FI Euroopan unionin virallinen lehti C 159/7

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

2013/C 159/06

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa muutoshakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla (1).

MUUTOSHAKEMUS

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu (2)

NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 510/2006

9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”CHAOURCE”

EY-N:o: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SMM ( ) SAN ( X )

1. Eritelmän kohta (kohdat), jota (joita) muutos koskee

—  Tuotteen nimi — ☒ Tuotteen kuvaus —  Maantieteellinen alue — ☒ Alkuperätodisteet — ☒ Tuotantomenetelmä —  Yhteys maantieteelliseen alueeseen — ☒ Merkinnät — ☒ Kansalliset vaatimukset —  Muuta (täsmennettävä)

2. Muutoksen (muutosten) tyyppi

— ☒ Yhtenäisen asiakirjan tai yhteenvedon muutos —  Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n eritelmän muutos, kun yhtenäistä asiakirjaa tai yhteenvetoa ei ole julkaistu —  Eritelmän muutos, joka ei edellytä julkaistun yhtenäisen asiakirjan muutosta (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 3 kohta) —  Eritelmän väliaikainen muutos, joka johtuu viranomaisten asettamista pakollisista terveys- tai kasvinsuojelutoimista (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 4 kohta)

3. Muutos (muutokset)

3.1 Muutos kohtaan 2 (Tuotteen kuvaus)

— Raaka-aineet: Velvoitetaan käyttämään jalostukseen täysmaitoa, jonka koostumusta ei ole muutettu; näin estetään rasvan tai proteiinien lisääminen tai poistaminen.

— Tuotteen rasvapitoisuutta on alennettu, jotta voidaan välttää muu kuin perinteinen ylimääräinen rasva.

— Pintakasvusto: Täsmennetään, että se koostuu ensisijaisesti Penicillium Candidum -kasvustosta, jonka lisäksi siinä esiintyy Geotrichum-kasvustoa.

— Lisätään kuvaus aistinvaraisista ominaisuuksista.

— Juuston muoto: Täsmennetään kaksi erilaista kokoa ja niiden tavoitearvot, joiden noudattamista valvotaan.

3.2 Muutos kohtaan 4 (Alkuperätodisteet)

Kohtaa ”Tekijät, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta”, täydennetään kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehityksen perusteella, ja siihen sisällytetään erityisesti tuotteen jäljitettävyyttä ja tuotanto-olojen seurantaa koskevat ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteet.

Suojatulla alkuperänimityksellä varustettujen tuotteiden alkuperän varmistamiseksi on lisätty tiedot, joiden avulla voidaan taata paremmin maidon ja juustojen jäljitettävyys. Alkuperänimityksen eritelmän valvonta tapahtuu valvontaelimen laatiman suunnitelman perusteella.

Lisäksi tätä kohtaa on täydennetty lisäämällä siihen rekistereihin ja ilmoituksiin liittyviä määräyksiä, joiden tavoitteena on varmistaa juustojen jäljitettävyys.

3.3 Muutos kohtaan 5 (Tuotantomenetelmä)

Maidon tuotanto: Tätä osaa on muutettu tuotteen ja sen tuotantoympäristön välisen yhteyden osoittamiseksi korostamalla eläinten ja niiden rehun alkuperää. Edellytetään, että vähintään 80 % eläimistä on syntynyt alueella, ja määritellään alueen rehuomavaraisuutta koskevat säännöt, joissa käsitellään myös laidunten hoitoa ja ruohon osuutta rehuannoksesta (määrittelemällä hiehoille ja lypsylehmille vähimmäislaiduntamisaika) sekä rehulle ja täydennysrehulle asetettuja vaatimuksia.

Juuston valmistus: Eri valmistusvaiheille on määritelty tavoitearvot, joiden noudattamista valvotaan (lämpötila ja kestoaika kypsytykselle, puristamiselle, valutukselle, hiestämiselle ja kellaroinnille, pH-arvojen määrittäminen muotitus- ja puristusvaiheissa).

3.4 Muutos kohtaan 8 (Merkinnät)

Tuotteen merkintöjen sääntelemiseksi ja niiden luettavuuden selventämiseksi ehdotetaan eräitä sääntöjä (EU:n SAN-tunnuksen ja ryhmän tunnuksen käyttö jne.).

