EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 20.01.1999 
KOM(1998) 585 lopullinen 
JULKISEN SEKTORIN TIETO: EUROOPAN AVAINRESURSSI 
VIHREÄ KIRJA JULKISEN SEKTORIN TIEDON KÄYTÖSTÄ 
TIETOYHTEISKUNNASSA 
(Komission esittämä) 
SISÄLLYS 
Asia 1 
Luku i: Miksi julkisen sektorin tieto on Euroopan avainresurssi? 3 
1.1 Tiedon saannin tärkeys Euroopan kansalaisille 3 
EY-oikeuksien hyödyntäminen 3 
Osallistuminen Euroopan yhdentymisprosessiin 3 
1.2 Julkisen sektorin tieto: Mahdollisuudet taloudelliseen kasvuun ja työllisyyteen 5 
Miksi julkisen sektorin hallussa olevan tiedon saanti on tärkeää yrityksille? 5 
Julkisen sektorin tieto: Lisätutkimuksen ja-hyödyntämisen mahdollisuus 6 
Luku II : Tietoyhteiskunta ja julkinen sektori 8 
11.1 Elektroninen hallinto 8 
11.2 Elektroninen hallinto ja julkisen sektorin tieto 9 
11.3 Elektroninen tiedonsaanti kaikille? 10 
Kappale III : Kysymyksiä, jotka liittyvät julkisen sektorin hallussa olevan tiedon saatavuuteen ja 
käyttöön 11 
111.1 Määritelmät 11 
Julkisen sektorin hallussa oleva tieto 11 
Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon tyypit 11 
111.2 Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon käyttöehdot 12 
111.3 Käytännön keinoja saatavuuden helpottamiseksi 13 
HU Hinnoittelu 13 
111.5 Kilpailusäännöt 16 
111.6 Tekijänoikeuteen liittyvät kysymykset 16 
111.7 Yksityisyyttä koskevat kysymykset 17 
111.8 Vastuukysymykset 17 
111.9 EU-tieto 18 
Loppupäätelmät 19 
Kysymysluettelo 
Liite 1: Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon saanti jäsenvaltioissa 21 
Liite2: Julkisen sektorin hallussa olevaan tietoon liittyvät Euroopan komission toimet -
vihreän kirjan tausta 27 
Liite 3: Yhdysvaltojen nykyinen tilanne: oikeudellinen kehys 28 
4<^ 
Asia 
1. Julkisen sektorin hallussa olevalla 
tiedolla1 on perustavaa laatua oleva merkitys 
sisämarkkinoiden asianmukaiselle toiminnalle ja 
tavaroiden, palveluiden ja henkilöiden vapaalle 
liikkuvuudelle. Ilman helppokäyttöistä ja helposti 
saatavilla olevaa hallinnollista, 
lainsäädännöllistä, taloudellista ja muuta julkisen 
sektorin hallussa olevaa tietoa talouden toimijat 
eivät voi saada kaikkia päätöksenteossa 
tarvitsemiaan tietoja. 
2. Euroopan julkisen sektorin hallussa 
oleva tieto on usein sirpaleista ja hajanaista, 
joten se on monissa tapauksissa tarkoitettua 
epäselvempää. Tämä tilanne johtuu pääasiassa 
tiedonsaanti- ja hyödyntämistapoja koskevien 
kansallisten lakien2 eroista ja erilaisista 
menettelytavoista, jotka estävät tiedonsaannin. 
Kysymys ei ole siitä, että jäsenvaltioiden pitäisi 
tuottaa enemmän tietoa, vaan siitä, että jo 
yleisön käytettävissä olevan tiedon olisi oltava 
selkeämpää ja helpommin saatavissa. 
3. Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
helppo saatavuus on Euroopan elinkeinoelämän 
kilpailukyvyn ehdoton edellytys. Tässä 
suhteessa EU:n yrityksillä on huomattava 
kilpailuhaitta verrattuna amerikkalaisiin yrityksiin, 
jotka hyötyvät erittäin kehittyneestä, julkisesta 
tietojärjestelmästä kaikilla hallinnon tasoilla.3 
Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
tosiaikainen saanti on myös yhä tärkeämpää 
verkottuneen talouden edistämiseksi ja sen 
taloudellisen potentiaalin valorisoimiseksi. 
4. Euroopassa asia on erittäin tärkeä pk-
yrityksille, joilla on vähemmän resursseja 
hajanaisen tiedon usein vaikeaan etsintään. 
Tällä on viime kädessä kielteinen vaikutus 
työpaikkojen luomiseen. Sama koskee niitä 
vaikeuksia, joita Euroopan sisältöalan yrityksillä 
on verrattuna amerikkalaisiin yrityksiin julkisen 
sektorin hallussa olevan tiedon hyödyntämisen 
osalta. 
5. Lisäksi tämän päivän taloudessa ja 
yhteiskunnassa, jossa euro edistää 
yhdentymisprosessia, on ristiriitaista, että EU:n 
kansalaiset ja kuluttajat eivät voi enempää 
hyödyntää muissa EU:n jäsenvaltioissa 
saatavilla olevaa julkisen sektorin tietoa. Itse 
' Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon määritelmästä 
keskustellaan ja sitä analysoidaan lisää luvussa III. Tämän 
vihreän kirjan tarkoituksena ei kuitenkaan selvästikään ole 
kattaa valtion omistamia markkinaehdoin toimivia yrityksiä, 
joita sitovat yksityiset ja kaupalliset näkökohdat. 
2 Katso yhteenveto lainsäädännöstä liitteessä 1. 
3 Tiedonsaannin vapautta koskevan lain (Freedom of 
Information Act) säätämisen jälkeen vuonna 1966 
Yhdysvaltain hallitus on noudattanut hyvin aktiivista 
politiikkaa julkisen sektorin tiedon saannin ja kaupallisen 
hyväksikäytön osalta. Tämä on edistänyt suuresti 
Yhdysvaltain tietoalan kehitystä. Liitteessä 3 annetaan kuva 
Yhdysvaltain nykyisestä oikeudellisesta kehyksestä. asiassa tämä tilanne on haaste EY:n 
perussopimusten mukaisille kansalaisten 
oikeuksille. 
6. Vaikka elektronisten välineiden 
lisääntynyt käyttö julkisen sektorin tiedon 
tallentamisessa ja levittämisessä voi parantaa 
tätä tilannetta, sillä on ollut taipumus myös 
suurentaa jäsenvaltioiden välillä jo olevia eroja. 
Jotkut jäsenvaltiot ovat alkaneet tarkastella 
uuden teknologian vaikutuksia julkisiin 
palveluihin ja erityisesti julkisen sektorin tiedon 
saantiin ja hyödyntämiseen.4 
7. Tämä aihe on tärkeä myös EU:n 
laajentumiselle, jonka yhteydessä 
jäsenvaltioehdokkaiden on mukautettava 
oikeusjärjestelmänsä ja julkiset palvelunsa, jotta 
ne täyttäisivät EU-jäsenyyden vaatimukset. 
Julkisen sektorin tiedon parempi saatavuus 
edistää osaltaan tätä prosessia. 
8. Yhteisen keskustelun aloittamisen tarve 
Euroopan tasolla on selvempi ja kiireellisempi 
kuin koskaan. Tämän vihreän kirjan tavoitteena 
on selvittää laajalti yleisön näkemyksiä ja kuulla 
kaikkia asianomaisia toimijoita kysymyksessä 
olevien tärkeimpien asioiden tarkastelua varten 
ja myös poliittisen keskustelun aloittamiseksi 
Euroopan tasolla. Vihreässä kirjassa käytetään 
hyväksi laajan alustavan kuulemismenettelyn 
tuloksia. Menettely alkoi kesäkuussa 1996, ja 
siihen on ottanut osaa jäsenvaltioiden, 
kansalais- ja käyttäjäryhmien ja yksityisen 
sektorin sekä erityisesti tietoalan edustajia. 
Kaikki, joita kuultiin, pitivät 
tarkoituksenmukaisena keskustelun aloittamista. 
9. Vihreässä kirjassa käsitellyt aiheet 
saatiin edellä mainitun laajan kuulemisen 
tuloksista. Reaktiot tähän vihreän kirjaan ja siinä 
esitettyihin kysymyksiin ohjaavat tulevaa 
toimintaa tässä asiassa. On selvää, että 
lisäkeskustelu ja parhaiden toimintatapojen 
vaihto on tarpeen jäsenvaltioiden ja muiden 
avaintoimijoiden kanssa. 
10. Jotkut kysymykset saattavat edellyttää 
teknisiä ratkaisuja; jotkut voidaan hoitaa 
parantamalla hallinnollisia menettelyjä; jotkut 
edellyttävät poliittisia ratkaisuja. Julkisen 
kuulemismenettelyn tulosten perusteella 
komissio voisi laatia toimenpide-ehdotuksia 
erityisalojen tilanteen parantamiseksi Euroopan 
tasolla. Tällaisia ehdotuksia voidaan tietenkin 
harkita ainoastaan, jos ne ovat toissijaisuus- ja 
suhteellisuusperiaatteiden mukaisia. Tuloksena 
olevien toimien laatu ja määrä on rajoitettava 
H Esim. Yhdistyneen kuningaskunnan valkoinen kirja 
tiedonsaannin vapaudesta (Freedom of Information White 
Paper), Alankomaiden muistio hallinnollisen tiedon 
saatavuudesta ja tietoyhteiskuntaan liittyvä Ranskan 
toimintaohjelma (Preparer l'entree de la France dans la 
Societe de 1'lnformation).. 
it 
siihen, mikä on tarpeen perussopimusten 
tavoitteiden saavuttamiseksi. 
11. Mitään tähän vihreään kirjaan tai siitä 
mahdollisesti johtuvaan tulevaan toimintaan 
sisältyvää ei pitäisi nähdä yrityksenä heikentää 
omistusoikeutta koskevia kansallisia sääntöjä tai 
minkään julkisen elimen roolia jäsenvaltioissa. 
Kaikkia kiinnostuneita sekä julkiselta että 
yksityiseltä sektorilta kehotetaan esittämään 
näkökantansa tässä asiakirjassa käsiteltävistä 
asioista. Komissio toimittaa mielellään 
pyynnöstä lisätietoja julkisen sektorin tiedon 
saatavuuteen liittyvästä komission tai 
jäsenvaltion politiikasta. Vastaukset, kommentit 
ja pyynnöt tulee lähettää seuraavaan 
osoitteeseen 1. kesäkuuta 1999 mennessä. 
Euroopan komissio 
Attn. Mr. Huber 
Yksikön päällikkö PO XIII/E-1 
EUROFORUM, 
Office 1174 
Rue Alcide de Gasperi 
L-2920 Luxemburg 
sähköposti: pubinfo@cec.be 
Kaikista vastauksista on mahdollista saada 
jäljennös kuulemismenettelyn päätyttyä, jollei ole 
pyydetty sen käsittelyä luottamuksellisena. Sekä 
vihreä kirja että siihen saadut vastaukset ovat 
saatavilla myös web-sivustosta: 
http://www.echo.lu/legal/en/access.html 
t«k« I: Miksi julkisen sektorin tieto on 
Euroopan avainresurssi? 
1,1 Tiedon saannin tärkeys Euroopan 
kansalaisille 
lY-otkeuksien hyödyntäminen 
12. EY:n perustamissopimuksella on 
annettu joukko perusoikeuksia EU:n 
kansalaisille. On kuitenkin olemassa 
huomattavia käytännön vaikeuksia, jotka 
voivat estää ihmisiä käyttämästä kyseisiä 
oikeuksia. Nämä vaikeudet johtuvat ensi sijassa 
avoimuuden puutteesta kansalaisten, 
työnantajien ja hallinnon osalta kaikilla 
tasoilla 5 
13. Monissa tapauksissa tieto on hajautettu 
eri tietokantoihin tai paikallisten viranomaisten 
tietopisteisiin. Julkisen sektorin tiedon suurempi 
avoimuus voi sen vuoksi vahvistaa EY:n 
perustamissopimuksessa annettuja oikeuksia 
parantamalla niiden käytön käytännön 
edellytyksiä. 
14. Monien eri kielten olemassaolo 
Euroopassa estää edelleen jossain määrin EU:n 
laajuista julkisen sektorin tiedon saatavuutta. 
Monikielisen tiedon tarjontaa voitaisiin kuitenkin 
helpottaa erityisesti tieto- ja 
tietoliikennetekniikan käytöllä.6 
15. Julkisen sektorin tiedon saanti on 
olennaista sekä työntekijöiden että 
opiskelijoiden ja eläkeläisten kaltaisten ryhmien, 
liikkuvuudelle EU:n sisällä. Paremmat tiedot 
mahdollisuuksista, olosuhteista ja menettelyistä 
kaikissa Euroopan maissa voivat auttaa heitä 
tekemään harkittuja valintoja ja hyödyntämään 
täysimääräisesti oikeuttaan muuttaa toiseen EU-
maahan. 
16. Seuraava esimerkki osoittaa, että 
Euroopan tasolla pyritään parantamaan 
tietovirtoja ja lisäämään siten yksittäisten 
työntekijöiden liikkuvuusmahdollisuuksia 
Euroopan unionissa. Euroopan komissio on luonut yhdessä jäsenvaltioiden 
kanssa EURES-verkoston, joka liittyy EU:n 
hallintojen välistä tiedonvaihtoa koskevaan IDA-
ohjelmaan. Verkoston tavoitteena on yhdistää kaikki 
eurooppalaiset, tarjolla olevia työpaikkoja sisältävät 
tietokannat yhteiseen Euroopan kattavaan 
verkostoon. Avoimien työpaikkojen lisäksi järjestelmä 
tarjoaa työnhakijoille myös muuta tietoa, jota he 
tarvitsevat voidakseen työskennellä toisessa EU-
maassa. Työnantajat voivat verkoston kautta etsiä 
tarvitsemaansa ammattitaitoa. 
Europe-mde. http://europa, eu. int/jobs/eures/ 
17. Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saanti vaikuttaa muuhunkin kuin 
liikkuvuuskysymyksiin. Sillä on myös vaikutusta 
tapaan, jolla kansalaiset hyödyntävät 
sisämarkkinoita. Hallinnollisia menettelyjä tai 
tuotteiden hintoja tai laatu- tai turvallisuusehtoja 
koskevan tiedon puute on yksi niistä tekijöistä, 
jotka estävät kuluttajia ostamasta hyödykkeitä ja 
käyttämästä palveluja, jotka ovat peräisin muista 
jäsenvaltioista. On esimerkiksi hyvin vaikeaa 
saada tietoa vasemman- ja oikeanpuoleista 
liikennettä varten tarkoitettujen ajoneuvojen 
tuonnista Brittein saarilta mannermaalle ja 
päinvastoin.7 Toinen esimerkki on verotusala, 
jonka osalta veronmaksajien on äärettömän 
vaikea saada täydellistä tietoa kansainvälisistä 
verojärjestelyistä.8 
18. Cardiffin Eurooppa-neuvoston 
kokouksessa käynnistettiin ohjelma nimeltä 
'Vuoropuhelu kansalaisten ja yritysten kanssa'. 
Tämä yhteisön ohjelma seuraa Kansalaisena 
Euroopassa -aloitetta. Sen kohteena ovat sekä 
kansalaiset että yritykset, ja pyrkimyksenä on 
lisätä tietoa yhtenäismarkkinoiden tarjoamista 
mahdollisuuksista. Julkisen sektorin tiedon 
parempi saanti on erityisen tärkeää tässä 
suhteessa. 
Osallistuminen Euroopan 
yhdentymisprosessiin 
19. Kansalaisten Eurooppa syntyy 
ainoastaan, jos kansalaiset osallistuvat 
tehokkaasti Euroopan unionin rakentamiseen. 
Tällainen osallistuminen merkitsee, että heillä on 
tietoa EU:n toimintaan liittyvistä asioista. 
Tiedonsaanti sekä Euroopan että kansallisella 
tasolla voi helpottaa tätä suuresti. 
0 Katso esimerkiksi yhtenäismarkkinoiden tulostaulu, 
toukokuu 1998, s. 14. 
6 Tutkimus- ja kehittämistoiminnan neljännen ja viidennen 
puiteohjelman kieliteknologiatoimissa käsitellään tämän 
kysymyksen teknisiä näkökohtia. T&K-toimia 
täydennetään markkinasuuntautuneella MLIS-
ohjelmalla: monivuotinen ohjelma yhteisön kielellisen 
monimuotoisuuden edistämiseksi tietoyhteiskunnassa, 
EYVLL306, 28.11.1996, s. 40. ' 'Listening to Citizens; The difficulties that people face in 
exercising their rights within the Single European Market'. 
°' Ibidem. Tämä raportti sisältää lisää esimerkkejä siitä, 
kuinka tiedon puute vaikeuttaa Euroopan 
elämää sisämarkkinaoikeuksia käytettäessä. kansalaisten 
Viimeksi pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa 
tiedon puute Euroopan kansalaisten uusista vaaleihin 
liittyvistä oikeuksista vaikutti kielteisesti: muiden 
kuin jäsenvaltion omien kansalaisten osallistuminen 
vaaleihin asuinjäsenvaltiossaan oli suhteellisen 
heikkoa, ja ainoastaan yksi muun kuin asuinvaltion 
kansalainen valittiin? 
20. Riittävä tiedonsaanti Euroopan unionista 
voi todellakin hyödyttää laajalti Euroopan 
yhdentymisprosessia. Cardiffin Eurooppa-
neuvoston päätelmissä on sen vuoksi jälleen 
kerran korostettu, että on tärkeää tuoda 
Euroopan unioni lähemmäs kansalaisia 
lisäämällä sen avoimuutta ja lähentämällä 
sitä jokapäiväiseen elämään siten, että EU 
sitoutuu sallimaan mahdollisimman laajan, 
toimintaansa koskevan tiedon saannin.^ Tämä 
on EU:n ja jäsenvaltioiden yhteinen huolenaihe, 
koska merkittävä osa Euroopan unionin 
toimintaan liittyvästä tiedosta on jäsenvaltioiden 
hallussa. Näin ollen on tärkeää, että Euroopan 
kansalaiset saavat käyttöönsä toimielinten 
hallussa olevien asiakirjojen lisäksi myös 
jäsenvaltioilla olevan EU:hun liittyvän tiedon sen 
laajimmassa merkityksessä. 
