P6_TA(2005)0177

Ilmastonmuutos

Euroopan parlamentin päätöslauselma kansallisten asiantuntijoiden ilmastonmuutosseminaarista

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puiteyleissopimukseen (UNFCCC) 11. joulukuuta 1997 tehdyn Kioton pöytäkirjan ja sen täytäntöönpanoa koskevat soveltamismenettelyt, jotka hyväksyttiin osapuolten konferensseissa Bonnissa (heinäkuussa 2001), Marrakešissa (marraskuussa 2001), New Delhissä (marraskuussa 2002), Milanossa (joulukuussa 2003) ja Buenos Airesissa (joulukuussa 2004),

- ottaa huomioon osapuolten kymmenennessä konferenssissa tekemän päätöksen kutsua toukokuussa 2005 koolle kansallisten asiantuntijoiden seminaari, jonka tarkoituksena on edistää epävirallista tiedonvaihtoa lieventämiseen ja mukauttamiseen liittyvästä toiminnasta, jolla autetaan osapuolia jatkamaan tehokkaiden ja asianmukaisten ratkaisujen kehittämistä ilmastonmuutokseen, ja heidän omien hallitustensa hyväksymistä toimintasuunnitelmista ja toimista, joilla tuetaan niiden nykyisten, ilmastonmuutosta koskevan YK:n puiteyleissopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukaisten sitoumuksiensa täytäntöönpanoa,

- ottaa huomioon päätöslauselmansa ilmastonmuutoksesta ja erityisesti 13. tammikuuta 2005 antamansa päätöslauselman Buenos Airesin ilmastonmuutoskonferenssin tuloksista [1],

- ottaa huomioon työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan,

A. ottaa huomioon, että ilmastonmuutos on yksi 2000-luvun suurimmista haasteista, sillä sen huomattavat kielteiset vaikutukset ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan ovat maailmanlaajuisia ja sen pelätään rajoittavan kestävää kehitystä ja vaikeuttavan miljoonien ihmisten elinoloja kaikkialla maailmassa,

B. ottaa huomioon, että ilmastonmuutosta koskevassa YK:n puiteyleissopimuksessa, joka tuli voimaan 21. maaliskuuta 1994 ja jonka on nyt ratifioinut 189 osapuolta, määritellään kehys ilmakehän kasvihuonekaasujen määrän vakiinnuttamistoimille, joilla pyritään välttämään ilmastojärjestelmälle vaaralliset, ihmisen toiminnasta aiheutuvat häiriötekijät,

C. ottaa huomioon, että ilmastonmuutosta koskevaan YK:n puiteyleissopimukseen tehty Kioton pöytäkirja tuli voimaan 16. helmikuuta 2005 sen jälkeen, kun sen oli ratifioinut 146 maata ja alueellista taloudellisen integraation järjestöä, mikä kattaa 61,6 prosenttia liitteen I mukaisista vuoden 1990 kasvihuonekaasupäästötasoista,

D. ottaa huomioon, että Kioton pöytäkirjassa määritellään sitovat päästövähennystavoitteet liitteessä I tarkoitetuille maille ajanjaksolle 2008—2012; ottaa huomioon, että pöytäkirjassa myös määritellään, että seuraavia jaksoja koskevia sitoumuksia on ryhdyttävä käsittemään ainakin seitsemän vuotta ennen ensimmäisen velvoitekauden loppumista,

E. ottaa huomioon, että Buenos Airesissa joulukuussa 2004 pidetyssä osapuolten kymmenennessä konferenssissa (COP-10) päätettiin kutsua koolle toukokuussa 2005 kansallisten asiantuntijoiden seminaari, jolla on tarkoitus edistää osapuolten välistä tiedonvaihtoa lieventämiseen ja mukauttamiseen liittyvästä toiminnasta sekä toimintasuunnitelmista ja toimista, joilla tuetaan nykyisten sitoumuksien täytäntöönpanoa,

F. ottaa huomioon, että teollisuusmailla on päävastuu kasvihuonekaasupäästöistä ja niiden pitäisi siten olla ensimmäisiä päästöjen vähentäjiä; ottaa huomioon, että Euroopan parlamentti on jatkuvasti kehottanut EU:ta säilyttämään tässä asiassa johtavan roolin,

G. katsoo, että vaikka Kioton pöytäkirjan tavoitteet ovat ilmastonmuutosta koskevan maailmanlaajuisen strategian olennainen edellytys, on asetettava pian uusia tavoitteita vuoden 2012 jälkeiselle ajalle, jotta varmistetaan investoinnit vähähiilisiin energialähteisiin, kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtääviin tekniikoihin ja uusiutuviin energialähteisiin sekä vältetään investoinnit yhteensopimattomaan energiainfrastruktuuriin; katsoo, että ilmastonmuutoksen ehkäiseminen luo myös mahdollisuuksia ja kannusteita innovaatioihin Lissabonin esityslistan tavoitteiden mukaisesti;

