FI Euroopan unionin virallinen lehti C 195/54

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Muutettu ehdotus: Neuvoston direktiivi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta palvelujen suorituspaikan osalta”

KOM(2005) 334 lopullinen — 2003/0329 CNS

(2006/C 195/13)

Euroopan komissio päätti 14. lokakuuta 2005 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 250 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellämainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 28. huhtikuuta 2006. Esittelijä oli Arno METZLER.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17.—18. toukokuuta 2006 pitämässään 427. täysistunnossa (toukokuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon ilman vastaääniä. Äänestyksessä annettiin 143 ääntä puolesta 4:n pidättyessä äänestämästä.

Tiivistelmä ja suositukset

Komitea on tyytyväinen oikeansuuntaiseen aloitteeseen. Muutettavassa ehdotuksessa pyritään yksinkertaistamaan ja muuttamaan nykyistä avoimemmaksi palvelujen suorituspaikkaa koskevia erityisen ristiriitaisia arvonlisäverosäännöksiä. Komitea kannattaa tätä kuudetta arvonlisäverodirektiiviä koskevaa aloitetta, ja pitää sitä Lissabonin strategian ja sisämarkkinadirektiivissä mainittujen tavoitteiden toteuttamista ajatellen oikeansuuntaisena. Toimiva eurooppalainen kansalaisyhteiskunta tarvitsee toimivaa ja kilpailukykyistä talousjärjestelmää. Tämä keskeinen tavoite edellyttää vertailukelpoisten sääntöjen soveltamista. Komitea kannattaa muutettua ehdotusta direktiiviksi tässä suhteessa, sillä sen avulla pyritään välttämään kilpailua vääristäviä säännöksiä laajentamalla verotusta palvelujen kulutuspaikalla. Kuten jäljempänä esitetään, tämä edellyttää kuitenkin, että samanaikaisesti luodaan asianmukaisia mekanismeja, joiden ansiosta myös pienet ja keskisuuret yritykset voivat osallistua yhteisön sisäiseen kilpailuun ilman suhteetonta hallinnollista lisätaakkaa. Onkin harkittava toimivan yhden luukun mekanismin perustamista.

ETSK on 28. huhtikuuta 2004 antamassaan lausunnossa jo viitannut veropetosten mahdollisuuteen arvonlisäveron yhteydessä ja ehdottanut, että kehitetään vaihtoehtoinen järjestelmä, jonka avulla verot voidaan kantaa entistä tehokkaammin. Kyseisessä lausunnossa kritisoidaan kansalaisten ja kuluttajien epätasa-arvoista kohtelua nykyisen arvonlisäverojärjestelmän puutteiden vuoksi. Puutteet on korjattava nopeasti.

Kilpailuvääristymät on poistettava mahdollisimman nopeasti. Ne johtuvat muun muassa siitä, että yritykset voivat tarjota palvelujaan edullisemmin markkinoilla vain siksi, että arvonlisävero kierretään välivaiheessa ja luodaan näin epärehti hintaetu. Komitea kehottaa painokkaasti toimivaltaisia toimielimiä ryhtymään toimenpiteisiin.

Kielellinen epäselvyys merkitsee yhteisen kaupankäynnin ja yhteisten markkinoiden loppua. Yhdenmukaistetun lainsäädännön soveltaminen edellyttää yhteisymmärrystä kyseiseen lainsäädäntöön sisältyvistä määritelmistä. Tämän vuoksi ETSK kehottaa selvittämään käsitteistä johtuvat epäselvyydet. Hyvänä esimerkkinä siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin pyrkii poistamaan epäselvyyksiä, jotka johtuvat toisistaan poikkeavista määritelmistä EU:n jäsenvaltioissa, on muutetun ehdotuksen 9 a artiklassa mainittu käsite ”kiinteä omaisuus”. Tuomioistuin edellyttää, että kuudennen arvonlisäverodirektiivin yhteydessä käytetään tiettyjä yhteisön lainsäädännön käsitteitä (vrt. käsite ”kiinteän omaisuuden vuokraus”, asia Maierhof, C-315/00, 16. tammikuuta 2003 annettu tuomio).

