Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:Ehdotus: Neuvoston asetus yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukĳärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukĳärjestelmistä (2003/0006 (CNS)), jaEhdotus: Neuvoston asetus Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2826/2000 kumoamisesta (2003/0007 (CNS))(KOM(2003) 23 lopullinen – 2003/0006 – 0007 (CNS))



Virallinen lehti nro C 208 , 03/09/2003 s. 0064 - 0072



Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - Ehdotus: Neuvoston asetus yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjestelmistä (2003/0006 (CNS)), ja - Ehdotus: Neuvoston asetus Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2826/2000 kumoamisesta (2003/0007 (CNS)) (KOM(2003) 23 lopullinen - 2003/0006 - 0007 (CNS)) (2003/C 208/17) Neuvosto päätti 10. helmikuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 25. huhtikuuta 2003. Esittelijä oli Rudolf Strasser ja apulaisesittelijä Adalbert Kienle. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 14. ja 15. toukokuuta 2003 pitämässään 399. täysistunnossa (toukokuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 82 ääntä puolesta, 27 vastaan, ja 15 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Berliinissä (maaliskuussa 1999) kokoontunut Eurooppa-neuvosto jatkoi maataloutta koskevilla Agenda 2000-päätöksillään vuonna 1992 käynnistettyä uudistusprosessia ja määritti yhteisen maatalouspolitiikan perusedellytykset ajanjaksoksi 2000-2006. Tässä yhteydessä päätettiin suuntautua entistä voimakkaammin markkinoiden mukaan ja laskea hallinnollisia hintoja, siirtää varoja suoriin tukiin sekä ottaa huomioon ekologiset vaatimukset. Lisäksi Euroopan komissiolle annettiin tehtäväksi laatia YMP:n väliarviointi (Midterm Review, MTR)(1), johon sisältyy määräaikoja ja velvoitteita, mikäli se on markkinakehityksen kannalta välttämätöntä. 1.2. Euroopan komissio totesi 10. heinäkuuta 2002 YMP:n väliarvioinnista antamassaan tiedonannossa muun muassa, että vuonna 1992 aloitetussa uudistusprosessissa on edistytty huomattavasti, markkinoiden tasapaino on parantunut ja sekä laajentumiselle että nykyisille WTO-neuvotteluille on luotu kestävä perusta. 2. Uudistusehdotusten sisältö 2.1. Euroopan komissio esitti 22. tammikuuta 2003 YMP:n jatkouudistusta koskevat lainsäädäntöehdotukset, joissa otetaan huomioon Brysselissä lokakuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä laaja keskustelu, jota on käyty väliarviointia koskevan tiedonannon julkaisemisen jälkeen muun muassa neuvostossa, Euroopan parlamentissa ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteassa. Näin on määrä tarjota maanviljelijöille pitkän aikavälin näkymät kestävää maataloutta varten. Komissio ryhmittelee uudistusehdotuksensa seuraavasti: - markkinoiden vakauttaminen ja yhteisten markkinajärjestelyjen parantaminen - tuotantomääristä riippumattomat suorat tuet - maatilan tulotuen käyttöönotto, täydentävät ehdot - tuen vähentäminen ja mukauttaminen - maaseudun kehittämisen vakauttaminen ja vahvistaminen. 2.2. Korvausjärjestelmä on määrä koota yhteen uuteen asetukseen. Lukuisien tähänastisten asetusten voimassaolo päättyisi. Uusien sääntöjen on määrä tulla voimaan jo 1. tammikuuta 2004. Vain tuen mukauttamisen on tarkoitus tulla voimaan vasta vuonna 2006. 2.3. Komissio on esittänyt erilliset lainsäädäntöehdotukset viljan, riisin, kuivarehun sekä maidon ja maitotuotteiden yhteisten markkinajärjestelyjen suunnitelluista muutoksista. Komitea ottaa niihin kantaa erillisissä lausunnoissa(2). 2.4. Maanviljelijöiden on maatilan tulotukea hyödyntäessään kesannoitava kymmenen prosenttia viljelyalastaan kymmeneksi vuodeksi (ei mahdollisuutta vuoroviljelyyn eikä energiakasvien viljelyyn kuten tähän asti). Poikkeuksena ovat enintään 20 hehtaarin maatalousyritykset sekä luonnonmukaista viljelyä harjoittavat maatalousyritykset. Energiakasvien viljelyn tukemiseen on varattu 45 euroa hehtaaria kohti (1,5 miljoonan hehtaarin enimmäispinta-alalle). 2.5. Komission uudistusehdotusten ydin on lähes kaikkien suorien tukien eriyttäminen nykyisestä laskentaperusteesta (esim. eläinkohtainen tai pinta-alatuki). Peltoviljelmien (useita poikkeuksia), nautojen ja lampaiden tai maidon tuet on markkinointivuodesta 2004/05 määrä koota yhteen tukeen, joka perustuu pitkälti aiempiin viitearvoihin (vuosien 2000, 2001 ja 2002 keskiarvo). Vuoden 2002 kesällä tekemästään ehdotuksesta poiketen komissio ehdottaa tärkkelysperunoiden suhteen, että vain puolet suorasta tuesta sisällytetään maatilan tulotukeen. 2.6. Pähkinöiden osalta komissio esittää nykyisen järjestelmän korvaamista vuosittain maksettavalla tuella, jonka suuruus olisi 100 euroa hehtaaria kohti. Sitä voidaan nostaa kansallisella tuella. 