KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle monitoimisten digisovitinten vapaaehtoisesta ekologista suunnittelua koskevasta järjestelmästä /* SWD/2012/0392 final */





KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle monitoimisten digisovitinten vapaaehtoisesta ekologista suunnittelua koskevasta järjestelmästä 1. Taustaa Ekosuunnitteludirektiivissä 2009/125/EY luodaan puitteet energiaan liittyvien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten vahvistamiseksi. Energiaan liittyviin tuotteisiin tai tuoteryhmiin sovelletaan ekosuunnittelua koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä tai itsesääntelyä, jos tuote edustaa merkittävää kauppavolyymiä, sillä on merkittävä ympäristövaikutus, ja siihen liittyy merkittäviä mahdollisuuksia ympäristövaikutusten parantamiseen (15 artikla). Monitoimiset digisovittimet eli maksutelevisiovastaanottimet täyttävät kaikki nämä edellytykset. Vaikka niiden käytössä olevan määrän odotetaan vakiintuvan vuonna 2010 noin 82 miljoonaan ja kääntyvän laskuun vuoden 2015 jälkeen siten, että vuonna 2020 niiden määrä on 41 miljoonaa, niiden kokonaisenergiankulutus pysyy silti huomattavana, koska markkinoilla on yhä enemmän lisätoimintoja tarjoavia laitteita, jotka vaativat suurempaa tehoa. 2. Ekosunnittelua koskevien vaatimusten vahvistaminen vai itsesääntely Arviointi, jossa vertailtiin ekosuunnittelua koskevien täytäntöönpanoasetusten ja itsesääntelyn vaikutuksia, jakaantui neljään vaiheeseen: Vaiheessa 1 arvioitiin ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdan a–c alakohdan mukaisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ja itsesääntelyn edellytykset ottaen huomioon direktiivin liitteessä I määritellyt ekologisen suunnittelun parametrit; Vaiheessa 2 otettiin huomioon asiaan liittyvät EU:n aloitteet, markkinavoimien vaikutus ja suuret eroavaisuudet markkinoilla saatavissa olevien toimivuudeltaan vastaavien tuotteiden ympäristötehokkuudessa ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti; Vaiheessa 3 määriteltiin poliittiset tavoitteet, kuten tavoitetaso, toimintavaihtoehdot, joilla tavoitteet voidaan saavuttaa, ja ekologista suunnittelua koskevan täytäntöönpanotoimenpiteen keskeiset osat ekosuunnitteludirektiivin liitteen VII mukaisesti sekä itsesääntelyn keskeiset osat ekosuunnitteludirektiivin liitteen VIII mukaisesti; Vaiheessa 4 arvioitiin täytäntöönpanotoimenpiteen ympäristöllisiä, taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia ympäristöön ja kuluttajiin ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 5 kohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti. 3. Tiivistelmä tuloksista 3.1. Vaihe 1. Täytäntöönpanotoimenpiteen tai itsesääntelyn oikeusperusta: ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan ja liitteen VIII noudattaminen Arvioidakseen ekologista suunnittelua koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden tai itsesääntelyn edellytyksiä, joista säädetään ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdassa, komissio teki monitoimisiin digisovittimiin liittyviä teknisiä, taloudellisia ja ympäristönäkökohtia koskevan selvityksen (”taustaselvitys”)[1] ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 4 kohdan a alakohdan ja liitteen II mukaisesti. Ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen edellytysten osalta taustaselvityksessä todetaan, että merkittävin ympäristövaikutus syntyy käytönaikaisesta sähkönkulutuksesta. EU:ssa saatiin seuraavat tulokset: 15 artiklan 2 kohdan a alakohta || Vuosittainen myyntivolyymi EU:ssa || 59 miljoonaa vuonna 2010 20 miljoonaa vuonna 2015 10 miljoonaa vuonna 2020 15 artiklan 2 kohdan b alakohta || Ympäristövaikutus, erityisesti käytönaikainen sähkönkulutus || 10 TWh vuonna 2010 21 TWh vuonna 2015 11 TWh vuonna 2020 15 artiklan 2 kohdan c alakohta || Mahdollisuudet vähentää tehonkulutusta || Enintään 60 % Noin 60 miljoonan yksikön vuosittainen myyntivolyymi on huomattavasti enemmän kuin ekosuunnitteludirektiivin edellyttämät yli 200 000 myytyä yksikköä. Monitoimisten digisovitinten sähkönkulutus EU-27:ssä vuonna 2010 vastaa suurin piirtein Islannin sähkönkulutusta. Vaikka laitekanta tulee vähenemään vuoteen 2020 mennessä, sen energiankulutus säilyy ennallaan johtuen uusista toiminnoista, jotka vaativat lisää tehoa. Jos oletetaan, että keskimääräistä tyypillistä energiankulutusta[2], jäljempänä 'TEC', vähennettäisiin 50 %, monitoimisten digisovitinten vuosittainen sähkönkulutus pienenisi noin 7 TWh vuonna 2015 (jolloin näiden laitteiden yhteenlaskettu sähkönkulutus on korkeimmillaan), mikä vastaa suunnilleen Luxemburgin vuosittaista sähkönkulutusta, joten parannus on merkittävä. Muita huomattavia ympäristövaikutuksia aiheutuu jätteestä, jota säännellään sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetuilla säädöksillä[3]. Parantamismahdollisuudet johtavat toteutuessaan elinkaarikustannusten pienenemiseen (kustannustehokkaasti) nostamatta merkittävästi ostohintaa, koska ne liittyvät teknisiin ratkaisuihin, joista ei aiheudu merkittäviä lisäkustannuksia. 3.2. Vaihe 2. Nykyiset aloitteet ja markkinavoimien kyky vaikuttaa asiaan Ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdan ja 4 kohdan c alakohdan mukaisesti otettiin huomioon asiaa koskeva EU:n ja kansallinen ympäristölainsäädäntö sekä EU:n ja kansallisen tason aloitteet. Lisäksi analysoitiin esteitä, jotka estävät ympäristöystävällisiä teknologioita saamasta jalansijaa markkinoilla. Markkinoilla on todettu useita toimintapuutteita, jotka selittävät, miksi energiatehokkuuden parantamiseen johtavat kustannustehokkaat tekniikat eivät saa riittävää jalansijaa markkinoilla pelkästään markkinavoimien vaikutuksesta. Käyttäjät (jotka viime kädessä maksavat sähkölaskun) ostavat vain murto-osan monitoimisista digisovittimista; suurimman osan hankkivat televisiopalvelujen tarjoajat, jotka toimittavat laitteet kuluttajille osana palvelua (ristiriitaiset kannustimet). Sen vuoksi valmistajille ei ole tarjolla riittävästi kannustimia monitoimisten digisovitinten ympäristönsuojelullisen tason, erityisesti energiankulutuksen, optimoimiseksi. Useilla EU:n (ekosuunnitteluasetus 1275/2008, digitaalisia televisiopalveluja koskevat EU:n käytännesäännöt) ja jäsenvaltioiden aloitteilla pyritään parantamaan kyseisten tuotteiden ympäristönsuojelullista tasoa, mutta niiden vaikutus on rajallinen. Siksi EU:n tasolla tarvitaan ekosuunnitteludirektiivin nojalla uusia lainsäädäntö- ja muita toimia. Vaiheita 1 ja 2 koskevat päätelmät Vaiheissa 1 ja 2 suoritettu analyysi osoittaa, että – monitoimisten digisovitinten myyntivolyymit ja kauppa EU:ssa ovat merkittäviä, – monitoimisilla digisovittimilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia, joista huomattavin ympäristönäkökohta on niiden sähkönkulutus, – on olemassa merkittäviä mahdollisuuksia vähentää kustannustehokkaasti sähkönkulutusta, – aloitteet EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla ja markkinavoimat eivät yksin riitä tehonkulutuksen vähentämismahdollisuuksien tyydyttävään hyödyntämiseen. Voidaan todeta, että ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät monitoimisten digisovitinten tapauksessa ja että on tarpeen toteuttaa ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 1 kohdan mukainen täytäntöönpano- tai itsesääntelytoimenpide. 