Tämä merkitsee myös sitä, että välttämättömäksi katsottu lainsäädäntö hyväksytään mahdollisimman nopeasti, jotta lainsäätäjät voivat saattaa sen pikaisesti voimaan kansallisessa arvonlisäverolainsäädännössä. On kuitenkin kyseenalaista, ehditäänkö direktiivi saattaa voimaan ennen heinäkuun 1. päivää 2006.

Perustelut

1. Johdanto

EU:n tavoitteena on muun muassa Lissabonin strategian avulla kehittyä lähivuosina maailman kilpailukykyisimmäksi talousalueeksi. Tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi laadittava vakaa, yhdenmukaistettu ja kilpailukykyinen verolainsäädäntö. Arvonlisävero on pitkälti yhdenmukaistettu EU:ssa etenkin kuudennella direktiivillä, mutta edelleen on olemassa esteitä, jotka haittaavat huomattavasti yhteisön sisäistä liiketoimintaa. ETSK on jo tuonut tämän esiin 28. huhtikuuta 2004 antamassaan lausunnossa ECO/128 aiheesta ”Palvelusuoritusten verotuspaikkaa koskevat säännöt”, jossa tarkastellaan 23. joulukuuta 2003 tehtyä direktiiviehdotusta.

Tässä tarkasteltava ehdotus kuudennen arvonlisäverodirektiivin muuttamisesta nivoutuu 23. joulukuuta 2003 tehtyyn direktiiviehdotukseen, ja sillä pyritään yrityksille (B2B) ja yksityishenkilöille (B2C) tarjottavien palvelujen verotuspaikkaa koskevaan johdonmukaiseen uudelleenjärjestelyyn.

2. Taustaa

2.1 Huhtikuun 11. päivänä 1967 annetun ensimmäisen ja toisen arvonlisäverodirektiivin jälkeen yhteisön tavoitteena on ollut jäsenvaltioiden välisten veroesteiden poistaminen. Se edellyttäisi verotuspaikan yhtenäistämistä. Tavoitteena oleva alkuperämaaperiaate johtaisi siihen, että kaikki talouden toimijan sijoittautumisvaltiossaan suorittamat, EU:n sisällä toteutettavat verotettavat toimet verotettaisiin sijoittautumisvaltiossa. Tämän periaatteen mukaisesti esimerkiksi Ranskasta toiseen jäsenvaltioon toimitetusta tavarasta perittäisiin Ranskan arvonlisävero ja siihen sovellettaisiin Ranskan verokantaa. Sama koskisi Ranskasta käsin suoritettuja palveluja.

2.2 Jotta vältytään kilpailuvääristymiltä, alkuperämaaperiaate edellyttäisi kuitenkin, että eri jäsenvaltioissa sovelletaan yhdenmukaistettuja arvonlisäverokantoja. Ennen kaikkea tarvittaisiin sisäistä selvitysjärjestelmää, sillä arvonlisävero muodostaa merkittävän osan EU:n jäsenvaltioiden verotuloista ja EU:n rahoituksesta.

2.3 Näin ollen EU on ainakin pitkän siirtymäkauden ajaksi päättänyt luopua alkuperämaaperiaatteen soveltamisesta.

2.4 Euroopan komissio pyrkii kuitenkin erilaisin toimin vahvistamaan yksittäisten jäsenvaltioiden välistä liiketoimintaa sekä vähentämään ja mahdollisuuksien mukaan jopa kokonaan poistamaan byrokraattisia esteitä ja etenkin erilaisista verokannoista johtuvia kilpailuvääristymiä. Etenkin neuvosto on pyrkinyt säilyttämään erot. ETSK tukee komissiota jatkossakin kaikissa mukauttamispyrkimyksissä, jotka helpottavat sisämarkkinoiden toimintaa.