3.5 Muutos kohtaan 9 (Kansalliset vaatimukset)

Eritelmän loppuun on lisätty taulukko, jossa esitetään tärkeimmät valvottavat kohdat.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu (3)

NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 510/2006

”CHAOURCE”

EY-N:o: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Chaource”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.3 – Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Chaource on pehmeä, homekuorinen pääasiassa maitohappokäymisellä yksinomaan lehmän täysmaidosta valmistettu juusto; maitoon ei ole lisätty eikä siitä ole poistettu rasvaa tai proteiineja.

Suolaisen juustomassan kuiva-ainepitoisuus on vähintään 40 % ja kuiva-aineen rasvapitoisuus vähintään 48 %.

Kuoren on oltava pääosin Penicillium Candidum -valkohomeen peittämä. Geotrichum-kasvuston esiintymisen aiheuttama marmorikuvioitu tai epätasainen pinta sallitaan.

Juustosta lähtee kevyt sienen tuoksu, ja siinä voi myös kehittyä hedelmäisiä aromeja, kuten hasselpähkinää, ja sen maku on kevyesti tuoreen sienimäinen.

Juusto on muodoltaan tasapohjainen lieriö, ja sitä valmistetaan kahdessa koossa:

— suuri, jonka paino vähimmäiskypsytysajan jälkeen on 450–700 g ja halkaisija muotin sisähalkaisijasta riippuen 110–115 mm;

— pieni, jonka paino vähimmäiskypsytysajan jälkeen on 250–380 g ja halkaisija muotin sisähalkaisijasta riippuen 85–90 mm.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

Chaource-juuston valmistukseen käytettävä maito on täysrasvaista lehmänmaitoa, johon ei ole lisätty tai josta ei ole poistettu rasvaa tai proteiineja lukuun ottamatta maitohapatteen viljelyalustan sisältämiä aineita, joiden osuus saa olla enintään 3 %. Maito on kerättävä, varastoitava ja jalostettava muista maitolaaduista erillään joko täysin itsenäisillä keräys- ja jalostuslinjoilla tai yhdessä laitoksessa, jossa kaikki juuston kypsytykseen kerätyt maitolaadut ja niistä jalostettavat tuotteet pidetään erossa toisistaan.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Tilalla tuotetun rehun keskimääräisen osuuden on oltava vuodessa vähintään 75 % lypsykarjan kokonaisravintoannoksen kuiva-aineen määrästä. Lisäksi Chaource-nimityksen maantieteelliseltä alkuperäalueelta saadun rehun keskimääräisen osuuden on oltava vähintään 85 % lypsykarjan kokonaisravintoannoksen kuiva-aineen määrästä.

Tuotannossa olevien lypsylehmien on päästävä laitumelle vuosittain vähintään viideksi kuukaudeksi. Sinä aikana niiden käytettävissä on oltava vähintään 20 aaria nurmialaa eläintä kohden. Jos laidunruokintaa täydennetään vihantarehulla, sen pinta-alan osuus saa olla enintään 10 aaria tuotannossa olevaa lypsylehmää kohden.

Ruohon osuus tuotannossa olevien lypsylehmien rehusta on vahvistettu vähintään 30 %:ksi karkearehun kuiva-aineesta. Ruohon osuus hiehojen rehusta lasketaan erillään lypsylehmien rehusta, ja se on vahvistettu vähintään 30 %:ksi karkearehun kuiva-aineesta. Näitä vaatimuksia sovelletaan jatkuvasti ympäri vuoden.

Täydennysrehun keskimääräinen osuus lypsylehmien ravinnosta on alle 27 % vuotuisesta kokonaisannoksen kuiva-aineesta.

Lypsylehmien kokonaisannokseksi määritellään niille annetun karkearehun ja täydennysrehun yhteenlaskettu määrä.

Eritelmään sisältyy luettelo sallituista rehuista ja rehutiivisteistä.

Vierotuksen jälkeen ja ennen ensimmäistä laktaatiota hiehojen on ehdottomasti vietettävä vähintään neljän kuukauden jakso alkuperänimityksen maantieteellisellä alueella sijaitsevalla laitumella.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidon tuotannon ja jalostamisen sekä juuston kypsytyksen on tapahduttava maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Etiketissä on mainittava suojatulla alkuperänimityksellä varustetun tuotteen nimi, ja lisäksi siinä on oltava EU:n SAN-tunnus.

