FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 8.4.2009 
SEK(2009) 454 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
 
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTO LLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
 
Vesiviljelyn kestävän tu levaisuuden turvaaminen 
 
Uutta pontta yhteisön vesiviljelyalan ke stävää kehittämistä koske valle strategialle 
 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
  
{KOM(2009) 162 lopullinen} 
{SEK(2009) 453} 
FI 2   FI TIIVISTELMÄ  
Euroopan komissio esitteli vuonna 2002 tiedona nnon nimeltä ”Yhteisön vesiviljelyalan 
kestävää kehittämistä koskeva strategia”1, jossa vesiviljelyala nostettiin ensimmäistä kertaa 
yhteisön tasolla etusijalle. Vuonna 2007 kom ission MARE-pääosasto (entinen FISH-
pääosasto) kartoitti alalla siihen mennessä saav utettua edistystä. Kyseis en arvioinnin pohjalta 
ja ottaen huomioon, että yhtä vuonna 2002 aset etuista työpaikkoihin ja tuotannon kasvuun 
liittyvistä päätavoitteista ei ollut saavutettu, komissio käynnisti kaikkien sidosryhmien kanssa 
laajan kuulemisen ja keskustelun Euroopan ve siviljelyn mahdollisuuksista ja haasteista. 
Kuulemisen ja arvioinnin aikana kartoitettiin joukko aihe ita, joita esitellään  tässä asiakirjassa. 
Vuoden 2002 tavoitteet, jotka liitty vät turvallisten vesiviljelyt uotteiden tarjontaan, samalla 
kun varmistetaan eläinten terveys ja hyvinvointi se kä vesiviljelyn sääntel y, on yleisesti ottaen 
saavutettu. Yleisenä ongelmana on kuitenki n EU:n vesiviljelytuotannon taantuminen 
vuosituhannen alusta alkaen, vaikka tämä al a on maailmanlaajuisella tasolla jatkanut 
kasvuaan. EU:n vesiviljelyalalla on lukuisia va hvuuksia, ja se on teknologisen innovoinnin ja 
tutkimuksen kärjessä, mutta siihen liittyy myös monia ongelmia. Mainituista ongelmista 
suurimmat liittyvät EU:n vesiviljelyn yleisiin  talousnäkymiin, erityi sesti kilpailuun tuonnin 
kanssa, EU:n vesiviljelyalan rakenteeseen ja te ollisiin ominaispiirtei siin. Nämä yhdistyvät 
vielä EU:n vesiviljelyn haasteis iin, jotka liittyvät ympäristöns uojelua koskeviin vaatimuksiin, 
tarpeeseen ratkaista rajoitett uun tilaan ja vesille pääsyä koskevaan kilpailuun liittyvät 
ongelmat sekä eläinten terveyden ja hyvinvoinni n korkean tason takaamiseen. Kuulemisessa 
tuli esiin tällä uudella eläinjalostusalalla toteutettavan tarvesuunt autuneen tutkimuksen 
merkitys, mutta siinä korostet tiin myös muita ongelmia, joit a ovat esimerkiksi riittämätön 
tietoisuus vesiviljelystä ja tästä seuraavat vaikutukset vesiviljelyn imagoon, viestinnän ja 
sidosryhmien osallistumisen kautta tote utettavan paremman hallinnoinnin tarve sekä 
tasavertaisten toimintaedellytysten vahvistamisen ja hallinnollisen taakan keventämisen tarve. 
Kuulemisessa esille tulleiden ongelmien ratkai semiseksi tarkasteltiin kolmea vaihtoehtoa. 
Näistä ensimmäinen oli nykytilanteen säilyttämisv aihtoehto, mikä tarkoittaisi, ettei toteuteta 
mitään erityisaloitteita vaan toimitaan vuonna 2002 laaditun strategian asettamissa rajoissa. 
Tämä vaihtoehto tarkoittaisi myös ”business as  usual” -lähestymistavan omaksumista silloin, 
kun kehitetään monia eri aloja,  joilla voi olla vaikutusta  vesiviljelyyn, ja vuonna 2002 
vahvistetun, vielä saavuttamattoman työpai kkojen luomistavoitteen noudattamista.  
Toinen vaihtoehto oli harkita vuonna 2002 tote utetun kaltaisen aloitteen toistamista ja 
ehdottaa uudistettua strategiaa EU:n vesivilj elyalan kestäväksi kehittämiseksi. Tämä 
edellyttäisi poliittista ohjausta tarjoavan tiedonannon laat imista, strategisten tavoitteiden 
määrittelyä ja erinäisillä poli tiikan lohkoilla toteutettavia mahdollisia jatkotoimia koskevien 
ehdotusten antamista. Tämän vaihtoehdon osana harkittiin useita eri mahdollisuuksia, joita 
ovat esimerkiksi tiettyjen vuonna 2002 määriteltyj en strategisten tavoitteiden pitäminen 
ennallaan tai tarkistaminen, sekä kaikkia sidosryhmiä koskevien toimien määrittely tai ainoastaan viranomaisten vastuulle kuuluvien  toimien määrittely. Arvioinnin aikana 
tarkasteltiin mahdollisuutta liittää tähän poliittiseen tie donantoon ehdotuksia yhteisön 
rahoitusvälineeseen (Euroopan kalatalousrahast oon) tehtävistä erity isistä vesiviljelyä 
tukevista muutoksista, jotka toim isivat kannustimina strategian eräiden osien vahvistamiselle. 
                                                
