A4-0130/98

Päätöslauselma Euroopan rahapoliittisen instituutin lähentymiskertomuksesta (C4-0201/98) ja komission asiakirjasta «EURO 1999 - 25. maaliskuuta 1998 - Talouksien lähentymisen arviointi ja talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymistä koskeva suositus» (KOM(98)1999 - C4-0200/98)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon, että Madridin Eurooppa-neuvosto esitteli 15. ja 16. joulukuuta 1995 yhtenäisvaluutan käyttöönoton sekä rahaliiton kolmannen vaiheen valmistelujen aikataulun,

- ottaa huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lähentymisraportin (C4-0201/98),

- ottaa huomioon komission asiakirjan «EURO 1999 - 25. maaliskuuta 1998 - Talouksien lähentymisen arviointi ja talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymistä koskeva suositus» (KOM(98)1999 - C4-0200/98),

- ottaa huomioon 2. huhtikuuta 1998 antamansa päätöslauselman demokraattisesta vastuusta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 9.)),

- ottaa huomioon, että samanaikaisesti komissio antoi suosituksen yhtenäisvaluutan käyttöönotosta yhdessätoista jäsenvaltiossa 1. tammikuuta 1999,

- ottaa huomioon, että kaksi jäsenvaltiota, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta, ovat ilmoittaneet, että ne käyttävät oikeuttaan jäädä aluksi yhtenäisvaluutan ulkopuolelle,

- ottaa huomioon, että Kreikka on saavuttanut viime vuosina huomattavaa edistystä lähentymisessä, mutta se ei vielä täytä Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa esitettyjä vakausperusteita ja että tämän vuoksi Kreikan hallitus on ilmoittanut, että maa osallistuu talous- ja rahaliittoon vasta myöhemmin,

- ottaa huomioon, että Ruotsi ei tällä hetkellä täytä vielä kaikkia talous- ja rahaliittoon osallistumisen ehtoja; puutteita on vielä etenkin keskuspankin riippumattomuudessa; Ruotsin hallitus on ilmoittanut, että maa ei osallistu rahaliittoon 1. tammikuuta 1999, vaikka se ei olekaan neuvotellut oikeudesta jättäytyä ulkopuolelle,

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon (A4-0130/98);

Hintojen vakaussekä katsoo, että

1. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen soveltamisesta seuraa, että rahaliittoon voivat liittyä vain sellaiset maat, joiden inflaatioprosentti on korkeintaan 2,7;

2. Esitettyjen kertomusten mukaan osallistuvien 11 jäsenvaltion inflaatioprosentti on alle 2, mitä pidetään yleisesti hintojen vakauden merkkinä;

Pitkäaikaiset korot

3. Pitkäaikaiset korot ovat voimakkaasti lähentyneet toisiaan ja ovat tällä hetkellä historiallisen alhaisella tasolla; osallistuvat 11 jäsenvaltiota ovat selvästi 7,8 prosentin viitearvon alapuolella; tämä merkitsee sitä, että markkinat ovat vakuuttuneita nykyisen vakauskehityksen kestävyydestä;

Osallistuminen valuuttakurssimekanismiin

4. Valuuttakurssimekanismiin vähintään kahden vuoden ajan osallistuneista maista yksikään ei ole tämän ajan kuluessa devalvoinut valuuttaansa muihin jäsenvaltioihin nähden; sama koskee molempia niitä maita, jotka ovat 1. tammikuuta 1999 mennessä kuuluneet valuuttakurssimekanismiin kahden vuoden ajan;

Rahapoliittiset arviointiperusteet

5. Osallistuvat 11 jäsenvaltiota ovat saavuttaneet suurta edistystä hintojen vakaudessa; tämä merkitsee sitä, että ne täyttävät 1. tammikuuta 1999 mennessä Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa esitetyt rahapoliittiset arviointiperusteet ja että euron arvon vakaus on sen käyttöönoton yhteydessä turvattu;

Julkistalouden tilanne

6. Euron vakauden varmistaminen pitkällä aikavälillä edellyttää perustamissopimuksen mukaan julkistalouden kestävää rahoitustilannetta;