21. EU:n toiminnan avoimuuden 
lisäämiseksi Euroopan kansalaisiin nähden 
näiden oikeudet Euroopan parlamentin, 
neuvoston ja komission asiakirjojen saantiin 
otettiin osaksi EY:n perustamissopimusta 
Amsterdamin sopimuksella.^ Nämä 
määräykset ovat erittäin tärkeitä, koska ne 
tukevat demokraattista prosessia ja auttavat 
ymmärtämään paremmin Euroopan 
yhdentymisprosessia. Ne ovat tärkeä askel, sillä 
huomattava osa Euroopan oikeusasiamiehelle 
tehdyistä kanteluista koskee avoimuutta ja 
tiedonsaantia. 
22. EU:n toimielimet noudattavat aktiivista 
tiedotuspolitiikkaa silloin, kun kysymyksessä 
^ Komission toinen kertomus unionin kansalaisuuden 
toteutumisesta, KOM/97/230, lopullinen. 
™ Cardiffin Eurooppa-neuvoston päätelmät, 15.-16. 
kesäkuuta 1998. 
11 EY:n perustamissopimuksen uuden 191a artiklan 
mukaan: 
1. Kaikilla unionin kansalaisilla sekä kaikilla luonnollisilla 
henkilöillä, jotka asuvat jossain jäsenvaltiossa,tai kaikilla 
oikeushenkilöillä, joilla on sääntömääräinen kotipaikka 
jossain jäsenvaltiossa, on oikeus tutustua Euroopan 
parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoihin jäljempänä 
2 ja 3 kohdan mukaisesti määriteltyjen periaatteiden ja 
edellytysten mukaisesti. 
2. Neuvosto vahvistaa 189 b artiklassa määrättyä menettelyä 
noudattaen kahden vuoden kuluessa Amsterdamin 
sopimuksen voimaantulosta asiakirjoihin tutustumisoikeutta 
koskevat yleiset periaatteet ja rajoitukset julkisen tai 
yksityisen edun huomioon ottamiseksi. 
3. Kukin edellä mainittu toimielin täsmentää omassa 
työjärjestyksessään erityismääräykset oikeudesta tutustua 
toimielimen asiakirjoihin. 
Maastrichtin sopimuksen liitteenä oleva julistus no 17 
valmisteli jo tällaista kehitystä. on unionin toiminta ja sen vastuulla olevat 
kysymykset. Liitteestä 2 käyvät ilmi tällä alalla 
tehdyt aloitteet. EUR-Lex -vveb-sivusto on yksi 
esimerkki. 
EUR-Lex näyttää esimerkiksi maksutta viralliset 
lehdet 45 päivän ajalta julkaisemisen jälkeen, 
perussopimukset, voimassa olevan lainsäädännön ja 
oikeuskäytännön. Sitä päivitetään päivittäin 11 
kielellä virallisen lehden uusimmilla painoksilla. 
Nämä ovat saatavilla Internetin kautta joitakin 
tunteja niiden paperiversion julkaisemisen jälkeen. 
http://europa. eu. int/eur-lex 
23. Näistä ponnisteluista huolimatta monet 
Euroopan kansalaiset haluaisivat saada 
enemmän tietoa EU:sta. On ilmeistä, että 
mielenkiinto kansalaisten elämään vaikuttaviin 
EU-asioihin on kasvamassa. 
68 % tutkituista henkilöistä tarvitsee tai haluaisi 
lisää tietoa Euroopan unionista. Eurooppalaiset 
haluavat erityisesti tietää enemmän oikeuksistaan 
unionin kansalaisina,(49 %), yhteisvaluutasta (45 %) 
ja työllisyydestä (42 %), eli asioista, jotka ovat kaikki 
Euroopan unionin ehdottomia ensisijaisia aloja. 
Lähde : Euro barometer nro 49, syyskuu 1998. 
Kuvio 1: Halu tietää enemmän 
EU:sta 
B 
A 
L 
D 
UK 
IRL 
NL 
EU15 
E 
DK 
FIN 
S 
F 
P 
I 
GR 1 
1^1 '<j«; ] mmmm mmm i -
oo s *>a r -ft : i 
• 
oi r::::::"::::::9is:::::::::::::::::c —M :::::::i 
• 
o A t m t *J i 
• 
oo f :.:.« : •i ss i 
• 
OA f ••--;•*&• •- t <w 1 
• 
:*>1:0 1 ...ftt - :..,* "im—::..i 
• 
•M r:::::"::::::::::::::2K.:::::"::::" —i—:-w i 
• 
on t -~ AH i m l 
17 1- —?m~! -'.-::':'! *>«:-::::i 
17 P r-vr < -t "->» i 
.- -. OA i -:\\:: s*:. :x>^:-i m:::.::.i 
10 r:::.i:::::;::::::::::aa:: ::::::::::::::::.:*: **:: i 
9* f" *-~m j on i 
M r- :; :::::—m::::z :::r::::::::::r:i m.:i -
OP. \ •• ••- • K& t t8"'l 
Q% Todellinen tarve tietää enemmän 
fJ% Haluaisi tietää enemmän 
il % Tyytyväinen nykyiseen tietoon 
Lähde : Eurobarometer 49. 1998 
24. Toinen kansalaisten Eurooppaan liittyvä 
näkökohta on muita jäsenvaltioita koskevan 
tiedon parempi saanti. Tämä edistää osaltaan 
kansalaisten tiedonsaantia muista Euroopan 
maista, mikä puolestaan voi herättää 
suurempaa mielenkiintoa Euroopan 
yhdentymisprosessia kohtaan. Eri 
jäsenvaltioiden julkisen sektorin elimet voisivat 
tämän vuoksi parantaa muita kuin asianomaisen 
jäsenvaltion kansalaisia kiinnostavan tiedon 
saatavuutta. 
&2 Julkisen sektorin tieto: Mahdollisuudet 
taloudelliseen kasvuun ja työllisyyteen 
$Uksi julkisen sektorin hallussa Olevan 
tiedon saanti on tärkeää yrityksille? 
25. Eri jäsenvaltioiden julkisen sektorin 
hallussa olevan tiedon saanti on välttämätöntä 
kaiken tyyppisille yrityksille, jotka toimivat 
useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, jotta 
ne pystyisivät hyödyntämään nykyisiä 
mahdollisuuksia. 
26. Yrityksille tärkeä tieto on luonteeltaan 
ensi sijassa hallinnollista. Tällä hetkellä on 
vielä vaikea saada kokonaiskuvaa oikeuksista, 
velvollisuuksista ja menettelyistä, jotka 
mahdollistavat yrityksen ongelmattoman 
toiminnan muissa Euroopan maissa. 
58 % yrityksistä katsoo, että ne voisivat 
tiedonsaannin ansiosta todennäköisesti laajentaa 
toimintaansa Euroopan unionin sisällä. Esimerkiksi 
66 % yrityksistä ilmoitti tarvitsevansa täsmällistä 
tietoa hallinnollisista menettelyistä. 25 % yrityksistä 
katsoo, että kaupan ja yritystoiminnan esteiden 
olemassaolo voisi johtua EU:n sääntöjä koskevan 
tiedon puutteesta. 
Lähde: Yhtenäismarkkinoiden tulostaulu, lokakuu 
1998 
27. Hallinnollisen tiedon puute haittaa 
erityisesti pk-yrityksiä, joilla ei ole keinoja löytää 
usein hajallaan olevaa tietoa. 
28. Myös muu kuin luonteeltaan 
hallinnollinen tieto voi kuitenkin olla erittäin 
tärkeää yritysten päätöksenteon kannalta. 
Tilastollinen, taloudellinen ja paikkatieto ovat 
muutamia esimerkkejä. Näillä tiedoilla on tärkeä 
merkitys yrityksille kaikilla toimintasektoreilla 
erityisesti markkinointipäätöksiä tehtäessä sekä 
yritysstrategioita ja vienti- tai 
investointisuunnitelmia laadittaessa. Tällaisen 
tiedon nopea ja helppo saanti auttaa yrityksiä 
tekemään tietoihin perustuvia päätöksiä. Tiedon 
puute saattaa huomattavasti viivyttää rajat 
ylittäviä toimintoja koskevia päätöksiä. 
29. Kauppakamarien koko Euroopasta 
keräämää, yritystoimintaa koskevaa olennaista 
tietoa ei esimerkiksi ole helposti saatavilla. 
Euroopan tasolla on tehty aloite tilanteen 
korjaamiseksi (katso alla oleva laatikko). EBRII-hanke 
Euroopan yritysrekisteri -hanke on käynnistetty, 
koska eurooppalaisia yrityksiä koskevan täysin 
integroidun tietopalvelun puuttuminen on 
mahdollinen uhka Euroopan yhtenäismarkkinoiden 
tehokkaalle toiminnalle. 
Hankkeen tarkoituksena on varmistaa, että kaikista 
Euroopan yrityksistä on saatavilla perustiedot ilman 
esim. teknisten erojen, kielten, 
rekisteröintijärjestelmien ja verkkojen aiheuttamia 
esteitä. 
EBR, joka rahoitetaan EU.n telemaattisia sovelluksia 
koskevasta ohjelmasta (TAP), on alkanut toimia 
täysimittaisesti joulukuussa 1998, ja se mahdollistaa 
tällä hetkellä yritystietojen elektronisen saannin 10 
E U: n jäsenvaltiosta ja Norjasta. 
http://www. ebr. org 
30. Myöskään Euroopan markkinoita ja 
talouden trendejä koskevaa tilastollista tietoa ei 
ole useissa tapauksissa tosiaikaisesti saatavilla. 
Tämä ongelma liittyy kuitenkin pikemmin 
kansallisten tilastojen keruuseen (erilaiset 
kansalliset menetelmät, Eurostatille 
toimittamisen määräajat, indikaattorien laatu, pk-
yritysten työmäärän vähentäminen...) kuin 
saatavuuteen sinänsä. 
31. Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saannin puute voi asettaa ulkomaiset yritykset 
heikompaan asemaan kuin paikalliset yritykset, 
jotka voivat hyötyä paikallisen tilanteen 
tuntemuksestaan. Tämä pitää esimerkiksi 
paikkansa vakuutuspalveluiden osalta, jotka 
riippuvat suurelta osin riskejä koskevasta 
erityisestä paikallistiedosta jne. 
32. Tiedon puutteella on myös kielteinen 
vaikutus yrityksiin, joilla on luonnostaan 
taipumus ylikansallisuuteen. Kaikkialla 
Euroopassa palvelujaan tarjoavat kansainväliset 
kuljetusyritykset ovat esimerkkinä tästä. Riittävä 
paikallistieto - esimerkiksi paikkatieto, liikennettä 
ja säätä koskeva tieto - on tärkeää niiden 
päivittäiselle toiminnalle. 
33. Sekä hallinnollisen että muun kuin 
hallinnollisen tiedon saanti on tärkeää julkisten 
hankintojen12 osalta. Hallitusten toiminnan 
avoimuus tällä alalla on ehdoton edellytys 
todellisten sisämarkkinoiden toteutumiselle. 
Tiedon saanti paikallisesta tilanteesta on 
tarpeen sääntöjen tehokkaan toiminnan kannalta 
ja kaikkien osallistuvien yritysten tasapuolisten 
mahdollisuuksien varmistamiseksi. Koska 
kysymyksessä oleva tieto ei ole aina avointa, 
12 Special sectorial report on public procurement, marraskuu 
1997. Raportissa kuvataan tiedonsaannin tärkeyttä tässä 
asiassa. Katso raportti Euroopan komission PO XV:n web-
sivustolla osoitteessa 
http://europa.eu.int/comm/dg15/en/publproc/ 
julkiset hankinnat 
kansallinen asia 
huolimatta. ovat käytännössä yhä 
EU:n lainsäädännöstä 
34. Toinen esimerkki, jossa tiedon 
avoimuuden puute johtaa kielteisiin seurauksiin 
Euroopan tasolla, on patentteja koskeva tieto. 
Euroopan patenttivirasto arvioi, että joka vuosi 
käytetään yli 18 miljardia euroa aiemmin jo 
tehtyihin tutkimuksiin. Parempi tiedonsaanti 
uusimmasta tutkimuksesta saattaisi vähentää 
tätä määrää. 
Esp@cenet 
Euroopan patenttivirasto on aloittanut yhdessä 
Euroopan patenttijärjestön jäsenvaltioiden ja 
Euroopan komission kanssa uuden palvelun nimeltä 
esp@cenet, joka on saatavissa Internetin kautta. 
Tämän uuden palvelun pääasiallisena tavoitteena on 
tarjota käyttäjille helposti saatavilla oleva 
maksuttoman patenttitiedon lähde (yli 30 miljoonaa 
patenttiasiakirjaa). Se pyrkii myös tiedottamaan 
yrityksille yleisesti kansallisella ja kansainvälisellä 
tasolla erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten 
keskuudessa yleisesti saatavilla olevan tiedon osalta. 
http://www. european-patent-office. org/ 
35. Johtopäätöstä, jonka mukaan julkisen 
sektorin tiedon saanti on erittäin tärkeää 
Euroopan kaikille yrityksille, tukee äskettäin 
julkaistu teollisuuden muutosten taloudellisia ja 
yhteiskunnallisia vaikutuksia käsittelevän 
korkean tason työryhmän raportti 'Kuinka hallita 
muutosta'13 Siinä katsotaan, että on välittömästi 
'vahvistettava kilpailukykyä avaamalla Euroopan 
televiestintä- ja datapalvelumarkkinat täysin 
sekä lisättävä valtion hallinnassa olevien tietojen 
vapaata käyttöä'. 
Julkisen sektorin tieto; Lisätutkimuksen ja -
hyödyntämisen mahdollisuus 
36. Julkinen sektori on luonnostaan kokonsa 
ja toimintansa laajuuden vuoksi suurin 
yksittäinen tietosisältölähde jalostetun 
tietosisällön ja tietopalveluiden luomiselle. 
Tutkimukset ovat osoittaneet, että suurin osa 
EU:n tietomarkkinoilla tarjolla olevista palveluista 
liittyy aloihin, joilla julkisella sektorilla on hyvin 
merkittäviä resursseja. 
37. Kuviosta 2 näkyy selvästi, että julkisen 
sektorin tieto on avainresurssi hyvin suurelle 
osalle tietopalveluja, koska se on joko 
varsinainen sisältö (hallinnollinen/poliittinen tieto, 
13 'Kuinka hallita muutosta', teollisuuden muutosten 
taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia käsittelevä 
korkean tason työryhmä, loppukertomus, marraskuu 1998. 
Luxemburgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston 
erityiskokous (21.-22. marraskuuta 1997) pyysi tätä ryhmää 
tutkimaan teollisuuden muutoksia EU:ssa ja etsimään tapoja, 
joilla voidaan varautua muutoksiin ja niiden taloudellisiin ja 
yhteiskunnallisiin vaikutuksiin ja käsitellä niitä. oikeudellinen tieto) tai tärkeä raaka-aine 
(yrityksen profiili, patenttitieto, tieteellinen, 
tekninen ja lääketieteellinen (STM) tieto jne.). 
Kuvio 2: Elektronisista tietopalveluista saadut tulot Euroopan 
talousalueella aihealueittain 
Oikeudellin 
en tieto Matkailu Patentit 
Rahoitus 
34% 
x,-™^ 
Hallinnolline 
n/poliittinen 
15% Unternehm 
ens-Profile 
24% Muu 
liiketoiminta 
8% 
Lähde: MS Study of the marketsfor electronic Information 
services in the EEA, 1994 
(Kokonaistulot 1994: 5 517 miljoonaa ecua) 
38. Julkisen sektorin tieto on sen vuoksi 
ensisijainen tietosisältö, joka on ratkaisevan 
tärkeä tietosisältöä tuottavalle alalle ja 
elektroniselle kaupankäynnille'' *. 
39. Tietosisältöala kasvaa vaikuttavalla 
vauhdilla ja sisältösektori työllistää Euroopassa 
noin neljä miljoonaa henkilöä^. Suuri osa tästä 
kasvusta tapahtuu pk-yrityksissä, jotka yrittävät 
hyödyntää tiedon hallinta- ja 
jalostusmahdollisuuksia. Näiden erittäin 
dynaamisten yritysten syntymistä ja kehittymistä 
on edistettävä erityisesti, koska ne ovat 
olennaisia uusien työpaikkojen luomiselle 21. 
vuosisadalla. 
40. Euroopan tietosisältöä tuottava ala 
kilpailee maailmanlaajuisilla markkinoilla. Tämän 
vihreän kirjan syntymiseen johtaneen 
valmisteluprosessin aikana Euroopan tietoalan 
edustajat ilmaisivat voimakkaasti ja toistuvasti 
huolensa eurooppalaisten julkaisijoiden 
heikommasta kilpailuasemasta muihin 
julkaisijoihin nähden. 
14 Alan viime aikojen kehitystä sekä tietosisällön ja 
tietosisältöä tuottavan alan keskeistä asemaa 
verkkotaloudessa analysoidaan lähemmin lokakuussa 1998 
valmistuneessa CONDRINET-tutkimuksessa (CONtent and 
Commerce DRIven Strategies in Global NETworks), jonka 
Euroopan komissio on tilannut Gemini 
Consultingilta. Tutkimus on saatavilla Internetistä: 
http://www2.echo.lu/condrinet/ 
15 Euroopan tietotekniikan seurantakeskus, 1998. 
Sisältöalan tietoihin sisältyvät tiedotus-, julkaisu-, 
markkinointi- ja mainonta-alan tiedot. 
