1. Johdanto

Finanssimarkkinoiden yhdentyminen on keskeinen tekijä sisämarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton kannalta. Siitä saadaan huomattavia taloudellisia etuja euroalueelle ja koko EU:n tasolla. Finanssikriisiä seurasi laskusuhdanne, mutta vuodesta 2011 lähtien finanssimarkkinoilla on taas tapahtunut yhdentymistä Euroopan unionissa. EU:n sijoittajat ovat kasvattaneet rajat ylittävää omaisuuttaan. EU:n sisäiset sijoitukset velka- ja pääomasalkkuihin kasvoivat 2 biljoonaa euroa vuosina 2006–2015. Finanssimarkkinoiden yhdentymisen hintaperusteiset indikaattorit osoittavat, että kokonaisuudessaan lähentyminen lähes tuplaantui tuona aikana. Tätä taustaa vasten ja koska EU:n talous elpyy edelleen, on tärkeää hyödyntää tätä nostetta ja toteuttaa tarvittavia toimia EU:n finanssimarkkinoiden yhdentymisen syventämiseksi.

Komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker korosti pääomamarkkinaunionin ja vahvempien sisämarkkinoiden merkitystä unionin tilaa koskevassa puheessaan 13. syyskuuta 2017. Eurooppa-neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat toistuvasti vaatineet pääomamarkkinaunionin toteuttamista.

Rahoituspalvelujen sisämarkkinat edistävät työllisyyttä, kasvua ja investointeja kaikissa EU:n jäsenvaltioissa kanavoimalla tehokkaammin säästöjä mahdollisimman tuottaviin käyttötarkoituksiin. Tosiasiallisesti yhdentyneillä markkinoilla säästäjät ja sijoittajat voivat saada suurempaa tuottoa. Kuluttajat ja yritykset taas voivat saada paremmat rahoitusehdot rahoitusvälineiden kattavamman ja kilpailutetumman tarjonnan ansiosta. Finanssimarkkinoiden yhdentyminen voi erityisesti edistää Euroopan investointiohjelmaa täyttämällä EU:n investointivajetta ja samalla helpottamalla siirtymistä vähähiiliseen, resurssitehokkaampaan talouteen.

Jatkuva taloudellinen yhdentyminen on olennaisen tärkeää myös talous- ja rahaliiton vahvistamiseksi. Syvät ja likvidit markkinat parantavat häiriöidensietokykyä ja helpottavat huomattavasti yksityistä riskinjakoa yli rajojen. Samalla vähenee julkisen riskinjaon tarve. Tästä syystä viiden puheenjohtajan kertomuksessa Euroopan talous- ja rahaliiton viimeistelystä sekä komission keskusteluasiakirjassa talous- ja rahaliiton syventämisestä peräänkuulutetaan rahoitusunionin toteuttamista – sekä pankkiunionin että pääomamarkkinaunionin osalta – vuoteen 2019 mennessä. Näin voidaan taata euron eheys ja parantaa euroalueen ja koko EU:n toimintaa. Rahoitusalan uuden teknologian tarjoamat mahdollisuudet (rahoitusteknologia eli FinTech) tehostavat kaikkia näitä yhdentymisen etuja. FinTechin uskotaankin muokkaavan olennaisesti EU:n rahoitusalan tulevaisuutta, koska se helpottaa rahoituspalvelujen saatavuutta, tehostaa operatiivisia toimia ja lisää valinnanvaraa. Teknologinen kehitys herättää kuitenkin myös maksuliikenteen turvallisuuteen ja kyberturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä, jotka on otettava huomioon asianmukaisesti.

Tätä taustaa vasten yksi Junckerin komission prioriteeteista on toteuttaa pankkiunioni nopeasti ja ottaa käyttöön kaikki vielä puuttuvat osatekijät pääomamarkkinaunionin luomiseksi vuoteen 2019 mennessä.

Jotta tämä olisi mahdollista, EU:n on ensisijaisesti pyrittävä vahvistamaan ja yhdentämään finanssivalvontajärjestelmäänsä. Voimakas ja entistä yhdentyneempi finanssivalvonta on keskeisessä asemassa niiden etujen realisoimisessa ja niihin haasteisiin vastaamisessa, jotka liittyvät EU:n finanssimarkkinoiden yhdentymisen lisäämiseen, rahoitusteknologian kehitykseen ja finanssialan merkitykseen kestävän taloudellisen kehityksen tukemisessa. Siksi komissio ilmoitti pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa ehdotuksista finanssivalvonnan tiukentamiseksi. Ne ovat uusia ensisijaisia toimia markkinoiden yhdentymisen vauhdittamiseksi. Tämän tiedonannon ohessa esitettävät lainsäädäntöehdotukset sisältävät nämä toimet, jotka EU:n on nyt toteutettava nopeasti finanssivalvontajärjestelmän vahvistamiseksi.

2. Yhtenäisempi finanssivalvonta pääomamarkkinaunionin ja finanssimarkkinoiden yhdentymisen edistäjänä

Finanssimarkkinoiden yhdentymisen edistyminen edellyttää yhdenmukaisempaa EU:n finanssivalvontajärjestelmää pääasiassa kahdesta syystä.

-Ensinnäkin on helpompi harjoittaa rahoitustoimintaa rajojen yli, jos sitä säännellään ja valvotaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Rahoitustuotteiden tarjoajat hyötyvät, kun toimintaedellytykset ovat tasapuoliset kaikkialla sisämarkkinoilla, ja palveluntarjoajat voivat laajentaa tuotetarjontaansa ja hyödyntää mittakaavaetuja. Rahoitustuotteiden ja -palvelujen käyttäjät – niin kuluttajat kuin yritykset – voivat hyötyä laajemmasta valikoimasta ilman, että kuluttajansuoja tai markkinoiden luotettavuus kyseenalaistetaan.

-Toisekseen finanssimarkkinoiden yhdentyminen – kaikkine etuineen – lisää myös häiriöiden leviämisriskiä jäsenvaltioiden välillä, kuten finanssikriisin aikana näimme. Puutteellinen valvonta jossakin jäsenvaltiossa voi tästä syystä aiheuttaa riskin myös finanssimarkkinoiden toimijoille ja kuluttajille muissa jäsenvaltioissa. Lisäksi on olemassa vaara, että markkinatoimijat hyödyntävät aktiivisesti näitä valvontaeroja kasvattaakseen omaa voittoaan lyhyellä aikavälillä.

Finanssivalvontaa vahvistettiin huomattavasti, kun Euroopan finanssivalvojien järjestelmä perustettiin 2010–2011 vastauksena finanssikriisiin. Euroopan finanssivalvojien järjestelmä käsittää sekä mikrotason vakauden valvonnan, jota koordinoi kolme eurooppalaista valvontaviranomaista, että makrotason vakauden valvonnan, jota koordinoi Euroopan järjestelmäriskikomitea. Marraskuussa 2014 aloitti toimintansa yhteinen valvontamekanismi, joka vastaa nyt suurten ja järjestelmän kannalta merkittävien pankkien valvonnasta pankkiunioniin osallistuvissa maissa. Pankkien kriisinratkaisu pankkiunionissa on uskottu yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle, joka on uusi EU:n elin. Edistys, jota on saavutettu kymmenessä vuodessa siitä, kun pahin sodanjälkeinen finanssikriisi puhkesi, on merkittävää. EU:n finanssivalvontajärjestelmä ei kuitenkaan ole vielä valmis. Sitä on vahvistettava niihin uusiin haasteisiin vastaamiseksi, jotka liittyvät meneillään olevaan finanssimarkkinoiden yhdentymiseen niin EU:n sisällä kuin maailmanlaajuisesti. Erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan päätös erota unionista lisää tarvetta finanssimarkkinoiden yhdentämiseen EU:n 27 jäsenvaltiossa. Myös valvonnalliset suhteet kolmansien maiden kanssa on arvioitava uudelleen, jotta varmistetaan kaikkien finanssialan riskien asianmukainen hallinta.

Pankkialalla on jo käytössä yhdenmukainen valvonta, josta vastaa yhteinen valvontamekanismi 19 jäsenvaltion pankkiunionissa. Yhteisen valvontamekanismin maantieteellistä soveltamisalaa laajennetaan sitä mukaa, kun uusia jäsenvaltioita liittyy pankkiunioniin. On kuitenkin tärkeää, että yhteinen valvontamekanismi toimii osana EU:n laajempaa yhdenmukaista valvontakehystä. Näin varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset pankkiunioniin osallistuvissa ja muissa jäsenvaltioissa ja helpotetaan jälkimmäisten liittymistä pankkiunioniin tulevaisuudessa. Tätä varten olisi lujitettava Euroopan pankkiviranomaisen roolia valvontakäytäntöjen lähentymisen edistämisessä EU:n pankkialalla.

Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta EU:n pääomamarkkinoiden valvonta toteutetaan kansallisella tasolla. Viiden puheenjohtajan raportissa asetettiin yhteisen Euroopan pääomamarkkinavalvojan luominen pidemmän aikavälin tavoitteeksi, ja keskusteluasiakirjassa talous- ja rahaliiton syventämisestä todettiin, että ensimmäiset toimet tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi toteutettava Euroopan finanssivalvojien järjestelmän uudelleentarkastelun yhteydessä. Koska pääomamarkkinaunioni lisää finanssimarkkinoiden yhdentymistä, on ratkaisevan tärkeää lisätä Euroopan valvontaviranomaisten valmiuksia taata johdonmukainen valvonta ja yhteisen sääntökirjan yhdenmukainen täytäntöönpano. Pääomamarkkinoiden toiminta sujuvoituu, kun vähennetään esteitä rajat ylittäviltä investoinneilta, yksinkertaistetaan liiketoimintaympäristöä ja alennetaan rajojen yli toimiville yrityksille aiheutuvia noudattamiskustannuksia, jotka johtuvat sääntöjen epäyhdenmukaisesta täytäntöönpanosta. Sijoittajan näkökulmasta johdonmukainen valvonta ja yhdenmukainen sääntöjen täytäntöönpano parantaa sijoittajansuojaa ja lisää luottamusta pääomamarkkinoihin.

Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen suoralla valvonnalla voitaisiin lisäksi merkittävästi edistää johdonmukaisen valvonnan varmistamista. Se olisi myös ensimmäinen konkreettinen askel kohti yhteisen eurooppalaisen pääomamarkkinavalvojan perustamista. Tässä yhteydessä Euroopan parlamentti on lisäksi painottanut, että lainsäädäntö- ja valvontakehysten olisi oltava ratkaisevassa asemassa, kun pyritään välttämään liiallinen riskinotto ja epävakaus finanssimarkkinoilla. Se on myös korostanut, että vahvaan pääomamarkkinaunionin on liitettävä vahva EU:n laajuinen ja kansallinen valvonta.

EU:n vakuutus- ja eläkemarkkinoiden avulla EU:n kansalaiset voivat lieventää riskejä, suunnitella eläkkeelle siirtymistään ja kerätä säästöjä vanhuuden varalle. Niillä on myös potentiaalia vauhdittaa rajat ylittäviä investointeja pääomamarkkinaunionissa. Vaikka vaikuttaa siltä, että hiljattain hyväksytyn Solvenssi II -kehyksen mukainen valvonta olisi asianmukaista jättää kansalliselle tasolle tässä vaiheessa, on varmistettava, että valvontakäytännöt lähentyvät edelleen ja että niitä tehostetaan Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen johdolla. Näin voidaan vastata niihin kysymyksiin ja käytännön ongelmiin, jotka johtuvat siitä, että kansalliset valvontaviranomaiset soveltavat sääntöjä eri lailla.

Koska EU pyrkii edelleen lisäämään finanssimarkkinoiden yhdentämistä, makrotason vakauden valvonta eli koko finanssijärjestelmän vakauteen kohdistuvien riskien seuranta, on entistäkin tärkeämpää. Euroopan järjestelmäriskikomitealla on laaja jäsenkunta, joka kattaa kansalliset keskuspankit, valvontaelimet ja Euroopan unionin toimielimet. Sen roolin on oltava jatkossa entistä suurempi, ja sen hallintorakennetta on parannettava menettelyjen nopeuttamiseksi.

On tärkeää, että vahvempaan finanssivalvontajärjestelmään siirtyminen koskee finanssimarkkinoita kaikissa jäsenvaltioissa, jotta kaikki jäsenvaltiot voivat hyötyä entistä yhtenäisemmistä finanssimarkkinoista ja toimintaedellytykset säilyvät tasapuolisina koko EU:n alueella.