2.7. Tuotantomääristä riippumaton maatilan tulotuki on määrä jakaa tukioikeuksiin oikeuksien siirron helpottamiseksi. Yksittäinen "oikeus" lasketaan maatilan tulotuesta jakamalla viitemäärä tähän määrään viitekaudella johtaneella hehtaarimäärällä (myös rehuala). Oikeudet voidaan (pinta-alatuen tapaan) siirtää maan kanssa tai ilman maata saman jäsenvaltion viljelijöille, ja niillä voidaan näin ollen käydä kauppaa. 2.8. Pinta-alaperusteisen maatilan tulotuen ja muiden suorien tukien myöntäminen riippuu ehdotuksen mukaan ympäristönsuojelua ja eläinten hyvinvointia sekä elintarvikkeiden turvallisuutta ja viljelijöiden työturvallisuutta (liite III) koskevien lakisääteisten normien noudattamisesta sekä jokaisen jäsenvaltion itse määrittelemän "hyvän viljelykunnon" säilyttämisestä (liite IV) (täydentävät ehdot). 2.9. On myös määrä ottaa käyttöön maatilojen neuvontajärjestelmä, johon niiden maatalousyritysten on liityttävä, jotka saavat vuosittain suoria tukia yli 15000 euroa tai joiden liikevaihto on vuosittain yli 100000 euroa. Neuvontajärjestelmällä on tarkoitus auttaa maanviljelijöitä täyttämään ajanmukaiset ja ennen kaikkea laatunäkökohtia korostavat maatalousstandardit. 2.10. Brysselissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätökset huomioon ottaen komissio ehdottaa pakollista tuen vähentämistä ja mukauttamista vuodesta 2007 (eli seuraavien rahoitusnäkymien alusta) lähtien. Ehdotus eroaa kuitenkin heinäkuussa 2002 tehdystä ehdotuksesta, sillä sen mukaan on tarkoitus sekä siirtää varoja toiseen pilariin (maaseudun kehittäminen) että rahoittaa uudet maatalousmarkkinauudistukset. Suoria tukia on määrä vähentää "asteittain ja eriytetysti" (ks. taulukko). Ehdotus suorien tukien 300000 euron tilakohtaisesta enimmäismäärästä on poistettu. Ehdotetun asetuksen mukaan kaikista suorista tuista on määrä vähentää yleinen prosenttiosuus, ja pienille yrityksille korvataan tässä yhteydessä osa menetetystä tuesta. >TAULUKON PAIKKA> 2.11. Tuen kaavaillun vähentämisen yhteydessä on määrä käyttää osa tuen vähentämisen vuoksi säästyneistä varoista maaseudun kehittämiseen. Tämä osa on yksi prosentti vuonna 2007 ja nousee kuuteen prosenttiin vuonna 2011. Jäljelle jäävä osa käytetään uusien markkinauudistusten sekä erityistilanteiden rahoitukseen. 2.12. Komissio ehdottaa maaseudun kehittämiseen tarkoitetun tuen lisäämistä ja tämän yhteisön politiikan soveltamisalan laajentamista ottamalla käyttöön uusia maanviljelijöitä koskevia toimenpiteitä. 2.13. Komissio ehdottaa, että tuetaan laatutuotantoa sekä tuottajaorganisaatioita kuluttajille suunnatun tiedotuksen ja laatutuotteiden mainonnan yhteydessä. 2.14. Komissio ehdottaa myös, että maanviljelijöille myönnetään väliaikaista ja alenevaa tukea, jotta he voivat helpommin mukauttaa yrityksensä EU:n lainsäädännön mukaisiin ympäristönsuojelua, elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten hyvinvointia ja työsuojelua koskeviin normeihin (alenevaa tukea myönnetään enintään viideksi vuodeksi, ja se on vuosittain enintään 10000 euroa maatilaa kohti). Viljelijät voivat myös saada tukea maatilojen neuvontapalvelujen käyttämiseen (enintään 1500 euroa) sekä eläinten hyvinvoinnin parantamiseen (enintään 500 euroa kotieläinyksikköä kohti vuosittain enintään viiden vuoden ajan). 3. Yleistä 3.1. Tässä lausunnossa käsitellään uudistusehdotusten periaatteellisia kysymyksiä (horisontaalinen asetus) sekä ehdotuksia uusiksi maaseudun kehittämistoimiksi. 3.2. ETSK on jo esittänyt kriittisiä huomiota YMP:n väliarvioinnista 11. joulukuuta 2002 antamassaan lausunnossa. Komission ehdotukset menevät selkeästi Berliinin Eurooppa-neuvoston tarkistustoimeksiantoa pidemmälle, eikä useimpien tuotteiden odotetulla markkinakehityksellä voida myöskään perustella YMP:n laaja-alaista uudistusta. 3.3. Komissio perustelee pitkälle menevää uudistusehdotustaan Göteborgissa 16. kesäkuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmillä (EU:n kestävän kehityksen strategia) sekä Brysselissä 24. ja 25. lokakuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmillä (sopimus suorien tukien käyttöönotosta uusissa jäsenvaltioissa). 3.4. Komitean mielestä on tärkeää, että lisäuudistuksilla tuetaan Euroopan maatalouden monitoimisuutta. Kestävä maatalous on taattava myös epäsuotuisilla alueilla, jotta estetään maataloustoiminnan loppuminen ja tästä aiheutuvat kauaskantoiset seuraukset alueen talouteen ja työllisyyteen sekä asutukseen. 