41. Paremmat mahdollisuudet julkisen 
sektorin tiedon hyödyntämiseen voisivat 
osittain parantaa tilannetta ja johtaa uusiin 
tilaisuuksiin luoda työpaikkoja. Yhdysvalloissa 
suotuisat olosuhteet tämän tyyppisen 
hyödyntämisen osalta ovat jo edistäneet 
tietosisältöä tuottavan alan kehitystä. 
42. Euroopassa on tuskin mitään 
sääntöjä niistä edellytyksistä, joilla 
yksityinen sektori voi hyödyntää julkisen 
sektorin tietoa. Komissio julkaisi julkisen ja 
yksityisen sektorin synergiaa tietomarkkinoilla 
koskevat suuntaviivat vuonna 1989. 
Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja 
teollisuusministeriö antoi samanlaiset 
suuntaviivat vuonna 1985. Vuonna 1995 
julkaistiin Ranskan pääministerin kiertokirje, ja 
Alankomaiden hallitus hyväksyi 
yhteisymmärryspöytäkirjan vuonna 1997. 
43. Vaikka nämä ovat hyviä aloitteita, koko 
Euroopan kattavia selkeitä ja yhdenmukaisia 
periaatteita ei ole olemassa. Tämä selkeiden ja 
yhdenmukaisten periaatteiden puuttuminen 
merkitsee sitä, että Euroopan tietoala on 
heikommassa asemassa kuin amerikkalaiset 
kilpailijansa. Joissakin tapauksissa tämä on 
johtanut siihen, että johtavat eurooppalaiset 
yritykset investoivat tuotteisiin, jotka perustuvat 
Yhdysvaltojen julkisen sektorin tietoon. 
Brittilain-hollantilainen Reed Elsevier plc group on 
hankkinut Yhdysvalloissa sijaitsevan LEXIS-NEXIS -
yhtiön, joka on johtava, eri alojen ammattilaisille 
tarkoitettujen online-tietopalvelujen ja 
hallintavälineiden toimittaja (1,4 miljardia 
asiakirjaa yli 8 692 tietokannassa, 1,5 miljoonaa 
tilaajaa, 1200 työntekijää maailmanlaajuisesti). Se 
on erikoistunut muun muassa oikeudelliseen tietoon. 
44. Eurooppalaisen INFO 2000 -ohjelman^ 
puitteissa toteutetut pilottihankeet ovat 
osoittaneet, että yksityiset kumppanit ovat 
kiinnostuneita rajojen yli ulottuvasta 
yhteistyöstä julkisen sektorin elinten kanssa 
julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
hyödyntämiseksi ja että Euroopan tasolla on 
olemassa todellisia mahdollisuuksia, joita 
voidaan tutkia ja hyödyntää edelleen. INFO 2000 -ehdotuspyynnön osoittama EU:n 
potentiaali 
Vuonna 1998 Euroopan komissio pyysi ehdotuksia 
INFO 2000 -ohjelman yhteydessä 
kustannustenjakoperiaatteen mukaisista pilotti- tai 
tutkimushankkeista. Pyynnön tavoitteena oli saada 
julkisen sektorin hallussa olevat tietolähteet 
helpommin Euroopassa multimediasisältöä tuottavan 
alan hyödynnettäväksi. 
Ehdotusten viimeiseen jättämispäivään mennessä 
toimitettin yhteensä 141 ehdotusta. Ehdotettujen 
töiden kokonaiskustannukset nousivat 109,7 
miljoonaan ecuun ja EU.lta pyydetty tuki oli 50,6 
miljoonaa ecua. Haettu tuki ylitti 7-kertaisesti niihin 
osoitetut 7 miljoonan ecun budjettivarat. 
45. Joissakin tapauksissa julkisen sektorin 
tiedon kaupallinen uudelleenkäyttö voi kuitenkin 
herättää kysymyksen eri toimijoiden roolien 
rajoista ja rajoituksista. Kun yksityisen sektorin 
edut tulevat mukaan julkisen sektorin tiedon 
markkinoille, tiedon saannin turvaaminen 
kaikille kansalaisille voi tulla vaikeammaksi. 
Samalla, jos julkinen sektori jalostaa omaa 
tietoaan ja tuo kaupallisia tietotuotteita tähän asti 
yksityisille tietomarkkinoille, voidaan esittää 
kysymys epäoikeudenmukaisesta kilpailusta. 
46. Näitä kysymyksiä ja mahdollisia 
Euroopan tasolla esiintyviä esteitä julkisen 
sektorin tiedon hyödyntämiselle käsitellään 
luvussa III. 
16 INFO 2000 -ohjelma (Neuvoston päätös, tehty 20 
toukokuuta 1996, EYVL L 129, 30.5.1996, s. 24) 
Luku M : Tietoyhteiskunta ja julkinen sektori 
47. Keskustelu julkisen sektorin tiedosta 
olisi nähtävä tietoyhteiskunnan kehittymisen 
yhteydessä. Uusi tieto- ja viestintäteknologia on 
nopeasti muuttamassa julkisen sektorin 
toimintatapoja, mikä tekee ajankohtaisen 
keskustelun julkisen sektorin tiedosta yhä 
tärkeämmäksi. 
11*1 Elektroninen hallinto 
48. Syntyvä tietoyhteiskunta, jonka 
liikkeellepanijana on yhä lisääntyvä ja kaikkialle 
ulottuva tieto- ja viestintäteknologian käyttö, 
vaikuttaa yhä enemmän julkiseen sektoriin. 
Hallinto noudattaa yksityissektorin esimerkkiä ja 
pystyy näin hyödyntämään tämän teknologian 
tarjoamia valtavia mahdollisuuksia 
tehokkuutensa parantamiseksi. Tästä 
kehityksestä käytetään usein nimitystä 
'elektroninen hallinto', ja se kattaa sekä sisäisen 
että ulkoisen tieto- ja viestintäteknologian 
soveltamisen julkisella sektorilla. 
49. Tämän kehityksen merkitys 
tunnustetaan yhä lisääntyvässä määrin monissa 
maailman maissa. Euroopassa toteutetaan 
kokeiluja kaikilla hallinnon tasoilla - paikallisella, 
alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla -
asianomaisten julkisten palvelujen 
parantamiseksi ja vuorovaikutuksen lisäämiseksi 
ulkopuolisen maailman kanssa. 50. Tieto- ja viestintäteknologian käyttö ei 
pelkästään helpota julkisen hallinnon sisäisiä 
toimintoja, vaan se myös tukee voimakkaasti eri 
hallintoelinten välistä viestintää sekä niiden 
vuorovaikutusta kansalaisten ja yritysten 
kanssa. Tämä on yksi "elektronisen hallinnon" 
avaintekijöistä: se tuo julkisen hallinnon 
viranomaiset lähemmäs kansalaisia ja yrityksiä 
ja johtaa parempiin julkisen sektorin palveluihin. 
EU-tasolla ohjelmat, kuten IDA ja tutkimuksen ja 
kehittämisen viidennen puiteohjelman mukaiset 
toimet, jotka on suunnattu hallinnolle, vievät 
kehitystä eteenpäin tällä alalla. 
51. Elektronisen hallinnon palvelut voidaan 
yleensä erotella niiden kolmen päätehtävän 
mukaan. 
Tietopalvelut valikoidun ja luokitellun tiedon 
hakemiseksi pyynnöstä (esim. WWW-sivut). 
Viestintäpalvelut yksilöiden (yksityishenkilöt tai 
yritykset) tai henkilöryhmien (esim. sähköpostin 
tai keskustelufoorumin kautta) välistä 
vuorovaikutusta varten. 
Liiketoimipalvelut online-tuotteiden tai 
palveluiden hankkimiseksi tai tietojen 
toimittamiseksi (esim. hallinnolliset lomakkeet, 
äänestys). 
Taulukossa 1 tehdään yhteenveto mahdollisista 
palveluista ja niiden soveltamisalueista. 
Taulukko 1 
Elektronisen hallinnon palveluiden tyypit 
Tietopalvelut Viestintäpalvelut Liiketoimipalvelut 
Jokapäiväinen elämä 
Etähallinto 
Poliittinen 
osallistuminen Työtä, asumista, 
koulutusta, terveyttä, 
kulttuuria, liikennettä, 
ympäristöä ym. koskeva 
tieto 
Julkisten palvelujen 
hakemisto 
Hallinnollisten 
menettelyjen opas 
Julkiset rekisterit ja 
tietokannat 
Lait, parlamenttiasiakirjat, 
poliittiset ohjelmat, 
kuulemisasiakirjat 
Päätöksentekoprosessien 
taustatieto Arkielämän kysymyksille 
omistetut 
keskustelufoorumit 
Työpaikkoja ja asuntoja 
koskevat ilmoitustaulut 
Sähköpostiyhteys 
virkamiehiin 
Poliittisille kysymyksille 
omistetut 
keskustelufoorumit 
Sähköpostiyhteys 
poliitikkoihin Esim. lipunvaraus, kurssi-
ilmoittautuminen 
Lomakkeiden 
toimittaminen sähköisesti 
Kansanäänestykset 
Vaalit 
Mielipidetutkimuksia 
koskevat pyynnöt 
Lähde: Institute of Technology Assessment, Austrian Academy of Sciences and Centre for Social, Background Paper to "the 
Information Society, Bringing Administration Closerto the Citizens Conference", marraskuu 1998 (järjestäjänä the Centre for Social 
Innovation on behalf of the Information Society ForumAA/ork Group 5/Public Administration). 
52. Liiketoimipalvelujen katsotaan yleisesti 
olevan elektronisen hallinnon tulevaisuutta, 
koska lomakkeita tarvitaan lähes kaikissa 
hallintomenettelyissä. Äskettäisessä 
saksalaisessa Delphi-tutkimuksessa haastatellut 
asiantuntijat katsoivat, että liiketoimipalvelut 
toteutetaan seuraavien kymmenen vuoden 
aikana. Arvioidaan, että Yhdysvalloissa jo 40 
prosenttia kaikista julkisen hallinnon lomakkeista 
on saatavilla elektronisessa muodossa. 
Tällainen asiointi hallinnon kanssa voi 
huomattavasti keventää sekä kansalaisten että 
yritysten hallinnollista taakkaa. 
TESS (Telematics for Social Security) -hanke 
rahoitetaan IDA-ohjelmasta, ja sen tarkoituksena on 
yksinkertaistaa ja nopeuttaa hallinnollisia 
menettelyjä sen varmistamiseksi, että kansalaiset 
saavat heille kuuluvat sosiaalietuudet. Tavoitteena on 
korvata tietojen antamisessa käytettävät 
paperilomakkeet sähköisellä tiedonvaihdolla. Kaksi 
tärkeintä TESS-hankkeen aluetta ovat 
vanhuuseläkkeet (sen varmistaminen, että 
siirtotyöläiset saavat heille kuuluvan eläkkeen) ja 
luontoismuotoisten sairausetuuksien korvaamisen 
helpottaminen (kun jäsenvaltio, jossa etuus 
myönnetään ei ole sama kuin se, jossa henkilö on 
vakuutettu). 
53. Julkisten palvelujen uudelleenjärjestely 
saattaa edellyttää huomattavia investointeja 
hallinnon elimiltä kaikilla tasoilla sekä 
hallintokulttuurin muutosta. Tulokset ovat 
kuitenkin sen arvoisia. 'Elektronisen hallinnon' 
tuloksena on julkishallinto, jonka suorituskyky on 
parempi ja joka on lähempänä kansalaisia. 
54. EU pyrkii itse toteuttamaan huomattavia 
uudelleenjärjestelyjä hyötyäkseen 'elektronisen 
hallinnon' tarjoamista mahdollisuuksista. 
Liiketoimilla kansalaisten kanssa ja kansalaisille 
suunnatulla tiedolla on yhä useammin 
'elektroninen' luonne. Yksi esimerkki: ennen 
pitkää komissio voi käsitellä elektronisia hanke-
ehdotuksia tutkimuksen ja kehittämisen 
viidennessä puiteohjelmassa. EU-tason 
oikeudelliset esteet on ratkaistava, jotta toimet 
voitaisiin toteuttaa. 
55. Yksi elektroniseen hallintoon liittyvä 
näkökohta, joka usein unohdetaan, on sen 
mahdollinen vaikutus tietomarkkinoihin. 
Uuden teknologian ja innovatiivisten käsitteiden 
käytön myötä kaikkien hallintotasojen 
viranomaisilla voi olla tietoyhteiskunnan 
liikkeellepanijan rooli. Wienin Eurooppa-
neuvostolle joulukuussa 1998 esitetyssä 
raportissa työmahdollisuuksista 
tietoyhteiskunnassa17 on jälleen kerran 
korostettu hallitusten roolia tässä suhteessa. 
Niiden esimerkki johtavana asiakkaana voi 
17 "Työllisyysmahdollisuudet tietoyhteiskunnassa: 
informaatiovallankumouksen mahdollisuuksien 
hyödyntäminen", KOM (1998) 590, lopullinen. vakuuttaa kansalaiset ja yritykset ottamaan 
käyttöön uudet teknologiat ja se saa tieto- ja 
tietoliikenneteollisuuden tutkimaan uusia 
mahdollisuuksia. 
11.2 Elektroninen hallinto ja julkisen sektorin 
tieto 
56. Uuden teknologian käyttö voi 
huomattavasti lisätä tietojen keruun 
tehokkuutta. Se antaa julkisille elimille 
mahdollisuuden jakaa saatavilla oleva tieto, jos 
se on tietosuojaa koskevien sääntöjen mukaista, 
jolloin sitä ei tarvitse kerätä kahteen kertaan 
kansalaisilta ja yrityksiltä. Tämä voi 
huomattavasti keventää kansalaisten ja 
yritysten, erityisesti pk-yritysten, hallinnollista 
taakkaa. 
57. Tiedon yhteiskäytön tuloksena julkisten 
elinten tietomäärä lisääntyy, koska niiden 
saatavilla on kaikki niiden toiminnalle 
tarpeellinen tieto. EU:n yhteydessä 
jäsenvaltioiden välillä vaihdetaan yhä enemmän 
tietoa sellaisilla aloilla kuin tulli, maatalous, 
ympäristö, terveys, tilastot jne. 
58. 'Elektronisella vallankumouksella' on 
myös suuri vaikutus tiedon saatavuuteen ja 
levittämiseen. Internetillä on valtavat 
mahdollisuudet foorumina, josta sekä 
kansalaiset että yritykset voivat helposti löytää 
julkisen sektorin tietoa. Kaikki EU:n jäsenvaltiot 
käyttävät hyväkseen näitä mahdollisuuksia. 
59. EU:n toimielimet käyttävät 
tiedotuspolitiikassaan yhä enemmän Internetin 
tarjoamia mahdollisuuksia. Ne ylläpitävät web-
sivustoja, joilla on tarjolla suuri määrä EU:ta ja 
sen toimintaa koskevaa tietoa. 
60. Näiden web-sivustojen käyttäjämäärät 
kasvavat jatkuvasti, mitä osoittaa seuraava 
esimerkki: syyskuussa 1998 tutkituista 
komission asiakirjoista lähes 7 miljoonaa oli 
elektronisessa muodossa, mikä on yli 
kaksinkertainen määrä vuoteen 1997 verrattuna. 
61. Uusi teknologia mahdollistaa myös 
tiedon ja palvelujen saannin integroidummassa 
muodossa. Tällainen integrointi on toivottavaa, 
kun erityinen tietotarve tekee tarpeelliseksi 
yhteydenoton useisiin eri hallinnollisiin elimiin. 
Tämä tavoite kuuluu "one stop service" tai "one 
stop shopping"-periaatteisiin. VVebissä olevasta 
sivustosta europa.eu.int saa keskitetysti kaikkia 
EU:n toimielimiä koskevaa tietoa. 
62. Julkisen sektorin tiedon muuttaminen 
numeeriseen muotoon ei helpota ainoastaan 
saatavuutta, vaan myös mahdollisuuksia sen 
hyödyntämiseen. Tiedon parempi saatavuus 
yhdessä sen numeerisen muodon kanssa tekee 
helpommaksi eri lähteistä peräisin olevien 
tietojen yhdistämisen. Tämä mahdollistaa 
sellaisten uusien tietotuotteiden luomisen, joiden 
raaka-aineena 
tietoa. on käytetty julkisen sektorin monissa Euroopan tason hankkeissa, joissa 
tarkastellaan asiaa perusteellisesti. 
63. Digitointiprosessi tekee Euroopan 
julkisen sektorin elinten väliset erot sektorin 
hallussa olevan tiedon saannin ja 
hyödyntämisen osalta selvemmiksi ja 
merkityksellisemmiksi. Nämä erot luovat esteitä 
uuden teknologian tarjoamien mahdollisuuksien 
täysimääräiselle käytölle ja tekevät julkisen 
sektorin tietoa koskevan keskustelun Euroopan 
tasolla yhä tarpeellisemmaksi. 
113 Elektroninen tiedonsaanti kaikille? 
64. Yhteiskuntamme on siirtymässä kohti 
tilannetta, jossa uudet elektroniset työkalut ovat 
kaikkien saatavilla. Internetin läpimurto on 
tapahtumassa paljon nopeammalla vauhdilla 
kuin muiden tietovälineiden, kuten puhelimen tai 
television läpimurto aiemmin tällä vuosisadalla. 
Vie kuitenkin aikaa ennen kuin yleinen 
saatavuus on toteutunut. 
65. Julkisen sektorin tiedon levittäminen 
Internetissä ei automaattisesti merkitse sitä, että 
se olisi yhtäläisesti kaikkien saatavilla. 
Tietoyhteiskunnan välineiden 
(tietokoneet/modeemit jne.) saatavuuden ja 
niiden käyttötaidon osalta on merkittäviä eroja. 
Tässä yhteydessä tietoyhteiskunnan 
työllisyysmahdollisuuksia koskevassa 
raportissa18 korostetaan, että näiden välineiden 
saatavuus ja niiden käyttötaidot ovat ehdottomia 
edellytyksiä työpaikkojen luomiselle ja että ne on 
asetettava etusijalle. 
