Ehdotus: neuvoston päätös matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta /* KOM/2003/0375 lopull. - AVC 2003/0132 */





Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. JOHDANTO Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen tarkistamisella puututaan joihinkin merkittäviin puutteisiin kansainvälisessä säännöstössä, joka koskee matkustajamerenkulun harjoittajien korvausvastuuta. Tämän työn tuloksena vahvistettiin 1. marraskuuta 2002 matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja ('Ateenan pöytäkirja'). Ateenan pöytäkirjalla on merkitystä Euroopan yhteisölle kahdessa mielessä. Ensinnäkin jotkin pöytäkirjan osat kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, minkä vuoksi yhteisöstä on tultava pöytäkirjan osapuoli ennen jäsenvaltioiden liittymistä siihen. Toiseksi pöytäkirjan tavoite eli riittävien korvauksien takaaminen meriliikenteen matkustajille kuuluu yhteisön meriturvallisuuspolitiikan päätavoitteisiin. 2. YHTEISÖN YKSINOMAINEN TOIMIVALTA Ateenan pöytäkirjan 10 ja 11 artiklassa vahvistetaan tuomioistuimen toimivaltaa ja pöytäkirjan mukaisesti annettavien tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevat säännöt. Nämä asiat tulivat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan 22. joulukuuta 2002, kun annettiin neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla [1]. Asetus sitoo kaikkia EU:n jäsenvaltioita paitsi Tanskaa [2]. Ateenan pöytäkirjan 10 ja 11 artikla, joilla korvataan tai muutetaan Ateenan yleissopimuksen 17 ja 17 a artiklaa, vaikuttavat asetuksen (EY) N:o 44/2001 säännöksiin. Näin ollen jäsenvaltiot eivät voi yhteisön toimielinten ulkopuolella omaksua yhteisön ulkopuolisiin maihin nähden velvoitteita, jotka liittyvät näihin artikloihin. [1] EYVL, L 12, 16.1.2001, s. 1. [2] Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan mukaisesti Tanska ei osallistunut neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta siihen. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla vuonna 1968 tehtyä Brysselin yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna, sovelletaan edelleen Tanskan ja EU:n muiden jäsenvaltioiden välisiin suhteisiin. Sopimuksen konsolidoitu versio on julkaistu EYVL:ssä C 27, 26.11.1998, s.1. Neuvosto antoi komissiolle 8. lokakuuta 2001 valtuudet neuvotella tietyistä Ateenan pöytäkirjan osista yhteisön puolesta. Neuvosto toivoi erityisesti, että pöytäkirjaan pitäisi sisältyä mahdollisuus, että yhteisöstä voi tulla sen osapuoli. Toiseksi neuvosto halusi poistaa määräyksen, jonka mukaan toimivalta voi kuulua myös sen valtion tuomioistuimelle, jossa kantajan kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka sijaitsee, sillä perusteella, että vastaaja tarjoaa palveluja kyseisessä valtiossa tai siitä käsin ja on tuomioistuimen toimivallan alainen siinä valtiossa (ns. viides tuomioistuin). Neuvosto katsoi, ettei määräys sovi yhteen asetuksen (EY) N:o 44/2001 kanssa. Kolmanneksi komissio valtuutettiin neuvottelemaan, että tuomioistuimen toimivaltaa ja tuomioiden täytäntöönpanoa koskevia yhteisön sääntöjä pitäisi edelleen voida soveltaa EU:n jäsenvaltioiden välillä. Neuvottelut käytiin IMOn oikeudellisen komitean kokouksissa sekä komission järjestämissä epävirallisemmissa kokouksissa ja itse diplomaattikonferenssissa. Lopullisen pöytäkirjan 19 artiklaan sisältyy - ensimmäistä kertaa IMOn teksteissä - mahdollisuus, että alueellisista taloudellisen yhdentymisen järjestöistä voi tulla sopimuspuolia. Lisäksi pöytäkirja ei enää mahdollista viidettä tuomiovaltaa ja sallii sen, että sopimuspuolet soveltavat välillään muita tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä, jos tuomiot niiden myötä tunnustetaan ja pannaan täytäntöön vähintään samassa laajuudessa kuin pöytäkirjan sääntöjen mukaisesti (11 artiklan 3 kohta). Toisin