3.3. Vaihe 3. Poliittiset tavoitteet ja tavoitetasot Monitoimisten digisovitinten sähkönkulutuksen parantamista koskeva tavoitetaso olisi määritettävä ekosuunnitteludirektiivin liitteen II mukaisesti analysoimalla laitteiden käyttäjille aiheutuvia pienimpiä elinkaarikustannuksia. Tulokset on otettu huomioon tavoitteissa, joihin eri vaihtoehdoilla pyritään. Harkittiin useita vaihtoehtoja sellaisen markkinamuutoksen saavuttamiseksi, että sopiva tavoitetaso toteutuu. Näihin vaihtoehtoihin kuuluivat toiminnan jatkaminen entiseen tapaan, itsesääntely, monitoimisten digisovitinten energiamerkintä ja monitoimisia digisovittimia koskeva ekosuunnitteluasetus. Vaikutuksia analysoitaessa keskitytään kuitenkin vertailemaan mahdollista ekosuunnitteluasetusta ja digitaalitelevisiopalvelujen yhteentoimivuutta käsittelevän foorumin ehdottamaa vapaaehtoista sopimusta monitoimisten digisovitinten energiatehokkuuden parantamiseksi. Ekosuunnitteludirektiivin mukaan vapaaehtoiset sopimukset / itsesääntely edellyttävät ympäristönsuojelun korkeaa tasoa, ja lisäksi on osoitettava, että niiden avulla pystytään saavuttamaan poliittiset tavoitteet nopeammin tai kustannustehokkaammin kuin pakollisilla vaatimuksilla. Siinä tapauksessa niitä pidetään ensisijaisena vaihtoehtona (ekosuunnitteludirektiivin johdanto-osan 18 kappale). Ehdotukset vapaaehtoisiksi sopimuksiksi (itsesääntely) hyväksytään varteenotettavaksi vaihtoehdoksi asetukselle, jos niiden arviointi ekosuunnitteludirektiivin liitteessä VIII säädettyjen vaatimusten perusteella katsotaan tyydyttäväksi (17 artikla) ottaen huomioon kuulemisfoorumilta saatu palaute. 3.4. Vaihe 4. Ympäristöllisten, taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten arviointi Mahdollista asetusta ja vapaaehtoista sopimusta arvioidaan ja vertaillaan. Vaihtoehtoja analysoitaessa otetaan huomioon ekosuunnitteludirektiivin 15 artiklan 5 kohdassa säädetyt arviointiperusteet ja vaikutukset valmistajiin, pk-yritykset mukaan luettuina. Vaihtoehtojen tehokkuus riippuu vaatimusten tiukkuudesta, ajankohdasta, markkinapeitosta ja seurantamenettelystä. Direktiivin säännösten mukaisesti myös ehdotettua vapaaehtoista sopimusta arvioidaan liitteen VIII vaatimusten perusteella. – Vaihtoehto 2: Vapaaehtoisessa sopimuksessa vahvistetaan monitoimisten digisovitinten kahden määrittämistason energiankulutustavoitteet heinäkuulle 2010 ja heinäkuulle 2013, ja tasot vastaavat pääpiirteissään taustaselvityksen suosituksia. Vapaaehtoisten sopimusten yksittäisten sopimuspuolten markkinoille saattamista tai käyttöön ottamista tuotteista 90 prosentin on saavutettava tavoitteet; – Vaihtoehto 3: Ekologista suunnittelua koskevat pakolliset vaatimukset tulevat voimaan kolmessa vaiheessa, heinäkuussa 2011, heinäkuussa 2012 ja tammikuussa 2014. Markkinoille heinäkuun 2010 ja joulukuun 2020 välisenä aikana saatettavien tuotteiden osalta odotetaan saavutettavan seuraavat yhteenlasketut säästöt sähkönkulutuksessa, kustannuksissa ja vähennykset hiilidioksidipäästöissä: || Yhteenlaskettu sähkönkulutus (TWh) || Yhteenlasketut säästöt sähkön-kulutuksessa (TWh) || Yhteenlasketut säästöt sähkö-kustannuksissa[4] (miljardia euroa) || Yhteenlasketut vähennykset CO2-päästöissä[5] (Mt) Ei toimia (Skenaario 1) || 159 || - || - || - Vaihtoehto 2 || 115 || 44 || 6 || 21 Vaihtoehto 3 || 114 || 45 || 6,2 || 21 Edellä olevasta taulukosta ilmenee, että ero vapaaehtoisten ja pakollisten toimien vaikutusten välillä on äärimmäisen pieni. Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenveto vaihtoehtojen 2 (vapaaehtoinen sopimus) ja 3 (asetus) vaikutuksiin liittyvistä näkökohdista verrattuna perusskenaarioon arvioituina asteikolla 1 (vähäinen) – 4 (huomattava): || Taloudellinen vaikutus (kustannukset) || Ympäristövaikutus (säästöt sähkönkulutuksessa, CO2 ‑päästöissä ja sähkökustannuksissa) || Sosiaaliset vaikutukset (työpaikkojen menetysten uhka pk-yrityksissä) || Mahdollisuudet ympäristövaiku-tusten parantami-seen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä Vaihtoehto 2 || 1 || 3 || 1 || 4 Vaihtoehto 3 || 2 || 3 || 1 || 2 Voidaan todeta, että vaihtoehdosta 2 aiheutuu hieman vähemmän kustannuksia jäsenvaltioille (koska tarkastus ja seuranta siirtyvät toimialan vastuulle) ja toimialalle (koska vapaaehtoinen sopimus ei velvoita kaikkien tuotteiden uudelleensuunnitteluun vaan jättää 10 % vaatimusten soveltamisalan ulkopuolelle). Tärkein tekijä on se, että vaihtoehto 2 tarjoaa suuremmat mahdollisuudet ympäristövaikutusten parantamiseen. Vaiheita 3 ja 4 koskevat päätelmät Vaihtoehtojen vertailu ja vaihtoehdon 2 arviointi ekosuunnitteludirektiivin liitteen VIII vaatimusten perusteella osittavat, että vapaaehtoinen sopimus on ensisijainen vaihtoehto. Vapaaehtoinen sopimus tarjoaa seuraavat edut: – sähkönkulutuksen kustannustehokas vähentäminen (6,5 TWh vuoteen 2016 mennessä) perusskenaarioon verrattuna, mikä vastaa 884 miljoonan euron säästöjä sähkökustannuksissa ja 2,6 Mt:n vähennystä CO2-päästöissä; – direktiivin 2009/125/EY ja erityisesti sen johdanto-osan 18 kappaleen sekä liitteen VIII vaatimukset täyttyvät; – vaatimukset tulevat voimaan nopeammin ja kustannustehokkaammin kuin asetuksen tapauksessa; – yhteensopivuus ja täydentävyys olemassa olevien politiikan välineiden kanssa; – markkinahäiriöiden korjaaminen ja sisämarkkinoiden toiminnan parantaminen; – valmistajille ja jakelijoille ei aiheudu huomattavaa hallintotaakkaa; – hankintakustannusten äärimmäisen vähäinen tai olematon nousu, joka kompensoituu joka tapauksessa tuotteen käytön aikana aiheutuvilla säästöillä; – lainsäätäjän nimenomaista toimeksiantoa noudatetaan; – ei merkittäviä vaikutuksia toimialan kilpailukykyyn tai työllisyyteen etenkään pk-yritysten kohdalla, koska tuotteiden uudelleensuunnitteluun ja -arviointiin liittyvät kustannukset jäävät vähäisiksi; – poliittiset tavoitteet voidaan saavuttaa joustavasti ja parempaa sääntelyä koskevan aloitteen mukaisesti; – palvelun tarjoajien osallistuminen mahdollistaa monitoimisten digisovitinten energiankulutuksen huomattavan vähentämisen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. 4. Seuranta ja arviointi Seuranta- ja arviointi- ja raportointimenettely koostuu seuraavista osista: – Ohjauskomitea seuraa vapaaehtoisen sopimuksen edistymistä ja tuloksia ja sopii käytännön näkökohdista, kuten riippumattoman ulkopuolisen tahon/tarkastajan valitsemisesta yksittäisiltä sopimuspuolilta tarvittavien tietojen keräämistä ja aggregoitujen tulosten komissiolle toimittamista varten. – Sopimuspuolet esittävät vuosittain riippumattoman tahon välityksellä komissiolle kertomuksen. – Kuulemisfoorumin jäseniä kuullaan vuosittain vapaaehtoisen sopimuksen edistymisestä ja tulosten seurannasta. – Komissio, jota avustaa energiaa käyttävien tuotteiden ekologisen suunnittelun komitea, tarkastelee, onko vapaaehtoisen sopimuksen tavoitteet saavutettu. – Jos komissio toteaa, ettei vapaaehtoisen sopimuksen tavoitteita ole saavutettu, se harkitsee mahdollisuutta ehdottaa sen tilalle asetusta. [1] EuP Preparatory study ’Lot 18 - Complex set-top boxes’, Bio Intelligence Service S.A.S, France, final report of December 2008, documentation available on the DG ENER ecodesign website http://ec.europa.eu/energy/efficiency/studies/ecodesign_en.htm. [2] Tietokoneiden energiatehokkuuden testaus- ja vertailumenetelmä, jossa keskitytään laitteen tyypilliseen virrankulutukseen normaalitoiminnassa edustavana ajanjaksona. [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/96/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta, EUVL L 37, 13.2.2003, s. 24. [4] Oletusarvo: 0,136 €/kWh. [5] Oletusarvo: 0,4 kg CO2/kWh.