Euroopan parlamentin päätöslauselma uusiutuvien energialähteiden osuudesta EU:ssa sekä ehdotuksista konkreettisiksi toimiksi (2004/2153(INI))



Virallinen lehti nro 227 E , 21/09/2006 s. 0599 - 0608



P6_TA(2005)0365 Uusiutuvat enrgialähteet EU:ssa Euroopan parlamentin päätöslauselma uusiutuvien energialähteiden osuudesta EU:ssa sekä ehdotuksista konkreettisiksi toimiksi (2004/2153(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille uusiutuvien energialähteiden osuudesta EU:ssa (KOM(2004)0366), - ottaa huomioon sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla 27. syyskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/77/EY [1], - ottaa huomioon liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä 8. toukokuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/30/EY (biopolttoainedirektiivi) [2], - ottaa huomioon komission tiedonannon "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet – yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja" (KOM(1997)0599), - ottaa huomioon 1. huhtikuuta 2004 antamansa päätöslauselman Bonnissa kesäkuussa 2004 uusiutuvia energialähteitä käsittelevästä kansainvälisestä konferenssista [3], - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon teollisuus-, tutkimus ja energiavaliokunnan mietinnön sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnot (A6–0227/2005), 1. pitää myönteisenä yllä mainittua komission tiedonantoa uusiutuvien energialähteiden osuudesta EU:ssa ja kannustaa komissiota jatkamaan kunnianhimoisen ja samalla kertaa realistisen strategian kehittämistä uusiutuvien energialähteiden alalla; 2. tunnustaa uusiutuvien energialähteiden poikkeuksellisen merkityksen, mukaan lukien energiatehokkuuden ja energiansäästön, ei vain terveyden ja ympäristön tilan heikkenemisen ehkäisemiselle ja Euroopan ilmastotavoitteet täyttävän kestävän kehityksen varmistamiselle, vaan myös innovaation sekä alueellisen ja kansallisen kehityksen, kaupan ja työpaikkojen luomisen edistämiselle Lissabonin strategian mukaisesti; 3. painottaa edelleen, että uusiutuvat energialähteet yhdistettyinä energiansäästötoimenpiteisiin vähentävät Euroopan riippuvuutta energiantuonnista ja pienentävät siten energiantuontiin liittyviä poliittisia ja taloudellisia riskejä; 4. kehottaa komissiota asettamaan kunnianhimoiset mutta realistiset tavoitteet sellaisia energiateknologioita varten, joiden CO2-päästöt ovat äärimmäisen matalia tai olemattomia ja CO2-neutraaleja ja joiden toimitukset olisivat 60 prosenttia EU:n sähkönkysynnästä vuoteen 2020 mennessä Euroopan ilmaston ja energian toimitusvarmuuden tavoitteiden tukemiseksi; 5. huomauttaa, että uusiutuvat energialähteet sisältävät tuulienergian lisäksi muitakin lähteitä ja että myös suurilla vesivoimalaitoksilla, aurinkovoimalaitoksilla, geotermisillä laitoksilla ja biomassalla on myönteinen vaikutus verkkojen vakauteen; 21 uusiutuvaa energialähdettä 2000-luvulle 6. tunnustaa yli 21 erilaisen uusiutuvaan energiaan perustuvan tekniikan mahdollisuudet, sillä niitä voidaan soveltaa periaatteessa kaikilla maantieteellisillä alueilla ja myös kaikkiin keskeisiin energiankäyttötapoihin; 7. toteaa, että uusiutuvat energialähteet ovat energia-alan nopeimmin kasvava sektori sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti ja ne kasvavat yli 20 prosenttia vuodessa tuuli- ja aurinkosähkön osalta, ja että uusiutuviin energialähteisiin perustuvien tekniikoiden kehittäminen on luonut yli 300000 työpaikkaa; 8 tunnustaa, että uusiutuvaan energiaan perustuvissa eri tekniikoissa on saavutettu huomattavia kustannussäästöjä, joissakin tapauksissa jopa 50 prosenttia 15 vuodessa, mutta toteaa, että kustannusten on laskettava edelleen, mikä edellyttää voimakkaiden kannustimien tarjoamista; 9. kehottaa hyväksymään biomassaa koskevan toimintaohjelman, tukemaan tehostetusti aurinkoenergiavoimalaitoksia EU:n eteläosissa ja ottamaan käyttöön Pohjanmeren tuulienergiaa koskevan yhteisen suurhankkeen näiden uusiutuvien energialähteiden käytön nopean laajenemisen edistämiseksi; 10. pitää myönteisenä sitä tosiasiaa, että EU on saavuttanut johtavan aseman maailmassa useimpien energiatekniikoiden aloilla eräiden jäsenvaltioiden ponnistelujen tuloksena ja pyytää tekemään uusia EU:n laajuisia aloitteita ja direktiivejä; 11. tunnustaa biomassan mahdollisuudet ja että ne on valjastettava alueiden käyttöä ja integroitua ylläpitoa