3. Uuden säädöksen merkitys ja tavoite

Yleisesti ottaen palvelun suorituspaikka ratkaisee sen, missä palvelusta peritään arvonlisävero. Tavanomainen arvonlisäverokanta vaihtelee EU:ssa 15 prosentista 25 prosenttiin ja aiheuttaa näin ollen ehdotettuun direktiiviin sisältyvillä sääntelyaloilla kilpailuvääristymiä niin EU:ssa sijaitsevien yritysten ja verovelvollisten välille kuin unionin ulkopuolisten maiden yrityksiin nähden. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä pyritään yhä enemmän kieltämään kilpailuvääristymät toisenlaisella arvonlisäveromenettelyllä. Tämä koskee ensi sijassa verovelvollisten yritysten ja julkisten elinten välistä toimintaa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin toteaa esimerkiksi asiassa C-200/04 ”Finanzamt Heidelberg/iSt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH”13. lokakuuta 2005 antamassaan tuomiossa, että ratkaistavassa tapauksessa ”on ilmiselvää, että kuudennen direktiivin 26 artiklan käyttöönottoa koskevalla lisäedellytyksellä voitaisiin erotella taloudelliset toimijat (– –) ja tämä lisäedellytys johtaisi kiistämättä kyseessä olevien toimijoiden välisen kilpailun vääristymiseen ja sillä vaarannettaisiin tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen.”

4. Heinäkuun 20. päivä 2005 tehty muutettu ehdotus neuvoston direktiiviksi

4.1 Yleistä

Yksi edellä mainituista toimenpiteistä on tuotu esiin 20. heinäkuuta 2005 tehdyssä muutetussa ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi (KOM(2005) 334 lopullinen). Muutetun ehdotuksen edelläkävijä oli 23. joulukuuta 2003 tehty ehdotus neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta palvelujen suorituspaikan osalta (KOM(2003) 822 lopullinen — 2003/0329 CNS).

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi 28. huhtikuuta 2004 lausuntonsa kyseisestä direktiiviehdotuksesta. ETSK korostaa lausunnossaan, että uusien sääntöjen myötä ollaan vielä kaukana komission yleisestä yksinkertaistamistavoitteesta. Komitea painottaa, että mahdollisuuksien mukaan tulisi poistaa jäsenvaltioiden tulkinnanvara säännöksissä sekä veroviranomaisten liikkumavara autonomisessa päätöksenteossa. Ennen kaikkea komitea katsoo, että VIES-järjestelmä (alv-tietojen vaihtojärjestelmä) ei järjestelmän nykyisten ongelmien vuoksi toimi tyydyttävästi.

4.2 Kuuleminen

Aiheesta ”palvelujen suorituspaikka” on tällä välin järjestetty useita kuulemisia. Kuulemisten perusteella voidaan yleisesti ottaen päätellä, että palvelujen suorituspaikkaa koskevia säännöksiä tulisi tarkistaa, sillä nykyisiä säännöksiä pidetään ongelmallisina. Lisäksi on yleisesti todettu, että kaikissa alaa koskevissa muutoksissa on otettava huomioon yhtäältä veroviranomaisten valvonnan vaatimukset ja yrittäjien verovelvoitteet ja toisaalta periaate, jonka mukaan arvonlisävero tulisi maksaa siinä valtiossa, jossa kulutus tapahtuu. Kuulemisiin osallistuneet korostavat tässä yhteydessä yhä uudelleen tarvetta luoda käytännölliset säännökset, jotka eivät aiheuta liikaa kustannuksia ja jotka eivät estä yhteisön sisäistä liiketoimintaa.

4.3 Muutetun ehdotuksen yleissääntö

4.3.1 On eroteltava tiukasti se, suoritetaanko palvelu kahden yrityksen (verovelvollinen) (1) vai yrityksen ja muun kuin yrityksen (muu kuin verovelvollinen) (2) välillä. Käsillä olevassa ehdotuksessa eriytetään selkeästi kyseisten kahden tapauksen kohtelu.

4.3.2 Verovelvollisille suoritettavien palvelujen suorituspaikka olisi yleissäännön mukaan paikka, johon asiakas on sijoittautunut, eikä paikka, johon palvelun suorittaja on sijoittautunut.

4.3.3 Muulle kuin verovelvolliselle tarjotun palvelun suorituspaikasta tarkasteltavassa asiakirjassa ehdotetaan, että yleissääntönä säilytetään palvelun tarjoajan sijoittautumispaikka. Tähän ratkaisuun päädytään siksi, että muille kuin verovelvollisille suoritetun palvelun verotus muissa EU:n jäsenvaltioissa aiheuttaisi palvelun suorittavalle yritykselle suhteettoman suuren hallinnollisen taakan, ja sen olisi esimerkiksi rekisteröidyttävä arvonlisäverovelvolliseksi kyseisissä jäsenvaltioissa.