Muiden alkuperänimitykseen liitettyjen luonnehdintojen tai mainintojen käyttö etiketissä, mainonnassa, kauppalaskuissa ja muissa asiakirjoissa on kiellettyä, lukuun ottamatta

— kauppamerkkejä,

— ilmaisuja ”artisanal” (käsiteollinen) tai ”fabrication artisanale” (käsiteollisesti valmistettu), jotka on varattu yksinomaan alan lainsäädännössä tunnustetuille käsiteollisille jalostajille,

— ilmaisuja ”affiné par” (…:n kellarissa kypsyttämä), ”affineur” (kellarikypsyttäjä) tai muut tuotteen kypsytykseen juustokellarissa viittaavat maininnat,

— Chaource-juuston suojaamisesta vastaavan ryhmän tunnus.

Lisäksi etiketissä on oltava alkuperänimityksen ”Chaource” tuotantoketjun viimeisen toimijan eli kypsyttäjän täydellinen nimi ja osoite.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Tuotantoalue käsittää hyvin pienen maantieteellisen alueen Auben ja Yonnen departementeissa, ja se kattaa Champagnen kostealla seudulla sijaitsevan luonnollisen alueen, jonka keskus on Chaourcen kunta.

Auben departementti:

Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys ja Troyes (7 kantonia).

Yonnen departementti:

Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle, Tonnerre.

Seuraavat kunnat kokonaisuudessaan: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis, Voisines.

Seuraavat kunnat osittain: Arces-Dilo (valtatien 5 pohjoispuolinen osa), Cerisiers (valtatien 5 pohjoispuolinen osa 5), Lailly (kantatien 28 eteläpuolinen alue), La Postolle (kantatien 28 eteläpuolinen alue), Soucy (valtatien 439 eteläpuolinen alue), Thorigny-sur-Oreuse (kantatien 28 eteläpuolinen alue), Vaumort (valtatien 5 pohjoispuolinen alue).

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

A. Luontoon liittyvät tekijät

Alkuperänimityksen kattama tuotantoalue sijaitsee Chaourcen jokilaaksossa ja samantyyppisillä lähialueilla. Se kattaa Champagnen kostealla seudulla sijaitsevan luonnollisen alueen, jonka keskus on Chaourcen kunta. Alue rajoittuu pohjoisessa Aumontin metsään ja Seine-jokeen, etelässä Maulnes’in metsään ja Armançon-jokeen, lännessä Pays d'Othen kalkkikiviylänköön ja idässä Sarce-jokeen.

Alueelle on luonteenomaista lähinnä kalkkikivestä ja savesta muodostuva läpäisevä pohjamaa sekä useat vesiuomat ja lähteet.

Metsän eristämä pieni alue sijaitsee kahden tärkeän liikenneväylän välissä:

— rautatie Troyes – Saint-Florentin

— Seine-joen laakso.

Alueen savipitoinen maasto on useimmiten luonnonniittyä. Jatkuvan kosteuden ansiosta se ruohottuu helposti ja soveltuu huonosti maanviljelyyn. Tietyissä osissa, erityisesti kosteissa laaksoissa, maaston hyödyntäminen laiduntamiseen viivästyy usein kasvukauden alussa, mikä näkyy ruohon ravintoarvon ja maidon laadun heikkenemisenä (Procès Verbal de l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier, 23. tammikuuta 1937).

Ottaen huomioon maaperän vaihtelevuus ja sen tarjoamat hyödyntämismahdollisuudet alueella harjoitetaan yleisesti seosviljelyä ja kotieläintuotantoa. Chaource-juuston ja sen tuottamiseen tarvittavan karjatalouden ansiosta perinteinen maataloustoiminta on säilynyt edelleen tällä alueella, jolla vallitsee ankara mannerilmasto.

B. Inhimilliset tekijät

Juuston yhteys maantieteelliseen alueeseen liittyy keskiajalla läheisesti luostareiden ja ritariveljeskuntien tiheään verkostoon. Itse asiassa ainoastaan munkeilla oli oikeus käyttää karjan ruokintaan ja maidon ja juuston tuotantoon tarvittavia niittyjä ja metsiä. Koska useimmat heistä pidättäytyivät lihansyönnistä, he korvasivat sen usein juustolla, mikä edesauttoi karjatalouden kehittymistä ja juustonvalmistusmenetelmien leviämistä.