Budjettialijäämä

7. Komission ja Euroopan rahapoliittisen instituutin tulosten mukaan minkään 11 osallistuvan jäsenvaltion budjettialijäämä ei ole yli 3 %; voidaan siis todeta, että budjettialijäämät ovat viime vuosina vähentyneet tuntuvasti ja että kaikki 11 jäsenvaltiota täyttävät tämän Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa esitetyn vaatimuksen;

Kokonaisvelka

8. On arvioitava, tapahtuuko siirtyminen kohti 60 prosentin viitearvoa kaikissa ehdokasvaltioissa riittävän nopeasti tai mahdollistaako kyseisen valtion talous- ja budjettitilanteen kokonaisarviointi mahdollisesti myönteisen päätöksen;

9. Komissio on päätösehdotuksessaan vastannut tähän kysymykseen myönteisesti; se on todennut, että missään ehdokasvaltiossa ei vallitse liiallista alijäämää;

10. Euroopan rahapoliittisen instituutin mukaan kokonaisvelkaantumisen kehitys on kahdessa valtiossa kuitenkin edelleen huolestuttavaa; siksi Euroopan parlamentti edellyttää asianomaisilta hallituksilta konkreettisia sitoumuksia vakiinnuttamisprosessin jatkamiseksi;

11. Euroopan parlamentti vaatii lisäksi rahaliiton kaikilta osallistujilta vakaus- ja kasvusopimuksen tiukkaa noudattamista;

12. On kuitenkin otettava huomioon, että molemmissa mainituista maista on korkea säästöjen taso, ja niiden ulkomaisen nettovelan suhteen tilanne on tasapainossa tai parantumassa;

13. Tyydyttävämmän taloudellisen tasapainon saavuttamiseksi kokonaisarvioinnissa tulisi lisäksi ottaa huomioon myös yritysten ja kotitalouksien velkaantuminen;

14. Tällaista politiikkaa ei saa soveltaa vain kirjanpidollisena harjoituksena, vaan sen on ennemminkin edistettävä julkisen talouden kestävyyttä vakaus- ja kasvusopimuksen yhteydessä; samoin on noudatettava verotuksellista kuria toteuttamalla kaikki tarvittavat uudistukset riittävän liikkumavaran takaamiseksi kasvuvaatimuksia varten, kun otetaan huomioon, että tavoitteena on velan (jonka pitäisi laskea) ja bruttokansantuotteen (jonka pitäisi nousta) välisen suhteen pienentäminen;

15. Viime vuosien kehityksen, velkarakenteen, säästöosuuksien ja vuotta 1998 koskevien talousarvioiden valossa sekä jäsenvaltioiden esittämien keskipitkän aikavälin lähentymisohjelmien pohjalta Euroopan parlamentti päätyy kokonaisuutena myönteiseen tulokseen;

Keskuspankkien riippumattomuus

16. Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa määrätyn Euroopan keskuspankkijärjestelmän riippumattomuuden saavuttaminen edellyttää, että myös jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit ovat riippumattomia;

17. Vaikka tarvittavat lainsäädäntömenettelyt on käynnistetty kaikissa valtioissa, tämä prosessi ei vielä ole päättynyt; sopimuksen mukaan nämä lainsäädäntömenettelyt on saatettava päätökseen viimeistään 1. päivään heinäkuuta 1998 mennessä;

Sopimuksessa esitetyt yleiset taloudelliset indikaattorit

18. Markkinoiden yhdentymisen osalta voidaan todeta, että viime vuosina on onnistuttu saavuttamaan merkittäviä edistysaskeleita; puutteita on kuitenkin edelleen runsaasti; 21:tä prosenttia tarvittavista toimenpiteistä ei vielä ole pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltiossa; siksi yhtenäisiä sisämarkkinoita on «toimintasuunnitelman» pohjalta kehitettävä kohti todellisia eurooppalaisia kotimarkkinoita, mikä hyödyttää erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä;

19. Yhdentoista osallistuvan valtion vaihtotaseet olivat viime vuonna keskimäärin ylijäämäisiä; kahdeksan valtion tase oli ylijäämäinen ja kolmen valtion lievästi alijäämäinen, joten tältä osin ei ole odotettavissa jännitteitä;

20. Bruttokansantuotteesta laskettuna prosenttiosuutena suuri osa tavaroilla käydystä ulkomaankaupasta on tähän asti kuulunut valuuttakurssivaihtelujen piiriin; yhtenäisvaluutan käyttöönotto pienentää tätä osuutta huomattavasti; tämä nostaa suunnitteluvarmuutta ja on erityisen merkittävää pienten ja keskisuurten yritysten kannalta;