66. Tämä havainto osoittaa, että on tarpeen 
investoida infrastruktuureihin, jotka tuovat 
elektroniset verkot kaikkien saataville. Kirjastot 
näyttävät olevan erityisen sopivia toteuttamaan 
tätä julkista tehtävää, mutta muitakin 
mahdollisuuksia olisi tutkittava. 
Infocid 
Portugalissa on asennettu 'Cyber-kioskien' verkosto 
koko maahan Internetin ja erityisesti julkisen sektorin 
tiedon saattamiseksi kansalaisten saataville. 
Maailmanlaajuinen, integroitu multimedian Infocid-
järjestelmä tuo saataville hallinnon tietoa monista 
aiheista, kuten työllisyydestä ja koulutuksesta, 
lainsäädännöstä ja tuomioistuimista, asumisesta jne. 
http://www.infocid.pt/ 
67. Lisäksi korostetaan, että on tärkeää 
investoida tieto- ja 
viestintäteknologiataitoihin. Jos investointeja 
ei tehdä, voi tuloksena olla yhteiskunta, joka on 
pohjimmiltaan jakautunut henkilöihin, jotka 
osaavat ja henkilöihin, jotka eivät osaa käyttää 
uusia tietovälineitä. Tätä ongelmaa käsitellään jo EUN - The European Schoolnet 
Hankkeen rahoittajana on "Educational 
Multimedia"-työryhmä ja sitä koordinoidaan 
Sokrates-ohjelman kautta. Tavoitteena on perustaa 
Euroopan koulutietoverkko - Euroopan kouluverkko -
multimedian ja viestinnän foorumiksi 
eurooppalaisille kouluille. Verkolla tuetaan kouluille 
suunnattuja palveluja ja kansallisten 
koulutusviranomaisten, korkeakoulujen ja 
teollisuuden välillä tehtävää Euroopan tason 
yhteistyötä, jolla pyritään lisäämään tieto- ja 
tietoliikennetekniikan käyttöä kouluissa 
sisällöntuotannossa sekä opetusmenetelmien ja -
teknologian yhteydessä. 
http://www. eun. org/ 
68. Lisääntyneet taidot johtavat pitkällä 
tähtäimellä myös julkisen sektorin tiedon 
parempaan käyttöön. Paremmin asioista perillä 
olevat kansalaiset ja yritykset, jotka osaavat 
käyttää tietotekniikkaa, vaativat yhä enemmän ja 
parempaa tietoa ja kannustavat julkista sektoria 
tarjoamaan parempia tietopalveluja ja 
tietoteollisuutta luomaan jalostetumpia 
tietotuotteita ja -palveluita. 
18 "Työllisyysmahdollisuudet tietoyhteiskunnassa: 
informaatiovallankumouksen mahdollisuuksien 
hyödyntäminen", KOM (1998) 590, lopullinen. 
10 
Kappale III: Kysymyksiä, jotka liittyvät 
julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saatavuuteen ja käyttöön 
69. Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saatavuuteen ja sen kaupalliseen käyttöön liittyy 
monia kysymyksiä, joita on pohdittava tarkkaan. 
Näitä ovat muun muassa julkisen sektorin 
hallussa olevan tiedon määritelmä sekä 
yksityisyyden suojaan ja vastuuseen liittyvät 
kysymykset. 
70. Kunkin jakson lopussa esitetyt 
kysymykset ovat vain lukijan avuksi. Lukijoita 
pyydetään suhtautumaan tekstiin avoimesti ja 
innovatiivisesti sekä pohtimaan kaikkia tässä 
käsiteltyjä asioita ja myös muita kysymyksiä, 
joilla he katsovat olevan merkitystä tässä 
yhteydessä. 
HM Määritelmät 
Julkisen sektorin hallussa oleva tieto 
71. Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
määritelmä on tärkeä, koska se auttaa 
rajaamaan alan, joka tähän vihreään kirjaan 
pyydettävän palautteen ja kirjan mahdollisen 
seurannan on tarkoitus kattaa. 
72. Julkisen sektorin määritelmät 
poikkeavat toisistaan eri jäsenvaltioissa. 
Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saatavuutta koskevissa laeissa ja keskusteluissa 
voidaan erottaa kolme lähestymistapaa: 
• funktionaalinen lähestymistapa, jonka 
mukaan julkinen sektori kattaa valtion 
toimivaltaa käyttävät ja julkisia palveluja 
tuottavat elimet^ 
• lainsäädäntöön 
perustuva/institutionaalinen 
lähestymistapa, jonka mukaan vain 
asianomaisissa laeissa luetellut elimet ovat 
julkisen sektorin elimiä 
• rahoitukseen perustuva lähestymistapa, 
jonka mukaan julkiseen sektoriin kuuluvat 
kaikki elimet, jotka rahoitetaan pääasiassa 
19 Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 
annetussa direktiivissä 90/313/ETY tuomio- ja 
lainsäädäntövaltaa käyttävät elimet jätetään julkisen sektorin 
määritelmän ulkopuolelle. Direktiivissä säädetään, että 
kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason viranomaisten, 
joilla on ympäristöön liittyviä tehtäviä ja joilla on hallussaan 
siihen liittyvää tietoa, on saatettava nämä tiedot kaikkien 
luonnollisten ja oikeushenkilöiden saataville näiden 
pyynnöstä siitä riippumatta, onko kysymyksessä näiden 
henkilöiden oikeudellinen etu. Koska direktiivin tarkoituksena 
on ympäristönsuojelun edistäminen, siinä ei säädetä 
kaupallisista näkökohdista. Tiettyihin tämän direktiivin 
säännöksiin viitataan tarvittaessa kappaleessa II. Tämän 
vihreän kirjan tuloksena olevilla toimilla ei estetä direktiivin 
mukaista, ympäristöä koskevan tiedon saantia eikä jo 
voimassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista. 
Direktiiviä tarkistetaan todennäköisesti vuonna 1999. julkisin varoin (eli jotka eivät toimi 
normaalien markkinasääntöjen mukaisesti). 
Riippumatta siitä, mikä edellä mainituista 
lähestymistavoista valitaan, tarkastelussa 
otetaan huomioon julkisen sektorin eri tasojen, 
eli valtion sekä alue- ja paikallistason, hallussa 
oleva tieto 
Edellä mainitut määritelmät eivät missään 
olosuhteissa kata valtionyrityksiä, joiden toiminta 
on markkinaehtoista ja joihin sovelletaan 
yksityis-ja kauppaoikeuden säännöksiä. 
Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
tyypit 
73. Julkisen sektorin hallussa oleva tieto 
voidaan luokitella monella tavalla. Yksi tapa on 
erottaa toisistaan hallinnollinen ja muu kuin 
hallinnollinen tieto. Hallinnollinen tieto liittyy 
hallituksen tehtäviin ja varsinaiseen hallintoon ja 
muu tieto puolestaan julkissektorin tehtäviensä 
hoidon yhteydessä keräämään, sektorin 
ulkopuoliseen tietoon (paikkatieto, yrityksiä ja 
T&K:ta koskeva tieto). 
74. Hallinnollinen tieto voidaan edelleen 
jakaa demokratian toiminnalle 
välttämättömään tietoon (johon kuuluvat lait, 
oikeustapaukset sekä kansanedustuslaitokseen 
liittyvät tiedot) sekä tietoon, jolla ei ole 
tämänkaltaista perustavaa merkitystä. 
75. Tieto voidaan jakaa myös tietoon, jolla 
on merkitystä suurelle yleisölle (kuten 
kansanedustuslaitoksen toimintaan liittyvä tieto), 
sekä tietoon, jolla on suoranaista merkitystä vain 
hyvin pienelle ihmisjoukolle. 
76. Markkinoiden näkökulmasta tieto 
voidaan jakaa luokkiin sen (mahdollisen) 
taloudellisen arvon perusteella. On 
huomattava, että sekä hallinnollisella että muulla 
kuin hallinnollisella tiedolla voi olla merkittävä 
markkina-arvo. 
77. Edellä luetellut jaottelut voivat vaikuttaa 
siihen, miten erityyppistä tietoa käsitellään. Ne 
saattavat vaikuttaa merkittävästi tiedon 
hinnoitteluun ja tekijänoikeuksiin, ja niillä voi 
myös olla merkitystä tietosuojan kaltaisten 
arkaluontoisten kysymysten yhteydessä. 
11 
Kysymys 1 : 
Mikä julkisen sektorin määritelmistä 
näkemyksenne mukaan soveltuvin? on 
Mitä julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
tyyppejä olisi otettava esille keskustelussa? 
J!l,2 Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
käyttöehdot 
78. Käyttöoikeus ei aina merkitse 
rajoittamatonta ja ehdoitta myönnettävää 
oikeutta käyttää julkisen sektorin hallussa olevia 
tietoja. Jäsenvaltiot ja EU noudattavat 
käyttöoikeuden osalta toisistaan poikkeavia 
sääntöjä ja menettelytapoja. 
79. Toisistaan poikkeaviin käyttöehtoihin 
liittyy monia näkökohtia, joilla on merkitystä sekä 
kansalaisille että yritysten kilpailukyvylle. 
Molempia kohderyhmiä koskevia näkemyksiä 
toivotaan esitettäviksi. 
Edun olemassaolo 
80. Kansallisten lakien valtaosan mukaan 
kysymyksessä ei tarvitse olla yksityishenkilön tai 
yrityksen erityinen etu, jotta käyttöoikeus julkisen 
sektorin hallussa oleviin tietoihin voitaisiin 
myöntää. Näin voi kuitenkin tietyissä 
tapauksissa olla, joten asiaa on tarpeen 
käsitellä. 
Käyttöoikeutta koskevat poikkeukset 
81. Kaikkien jäsenvaltioiden laeissa on 
säännöksiä käyttöoikeuteen liittyvistä 
poikkeuksista. Poikkeukset voidaan jakaa 
pääpiirteissään neljään ryhmään: 
poikkeukset, jotka perustuvat valtion etuun 
ja liittyvät esimerkiksi kansalliseen 
turvallisuuteen, yleiseen järjestykseen, 
taloudellisiin etuihin, kansainvälisiin suhteisiin tai 
lainsäädäntömenettelyihin; nämä kuuluvat 
yleensä jäsenvaltion yksinomaiseen toimivaltaan 
poikkeukset, jotka perustuvat kolmannen 
osapuolen etuun ja jotka liittyvät esimerkiksi 
yksityisyyteen, teollis- ja tekijänoikeuksiin, 
kauppasalaisuuteen tai oikeudenkäynteihin 
poikkeukset, joilla suojellaan 
päätöksentekoprosessia, esimerkiksi alustava 
tai "sisäiseen käyttöön" tarkoitettu tieto 
poikkeukset, joilla pyritään välttämään 
kohtuuttomia kustannuksia tai työmääriä 
hallinnossa, esimerkiksi jo julkaistu tieto tai 
kohtuuttomat pyynnöt Direktiivissä 90/313/ETY on luettelo 
poikkeuksista, jotka kattavat kaikki edellä 
mainitut alueet.20 
82. Poikkeukset ja niiden tulkinta eroavat 
jonkin verran jäsenvaltioiden välillä. Joidenkin 
alan tuntijoiden mielestä tämä saattaa 
vaikeuttaa yritysten ja kansalaisten 
yleiseurooppalaista tiedonsaantia. 
Aika, määrä ja muoto 
83. Aikaa sekä tiedon määrää ja muotoa 
koskevat kysymykset ovat menettäneet 
merkitystään uuden teknologian käyttöönoton ja 
tiedonvälityksen nopeutumisen myötä. Kun tieto 
on välittömästi saatavilla sähköisissä verkoissa, 
käyttäjät voivat hakea tarvitsemansa tiedot 
verkosta milloin ja missä tahansa. 
84. Kaikki julkisen sektorin tieto ei 
kuitenkaan ole saatavilla sähköisessä muodossa 
vielä lähitulevaisuudessakaan. Siksi on 
pohdittava, miten nopeasti viranomaisten olisi 
vastattava pyyntöihin ja miten paljon tietoa 
niiden olisi annettava. Nämä kysymykset liittyvät 
tarpeeseen välttää kohtuuttomia vaatimuksia ja 
työmääriä. 
Aika 
85. Kansalliset lait poikkeavat toisistaan 
niiden määräaikojen osalta, joiden kuluessa 
viranomaisten on vastattava 
tiedonsaantipyyntöön. Ranskan 
lainsäädännössä asetetaan kahden kuukauden 
määräaika, kun taas Ruotsin lainsäädännössä 
säädetään "pikaisesta vastauksesta". Joissakin 
tapauksissa lainsäädännössä ei ole viittausta 
määräaikoihin. Direktiivissä 90/313/ETY 
määräajaksi on asetettu kaksi kuukautta. 
Määrä ja muoto 
86. Kysymys siitä, pitäisikö pyydetyn tiedon 
määrää rajoittaa, on aikakysymystä 
monimutkaisempi. Tietyt määrälliset rajoitukset 
voidaan periaatteessa asettaa, jos manuaalisesti 
käsiteltävän tiedon kerääminen vaatii 
kohtuuttoman paljon työtä. Olisi voitava 
varmistaa, että tiedot ovat kansalaisten 
saatavilla edullisesti. Samalla olisi kuitenkin 
pyrittävä välttämään kohtuutonta työtä 
aiheuttavien vaatimusten asettamista julkiselle 
sektorille. Jos julkisen sektorin hallussa oleva 
tieto on saatavilla ja käytettävissä sähköisessä 
muodossa, määrällisten rajoitusten 
perusteleminen on vaikeampaa. 
87. Hoitaessaan pääasiallisia tehtäviään 
julkinen sektori tuottaa valtavat määrät 
raakatietoa. Tämä tieto on usein vaikeasti 
käsiteltävässä muodossa, ja sen käyttö saattaa 
olla hankalaa. Monet julkissektorin yksiköt ovat 
20 Katso alaviite 19, s.11. 
12 
ottaneet tämän seikan huomioon ja jalostavat 
osaltaan raakatietoa asiakkaan tarpeita varten. 
88. Tähän liittyy myös toinen kiinnostava 
näkökohta, joka koskee kansalaisten oikeutta 
saada käyttöönsä jalostetun, lopullisessa 
muodossa olevan tiedon lisäksi raakatietoa sekä 
vain osittain muokattua tietoa. 
Kysymys 2 : 
Muodostavatko jäsenvaltioiden noudattamat 
erilaiset, julkisen sektorin tietoon sovellettavat 
käyttöehdot esteitä Euroopan tasolla? 
Jos näin on, mitkä tekijät tulevat tällöin 
kyseeseen: vaatimus edusta, poikkeukset, 
aikakysymykset, muoto tai määrä? 
Millaisia ratkaisuja on löydettävissä? 
JII.3 Käytännön keinoja saatavuuden 
helpottamiseksi 
89. Sekä kansalaisia että 
yrityksiä voidaan pitää asiakkaina, joille julkinen 
sektori tarjoaa tietopalveluja. Asiakaslähtöiseen 
lähestymistapaan liittyy oletus siitä, että 
kansalaisten ja yritysten tarpeet otetaan 
huomioon palveluita suunniteltaessa ja että 
käyttöön otetaan helppokäyttöisiä 
hakumenetelmiä. 
90. Julkisella sektorilla on tarjolla runsaasti 
erilaisia tietokokonaisuuksia. 
Jokin aika sitten tehdyn arvion mukaan pelkästään 
Alankomaissa on noin 36 000 julkisen sektorin 
tietokantaa 2l 
Jotta tietopalveluja käyttäviä asiakkaita voitaisiin 
auttaa löytämään etsimänsä tästä tietomäärästä, 
saatetaan tarvita metatietoa ja hakemistoja. 
Tämä nostaa esille seuraavan kysymyksen: 
Kysymys 3: 
Voidaanko eurooppalaisen metatiedon (jolla 
tarkoitetaan tietoja saatavilla olevasta tiedosta) 
avulla auttaa Euroopan kansalaisia ja yrityksiä 
löytämään tarvitsemansa julkisen sektorin tiedot 
kaikkialla Euroopassa? 
Jos näin on, mikä olisi paras ratkaisu? 
Mitä sisältöluokkia olisi otettava julkisen sektorin 
hallussa olevista tietoresursseista laadittuun 
hakemistoon? saman jäsenvaltion julkissektorin eri yksiköiden 
välillä. Kuviosta 3 käy ilmi, miten erilaisia hintoja 
yritystietoa tarjoava Dun&Bradstreet-yhtiö joutuu 
maksamaan saadakseen käyttöönsä eri puolilla 
Eurooppaa toimivien yritysten rekisteröinti- ja 
tasetietoja. 
Kuvio 3: Yrityksiä koskevan tiedon yksikköhinta 
UK 
5 
r 
D 
A 
Dk 
P 
1 
NL 
E eri maissa 
(Lähde: Dun & Bradstreet Europe, 1998) 
wsmmmm\ 
i 
i i 
, * i 
zz 
.:: :::::::::::i i 
^^^^^^^ 
i 
i 
•i 1 r 1 
8 EURO 10 
I Rekisteröintitiedot • Tasetiedot 
111.4 Hinnoittelu 
91. Hinnat ja hinnoitteluperiaatteet 
poikkeavat suuresti eri jäsenvaltioiden ja myös 
21 BDO Consultants, Electronische bestanden van het 
bestuur, 1998 
13 
Hinnoittelumalleja 
Vuodelta 1994 peräisin olevassa ranskalaisessa 
hinnoitteluohjeessa erotetaan toisistaan tiedon kemu­
ja tuotantokustannukset (joista ei peritä maksua) ja 
muut kustannukset, jotka johtuvat esimerkiksi 
painatuksesta, päivityksestä, tiedonhausta tai 
tiedonsiirrosta (joista voidaan periä maksu). 
