien sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen edistämiseksi annetun direktiivin 96/26/EY muuttamisesta annetun direktiivin 98/76/EY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on edelleen epävarmalla pohjalla, sillä täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä aloitetut menettelyt Ranskaa, Luxemburgia, Belgiaa ja Ruotsia vastaan [33] ovat edelleen vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa. Luxemburgille annettiin 13. joulukuuta 2001 tuomio jäsenyysvelvoitteiden laiminlyömisestä. Italiaa ja Kreikkaa vastaan aloitetut menettelyt voitiin lopettaa vuonna 2001. Suomen viranomaiset ilmoittivat direktiivin 96/26/EY täytäntöönpanoa koskevista säännöksistä Ahvenanmaan osalta, joten rikkomisesta johtuva menettely voitiin lopettaa. [33] Ruotsia vastaan vireillä ole menettely voidaan lopettaa vuoden 2002 ensimmäisellä neljänneksellä. Vaarallisten aineiden tiekuljetusten turvallisuuden alalla Irlanti ei edelleenkään ole noudattanut kahta sille vuonna 2000 annettua tuomiota [34], jotka koskevat vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettujen direktiivien 94/55/EY ja 96/86/EY ja yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksessa annetun direktiivin 95/50/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä. Koska Irlanti ei ole saattanut kansallisen lainsäädäntönsä osaksi myöskään vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 94/55/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen toisen kerran annettua direktiiviä 99/47/EY, komissio päätti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tässä yhteydessä on syytä huomata, ettei Irlanti ole pannut tänäkään vuonna juurikaan täytäntöön vaarallisten aineiden maantie- tai rautatiekuljetuksista annettuja direktiivejä. Vuoden 2002 ensimmäisellä neljänneksellä voitaneen kuitenkin lopettaa kolme rikkomisesta johtuvaa menettelyä. [34] Asia C-1999/408, komissio v. Irlanti, tuomio 26.6.2000. Samaan alaan liittyvät, vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetusten turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä ja tutkinnosta annetut direktiivit 96/35/EY ja 2000/18/EY on saatettu osaksi lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa. Irlanti on ainoa jäsenvaltio, joka ei ole vielä saattanut lainsäädäntönsä osaksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 96/96/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annettua direktiiviä 1999/52/EY. Komissio päätti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi 20. joulukuuta 2001. Komissio lopetti Belgiaa vastaan käynnissä olleen tieliikenteen verotukseen liittyvän rikkomisesta johtuvan menettelyn, jonka aiheena olivat tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa annetun direktiivin 93/89/ETY täytäntöönpanotoimet, jotka ovat ristiriidassa direktiivin kanssa. Yhteisöjen tuomioistuimen Brennerin moottoritiemaksuun liittyvässä asiassa Itävallalle antamaa tuomiota [35] ei vielä noudateta kokonaisuudessaan, minkä vuoksi komissio päätti 20. joulukuuta 2001 virallisen huomautuksen lähettämisestä EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan nojalla. Verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä 17 päivänä kesäkuuta 1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 99/62/EY on Belgiaa lukuun ottamatta pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. [35] Asia C-1998/205, komissio v. Italia, tuomio 26.9.2000. Ajokorttia koskevassa asiassa direktiivin 91/439/ETY täytäntöönpanon yhteensopimattomuus herättää edelleen paljon huolta. Tarkasteltaessa kansallisia täytäntöönpanotoimia kuudessa jäsenvaltiossa eli Ranskassa, Espanjassa, Saksassa, Tanskassa, Alankomaissa ja Kreikassa [36] havaittiin useita puutteita, jotka koskevat mm. tiettyjen ajoneuvoluokkien edellyttämää vähimmäisikää, ajokortin uusimista, kun sen haltija ei enää asu jäsenvaltiossa, jossa ajokortti on alun perin myönnetty, ajokokeessa käytettäville ajoneuvoille asetettavia vaatimuksia, ajokokeen kestoa sekä fyysistä ja henkistä soveltuvuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia. Lisäksi ajokorttien järjestelmällinen rekisteröinti kortin haltijan muuttaessa asuinmaataan on ajokorttien vastavuoroista tunnustamista koskevan periaatteen vastaista. [36] Kreikkaa vastaan vireillä ollut rikkomisesta johtuva menettely voidaan lopettaa vuoden 2002 alkupuolella. Yhteisöjen tuomioistuimen 29. tammikuuta 1998 antamaa tuomiota [37], jossa Italian todettiin laiminlyöneen jäsenvelvoitteitaan sillä perusteella, ettei se ollut pannut täytäntöön Italiassa maantiekuljetusten toimialalle myönnettyä sääntöjenvastaista tukea koskevaa päätöstä N:o 93/496, ei vieläkään noudateta. Tästä syystä komissio lähetti 11. heinäkuuta 2001 Italian viranomaisille EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla perustellun lausunnon. On korostettava, että tämä on ensimmäinen kerta yhteisön lainsäädännön historiassa, kun sääntöjenvastaisten tukien perimättä jättämisestä johtuvassa menettelyssä on edetty tälle asteelle. [37] Asia C-1995/280, komissio v. Italia, tuomio 29.1.1998. 