Alueen naiset omaksuivat tämän taitotiedon 1600- ja 1700-luvuilla valmistaakseen juustoa yksinomaan kotitarvekäyttöön. Juuston valmistukseen liittyi runsaasti päivittäisiä askareita, jotka vaativat paljon aikaa. Lypsy tapahtui aamulla tai illalla, minkä jälkeen maidon annettiin juoksettua luonnollisesti iltaan tai seuraavaan aamuun. Juusto valmistettiin täysrasvaisesta eli kuorimattomasta maidosta. Koska hapatettu juustomassa sai rauhassa valua hitaasti, menetelmä soveltui erinomaisesti talonpoikaisnaisten ajankäyttöön.

Tämä valmistusmenetelmä antoi juustolle sen maitohappoisen luonteen ja määritti sen tärkeimmät valmistusvaiheet (hyydytysaika, luonnollinen hidas valutus).

Juustoja käytettiin monella tavoin, sekä tuoreena että kuivana. Kesällä suosittiin yleensä tuoretta juustoa sen raikkaudesta mutta myös käytännöllisistä syistä johtuen. Kypsytysaika riippui erityisesti lämpötilan aiheuttamista säilytysongelmista: jos olosuhteet olivat vaikeat, juusto nautittiin tuoreena, jottei se olisi päässyt pilaantumaan, ja kun olosuhteet sallivat, juustoa voitiin säilyttää enimmillään kaksi kuukautta. Nämä kulutustottumukset ovat säilyneet tähän päivään saakka, ja niiden seurauksena on kehittynyt kaksi hieman toisistaan poikkeavaa juustotyyppiä.

Juustot, joita ei nautittu maatilalla, myytiin markkinoilla. Myynnistä on todisteita jo vuodesta 1829 (Luettelo Auben departementin markkinoista, lokakuu 1929). Useimmiten juustojen keräämisestä vastasivat juustokauppiaat (cossoniers), jotka myivät ne edelleen paikallisilla markkinoilla mutta myös Ranskan suurimmissa markkinakeskuksissa, kuten Pariisi, Lyon, Dijon, Toulouse, Reims, Metz, Douai, Clermont-Ferrand, Annecy ja Lons-le-Saunier.

Maatalouden kehittyessä 1800- ja 1900-luvuilla maidontuotos parani, minkä ansiosta maidon tuotanto lisääntyi. Myynti markkinoilla kehittyi, mutta koska juustojen valmistus ja myynti oli hankalaa, talonpojat toimittivat mieluummin maidon meijereihin, joita perustettiin yhä enemmän. Tiloilla tuotettujen juustojen käydessä yhä harvinaisemmiksi juustokauppiaat ryhtyivät itse valmistamaan niitä, ja 1960-luvun alussa käsiteolliset juustomestarit korvasivat lopullisesti juustoa valmistavat maanviljelijät.

Valmistusmenetelmän ja käytetyn raaka-aineen ansiosta valmistajat ovat aina saaneet juustolleen lisäarvoa verrattuna kuiviin ja pienempiin, osittain kuoritusta maidosta lähiympäristössä valmistettuihin juustoihin.

5.2 Tuotteen erityisyys

A. Tuotteen erityisominaisuudet

Chaource valmistetaan yksinomaan lehmän täysmaidosta.

Sen kuivasuolattu massa on rasvaista ja samalla kertaa sekä joustavaa että melko kiinteää. Erityispiirteenä on keskihakuinen kypsyminen, jonka myötä ero kermamaisen ulomman osan ja hienorakenteisen, hieman rakeisen sisimmän osan välillä korostuu ajan mittaan.

Kuori on pääosin Penicillium Candidum -valkohomeen peittämä.

Juustosta lähtee kevyt sienen tuoksu, ja siinä voi myös kehittyä hedelmäisiä aromeja, kuten hasselpähkinää, ja sen maku on kevyesti tuoreen sienimäinen.

