Virallinen lehti nro C 325 , 27/10/1997 s. 0026



A4-0278/97 Päätöslauselma kansainvälisen oikeuden, yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuden välisistä suhteista Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon institutionaalisten asioiden valiokunnan 21. ja 22. kesäkuuta 1995 pitämän symposiumin, jossa käsiteltiin yhteisön oikeuden, kansainvälisen oikeuden ja jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuden välisiä suhteita, - ottaa huomioon 19. kesäkuuta 1997 päivätyn luonnoksen Amsterdamin sopimukseksi ((CONF/4001/97)), - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä institutionaalisten asioiden valiokunnan lausunnon (A4-0278/97), A. ottaa huomioon, että Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.4.1986 asiassa 294/83 (Parti écologiste 'LesVerts' vastaan Euroopan parlamentti, Kok. s. 1339, § 23))), jonka on perustuttava selkeään toimivaltuuksien jakoon, B. ottaa huomioon, että jokaisen oikeusyhteisön olennainen tunnusmerkki on laajamittainen ja korkeatasoinen perusoikeuksien oikeudellinen suojelu; 1. Huomauttaa, että Euroopan unionin oikeus muodostaa itsenäisen oikeusjärjestyksen, ja muistuttaa samalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio15.7.1964 asiassa 6/64 (Costavastaan E.N.E.L., Kok. s. 1253)) yhteisön oikeuden etusijasta kansalliseen oikeuteen nähden; 2. Muistuttaa, että vallanjako muodostaa unionin jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuden olennaisen elementin ja että siksi, kun toimivaltaa siirretään jäsenvaltioilta unionille, sen on tapahduttava yhdessä Euroopan parlamentin toimivaltuuksien laajentamisen kanssa, koska parlamentti on suora osoitus Euroopan unionin muodostavien kansojen tahdosta; 3. Muistuttaa, että juuri tämän itsenäisyyden vuoksi mitkään kansalliset säännökset eivät voi sivuuttaa yhteisön oikeutta, ellei sen luonnetta yhteisön oikeutena kiistetä ja ellei yhteisön oikeudellista perustaa itseään kyseenalaisteta ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.7.1964 asiassa 6/64 (Costa vastaan E.N.E.L.); Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.12.1970 asiassa 11/70 Internationale Handelsgesellschaft mbH vastaan Einfuhr- und Vorratsstelle für Getreide- und Futtermittel), Kok. s. 1125)); 4. Muistuttaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yhteisön oikeuden etusija tarkoittaa, että mitään yhteisön oikeuden suhteen vastakkaisia kansallisia lakeja ei voida soveltaa ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.5.1987 asiassa 249/85 (Albako vastaan BALM), Kok. s. 2345, § 14; tuomio 7.2.1991 asiassa C-184/89 (Nimz vastaan Freie und Hansestadt Hamburg), Kok. s. I-297, § 19)); 5. Korostaa, että jokaisella yksittäisellä kansallisella tuomarilla on oikeus ja velvollisuus olla soveltamatta yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa olevia kansallisia lakeja ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 9.3.1978 asiassa 106/77 (Amministrazione delle Finanze dello Stato vastaan Simmenthal, Kok. s. 629, § 21))); 6. Painottaa EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisen ennakkoratkaisumenettelyn suurta merkitystä sille, miten yhteisön oikeus käytännössä todella saa etusijan kansalliseen oikeuteen nähden, ja muistuttaa erityisesti CILFIT-tapauksessa annetusta tuomiosta ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 6.10.1982 asiassa 283/81 (CILFIT ja Lanificio di Gavardo vastaan Ministero della Sanità, Kok. s. 3415))), jonka yhteydessä määriteltiin perusteet kansallisten tuomioistuinten velvollisuudelle saattaa tietyt kysymykset yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistaviksi; 7. Muistuttaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman Foto-Frost- tuomion ((Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22.10.1987 