3.5. Brysselin Eurooppa-neuvoston päätös takaa otsakkeeseen 1 a kuuluvien toimien (markkinajärjestelyt) rahoituspuitteiden määrittelyn ansiosta toisaalta nykyistä paremman suunnitteluvarmuuden vuoden 2013 loppuun asti. Maatalousbudjetti on kuitenkin hyvin rajallinen ja toimintavara YMP:n lisäuudistuksia ajatellen hyvin pieni, mikä edellyttää varojen tehokasta käyttöä. Budjettia ei rajoitettu maatalouspoliittisista vaan pelkästään veropoliittisista syistä. ETSK:n mielestä se ei ole yhteydessä 1,27 prosenttiin jäsenvaltioiden BKT:stä asetettuun kokonaisbudjetin ylärajaan eikä myöskään perustu siihen. Budjetin rajallisuus johtuu myös EU:n laajentumisesta, WTO:hon liittyvistä markkinajärjestelyjen lisäuudistuksista sekä maaseudun kehittämispolitiikan välttämättömästä vahvistamisesta, ja sitä on arvioitava tämän mukaisesti. 3.6. ETSK myöntää, että 10. heinäkuuta 2002 annetun tiedonannon yksittäisten ehdotusten muuttaminen on askel parempaan suuntaan (esimerkiksi tuen mukauttamisen ja maatilojen neuvontajärjestelmän osalta). 3.7. ETSK panee merkille, että komissio on esittänyt lainsäädäntöehdotusten yhteydessä myös uudistusehdotusten vaikutusanalyyseja. Kyseessä on kuusi vaikutusanalyysia (Impact Studies), jotka kuitenkin perustuvat vielä väliarvioinnista annetussa tiedonannossa tehtyihin ehdotuksiin. Vaikutusanalyyseja täydennettiin maaliskuussa 2003 kahdella sisäisellä lisätutkimuksella, joissa on otettu huomioon lainsäädäntöehdotuksista johtuvat muutokset. Tutkimusten lähtökohtana on kuitenkin markkinoiden oletettu vakaus, jota on vaikea varmistaa, eikä aluekohtaisia erityisanalyyseja ole tehty esimerkiksi tuotantomääristä riippumattomien tukien vaikutuksista epäsuotuisilla alueilla. 3.8. Komissio päättelee tammikuussa valmistuneiden tutkimusten perusteella, että uudistusehdotukset parantaisivat selkeästi markkinoiden tasapainoa, lisäisivät maatalousyritysten tuloja, mahdollistaisivat tukijärjestelmän yksinkertaistamisen ja parantaisivat naudanlihan myyntituloja. 3.9. Tuoreimmat tutkimukset vahvistavat mm. useaan otteeseen esitetyn huolenaiheen siitä, että kiintiöiden ehdotettu korottaminen alentaisi maanviljelijöiden tuloja tai että öljykasvien tuotanto vähenisi entisestään. Mielenkiintoista on myös, että jos uudistusehdotukset toteutetaan, tulojen reaalisen nousun työyksikköä kohti vuoteen 2009 mennessä ennustetaan olevan alhaisempi kuin jos uudistuksia ei toteuteta. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että tulojen oletettu lisääntyminen johtuu pääasiassa työllisyyden alenemisesta. 3.10. Komissio perustelee YMP:n lisäuudistuksen tarpeellisuutta myös sillä, että olemassa oleva tukijärjestelmä usein estää maanviljelijää tuottamasta sitä, mistä markkinoilla on kysyntää, eikä tarjoa riittävästi kannustimia laatutuotantoa varten, mikä aiheuttaa ylituotantoa. Nämä perustelut ovat kuitenkin ristiriidassa sen komission toteamuksen kanssa, jonka mukaan nykyisillä uudistuksilla on saatu aikaan huomattavaa edistystä ja parannettu markkinoiden tasapainoa. On myös muistettava, että suurin osa maanviljelijöistä on jo aiempina vuosina ponnistellut huomattavasti tullakseen toimeen kiristyvässä kilpailussa sekä taatakseen kuluttajien edellyttämät tuotannon korkeat laatuvaatimukset ja elintarvikkeiden turvallisuuden. 3.11. Keskeisenä tavoitteena mainitaan YMP:n ja etenkin tukijärjestelmän hallinnoinnin uudistaminen. ETSK pitää tätä tavoitetta oikeana, mutta suhtautuu asiaan kuitenkin epäillen ja pelkää, että maatalousyritysten ja -hallinnon byrokraattinen taakka kasvaa huomattavasti. Tämä koskee ennen kaikkea uusia maatilan tulotukia, siirtosääntöjä ja täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita. Näistä koituu maanviljelijöille huomattavia lisäkustannuksia, mikä heikentää kannattavuutta ja voi erityistapauksissa johtaa jopa pienistä tiloista luopumiseen. Komitea toivoo, ettei uusien toimenpiteiden käytännön soveltaminen aiheuta liiallista byrokraattista taakkaa. 3.12. Komitea on useissa lausunnoissaan tähdentänyt maatalouden monitoimisuuden varmistamista sekä tehtäväsidonnaisten suorien tukien periaatetta. Tämä edellyttää, että YMP:n eri välineitä tarkistetaan ajoittain ja mahdollisesti mukautetaan muuttuneisiin vaatimuksiin. ETSK on kuitenkin sitä mieltä, että uudistusehdotusten keskeiset osatekijät, kuten ehdotettu maatilan tulotuki tai maidon hinnan lisäalennukset, eivät ole omiaan varmistamaan Euroopan maatalouden monitoimisuutta. 3.13. ETSK muistuttaa, että maataloustuotannon laajamittainen vähentyminen tai mahdollisesti jopa maataloustoiminnan loppuminen vaikuttaa yksittäisillä alueilla kestävästi ja huomattavasti maatalouden liitännäisaloihin. Tämä vaikuttaa edelleen alueiden taloudelliseen suorituskykyyn ja työllisyyteen kokonaisuudessaan ja saattaa näin ollen huomattavasti kärjistää monilla maaseutualueilla jo ennestään korkeaa työttömyyttä. Tällaiset kielteiset vaikutukset heikentäisivät monien maaseutualueiden kehitysmahdollisuuksia, vähentäisivät myös sosiaalisen koheesion tavoitteen merkitystä ja koskettaisivat lisäksi luonnon- ja ympäristönsuojeluun sekä kulttuurimaisemiin liittyviä kysymyksiä. 