 
1 KOM(2002) 511 lopullinen. 
FI 3   FI Tätä muunnelmaa ei hyväksytty suhteellisuut een ja aikatauluun liittyvistä syistä ja 
lähitulevaisuudessa laadittav ien muiden arviointien vuoks i (kalatalouden ohjauksen 
rahoitusvälineen jälkiarviointi , jonka on määrä alkaa vuonna 2009).2 
Viimeinen tarkastelluista vaihtoehdoista koski lähestymistavan perusteellista muuttamista 
siten, että luotaisiin perusta kattavalle ”EU:n yhteiselle vesiv iljelypolitiikalle” vahvistamalla 
monitahoinen lainsäädäntökehys, joka sijoittuisi j onnekin yhteisen kalastuspolitiikan (joka 
kattaisi ainoastaan kalastukseen liittyvät kysymykset) ja yhteisen maatalouspolitiikan 
välimaastoon. Tämä edellyttäisi myös tuotantota voitteiden vahvistamista EU:n tasolla. Tämä 
viimeinen vaihtoehto hylättiin melko nopeasti, koska se ol isi monilta osin 
toissijaisuusperiaatteen vastainen. 
Alan todellinen kehitys ei voi olla pelkästään  julkisen vallan käyttäjien sanelemaa, vaikka 
viranomaisilla onkin merkittävä rooli niiden ede llytysten ja puitteiden luomisessa, joissa ala 
voi – tai ei voi – kehittyä. Analyysissä päädyttiin siihe n, että kyseisten ongelmien 
ratkaiseminen riippuu EU:n viranomaisten r oolista, kansallisen ja  alueellisen tason 
viranomaiset mukaan luettuina, sillä ne ovat edelleen vastuussa monista tekijöistä, joilla on suuri vaikutus vesiviljelyn kehittymiseen (esi m. lupien myöntäminen ja aluesuunnittelu). 
Koska lukuisilla EU:n politii koilla on vaikutusta vesivilj elyn kehitykseen, yhteiseen 
näkemykseen perustuva yhteensovitettu lähe stymistapa katsottiin asianmukaiseksi. 
Arvioinnissa korostett iin kuitenkin ennen kaikkea sitä, että  EU:n vesiviljelylle on tärkeää 
antaa uutta pontta. Tämän pitäis i tapahtua siten, että komi ssio laatii poliitt isen tiedonannon, 
jolla päivitetään vuoden 2002 strategiaa ja mukautetaan se uus iin olosuhteisiin, tarkistetaan 
joitakin sen strategisista tavoitteista (pai nottamalla aiempaa ene mmän kilpailukykyä ja 
parannettua hallinnointia) sekä luod aan alan tueksi EU:n puitteet. 
Tavoitteena on näin ollen antaa yhteisön vesiv iljelyalan kestävää kehittämistä koskevalle 
strategialle uutta pontta  tarkastelemalla roolia, joka viranomaisilla voi olla asianmukaisten 
rakenteiden luomisessa vesiviljelyn kestävälle kehitykselle Euroopassa ja alan potentiaalin 
täysipainoisen hyödyntämisen tiellä olevien lukuist en esteiden poistami sessa. Strategiasta 
saadaan kuitenkin täysimääräistä hyötyä vain, jos jäsenvaltiot vahvista vat sen ja muuntavat 
sen alueellisen ja paikallisella tason konkreettiseksi toiminnaksi.  
                                                
 
2 Tämä ei kuitenkaan rajoita tulevaisuudessa mahdollisesti tehtävää päätöstä tarkastella uudelleen 
kyseiseen EU:n liiketoimintaan nykyisen rahoituskriisin vuoksi myönnettävää rahoitustukea ottaen 
huomioon joulukuussa 2008 pidetyssä EU:n huippukokouksessa käyty keskustelu.