koskevan järjestelmällisen toimintatavan avulla; 12. tunnustaa edelleen geotermisen energian potentiaalin sekä lämmön- että sähköntuotannolle ja pyytää kiinnittämään enemmän poliittista huomiota geotermisten energioiden mahdollisuuksiin; 13. pitää ilahduttavana toimia vetyteknologian ja vetyyn perustuvan talouden edistämiseksi ja korostaa, että vety on energiankantaja, jonka edut tulevat erityisen selviksi, kun sitä tuotetaan uusiutuvista energialähteistä, millä edistetään tehokkaasti ympäristönsuojelua, kestävää kehitystä ja toimenpiteitä kasvihuoneilmiön vastustamiseksi; EU:sta markkinajohtaja uusiutuvien energialähteiden alalla 14. korostaa pakollisten tavoitteiden asettamista vuodeksi 2020 ilmaistakseen selkeästi markkinatoimijoille, kuten suurille energiayhtiöille ja rahoitusyhteisölle, sekä kansallisille poliitikoille, että uusiutuvat energialähteet ovat energian tulevaisuus EU:ssa ja osa sen ympäristö- ja teollisuusstrategiaa; 15. kehottaa komissiota edelleen tarkasti seuraamaan, miten jäsenvaltiot saavuttavat viitteelliset kansalliset tavoitteet ja pyrkimään siihen, että voidaan laatia EU:n uusiutuvia energialähteitä koskeva keskipitkän aikavälin strategia vuoden 2010 jälkeiseksi ajaksi, sekä yksityiskohtainen arvio edistymisestä vuoden 2010 tavoitteiden saavuttamisessa, loppukäyttäjille tarjottavasta taloudellisesta edusta (ulkoisten kustannusten arviointi mukaan lukien) ja lopuksi saavutetusta edistyksestä energiatehokkuuden parantamisessa; 16. palauttaa mieliin yllä mainitun huhtikuussa 2004 antamansa päätöslauselman, jossa sen ylivoimainen enemmistö vaati, että tulee asettaa tavoitteeksi uusiutuvien energialähteiden osuuden nostaminen 20 prosenttiin EU:n koko energiankulutuksesta vuoteen 2020 mennessä; 17. huomauttaa, että uudet tutkimukset, erityisesti tutkimukset, joissa otetaan huomioon kaikkien alojen energiatehokkuusskenaariot, osoittavat, että kunnianhimoisempi tavoite on saavutettavissa, mikäli uusiutuville energialähteille ja energiatehokkuudelle luodaan paremmat edellytykset; 18. pyytää siksi komissiota kehittämään kysynnän tehokkuutta koskevia skenaarioita, joiden avulla saavutetaan yleistavoite lämpötilan kohoamisen pysäyttämisestä kahteen Celsius-asteeseen yli sen lämpötilan, joka vallitsi ennen teollistumista; pyytää myös kehittämään paremman perustan uusiutuvaa energiaa koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden vahvistamiselle; 19. toteaa, että jos energiapolitiikkoja käsiteltäisiin kokonaisvaltaisemmin sekä integroimalla että nopeuttamalla – esimerkiksi parempien kannustimien avulla – energiansäästön, energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden suuria mahdollisuuksia, voitaisiin uusiutuvien energialähteiden osuus nostaa 25 prosenttiin EU:n koko energiankulutuksesta vuoteen 2020 mennessä; katsoo, että uusiutuviin energialähteisiin liittyvän teknologian suhteellisten kustannusten vähentämisellä kyseisen suuruinen osuus voitaisiin saavuttaa, erityisesti jos kysyntää sekä tutkimus- ja kehittämissektoria elvytetään; 20. toteaa myös, että tarvittavien merkkien antamiseksi niinkin erilaisille energiamarkkinoille kuin sähkö-, liikennepolttoaine- sekä lämmitys- ja jäähdytysalalle EU:n tavoite on jaettava alakohtaisiin ja kansallisiin tavoitteisiin, jotta voidaan luoda yksinkertaisemmat ja taloudellisesti houkuttelevammat olosuhteet investoinneille uusiutuvaa energiaa ja sen käyttöä koskevaan tutkimukseen; pyytää sen vuoksi komissiota esittämään velvoittavat tavoitteet kullekin näistä kolmesta alasta; 21. katsoo, että kannustimien tarjoaminen veroalennusten muodossa on yleisesti tehokas tapa edistää uusiutuvia energialähteitä; kannustaa jäsenvaltioita käyttämään tällaisia välineitä ja komissiota poistamaan esteet jäsenvaltioiden tällaiselta toiminnalta; Lämmitys ja jäähdytys: suuret markkinat matalien lämpötilojen uusiutuville energialähteille 22. toteaa, että rakennusten lämmittämisen ja jäähdyttämisen osuus on noin 40 prosenttia energian kokonaiskulutuksesta EU:ssa ja vaatii kokonaisvaltaista toimintatapaa, johon kuuluvat parhaat käytettävissä olevat teknologiat lämmön ja jäähdytyksen tarpeen vähentämiseksi käyttäen alhaisen energiaintensiteetin ratkaisuja, jotka perustuvat alhaisen lämpötilan uusiutuvaan energiaan tai sähkön ja lämmön taikka sähkön, lämmön ja jäähdytyksen yhteistuotantolaitoksiin; 23. pitää myönteisenä saavutettua