Chaource on ainoa lehmänmaidosta maitohappokäymisellä valmistettu homekuorinen juusto. Se on tasapohjaisen korkean lieriön muotoinen. Muoto johtuu erityisesti sellaisten muottien käytöstä, joiden korkeus on leveyttä suurempi, jolloin ne voivat sisältää suuren määrän juustomassaa, mikä edistää luonnollista painovoimaista valumista ilman muita toimenpiteitä.

B. Nimen perinteinen käyttö ja tuotteen arvostus

Varhaisin suullinen perinne ajoittuu 1800-luvun alkupuolelle. Siihen aikaan Chaourcen alueen talonpojat valmistivat tuottamastaan lehmänmaidosta juustoa, joka jo silloin tunnettiin nimellä ”Chaourcen juusto”.

Chaourcen juuston täsmälliset ominaisuudet ja tärkeimmät valmistussäännöt kuvailtiin Pourriaun vuonna 1872 julkaisemassa teoksessa ”La Laiterie” ja myöhemmin Huguier-Truellen vuonna 1883 julkaisemassa teoksessa ”Le Petit Guide de la fermière de l’Aube”.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Maantieteellinen alue on määritelty Chaource-juuston perinteisen valmistus- ja lypsykarjankasvatusalueen perusteella.

Vaihtelevasti kalkkikivestä ja savesta muodostunut maaperä on vaikuttanut siihen, että alueen maatiloilla ryhdyttiin harjoittamaan seosviljelyä ja kotieläintuotantoa, ja tietyissä osissa, joiden maaperä oli savipitoisesta, sekä tulville alttiissa jokilaaksoissa suuntauduttiin erityisesti nurmirehun tuotantoon.

Alueen ilmaston ja maaperän luonne sekä maantieteellinen sijainti vaikuttavat suoraan karjanhoitomenetelmiin. Sijainti useampien nautakarjarotujen kohtaamispaikassa johti siihen, että rotuja enemmän oltiin kiinnostuneita alueen alkuperäisistä eläimistä. Paikallisten resurssien hyödyntämiseksi mahdollisimman tehokkaasti tilojen omavaraisessa toiminnassa asetettiin etusijalle tilalla tai sen välittömässä lähiympäristössä tuotettu rehu ja täydennysrehu (vähintään 75 % rehusta on peräisin tilalta ja 85 % alueelta). Siksi nurmirehun merkitys eläinten ravinnossa onkin huomattava niin laidunrehun (yli 20 aaria eläintä kohden vähintään 5 kuukauden aikana) kuin säilörehunkin (yli 30 % rehun kuiva-aineesta) osalta. Koska nurmi on usein peräisin tulvivilta luonnonniityiltä, sen laatu ei ole riittävä tarpeeksi korkealaatuisen maidon tuottamiseksi juuston valmistusta varten. Tämän vuoksi nurmirehua on täydennettävä muulla energiapitoisella rehulla ja täydennysrehulla.

Maidon laadullisten puutteiden ohella erityisesti maatilojen naisväen mukautuminen työn asettamiin rajoitteisiin sai luonnollisella tavalla aikaan sen, että he ryhtyivät valmistamaan juustoa täysmaidosta maitohappokäymisen avulla (minkä vuoksi juustojen kuiva-aineen rasvapitoisuus on vähintään 48 %). Koska tiloilla tehtiin paljon mitä erilaisimpia töitä, juuston valmistukseen ei jäänyt paljon aikaa. Siksi tarvittiin järjestelmä, joka oli sopeutettu muuhun ajankäyttöön eikä vaatinut erityistä silmälläpitoa. Tämä selittää valmistusvaiheiden pitkän kestoajan ja yksinkertaisuuden (vähintään 12 tuntia kestävä juoksettuminen, luonnollinen hidas valutus). Myös kypsytys seurasi muuta elämäntahtia: raikkaan maitoisen maun ja ilmeisten säilyvyysongelmien vuoksi juustot nautittiin yleensä kesäisin tuoreina ja pidempään kypsytettyinä silloin, kun olosuhteet sen sallivat. Nämä kulutustottumukset ovat säilyneet tähän päivään saakka, ja niiden seurauksena on kehittynyt kaksi hieman toisistaan poikkeavaa juustotyyppiä, joiden kypsytysaika on samankaltainen: pienet kypsytetyt juustot ja suuremmat, vain pinnalta homekypsytetyt juustot, joiden maku on voimakkaamman maitoinen.

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (4) 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(4) Katso alaviite 3.