Päätöksen 3 artiklassa säädetään, että ohjelman erityisenä tavoitteena on edistää yleisten tavoitteiden saavuttamista toteuttamalla ehkäiseviä toimenpiteitä ja tarjoamalla tukea ja suojelua väkivallan uhreille ja riskiryhmille. Samassa artiklassa luetellaan myös valtioidenvälisiä toimia ja muita toimia, joiden avulla erityinen tavoite voidaan saavuttaa. Näitä ovat

Päätöksen N:o 779/2007/EY 2 artiklassa esitetään ohjelman yleiset tavoitteet:

Daphne III -ohjelma perustettiin vuonna 2007 päätöksellä N:o 779/2007/EY. Se oli jatkoa kolmelle aiemmalle komission välineelle, joilla oli samat tavoitteet: Daphne-aloitteelle (1997–1999), Daphne-ohjelmalle (2000–2003) ja Daphne II -ohjelmalle (2004–2008). Sitä hallinnoi Euroopan komission oikeusasioiden pääosasto.

Tämä kertomus perustuu kyseiseen arviointiin. Ohjelman suunniteltu kokonaisbudjetti vuosille 2007–2013 oli 123,88 miljoonaa euroa. Kertomus on jaoteltu pääarviointikriteerien (ja niitä vastaavien kysymysten) mukaisesti. Nämä ovat merkityksellisyys, johdonmukaisuus ja täydentävyys, vaikuttavuus, vaikutus ja kestävyys, tehokkuus ja yksinkertaistamismahdollisuudet sekä eurooppalainen lisäarvo.

Daphne III -ohjelman perustamisesta tehdyssä päätöksessä säädetään, että komission on esitettävä vuosia 2007–2013 koskeva jälkiarviointikertomus. Kyseisen jälkiarvioinnin suoritti riippumaton ulkopuolinen arvioija komission virkamiesten avustuksella.

sellaisten monialaisten verkostojen perustaminen tai tukeminen, joissa on mukana alalla toimivia valtiosta riippumattomia järjestöjä ja muita organisaatioita;

Toimikohtaisia avustuksia myönnettiin keskenään yhteistyössä toimiville organisaatioille. Kumppaniorganisaatioiden jakauma oli jokseenkin samanlainen kuin tarkasteltujen johtavien organisaatioiden. Kumppanit olivat useimmiten kansallisia foorumeita, kansallisia verkostoja ja muita kansallisia valtiosta riippumattomia järjestöjä (56 prosenttia kaikista kumppaneista) tai yliopistoja, joiden osuus oli 15 prosenttia. Julkisia elimiä oli kuitenkin enemmän kumppaniorganisaatioiden (4 prosenttia) kuin johtavien organisaatioiden (0,33 prosenttia) joukossa. Tämäkin on linjassa ohjelman erityisten tavoitteiden kanssa, sillä ohjelmalla oli tarkoitus edistää monialaisten verkostojen perustamista ja tukemista sekä vahvistaa alalla toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden organisaatioiden välistä yhteistyötä.

Suurinta osaa Daphne III -hankkeista vetivät kansalliset valtiosta riippumattomat järjestöt (myös kansalliset foorumit ja verkostot) (47 prosenttia), yliopistot (18 prosenttia) sekä eurooppalaiset verkostot ja foorumit (13 prosenttia). Tämä on linjassa ohjelman erityisten tavoitteiden kanssa, sillä niiden mukaan tavoitteet saavutetaan avustamalla valtiosta riippumattomia järjestöjä ja muita alalla toimivia organisaatioita.

Safer Internet Plus -ohjelma.

Daphne III -ohjelman perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen N:o 779/2007/EY 11 artiklassa säädetään täydentävyydestä ja yhteisvaikutuksesta seuraavien EU:n rahoitusvälineiden kanssa:

Ohjelman vaikuttavuudella tarkoitetaan sitä, missä määrin ohjelmalla on onnistuttu saavuttamaan sille asetetut tavoitteet ja ohjelmasta rahoitetuilla hankkeilla niille asetetut tavoitteet.

Tässä arvioinnissa on tultu siihen tulokseen, että ohjelman yleiset tavoitteet voitiin jättää laajoiksi ja yleisluonteisiksi, jolloin komissio saattoi vastata kentän tai innovatiivisen tutkimuksen tai käytäntöjen vaihtuviin tarpeisiin. Eri ohjelmien erityiset tavoitteet voitiin kuitenkin muotoilla niin, että ne erottuivat paremmin muista ohjelmista (esimerkiksi aihepiiri, painopiste, lähestymistapa tai kyseessä oleva organisaatiotyyppi). Lisäksi arvioinnissa todettiin, että päällekkäisyyden välttämisen ja yhteisvaikutusten syntymisen kannalta näiden tavoitteiden muuntaminen ehdotuspyyntöjen painopisteiksi ja rahoitettaviksi hankkeiksi on ratkaisevan tärkeää.