3.14. ETSK toteaa, etteivät uudistuksen tavoitteiden saavuttamiseksi käytetyt välineet vastaisi erittäin syrjäisten alueiden maatalouden eivätkä karjankasvatuksen erityistilannetta. Siksi on välttämätöntä toteuttaa erityistutkimus, jossa ehdotetaan kyseisille alueille sopivia toimia. 3.15. Komissio odottaa esittämiensä uudistusehdotusten toteuttamisen vaikuttavan myönteisesti elintarvikkeiden laatuun ja turvallisuuteen. ETSK on korostanut useissa lausunnoissaan, että yhteiskunnan elintarviketuotannolle asettamat vaatimukset on täytettävä. Komitea on todennut, että vastuu, jota ei voida jakaa, kuuluu koko elintarvikeketjulle. 3.16. ETSK on sitä mieltä, että komission tulisi ottaa huomioon 24. ja 25. lokakuussa 2002 pidetyn huippukokouksen päätelmät, joissa korostetaan, että nykyisen 15 jäsenvaltion EU:n epäsuotuisten alueiden tuottajien intressejä on suojeltava. Monitoimisen maatalouden on kaikilla Euroopan alueilla vastattava Luxemburgissa 1997 ja Berliinissä 1999 kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen päätelmiä. 3.17. ETSK:n mielestä syntyy vaikeasti ratkaistava tavoitekonflikti, jos yhtäältä pyritään yhä enemmän lähentämään tuottajahintoja maailmanmarkkinahintoihin ja toisaalta jatkuvasti kiristetään tuotantostandardeja. ETSK on jo muistuttanut(3) siitä, että nykyisin tuotantoedellytyksin maatalouden monitoimisuus on yhä vaikeampaa EU:n jäsenvaltioissa maailmanmarkkinaehdoilla. Monitoimista maataloustuotantoa koskevat korkeammat standardit tai vaatimukset on myös suojattava sellaiselta tuonnilta, joka ei täytä kyseisiä eurooppalaisia standardeja ja vaatimuksia ja vääristää tästä syystä kilpailua. ETSK näkee tässä mahdollisuuden legitimoida yhteiskunnallisesti pitkällä aikavälillä (tuotantomääristä riippumaton mutta uusiin ehtoihin kytketty) varainsiirto YMP:n puitteissa monitoimista maataloutta harjoittaville maanviljelijöille. Komitea korostaa myös maantieteellisten alkuperämerkintöjen (SAN- ja SMM-tuotteet) tehokasta kansainvälistä suojaa Euroopan maataloutta vahingoittavia jäljitelmiä vastaan. 3.18. ETSK on WTO:n kauppaneuvottelukierroksen yhteydessä kannattanut mm. merkittävien blue box -tukien säilyttämistä(4). On ristiriitaista, että komissio toteaa puolustavansa blue box -tukien säilyttämistä, mutta kannattaa tuotantomääristä riippumattomia suoria tukia viittaamalla WTO:n sääntöihin. 3.19. ETSK korostaa YMP:n välttämättömien välineiden puolustamisen merkitystä. Tällaisia välineitä on esimerkiksi riittävä ulkosuoja, jolla osaltaan turvataan Euroopan maatalouden monitoimisuus. 4. Erityistä 4.1. Tuotantomääristä riippumattomat tuet 4.1.1. Tuotantomääristä riippumattomat tuet ovat uudistusehdotusten ydin ja poliittisen kiistan keskiössä. ETSK on perustellut laaja-alaisesti 11. joulukuuta 2002 antamassaan lausunnossa epäilyjään ja kriittisiä huomioitaan. Komitea muistuttaa esittäneensä useissa lausunnoissaan periaatteellisia pohdintoja suorien tukien kehittämisestä, joihin se ei kuitenkaan ole saanut tyydyttävää vastausta. ETSK pahoittelee, ettei komissio ole esittänyt todellisia yhteisötason vaihtoehtoja maatilan tulotukia koskevalle ehdotukselleen(5), sillä 58 artiklaan sisältyvä mahdollisuus pätee ainoastaan aluetasolla. 4.1.2. Ehdotetut tuotantomääristä riippumattomat tuet voivat epäilemättä lisätä maanviljelijöiden päätösvapautta (ei enää yksipuolista suuntautumista tukien mukaan), joustavuutta sekä toimintojen yksinkertaistamista. ETSK:n mukaan tästä aiheutuisi kuitenkin huomattavia haittoja, joita on tarkasteltava kriittisesti: - Suunniteltu maatilan tulotuki perustuu aiempaan viite-ajankohtaan eikä poistaisi olemassa olevia haittoja ja epätasapainoja vaan pikemminkin vakiinnuttaisi ne. - Komission ehdotus syrjisi maatalousyrityksiä, joiden on kehitettävä toimintojaan, mikä saattaisi haitata voimakkaasti etenkin nuoria viljelijöitä sukupolvenvaihdoksen yhteydessä. - Suunnitellut tuotantomääristä riippumattomat tuet vaikuttaisivat kielteisesti, koska ne lisäisivät tuotanto-oikeuksilla ja maamarkkinoilla spekulointia ja niistä olisi seurauksena uudenlaisia omistusoikeuksia, jotka aiheuttaisivat maatalousalalla sosiaalisia jännitteitä. - Tuotannon ylläpitäminen vaarantuu tietyillä tuotantoaloilla ja/tai alueilla (esimerkiksi nautakarjankasvatus niittyalueilla ja heikosti kehittyneillä alueilla), joten laaja-alaisen ja kestävän maanviljelyn tavoite asetettaisiin kyseenalaiseksi. - Maatalousalalla olisi odotettavissa kilpailuvääristymiä, jos korkeaa maatilan tulotukea saavat maanviljelijät siirtyvät tuotantoon, jota ei tähän mennessä ole tuettu, esimerkiksi lihakarjankasvatuksesta sikojenkasvatukseen tai viljanviljelystä vihannesviljelyyn. - Maatalouden markkinajärjestelyt ja etenkin määrälliset rajoitukset menettäisivät ohjausmerkityksensä, koska suunnitellut