4.3.4 Kaikkia muille kuin verovelvollisille suoritettuja palveluja ei voida verottaa kulutuspaikalla ennen kuin käytössä on mekanismi, jonka avulla verot voidaan kantaa kulutusjäsenvaltiossa ilman tarpeetonta hallinnollista taakkaa.

4.3.5 Yleissääntöön on kuitenkin tehtävä eräitä poikkeuksia.

5. Ehdotetun direktiivin sisältö (muutokset)

5.1 Poikkeukset yleissäännöstä

Monet aiheen piiriin kuuluvat toimijat EU:ssa tukevat ehdotettuja palvelujen verotuspaikkaa koskevia muutoksia. On kuitenkin esitetty tästä poikkeaviakin kannanottoja, joiden mukaan alkuperämaaperiaate ja nykyiset yleissäännöt tulee säilyttää.

5.2 Uusien säännösten yksityiskohdat

Seuraavassa käsitellään lyhyesti vain niitä muutoksia, jotka on määrä toteuttaa tässä tarkasteltavalla direktiiviehdotuksella.

5.2.1 6 artikla — Palvelut

— Artiklaan on lisätty 6 kohta, jonka mukaan toimipaikkojen välillä suoritettuja palveluja ei tule kohdella tässä direktiiviehdotuksessa tarkoitettuina suorituksina.

5.2.2 9 d artikla — Verovelvollisille henkilöille suoritettavat erityiset palvelut

— Artiklaan on lisätty 2 kohta, jossa säädetään verovelvollisille laivoilla, ilma-aluksilla tai junissa henkilökuljetuspalvelujen aikana tarjottavien ravintola- ja ateriapalvelujen suorituspaikasta. Palvelun suorituspaikka on kyseisen kuljetuspalvelun lähtöpaikka.

Näin ollen myös ETSK:n esittämä kehotus selkeyteen on otettu huomioon.

— Artiklan 3 kohtaan tehdyn lisäyksen mukaan pitkäaikaisella vuokrauksella tai leasing-vuokrauksella tarkoitetaan sopimuksella säänneltyä järjestelyä, jolla irtain aineellinen omaisuus luovutetaan jatkuvaan hallintaan tai käyttöön yli 30 päiväksi. Tällä säännöksellä on määrä välttää riidat ennakkoon (esimerkiksi henkilöauton vuokraus verovelvolliselle välittömään käyttöön).

5.2.3 9 f artikla — Muille kuin verovelvollisille henkilöille suoritettavat erityiset palvelut

— Artiklan 1 kohdan c alakohdan muutoksella etäopetuspalvelut suljetaan säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle viittaamalla 9 g artiklan 1 kohdan d alakohtaan, ja ne siirretään erillisen säännöksen piiriin.

— Artiklan 1 kohdan d alakohdassa mainitaan nyt ravintola- ja ateriapalvelut, jotta varmistetaan, että niistä maksetaan vero tosiasiallisella palvelun suorituspaikalla.

— Artiklan 2 kohdassa muille kuin verovelvollisille henkilöille laivoilla, ilma-aluksilla tai junissa henkilökuljetuspalvelujen aikana tarjottavien ravintola- ja ateriapalvelujen suorituspaikaksi on määritelty teoreettisesti kyseisen kuljetuspalvelun lähtöpaikka. Näin on otettu huomioon kuulemisprosessissa tehty ehdotus.

— Kuljetusvälineen pitkäaikaisessa eli yli 30 päivää kestävässä vuokrauksessa muille kuin verovelvollisille henkilöille suorituspaikka on paikka, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa asiakkaalla on kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka.

— Lyhytaikaisessa vuokrauksessa (esimerkiksi henkilöauton vuokraus muutamaksi päiväksi) suorituspaikka on paikka, jossa kuljetusväline on asetettu käyttöön. Suurin osa kuulemiseen osallistuneista oli tyytyväinen myös tähän säännökseen.