asiassa 314/85 (FotoFrost vastaan Hauptzollamt Lübeck-Ost, Kok. s. 4199, § 15)) mukaan kansallisilla tuomioistuimilla ei ole toimivaltuuksia julistaa yhteisön toimielinten säädöksiä mitättömiksi, ja vahvistaa, että yhteisön oikeuden sitovuutta koskevaa tuomiovaltaa käyttää yksinomaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin; painottaa samalla EY:n perustamissopimuksen 164 - 188 ja 219 artiklasta johtuvaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan päättää lopullisesti yhteisön toimielimille siirrettyjen tehtävien ja valtuuksien laajuudesta; 8. Kiinnittää huomiota EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan 3 kohtaan keinona, jolla varmistetaan yhteisön lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa, ja painottaa, että myös ylimpien kansallisten tuomioistuinten on saatettava yhteisönoikeutta koskevat kysymykset Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistaviksi ja että niiden on noudatettava tehtyjä ennakkoratkaisuja; 9. On huolissaan tietyillä kansallisen lainkäytön aloilla tapahtuneesta kehityksestä, toisin sanoen että harkitaan yhteisön oikeuden vastaista mahdollisuutta yhteisön johdetun oikeuden tarkistamiseen; 10. Panee merkille, että yhteisön oikeuden logiikkaan kuuluu, että lainkäytön osalta vain Euroopan yhteisöjen tuomioistuin voi sitovasti päättää yhteisön oikeuden tulkinnasta ja soveltamisesta; 11. Pitää tervetulleena, että yhteisön oikeuden etusija on epäsuorasti kirjattu Amsterdamin sopimuksen luonnoksen sisältämän, toissijaisuus- ja oikeasuhteisuusperiaatteiden käyttöä koskevan pöytäkirjan 2 kohtaan, joka on määrä liittää EY:n perustamissopimukseen; 12. Vaatii lisäksi yhteisön oikeuden etusijan selkeää kirjaamista itse EY:n perustamissopimukseen; 13. Katsoo, että kun EU:n toimielimille siirretään itsemääräämisoikeuteen vaikuttavaa toimivaltaa, tällaisten siirtojen edellytyksenä on, että EU saa itsenäisen toimivallan, joka ei enää kuulu jäsenvaltioiden yksinomaiseen hallintaan, jotta kansalliset tuomioistuimet eivät voi tarkastaa yhteisön toimielinten oman toimivaltansa puitteissa tekemiä päätöksiä; 14. Vaatii selkeää, EY:n perustamissopimukseen kirjattua ratkaisua kansainvälisen oikeuden ja yhteisön oikeuden välisestä suhteesta siten, että EY rinnastetaan kansallisvaltioihin, mikä merkitsee sitä, että kansainvälistä oikeutta ei sovelleta välittömästi, vaan vasta kun sen soveltamisesta on päätetty EY:n sisäisellä säädöksellä tai kun sen sisältö on sisällytetty yhteisön oikeuteen; 15. Vaatii, että suhteesta kansainväliseen oikeuteen säädetään pitkällä aikavälillä myös toisen ja kolmannen pilarin eli siten koko EU:n osalta ensimmäisen pilarin osalta kehitettäviä ratkaisuja vastaavasti; 16. Kehottaa tekemään sopimukseen Euroopan unionista tarkistuksen, jolla Euroopan unionille annetaan oikeushenkilön asema; 17. Katsoo, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen L artiklan c alakohtaa, sellaisena kuin se Amsterdamin sopimuksen mukaan on määrä sisällyttää sopimustekstiin, on pidettävä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annettuna tehtävänä, jonka mukaan sen tulee taata ja kehittää laaja perusoikeuksien suojelu Euroopan yhteisön toiminta-alueella siten, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tarjoama ihmisoikeuksien suojelun taso on vähintään yhtä hyvä kuin minkä tahansa kansallisen valtiosäännön mukaan ja, sikäli kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on siihen toimivaltuudet, Euroopan unionin toiminta-alueella; 18. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman sekä valiokunnan mietinnön perusteluosan neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden parlamenteille, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle ja kaikille jäsenvaltioiden korkeimman asteen tuomioistuimille.