maatilan tulotuet eivät mm. olisi enää sidoksissa viitemääriin. Tästä syystä tuotanto ja hinnat voivat vaihdella voimakkaasti. - Elintarviketeollisuutta, ja erityisesti pk-yrityksiä, huolestuttavat paikalliset raaka-ainetoimitukset, joita ei turvata tuotantomääristä riippumattomilla tuilla. On olemassa vaara, että tietyillä alueilla paikalliset raaka-ainetoimitukset loppuvat tai vähenevät huomattavasti. - Varojen siirtoa maatalouteen ei hyväksyttäisi yhteiskunnassa toivotulla tavalla entistä vahvemmin, sillä kansalaiset eivät ymmärtäisi, mistä suorituksista maatilan tulotukia myönnettäisiin. Ne olisivat eräänlaisia taloudellisia sitoumuksia, jotka eivät olisi riittävässä määrin suhteessa yksittäisellä tilalla todellisuudessa harjoitettavaan maataloustoimintaan. 4.1.3. Suorien tukien tehtävä on myös tarjota korvaus suorituksista, joita yhteiskunta odottaa maanviljelijältä, mutta joita myyntitulot eivät kata tai kattavat vain osittain. Jotkut suorituksista kytkeytyvät tuotantoon ja ovat oheistuotteita (esimerkiksi maiseman säilyttäminen avoimena maanviljelyn avulla, korkeat tuotantostandardit jne.). Ehdotetun asetuksen 5 artiklan mukaisella kansallisella lähestymistavalla ja liitteessä IV esitetyillä puitteilla ei vastata yhteisötason ratkaisun vaatimuksiin. 4.1.4. ETSK on lausunnossaan aiheesta "YMP:n tulevaisuus"(6) osoittanut maataloustuotannon ja maatalouden monitoimisuuden yhteyden ja todennut, että tämä yhteys on otettava huomioon oleellisena perusteena suoria tukia kehitettäessä. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että suorat tuet on perusteltava riittävästi ja ne on hyväksyttävä yhteiskunnassa. Komitea on tämän vuoksi kannattanut toistuvasti tehtäväsidonnaisia suoria tukia sekä sitä, että tätä tärkeää välinettä on mukautettava, jos edellytykset ja vaatimukset muuttuvat perusluonteisesti. 4.1.5. Ehdotettu maatilan tulotuki johtaisi käytännössä usein siihen, että samat yhteiskunnalliset suoritukset korvattaisiin hyvin eri tavoin. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että tuotantoa ylläpitävien maanviljelijöiden on noudatettava kaikkia täydentäviä ehtoja turvatakseen oikeutensa maatilan tulotukeen, joka saattaa kuitenkin aiemman viiteperusteen vuoksi olla matala. Sitä vastoin tuotannon lopettavalla maanviljelijällä on vain harvoja, liian epämääräisiä ja alueellisesti osittain erilaisia velvoitteita, jotta "maan hyvää viljelykuntoa" ylläpidetään, mutta hänellä voi kuitenkin järjestelmän mukaan olla oikeus korkeaan maatilan tulotukeen. On pelättävissä, että maanviljelyn ja siten myös maataloustuotannon arvo laskee yhä enemmän. 4.1.6. Ehdotetun asetuksen 58 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus "määritellä tietynlainen tasapaino tilakohtaisten tukioikeuksien ja alueellisten tai kansallisten keskiarvojen välillä". Näin voitaisiin yksinkertaistaa tukien määrittämistä ja hallinnointia tai osittain lieventää ongelmia, joita maatilan tulotuki aiheuttaisi maamarkkinoilla. Komissio ei kuitenkaan ilmeisesti ole pitänyt poliittisesti mahdollisena toteuttaa tällaista järjestelyä yhteisön tasolla, sillä se johtaisi merkittäviin muutoksiin jäsenvaltioiden välisissä rahavirroissa sekä huomattaviin tulotasojen muutoksiin maatalousyritysten ja alueiden välillä. 4.1.7. Vaikka tuotantomäärästä riippumatonta tukea ehdotetaankin sovellettavaksi vain osittain tärkkelysperunan viljelyyn, ETSK muistuttaa siitä vaarasta, että monet maatalousyritykset luopuvat tärkkelysperunan viljelystä ja siirtyvät harjoittamaan riskittömämpää ja vähemmän pääomaa vaativaa tuotantoa, mistä saattaa olla vakavia seurauksia yksittäisillä alueilla. Komitea vastustaa durumvehnän tuen alentamista, sillä tuki on välttämätön tuotannon ylläpitämiseksi perinteisillä viljelyalueilla, joilla on vain vähän viljelyvaihtoehtoja. Se kannattaa sitä vastoin uutta välinettä pähkinöiden tuotannon tukemiseksi. Komitea pitää ehdotettua tukea kuitenkin riittämättömänä, jotta alalla voidaan kilpailla unionin ulkopuolisista maista tulevan tuonnin kanssa. 4.1.8. ETSK perusteli edellä esitetyillä ongelmilla uudelleen esittämäänsä ehdotusta tutkia tarkasti muita mahdollisuuksia suorien tukien kehittämiseksi. Komitea kysyykin toistamiseen, miksei komissio ole tutkinut perustuesta ja tuotekohtaisesta tuesta koostuvaa tukijärjestelmää. Sen avulla voitaisiin yhtäältä korvata monitoimisen maatalouden suoritukset kestävästi ja toisaalta varmistaa maatalousyritysten taloudellis-tuotannollinen tehtävä, mikä on erittäin merkittävää etenkin epäsuotuisilla alueilla. Tällaisella järjestelmällä voitaisiin välttää monet komission ehdotukseen liittyvät ongelmat. 