Safer Internet Plus

Safer Internet Plus

Safer Internet Plus

Safer Internet Plus

Safer Internet Plus

Jäljempänä olevassa taulukossa ( Taulukko 2 1 ) kuvataan Daphne III -ohjelman tavoitteiden ja aihepiirien mahdollista täydentävyyttä ja päällekkäisyyttä edellä mainittujen EU:n rahoitusohjelmien kanssa. Edellä esitetystä analyysista ja kyseisestä taulukosta ilmenee, että vaikka Daphne III -ohjelmalla oli runsaasti täydentävyysmahdollisuuksia, se saattoi myös olla tavoitteiltaan ja aihepiireiltään päällekkäinen useiden muiden EU:n ohjelmien kanssa, etenkin rikosoikeutta koskevan erityisohjelman (JPEN) ja Safer Internet Plus -ohjelman kanssa. Sama koski Daphne III -ohjelmaa sekä perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskevaa erityisohjelmaa (FRC). Asia on ratkaistu nykyisellä ohjelmakaudella yhdistämällä näiden kahden ohjelman tavoitteet kaudeksi 2014–2020 perustetussa perusoikeus-, tasa-arvo- ja kansalaisuusohjelmassa.

Oli monta tapaa varmistaa, että Daphne III -ohjelma täydentää EU:n muita ohjelmia ja on johdonmukainen niiden kanssa. Ensinnäkin muiden pääosastojen kanssa vaihdettiin tietoja yksiköiden välisissä keskusteluissa ja työryhmissä. Tässä yhteydessä sovittiin esimerkiksi, että ihmiskauppaan ja vailla huoltajaa oleviin alaikäisiin liittyvien hankkeiden rahoituksesta vastaa sisäasioiden pääosasto. Lisäksi eri pääosastojen virkamiehet pitivät oikeusasioiden pääosaston virkamiesten kanssa satunnaisia kokouksia, joissa voitiin keskustella täydentävyyteen ja päällekkäisyyteen liittyvistä asioista.

Arvioinnissa havaittiin yleisesti, että valtaosalla Daphne III -ohjelman mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä edistettiin ohjelman yleisten tavoitteiden saavuttamista. Yksittäisten toimenpiteiden vaikutusta oli kuitenkin vaikea mitata, koska ohjelman tavoitteet olivat niin laajat. Useimmilla toimenpiteillä parannettiin väkivallan uhrien tai riskiryhmien suojelua, ja huomattavalla määrällä edistettiin politiikan ja lainsäädännön laatimista joko EU:n tai jäsenvaltioiden tasolla. Eniten väkivallalta suojeluun vaikutti Daphne III -ohjelmasta EU:n verkostoille sekä tutkimukselle ja innovoinnille myönnetty tuki sekä suora tuki uhreille ja riskiryhmille. Avustuksensaajat onnistuivat vaikuttamaan politiikan laatijoihin kohdennetuilla tiedotustoimilla.

2.3.2Hankkeiden saavutukset

Daphne III -ohjelmasta rahoitetuilla tutkimuksilla, selvityksillä ja muilla analyyseilla on kehitetty politiikkaa ja parannettu käytäntöjä. Väkivaltaa ilmiönä ymmärretään niiden ansiosta nyt paremmin. Yhteensä 217:ssä arvioijien kartoittamista 302 hankkeesta (72 prosenttia) toteutettiin erilaisia analyyttisiä toimintoja (katso Kaavio 2 1. Eri toimille myönnetyt toimikohtaiset avustukset ja toiminta-avustukset ). Vastavuoroista oppimista koskevia toimia toteutettiin 203 hankkeessa 302:sta (67 prosenttia). Näihin kuuluvat myös verkostot. Verkostoissa asianomaisten toimijoiden näkemykset yhdistyvät, ja verkostojen luonteen vuoksi niiden vaikutukset ulottuvat maantieteellisesti laajemmalle alueelle. Tämän ansiosta politiikan laatijat saattavat huomata ne helpommin ja myös ottaa ne paremmin huomioon. Daphne III -ohjelmasta rahoitetut verkostot ovat toimineet helposti tunnistettavina yhteyspisteinä uusille yleisöille, ja eri jäsenten työn tulokset on koottu niissä yhteen paikkaan (verkkosivustolle), mikä on edelleen laajentanut tiedonlevityskanavaa.

Yli neljänneksessä Daphne III -ohjelmasta rahoitetuista hankkeista (81 hankkeessa) tarjottiin tuki- ja neuvontapalveluja. Sekä suorilla tukipalveluilla eli puhelin- ja neuvontapalveluilla että koulutuksella, jossa uhreja ja riskiryhmiä opetettiin suojautumaan paremmin, parannettiin suoraan näiden ryhmien suojelua. Opetusaineiston laatiminen ja ammattihenkilöiden koulutus näyttävät sen sijaan vaikuttaneen heikommin ja paikallisemmin. Myönnetyistä 302 avustuksesta 49:llä tuettiin pääkohderyhmien (lapset, nuoret ja naiset) suojelun alalla toimivia keskeisiä toimijoita, lähinnä valtiosta riippumattomia järjestöjä.

Lähde: Toimikohtaisia avustuksia ja toiminta-avustuksia saaneita 302:ta hanketta ja toimintaohjelmaa koskevaan aineistoon sisältyvien tietojen kartoitus

2.4KESTÄVYYS JA SIIRRETTÄVYYS

Jälkiarvioinnissa tutkittiin, olivatko hankkeiden tulokset, tuotokset ja vaikutukset niin kestäviä, että ne jatkuivat vielä hankerahoituskauden jälkeen. Siinä määritettiin kestävyyden kolme tasoa:

1.lyhyen aikavälin kestävyys, joka saavutetaan lähinnä levittämällä hankkeiden tuloksia;

2.keskipitkän aikavälin kestävyys, jolla tarkoitetaan hankkeiden tulosten ja/tai kumppanuuksien jatkumista;

3.pitkän aikavälin kestävyys, joka saavutetaan lähinnä siirtämällä hankkeiden tuloksia onnistuneesti muihin yhteyksiin, organisaatioihin ja EU-maihin ilman lisärahoitusta (tai vain vähäisen rahoituksen turvin).

2.4.1Hanketoimien ja -tuotosten jatkuminen sekä tulosten levittäminen

Komissio osallistui hankkeiden tulosten levittämiseen vain rajoitetusti, koska se oletti enimmäkseen tuensaajien levittävän tuotokset suoraan kohderyhmilleen. Komission henkilöstö vastasi etupäässä taloushallinnosta. Tästä syystä komission havaittiin yleisesti ottaen levittäneen tuloksia vähemmän tehokkaasti, vaikka sillä oli oma välineensä tätä varten (Daphne toolkit). Avustuksensaajat sen sijaan näyttävät suunnitelleen, miten ne levittävät hankkeidensa tulokset politiikan laatijoille sekä kyseisellä alalla toimiville ammattihenkilöille ja muille organisaatioille, ja toteuttaneen suunnitelmansa tehokkaasti.

Hanketoimien jatkumisesta useimmat avustuksensaajat totesivat, että vaikka tuotosten jatkuvaan käyttöön ja/tai saatavuuteen oli joissakin tapauksissa varauduttu (esimerkiksi verkkosivusto), lisärahoitusta tarvittiin. Näyttö ohjelmasta saadun rahoituksen turvin perustettujen kumppanuuksien kestävyydestä on jossain määrin ristiriitaista: hankedokumentaation perusteella vain hyvin harva kumppanuus jatkui, mutta verkkokyselyyn vastanneista suurin osa ilmoitti, että kumppanuus jatkuisi hankkeen päättymisen jälkeen.

2.4.2Kumppanuuksien jatkuminen hankkeen päättymisen jälkeen

Niistä 216 hankkeesta, joista oli saatavilla loppuraportti, kahden kolmasosan (154 hankkeen) ilmoitettiin jatkuvan ainakin jossain määrin: hanketoimet ja/tai kumppanuus jatkuisi joko kokonaisuudessaan tai osittain. Useimmissa näistä tapauksista (105 hanketta 154:stä) hanketoimet jatkuisivat ainakin jossain määrin, mutta hanketta varten muodostetut kumppanuudet jatkuisivat vain 29 hankkeessa 154:stä.

Verkkokyselyä tehtäessä suurempi osuus eli 68 prosenttia (94 vastaajaa 139:stä) ilmoitti, että heidän hankettaan varten muodostettu kumppanuus jatkui hankkeen päättymisen jälkeen. Osuuksien huomattava ero saattaa johtua ajoituksesta (tilaisuus jatkaa kumppanuutta oli ilmennyt vasta loppuraportin jättämisen jälkeen) tai otoksesta (verkkokyselyyn vastannut otos saattoi olla vinoutunut).

Loppuraporteissa kuvattiin esimerkiksi toimia, joita oli jo suunniteltu kumppaneiden kanssa, tai niissä ilmoitettiin, että toteutettujen toimenpiteiden tuotokset oli otettu osaksi koulutus- tai opetussuunnitelmia (14 toimenpidettä). Joissakin tapauksissa ohjelmasta saadun rahoituksen avulla syntyneet tuotokset (esimerkiksi verkkosivustot, raportit tai esitteet) olisivat käytettävissä ja/tai niitä jaettaisiin hankkeen päättymisen jälkeenkin.