sanoen komissio saavutti neuvotteluissa kaikki neuvoston toivomat tulokset. Ateenan pöytäkirjalla säännellään yhteisölle ensiarvoisen tärkeitä kysymyksiä. Se on ns. sekasopimus, jonka kattamat seikat kuuluvat osittain yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan ja osittain jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tällaisissa tilanteissa yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä on riippuvuussuhde sopimukseen liittymisessä. Tämä merkitsee erityisesti sitä, että jäsenvaltiot eivät voi liittyä sopimukseen ennen yhteisöä. Tämän vuoksi ja siitä itsestäänselvästä syystä, että kunnollisen suojan aikaansaamista meriliikenteen matkustajille ei pidä viivyttää, yhteisön liittyminen pöytäkirjaan varhaisessa vaiheessa on tärkeysjärjestyksessä etusijalla. 3. MATKUSTAJAMERENKULUN HARJOITTAJIEN VASTUU Riittävän suojan aikaansaaminen meriliikenteen matkustajille on ensisijainen huolenaihe komissiolle. Meriliikenteen matkustajien kärsimien vahinkojen korvausvastuuseen sovellettavia sääntöjä ei ole täysin yhdenmukaistettu sen enempää Euroopan tasolla kuin kansainvälisesti. Asiassa ei ole annettu yhteisön lainsäädäntöä. Matkustajien suoja vaihteleekin jäsenvaltioittain riippuen siitä, mitä kansainvälisiä yleissopimuksia ja niihin tehtyjä muutoksia se jäsenvaltio, jossa korvausvaatimus ratkaistaan, on ratifioinut. Tästä johtuu, että matkustajan kuolemasta tai muusta henkilövahingosta maksettavat enimmäiskorvaukset vaihtelevat suuresti EU:n jäsenvaltioiden välillä. Lisäksi mikään asiaan sovellettavista yleissopimuksista tai pöytäkirjoista ei määrää liikenteenharjoittajalle ankaraa vastuuta tai velvollisuutta hankkia vakuutus matkustajien korvausvaatimusten varalta. Näistä syistä komissio esitti matkustaja-alusten turvallisuuden parantamista koskevassa tiedonannossaan (KOM(2002) 158 lopullinen, 25.3.2002) kantansa joihinkin keskeisiin tekijöihin, joiden pitäisi olla osa mitä tahansa toimivaa matkustajamerenkulun korvaus vastuujärjestelmää. Komissio totesi, että tällainen järjestelmä on otettava käyttöön EU:ssa jo lähitulevaisuudessa. Tiedonanto julkaistiin samaan aikaan, kun matkustajamerenkulun harjoittajien korvausvastuuta koskevia kansainvälisiä sääntöjä tarkistettiin kansainvälisesti. Siinä tuotiin esille useita sisällöllisiä kysymyksiä (mm. liikenteenharjoittajan vastuun sisältö ja laajuus sekä vakuutuksia koskevat vähimmäisvaatimukset), jotka komission näkemyksen mukaan oli otettu riittämättömästi huomioon Ateenan yleissopimuksen edellisessä versiossa. Tiedonannossa todettiin, että jos uusi kansainvälinen järjestelmä tukee komission esittämiä keskeisiä osatekijöitä - tai ei ainakaan estä niiden soveltamista - pidetään parempana ottaa EU:n järjestelmä käyttöön osana kansainvälistä järjestelmää. Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja, joka hyväksyttiin 1. marraskuuta 2002, täyttää kaikki komission asettamat vaatimukset. Siksi ehdotetaan, että yhteisö liittyy Ateenan pöytäkirjaan mahdollisimman pian ja jäsenvaltiot vuoden 2005 loppuun mennessä. Tämä olisi merkittävä edistysaskel matkustajamerenkulun turvallisuutta koskevassa yhteisön politiikassa. 4. TULEVAT TOIMET Jotta yhteisöön saataisiin aikaan yhdenmukainen ja riittävä matkustajamerenkulun korvausvastuujärjestelmä, yhteisön liittymistä Ateenan pöytäkirjaan on täydennettävä lähitulevaisuudessa asetuksella, jolla Ateenan pöytäkirjan määräykset saatetaan osaksi yhteisön oikeutta. Tämän myötä pöytäkirjan määräykset olisivat täysin täytäntöönpanokelpoisia osana yhteisön oikeutta ja vastaisivat myös järjestelyjä ilmailualalla, jolla yhteisön on jo ottanut käyttöön EU:n laajuisen kattavan korvausvastuujärjestelmän annettuaan asetuksen 2027/97/EY lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa. Seuraavana askeleena on näin ollen, että komissio ehdottaa viimeistään vuonna 2004 asetusta, jolla pannaan täytäntöön matkustajien kuolemantapauksiin ja muihin henkilövahinkoihin liittyvää korvausvastuuta koskevat Ateenan pöytäkirjan määräykset. Asetus takaa näiden sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen kaikkialla yhteisössä. 