Ohjeessa erotetaan lisäksi toisistaan eri tietotyypit ja 
käyttötarkoitukset. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovelletaan 
vuodelta 1985 peräisin olevia kauppa- ja 
teollisuusministeriön ohjeita, joissa on omaksuttu 
markkinaehtoinen lähestymistapa: "Jos 
valtionhallinnon hallussa oleville markkinakelpoisille 
tiedoille, joita se jo tarjoaa, on olemassa selkeät 
markkinat, ministeriöiden olisi veloitettava tiedoista 
kohtuullinen markkinahinta. Jos kysymyksessä on 
markkinakelpoinen tieto, jota ei ole aikaisemmin 
hyödynnetty, voidaan alustavasti sopia siitä, että 
veloitetaan vain ne kustannukset, jotka ylittävät 
tiedon normaalista, alkuperäisen käyttötarkoituksen 
mukaisesta käsittelystä aiheutuvat kustannukset. 
Synergiaa koskevissa Euroopan komission ohjeissa 
vuodelta 1989 on omaksuttu kustannusten 
jakoperiaate: "Hinnoitteluperiaatteet voivat vaihdella 
tiedon luonteen mukaan: hinta olisi määritettävä 
siten, että se vastaa kustannuksia, jotka aiheutuvat 
tiedon esikäsittelystä ja sen siirtämisestä yksityiselle 
sektorille multa ei välttämättä sisällä kaikkia 
hallinnollisia kuluja. Hintaa voidaan alentaa, jos 
tuloksena olevan tietopalvelun katsotaan olevan 
yleisen edun mukainen". 
Yhdysvalloissa sovellettavan lain mukaan voidaan 
veloittaa tiedonhausta, tietojen jäljentämisestä sekä 
tarkistusten tekemisestä mutta ei julkisen sektorin 
aikaansaamasta, raakatiedon jalostuksessa 
syntyvästä arvonlisäyksestä. Julkisen sektorin olisi 
pidettävä ar\>onlisäystä ainoastaan tehokkuutta 
lisäävänä, ei voiton tavoitteluun tarkoitettuna, 
välineenä. 
92. Nykysuuntaus on tarjota yhä enemmän 
julkisen sektorin tietoa maksutta Internetin 
kautta, ja tämä voi pitkällä aikavälillä vaikuttaa 
hintoihin ja hinnoitteluperiaatteisiin. 
14 
Kuvio 4: Niiden henkilöiden osuus, jotka ovat kiinnostuneita 
ottamaan tietokoneyhteyden paikallisviranomaisiin saadakseen 
käyttöönsä asiakirjoja 
Lähde: Eurobarometer 47 
93. Tutkimuksissa ja keskusteluissa on 
käynyt ilmi, että julkisen sektorin 
tietopalvelupolitiikan kaksi tarkoitusta - saatavuus 
ja käyttömahdollisuudet - edellyttävät 
hinnoittelupolitiikkaa, jossa olisi otettava 
huomioon useita tarpeita: 
• tiedonsaantimahdollisuus kaikille 
kohtuullisin kustannuksin 
• tiedon käyttömahdollisuudet 
• reilu kilpailu (jota käsitellään seuraavassa 
kappaleessa) 
94. Hinnoitteluperiaatteet ovat tärkeitä, kun 
tarkastellaan tiedonsaantimahdollisuuksia. 
Julkisen sektorin hallussa oleva tieto tuotetaan 
veronmaksajien kustannuksella. Näin ollen 
voidaan kysyä, onko julkisilla laitoksilla oikeutta 
veloittaa tuottamastaan tiedosta. Voidaan 
kuitenkin todeta, että tiettyä julkisen sektorin 
tietotuotetta haluaa yleensä käyttää vain pieni 
osa kansalaisista ja että enemmistöä ei pitäisi 
vaatia tukemaan tätä vähemmistöä. Käyttäjät 
ovat tietyissä tapauksissa valmiit maksamaan 
tarjotuista (tieto)palveluista. Tämä käy selvästi 
ilmi kuviosta 4. 
95. Hinnoittelulla ei kuitenkaan pitäisi estää 
kenenkään tiedonsaantia. Tässä yhteydessä 
voidaan mainita Ranskan tekemä aloite, jonka 
tarkoituksena on tunnistaa sellainen julkisen 
sektorin hallussa oleva tieto, jota voidaan pitää 
"olennaisen tärkeänä" kansalaisten oikeuksien ja 
demokratian toteutumiselle. Tämäntyyppisen 
tiedon tarjonta on periaatteessa maksutonta. 
96. Kun tarkastellaan tiedon käyttöä, on 
tärkeää, että julkisen sektorin pyrkimykset tiedon 
kaupallisen hyödyntämisen edistämiseksi 
tunnustetaan ja palkitaan. Jos kuitenkin 
yksityisen sektorin tarkoituksena on kilpailukykyisten tuotteiden kehittäminen julkisen 
sektorin hallussa olevan tiedon pohjalta, 
yksityisen sektorin on saatava raakatieto 
käyttöönsä kohtuulliseen hintaan. 
97. Hinnoittelu vaikuttaa tämän vuoksi 
ratkaisevasti siihen, miten tietosisältöä tuottava 
ala hyödyntää julkisen sektorin hallussa olevaa 
tietoa. Se määrää pitkälti sen, onko kyseinen ala 
kiinnostunut investoimaan julkisen sektorin 
hallussa olevaan tietoon perustuvien tuotteiden ja 
palvelujen jalostamiseen. Amerikkalaiset yritykset 
hyötyvät siitä, että ne voivat saada käyttöönsä 
maansa julkisen sektorin hallussa olevaa tietoa 
maksutta. 
Amerikkalainen ohjemistoyritys aikoo pian laskea 
markkinoille yrityksille tarkoitetun 
karttatietoohjelman, jonka avulla käyttäjät voivat etsiä 
kohteita kartalta, merkitä niitä kartalle, liittää karttoja 
osaksi laatimiaan asiakirjoja sekä tutkia yrityksensä 
trendejä karttojen avulla. Tarkoituksena on parantaa 
kaikenkokoisissa yrityksissä työskentelevien 
mahdollisuuksia tehostaa karttojen käytön avulla 
liiketoimintaan liittyvää päätöksentekoa. Ohjelma 
sisältää yli 15 miljoonaa katuosoitetason osiota 
kaikkialta Yhdysvaltojen alueelta, sekä maailman 
valtioiden rajat. Tuotteen arvioitu hinta on 109 
dollaria. 
Tuotetta voidaan verrata karttatietoon erikoistuneen 
saksalaisen yrityksen tarjoamaan, vain yhtä 
osavaltiota koskevaan paikkatietokokonaisuuteen, 
jonka hinta on DEM 9 728 + alv 16 %. 
Yhdistyneestä kuningaskunnasta käsin toimiva 
ympäristönsuojelua edistävä painostusryhmä on 
valittanut, että virallisen maanmittauksen jälkeen 
Britannian kansallinen maanmittauslaitos yritti 
veloittaa organisaatiolta yli 365 000 puntaa 
karttatietokannan sisältämistä koko maan kattavista 
tiedoista. 
15 
Kysymys 4; 
Miten erilaiset hinnoittelupolitiikat vaikuttavat 
julkisen sektorin hallussa olevien tietojen 
saatavuuteen ja käyttöön? 
Aiheuttaako tämä sen, ettei kansalaisilla ja 
yrityksillä ole samoja mahdollisuuksia kaikkialla 
unionissa? 
IH.5 Kilpailusäännöt 
98. Julkisen sektorin elinten 
kustannusrakenteet saattavat erota yksityisten 
yritysten kustannusrakenteista. Joissakin 
olosuhteissa ne saattavat tarjota tuotteita alle 
markkinahinnan tai tukea muita toimintoja tiedon 
myynnistä saatavilla tuloilla. 
99. Kun julkinen sektori alkaa tarjota 
jalostettuja tietotuotteita markkinoilla, sillä voi olla 
haitallinen vaikutus vilpittömään kilpailuun. 
Kilpailukysymykset voivat tulla esille myös silloin, 
kun julkisia toimilupia tai yksinoikeussopimuksia 
myönnetään puoliyksityisille tai yksityisen 
sektorin toimijoille. Epäoikeudenmukaisia 
kilpailutilanteita saattaa syntyä myös silloin, kun 
kaikki osapuolet eivät saa tietoa yhtä nopeasti. 
Kansallinen lainsäädäntö 
100. Kaikissa jäsenvaltioissa noudatetaan 
joitakin yleisiä kilpailusääntöjä. Joissakin 
säädöksissä käsitellään nimenomaan julkisen 
sektorin hallussa olevan tiedon kaupalliseen 
hyödyntämiseen liittyviä näkökohtia. Yhdistyneen 
kuningaskunnan ohjeissa todetaan, että hallinnon 
yksiköt eivät saa pyrkiä kilpailemaan yksityisen 
sektorin kanssa. Ranskan sääntöjen mukaan 
julkisen elimen ei pitäisi suoraan toimia 
markkinoilla, ja se voi tarjota jalostettuja 
tietopalveluja vain, jos palvelu on yhteensopiva 
sen lakisääteisen tehtävän kanssa. 
Kilpailusääntöjen erilainen soveltaminen eri 
jäsenvaltioissa saattaa vääristää markkinoita. 
EU:n kilpailusäännöt 
101. Euroopan unionin kilpailusäännöt 
määritellään Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 85-94 artiklassa. Tällä 
alueella on useita toisiinsa liittyviä 
kilpailuperiaatteita: 
• Valtion tuki22: Julkinen tuki ei saa aiheuttaa 
markkinoiden vääristymistä. 
• Määräävän aseman väärinkäyttö23: Jos 
tietoa ei ole saatavissa muualta, on 
sovellettava kohtuullisia ehtoja kulujen kattamisen periaatteella (välttämätöntä 
palvelua koskeva periaate). 
• Yritysten väliset sopimukset24; 
• Yksinoikeudet25. 
102. Valtiontukea koskevien sääntöjen 
perusteella voidaan väittää, että julkisen tiedon 
tuottajat kilpailevat joissakin oloissa yksityisen 
sektorin kanssa. Julkinen rahoitus olisi silloin 
valtion tukea26, jota voivat koskea tietyt 
poikkeukset27. EY:n perustamissopimuksen 6 
artikla, jossa kielletään kansallisuuteen perustuva 
syrjintä, on niin ikään tärkeä. Lisäksi komission 
vuonna 1989 julkaisemissa synergiaa koskevissa 
suuntaviivoissa viitataan kilpailusääntöihin. 
103. Kilpailupolitiikan kannalta erotetaan 
toisistaan usein tieto, jolla on yksi ainoa lähde ja 
jota on yleensä tarjottava kohtuullisin ehdoin, 
sekä tieto, joka saatavilla myös muualta ja johon 
voidaan soveltaa markkinahintoja. 
104. Kilpailu on myös julkisten hankintojen 
olennainen periaate. Sitä voidaan käyttää sekä 
paino- ja julkaisusopimuksissa (joissa julkinen 
laitos maksaa julkaisun tai tukee sitä) että 
jakelusopimuksissa (jos jakelusta vastaavien 
toimijoiden määrää on rajoitettu tiettyjen 
tavoitteiden - kuten maantieteellisen kattavuuden 
- saavuttamiseksi). 
105. Uusi teknologia muuttaa kiinteitä ja 
muuttuvia kustannuksia, uusia kotimaisia ja 
kansainvälisiä toimijoita ilmaantuu markkinoille, 
mistä puolestaan syntyy mahdollisuuksia hintojen 
alentamiseen tai jakelumäärien kasvattamiseen. 
Tämä saattaa edellyttää muutoksia 
hankintapolitiikan ja tarjousehtojen osalta. 
Kysymys S: 
Missä määrin ja missä tilanteissa julkisen 
sektorin elinten osallistuminen tietomarkkinoille 
voisi vääristää kilpailua Euroopan tasolla? 
III.6 Tekijänoikeuteen liittyvät kysymykset 
106. Lainsäädännöllisten, hallinnollisten tai 
oikeudellisten tekstien ja niiden virallisten 
22 92 artikla. 
23 86 artikla. 24 85 artikla. 
25 90 artikla. 
26 92 artiklan 1 kohdan merkityksessä. 
27 Ei ainoastaan 92 artiklan 2 ja 3 kohdan (tuet, jotka 
soveltuvat yhteismarkkinoille tai joita voidaan pitää 
yhteismarkkinoille soveltuvina), vaan myös 90 artiklan 2 
kohdan nojalla, jos yritykselle on uskottu yleisiin taloudellisiin 
tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottaminen. Viimeksi 
mainitussa tapauksessa on täytettävä kaikki 90 artiklan 2 
kohdan edellytykset: yritykselle on uskottu yleisiin 
taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottaminen, 
tuen määrä ei saa ylittää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin 
liittyvän palvelun varmistamisen nettokustannuksia eikä 
kaupan kehitykseen saa vaikuttaa tavalla, joka olisi 
ristiriidassa yhteisön etujen kanssa. 
16 
käännösten osalta Bernin yleissopimus (2 
artiklan 4 kohta) antaa jäsenvaltioille vapauden 
määrätä suojasta. 
107. Suurin osa jäsenvaltioista on käyttänyt 
tätä sopimusmääräystä jättääkseen tällaiset 
tekstit kaiken tekijänoikeussuojan ulkopuolelle. 
Muunlaisen julkisen sektorin tuottaman tiedon 
osalta useimmat jäsenvaltiot ovat laajentaneet 
edellä mainitun poikkeuksen soveltamisalaa 
siten, että se koskee myös tällaista tietoaineistoa. 
Se, missä määrin tekijänoikeus koskee tällaista 
aineistoa, ei sinänsä rajoita yleisön 
tiedonsaantimahdollisuuksia. 
108. Julkisella sektorilla on kaksi pääasiallista 
syytä suojella hallussaan olevaa tietoa. Se 
saattaa ensinnäkin olla tulon lähde. Tämä voi 
kuitenkin aiheuttaa kilpailuun liittyviä kysymyksiä. 
Se saattaa saada aikaan markkinoiden 
vääristymistä eri jäsenvaltioiden sellaisten 
yritysten välillä, jotka haluavat käyttää uudelleen 
tietoa. 
109. Toinen syy julkisen sektorin elinten 
hallussa olevan tiedon suojeluun voisi olla tarve 
varmistaa tietoturva. Tämä on tärkeää 
vastuukysymysten näkökulmasta. 
Kysymys 6: 
Muodostavatko Euroopassa vallitsevat erilaiset 
tekijänoikeusjärjestelyt esteen julkisen sektorin 
tiedon hyödyntämiselle? 
111*7 Yksityisyyttä koskevat kysymykset 
110. Osa kaupallisesti kiinnostavasta julkisen 
sektorin hallussa olevasta tiedosta on 
luonteeltaan henkilökohtaista, eli se koskee 
tiettyjä henkilöitä tai mahdollistaa heidän 
tunnistamisensa. Tämä koskee esimerkiksi 
väestö-, yritys-, ajoneuvo- ja luotto rekisterejä 
sekä lääketieteellistä ja työllisyyteen ja 
sosiaaliturvaan liittyvää tietoa. Tällaisen tiedon 
saannista voi olla hyötyä yksityiselle sektorille 
markkinoinnissa, tutkimuksessa tai muussa 
käytössä. Näissä tapauksissa tiedon tarve ja 
oikeus yksityisyyteen on sovitettava yhteen. 
Tällaisen tasapainottamisen tarve näkyy kaikissa 
kansallisissa tiedonsaantia koskevissa laeissa. 
111. Direktiivi 95/46/EY28 yksilöiden 
suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden 
tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettiin 24. 
lokakuuta 1995. Tässä direktiivissä vahvistetaan 
säännöt, jotka sitovat sekä julkista että yksityistä 
sektoria, ja luodaan tarvittava tasapaino julkisen 
sektorin tiedon saatavuuden periaatteen ja 
henkilötietojen suojaamisen välille. Direktiiviä on 
noudatettava, kun on kysymys julkisen sektorin 
hallussa olevista henkilötiedoista. 112. Henkilötietojen käsittelystä vastaavien 
julkisten elinten tehtävä on sovittaa yhteen 
toisaalta vapaus käyttää tietoja kaupallisia tai 
muita tarkoituksia varten ja toisaalta 
yksityisyyteen liittyvät näkökohdat direktiivin 
periaatteiden, erityisesti rajattua käyttötarkoitusta 
koskevan periaatteen mukaisesti. 
113. Tilastotiedon erityistapauksen osalta 
tunnustettu tilastotietoihin sovellettava 
salassapitoperiaate vahvistaa tietosuojan tasoa. 
Tilastosalaisuus ei ainoastaan estä kaikkien 
muiden yksityisten käyttäjien tiedonsaantia vaan 
myös salassapidettävien tietojen siirron muille 
hallinnollisille elimille kuin tilastolaitoksille. 
114. Tietoyhteiskunnan myötä henkilöiden 
yksityisyys voi vaarantua, jos monet julkiset 
rekisterit tulevat saataville sähköisessä 
muodossa (verkkoyhteyksien tai Internetin 
kautta). 
Kysymys 7; 
Onko julkisen sektorin tiedon käyttöön liittyviin 
yksityisyyttä koskeviin näkökohtiin kiinnitettävä 
erityistä huomiota? 
Miten kaupallisilla intresseillä voitaisiin perustella 
julkisen sektorin hallussa olevien henkilötietojen 
saanti? 
111.8 Vastuukysymykset 
115. Vastuukysymysten selkeydellä saattaa 
olla myönteinen vaikutus julkisen sektorin 
hallussa olevan tiedon saantiin ja 
hyödyntämiseen. Tosiasiassa vastuu voi olla 
julkiselle sektorille syy harjoittaa varovaista 
informaatiopolitiikkaa. Jos julkinen elin antaa 
tietoa suoraan tiedon pyytäjälle, se voi 
periaatteessa joutua vastuuseen (kansallisten 
vastuuta koskevien lakien mukaisesti) kaikista 
vahingoista, joita asianomaiselle kansalaiselle 
aiheutuu. 