5.2.4 9 g artikla — Palvelut, jotka voidaan suorittaa etäpalveluna muille kuin verovelvollisille henkilöille

— Artikla on tarkistettu kokonaan. 9 g artiklan 1 kohdassa mainituissa palveluissa suorituspaikka on paikka, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa sillä on kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Kuulemisen yhteydessä kyseiseen säännökseen suhtauduttiin etupäässä hyvin kielteisesti, sillä se aiheuttaa suhteetonta hallinnollista taakkaa arvonlisäveroa koskevia velvoitteita täytettäessä. Tästä syystä kyseisen säännöksen katsottiin edellyttävän yhden luukun mekanismin käyttöönottoa.

— ETSK kehottaa määrittelemään vielä selkeämmin artiklan piiriin kuuluvat palvelut.

5.2.5 9 h artikla — Välikäden muille kuin verovelvollisille henkilöille suorittamat palvelut

— Muutoksella selvennetään sitä, että välikäden suorittamien palvelujen suorituspaikka on paikka, jossa pääliiketoimi 9 a — 9 g ja 9 i artiklan säännösten mukaisesti tapahtuu.

5.2.6 9 i artikla — Yhteisön ulkopuolisille muille kuin verovelvollisille henkilöille suoritettavat palvelut

— Artiklan muutokset johtuvat 9 g artiklaan tehdyistä edellä selvitetyistä poistoista.

5.2.7 9 j artikla — Kaksinkertaisen verotuksen välttäminen

— Kun sähköisen kaupan, televiestintäpalvelujen ja radio- ja televisiolähetyspalvelujen suorittaja on sijoittautunut EU:n ulkopuolelle, sovelletaan palvelun suorituspaikkaa määritettäessä nykyisiä säännöksiä sellaisenaan myös tulevaisuudessa. Suorituspaikka on siis edelleen jäsenvaltio, johon muu kuin verovelvollinen asiakas on sijoittautunut, tai jäsenvaltio, jossa palvelu tosiasiallisesti käytetään.

Koska kyseiset säännökset sisältyvät tulevaisuudessa 9 g ja 9 h artiklaan, poistetaan alakohdat h, j ja l.

5.2.8 22 artiklan 6 kohdan b alakohta, joka annetaan 28 h artiklassa — Yhteenvetoilmoituksen laajentaminen

— Artiklaan tehdyn muutoksen mukaan jokaisen arvonlisäverovelvollisena rekisteröidyn henkilön toimittama yhteenvetoilmoitus ulotetaan tiettyihin palveluja koskeviin liiketoimiin. Tämä koskee tiettyjä suorituksia arvonlisäverovelvollisina rekisteröidyille hankkijoille, viidennessä alakohdassa mainittuja liiketoimia sekä arvonlisäverovelvollisina rekisteröityjä asiakkaita, joille verovelvollinen on suorittanut palveluja 9 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuin edellytyksin.

5.2.9 Tekniset muutokset

Muut muutokset ovat pääasiassa teknisiä. Niiden osalta komitea viittaa muutetun ehdotuksen perustelujen kohtaan 2.12.

6. Komitean ehdotuksia ja huomioita

6.1 Palvelujen suorituspaikka suoritettaessa palveluja verovelvollisille

6.1.1 Komitea on tyytyväinen käännetyn verovelvollisuuden käytön laajentamiseen yritystasolla eli soveltamiseen verovelvollisten väliseen suoritusten vaihtoon.

6.1.2 Edellytyksenä on kuitenkin, että asianomaiset henkilöt kykenevät toteuttamaan kaikki käännettyyn verovelvollisuuteen sisältyvät näkökohdat ongelmitta. Vaikeuksia saattaa syntyä, jos palvelun tarjoaja siirtää arvonlisäveroon liittyviä tietoja, suorituspaikkaa, verovelvollisuutta ja verokantaa tai mahdollista verovapautta koskevan arvioinnin suorittamisen vastaanottajalle ilman, että tämä voi luotettavasti tarkistaa tiedot.

6.1.3 Yrityksiä ei tulisi rasittaa huomattavilla ylimääräisillä ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteilla. Kaikkien EU:ssa toimivien yritysten on ehdottomasti voitava selvittää luotettavasti, onko toiseen EU:n jäsenvaltioon sijoittautuneen, palvelun vastaanottavan yrityksen tai verovelvollisen sovellettava käännettyä verovelvollisuutta kyseiseen liikevaihtoon. Palvelun tarjoavan yrityksen liiallinen vastuu tapauksissa, joissa käännetty verovelvollisuus epäonnistuisi jälkikäteen, haittaisi koko järjestelmää ja johtaisi siihen, etteivät asianomaiset tahot hyväksyisi sitä.