2003/0132 (AVC) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 65 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen ja 300 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen [3], [3] EYVL C [...], [...], s. ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon [4], [4] EYVL C [...], [...], s. sekä katsoo seuraavaa: (1) Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja ('Ateenan pöytäkirja') on merkittävä parannus säännöstössä, joka koskee meriliikenteen harjoittajien vastuuta ja meriliikenteen matkustajien vahingonkorvauksia. Siinä määrätään erityisesti rahdinkuljettajan ankarasta vastuusta ja pakollisesta vakuutussuojasta, johon liittyy oikeus nostaa kanne vakuutuksenantajia vastaan tietyin rajoituksin. Pöytäkirja on näin ollen sopusoinnussa rahdinkuljettajien vastuuta koskevan säännöstön parantamiseen tähtäävän yhteisön tavoitteen kanssa. (2) Ateenan pöytäkirjalla muutetaan matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehtyä Ateenan yleissopimusta, ja sen 15 artiklassa määrätään, että kyseiset kaksi asiakirjaa katsotaan Ateenan pöytäkirjan osapuolten välillä yhdeksi ainoaksi asiakirjaksi. (3) Pöytäkirjan 10 ja 11 artiklalla säännellään kysymyksiä, jotka vaikuttavat tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetussa asetuksessa (EY) N:o 44/2001 [5] vahvistettuihin yhteisön sääntöihin. Näin ollen jäsenvaltiot eivät voi yhteisön toimielinten ulkopuolella omaksua kolmansiin maihin nähden velvoitteita, jotka liittyvät näihin kysymyksiin. [5] EYVL, L 12, 16.1.2001, s. 1. Asetus sitoo kaikkia EU:n jäsenvaltioita lukuun ottamatta Tanskaa. (4) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 toisen artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekmiseen. (5) Pöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten 1 päivästä toukokuuta 2003 lähtien 30 päivään huhtikuuta 2004 saakka. (6) Ateenan pöytäkirjan voivat allekirjoittaa tai hyväksyä tai siihen voivat liittyä valtiot sekä alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt, jotka koostuvat itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet toimivaltaa kyseiselle järjestölle tietyissä pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. (7) Pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan sopimusvaltiot voivat ilmaista suostumuksensa tulla pöytäkirjan sitomiksi allekirjoittamalla sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa. Ratifioiminen, hyväksyminen tai liittyminen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerin huostaan. (8) Ateenan pöytäkirjan 19 artiklan mukaan alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on ilmoitettava ratifioimista, hyväksymistä tai liittymistä koskevassa asiakirjassaan toimivaltansa laajuus asioissa, joita pöytäkirjalla säännellään. (9) Yhteisö voi näin ollen hyväksyä Ateenan pöytäkirjan, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Hyväksytään yhteisön puolesta matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja ('Ateenan pöytäkirja'). Pöytäkirjan teksti on tämän päätöksen liitteenä 1. 2 artikla Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö tai henkilöt, joilla on valtuudet allekirjoittaa pöytäkirja ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 19 artiklan mukaisesti. Allekirjoittamisen yhteydessä yhteisö antaa tämän pöytäkirjan liitteenä 2 olevan toimivaltaansa koskevan selityksen pöytäkirjan 19 artiklan määräysten mukaisesti. 