116. Asia on monimutkaisempi, jos tiedon 
käsittelyyn ja levitykseen osallistuu enemmän 
kuin kaksi osapuolta (julkinen elin, tiedon 
pyytäjä). Näin on asianlaita esimerkiksi, kun 
julkinen sektori on luovuttanut tiedon yksityiselle 
yritykselle. Tässä tapauksessa julkiset elimet 
voisivat olla yhä vastuussa annetusta tiedosta, 
jollei tätä vastuuta ole sopimuksella rajoitettu. 
117. Mitä useampi taho on asiaan osallisena, 
sitä vaikeampaa on ristiriitatilanteessa määritellä, 
kuka on tehnyt virheen tai toiminut lain 
vastaisesti. Jotkut alan tuntijat katsovat, että 
Euroopan tasoinen koordinoitu toiminta on tässä 
yhteydessä erityisen tärkeää, koska 
sovellettavan kansallisen lainsäädännön 
28 EYVLL281,23.11.1995, s. 31-50. 
17 
määrittäminen voi olla vaikeaa tapauksissa, 
joissa toiminta tapahtuu eri maissa29. 
Kysymys 8: 
Missä määrin jäsenvaltioiden erilaiset 
vastuujärjestelmät saattavat muodostaa esteen 
julkisen sektorin hallussa olevan tiedon saannille 
tai hyödyntämiselle? 
111.9 EU-tieto 
118. Kuten tämän vihreän kirjan kohdassa 1.1 
ja liitteessä 2 on esitetty, EU kehittää parhaillaan 
menettelytapoja sen hallussa olevan tiedon 
saannin parantamiseksi ja sen levittämiseksi. 
Kaikki EU:n toimielimet ylläpitävät esimerkiksi 
WWW-sivustoja, jotka ovat saatavilla saman 
yhdyskäytävän (http://europa.eu.int) kautta ja 
jotka tarjoavat suuren määrän tietoa. 
119. Näiden toimintatapojen kehittämistä 
helpottaisi, jos tämän asiakirjan palautteena 
saataisiin kommentteja tällä alalla toteutettavista 
toimista ja siitä, miten niihin suhtaudutaan. Tämä 
johtaa seuraavaan kysymykseen: 
Kysymys 9: 
Missä määrin EU:n toimielinten noudattama 
politiikka tiedon saannin ja levittämisen alalla on 
riittävää? 
Millä tavalla niitä voidaan edelleen parantaa? 
" Komission 18. marraskuuta 1998 antamassa 
direktiiviehdotuksessa elektronista kaupankäyntiä 
sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista 
näkökohdista tunnustetaan, että on tarpeen selventää online-
palveluiden tarjoajien vastuuta kolmannen osapuolen tiedon 
siirtämisen ja tallentamisen (esim. kun palvelun tarjoajat 
toimivat "välittäjinä") osalta kaupallisen viestinnän 
yhteydessä. Nykyisen oikeudellisen epävarmuuden 
poistamiseksi ja jäsenvaltioiden tason erilaisten 
lähestymistapojen yhtenäistämiseksi ehdotuksessa 
vahvistetaan pelkkää siirtotoimintaa koskeva poikkeus ja 
rajoitetaan palvelun tarjoajan vastuuta muista "välittäjän" 
toimista. 
Loppupäätelmät 
120. Julkisen sektorin tiedon avoimuuden 
puute kaikkialla Euroopassa muodostaa 
merkittävän esteen sekä kansalaisille että 
yrityksille, jotka haluavat käyttää EY:n 
perustamissopimuksessa myönnettyjä oikeuksia 
ja hyödyntää sisämarkkinoiden tarjoamat edut. 
121. Komissio uskoo, että erilaisten lakien ja 
käytänteiden suuri määrä saattaa estää 
Euroopan tietoteollisuutta käyttämästä 
hyväkseen Euroopan tietoresursseja. 
122. Tähän vihreään kirjaan saatavia 
vastauksia ja erityisesti niitä huomioita, jotka 
koskevat sääntelyn tai muiden seikkojen 
aiheuttamia esteitä, jotka saattavat haitata 
julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
saantimahdollisuuksia, käytetään apuna 
harkittaessa, tarvitaanko Euroopan yhteisön 
toimia, ja jos tarvitaan, minkälaisia niiden pitäisi 
olla. 
123. Tällaisia toimia voisivat olla esimerkiksi: 
• Lainsäädäntö (esim. 
suuntaviivojen tai sitovan 
tarve). suositusten, 
lainsäädännön 
• Tiedonvaihto kaikkialla Euroopassa, minkä 
avulla julkiset elimet voivat oppia toistensa 
kokemuksista. 
• Olemassa olevia tietolähteitä koskevan 
tiedon lisääminen kaikilla tasoilla 
(kansalaiset, yritykset ja hallintoelimet). 
• Esittely- ja pilottihankkeet, jotka 
mahdollistavat uusia tietopalveluita tukevan 
teknologian levittämisen ja julkisen ja 
yksityisen sektorin uusien yhteistyömuotojen 
kokeilut. 
• Koulutusaloitteet, jotka lisäävät 
hallintoelinten ja yksityishenkilöiden 
tiedonhallintataitoja. 
124. Näistä mahdollisista toiminta-aloista tai 
minkä tahansa muun tyyppisistä 
tarkoituksenmukaisiksi katsotuista toimenpiteistä 
pyydetään toimittamaan palautetta. 
Kysymys 10: 
Mihin toimiin olisi kiinnitettävä ensi sijassa 
huomiota Euroopan tasolla? 
19 
Kysymysluettelo 
Seuraavassa luettelossa on yhteenveto luvussa III esitetyistä kysymyksistä. 
1 Mikä julkisen sektorin määritelmistä on näkemyksenne mukaan soveltuvin? 
Mitä julkisen sektorin hallussa olevan tiedon tyyppejä olisi otettava esille keskustelussa? 
2 Muodostavatko jäsenvaltioiden noudattamat erilaiset, julkisen sektorin tietoon sovellettavat 
käyttöehdot esteitä Euroopan tasolla? 
Jos näin on, mitkä tekijät tulevat tällöin kyseeseen: vaatimus edusta, poikkeukset, 
aikakysymykset, muoto tai määrä? 
Millaisia ratkaisuja on löydettävissä? 
3 Voidaanko eurooppalaisen metatiedon (jolla tarkoitetaan tietoja saatavilla olevasta tiedosta) 
avulla auttaa Euroopan kansalaisia ja yrityksiä löytämään tarvitsemansa julkisen sektorin 
tiedot kaikkialla Euroopassa? 
Jos näin on, mikä olisi paras ratkaisu? 
Mitä sisältöluokkia olisi sisällytettävä julkisen sektorin hallussa olevista tietoresursseista 
laadittuun hakemistoon? 
4 Miten erilaiset hinnoittelupolitiikat vaikuttavat julkisen sektorin hallussa olevien tietojen 
saatavuuteen ja käyttöön? 
Aiheuttaako tämä sen, ettei kansalaisilla ja yrityksillä ole samoja mahdollisuuksia kaikkialla 
unionissa? 
5 Missä määrin ja missä tilanteissa julkisen sektorin elinten osallistuminen tietomarkkinoille voisi 
luoda epäoikeudenmukaista kilpailua Euroopan tasolla? 
6 Muodostavatko Euroopassa vallitsevat erilaiset tekijänoikeusjärjestelyt esteen julkisen 
sektorin tiedon hyödyntämiselle? 
7 Onko julkisen sektorin tiedon käyttöön liittyviin, yksityisyyttä koskeviin näkökohtiin kiinnitettävä 
erityistä huomiota? 
Miten kaupallisilla intresseillä voitaisiin perustella julkisen sektorin hallussa olevien 
henkilötietojen saanti? 
8 Missä määrin jäsenvaltioiden erilaiset vastuujärjestelmät saattavat muodostaa esteen julkisen 
sektorin hallussa olevan tiedon saannille tai hyödyntämiselle? 
9 Missä määrin EU:n toimielinten noudattamat politiikat tiedon saannin ja levittämisen alalla ovat 
riittäviä? 
Millä tavalla niitä voidaan edelleen parantaa? 
10 Mihin toimiin olisi kiinnitettävä ensi sijassa huomiota Euroopan tasolla? 
20 
Liite 1: Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon saanti jäsenvaltioissa 
Itävalta 
Perustuslaissa (1987/287, annettu 
15.5.1987) säädetään yleisestä 
tiedonsaantioikeudesta. Tämä muodostaa 
vähimmäiskehyksen. Kaikkien liittovaltion, 
alueellisen tai paikallisen tason 
hallintovirkailijoiden sekä muiden 
julkisoikeudellisten elinten palveluksessa 
olevien virkailijoiden on luovutettava omaan 
toimivaltaansa kuuluvaa tietoa, ellei se ole 
lain mukaisen salassapitovelvollisuuden 
piirissä. Tiedot annetaan kansalaisille 
yleensä maksutta, mutta joissakin 
tapauksissa peritään esimerkiksi kopiointi-
tai jakelukulut. Kukin ministeriö määrittelee 
kaupallistamisperiaatteensa 
tapauskohtaisesti vastaavan ministerin 
valvonnassa. Julkinen ja yksityinen sektori 
tekevät yhteistyötä esimerkiksi 
televiestinnän, perinnän sekä oikeudellisen 
ja hallinnollisen tiedon aloilla. 
Belgia 
Belgiassa on liittovaltion (11.4.1994) ja 
alueellisia (Flanderi 23.10.1991 ja 
13.6.1996) hallinnon avoimuutta koskevia 
lakeja, joiden mukaan viranomaisten 
hallussa olevat asiakirjat ovat yleisesti 
saatavilla. Laeissa säädetään kuitenkin, että 
näin saatuja hallinnollisia asiakirjoja ei saa 
jakaa edelleen tai käyttää kaupallisiin 
tarkoituksiin. Julkisen sektorin hallussa 
olevan tiedon kaupallistamista koskevia 
yleisiä lakeja ei ole. Hallinnon avoimuutta 
koskevan lain mukaan tiedot annetaan 
maksutta tai nimelliseen hintaan. Muutamat 
ministeriöt kaupallistavat tietoja tekemällä 
tapauskohtaisia sopimuksia. Julkisen ja 
yksityisen sektorin yhteistyötä on tehty 
esimerkiksi ajoneuvorekisteritietojen ja 
maantieteellisten tietojen aloilla. Viimeksi 
mainitulla alalla on kuitenkin ollut myös 
oikeusjuttuja, joissa on ollut osallisena 
vastaava valtion elin. 
Aktiiviseen tiedottamiseen liittyy Postbus 
3000 -palvelu, joka välittää liittohallituksen 
tietoa television, radion ja lehtimainonnan 
kautta. Näissä viestimissä kerrotaan 
yleisölle myös maksutta tarjottavista 
esitteistä. Esitteissä on yhteystietoja ja 
lisätietoja kyseisestä aiheesta ja siihen 
liittyvistä palveluista. Lisäksi kansalaiset 
voivat saada lisätietoa Postbus 3000:n 
kautta. Postbus 3000 on liittovaltion 
tietopalvelun tarjoama palvelu. 
Liittovaltion hallitus avasi 24. maaliskuuta 
1995 laajan nelikielisen (hollanti, ranska, 
englanti ja saksa) web-sivuston 
(http://belgium.fgov.be). Tämä 'katto-web-sivusto' sisältää osoittimet kaikkiin liittovaltion 
ministeriöihin. Tarjolla on monenlaista tietoa: 
yleistietoja Belgiasta, hallituksen päätöksiä, 
julkisten organisaatioiden osoitteita ja julkisen 
sektorin tietoa koskevia aloitteita. Kunnat ja 
alueet ylläpitävät myös omia web-sivustojaan. 
Nämä ovat saatavilla liittovaltion web-sivustojen 
kautta hyperlinkkejä käyttäen. 
Tällä hetkellä (liittovaltion tasolla) valmistellaan 
puhelinpalvelukeskusta, jolle kansalaiset voivat 
esittää julkista sektoria koskevia kysymyksiä. 
Flaaminkielinen yhteisö toteuttaa vastaavia 
toimia. VVallonian alueella tällainen keskus on jo 
toiminnassa. 
Euroopan neuvoston suositusten mukaisesti 
hallitusta on vuodesta 1997 koskenut 
oikeudellinen velvollisuus julkaista useimmat 
päätöksensä, ja ne tuodaan tarjolle cd-romien 
tai Internetin kautta. 
Tanska 
Valmisteilla on uusi laki, jolla korvataan kaksi 
tiedon saatavuuteen liittyvää lakia. Lakiesitys 
kattaa koko yhteiskunnan ja vastaa läheisesti 
Euroopan yhteisön direktiivin 95/46/EY sisältöä. 
Avoimia julkisia postitusluetteloja koskevia 
pilottitoimia suunnitellaan; julkaistaan 
elektronisen julkaisun standardi, ja kaikki 
julkiset julkaisut tulevat vähitellen elekronisesti 
saataville. Kaikilla julkisilla elimillä on 
sähköpostiosoite ja Internet-sivusto. Uusia 
elektronisia itsepalvelukeinoja on tarjolla. 
Elektronisessa muodossa olevaa oikeudellista 
tietoa on saatavissa maksutta. 
Periaatteena on, että kansalaiset saavat 
painetut asiakirjat maksamalla säädetyn 
maksun, joka on 10 Tanskan kruunua 
ensimmäiseltä sivulta ja 1 kruunu kultakin 
seuraavalta sivulta. Julkisen sektorin tiedon 
kaupallistamisesta ei säädetä laissa, mutta 
asiaa käsitellään Info-Society 2000 
ohjelmassa. Valtiovarainministeriö on antanut 
vuonna 1992 julkista sektoria koskevan yleisen 
budjettiohjeen, jossa määritellään "pitkän 
aikavälin keskimääräiset kustannukset" ja 
"oikeudenmukaisen kilpailun" periaatteet. 
Sähköisten tietopalvelujen markkinat ovat 
Tanskassa vielä pienet, ja julkinen sektori itse 
levittää suurimman osan hallussaan olevasta 
tiedosta sekä painettuna että sähköisessä 
muodossa. Jonkin . verran kaupallista 
mielenkiintoa on virinnyt väestö-, yritys- ja 
maarekisteriin, lainsäädäntöön ja tilastoihin 
liittyvää tietoa kohtaan, ja näillä aloilla on ollut 
julkisen ja yksityisen sektorin välistä yhteistyötä 
ja kilpailua. 
Julkisten tietojen myyntiä koskeva uusi 
hinnoittelumalli on nyt työstetty osaksi julkisen 
21 
sektorin budjettiopasta, ja julkisten tietojen 
laatua ja saatavuutta sekä jatkuvaa 
kehitystyötä koskevista periaatteista on tehty 
päätös. Pyrkimyksenä on toteuttaa avoimen 
tietoyhteiskunnan syntymisen edellyttämät 
toimet mahdollisimman nopeasti. 
Suomi 
Laki yleisten asiakirjain julkisuudesta 
(83/9.2.1951) antaa oikeuden saada kaikki 
asiakirjat, jotka ovat viranomaisen laatimia ja 
antamia tai jotka on lähetetty tai annettu 
viranomaiselle ja ovat sen hallussa. Tätä 
oikeutta laajennettiin vuonna 1987 
koskemaan myös "lävistämällä, 
magnetoimalla tai muulla näihin verrattavalla 
tavalla aikaansaatua tallennetta, joka on 
tarkoitettu luettavaksi, kuunneltavaksi tai 
muutoin ymmärrettäväksi teknisin 
apuvälinein". Lakia tarkistetaan ja 
uudistetaan parhaillaan. Uudella lailla 
edistetään viranomaisten hallussa olevan 
tiedon käyttöä hallinnon ulkopuolella. 
Muuten Suomen tilanne on kaupallistamisen 
ja markkinoiden osalta samanlainen kuin 
Tanskassa. Yksityinen sektori ei ole vielä 
kovin kiinnostunut kyseisestä tiedosta, ja 
tärkein levittäjä on julkinen sektori itse. 
Vuonna 1995 julkaistussa raportissa 
suomalaisen tietoyhteiskunnan 
kehittämisestä mainitaan lyhyesti tarve 
edistää yksityisen sektorin toimesta 
tapahtuvaa tiedon kaupallista 
uudelleenkäyttöä. Vuonna 1992 annetussa 
Valtion maksuperustelaissa valtion 
viranomaisen tuottamat tavarat ja palvelut 
jaetaan kolmeen suoriteryhmään: a) Yleisen 
edun mukaiset suoritteet ovat maksuttomia. 
b) Suoritteista, joiden kysyntä perustuu lakiin 
ja joiden tuottamiseen viranomaisella on 
yksinoikeus, peritään omakustannushinta, c) 
Muut suoritteet hinnoitellaan liiketaloudellisin 
perustein. 
Ranska 
Ranskassa on yleinen hallinnollisten 
asiakirjojen saantia koskeva laki, joka on 
osa laajempaa hallinnon ja yleisön suhteita 
koskevaa lakia (78-753/17.7.1978, muutettu 
1979).Sen mukaan kyseisiä asiakirjoja ei voi 
monistaa, levittää tai hyödyntää 
kaupallisesti. Asiakirjat saa nähtäväksi 
maksutta, mutta kopioista veloitetaan. 
Lisäksi on 14.2.1994 annettu pääministerin 
kiertokirje julkisen tiedon levittämisestä. 
Siinä määritellään joitakin periaatteita 
tällaisen tiedon kaupallistamiselle ja 
erotetaan toisistaan raakatieto (jota saa 
vapaasti) ja jalostettu tieto (joka on joissakin 
tapauksissa tekijänoikeuden piirissä).Lisäksi 
käsitellään julkisen ja yksityisen sektorin tehtäviä tiedon levittämisessä sekä kilpailu- ja 
hinnoittelukysymyksiä. 
Yksityinen sektori on vahvasti mukana julkisen 
sektorin tiedon markkinoilla. Tämä on 
onnistunut joillakin aloilla (maantieteellinen 
tieto, yritystiedot) paremmin kuin toisilla 
(maatalous, oikeudellinen tieto). Käytäntönä on 
myöntää toimilupia yksityisille yrityksille, ja 
joidenkin kommentoijien mielestä tämä 
aiheuttaa ongelmia kilpailun kannalta. 