H. katsoo, että tavoite estää maapallon keskilämpötilaa kohoamasta yli kahdella celsiusasteella esiteollisen kauden lämpötilojen yläpuolelle on myös määriteltävä ilmastonmuutosta koskevassa YK:n puiteyleissopimuksessa ja Kioton pöytäkirjassa,

I. ottaa huomioon, että viimeaikaisten tieteellisten julkaisujen mukaan kahden celsiusasteen rajan ylittämis-vaara on noin 85 prosenttia, kun kasvihuonekaasujen määrä on vakiinnutettu 550ppm:n (hiilidioksidi-ekvivalenttia) tasolle, ja noin 50 prosenttia 450ppm:n tasolla; ottaa huomioon, että mainituissa julkaisuissa näin ollen korostetaan, että maailmalla saattaa olla paljon vähemmän aikaa aloittaa kasvihuonekaasupäästöjen kokonaismäärien vähentäminen kuin aiemmin on luultu, mikäli halutaan estää maapallon keskilämpötilan kohoaminen kahdella celsiusasteella esiteollisen kauden lämpötilojen yläpuolelle ja näin ollen vaarallinen ilmastonmuutos; ottaa huomioon, että tämä saattaa edellyttää, että kaikkien suurien kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttajien on lähitulevaisuudessa vähennettävä päästöjä entistä enemmän, ja siis korostaa maailmanlaajuisten ponnistusten merkitystä;

1. suhtautuu myönteisesti Buenos Airesissa tehtyyn päätökseen järjestää kansallisten asiantuntijoiden seminaari; pahoittelee kuitenkin, että osapuolten kymmenennessä konferenssissa seminaarille hyväksyttiin EU:n valtuuskunnan ponnisteluista huolimatta vain hyvin kapea-alainen valtuutus;

2. on täysin vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on jatkossakin säilytettävä johtava rooli kansainvälisissä ilmastonmuutosten torjuntatoimissa; korostaa, että kolmihaarainen lähestymistapa on tarpeen EU:n ilmastopolitiikan tukemiseksi: EU:n talouden energiaintensiteetin vähentäminen vuosittain 2—2,5 prosentilla, vaihtoehtoisten energialähteiden osuuden lisääminen merkittävästi energian kokonaistuotannossa ja kestävien energiamuotojen tutkimuksen ja kehittämisen tuen lisääminen huomattavasti; korostaa, että kuljetus- ala tarjoaa tärkeimmän haasteen ja että uusia ja innovatiivisia toimintasuunnitelmia tarvitaan maantie-, lento- ja laivaliikenteen aiheuttamien päästöjen hillitsemiksi; kehottaa komissiota ehdottamaan kustannustehokkaita toimia näiden ongelmien ratkaisemiseksi;

3. suhtautuu myönteisesti Brysselin Eurooppa-neuvoston 22. ja 23. maaliskuuta 2005 antamiin päätelmiin ja erityisesti siihen, että on sovittu tavoitteista vähentää kehittyneiden maiden ryhmän päästöjä 15—30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä; pahoittelee kuitenkin, ettei Eurooppa-neuvosto puuttunut mitenkään pidemmän aikavälin vähentämistavoitteisiin, ja ehdottaa, että vaaditaan päästöjen vähentämistä 60—80 prosentilla vuoteen 2050 mennessä;

4. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita esittämään Euroopan unionin puolesta tulevassa kansallisten asiantuntijoiden seminaarissa uutta järjestelmää koskevia ehdotuksia, jotka vastaavat EU:n tavoitetta rajoittaa maapallon keskilämpötilan kohoaminen korkeintaan kahteen celsiusasteeseen esiteollisen kauden lämpötilojen yläpuolelle, mikä tarkoittaa, että maapallon kasvihuonepäästöt olisivat kahden seuraavan vuosikymmenen aikana korkeimmillaan, ja jotka perustuvat tasa-arvoon, kestävään kehitykseen, vastuuseen ja toimintakykyyn;

5. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita tekemään ehdotuksia Kioton pöytäkirjaan liittyvän uuden strategian laatimisesta, joka perustuu ekoinnovaatioihin ja ympäristöteknologian kehittämiseen varsinkin energiaja kuljetusaloilla, sekä antamaan tälle erityisaseman asianmukaisissa toimintasuunnitelma-aloitteissa kuten ympäristöteknologioita koskevassa toimintasuunnitelmassa, tutkimuksen seitsemännessä puiteohjelmassa jne.; katsoo, että on pyrittävä tekemään yhteistyötä eri maiden, etenkin kehittyneimpien teollisuusvaltioiden kanssa;