21. Kuluttajahintojen ohella myös hinta- ja kustannusindeksien nykyinen kehitys, esimerkiksi valmistuskustannukset, tukkuhinnat ja erityisesti yksikkötyökustannukset, on myönteistä; nämä ovat lisäosoituksia kestävästä hintavakaudesta;

Työllisyys

22. Vaikka työllisyys ei ole Euroopan unionista tehdyn sopimuksen muodollinen kriteeri, se on suurin haaste, joka Eurooppaan tällä hetkellä kohdistuu; se on siksi otettava huomioon jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen kokonaisarvioinnin yhteydessä;

23. Useimmissa osallistuvista 11 valtiosta vallitsevaa suurta työttömyyttä on ponnekkaasti vähennettävä, koska se voi merkittävällä tavalla uhata Euroopan unionin yhteenkuuluvuutta sekä talous- ja rahaliiton keskeisiä tavoitteita;

24. Valuuttapolitiikkaa - sen pyrkiessä täyttämään tehtävänsä hintojen vakauden turvaajana - on tuettava vastaavilla budjettitoimenpiteillä, palkkakehityksellä ja tehokkailla markkinoilla; tällöin rahapoliittiset edellytykset, mukaan luettuna valuuttakurssit ja pitkäaikaiset korot, voivat vaikuttaa myönteisesti talouden kasvuun, investointeihin ja työllisyyteen;

25. Työllisyyspolitiikassa on erityisen tärkeää työllisyyteen liittyvän liikkuvuuden ja mukautumiskyvyn huomattava parantaminen; työttömyyden vähentämisessä on investoinneilla saatavaa kasvua tuettava vahvistettuun koulutusjärjestelmään perustuvan elinikäisen koulutuksen, rakenteellisten työllistämistoimien sekä asiaa edistävien verotus/tukijärjestelmien avulla;

26. Työvoiman liikkuvuuden parantamiseksi työeläkejärjestelmien on oltava joustavia ja siirrettäviä; tämä mahdollistetaan etenkin rajoittamalla kahteen vuoteen aika, jonka kuluttua työntekijä saavuttaa oikeutensa;

27. Talouselämän ja työmarkkinaosapuolten välinen eurooppalainen keskustelu yhteisön toimielinten ja yhteisön kuulemismenettelyn puitteissa, on välttämätön, jotta yhteisön taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöpoliittiset tavoitteet voitaisiin määrittää ja toteuttaa entistä paremmin;

28. Neuvoston on seurattava johdonmukaisesti Luxemburgin ylimääräisessä huippukokouksessa tehtyjä sitoumuksia ja edistettävä toimia, joilla hahmotetaan Euroopan lähitulevaisuuden työllisyyspolitiikkaa;

29. On korostettava vakautta ja kestävää kasvua edistävien politiikkojen yhdistelmän (policy mix) tärkeyttä, johon sisältyy toisaalta jatkuvaan, ei-inflatoriseen kasvu- ja työllisyyskehitykseen vaikuttava terve makrotalouspolitiikka ja toisaalta yhä tehokkaampi talous- ja rakennepolitiikkojen yhteensovittaminen, mikä mahdollistaa unionin kasvu- ja työllisyyspotentiaalin hyväksikäytön parhaalla mahdollisella tavalla;

30. Jäsenvaltioiden on tehostettava talouspolitiikan ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan yhteensovittamista ja nopeutettava Eurooppa-neuvoston työllisyyttä käsitelleessä ylimääräisessä huippukokouksessa sovittujen aloitteiden toimeenpanoa sisäisen kysynnän ja investointien vahvistamiseen tarvittavien suotuisten olosuhteiden luomiseksi;

31. On korostettava tasapuolisten kilpailuedellytysten merkitystä varojen myöntämisen yhteydessä ja vaadittava välillisten työvoimakustannusten supistamista palkkahaitarin alhaisimmissa palkkaluokissa, mitä voitaisiin korvata muiden verouudistusten avulla sosiaalietuja leikkaamatta; lisäksi on korostettava aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden merkitystä, millä tarkoitetaan ammattikoulutuksen, uudelleen koulutuksen tai koulutuksen yhdistämistä työharjoitteluun tai oppisopimuskoulutukseen; tämä olisi mahdollista rahoittaa osaksi työttömyyskorvausten aktivoinnin avulla ja paikallisia kumppanuussuhteita kehittämällä;