Tietoyhteiskuntaohjelmassaan Preparer 1'entree 
de la France dans la societe de 1'information, 
joka julkistettiin 16. tammikuuta 1998, Ranskan 
hallitus ilmoitti, että "tärkeät julkiset tiedot" 
tulevat vapaasti käytettäviksi Internetiin. 
Aloitteessa tuodaan esille, että verkkojen 
kehittyminen on perusteellisesti muuttanut 
totuttua kahtiajakoa julkisen tiedon saannin ja 
sen levittämisen välillä. Lisäksi siinä 
painotetaan, että mahdollisuus saada julkisen 
sektorin hallussa olevaa tietoa on elintärkeä 
tietomarkkinoiden ja siten tietoteollisuuden 
kehittymiselle. 
Saksa 
Saksassa ei ole yleisiä tiedonsaantia tai tiedon 
kaupallistamista koskevia lakeja. Monissa 
yksittäisissä laeissa säädetään tietyn alan 
tiedon saannista (esim. hallinnolliset valitukset, 
ympäristötieto). Joidenkin osavaltioiden 
perustuslaeissa on asiaa koskevia säännöksiä, 
ja niissä valmistellaan yleisiä 
tiedonsaantilakeja. Eri viranomaiset ovat 
luoneet kaupallistamismenettelyjä erikseen. 
Joillakin aloilla (esim. rahoituksen ja kaupan 
tilastojen kohdalla) on esimerkkitapauksia 
yksityisen ja julkisen sektorin onnistuneesta 
yhteistyöstä, mutta toisilla aloilla (esim. 
yritystietojen kohdalla) on ollut vaikeuksia. 
Myös hinnoitteluperiaatteet vaihtelevat paljon 
sen mukaan, mikä on pyynnön oikeudellinen 
perusta, mikä virasto on kyseessä ja mihin 
tietoja aiotaan käyttää. Liittovaltiorakenne lisää 
vaihtelua. 
Kreikka 
Kreikassa on laki (1599/1986) tietojen yleisestä 
saatavuudesta, mutta siinä ei ole säännöksiä 
julkisen sektorin asiakirjojen kaupallista 
hyväksikäyttöä. Yleistä, julkisen sektorin tiedon 
levittämistä koskevaa lakia tai käytäntöä ei ole, 
mutta sisäasian ja julkisen hallinnon ministeriö 
valmistelee alan oikeudellisia puitteita. 
Sähköiset tietomarkkinat ovat hyvin pienet, eikä 
julkisen sektorin hallussa olevalla tiedolla ole 
vielä markkinoita (lukuun ottamatta muutamia 
poikkeuksia kulttuurin, matkailun, maatalouden 
ja oikeuden aloilla). Monet hallintoelimet 
kehittävät parhaillaan tietojärjestelmiä, joiden 
avulla niiden tietosisältö tuodaan sekä yritysten 
että kansalaisten ulottuville. 
22 
Irlanti 
Vuonna 1997 hyväksytty tiedonsaannin 
vapautta koskeva laki on ensimmäinen 
merkittävä säädös, joka velvoittaa julkiset 
elimet julkaisemaan tietojaan. Lain 
perusteella yksityishenkilöillä on oikeus 
saada käyttöönsä virallisia asiakirjoja 
mahdollisimman laajalti yleisen edun ja 
yksityisyyden suojan asettamissa rajoissa. 
Lain mukaisesti julkisten elinten on 
julkaistava tiettyjä itseään koskevia tietoja ja 
kerrottava päätöksenteon perusteena 
käyttämistään sisäisistä säännöistä, 
menettelyistä, tulkinnoista jne. Monet julkiset 
elimet julkaisevat tällaisia tietoja 
Internetissä. Tiedoilla pyritään ennen 
kaikkea auttamaan ihmisiä, jotka haluavat 
selvittää, mitä tietoja kullakin organisaatiolla 
heistä on ja miten he voivat saada nämä 
tiedot käyttöönsä. 
Muista kuin henkilötiedoista voidaan periä 
maksu, joka perustuu tietojen hakuun 
käytettyyn aikaan ja perustuntitaksaan. 
Myös kopiointikustannuksia voidaan periä. 
Henkilötietoja koskevat ainoastaan 
kopiointikustannukset, lukuun ottamatta 
erittäin suuria tietomääriä. Mitään maksua ei 
peritä siitä ajasta, jonka julkiset elimet 
käyttävät tietopyyntöjen käsittelyyn. 
Lisäksi useimmat julkiset elimet tuottavat 
oman alansa julkaisuja. Julkaisut ovat 
yleensä maksuttomia, jos niiden avulla 
edistetään alan politiikan päämääriä, tai ne 
hinnoitellaan kustannuksia vastaaviksi. 
Julkisen sektorin hallussa olevan tiedon 
kaupallisesta hyödyntämisestä ei ole yleistä 
lainsäädäntöä tai toimintatapaa, mutta tietyt 
organisaatiot (esim. maarekisteri, 
maanmittauslaitos) markkinoivat omia 
tietojaan. Tällöin hinnoittelu on yleensä 
markkinoiden määräämää, ja tuotteista 
peritään kaupallinen hinta. Kaupallista 
hyödyntämistä ja yksityisen ja julkisen 
sektorin yhteistyötä on pääasiassa oikeus-
ja tilastoalalla. 
Vuonna 1996 laadittiin raportti "Information 
Society Ireland - Strategy for Action", jossa 
esitetään julkisten tietokantojen ja 
tietopalveluiden maksutonta tai erittäin 
edullista tarjontaa, johon liittyy myös tieto- ja 
viestintätekniikan käyttäminen julkisella 
sektorilla. Näin pyritään tuomaan 
markkinoille kansalaisia lähellä olevia 
sovelluksia. Kaikki tuore virallinen tieto on 
määrä julkaista samanaikaisesti sekä 
painotuotteena että elektronisesti. Edulliset 
puhelinmaksut julkisiin elimiin on jo otettu 
käyttöön, ja niitä tehostetaan 
tulevaisuudessa Internetissä tarjottavalla 
itsepalvelu-mahdollisuudella, tilausfaksi-palvelulla jne. Laatimalla julkisia web-sivustoja 
pyritään lisäämään vuorovaikutteisuutta ja 
parantamaan palveluiden saatavuutta. 
Italia 
Maassa on tiedonsaantia koskeva yleinen laki 
(241/7.8.1990), mutta monessa tapauksessa 
tiedonsaanti edellyttää sitä, että asia koskee 
pyytäjää. Julkisen sektorin hallussa olevan 
tiedon kaupallistamista koskevaa yleistä lakia 
tai käytäntöä ei ole. Edellä mainitun lain nojalla 
saatavat tiedot ovat maksuttomia. Kaupallisiin 
tarkoituksiin luovutettava tieto hinnoitellaan eri 
virastoissa eri tavoin. Julkisen ja yksityisen 
sektorin yhteistyötä on harjoitettu esimerkiksi 
yritys- ja tilastotietojen kohdalla. Joitakin 
kilpailusääntöihin liittyviä valituksia on tehty. 
Luxemburg 
Maassa ei ole tiedonsaantia koskevaa yleistä 
lakia eikä julkisen sektorin tiedon 
kaupallistamista koskevia yleisiä sääntöjä.Asiaa 
tutkimaan on kuitenkin asetettu työryhmä. 
Käytännössä olemassa oleva tieto annetaan 
ilmaiseksi tai jakelukustannukset kattavaan 
hintaan. Julkisen ja yksityisen sektorin välistä 
yhteistyötä ei toistaiseksi ole tehty. 
Markkinoiden hyvin pieni koko todennäköisesti 
hillitsee puhtaasti kansallisia aloitteita. 
Alankomaat 
Maassa on hallinnollista tietoa koskeva laki 
(tullut voimaan vuonna 1980, muutettu vuonna 
1992), jonka perusteella viranomaisten on 
aktiivisesti levitettävä julkista tietoa ja 
pyynnöstä toimitettava haluttuja tietoja. Näihin 
velvoitteisiin on kuitenkin poikkeuksia ja 
rajoituksia, jotka vastaavat muissa yleistä 
tiedonsaantia koskevissa laeissa annettuja 
poikkeuksia ja rajoituksia (esim. valtion ja 
kolmansien osapuolten etuun ja 
päätöksentekoprosessin suojaan perustuvat 
poikkeukset). 
Sisäministeriö koordinoi julkisen sektorin tietoa 
koskevaa politiikkaa. Julkisen sektorin tiedon 
kaupallisesta hyödyntämisestä tai uudelleen 
käytöstä ei toistaiseksi ole laadittu yleistä 
poliittista ohjelmaa. Tässä tilanteessa eri 
viranomaiset ovat laatineet omia ohjelmiaan. 
Yleisen politiikan laatiminen on kuitenkin 
valmisteilla. 
Ensimmäisenä toimenpiteenä hallitus antoi 
kesäkuussa 1997 muistion "Towards the 
accessibility of government information, Policy 
framevvork for increasing the accessibility of 
government information through information 
and Communication technology". Muistion 
avainaiheena on, mitä julkisen sektorin tietoa 
olisi saatettava elektronisesti saataville, kenelle, 
miksi, miten ja mihin hintaan. Hallituksen 
näkemys on, että niin sanotun perustuslaillisen 
demokratian perustiedot (lait ja asetukset, 
23 
tuomioistuinten päätökset ja parlamentin 
asiakirjat) olisi tarjottava saataville 
mahdollisimman laajalti, koska tällaiset 
tiedot ovat yleensä julkisia. Tieto- ja 
viestintätekniikka voi tällöin olla tärkeä 
apuväline. Hallitus totesi muistiossaan, että 
sen olisi määritettävä politiikka, joka koskee 
hallintoviranomaisten laatimiin elektronisiin 
tiedostoihin sisältyvien tietojen käyttöä 
erityisesti yksityisellä sektorilla. 
Muistion seurantatoimena tarkastellaan 
parhaillaan hallintoviranomaisten 
elektronisiin tiedostoihin sisältyvien tietojen 
tyyppiä, käyttöä, alkuperää ja tiedostojen 
oikeudellista asemaa. Tavoitteena on 
luokitella kaikki elektroniset tiedostot, jotta 
voitaisiin laatia erityyppisten tiedostojen 
käyttöä koskevat ohjeet. Tällaiset ohjeet 
katsotaan tarpeellisiksi, koska julkisen 
sektorin elektronisten tiedostojen 
hyödyntäminen tai kaupallinen 
uudelleenkäyttö on niin monimuotoista, ettei 
yksi yleinen sääntö todennäköisesti riitä. 
Portugali 
Portugalissa on julkisen sektorin tietoa 
koskeva yleinen laki (65/26.8.1993), mutta ei 
kaupallistamiseen liittyvää säännöstöä tai 
käytäntöä. Yleensä ajatellaan viranomaisten 
julkista palvelutehtävää ja tiedosta 
veloitetaan mahdollisimman alhainen hinta. 
Maassa on käynnissä tietojen saatavuutta 
koskeva hanke, joka tarjoaa tiettyjä julkisen 
sektorin tiedon aloja koskevan 
kioskityyppisen palvelun. Hankkeen 
tekninen toteutus on annettu osittain 
yksityisen sektorin tehtäväksi. Julkisen ja 
yksityisen sektorin välistä yhteistyötä on 
tehty myös yritystiedon ja oikeudellisen 
tiedon alueilla, mutta markkinoiden pienuus 
ja sähköisten hallinnon tietokantojen 
suhteellisen pieni määrä vähentävät 
kaupallista kiinnostusta. 
Espanja 
Espanjassa on laki yleisestä tiedonsaannista 
(30/26.11.1992), mutta se ei vielä koske 
tietokonekäyttöön soveltuvassa muodossa 
olevaa tietoa. Tiedon saamiseksi 
edellytetään, että asia koskee pyytäjää. 
Äskettäin on annettu kuninkaallinen asetus, 
joka sääntelee elektronisten 
tiedonkäsittelymenetelmien käyttöä 
keskushallinnossa. Siinä viitataan myös 
hallinnon ja kansalaisen väliseen 
suhteeseen. Uudet tutkimukset ovat 
osoittaneet, että niiden julkisten palvelujen 
osuus, joiden tiedot ovat yleisön saatavilla, 
on 34 %, ja että joissakin tapauksissa tietoja 
tarjotaan yhteistyössä yksityisen sektorin 
kanssa. Yleistä kaupallistamispolitiikkaa ei 
ole. Hinta vaihtelee maksuttomuudesta (40 % tapauksista) markkinahintoihin. Julkisen ja 
yksityisen sektorin välistä yhteistyötä tehdään 
paljon varsinkin alueellisesti ja paikallisesti 
esimerkiksi ulkomaankaupan, rahoituksen, 
kulttuurin, koulutuksen ja tieteen 
aloilla.Yritystietojen ja tilastojen osalta 
yhteistyötä ei joko ole ollut lainkaan tai se on 
epäonnistunut. 
Ruotsi 
Ruotsissa on maailman vanhin tiedonsaantia 
koskeva laki (vuoden 1766 laki lehdistön 
vapaudesta, jota on viimeksi muutettu 1994). 
Se takaa viranomaisen hallussa olevien, myös 
sähköisten, asiakirjojen saannin. Laki kattaa 
kaikki viranomaisen laatimat tai vastaanottamat 
asiakirjat. Asiakirjojen käyttö on maksutonta, 
mutta yli yhdeksän sivun asiakirjoista peritään 
maksu. Laki ei velvoita tarjoamaan tietoja 
missään erityisessä elektroniseen 
tietojenkäsittelyyn soveltuvassa muodossa 
painomuodon lisäksi. 
Asiakirjojen saanti voidaan evätä ainoastaan 
lainsäädäntöön sisältyvien salassapitoa 
koskevien erityissäännösten nojalla (laki 
salassapidosta). 
Periaatteessa lainsäädäntö koskee myös 
viranomaisten tietokannoissa ja rekistereissä 
olevia tietoja. Tietojärjestelmissä ja 
rekistereissä olevien tietojen käyttöoikeudet on 
käytännössä rajoitettu koskemaan ainoastaan 
tietoja, jotka voidaan hakea ja toimittaa 
tavanomaisia menettelyjä noudattaen. 
Tietosuojalaissa on erityissäännöksiä 
kansalaisten mahdollisuuksista saada tietoja 
julkisessa rekisterissä olevasta, heitä 
koskevasta tiedosta. 
Uusi henkilötietolaki tulee voimaan lokakuussa 
1998. Laki perustuu suurelta osin EU:n 
tietosuojadirektiiviin. Uusi lainsäädäntö ei 
rajoita perustuslain mukaista oikeutta virallisten 
asiakirjojen yleiseen saantiin. 
Tiettyjä suuria kansallisia tietokantoja ja julkisia 
rekistereitä voidaan lain mukaan käyttää 
kaupallisiin tietopalveluihin (yksityishenkilöiden 
ja yritysten osoitteet, tiedot kiinteästä ja 
maaomaisuudesta, kulkuneuvoista 
jne.).Tällaista tietoa voidaan hyödyntää 
yksityisellä sektorilla lisäarvoa tarjoavissa 
tuotteissa. Julkisen sektorin hallussa olevan 
tiedon hinnoittelu perustuu yleensä 
kustannusten kattamiseen. Mikään muu 
julkisen rekisteritiedon myyminen ei ole 
sallittua. 
Valtion ja kuntien viranomaiset järjestävät omia 
tietovarojaan, jotta ne voisivat tarjota entistä 
enemmän tietoa elektronisessa 
muodossa.Tämä toiminta ei liity pelkästään 
lehdistön vapautta koskevaan lakiin, joka tällä 
hetkellä takaa ainoastaan painettujen 
24 
asiakirjojen saannin, vaan kyseessä on 
palvelun tarjoaminen yksityisille ihmisille ja 
yrityksille. 
Virallisten asiakirjojen käyttöoikeuksia pohtii 
tietotekniikan näkökulmasta komitea, jonka 
tehtävänä on kysymykseen liittyvien 
perustuslain määräysten tarkastelu. 
Keväällä 1996 parlamentti hyväksyi 
hallituksen tietotekniikkaa koskevan 
lakiehdotuksen, jossa luonnostellaan 
politiikan tulevaisuudennäkymiä julkisen 
sektorin avautuessa elektroniselle 
tarjonnalle. Lakiehdotuksessa 
tähdennetään, että tietotekniikka voi 
vahvistaa avoimuutta ja demokratiaa ja 
tuoda taloudellisia etuja yhteiskunnalle.Siinä 
myös annetaan yleiset suuntaviivat julkisen 
sektorin, yritysten ja kansalaisten 
tiedonsaannille. 
Julkisen sektorin tietopalvelut on yksi 
tärkeimmistä aiheista julkista hallintoa 
koskevassa hallituksen lakiehdotuksessa 
vuodelta 1998. Perusperiaatteena on, että 
julkinen tieto pitäisi hinnoitella siten, että 
jakelukustannukset katetaan. Hallitus 
esittelee myös alalla tehtävän jatkotyön 
suuntaamista, mihin sisältyy kansallisen 
perustiedon määrittely ja elektronisessa 
muodossa olevan tiedon saatavuuden 
parantaminen julkisista rekistereistä. 
Pääasiassa yksityishenkilöiden tai yritysten 
kanssa toimivien viranomaisten pitäisi tarjota 
elektronisia itsepalvelumahdollisuuksia, joilla 
täydennetään perinteistä palvelua. 
Oikeusministeriö 
Rixlex 2000 
uudistamiseksi, 
kuuleminen on on tehnyt ehdotuksen 
-oikeustietojärjestelmän 
ja ehdotusta koskeva 
parhaillaan käynnissä. 
Järjestelmän rakenne on hajautettu. Kaikki, 
jotka toimittavat järjestelmään tietoa, ovat 
vastuussa toimitetun aineiston sisällön 
paikkansapitävyydestä. 