6.2 Palvelut muille kuin verovelvollisille henkilöille

6.2.1 Mikäli yritys tai verovelvollinen suorittaa palveluja muille kuin verovelvollisille henkilöille, ei käännetty verovelvollisuus tule alun pitäenkään kysymykseen. Tämä tarkoittaisi, että jos vero maksettaisiin palvelujen kulutuspaikalla, toisen EU:n jäsenvaltion yritysten pitäisi rekisteröityä arvonlisäverovelvollisiksi palvelun suoritusmaassa ja täyttää kyseisen maan arvonlisäverovelvoitteet. Hallinnollisen taakan ja yhteisön sisäisen liiketoiminnan estämisen minimoimiseksi tarvitaan epäbyrokraattisia sääntöjä.

6.2.2 Rekisteröintivelvoite aiheuttaa huomattavaa hallinnollista taakkaa ja korkeita kustannuksia. Lisäksi epäselvissä tapauksissa verovelvollinen yritys on haluton tarjoamaan palvelua. Näin ei edistettäisi sisämarkkinoiden avaamista eikä kaikkien EU:n jäsenvaltioiden yritysten yhtäläisiä kilpailuoloja, sillä toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset olisivat kotimaisia palvelun tarjoajia huomattavasti epäedullisemmassa asemassa. Näin ei vähennetä kaupan esteitä. Tästä syystä palvelun kulutuspaikalla tapahtuvan verotuksen laajentaminen koskemaan muita kuin verovelvollisia on käyttökelpoinen vaihtoehto vain silloin, jos ehdotettu yhden luukun mekanismi toimii nopeasti ja ongelmitta. Vain tässä tapauksessa yrityksiltä voitaisiin odottaa, että ne tarjoavat verollisia palveluja EU:n kaikissa 25 jäsenvaltiossa ilman mahdollisuutta käännettyyn verovelvollisuuteen. Muutoin on olemassa vaara, että saadaan aikaan päinvastainen vaikutus kuin haluttiin eli pienet ja keskisuuret yritykset suljetaan EU:n sisämarkkinoiden ulkopuolelle.

7. Vähennyskelpoisen arvonlisäveron hyvitysjärjestelmä

7.1 Sama koskee arvonlisäverovelvoitteiden yksinkertaistamista vähennyskelpoisen arvonlisäveron hyvitysjärjestelmän yhteydessä. Vähennyskelpoisen arvonlisäveron hyvitysjärjestelmän tunnetut ongelmat johtavat etenkin pienten summien osalta siihen, että yritysten on päätettävä, ”kannattaako” esittää hakemus ulkomaiselle verovirastolle vai onko paljon edullisempaa luopua kokonaan hyvitysoikeudesta. Tämä olisi kuitenkin ristiriidassa kuudennen arvonlisäverodirektiivin perusperiaatteen, arvonlisäveron vähennyskelpoisuuden kanssa. Komitea katsoo, että eräiden jäsenvaltioiden toimia arvonlisäveron täysimittaiseksi ja yhdenmukaiseksi perimiseksi on vielä huomattavasti parannettava.

7.2 Tästä syystä olisi varmistettava, että Euroopan komission ehdotukset yhden luukun mekanismin käyttöönotosta toteutetaan ja että sen tehokkuutta seurataan.

Bryssel 17. toukokuuta 2006. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) ”Verovelvollisella” tarkoitetaan tässä yritystä, jonka on maksettava suorittamistaan palveluista arvonlisäveroa ja joka voi yleensä vähentää ostamiinsa palveluihin sisältyvän arvonlisäveron omista arvonlisäveromaksuistaan.

(2) ”Muulla kuin verovelvollisella” tarkoitetaan tässä muita kuin yrityksiä, etenkin yksityishenkilöitä tai loppukäyttäjiä, joilla ei ole velvoitetta tehdä arvonlisäveroilmoitusta.