Eurooppalainen talous- ja rahapolitiikka lähentymisen edistämiseksi

32. Vakaus- ja kasvusopimus on arvokas väline, jolla mahdollistetaan talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen välttämätön budjettikuri; monenvälisen valvonnan politiikan puitteissa erityistä huomiota on kiinnitettävä jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen;

33. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaisesti kukin jäsenvaltio on velvollinen pitämään valuuttakurssipolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana; tämän perusperiaatteen rikkomisella voi olla kielteisiä vaikutuksia muiden jäsenvaltioiden kansantalouksien kannalta;

34. Yhtenäisen rahapolitiikan on otettava huomioon jäsenvaltioiden kansantalouksien erilaiset suhdannekierrot ja sen on oltava valmis selviytymään eri kansantalouksiin mahdollisesti kohdistuvista epäsymmetrisistä vaihteluista, minkä myötä vahvistetun talous- ja rahapoliittisen yhteistyön tärkeys korostuu; vain tällöin voidaan saavuttaa kestävä lähentyminen sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus; tätä varten talouspolitiikan yhteensovittamismenettelyä on parannettava ja vahvistettava;

35. Veropolitiikan alalla on saavutettava tasapaino jäsenvaltioiden verolainsäädännöllisen suvereniteetin sekä verojärjestelmien ja -kantojen vahvemman yhteensovittamisen tarpeen välillä; tällä vältetään kilpailun vääristymät;

36. Tutkimus, kehitys ja innovaatio ovat taloudellisen kehityksen peruspilarit; kansallisia ja yhteisön laajuisia aloitteita, joilla edistetään investointeja inhimilliseen pääomaan, uuteen tekniikkaan ja perusrakenteisiin, on vahvistettava;

37. Euroopan parlamentilla on EU:n ainoana suoraan valittuna toimielimenä muodollinen asema Euroopan keskuspankin vuoropuhelukumppanina; parlamentti aikoo seurata keskuspankin rahapolitiikkaa tarkoin asettamatta sen riippumattomuutta kyseenalaiseksi;

Johtopäätökset

Euroopan parlamentti, jokaI. Pitää tervetulleena Euroopan unionin jäsenvaltioiden huomattavaa lähentymiskehitystä valmistauduttaessa talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen, mikä on johtanut alhaisiin inflaatioprosentteihin, alhaisiin pitkäaikaisiin korkoihin, vähäisiin rahanarvon vaihteluihin sekä julkisten talouksien tuntuvaan vakiintumiseen;

II. Pitää tervetulleena yhtenäisvaluutan käyttöönottoa 11 jäsenvaltiossa, jotka ovat täyttäneet vaadittavat ehdot ja jotka haluavat siirtyä talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen 1. tammikuuta 1999; nämä maat ovat: Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Suomi;

III. Hyväksyy komission suosituksen, jonka mukaan talous- ja rahaliiton kolmas vaihe alkaa 1. tammikuuta 1999, jolloin mukana on 11 asetetut ehdot täyttävää jäsenvaltioita; kehottaa luomaan kaikki ehdot, jotta riippumaton Euroopan keskuspankki voitaisiin perustaa mahdollisimman nopeasti ja jotta sille voitaisiin siirtää rahapoliittinen itsemääräämisoikeus 1. tammikuuta 1999; vaatii myös, että kansallisten keskuspankkien suhteen toteutetaan Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa esitetyt oikeudelliset määräykset;

IV. Pyytää Eurooppa-neuvostoa noudattamaan sitoumuksiaan ja nimittämään Euroopan keskuspankille ainoastaan yhden puheenjohtajaehdokkaan 2. toukokuuta 1998 pidettävässä huippukokouksessaan;

V. Muistuttaa, että Euroopan parlamentilta pyydetään uudestaan lausunto lähentymisehtojen saavuttamisesta, kun muut jäsenvaltiot pyytävät tulevaisuudessa yhtenäisvaluuttaan siirtymistä;

VI. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiehille, talous- ja valtionvarainministerien neuvostolle, komissiolle, Euroopan rahapoliittiselle instituutille sekä jäsenvaltioiden parlamenteille.