Edellä esitetyissä puitteissa jatketaan useita 
käytännön toimintaan ja lainsäädäntöön 
liittyviä toimia, joilla pyritään edelleen 
sopeuttamaan ja kehittämään tietohallintoa, 
avoimuutta, synergiaa ja vastuukysymyksiä 
uudessa elektronisessa ympäristössä. 
Yhdistynyt kuningaskunta 
Maassa ei ole yleistä lakia, joka takaisi 
keskushallinnon hallussa olevan tiedon 
saannin. Käytännesäännöt julkaistiin vuonna 
1994, ja niiden mukaiset 
tiedonsaantioikeudet ovat suunnilleen samat 
kuin muissa maissa lailla säädetyt. Niihin 
kuuluu velvoite, jonka mukaan 
hallintoyksiköiden on vapaaehtoisesti 
annettava joitakin yleisen edun mukaisia 
tietoja. Säännöt eivät ole oikeudellisesti sitovia, mutta niitä valvoo hallituksesta 
riippumaton parlamentin oikeusasiamies. 
Vuonna 1995 annettiin erilliset, 
terveyspalvelujen avoimuutta koskevat 
käytännesäännöt. 
Nykyinen hallitus aloitti työskentelynsä 
toukokuussa 1997, ja se on selvästi sitoutunut 
laatimaan tiedonsaannin vapautta koskevan 
lain. Joulukuussa 1997 julkaistiin 
tiedonsaantioikeuksia koskeva valkoinen kirja 
"Your right to know", jonka ehdotukset 
tiedonvapauslaiksi ovat selvästi 
käytännesääntöjen avoimuusvaatimuksia 
laajemmat. 
Hallitus aikoo julkaista luonnoksen 
tiedonsaannin vapautta koskevaksi 
lakiehdotukseksi vuoden 1999 aikana. 
Hallitus on perustanut myös hallintotietoa 
jakavan Intemet-palvelun (at.www.open.gov.uk. 
Kaikki uudet säädökset ja oikeudelliset välineet 
julkaistaan Internetissä (www.hmso.gov.uk). 
Kansalaisilla on oikeus saada paikallishallinnon 
hallussa olevaa tietoa (Local Government Act 
1985) ja henkilökohtaista tietoa, kuten 
terveystietoja ja sosiaalipalvelujen hallussa 
olevaa tietoa. 
Markkinakelpoista hallinnon tietoa koskevat 
kauppa- ja teollisuusministeriön suuntaviivat 
julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1986. 
Ne antavat hallintoyksiköille ohjeita tiedon 
tarjoamisesta yksityiselle sektorille. 
Suuntaviivoja uudistettiin viimeksi vuonna 1990, 
mutta viime aikojen muutosten takia hallitus 
katsoo, että nyt voi olla aika tarkistaa niitä 
uudelleen. Suuntaviivat kattavat esimerkiksi 
seuraavat alat: markkinakelpoisen tiedon 
tunnistaminen, kulut ja maksut, 
sopimuskysymykset, kruunun 
tekijänoikeusvelvoitteet, turvallisuus ja 
yksityisyyden suoja, vastuut, kilpailu, avoimuus 
ja syrjimättömyys EY: n palveluntarjoajien 
suhteen. 
Monet suorittavista hallintoyksiköistä toimivat 
nykyisin kustannusvastaavuus-
periaatteella.Tämä on ollut omiaan lisäämään 
hallinnon kiinnostusta tarjota tietoa eri tavoin, 
sekä kaupallisesti että ei-kaupallisesti. 
Hinnoittelu riippuu aineiston tyypistä ja siitä, 
missä määrin sitä aiotaan käyttää uudelleen 
kaupallisesti. 
Yksityissektori on esittänyt vaatimuksia 
tekijänoikeuksien lisensointijärjestelmän 
vapauttamiseksi, jotta yksityisen sektorin olisi 
helpompi saada lupia monistaa erilaista 
tietoa.Hallitus onkin ilmoittanut helpottavansa 
lakisääteisen aineiston monistamista koskevaa 
tekijänoikeus-politiikkaa ja luokkalisenssien 
käyttöä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on 
EU:n suurimmat ja vanhimmat sähköisen tiedon 
markkinat.Julkisen ja yksityisen sektorin 
25 
yhteistyötä on tehty paljon esimerkiksi 
maantieteellisen, oikeudellisen ja 
yritystiedon parissa. Valtion tekijänoikeuksia 
koskeva vihreä kirja "Crown Copyright in the 
Information Age", jossa käsitellään julkisen 
sektorin tiedon saantia, julkaistiin 
tammikuussa 1998. 
26 
Liite 2: Julkisen sektorin hallussa olevaan tietoon liittyvät Euroopan komission toimet-
vihreän kirjan tausta 
1. Joitakin tapahtumia 
Syyskuussa 1996 Euroopan parlamentti 
antoi päätöslauselman tietoyhteiskuntaa 
koskevasta komission 
toimintasuunnitelmasta. Parlamentti toivoi 
tällöin, että uusia elektronisia 
tiedonvälityskeinoja hyödynnettäisiin 
jaettaessa kansalaisille tietoa jäsenvaltioiden 
ja EU:n tasolla. 
Lokakuussa 1996 teollisuusasioiden 
neuvosto antoi päätöslauselman 
tietoyhteiskunnan poliittisista painopisteistä. 
Päätöslauselmassa kehotettiin jäsenvaltioita 
parantamaan julkisen sektorin hallussa 
olevan tiedon saatavuutta nopeuttamalla 
tietoyhteiskunnan tarjoamien välineiden 
käyttöönottoa ja tehostamalla julkisen ja 
yksityisen sektorin välisiä 
kumppanuussuhteita. 
Julkisen sektorin tietojen saatavuus oli yksi 
painopistekysymyksistä myös julistuksessa, 
jonka antoivat Bonniin 6.-8. heinäkuuta 1997 
maailmanlaajuisia tietoverkkoja 
käsittelemään kokoontuneet ministerit. 
Myös valtiovallasta riippumattomat toimijat 
ovat aktiivisesti tukeneet alan toimintaa. 
Tietoyhteiskuntafoorumi on voimakkaasti 
ajanut aloitetta julkisen sektorin tiedon 
saatavuuden parantamiseksi (Wienin julistus 
13.11.1998.). 
Lisäksi on vielä mainittava muiden 
kansainvälisten elinten aloitteet, esimerkiksi 
Euroopan neuvoston toiminta. 
2. 2. EU:n toimielinten avoimuus 
Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamisen 
jälkeen EU:n toimielinten avoimuus on 
olennaisesti parantunut. Toimielinten 
asiakirjojen helpomman saannin 
turvaamiseksi on tehty huomattavia 
ponnisteluja. Vuonna 1994 komissio teki 
esimerkiksi päätöksen yleisön oikeudesta 
saada tietoja komission asiakirjoista (8. 
helmikuuta 1994 tehty päätös yleisön 
oikeudesta saada tietoja komission 
asiakirjoista, jota on muutettu 19. syyskuuta 
1996). 
Amsterdamin sopimuksessa kysymys 
korostui entisestään, sillä sopimukseen 
liitettiin erityinen määräys Euroopan 
toimielinten avoimuudesta. Sopimukseen 
lisättiin uusi artikla, jonka mukaan kaikilla 
unionin kansalaisilla sekä kaikilla 
luonnollisilla henkilöillä, jotka asuvat jossain 
jäsenvaltiossa, tai oikeushenkilöillä, joilla on 
säänntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltiossa, on oikeus tutustua Euroopan 
unionin toimielinten (parlamentin, neuvoston 
ja komission) asiakirjoihin kunkin toimielimen 
menettelysääntöihin sisältyvien 
erityismääräysten mukaisesti 
mahdollisimman suuren avoimuuden 
saavuttamiseksi. Avoimuusperiaatteen osalta 
Amsterdamin sopimus merkitsee uutta 
vaihetta sellaisen yhä läheisemmän liiton 
luomisessa Euroopan kansojan välille, jossa 
päätökset tehdään niin avoimesti kuin 
mahdollista ja mahdollisimman lähellä 
kansalaista. 
Sopimuksessa määrätään myös, että 
neuvostolla on lainsäätäjän ominaisuudessa 
toimiessaan velvollisuus julkistaa annetut 
äänet ja äänestysselitykset. 
Käyttäjän opas on saatavilla sekä painettuna 
että vvebistä 
(http://europa.eu.int/en/comm/accdoc/content 
s.html), ja siinä annetaan käytännön tietoja 
tiedonsaantia koskevasta komission 
nykyisestä politiikasta. 
contents.html). 
3. Aktiivinen tiedotuspolitiikka 
Kaikilla EU:n toimielimillä on omat web-
sivustot, joille pääsee yhteisen 
yhdyskäytävän kautta (http://europa.eu.int). 
Sivustot tarjoavat suuren määrän tietoa. 
Euroopan kansalaisten tiedotusohjelman 
PRINCEn puitteissa on käynnistetty kolme 
"ensisijaista tiedotushanketta": 
• "Building Europe Together" web-sivusto 
(http://europa.eu.int/en/comm/dg10/build/ 
build.htm) tarjoaa temaattista tietoa 
Euroopan yhdentymisen haasteista, 
• http://europa.eu.int/euro/ on yksinomaan 
eurolle omistettu Euroopan komission 
Intemet-sivusto, 
• vuoropuhelua kansalaisten ja yritysten 
kanssa ylläpidetään osoitteessa 
http://citizens.eu.int/. Tämä aloite seuraa 
Kansalaisena Euroopassa -aloitetta. 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen 
toimisto (EUR-OP) on Euroopan unionin 
toimielinten virallinen julkaisija. EUR-OPin 
kolme pääasiallista tehtävää ovat 
painokuntoon saattaminen, tekninen ja 
hallinnollinen tuki ja jakelu. EUR-OP, jossa 
on joukko Euroopan painotalojen edustajia, 
on perustanut EU:n julkaisijoiden foorumin. 
EUR-OP:n on tarjottava kaikkien toimielinten 
puolesta pääsy tällä hetkellä käytettävissä 
oleviin tietokantoihin ja kannustettava 
27 
julkaisijoita käyttämään julkaisematonta EU-
aineistoa. EUR-OP on aina suositellut, että 
toimielimet noudattaisivat komission vuoden 
1989 synergiasuuntaviivoja. Levittämistä 
koskevat ehdot vaihtelevat tiedon 
jalostusarvon mukaan. EUR-Lex 
(http://europa.eu.int/eur-lex/) näyttää 
esimerkiksi maksutta Euroopan yhteisöjen 
viralliset lehdet 45 päivän ajalta 
julkaisemisen jälkeen, ja sitä päivitetään 
päivittäin 11 kielellä virallisen lehden 
uusimpien painosten mukaan, jotka ovat 
saatavilla Internetissä muutamia tunteja 
paperiversion julkaisemisen jälkeen. 
CELEX (http://europa.eu.int/celex/) on 
maksullinen tietokoneistettu toimielinten 
välinen dokumentointijärjestelmä, joka 
sisältää Euroopan unionin koko 
lainsäädännön: CELEX on käytettävissä 
kiinteällä 969 ecun vuosimaksulla, jolla sitä 
voi käyttää rajoittamattomasti. 
4. Vihreän kirjan tausta-aloitteet 
Komissio havaitsi julkisen sektorin hallussa 
olevan tiedon merkityksen mahdollisena 
voimavarana 1980-luvun puolivälissä, jolloin 
se aloitti kuulemismenettelyn julkisen ja 
yksityisen sektorin tiedontoimittajien sekä 
käyttäjien edustajien kanssa. Kuuleminen 
liittyi yhteisön tietomarkkinoiden luomista 
koskevaan IMPACT-ohjelmaan ja 
tietoteollisuuden tarpeisiin. Lisäksi tehtiin 
tutkimuksia näistä kysymyksistä. Komissio 
järjesti myös valmistelevia 
keskustelutilaisuuksia oikeusasioiden 
neuvoa-antavan komitean avustuksella. 
(Lisätietoja saa komitean kotisivulta, joka 
sijaitsee komission l*M EUROPE -www-
palvelimella: http://www2.echo.lu/legal/en/ 
labhome.html). 
Näiden aloitteiden tuloksena syntyi 19 
suuntaviivaa julkisen ja yksityisen sektorin 
välisen synergian parantamisesta 
tietomarkkinoilla. Jatkotutkimuksissa todettiin 
kuitenkin, että näiden suuntaviivojen avulla ei 
saavutettu odotettuja tuloksia. Niillä ei 
useimmissa jäsenvaltioissa ollut juuri mitään 
vaikutusta. 
Kesäkuun 27. ja 28. päivänä 1996 komissio 
järjesti Tukholmassa suuren kokouksen, 
jossa keskusteltiin tähän vihreään kirjaan 
liittyvistä kysymyksistä. Osallistujat ilmaisivat 
kannattavansa tähän mennessä toteutettuja 
toimia (kokousasiakirjat ovat saatavilla 
pyynnöstä). 
Alan ensimmäinen lainsäädäntöaloite oli 
ympäristöä koskevan tiedon saannin 
vapaudesta annettu direktiivi 90/313/ETY, 
joka hyväksyttiin 23. kesäkuuta 1990. 
Direktiivin mukaan kaikilla luonnollisilla ja 
oikeushenkilöillä on oikeus saada 
viranomaisten hallussa olevaa ympäristötietoa. EU on toteuttanut myös 
muita toimia ympäristöalalla, Erityisesti 
Euroopan ympäristökeskuksen tässä 
suhteessa tekemä työ olisi otettava 
huomioon. Lisäksi neuvoston 
puheenjohtajisto ja komissio ovat 
allekirjoittaneet 25. kesäkuuta 1998 YK:n 
Euroopan talouskomission yleissopimuksen 
tiedonsaannista, yleisön osallistumisesta 
päätöksentekoon ja 
muutoksenhakuoikeudesta 
ympäristöasioissa. 
28 
Liite 3: Yhdysvaltojen nykyinen tilanne: oikeudellinen kehys 
Yhdysvalloilla on pitkä kokemus aktiivisesta 
julkisen sektorin tietopolitiikasta. Vuonna 
1966 säädettiin tiedonsaannin vapautta koskeva 
laki ("Freedom of Information Act", FOIA). Sitä 
muutettiin vuonna 1996 lailla elektronisen tiedon 
saannin vapaudesta ("Electronic Freedom of 
Information Act", EFOIA), joka takaa 
liittovaltion hallinnon tietojen yleisen saannin 
sähköisesti. 
Hallituksen tiedonhakupalvelu (GILS) on 
perustettu liittohallituksen tietojen 
saatavuuden varmistamiseksi yksilöimällä 
käyttäjille olennaiset lähteet, kuvaamalla 
saatavilla olevaa tietoa ja avustamalla 
tiedonsaannin varmistamisessa (see 
http://www.gils.net/). 
Yhdysvallat on voimakkaasti kannustanut 
yksityissektoria hyödyntämään julkisen 
sektorin tietoa kaupallisesti lukuisilla FOIAn 
lisäksi annetuilla laeilla kuten asiakirjamäärän 
vähentämistä koskeva laki ("Paperwork 
Reduction Act") ja hallinnon avoimuutta koskeva 
laki ("Government in the Sunshine Act") ja 
yksityiskohtaisilla poliittisilla asiakirjoilla, kuten 
talousarvion varainhallintaviraston (Office of 
Management and Budget) kirjelmällä A130). 
Talousarvion varainhallintaviraston (OMB) 
vuonna 1986 annettua lakia (Uniform Freedom 
of Information Act) koskevissa maksutaulukoissa 
ja ohjeissa käsitellään muun muassa 
hintakysymyksiä. Se sisältää määräykset, 
joiden mukaan pääasiallisesti veloitetaan 
hausta, monistamisesta ja (mahdollisesti) 
tarkastelukustannuksista mutta ei julkisen 
sektorin suorittamasta raakatiedon 
jalostamisesta. Yhdysvaltain hinnoittelufilosofian mukaan julkisen sektorin 
olisi nähtävä lisäarvo ainoastaan omien 
tehokkuuspyrkimystensä välineenä eikä 
kannustimena voiton tuottamiseen. Toisaalta, 
jos yksityinen sektori aikoo tuottaa kaupallisesti 
elinkelpoisen tuotteen tai palvelun, sen olisi 
pystyttävä jalostamaan sitä julkista sektoria 
enemmän ja myymään se voittoa tuottavaan 
hintaan. Hallituksen hallussa olevaa tietoa ei 
koske tekijänoikeus liittovaltion tasolla. 
Yhdysvalloissa tärkein viittaus kilpailuun 
liittyviin kysymyksiin tehdään 4.1.1995 
annetun asiakirjamäärän vähentämistä 
koskevan lain ("Paperwork Reduction Act") 
pykälässä 3506, jossa käsitellään liittovaltion 
virastojen velvollisuuksia. Siinä säädetään, että: 
"kunkin viraston on varmistettava, että viraston 
julkinen tieto on tosiaikaisesti ja tasapuolisesti 
yleisön saatavilla..." 
mutta siinä ilmaistaan myös, että virastot eivät 
saisi, paitsi jos se on erityisesti laissa sallittu: 
"A) ottaa käyttöön yksinoikeudellisia, rajoitettuja 
tai muita levitysjärjestelyjä, joilla heikennetään 
yleisön tasavertaisia mahdollisuuksia saada 
käyttöönsä ajankohtaista tietoa; 
B) rajoittaa tai säännellä yleisön julkisen tiedon 
käyttöä, jälleenmyyntiä tai edelleenlevitystä; 
C) periä palkkioita tai rojalteja julkisen tiedon 
jälleenmyynnistä tai edelleenlevityksestä; tai 
D) ottaa käyttöön julkista tietoa koskevia 
käyttäjämaksuja, jotka ylittävät 
levityskustannukset". 
29 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 585 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 15 16 06 01 
Luettelonumero : CB-CO-99-021-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg