Neuvoston 31 päivänä heinäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 46/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä



Virallinen lehti nro C 300 , 20/10/2000 s. 0049 - 0062



Neuvoston 31 päivänä heinäkuuta 2000 vahvistama Yhteinen kanta (EY) N:o 46/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/.../EY antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (2000/C 300/05) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Tupakkatuotteiden merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä tiettyjen suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkavalmisteiden kieltämiseksi 13 päivänä marraskuuta 1989 annettua neuvoston direktiiviä 89/622/ETY(5) on muutettu huomattavasti neuvoston direktiivillä 92/41/ETY(6). Koska tätä direktiiviä samoin kuin savukkeista poltettaessa syntyvän tervan suurinta sallittua määrää koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 17 päivänä toukokuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/239/ETY(7) on edelleen muutettava, nämä direktiivit olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen. (2) Tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten välillä on yhä merkittäviä eroja, mikä haittaa sisämarkkinoiden toimintaa. (3) Tällaiset esteet olisi poistettava, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevia sääntöjä olisi lähennettävä. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin jätettävä mahdollisuus asettaa tietyin edellytyksin vaatimuksia, joita ne pitävät tarpeellisina kansalaisten terveyden suojelemisen varmistamiseksi. (4) Perustamissopimuksen 95 artiklan 3 kohdan mukaisesti terveyden ja turvallisuuden suojelun sekä ympäristönsuojelun ja kuluttajansuojan olisi perustuttava suojelun korkeaan tasoon ottaen erityisesti huomioon kaiken tieteelliseen tietoon perustuvan uuden kehityksen. Tupakan erityisen haitalliset vaikutukset huomioon ottaen olisi terveyden suojelu asetettava tässä yhteydessä etusijalle. (5) Direktiivissä 90/239/ETY vahvistetaan savukkeista poltettaessa syntyvän tervan suurimmat sallitut määrät, joita sovelletaan jäsenvaltioissa kaupan pidettäviin savukkeisiin 31 päivästä joulukuuta 1992. Koska terva on karsinogeeni, on savukkeista poltettaessa syntyvän tervan määrää yhä vähennettävä. (6) Direktiivissä 89/622/ETY säädetään kaikkiin tupakkatuotteiden vähittäismyyntipakkauksiin sijoitettavasta yleisestä varoituksesta sekä vain savukkeita koskevista erityisvaroituksista, joita koskeva vaatimus on vuodesta 1992 alkaen ulotettu muihin tupakkatuotteisiin. (7) Hiilimonoksidia koskevien sääntöjen väliset erot ovat omiaan muodostamaan kaupan esteitä ja haittaamaan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Lisäksi on osoitettu, että savukkeita poltettaessa syntyy hiilimonoksidia sellaisia määriä, jotka vaarantavat terveyttä ja voivat lisätä sydänsairauksien ja muiden terveyshaittojen ilmenemistä. (8) Savukkeista poltettaessa syntyvän nikotiinin suurimman sallitun määrän rajoittamista koskevien eri jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten välillä on eroja. Nämä erot ovat omiaan muodostamaan kaupan esteitä ja haittaamaan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Jäsenvaltiot ja johtavat tieteelliset tahot ovat tuoneet esille tätä jo aiempien yhdenmukaistamistoimenpiteiden kohteena olevaa alaa koskevia erityisiä kansanterveysongelmia, joita komissio on tarkastellut. (9) Tällaiset esteet olisi siten poistettava, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi savukkeiden luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen sekä niiden kaupan pitäminen ja valmistus olisi saatettava paitsi tervan myös nikotiinin ja hiilimonoksidin suurinta sallittua määrää koskevien yhteisten sääntöjen alaisiksi. (10) Maailmanlaajuisesti sovellettavat tupakkatuotteiden standardit ovat eräs aihe neuvotteluissa, joita käydään Maailman terveysjärjestön tupakkatuotteiden valvontaa koskevan puiteyleissopimuksen laatimiseksi. (11) Savukkeista poltettaessa syntyvän tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin mittaamisessa olisi viitteenä käytettävä standardeja ISO 4387, ISO 10315 ja ISO 8454, jotka ovat ainoat kansainvälisesti hyväksytyt standardit, samalla kun on selvää, että myöhemmin tehtävän tutkimuksen ja teknisen kehityksen - joita on syytä edistää - ansiosta olisi voitava kehittää ja käyttää savukkeista poltettaessa syntyviä määriä koskevia tarkempia ja luotettavampia mittausmenetelmiä ja kehittää muita tupakkatuotteita koskevia mittausmenetelmiä. (12) Erityiset yhteiskunnallis-taloudelliset ongelmat huomioon ottaen direktiivissä 90/239/ETY on Kreikalle myönnetty poikkeus tervan suurimpien sallittujen määrien täytäntöönpanoa koskeviin aikarajoihin. Tämä poikkeus olisi pidettävä voimassa sille säädetyn ajan. (13) Varoitusten ja poltettaessa syntyvien aineiden määrien merkitsemisessä on edelleen eroja eri jäsenvaltioissa. Tästä johtuu, että kuluttajilla voi yhdessä jäsenvaltiossa olla paremmat tiedot tupakkatuotteiden vaaroista kuin toisessa. Tällaiset erot eivät ole hyväksyttäviä, ja ne ovat omiaan muodostamaan kaupan esteitä ja haittaamaan tupakkatuotteiden sisämarkkinoiden toimintaa, ja siksi ne olisi poistettava. Voimassa olevaa lainsäädäntöä onkin tämän tavoitteen saavuttamiseksi syytä tehostaa ja selventää samalla kun varmistetaan suojelun korkea taso. (14) Olisi säädettävä tupakkatuote-erien merkitsemisestä, jotta varmistettaisiin tuotteiden jäljitettävyys tämän direktiivin noudattamisen valvomiseksi. (15) Tupakkatuotteiden valmistuksessa käytettävien ainesosien ja lisäaineiden osalta tilanne on erilainen eri jäsenvaltioissa. Eräissä jäsenvaltioissa ei ole näitä aineita koskevaa lainsäädäntöä eikä vapaaehtoisia sopimuksia. Lisäksi useissa jäsenvaltioissa, joissa on tällaista lainsäädäntöä tai sopimuksia, viranomaiset eivät kuitenkaan saa tupakan valmistajilta tuotemerkkikohtaisia tietoja tupakkatuotteiden sisältämien ainesosien ja lisäaineiden määristä. On aiheellista aloittaa tällä alalla sovellettavien toimenpiteiden lähentäminen ja avoimuuden edistäminen. (16) Tietojen ja toksikologisen tietoaineiston puute estää jäsenvaltioiden asianomaisia viranomaisia arvioimasta luotettavalla tavalla tupakkatuotteiden myrkyllisyyttä ja niiden kuluttajien terveydelle aiheuttamia vaaroja. Tämä on ristiriidassa sen kanssa, että yhteisöllä on velvollisuus varmistaa ihmisten terveyden suojelun korkea taso. (17) Tupakkatuotteiden on osoitettu sisältävän ja poltettaessa synnyttävän monia vahingollisia aineita ja tunnettuja karsinogeenejä, jotka ovat vaarallisia ihmisten terveydelle poltetussa muodossa. Viime vuosina on myös osoitettu, että passiivinen tupakointi on vaarallista erityisesti sikiöille ja imeväisille sekä että se voi aiheuttaa savua hengittäville henkilöille hengitykseen liittyviä ongelmia tai pahentaa niitä. Lisäksi 80 prosenttia uusista tupakoitsijoista yhteisössä on alle 18-vuotiaita. On syytä varmistaa näitä tuotteita koskevien tietojen mahdollisimman suuri avoimuus ja samalla varmistaa, että otetaan asianmukaisesti huomioon tupakan valmistajien teollis- ja tekijänoikeudet. (18) Olisi kiellettävä tupakkatuotteiden pakkauksissa sellaisten tuotetta kuvaavien ilmaisujen käyttö, jotka voivat johtaa kuluttajaa harhaan. (19) Direktiivissä 89/622/ETY kielletään tiettyjen suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden myynti jäsenvaltioissa. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 151 artiklassa myönnetään Ruotsin kuningaskunnalle poikkeus kyseisen direktiivin säännöksistä tältä osin. (20) Tupakkatuotteiden alalla tapahtuva tekninen ja tieteellinen kehitys edellyttää tämän direktiivin säännösten ja sen jäsenvaltioissa soveltamisen säännöllistä uudelleen arviointia. Sen vuoksi olisi säädettävä menettelystä, jonka mukaan komissio laatii säännöllisesti tieteellisiin ja teknisiin tietoihin perustuvia kertomuksia. Tässä yhteydessä olisi tiettyjä tietoja tarkasteltava lähemmin. (21) Vahvistettaessa savukkeista poltettaessa syntyviä suurimpia sallittuja määriä olisi tutkittava toisaalta sitä, onko aihetta myöhemmin alentaa vahvistettuja määriä ja erityisesti näiden määrien välillä olevaa mahdollista yhteyttä ja toisaalta sitä, olisiko muita tuotteita kuin savukkeita, erityisesti savukkeiksi käärittävää tupakkaa, koskevia vaatimuksia kehitettävä näiltä osin. (22) Muiden ainesosien, myös lisäaineiden, osalta olisi harkittava, onko myöhemmin tapahtuvaa yhdenmukaistamista ajatellen mahdollista laatia yhteinen luettelo. (23) Tupakkatuotteiden sisämarkkinoiden koko sekä tupakan valmistajien yhä kasvava pyrkimys keskittää koko yhteisöön suunnattu tuotanto ainoastaan muutamiin tuotantolaitoksiin jäsenvaltioissa edellyttävät lainsäädäntöä, jotta tupakkatuotteiden sisämarkkinoiden moitteeton toiminta taattaisiin yhteisön eikä niinkään jäsenvaltioiden tasolla. (24) Tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten olisi säädettävä määräajat, jotka antavat toisaalta mahdollisuuden saattaa mahdollisimman tehokkaasti loppuun jo direktiivin 90/239/ETY mukaisesti alkanut muutos sekä toisaalta kuluttajille ja valmistajille aikaa sopeutua tuotteisiin, joista syntyvät terva-, nikotiini- ja hiilimonoksidimäärät ovat pienempiä. (25) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(8) mukaisesti. (26) Tämän direktiivin ei tulisi vaikuttaa määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava liitteessä II luetellut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tavoitteena on lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka koskevat savukkeista poltettaessa syntyvän tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin enimmäismääriä, tupakkatuotteiden vähittäismyyntipakkauksissa olevia terveyttä koskevia varoituksia ja muita tietoja sekä tupakkatuotteiden ainesosia ja kuvauksia koskevia tiettyjä toimenpiteitä. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1) 'tupakkatuotteilla' tupakasta kokonaan tai osittain valmistettuja, poltettavaksi, sieraimiin vedettäväksi, imeskeltäväksi tai pureskeltavaksi tarkoitettuja tuotteita, riippumatta siitä, onko tupakka geneettisesti muunnettua vai ei; 2) 'tervalla' raakaa, vedetöntä ja nikotiinitonta savun tiivistymää; 3) 'nikotiinilla' nikotiinialkaloideja; 4) 'suussa käytettäväksi tarkoitetulla tupakalla' kaikkia suussa käytettäväksi tarkoitettuja, kokonaan tai osittain tupakasta valmistettuja tuotteita, jauheena tai pieninä paloina tai jonakin näiden muotojen yhdistelmänä - varsinkin annospusseissa tai huokoisissa pusseissa tarjottavia - tai elintarvikkeita muistuttavassa muodossa olevia tuotteita poltettavaksi tai pureskeltavaksi tarkoitettuja tuotteita lukuun ottamatta; 5) 'ainesosilla' kaikkia tupakkatuotteiden valmistuksessa käytettäviä aineita tai muita ainesosia, joita on valmiissa tuotteessa joko sellaisenaan tai muuttuneessa muodossa, tupakkakasvin lehteä ja sen muita luonnollisia tai käsittelemättömiä osia lukuun ottamatta. 3 artikla Savukkeet: tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin määrät 1. Jäsenvaltioissa vapaaseen liikkeeseen luovutettavista, kaupan pidettävistä tai valmistettavista savukkeista poltettaessa syntyvät määrät voivat 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen olla enintään: - tervan osalta 10 mg savuketta kohden, - nikotiinin osalta 1 mg savuketta kohden, - hiilimonoksidin osalta 10 mg savuketta kohden. 2. Väliaikaisena poikkeuksena Kreikan tasavallan osalta on edellä 1 kohdassa tarkoitettu määräpäivä sen alueella valmistettavista ja kaupan pidettävistä savukkeista poltettaessa syntyvän tervan osalta 1 päivä tammikuuta 2007. 4 artikla Mittausmenetelmät 1. Savukkeista poltettaessa syntyvän tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin määrät on mitattava ISO-standardien 4387 (terva), 10315 (nikotiini) ja 8454 (hiilimonoksidi) mukaisesti. Pakkauksissa olevien tervaa ja nikotiinia koskevien merkintöjen paikkansapitävyys on tarkistettava ISO-standardin 8243 mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut mittaukset on suoritettava tai tarkistettava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymissä ja valvomissa testauslaboratorioissa. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle hyväksyttyjen laboratorioiden luettelo, jossa mainitaan hyväksymisperusteet ja käytetyt valvontakeinot, 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä sekä aina, kun tiedot muuttuvat. 3. Lisäksi jäsenvaltiot voivat vaatia tupakan valmistajia tai maahantuojia suorittamaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten edellyttämiä muita mittauksia, jotta savukkeista poltettaessa syntyvien muiden aineiden määrät voitaisiin arvioida tuotemerkki- ja tyyppikohtaisesti sekä arvioida näistä muista aineista aiheutuvat terveysvaikutukset, ottaen huomioon muun muassa niiden aiheuttama riippuvuus. Jäsenvaltiot voivat myös vaatia, että edellä 2 kohdassa tarkoitettu hyväksytty testauslaboratorio suorittaa nämä mittaukset. 4. Edellä 3 kohdan mukaisesti suoritettujen mittausten tulokset on ilmoitettava vuosittain toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. Jäsenvaltioiden on varmistettava tämän artiklan mukaisesti toimitettavien tietojen levittäminen kaikin asianmukaisin keinoin kuluttajien tietoon, jolloin niiden on kuitenkin tarvittaessa otettava huomioon tiedot, jotka ovat liikesalaisuuksia. 5. Jäsenvaltioiden on toimitettava kaikki tämän artiklan nojalla saadut tiedot vuosittain komissiolle, joka ottaa ne huomioon laatiessaan 11 artiklassa tarkoitetun kertomuksen. 5 artikla Merkinnät 1. Edellä 4 artiklan mukaisesti mitattavat savukkeista poltettaessa syntyvän tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin määrät on painettava savukepakkausten kylkeen sen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä, jossa tuote saatetaan markkinoille, siten, että merkintä kattaa kyseisestä pinnasta vähintään 10 prosenttia. Osuuden on oltava 12 prosenttia niissä jäsenvaltioissa, joissa on kaksi virallista kieltä, ja 15 prosenttia niissä jäsenvaltioissa, joissa virallisia kieliä on kolme. 2. Kaikissa tupakkatuotteiden vähittäismyyntipakkauksissa, lukuun ottamatta suussa käytettäväksi tarkoitettuja tupakkatuotteita ja muita kuin poltettavia tupakkatuotteita, on oltava seuraavat varoitukset: a) Yleinen varoitus: "Tupakointi tappaa" tai "Tupakointi voi tappaa". Tämä varoitus on painettava vähittäismyyntipakkauksen näkyvimmälle pinnalle sekä läpinäkyviä päällyskääreitä lukuun ottamatta tuotteen vähittäismyynnissä mahdollisesti käytettävien muiden myyntipakkausten ulkopinnalle. b) Liitteessä I olevasta luettelosta otettu erityisvaroitus. Näitä erityisvaroituksia on vuoroteltava tavalla, joka takaa niiden säännöllisen esiintymisen. Tämä varoitus on painettava vähittäismyyntipakkauksen toiselle näkyvimmälle pinnalle sekä läpinäkyviä päällyskääreitä lukuun ottamatta tuotteen vähittäismyynnissä mahdollisesti käytettävien muiden myyntipakkausten ulkopinnalle. Jäsenvaltiot voivat määrittää näille pinnoille sijoitettavien varoitusten sijainnin kielivaatimusten noudattamiseksi. 3. Suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden, joiden kaupan pitäminen on sallittu tämän direktiivin 8 artiklan nojalla, ja muiden kuin poltettavien tupakkatuotteiden pakkauksissa on oltava seuraava varoitus: "Tämä tupakkatuote voi vahingoittaa terveyttäsi ja aiheuttaa riippuvuuden". Varoitus on painettava vähittäismyyntipakkauksen näkyvimmälle pinnalle sekä läpinäkyviä päällyskääreitä lukuun ottamatta tuotteen vähittäismyynnissä mahdollisesti käytettävien muiden myyntipakkausten ulkopinnalle. Jäsenvaltiot voivat määrittää varoituksen sijainnin kyseisellä pinnalla kielivaatimusten noudattamiseksi. 4. Tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen varoitusten on katettava vähintään 25 prosenttia tupakan vähittäismyyntipakkauksen siitä ulkopinnasta, jolle varoitus painetaan. Tämän osuuden on oltava 27 prosenttia, jos jäsenvaltiossa on kaksi virallista kieltä, ja 30 prosenttia, jos jäsenvaltiossa on kolme virallista kieltä. Muiden tuotteiden kuin savukkeiden vähittäismyyntipakkausten, joiden näkyvin ulkopinta on yli 100 cm2:n suuruinen, osalta 2 kohdassa tarkoitettujen varoitusten pinta-alan on kuitenkin katettava vähintään 25 cm2 kunkin ulkopinnan osalta. Tämän pinta-alan on oltava 27 cm2, jos jäsenvaltiossa on kaksi virallista kieltä, ja 30 cm2, jos jäsenvaltiossa on kolme virallista kieltä. 5. Tässä artiklassa edellytettyjen varoitusten ja määriä koskevien merkintöjen tekstit on a) painettava mustalla lihavoidulla Helvetica-kirjasimella valkoiselle taustalle. Jäsenvaltiot voivat kielivaatimusten täyttämiseksi määrittää kirjasimen pistekoon edellyttäen, että kansallisessa lainsäädännössä täsmennetty kirjasinkoko on sellainen, että se peittää mahdollisimman suuren osan vaaditulle tekstille varatusta alueesta; b) painettava pienaakkosin lukuun ottamatta varoituksen ensimmäistä kirjainta ja kohtia, joissa kieliopin mukaan on käytettävä suuraakkosia; c) keskitettävä alueelle, jolle teksti on painettava, yhdensuuntaisesti pakkauksen ylälaidan kanssa; d) muiden kuin 3 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta kehystettävä mustalla rajauksella, jonka leveyden on oltava vähintään 3 millimetriä ja enintään 4 millimetriä, ja joka ei millään tavalla häiritse varoituksen tai annettujen tietojen lukemista; e) painettava sen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä, jossa tuote saatetaan markkinoille. 6. Tässä artiklassa edellytettyjen merkintöjen painaminen vähittäismyyntipakkauksen veromerkin päälle on kielletty. Tämän artiklan mukaiset merkinnät on painettava pysyvästi pakkaukseen siten, että niitä ei voi irrottaa. Muut merkinnät tai kuvat ja pakkauksen avaaminen eivät saa millään tavalla peittää näitä merkintöjä, tehdä niistä epäselviä tai häiritä niiden lukemista. 7. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuihin varoituksiin liittyy varoituksille varatun alueen ulkopuolella oleva maininta sen antaneesta viranomaisesta. 8. Tupakkatuotteen erälle ISO 8243 -standardin mukaisesti annettu erän numero on merkittävä kuhunkin vähittäismyyntipakkaukseen millä tahansa sopivalla tavalla, jonka avulla tuotteen alkuperä voidaan tunnistaa. 6 artikla Täydentävät tuotetiedot 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava kaikkia tupakkatuotteiden valmistajia ja maahantuojia toimittamaan niille tuotemerkki- ja tyyppikohtaisen luettelon kaikista tupakkatuotteiden valmistamisessa käytetyistä ainesosista ja niiden määristä. Luetteloon on liitettävä selvitys syistä, joiden vuoksi ainesosat on sisällytetty tupakkatuotteisiin, sekä niitä sekä poltettuna että polttamattomassa muodossa koskevat toksikologiset tiedot, mukaan lukien niiden terveysvaikutukset, ottaen huomioon muun muassa niiden aiheuttama riippuvuus. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava vuosittain ja ensimmäisen kerran viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava tässä artiklassa tarkoitettujen tietojen levittäminen kaikin asianmukaisin keinoin kuluttajien tietoon, jolloin niiden on kuitenkin tarvittaessa otettava huomioon tiedot, jotka ovat liikesalaisuuksia. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän artiklan nojalla saadut tiedot vuosittain komissiolle, joka ottaa ne huomioon laatiessaan 11 artiklassa tarkoitetun kertomuksen. 7 artikla Tuotekuvaukset Kielletään ilmaisujen "vähätervainen", "kevyt", "erittäin kevyt" ja "mieto" sekä muiden samankaltaisten ilmaisujen käyttäminen sekä kaikkien sellaisten määriä koskevien tietojen käyttäminen, rajoittamatta kuitenkaan 5 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista, joiden tarkoituksena tai välittömänä tai välillisenä vaikutuksena on luoda vaikutelma siitä, että tietty tupakkatuote on vähemmän haitallinen kuin muut tuotteet. 8 artikla Suussa käytettäväksi tarkoitettu tupakka Jäsenvaltioiden on kiellettävä suussa käytettäväksi tarkoitetun tupakan markkinoille saattaminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 151 artiklan soveltamista. 9 artikla Mukauttaminen Komissio mukauttaa 10 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti tieteen ja tekniikan kehitykseen: a) 4 artiklassa säädetyt mittausmenetelmät sekä niihin liittyvät määritelmät; b) liitteessä I olevat, vähittäismyyntipakkauksiin tehtävät terveysvaroitukset sekä terveysvaroitusten vuorottelutiheyden. 10 artikla Sääntelymenettely 1. Komissiota avustaa komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 11 artikla Kertomus Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004 ja tämän jälkeen joka toinen vuosi Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Tieteen ja tekniikan asiantuntijat avustavat komissiota, jotta se saisi kaikki ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun kertomuksen laatimiseen tarvittavat tiedot. Esittäessään ensimmäisen kertomuksensa komissio mainitsee erityisesti tekijät, joita olisi tarkasteltava uudelleen tai kehitettävä ottaen huomioon tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen, mukaan lukien kansainvälisesti hyväksyttyjen tuotenormien ja -standardien kehittyminen, sekä kiinnittää erityisesti huomiota 3 artiklan 1 kohdassa säädettyjen enimmäismäärien edelleen alentamiseen, mahdollisiin yhteyksiin näiden määrien välillä, muita tuotteita kuin savukkeita, erityisesti savukkeiksi käärittävää hienoa tupakkaa, koskevien standardien kehitykseen sekä mahdollisuuteen laatia yhteinen luettelo 6 artiklassa tarkoitetuista ainesosista, ottaen huomioon muun muassa niiden aiheuttama riippuvuus. Kertomuksessa tarkastellaan myös 5 artiklassa säädettyjen merkintävaatimusten ja kuluttajakäyttäytymisen välisiä yhteyksiä. Siihen liitetään mahdolliset tätä direktiiviä koskevat, komission tarpeellisiksi katsomat muutosehdotukset. 12 artikla Tupakkatuotteiden tuonti, myynti ja kulutus 1. Jäsenvaltiot eivät saa kieltää tai rajoittaa tämän direktiivin mukaisten tupakkatuotteiden tuontia, myyntiä tai kulutusta niistä poltettaessa syntyvän tervan, nikotiinin tai hiilimonoksidin määrän rajoittamiseen, terveyttä koskeviin varoituksiin ja muihin merkintöihin tai muihin tämän direktiivin vaatimuksiin liittyvistä syistä lukuun ottamatta toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tarkistaa 4 artiklan nojalla toimitetut tiedot. 2. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen pitää voimassa tai säätää perustamissopimusta noudattaen sellaisia tupakkatuotteiden valmistusta, maahantuontia, myyntiä ja kulutusta koskevia tiukempia vaatimuksia, jotka ne katsovat tarpeellisiksi kansanterveyden suojelemiseksi, edellyttäen, että kyseiset säännöt eivät rajoita tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen soveltamista. 13 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamista. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin säännösten mukaisia, voidaan pitää kaupan vielä vuoden ajan 1 kohdassa mainitun päivämäärän jälkeen. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle. 14 artikla Kumoaminen Kumotaan direktiivit 89/622/ETY ja 90/239/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvoitetta noudattaa niitä määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava liitteessä II mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin, ja viittaukset luetaan liitteessä III esitetyn vastaavuustaulukon mukaisesti. 15 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 16 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 150 E, 30.5.2000, s. 43. (2) EYVL C 140, 18.5.2000, s. 24. (3) EYVL C 226, 8.8.2000, s. 5. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 31. heinäkuuta 2000 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL L 359, 8.12.1989, s. 1. (6) EYVL L 158, 11.6.1992, s. 30. (7) EYVL L 137, 30.5.1990, s. 36. (8) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. LIITE I Luettelo erityisvaroituksista (5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu) 1. Tupakoivat kuolevat nuorempina. 2. Tupakointi aiheuttaa sydänsairauksia ja aivohalvauksia. 3. Tupakointi aiheuttaa syöpää. 4. Tupakointi raskauden aikana vahingoittaa lastasi. 5. Suojele lapsia - älä pakota heitä hengittämään tupakansavua. 6. Lääkärisi voi auttaa sinua tupakoinnin lopettamisessa. 7. Tupakointi aiheuttaa riippuvuutta. 8. Tupakoinnin lopettaminen vähentää vakavien tautien vaaraa. 9. Pyydä apua tupakoinnin lopettamiseen: [puhelinnumero/postiosoite/Internet-osoite/lääkäriltäsi]. 10. Tupakointi aiheuttaa impotenssia. 11. Tupakointi vanhentaa ihoa. LIITE II Kumottujen direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamista koskevat määräajat (14 artiklassa tarkoitetut) >TAULUKON PAIKKA> LIITE III Vastaavuustaulukko >TAULUKON PAIKKA> NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio toimitti 7. tammikuuta 2000 neuvostolle perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuvan ehdotuksen neuvoston direktiiviksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämismuotoa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi(1). 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 14. kesäkuuta 2000(2). Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa ehdotuksesta 29. maaliskuuta 2000(3), ja alueiden komitea antoi lausuntonsa 12. huhtikuuta 2000(4). 3. Saatuaan edellä mainitut lausunnot komissio toimitti neuvostolle 28. kesäkuuta 2000 muutetun ehdotuksen(5). 4. Neuvosto vahvisti 31. heinäkuuta 2000 yhteisen kannan perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan mukaisesti. II TAVOITTEET Kyseisessä, perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuvassa direktiivissä yhdistyy kaksi direktiiviä, jotka koskevat savukkeiden tervamäärää(6) ja tupakkatuotteiden merkintöjä sekä tiettyjen suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkavalmisteiden kieltämistä(7). Sen tarkoituksena on täydentää ja ajanmukaistaa säännöksiä saatujen kokemusten ja tieteellisen kehityksen pohjalta pitäen tavoitteena kansanterveyden suojelun korkeaa tasoa. III YHTEISEN KANNAN TARKASTELU(8) A KOMISSION MUUTETTU EHDOTUS Neuvosto hyväksyi joko kokonaan tai osittain ja joissakin tapauksissa pelkästään asiasisällön säilyttäen 15 Euroopan parlamentin ehdottamaa ja komission ehdotukseen tehtyä tarkistusta. Neuvosto hyväksyi lisäksi kaksi muuta tarkistusta (40 ja 41), jotka komissio oli alun perin hylännyt ja jotka koskevat 7 artiklaa, lisäten artiklaan maininnan ainesosien määristä kuten komissio oli ehdottanut. B KOMISSION HYVÄKSYMÄT EHDOTUKSET, JOITA EI OLE YHTEISESSÄ KANNASSA - Tarkistukset 75, 11 ja 15 Neuvosto katsoi, että tupakkatuotteiden hintoja koskeva maininta ei ole asianmukainen ottaen huomioon direktiivin yleinen rakenne ja se, että direktiivissä ei ole hintaa koskevia säännöksiä. - Tarkistus 3 Neuvosto ei tässä vaiheessa katsonut tarpeelliseksi, että mahdollisesti vähemmän vahingollisten tupakkatuotteiden arvioiminen mainittaisiin yhtenä 11 artiklassa tarkoitetun ensimmäisen kertomuksen ensisijaisista aiheista. - Tarkistukset 5, 22 (toinen osa) ja 108 Neuvosto katsoi, että tässä vaiheessa on tärkeää keskittyä toisaalta terva-, nikotiini- ja hiilimonoksidipitoisuuksien mittaamismenetelmien täsmällisyyden ja luotettavuuden parantamiseen ja toisaalta mahdollisuuksien tutkimiseen muiden aineosien yhteisen luettelon laatimiseksi, jolloin kysymystä muita aineosia koskevista mittauksista käsiteltäisiin myöhemmin. - Tarkistus 6 Neuvosto katsoi, että kyseinen toimenpide olisi liian vaikea ja kallis. - Tarkistus 12 Vaikka neuvosto ei katsonut aiheelliseksi korostaa tätä seikkaa erityisessä johdanto-osan kappaleessa, se totesi kuitenkin, että tupakkatuotteiden vaikutuksia on tärkeää arvioida paremmin ottamalla huomioon tarve varmistaa terveyden suojelun korkea taso (ks. esim. johdanto-osan 4 ja 16 kappale) - Tarkistus 13 Neuvosto katsoi, että olisi aiheellisempaa mainita teollis- ja tekijänoikeudet kuluttajille tiedottamisen yhteydessä (vrt. johdanto-osan 17 kappale, 4 artiklan 4 kohta ja 6 artiklan 2 kohta). Tämän vuoksi neuvosto poisti erityisen johdanto-osan kappaleen, johon parlamentin tarkistus viittaa. - Tarkistus 16 Neuvosto piti johdanto-osan kappaleen tekstiä liian yleisluontoisena direktiivin artiklaosaan verrattuna, ottaen huomioon myös sen, että terveyteen vaikuttavia tekijöitä, kuten tupakointia, koskevat toimet ovat yksi komission juuri esittelemän uuden toimintaohjelman aloista. - Tarkistus 18 Neuvosto katsoi, että määritelmä muutetussa muodossaan (ks. 2 artiklan 5 kohta), ja erityisesti kun siihen sisältyy yleisluontoinen ilmaus "kaikkia (...) aineita", tekee ehdotetusta tarkistuksesta turhan. - Tarkistukset 19 ja 98 Neuvosto katsoi, että mahdollisuus edes tilapäiseen poikkeusjärjestelyyn, joka koskee uusien säännösten soveltamista yhteisöstä vietäviin savukkeisiin, ei ole perusteltu erityisesti niiden valvontaongelmien vuoksi, jotka kyseinen poikkeusjärjestely aiheuttaisi. - Tarkistus 107 Neuvosto ei katsonut aiheellisiksi yksityiskohtaisia mainintoja siinä muodossa, jossa ne ovat tarkistuksessa (ks. myös tarkistusta 12 koskevat perustelut). - Tarkistus 24 Neuvosto katsoi, että koska testitulosten virhemarginaali voi olla suuri ja koska testimenetelmien tarkkuuteen odotetaan parannuksia, tulosten ilmoittaminen vuosittain 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti on sekä halvempaa että luotettavampaa. - Tarkistukset 25 ja 39 Neuvosto halusi 4 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan sekä 6 artiklan 2 kohdan sanamuodolla korostaa, että kuluttajalle tiedottaminen on tärkeää ja samalla ensisijainen asia. - Tarkistukset 26 ja 116 Neuvosto katsoi, että parlamentin haitallisten aineiden määriä koskevia tiedotuksia ja varoituksia varten ehdottamat mitat ovat liian suuret, koska prosenttiosuudet, joista nykyisin säädetään 5 artiklan 1 kohdassa (10 %, 12 % ja 15 %) sekä 5 artiklan 4 kohdassa (25 %, 27 % ja 30 %) ja jotka ovat samat kuin alkuperäisessä komission ehdotuksessa, ovat jo selvästi suuremmat kuin nykyisessä lainsäädännössä (4 %, 6 % ja 8 %). Neuvosto ei säilyttänyt myöskään komission ehdotusta, jonka mukaan pakkauksiin merkittäisiin vain 3 artiklan 1 kohdassa mainitut enimmäismäärät, vaan katsoi, että kuluttajia olisi tärkeä tiedottaa savukkeiden todellisista ainesosien määristä. Neuvosto määräsi kuitenkin selkeästi, että merkintöjen ja kuluttajien käyttäytymisen yhteyttä on tarkasteltava ensimmäisessä 11 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa. - Tarkistus 29 Neuvosto ei katsonut aiheelliseksi tarkistuksessa ehdotettujen täsmennyksien lisäämistä. - Tarkistus 44 Ottaen huomioon muun muassa komission antamat vakuutukset riippumattoman monialaisen asiantuntijatyöryhmän perustamisesta sekä ainesosia koskevan yhteisen toimintamallin laatimisesta, neuvosto katsoi, että ensimmäisen kertomuksen laatimista varten on aiheellista antaa yleisluontoisemmat ohjeet, kuin parlamentin tarkistuksessa annetaan. C TÄRKEIMMÄT NEUVOSTON TEKEMÄT MUUTOKSET Edellä B kohdassa mainittujen muutosten lisäksi neuvosto on tehnyt seuraavat muutokset: Johdanto-osa Neuvosto on muuttanut johdanto-osaa siten, että se vastaa paremmin artiklaosan tekstiä, ja yhdistellyt tiettyjä johdanto-osan kappaleita ja poistanut toisia muuttamatta kuitenkaan sisältöä olennaisesti. 5 artikla (merkinnät) Myös tätä artiklaa on muutettu rakenteen parantamiseksi. Neuvosto on lisännyt tekstiin direktiivissä 89/622/ETY olevan säännöksen (ks. 7 kohta) sekä lisännyt mahdollisuuden mainita varoituksen yhteydessä varoituksen laatija, täsmentäen samalla, että maininnan pitäisi olla varoitukselle varatun tilan ulkopuolella, jotta varoituksen näkyvyys ei heikentyisi. Liite I (lisävaroitukset) Neuvosto lisäsi kaksi uutta varoitusta (n:o 10 ja 11). (1) EYVL C 150, 30.5.2000, s. 43. (2) Asiak. 9341/00 CODEC 434 SAN 55. (3) EYVL C 140, 18.5.2000, s. 24. (4) EYVL C 226, 8.8.2000, s. 5. (5) Asiak. 10131/00 SAN 78 CODEC 526. (6) Direktiivi 90/239/ETY (EYVL L 137, 30.5.1990). (7) Direktiivi 89/622/ETY, muutettuna direktiivillä 92/41/ETY (EYVL L 359, 8.12.1989 ja EYVL L 158, 11.6.1992). (8) Johdanto-osan kappaleiden, artiklojen ja liitteiden numerointi noudattaa yhteisen kannan numerointia.