2.6.6. Yhdistetyt kuljetukset Yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion [38] Italiaa vastaan aloitetussa menettelyssä, jonka aiheena oli tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säänöistä annetun direktiivin 92/106/ETY virheellinen soveltaminen. Menettely voidaan kuitenkin lopettaa vuoden 2002 ensimmäisellä neljänneksellä Italian vuonna 2001 hyväksymien lainsäädäntömuutosten ansiosta. [38] Asia C-1999/444, komissio v. Italia, tuomio 10.5.2001. 2.6.7. Sisävesiliikenne Komissio aloitti rikkomisesta johtuvat menettelyt Suomea vastaan, koska tämä oli laiminlyönyt viiden sisävesiliikenteestä annetun direktiivin [39] saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja päätti 21. joulukuuta 2001 perusteltujen lausuntojen lähettämisestä. Sisävesiliikenteen pätevyyskirjojen myöntämisperusteiden harmonisoinnista yhteisössä annetun direktiivin 96/50/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi vuonna 1998. Direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntien vuoksi jouduttiin käynnistämään menettelyjä. Yhteisöjen tuomioistuin totesi 20. syyskuuta 2001 antamassaan tuomiossa [40] Ranskan rikkoneen jäsennysvelvoitteitaan. Alankomaita vastaan vireillä ollut menettely voitiin lopettaa. [39] Direktiivi 96/50/EY, direktiivi 91/672/ETY, direktiivi 87/540/ETY, direktiivi 82/714/ETY ja direktiivi 76/135/ETY. [40] Asia C-2000/468, komissio v. Ranska, tuomio 20.9.2001. Menettelyjä, jotka on aloitettu Saksaa ja Luxemburgia vastaan näiden tehtyä yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa sisävesiliikennettä koskevia kahdenvälisiä sopimuksia, jatkettiin, ja komissio päätti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, koska se kuuluu yhteisön yksinomaisen toimivallan piiriin. Päätöksen käsittelyä on kuitenkin lykätty, kunnes yhteisöjen tuomioistuin ilmoittaa kantansa vireillä oleviin "avoin taivas" -sopimuksia koskeviin asioihin. 2.6.8. Rautatieliikenne Vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksen turvallisuuteen liittyvällä direktiivillä 96/49/EY (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/87/EY) lähennetään tavarakuljetuksia koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä vahvistamalla alalle yhtenäiset turvanormit, joilla parannetaan turvallisuutta ja kaluston liikennöintiä koko yhteisössä. Irlanti ei ole kuitenkaan saattanut näitä jäsenvaltioiden sisäisiin ja niiden välisiin vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksiin sovellettavia direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöään eikä se ole myöskään noudattanut näiden kahden direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömisestä vuonna 2001 annettua tuomiota [41]. Koska Italia ja Irlanti eivät ole saattaneet kansallisen lainsäädäntönsä osaksi myöskään vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 96/49/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen toisen kerran annettua direktiiviä 99/48/EY, komissio päätti saattaa asiat yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. [41] Asia C-2000/370, komissio v. Irlanti, tuomio 20.9.2001. Määräajat kuljetettavista painelaitteista annettujen direktiivien 1999/36/EY ja 2001/2/EY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyivät 1. heinäkuuta 2001, joten on todettava, etteivät Belgia, Saksa, Italia, Irlanti, Kreikka ja Portugali ole vieläkään panneet niitä täytäntöön. Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin 96/48/EY tilanne on erityisen huolestuttava, vaikka se kohenikin vuoden 2001 aikana. Direktiivin tavoitteena on edistää jäsenvaltioiden suurnopeusjunaverkkojen yhteenliittämistä ja yhteentoimivuutta eri suunnittelu-, rakennus- ja käyttöönottovaiheissa samoin kuin verkkojen käyttöä ja käyttöoikeuksia. Neljä jäsenvaltiota eivät edelleenkään ole ilmoittaneet täytäntöönpanotoimistaan, ja komissio saattoi kaikki nämä asiat (Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti, Itävalta ja Suomi) yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Ranskaa, Kreikkaa ja Ruotsia vastaan vireillä olleet rikkomisesta johtuvat menettelyt voitiin lopettaa vuonna 2001. Tuomioistuin katsoi 13. joulukuuta 2001 antamassaan tuomiossa Irlannin jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan. Tässä yhteydessä on muistettava, että direktiivin täytäntöönpano on välttämätöntä, vaikkei Irlannissa olekaan suurnopeusjunaa, ja ettei direktiivissä edellytetä yhteentoimivuuden teknisten määritelmien (YTE) laatimista ennen täytäntöönpanoa. 