4.2. Täydentävät ehdot (Cross-compliance) 4.2.1. ETSK on useaan otteeseen todennut, että elintarvikkeiden turvallisuutta, työsuojelua, ympäristönsuojelua ja eläinten hyvinvointia koskevat säännöt sekä myös työsuojelua, nuorten työntekijöiden suojelua sekä riskeiltä suojaamista koskevat normit tulisi panna täytäntöön yhtenäisesti ja nykyistä paremmin koko EU:ssa. Komission ehdottamat täydentävät ehdot voivat olla hyödyllinen väline kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. 4.2.2. ETSK toistaa vaatimuksensa siitä, että standardien on oltava selkeitä ja yksiselitteisiä ja niitä on sovellettava yhtäläisesti koko EU:n alueella. Täydentävien ehtojen on myös oltava toteutuskelpoisia, niistä aiheutuva hallinnollinen taakka ei saa olla liian suuri, ja kaksinkertaisia tarkastuksia tulee välttää. 4.2.3. Komissio ehdottaa, että suorien tukien myöntämisen edellytyksenä olisi 38 EU:n säännöksen noudattaminen sekä maatalousalueiden ylläpitäminen "hyvässä viljelykunnossa". Kyseisten velvoitteiden noudattamatta jättäminen alentaisi suoria tukia rikkomuksen vakavuudesta riippuen 10-100 prosenttia. 4.2.4. ETSK muistuttaa siitä, ettei yksittäisiä säännöksiä voi soveltaa kaikkiin maanviljelijöihin samalla tavoin etenkään ns. elinympäristö- tai lintudirektiivin yhteydessä tai terveydensuojelun alalla. Onkin pohdittava yhtäläistä kohtelua ja oikeusvarmuutta maatalousalalla, etenkin kun maatalousyrityksiä tarkastettaessa säännösten noudattamista voidaan tutkia vain osittain. 4.2.5. ETSK muistuttaa, että maanviljelijöiden on varauduttava korkeisiin vaatimuksiin, sillä täydentävien ehtojen edellyttämien standardien noudattaminen on todistettava. Joka tapauksessa maatalousyritysten paperityö lisääntyy voimakkaasti. Tämän vuoksi ETSK pitää asianmukaista siirtymäaikaa tarpeellisena ja oikeutettuna, jotta maatalousyritykset voivat mukautua uuteen täydentävien ehtojen järjestelmään. 4.2.6. Komission ehdotuksessa edistetään hallinnon yksinkertaistamista mukauttamalla nykyinen integroitu hallinto- ja valvontajärjestelmä suorien tukien järjestelmään sekä täydentämällä sitä täydentäviin ehtoihin ja hyviin viljelykäytänteihin liittyvillä tarkastuksilla. ETSK toteaa kuitenkin, että hallinto- ja valvontakustannukset saattavat kuormittaa hallintoa. Jotta byrokratia vähennettäisiin, säännökset tulisi rajoittaa täydentävien ehtojen toteuttamisen kannalta ehdottoman välttämättömiin määräyksiin. 4.2.7. Tämä koskee myös "hyvän viljelykunnon" velvoitetta. Tässä yhteydessä tulisi myös määritellä velvoitteiksi määräykset, jotka ovat tarpeen monitoimisen maatalouden ylläpitämiseksi ja joita voidaan käytännössä valvoa puolueettomasti. Jotkut ehdotetut velvoitteet vaikuttavat vaikeilta toteuttaa (esimerkiksi maaperän hedelmällisyyden tai rakenteen säilyttäminen). 4.2.8. Yksinkertaistamisen edistämiseksi on välttämättä määriteltävä valvonnan painopisteet ja kutsuttava maatalous- ja ammattialajärjestöt mukaan kehittämään sellaisia maatilojen neuvonta- ja tukirakenteita, jotka tekevät yhteistyötä hallinnon kanssa ja edistävät vapaaehtoista sertifiointia. 4.2.9. ETSK muistuttaa tässä yhteydessä myös siitä, ettei EU:n maataloustuotannon korkeita standardeja tulee vaarantaa kilpailua vääristävällä tuonnilla, eli myös unionin ulkopuolisten maiden tuottajien on noudatettava yhdenmukaisesti täydentäviä ehtoja, eläinten hyvinvointia ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia tavoitteita. 4.3. Maatilojen neuvontajärjestelmä (Farm Advisory System) 4.3.1. Komissio on kehittänyt YMP:n väliarvioinnista antamassaan tiedonannossa esitettyä ehdotusta tilatarkastusjärjestelmästä (Farm Audit) ja ehdottaa nyt pakollisen maatilojen neuvontajärjestelmän käyttöönottoa. 4.3.2. ETSK ymmärtää, että jäsenvaltioille annetaan ehdotettua maatilojen neuvontajärjestelmää käyttöön otettaessa tietty toimintavara sen muotoiluun. Komitea on kannattanut tällaisen järjestelmän vapaaehtoista käyttöönottoa sekä kannustinjärjestelmän luomista sitä varten. Neuvontaa tulisi järjestää niin lakisääteisten standardien noudattamisen kuin maatalousyritysten taloudellisen, ekologisen ja sosiaalisen tilanteen jatkuvan parantamisen suhteen. 4.3.3. ETSK muistuttaa, että neuvontajärjestelmään osallistuminen aiheuttaa maanviljelijöille lisäkustannuksia. Näin ollen on tärkeää tarjota maanviljelijöille mahdollisuus tukeen, kuten maaseudun kehittämistä koskevassa komission ehdotuksessa esitetään. Komitea kehottaa kiinnittämään maatilaneuvonnan yhteydessä erityistä huomiota koulutus- ja pätevöittämisvälineisiin niin itsenäisen ammatinharjoittamisen kuin palkkatyön suhteen. ETSK korostaa, että maatalousalan yhteiskunnallis-ammatillisilla järjestöillä ja työmarkkinajärjestöillä on oltava keskeinen rooli maanviljelijöiden ja maataloustyöntekijöiden ammatti- ja täydennyskoulutuksessa sekä neuvonnassa. 4.4. Tuen vähentäminen ja mukauttaminen 4.4.1. Tukien vähentämisestä ja mukauttamisesta heinäkuussa 2002 tehtyjä ehdotuksia on muutettu huomattavasti. Sen lisäksi, että varoja siirretään maatalouspolitiikan toiseen pilariin (tuen mukauttaminen), kaavaillaan nyt myös varojen siirtämistä ensimmäisen pilarin sisällä (tuen vähentäminen). ETSK pahoittelee, ettei neuvosto ole tehnyt päätöstä YMP:n toista pilaria koskevasta rahoitusselvityksestä. Siksi on turhaa mainita tarkkoja prosenttilukuja, kun puhutaan maatalousbudjetista toiseen pilariin siirrettävästä osuudesta. Suoria tukia vähennettäessä tukia eriytetään asteittain tukimäärän mukaan. Ylärajaa koskeva alkuperäinen ehdotus on kuitenkin poistettu, mikä on suurten yritysten edun mukaista. Tämä tarkoittaa, että tilakoosta johtuvat vaikutukset, kuten kustannusten aleneminen, otettaisiin komitean ehdotuksen mukaisesti ainakin periaatteessa huomioon. Maatilojen työllisyystilannetta ei sitä vastoin ole otettu huomioon. 4.4.2. Tuen vähentämistä ja mukauttamista on tarkoitus soveltaa uusissa jäsenvaltioissa vasta vuoden 2012 jälkeen. ETSK edellyttää näin ollen, että tuen mukauttamisesta saatavia toisen pilarin varoja käytetään ainoastaan 15 nykyisessä jäsenvaltiossa. 4.4.3. Ehdotetun asetuksen 10 artiklan mukaisesti on suorien tukien hallintokomitealla 82 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen mahdollisuus mukauttaa prosenttimääriä tukien vähentämisen yhteydessä. ETSK suhtautuu epäillen tällaiseen valtuutukseen, koska mukauttamiseen liittyy aina kauaskantoisia seurauksia. 4.4.4. ETSK muistuttaa, että tuen vähentämistä koskevia ehdotuksia on tarkasteltava suoraan kaavailtujen hinnanalennusten yhteydessä. Monissa tapauksissa kyseiset toimet aiheuttaisivat yksittäisissä maatalousyrityksissä samanaikaisesti toteutettuina huomattavia tulojen menetyksiä. Tämä koskee etenkin maanviljelijöitä, jotka saavat tulonsa yksinomaan maataloustuotannosta. 4.5. Kesannointi ja päästövähennyshyvitykset 4.5.1. Tähänastinen kesannointijärjestelmä, johon sisältyy mahdollisuus vuoroviljelyyn ja uusiutuvien raaka-aineiden viljelyyn, on selkeästi vähentänyt "perinteisten" maatalousmarkkinoiden kuormitusta. Komission uudistusehdotus merkitsee jatkuvaa kymmenen vuoden kesannointia ilman vuoroviljelymahdollisuutta. Uudistuvien raaka-aineiden viljely ei myöskään ole ehdotuksen mukaan enää mahdollista. 4.5.2. ETSK kannattaa vuoroviljelymahdollisuuden säilyttämistä kesannoinnin yhteydessä. Vastedes tulisi tähänastiseen tapaan olla myös mahdollisuus energiakasvien viljelyyn kesannoinnin sijaan. Mikäli luonnonsuojelusyistä tarvitaan usean vuoden kesannointia, on ETSK:n mielestä järkevää luoda vastaavia vaihtoehtoja maatalouden ympäristötoimenpiteiden avulla. 4.5.3. ETSK:n mielestä energiakasvien viljelylle kaavailtu 45 euron tuki hehtaaria kohti on ensimmäinen myönteinen merkki. On kuitenkin kyseenalaista, voidaanko näin pienellä tuella ja kesannoituja aloja hyödyntämättä saavuttaa 1,5 miljoonan hehtaarin tavoite. 4.5.4. ETSK:n mielestä on oikein, ettei kesannointivelvoite edelleenkään koske enintään 20 hehtaarin tiloja eikä luonnonmukaista viljelyä harjoittavia maatalousyrityksiä. 4.6. Uudet maaseudun kehittämistoimet 4.6.1. ETSK on toistuvasti kannattanut maaseudun kehittämistoimien vahvistamista. Komitean mielestä on tärkeää hyödyntää tätä varten kaikkien rakennerahastojen tarjoamia mahdollisuuksia. Se on tärkeää myös siksi, että maaseutupolitiikan on oltava lähtökohtaisesti laaja-alaista, jotta saavutetaan kokonaisuudessaan myönteinen kehitys. 4.6.2. Komitea kannattaa maataloustuotteiden tiedotus- ja myynninedistämistoimista sisämarkkinoilla annettua asetusta N:o 2826/2000 pääosin jatkavaa järjestelyä. Maaseudun kehittämisen yhteydessä suunniteltu myynninedistäminen olisi huomattavasti rajallisempaa ja rajoittaisi myynninedistämisen enimmäkseen mikroprojekteihin. 4.6.3. Brysselissä (lokakuussa 2002) kokoontunut Eurooppa-neuvosto määritti maatalousmenojen rahoituskehyksen vuoteen 2013 asti. Otsakkeen 1 a menoille (markkinajärjestelyt) sovittiin katto, kun taas otsakkeille 1 b ja 2 (maaseudun kehittäminen) kattoa ei määritelty. 4.6.4. ETSK pahoittelee sitä, että ensimmäisestä toiseen pilariin kaavaillun varojen siirtämisen myötä maaseudun kehittämistoimiin on kuudentenakin vuotena tuen mukauttamisen jälkeen käytettävissä lisävaroja vain vajaat 1,5 miljardia euroa. Mikäli poliittista tahtoa on olemassa, voitaisiin käytettävissä olevalla koko rahoituskehyksellä (varoja ei aiempina vuosina ole koskaan hyödynnetty täysimittaisesti) mobilisoida lisävaroja maaseudun kehittämistoimiin ja saavuttaa näin nykyistä parempi tukien välinen tasapaino. 4.6.5. Komission ehdottamilla uusilla maaseudun kehittämistoimilla pyritään pääasiassa tukemaan maanviljelijöitä, jotta he voivat noudattaa standardeja ja suuntautua yhä enemmän laatutuotantoon. Tämä on merkittävä tehtävä. Komitea muistuttaa kuitenkin, ettei sitä varten ole varattu riittävästi budjettivaroja. 