edistystä uusien rakennusten energiasuunnittelussa, jossa aurinkoarkkitehtuurin, eristyksen ja uusiutuvien energiamuotojen yhdistäminen on johtamassa vähäiseen energiankulutukseen, passiiviseen energiaan ja jopa energiaa tuottaviin taloihin, jotka tuottavat vuodessa enemmän energiaa kuin kuluttavat; 24. korostaa huomattavaa tuottavuuden kasvua, joka voitaisiin saavuttaa yhdistämällä tehokkaammin energiansäästö ja uusiutuvat energialähteet rakennuselementeiksi, kuten katoiksi ja julkisivuiksi; 25. korostaa aurinkolämmön alalla tapahtunutta edistystä, mutta pahoittelee valtavaa kuilua, joka vallitsee nykyisin henkeä kohden lasketussa kapasiteetissä muutaman johtavan jäsenvaltion (Kypros, Itävalta, Kreikka ja Saksa) ja useimpien muiden jäsenvaltioiden välillä, ja panee merkille aurinkoenergian suuren potentiaalin EU:ssa; 26. korostaa, että jäähdytyksen – eli lämmöstä johdetun jäähdytyksen, joka perustuu aurinkoenergiaan, biomassaan tai geotermiseen energiaan – on tärkeää saada markkinoilla jalansijaa ja panee merkille, että uusiutuvan jäähdytyksen lisääminen on tarpeellinen vastaus markkinapaineisiin, joita jäähdytyksen lisääntynyt kysyntä aiheuttaa; 27. korostaa uusiutuvien energialähteiden, kuten biomassan ja geotermisen energian markkinapotentiaalia kasvavalle kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysalalle, jolla tuotetaan vihreää sähköä ja käytetään matalien lämpötilojen "jäte-energiaa" rakennusten lämmittämiseen tai jäähdyttämiseen; 28. painottaa kaukolämpö- ja kaukojäähdytysverkostojen tarjoamia mahdollisuuksia, jotka infrastruktuureina antavat mahdollisuuden käyttää optimaalisesti ja yhdistää monia energialähteitä, jotka eivät perustu fossiilisiin polttoaineisiin: sähköntuotannon ylijäämälämpö, uusiutuvan lämmön eri muodot (esim. geoterminen energia, lämpö/kylmä merestä tai järvistä tai biomassa), lämpöpumput sekä lämpö biohajoavan jätteen polttamisesta ja/tai teollisista prosesseista; 29. panee merkille, että kestävän asuntorakentamisen alkuinvestoinnit ovat korkeammat, mutta rakennusten käyttökulut ovat alhaisemmat; korostaa, että tarvitaan energiatehokkuuspalveluyrityksiä kuromaan umpeen investoinnin ja käytön välinen kuilu ja kehottaa EU:n toimielimiä käyttämään energian loppukäytön tehokkuutta ja energiapalveluja koskevaa direktiiviehdotusta vakaiden markkinoiden luomiseen tällaisille investoinneille; 30. pyytää komissiota ulottamaan nykyisen rakennusten energiatehokkuudesta 16. joulukuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/91/EY (rakennusdirektiivi) [4] kaikkiin liikerakennuksiin, joiden pinta-ala on yli 250 m2, kiinnittäen huomiota kokonaisenergiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian käyttöön, sekä laatimaan ehdotuksen direktiiviksi lämmityksen ja jäähdytyksen alan uusiutuvista energialähteistä; 31. korostaa, että Euroopan unionilla ei – toisin kuin sähkön ja polttoaineiden suhteen – ole järjestelmällistä lähestymistapaa uusiutuvien energialähteiden tukemiseen lämpö- ja jäähdytysenergian alalla, vaikka ala on erittäin riippuvainen kaasun ja öljyn maahantuonnista ja uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämisestä aiheutuvat kustannukset jäisivät suhteellisen vähäisiksi; vaatii sen vuoksi koko EU:ta koskevaa strategiaa, jolla pyritään tekemään uusiutuvia energialähteitä hyödyntävistä lämpö- ja jäähdytysenergialaitoksista kilpailukykyisiä lisäämällä tuotantoa; toteaa tässä yhteydessä, ettei tähän ole asianmukaista pyrkiä Euroopan unionin tasolla byrokraattisilla säännöksillä, jotka kuormittavat talojen omistajia ja rakentajia, vaan direktiivillä, jolla asetetaan realistiset ja silti kunnianhimoiset tavoitteet ja sovitetaan yhteen jäsenvaltioiden toimet määräaikaisten, markkinoille pääsyä koskevien kannustimien avulla; 32. muistuttaa tässä yhteydessä, että komission olisi tehtävä biopolttoaineita koskevan ehdotuksensa tapainen ehdotus lämpö- ja jäähdytysenergiaa koskevaksi direktiiviksi (KOM(2001)0547); 33. pyytää komissiota tekemään yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa passiivisen energian (alle 10 kW/m2) käyttöön perustuvien yksityiskotien rakentamista koskevien vähimmäisvaatimusten käyttöönottamiseksi viimeistään vuoteen 2012 mennessä; 34. pyytää komissiota ja Ecofin-neuvostoa toimimaan nopeasti ja tehokkaasti ympäristölle haitallisten tukien poistamiseksi lämmityksen ja jäähdytyksen