2.6.9. Lentoliikenne Lentoliikenteen alalla direktiivien täytäntöönpanoaste on erittäin korkea, sillä lähes 98 prosenttia direktiiveistä on pantu täytäntöön. Tilanne johtuu pääosin siitä, ettei yhdenkään direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika umpeutunut vuosina 2000 ja 2001. Täytäntöönpanoaste on 100 prosenttia lukuun ottamatta Luxemburgia ja Irlantia. Irlanti ei edelleenkään ole pannut täytäntöön direktiivejä 98/20/EY ja 1999/28/EY, joiden tavoitteena on rajoittaa tiettyjen ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden liikennöimistä. Irlannin viranomaisten viime vuonna antamista lupauksista huolimatta kumpikin asia jouduttiin saattamaan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Luxemburg ei ollut pannut täytäntöön siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista annettua direktiiviä 94/56/EY, mistä syystä se tuomittiin 16. joulukuuta 1999 yhteisöjen tuomioistuimessa. [42] Luxemburgia vastaan päätettiin nostaa myös kanne yhteisöjen tuomioistuimessa perustamissopimuksen 228 nojalla. [42] Asia C-1999/138, komissio v. Luxemburg, tuomio 16.12.1999. Ranskaa vastaan vireillä ollut menettely, jonka aiheena oli siviili-ilmailun tehtävien suorittamiseksi annettujen henkilöstön lupakirjojen vastavuoroisesta hyväksymisestä annetun direktiivin 91/670/ETY virheellinen soveltaminen, voitiin lopettaa. Maahuolinnasta annetun direktiivin 96/67/EY soveltamista kahdessa jäsenvaltiossa koskevat kantelut johtivat rikkomisesta johtuvien menettelyjen aloittamisen Saksaa ja Italiaa vastaan. Italialle lähetettiin perusteltu lausunto 24. heinäkuuta 2001. Myös lentokenttäveroihin liittyviä rikkomisesta johtuvia menettelyjä on jatkettu. Tietyt jäsenvaltiot kantavat erisuuruista veroa matkustajien määränpään mukaan (kotimaanlennot - yhteisön sisäiset lennot - kansainväliset lennot). Tämä on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 2408/92 mukaisesti lentoliikenteeseen sovellettavan vapaan palvelujen tarjoamisen periaatteen kanssa. Italialle ja Portugalille on annettu tuomio [43] jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönneistä, mutta näitä tuomioita ei ole noudatettu. Näin ollen 228 artiklan 2 kohtaan perustuvaa menettelyä jatketaan. Alankomaita vastaan aloitettu menettely on edelleen vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa. Espanjaa ja Kreikkaa koskevat menettelyt lopetettiin vuonna 2001. [43] Asia C-1999/447, komissio v. Italia, tuomio 4.7.2000, ja asia C-1999/70, komissio v. Portugali, tuomio 26.7.2001. Seitsemää jäsenvaltiota (Belgiaa, Tanskaa, Saksaa, Suomea, Luxemburgia, Itävaltaa ja Ruotsia) vastaan niiden Yhdysvaltojen kanssa tekemien kahdenvälisten "avoin taivas"-sopimusten takia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan kahdenvälisen "Bermuda II" -sopimuksen takia aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt jatkuvat edelleen yhteisöjen tuomioistuimessa. Ranskaa ja Alankomaita vastaan "avoin taivas" -sopimusten takia aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt on päätetty saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Lisäksi teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla annetun asetuksen (ETY) N:o 3922/91 virheellisen soveltamisen vuoksi Kreikkaa vastaan aloitettu menettely jatkuu. 2.6.10. Meriliikenne Meriliikenteessä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano on komission havaintojen mukaan parantunut selvästi kaikissa meriliikenteen turvallisuuteen liittyvissä näkökohdissa. Meriliikennepalvelujen tarjoamisen vapauden osalta tilanne on sen sijaan hieman heikompi. Täytäntöönpanoaste kasvoi vuoden 2000 88 prosentista 96,9 prosenttiin vuonna 2001. Minkään direktiivin täytäntöönpanoaika ei umpeutunut kyseisenä vuonna. On huomattava, ettei Alankomaat ole saattanut kansallisen lainsäädäntönsä osaksi yhtäkään vuonna 1999 hyväksyttyä direktiiviä, joiden määräaika päättyi vuonna 2000. Pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi annettu direktiivi 99/35/EY on saatettu lainsäädännön osaksi kaikissa jäsenvaltioissa [44] (paitsi Alankomaissa, Suomessa, Portugalissa, Itävallassa ja Luxemburgissa). Satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta annettua direktiiviä 99/97/EY ei vielä ole pantu täytäntöön Alankomaissa eikä Luxemburgissa. [44] Ruotsia vastaan vireillä oleva menettely lopetetaan vuoden 2002 alussa. Matkustajameriliikenteen turvallisuuden alalla kaikki jäsenvaltiot saattoivat kansallisen lainsäädäntönsä osaksi direktiivit 98/18/EY ja 98/41/EY. Portugalia vastaan meneillään oleva rikkomisesta johtuva menettely lopetetaan vuoden 2002 alussa. Näiden direktiivien tavoitteena on parantaa liikenneturvallisuutta ja yhteisön satamiin tai satamista liikennöivien matkustaja-alusten matkustajien ja miehistön pelastamismahdollisuuksia sekä tehostaa toimia mahdollisen onnettomuuden sattuessa. Italiaa ja Ranskaa vastaan jatketaan sen sijaan menettelyjä yhteensopimattoman täytäntöönpanon vuoksi. Belgiaa koskeva menettely on edelleen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä. Sitä vastoin direktiivin 94/57/EY yhteensopimattoman täytäntöönpanon vuoksi vireillä olleet rikkomisesta johtuneet menettelyt voitiin lopettaa vuonna 2001. Direktiivissä säädetään toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden sekä alusten tarkastamisesta, katsastamisesta ja lupakirjojen myöntämisestä vastaavien laitosten on toteutettava varmistaakseen, että alukset ovat alusturvallisuutta ja merialueiden pilaantumisen ehkäisemistä koskevien kansainvälisten sopimusten mukaisia. Kaikki jäsenvaltiot saattoivat lainsäädäntönsä osaksi satamavaltion suorittamasta valvonnasta annetun direktiivin 95/21/EY, jolla luodaan yhtenäiset perusteet alusten tarkastamiselle ja yhtenäiset edellytykset, joiden perusteella alus voidaan pysäyttää tai siltä voidaan evätä pääsy yhteisön satamiin. Italiaa vastaan vireillä ollut menettely voitiin siis lopettaa. Lisäksi Italia on pannut täytäntöön muutosdirektiivit 98/25/EY ja 98/42/EY (satamavaltion suorittama valvonta). On huomattava, että Ranskaa ja Irlantia vastaan aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä jatketaan. Niiden aiheena on direktiivin 95/21/EY virheellinen soveltaminen sillä perusteella, etteivät ne ole täyttäneet velvoitettaan tarkastaa vähintään 25 prosenttia ulkomaan lipun alla purjehtivista aluksista, jotka poikkeavat niiden satamiin tai purjehtivat niiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä. Henkilöstöseikoista mainittakoon, etteivät Luxemburg ja Alankomaat vieläkään ole ilmoittaneet kaikkia merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin 94/58/EY muuttamista koskevan direktiivin 98/35/EY täytäntöönpanotoimia. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 3. heinäkuuta 2001 tuomion [45], jossa se katsoi Luxemburgin jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan. [45] Asia C-2000/297, komissio v. Luxemburg, tuomio 3.7.2001. Lisäksi on huomattava, että yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, annetun direktiivin 97/70/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 99/19/EY, täytäntöönpano aiheuttaa ongelmia Alankomaille, joka ei vieläkään ole saattanut näitä kahta direktiiviä lainsäädäntönsä osaksi. Kumpikin asia on saatettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Direktiivin 1999/19/EY täytäntöönpanon laiminlyönnistä Belgiaa vastaan aloitettu menettely lopetetaan vuoden 2002 alussa. Italiaa vastaan on edelleen vireillä puutteellisista täytäntöönpanotoimista johtuva menettely. Alusten rekisteröintiä ja lipun myöntämistä koskevan yhteisön lainsäädännön noudattamisessa on edelleen ongelmia. Alusrekisteriin kirjaamista ja lipun myöntämistä koskevat edellytykset ovat edelleen syrjiviä Alankomaissa, jota vastaan aloitettu menettely on vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa. Sijoittautumisoikeuden alalla komissio päätti nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa Italiaa vastaan, koska sen lainsäädäntö ei noudata perustamissopimuksen 43 ja 48 artiklan määräyksiä siltä osin kuin kyse on niistä edellytyksistä, joilla toiseen jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneet meriliikenneyritykset voivat osallistua italialaisten meriliikenneyritysten kanssa samoin ehdoin Italian konferenssiliikennekiintiöön. Meriliikenteen kabotaasiin liittyviä rikkomisesta johtuvia menettelyjä on käynnissä useita jäsenvaltioita (Espanja, Tanska, Portugali, Saksa ja Kreikka) vastaan. Nämä ovat pit