4.6.6. ETSK kannattaa periaatteessa ehdotusta uusista tukitoimista elintarvikkeiden laadun kehittämiseksi, tuotantositoumusten noudattamiseksi ja eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi hyviksi osoittautuneiden maatalouden ympäristötoimenpiteiden mukaisesti. 4.6.7. Mikäli maanviljelijät todella hyödyntävät uusia tukitoimia mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi, enintään 1,5 miljardin euron lisävarat tuskin riittävät. Näin ollen komission tavoitetta "maaseudun kehittämisen vahvistamisesta" ei saavuteta. 4.6.8. ETSK on tyytyväinen siihen, että Natura 2000 -toimia toteutettaessa voidaan jo nyt myöntää korvauksia asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 olevan 16 artiklan nojalla. Komitean mielestä samanarvoisia aihealoja, kuten vesipolitiikan puitedirektiivin toteuttamista, on kuitenkin tulevaisuudessa kohdeltava yhdenvertaisesti. 4.6.9. Laatujärjestelmiä noudattaville tuottajille myönnettävän uuden tuen käyttöönotto ei saa estää tuottajia saamasta uusiin liitännäistoimenpiteitä koskeviin ohjelmiin sisältyviä muita, jo olemassa olevia tukia. 5. Tiivistelmä 5.1. ETSK kannattaa yhteisen maatalouspolitiikan mukauttamista muuttuneisiin vaatimuksiin. ETSK on käsitellyt erillisissä oma-aloitteisissa lausunnoissaan intensiivisesti maatalousalan suorien tukien kehittämistä. Komitea vastustaa järjestelmän äkillistä muuttamista, jollaista komissio esittää ehdottaessaan tähänastisten pinta-alatukien ja eläinpalkkioiden muuttamista maatilan tulotueksi. Markkinoiden sääntelyn ja tuotannon välisten vuorovaikutussuhteiden heikentäminen uhkaa aiheuttaa uusia häiriöitä maataloustuotannossa etenkin epäsuotuisilla alueilla. ETSK pahoittelee sitä, ettei komissio ole noudattanut komitean kehotusta tutkia maatilan tulotukien sijaan esimerkiksi perustuen ja tuotekohtaisten tukien yhdistelmää. 5.2. ETSK on sitä mieltä, ettei komissio valitettavasti anna maatilan tulotukia ja täydentäviä ehtoja koskevilla ehdotuksillaan tyydyttävää vastausta siihen kysymykseen, miten yhteiskunnan maataloudelle asettamia korkeita vaatimuksia (ja Euroopan korkeita standardeja) voidaan noudattaa, kun maatalousmarkkinoita samanaikaisesti liberalisoidaan (WTO-neuvottelujen tavoite). Huolenaiheena on näin ollen edelleen, että monilla Euroopan alueilla nuoret siirtyvät jatkuvasti maatalouden parista muille aloille. Komitea suhtautuu myös epäilevästi siihen, hyväksyvätkö kansalaiset kestävästi komission esittämät ehdotukset. 5.3. ETSK katsoo, että ehdotettu uusi täydentävien ehtojen väline voi osaltaan vaikuttaa siihen, että elintarvikkeiden turvallisuutta, työsuojelua, ympäristönsuojelua ja eläinten hyvinvointia koskevia sääntöjä sovelletaan yhtenäisesti koko EU:ssa. Täydentävien ehtojen järjestelmän on kuitenkin oltava toteutuskelpoinen, eikä siitä aiheutuva hallintotaakka saa olla kohtuuton. 5.4. ETSK:n mukaan uudistusehdotuksissa tulisi tuoda nykyistä selvemmin esiin vapaaehtoisia toimia tai kannustimia. Esimerkiksi maatilojen neuvontajärjestelmään osallistumisen tulisi olla vapaaehtoista. Myöskään kymmenvuotista pakollista kesannointia ei tulisi sisällyttää uudistukseen, vaan pikemminkin tulisi säilyttää vuoroviljelymahdollisuus, jota sekä maanviljelijät että muu väestö arvostavat. 5.5. ETSK kannattaa painokkaasti yhteisen maatalouspolitiikan toisen pilarin laajentamista maaseudun kehittämiseksi. YMP:n väliarvioinnista heinäkuussa 2002 annettuun tiedonantoon verrattuna yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevat ehdotukset ovat tältä osin huomattavasti heikompia. Toisen pilarin kehittäminen ainoastaan mukauttamisen avulla heikentäisi YMP:n kahden pilarin keskinäistä täydentävyyttä. Tuotteiden laadun, elintarviketurvallisuuden ja ympäristönsuojelun parantamista koskevat ehdotukset ovat oikean suuntaisia. Komitea katsoo, että vaikkei tätä varten aseteta käyttöön asianmukaisia varoja, niitä voidaan lisätä rakennerahastojen seuraavan uudistuksen yhteydessä. Bryssel 14. toukokuuta 2003. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger Briesch (1) ETSK:n lausunto aiheesta "Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva väliarviointi", EYVL C 85, 8.4.2003. (2) EYVL C 85, 8.4.2003. (3) ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta "Eurooppalaista maatalousmallia lujittava politiikka", EYVL C 368, 20.12.1999, s. 76-86. (4) ETSK:n lausunto aiheesta "Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva väliarviointi", EYVL C 85, 8.4.2003. (5) Komission käyttämä ilmaisu "maatilan tulotuki" on harhaanjohtava, sillä tuen määrä ei olisi yhtenäinen vaan vaihtelisi aiemmista viitearvoista riippuen maatiloittain hyvin paljon. (6) EYVL C 125, 27.5.2002.