alalla; pyytää jäsenvaltioita käyttämään tehokkaita veronalennuskannustimia uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi lämmön ja jäähdytyksen alalla ja pyytää komissiota poistamaan esteet tällaisten energialähteiden käytöltä; Sähkö: oikeudenmukaisen markkina-aseman luominen uusiutuviin energialähteisiin perustuvalle sähköntuotannolle 35. muistuttaa direktiivissä 2001/77/EY asetetusta uusiutuvien energialähteiden osuutta koko EU:n sähköntuotannosta koskevasta 21 prosentin tavoitteesta; 36. muistuttaa, että kyseinen tavoite on osuus koko sähkönkulutuksesta, ja pyytää kaikkia unionin toimielimiä muistamaan huomattavat mahdollisuudet vähentää sähkönkulutusta kaikkia sähkön kuluttajia koskevilla aktiivisilla politiikoilla; 37. toteaa, että komissio pitää myönteisenä sitä, että jotkut jäsenvaltiot, erityisesti Saksa ja Espanja, ovat ottaneet käyttöön asianmukaisen poliittisen kehyksen kansallisten tavoitteiden saavuttamiseksi, ja että muut hallitukset eivät saavuttane kansallisia tavoitteitaan, joihin ovat sitoutuneet; kehottaa komissiota käyttämään direktiivin 2001/77/EY tarjoamia mahdollisuuksia sitovien kansallisten tavoitteiden käyttöönottamiseksi; 38. pyytää komissiota sisällyttämään direktiivistä 2001/77/EY antamaansa vuoden 2005 kertomukseen lisämääräyksiä kaikkien esteiden poistamisesta (esim. hallinnolliset ja poliittiset esteet) sekä oikeudenmukaisesta ja vapaasta pääsystä sähköverkkoon sekä syrjimättömistä tariffeista, joiden nykyinen puuttuminen estää uusiutuvien sähköenergian lähteiden kehittymistä monissa jäsenvaltioissa; 39. panee merkille, että komissio on havainnut direktiivin 2001/77/EY 6 artiklan 1 kohdassa kuvatut hallinnolliset esteet korkeiksi monissa jäsenvaltioissa ja kehottaa komissiota ryhtymään toimenpiteisiin kyseisiä jäsenvaltiota vastaan; 40. panee merkille, että komissio on havainnut myös, että erot oikeudessa käyttää sähköverkkoa estää uusiutuvaa energiaa käyttävien sähköhankkeiden kehittymistä edelleen monissa jäsenvaltioissa; pyytää komissiota seuraamaan tarkasti direktiivin 2001/77/EY 7 artiklan soveltamista ja ryhtymään toimenpiteisiin kyseisiä jäsenvaltioita vastaan; 41. toteaa, että sähkömarkkinoilla ei ole vieläkään tasavertaista kilpailua sähköntoimittajien ja jakelijoiden, joilla oli aikaisemmin monopoliasema, ja pienten ja keskisuurten uusiutuvan energian tarjoajien välillä, ja pyytää, että komissio ottaa tämän asian huomioon erityisesti arvioidessaan direktiiviä 2001/77/EY; 42. kehottaa jäsenvaltioita kehittämään edelleen uusiutuvien energialähteiden edistämistä koskevia kansallisia strategioita ja rakenteita, jotta voitaisiin vähentää suunnittelusta ja lupien myöntämisestä aiheutuvaa byrokratiaa, helpottaa verkkoon pääsyä ja varmistaa alkuperätakuut, säilyttää verkon vakaus ja tarkistaa ympäristön kannalta vahingollisia tukia; 43. kehottaa komissiota ja neuvostoa ottamaan huomioon "saastuttaja maksaa" -periaatteen ja ulkoisten kustannusten sisäistämisen kaikkien energialähteiden yhteydessä; 44. toteaa, että tuulienergian kehittäminen muutamassa Euroopan maassa on ollut vaikuttavaa niiden tuotantokapasiteetin saavutettua yli 34600 megawattia vuoden 2004 lopussa, mikä ylittää kaikki ennustukset, ja vaatii lisätutkimusta, jolla ratkaistaisiin energian sääntelyä ja verkkojen vakautta koskevat ongelmat; toteaa, että tuulivoimaloiden rakentaminen on tehtävä järkevästi niin, että asianomaisten alueiden väestölle aiheutuu mahdollisimman vähän haittaa; pahoittelee, että biomassaan perustuva sähköntuotanto ei ole kehittynyt ennakoidusti, ja pitää tässä suhteessa myönteisenä komission ilmoitusta biomassaa koskevasta toimintaohjelmasta; 45. muistuttaa, että EU:n sähkömarkkinat kärsivät yhä monista vakavista vääristymistä, kuten omistajuuden eriyttämistä koskevista riittämättömistä vaatimuksista, tehottomista tukkumarkkinoista, markkinoiden lisääntyneestä keskittymisestä, mittavista suorista ja epäsuorista tuista, epäoikeudenmukaisista mahdollisuuksista käyttää tasapainottavia laitoksia, kuten suuria varastoivia vesivoimaloita, eriyttämättömistä käytöstäpoistamisrahastoista ja siitä, että ulkoiset kustannukset jätetään ottamatta huomioon, ja vaatii komissiota käsittelemään näitä kysymyksiä vuoden lopussa antamassaan kertomuksessaan sähkön ja kaasun sisämarkkinoista sekä esittämään uusia lainsäädäntöaloitteita näiden valtavien markkinavääristymien