6. vaatii, että kansallisten asiantuntijoiden seminaarissa keskitytään pohtimaan, miten ilmastonmuutokseen voidaan kehittää tehokkaita ja asianmukaisia ratkaisuja ilmastonmuutosta koskevan YK:n puiteyleis-sopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukaisesti vuoden 2012 jälkeiselle ajalle; pyytää, että seminaarin tuloksista julkaistaan kirjallinen selonteko, jotta voidaan antaa palautetta vuoden 2012 jälkeistä velvoitekautta koskeviin virallisiin neuvotteluihin, jotka alkavat vuonna 2005;

7. on sitä mieltä, että uuden järjestelmän olisi perustuttava jaettuun mutta eriytettyyn vastuuseen, jatkuviin ja yhä suurempiin päästövähennyksiin sekä siihen, että vähennysponnisteluihin osallistuu yhä useampia valtioita, erityisesti toisaalta Yhdysvallat ja toisaalta Intia, Kiina ja muut edistyneemmät kehitysmaat; vaatii komissiota ja jäsenvaltioita tästä syystä korostamaan ilmastonsuojelun tähdellisyyttä kansainvälisten kumppaneiden ja erityisesti Yhdysvaltojen, Kiinan ja Intian kanssa käymänsä vuoropuhelun yhteydessä;

8. katsoo, että kansainvälisesti kilpailevat yritykset, varsinkin energiavaltaiset teollisuudenalat, vaativat alakohtaista lähestymistapaa uusiin kansainvälisiin vähentämistavoitteisiin kansainvälisten tasavertaisten toimintaedellytysten varmistamiseksi; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita sisällyttämään keskusteluihin alakohtaisen lähestymistavan;

9. toteaa hiilidioksidivuotojen olevan mahdollinen uhka edistyneemmille kehitysmaille;

10. kehottaa maita, jotka eivät vielä ole ratifioineet Kioton pöytäkirjaa, ratifioimaan sen mahdollisimman nopeasti; kehottaa Yhdysvaltoja ja Australiaa harkitsemaan vielä päätöstään olla osallistumatta ja noudattamaan ensimmäisenä askeleena ilmastonmuutosta koskevan YK:n puiteyleissopimuksen mukaisia sitoumuksiaan vähentää päästöjä vuoden 1990 tasolle;

11. kehottaa komissiota ottamaan ilmastonmuutospolitiikan kaikissa kustannus- ja hyötyanalyyseissä huomioon mahdollisuuden toteuttaa kauppaa koskevia raja-alueiden sopeutustoimia, jotta voidaan kompensoida ilman hiilidioksidirajoitteita toimivien teollisuusmaiden tuottajien mahdollisia kilpailuetuja;

12. korostaa tarvetta lisätä rahoitustukea toimenpiteiden sopeuttamiseksi kehitysmaihin kiinnittäen erityistä huomiota vähiten kehittyneisiin maihin; korostaa lisäksi, että taloudellinen kehitys on oikeus kaikille kehitysmaille; toteaa kuitenkin, ettei kehitysmaiden tarvitse toistaa samoja saastuttamiskäytäntöjä kuin teollisuusmaiden; katsoo, että EU:n on kehitettävä tehokkaita menetelmiä esimerkiksi EU:n jäsenvaltioiden vientiluottolaitosten avulla kehitysmaiden auttamiseksi niiden pyrkimyksissä tukea teknologista harppausta energiantuotannon ja kuljetuksen aloilla vähähiilisten kehitysmuotojen käytön rohkaisemiseksi;

13. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään mitattavasti vähän hiilidioksidipäästöjä synnyttävää taloutta; rohkaisee jäsenvaltioita vaihtamaan kokemuksia ja parhaita käytäntöjä keskenään ja muiden maailman maiden kanssa;

14. kehottaa tulevia Yhdistyneen kuningaskunnan ja Itävallan puheenjohtajavaltiota varmistamaan, että aktiivinen keskustelu ilmastonmuutoksesta jatkuu, jopa entistä aktiivisempana, samalla kun maksusitoumusten tasoa ja prosessiin osallistuvien kansainvälisten kumppaneiden määrää lisätään;

15. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen sihteeristölle ja pyytämään, että se välitetään kaikille Euroopan unioniin kuulumattomille sopimuspuolille.

[1] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0005.

--------------------------------------------------