korjaamiseksi, sillä ne aiheuttavat vahinkoa uusiutuvan energian tuotannolle; 46. pahoittelee, että EU ei ole toistaiseksi tarjonnut riittävästi tukea aurinkovoimalaitostekniikalle, jotta se olisi voitu tuoda markkinoille; kehottaa komissiota edesauttamaan tämän tekniikan tarjoaman suuren potentiaalin laajamittaista hyödyntämistä; 47. katsoo, että suurjännitteiset tasavirtasiirtojohdot voivat vauhdittaa huomattavasti uusiutuvien energioiden käyttöä; 48. panee merkille, että Pohjanmerellä on valtavat mahdollisuudet merituulivoiman tuotannolle (off-shore-tuotanto) ja vaatii yhteisön toimielimiä osallistumaan TEN-E-rahastojen kautta tehokkaaseen koordinointiin Pohjanmeren, Itämeren ja Irlannin meren rantavaltioiden välillä, jotta nämä mahdollisuudet voidaan valjastaa Euroopan sähköverkkojärjestelmään mahdollisimman vähäisin kustannuksin; panee merkille samanlaiset laajamittaiset tuulivoiman mahdollisuudet Marokon eteläosassa ja vaatii komissiota harkitsemaan uusiutuvia energialähteitä koskevaa strategista kumppanuutta Maghreb-maiden kanssa; 49. kehottaa luomaan pitkällä aikavälillä yhdenmukaistetun eurooppalaisen kannustinjärjestelmän, joka täyttää seuraavat kriteerit: a) edistää sekä nykyisten että kunnianhimoisempien tulevien tavoitteiden saavuttamista; b) on yhteensopiva sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden kanssa; c) on osa kokonaisvaltaista uusiutuvien energialähteiden kehittämistä, jossa otetaan huomioon uusiutuvien eri energialähteiden erityispiirteet sekä erilaiset tekniikat ja maantieteelliset erot; d) edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä tehokkaasti ja on yksinkertainen sekä samalla mahdollisimman tehokas, erityisesti kustannusten osalta; e) sisäistää kaikkien energialähteiden ulkoiset kustannukset; f) sisältää riittävän pitkät siirtymäajat kansallisille tukijärjestelmille, sijoittajien luottamuksen säilyttämiseksi; katsoo, että näiden kriteerien pohjalta yhtenäinen yhteisön lainsäädäntö eurooppalaisista sähkönsyöttöjärjestelmistä on järkevää pitkällä aikavälillä, mutta että kiintiö- ja tarjouskilpailumallia voidaan myös harkita, mikäli voidaan poistaa tällaisten mallien nykyiset heikkoudet, joita on esiintynyt eräissä jäsenvaltioissa; 50. kiinnittää huomiota siihen, että Euroopan unionin saarilla on esimerkiksi itsenäisiä voimalaitoksia, joissa turvaudutaan edistynyttä sähköä tuottavaan hybriditeknologiaan ja joissa yhdistetään uudistuvan energian muodot ja varastointiteknologia tehokkuuden parantamiseksi; kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota käynnistämään tämän suuntaisia aloitteita; kehottaa komissiota tutkimaan verkonhallintaa koskevat parhaat käytännöt, jotta voidaan ratkaista uudistuvien energialähteiden verkkoihin liittämisen ongelmat erityisesti tuuli- ja aurinkoenergian osalta; 51. panee merkille, että osa sähkön tuotannosta uusiutuvan energian tekniikoilla, varsinkin aurinkosähkön avulla, on yhä kallista; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään kustannuksia alentavia toimenpiteitä varsinkin tutkimuksen ja kehittämisen avulla ja ehdottamaan kannustimia, joilla teknologiaa voidaan parantaa ja alentaa kustannuksia myös jatkossa; Liikenne: tehokkuus ensin, uusiutuvat polttoaineet toisena 52. toteaa, että liikenneala luo voimakasta riippuvuutta öljyn tuonnista erittäin epävakaisin hinnoin sekä aiheuttaa ilman saastumisen vuoksi merkittäviä terveysongelmia ja on nopeimmin kasvavien hiilidioksidipäästöjen aiheuttaja; 53. panee merkille, että liikennealan rakennetoimilla, kuten paremmalla kaupunki- ja aluesuunnittelulla, siirtymisellä ympäristöystävällisempiin liikennemuotoihin tavara- ja matkustajaliikenteessä sekä ajoneuvojen ja lentokoneiden hyötysuhdevaatimusten asteittaisella tiukentamisella saavutettava lisätehokkuus on välttämätöntä ja täydentää uusiutuvien polttoaineiden strategioita; 54. kehottaa komissiota käyttämään komission Yhteisen tutkimuskeskuksen Concawe- tutkimuksessaan kehittämää polttoaineiden ympäristövaikutusten, niin kutsuttujen well-to-wheel-energiaketjujen, analyysiä ennen, kun se aloittaa huomattavia EU:n toimenpiteitä alalla; 55. pyytää jäsenvaltioita huolehtimaan biopolttoaineita koskevassa direktiivissä asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta ja soveltamaan energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27. lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY [5] mukaisia verokannustimia; katsoo, että biopolttoaineiden käytön edistäminen luo uusia mahdollisuuksia maaseudun kestävään kehittämiseen ja avaa uusia näkymiä innovoiville maataloustuotteille; toivoo, että etanolin ja tavanomaisten polttoaineiden yhdistämisen teknisiä yksityiskohtia koskevan arvioinnin tulokset ovat tyydyttäviä ja että bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13. lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY [6] liitteitä voidaan muuttaa mahdollisimman pian; 56. pyytää komissiota velvoittamaan biomassaa koskevassa toimintaohjelmassaan polttoaineyhtiöt lisäämään asteittain biomassaan perustuvien polttoaineiden osuutta myynnistään; 57. korostaa, että etanolin käyttö polttoaineena edistää osaltaan EU:n maaseutualueiden elvyttämistä ja maatalouden raaka-aineiden arvouttamista; katsoo, että etanolin polttoaineena käytön ja polttoainetuotannon edistäminen saattaisi äskettäiset uudistukset ja tukien karsimiset (yhteinen maatalouspolitiikka, YMP, sokeri) huomioon ottaen tarjota maatalouteen uusia mahdollisuuksia; 58. kehottaa komissiota uuden ja kehitteillä olevan tekniikan avulla käyttämään bioenergiaa ja biopolttoaineita kestävän maa- ja metsätalouden yhteydessä YMP:n ja EU:n jätestrategian puitteissa; Biomassa – uusiutuvien energialähteiden uinuva jättiläinen 59. katsoo, että biomassan käyttö tuottaa lukuisia etuja perinteisiin energialähteisiin ja eräisiin muihin uusiutuviin energialähteisiin nähden, kuten suhteellisen alhaiset kustannukset, vähäisempi riippuvuus lyhyen aikavälin säänvaihteluista, paikallisten taloudellisten rakenteiden tukeminen sekä vaihtoehtoisten tulonlähteiden tarjoaminen maanviljelijöille; 60. pitää sen vuoksi valitettavana, ettei biomassan suomia valtavia mahdollisuuksia uusiutuvana energialähteenä ole hyödynnetty siinä määrin kuin se olisi teknisesti mahdollista hyväksyttävin kustannuksin, ja pitää sen vuoksi myönteisenä, että komissio on ilmoittanut esittävänsä biomassaa koskevan toimintasuunnitelman, ja kannustaa komissiota laatimaan kunnianhimoisen asiakirjan, jossa on konkreettisia ja oikeudellisesti sitovia ehdotuksia; 61. korostaa, että biomassan edut tulevat sähköntuotannossa esiin erityisesti, kun laitosten rakenne mahdollistaa sähkövirran, lämmön ja jäähdytysenergian yhtäläisen hyödyntämisen; 62. pyytää komissiota ja jäsenvaltioita käyttämään rakenne- ja koheesiorahastojen varoja biomassan käytön edistämiseen; 63. pyytää komissiota ja jäsenvaltioita hyödyntämään yhteisen maatalouspolitiikan toisen pilarin (maaseudun kehittäminen) suomia valtavia mahdollisuuksia biomassan kestävän käytön edistämiseen; 64. pyytää komissiota sisällyttämään biomassan tehokkaan käytön seitsemänteen tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelmaan kuuluvien erityisohjelmien painopistealueisiin; 65. korostaa biomassan ja fossiilisten polttoaineiden (esim. hiilen) yhteispolttamisesta koituvaa valtavaa potentiaalia, jolloin uusiutuvien energialähteiden osuutta voidaan lisätä lyhyellä aikavälillä kustannustehokkaasti, kun taas pitkällä aikavälillä on rakennettava laitoksia, joiden toiminta perustuu pelkästään biomassaan; 66. kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että niiden kansallinen veropolitiikka ei estä biomassan tuotannon kehittämistä; 67. kannustaa jäsenvaltioita tarkastelemaan verotusjärjestelmiään, poistamaan biomassan käyttäjiä koskevan turhan verokuormituksen ja harkitsemaan verohuojennusten käyttöä tehokkaana kannustimena; 68. pitää tervetulleena komission aloitetta biomassaa koskevaksi toimintasuunnitelmaksi; kehottaa komissiota aiheen monimutkaisuuden ja kiistanalaisuuden vuoksi kuitenkin kuulemaan laajalti yleisöä ja eturyhmiä, jotta voidaan laatia tasapainoinen ja kunnianhimoinen toimintasuunnitelma tulevaisuutta varten; 69. katsoo, että kun pyritään suosimaan biomassan laajempaa käyttöä uusiutuvan energian tuotannossa kestävien tuotantotapojen mukaisesti, tämä ei saa vapauttaa EU:ta jatkamasta parempaa energiatehokkuutta (energiatalous polttoaineiden, lämmityksen, sähköntuotannon ym. alalla) koskevaa tutkimustaan, jolla voidaan vähentää maanviljelijöiden kustannuksia; 70. vaatii, että geneettisesti muunneltujen organismien tuotantoa ja käyttöä elintarvikkeiden alalla koskevia sääntöjä rinnakkaiskäytöstä ja merkinnöistä sovelletaan myös uusiutuvien energialähteiden alalla; 71. tunnustaa YMP:n myötävaikutuksen uusiutuvan energian tuotantoon biomassan ja biopolttoaineiden avulla ja kehottaa kannustamaan niiden kehityksen ja käytön jatkamista; pitää välttämättömänä parantaa mahdollisuuksia siihen, että investointihankkeita yhteisrahoitetaan maaseudun kehittämisrahaston ja muiden rakennerahastojen kautta, jotta varmistetaan uusiutuvien energialähteiden tasapainoinen ja järkevä kehittäminen ja käyttö sillä edellytyksellä, että tämän käytön energia- ja ympäristötaseet osoittautuvat positiivisiksi ja että siinä noudatetaan kestäviä tuotantotapoja; 72. vaatii, että tukea olisi annettava ensisijassa maa- ja metsätalouden tuotteiden, toisarvoisilla alueilla viljeltävien kasvien, aidanleikkuujätteiden ja metsäteollisuuden sivutuotteiden (jätepuu) käytölle energian tuotantoon, jotta voidaan mahdollisimman hyvin välttää kilpailu välttämättömän elintarviketuotannon kanssa; 73. tunnustaa, että uusiutuvista energialähteistä peräisin olevan energiatuotannon avulla on mahdollista samanaikaisesti ja tehokkaasti monipuolistaa ja varmistaa maataloustulot, luoda työpaikkoja, suojella luontoa ja tuottaa puhdasta energiaa; huomauttaa kuitenkin, että elintarvikkeiden saannin turvaaminen on asetettava energian tuotannon edelle; edellyttää siksi toimenpiteitä, joilla estetään se, että energian tuotanto syrjäyttää elintarvikkeiden tuotannon hyviltä viljelyalueilta ja että elintarvikkeiden tuonti EU:hun entisestään lisääntyy; 74. tunnustaa metsäalan hyödyntämättömäksi lähteeksi, jolla voi olla keskeinen asema paitsi biomassamarkkinoiden kehittämisessä ja laajentamisessa myös energialähteen tuomisessa lähemmäs kuluttajaa; Innovointi: paremman koordinaation merkitys unionin, kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason välillä 75. väittää, että johdonmukainen Euroopan unionin uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta koskeva strategia on toteutettavissa vain, jos kaikki keskeiset toimijat tekevät tiiviimpää yhteistyötä; korostaa erityisesti alue- ja paikallistason merkitystä kyseisessä strategiassa; 76. vaatii uutta Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmaa vuosien 2007—2013 rahoitusnäkymiin huomattavasti lisätyllä rahoituksella parhaisiin käytäntöihin liittyvän verkottumisen vahvistamiseksi ja 100-prosenttisesti uusiutuviin energialähteisiin perustuvien yhteisöjen kannustamiseksi; 77. tukee komission näkemystä, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden tukemisen olisi tulevaisuudessa oltava keskeinen osa Euroopan rakennepolitiikkaa, ja huomauttaa, että tämä avaa etenkin uusissa jäsenvaltioissa uusia mahdollisuuksia vahvistaa pieniä ja keskisuuria teollisuusyrityksiä; Tutkimus ja kehitys: painopistealueena uusiutuvat energialähteet ja energiatehokkuus 78. katsoo, että aurinkovoiman ohella uusia potentiaalisia uusiutuvien energialähteiden käyttöön perustuvia sähköntuotantolähteitä voisivat olla merestä peräisin olevat energiamuodot, kuten merivirrat, aallot, vuorovesi- ja osmoosienergia, ja että EU:n olisi investoitava tuntuvasti näiden ilmiöiden tarkasteluun tutkimus- ja kehittämistoiminnassaan; 79. pitää myönteisenä EU:n johtavaa asemaa maailmassa uusiutuviin energialähteisiin perustuvissa tekniikoissa; 80. toteaa, että energia-alalla kaikki epäkypsät energiatekniikat tarvitsevat jonkin verran tukea kehityksen alkuvuosina, ja korostaa kansainvälisen energia-alan järjestön (International Energy Agency) todenneen, että vuosien 1974 ja 2001 välillä vain 8,2 prosenttia OECD-maiden kaikista energiaan liittyvistä tutkimus- ja kehitysvaroista kohdennettiin uusiutuviin energialähteisiin; 81. vaatii, että tulevassa seitsemännessä tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelman erityisohjelmissa energialähteille ja energiatehokkuudelle varataan huomattavat määrärahat, koska uusiutuvat energialähteet tarjoavat lukuisia etuja ilmastonmuutokseen, energiariippumattomuuteen ja energiatoimitusten varmuuteen nähden; 82. painottaa, että seitsemännessä puiteohjelmassa on lisättävä rahoitusta uusiutuville energialähteille ja energiatehokkuuteen; korostaa, että on kurottava umpeen uusiutuvia energialähteitä koskevan teknologian esittelytoiminnan, levittämisen ja markkinoinnin välillä oleva kuilu; painottaa, että huomio on kohdistettava merellä sijaitsevien tuulipuistojen tutkimukseen; 83. edellyttää yhteisön merkittävimpien rahoitusvälineiden – etenkin rakenne- ja koheesiorahastojen, yhteisön kansainvälisistä yhteistyöohjelmista ja erityisesti Euroopan naapuruus- ja kumppanuusinstrumentin – käyttämistä mittaviin investointeihin, joilla tuetaan uusiutuvia energialähteitä ja energiansäästötapoja koskevan uuden tekniikan ja parhaan suorituskyvyn kehittämistä; 84. kehottaa Euroopan investointipankkia (EIP) ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankkia (EJKP) asettamaan energia-alan lainasalkkujensa yhteydessä uusiutuvien energialähteiden osuutta koskevia kasvavia tavoitteita ja asettamaan kasvihuonekaasupäästöjen ehkäisemisen yhdeksi välttämättömäksi tuettavien hankkeiden valintakriteeriksi; 85. katsoo, että olisi luotava teknologiayhteisöjä aurinkosähkön tuotannon, tuulivoiman ja biomassan alalla sekä uusiutuvien energiamuotojen yhdistämiseksi rakennusalan kanssa, uusiutuviin energialähteisiin perustuva sähkön ja lämmön yhteistuotanto sekä kaukolämpö ja jäähdytysenergia mukaan lukien; 86. kannustaa jäsenvaltioita investoimaan uusiutuvia energialähteitä koskevaan koulutukseen, jotta voidaan varmistaa, että sekä alan toimijat että suuri yleisö ovat paremmin informoituja niistä; 87. katsoo, että tutkimusta tarvitaan kiireellisesti, etenkin aloilla, jotka koskevat ennusteita ja herkistä lähteistä, kuten tuuli ja aurinko, tuotetun energian tilapäistä varastointia; 88. vaatii nykyisten tiedonvaihtojärjestelmien laajentamista ja avointen tietokantojen parantamista siten, että luotaisiin monenvälistä yhteistyötä ympäristötutkimuksen ja -suunnittelun alalla; Vientistrategia, kehityspolitiikka 89. vaatii EU:ta vastaamaan osaltaan vähiten kehittyneiden maiden ja voimakkaasti kehittyvien talouksien avustamisesta sovellettujen uusiutuviin energialähteisiin perustuvien tekniikoiden kehittämisessä, edistämisessä ja rahoittamisessa; 90. kehottaa EU:ta pitämään kiinni kansainvälisestä johtoasemastaan ja Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksessa 26. elokuuta— 4. syyskuuta 2002 antamistaan sitoumuksista sekä käyttämään vaikutusvaltaansa lujittaakseen uusiutuvien energialähteiden tehokkaan hyödyntämisen politiikkaa asian kannalta merkityksellisissä kansainvälisissä elimissä; 91. korostaa uusiutuvien energialähteiden merkitystä kehitysyhteistyön sekä Euroopan ja Välimeren alueen välisen kumppanuuden yhteydessä; 92. kehottaa komissiota tarjoamaan enemmän tukea aurinkovoimalaitostekniikan käytölle eteläisen ja itäisen Välimeren alueella; 93. katsoo, että Pohjois-Afrikan mailla ja Välimeren alueella on valtavat yhteistyömahdollisuudet aurinko-, maalämpö- ja tuulienergian talteen ottamiseen, alueittensa edelleen kehittämiseen sekä tekniikan hankkimiseen EU:n markkinoilta ja vastaavasti sähkön tuomiseen kyseisille markkinoille; 94. kehottaa EU:ta auttamaan uusiutuvien energiamuotojen käytön edistämisessä kehitysmaissa köyhyyden lievittämiseksi, konfliktien estämiseksi ja kestävän kehityksen mukaisesti; 95. kehottaa komissiota ja neuvostoa pitämään kestävän energiantarjonnan edistämistä prioriteettina kehitysavussa ja erityisesti köyhyyden poistamiseen tähtäävissä strategioissa ja kehottaa johtavia rahoituslaitoksia, kuten EIP:a, EJKP:a, Maailmanpankkia ja kansallisia luottolaitoksia antamaan prioriteettiaseman uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen tehtäville investoinneille, jotta rohkaistaisiin ja edesautettaisiin kehitystä tähän suuntaan; EU:n toimielimet uusiutuvien energianlähteiden lippulaivoina 96. pyytää EU:n toimielimiä olemaan Euroopan kansalaisille positiivinen ja näkyvä esimerkki käyttämällä uusiutuvia energiavaroja omissa rakennuksissaan ja kuljetuskeinoissaan; 97. kehottaa parlamentin puhemiehistöä sitoutumaan pitkällä aikavälillä uusiutuvien energialähteiden vaiheittaiseen käyttöönottoon parlamentin sähkö-, lämmitys-, jäähdytys- ja kuljetustarpeissa sekä yhdistämään nämä ponnistelut toimiin energiatehokkuuden lisäämiseksi parlamentin toiminnassa; * * * 98. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. [1] EYVL L 283, 27.10.2001, s. 33. [2] EUVL L 123, 17.5.2003, s. 42. [3] EUVL C 103 E, 29.4.2004, s. 838. [4] EYVL L 1, 4.1.2003, s. 65. [5] EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51, direktiivi viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100). [6] EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1). --------------------------------------------------