3 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta niistä voi tulla Ateenan pöytäkirjan sopimuspuolia, mahdollisimman pian ja joka tapauksessa saatettava kyseinen menettely päätökseen 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä. Tehty Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE 1 MATKUSTAJIEN JA MATKATAVAROIDEN KULJETTAMISESTA MERITSE VUONNA 1974 TEHDYN ATEENAN YLEISSOPIMUKSEN VUODEN 2002 PÖYTÄKIRJA Tämän pöytäkirjan sopimusvaltiot, jotka OTTAVAT HUOMIOON, että matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse 13 päivänä joulukuuta 1974 Ateenassa tehtyä Ateenan yleissopimusta olisi tarkistettava, jotta voidaan korottaa korvauksien tasoa, ottaa käyttöön ankara vastuu, vahvistaa yksinkertaistettu menettely enimmäismäärien tarkistamista varten ja taata pakollinen vakuutussuoja matkustajien hyväksi, PALAUTTAVAT MIELEEN, että yleissopimuksen vuoden 1976 pöytäkirjalla otettiin käyttöön laskentayksikkönä erityisnosto-oikeus kultafrangin sijaan, PANEVAT MERKILLE, että vuoden 1990 pöytäkirja, jolla korotetaan korvauksia ja yksinkertaistetaan enimmäismäärien tarkistamismenettelyä, ei ole tullut voimaan, OVAT SOPINEET seuraavaa: 1 ARTIKLA Tässä pöytäkirjassa: 1 'Yleissopimuksella' tarkoitetaan matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen tekstiä. 2 'Järjestöllä' tarkoitetaan Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. 3 "Pääsihteerillä" tarkoitetaan järjestön pääsihteeriä. 2 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohta seuraavasti: 1 a) 'rahdinkuljettajalla' tarkoitetaan henkilöä, joka tekee kuljetussopimuksen tai jonka puolesta se tehdään, riippumatta siitä, suorittaako kuljetuksen tosiasiallisesti kyseinen henkilö vai alirahdinkuljettaja, b) 'alirahdinkuljettajalla' tarkoitetaan henkilöä (muuta kuin rahdinkuljettajaa), joka aluksen omistajan, rahdinantajan tai laivanisännän ominaisuudessa tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen kokonaan tai osittain, ja c) 'rahdinkuljettajalla, joka tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen kokonaan tai osittain' tarkoitetaan alirahdinkuljettajaa tai, jos rahdinkuljettaja tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen, rahdinkuljettajaa. 3 ARTIKLA 1 Korvataan yleissopimuksen 1 artiklan 10 kohta seuraavasti: 10 "Järjestöllä" tarkoitetaan Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. 2 Lisätään seuraava teksti yleissopimuksen 1 artiklan 11 kohtana: 11 "Pääsihteerillä" tarkoitetaan järjestön pääsihteeriä. 4 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 3 artikla seuraavasti: 3 artikla Rahdinkuljettajan vastuu 1 Rahdinkuljettajan vastuu merionnettomuuden aiheuttaman matkustajan kuolemantapauksen tai henkilövahingon aiheuttamasta menetyksestä on enintään 250 000 laskentayksikköä matkustajaa kohti kussakin erillisessä tapauksessa, jollei rahdinkuljettaja voi näyttää toteen, että tapahtuma a) on aiheutunut sotaan, vihollisuuteen, sisällissotaan tai kapinaan liittyneestä teosta tai poikkeuksellisesta, väistämättömästä ja ylivoimaisesta luonnonilmiöstä; tai b) on kokonaan aiheutunut kolmannen osapuolen teosta tai laiminlyönnistä, jonka tarkoituksena on ollut tapahtuman aiheuttaminen. Jos ja siltä osin kuin menetys ylittää edellä mainitun enimmäismäärän, rahdinkuljettaja vastaa edelleen menetyksestä, jollei rahdinkuljettaja voi todistaa, että menetyksen aiheuttanut tapahtuma sattui ilman rahdinkuljettajan tuottamusta tai laiminlyöntiä. 2 Jos matkustajan kuolemantapaus tai henkilövahinko ei johdu merionnettomuudesta, rahdinkuljettaja vastaa kyseisen kuolemantapauksen tai henkilövahingon seurauksena kärsitystä menetyksestä, jos menetyksen aiheuttanut tapahtuma johtui rahdinkuljettajan tuottamuksesta tai laiminlyönnistä. Tuottamusta tai laiminlyöntiä koskeva todistustaakka on kantajalla. 3 Rahdinkuljettaja vastaa käsimatkatavaran menetyksen tai vahingoittumisen seurauksena kärsitystä menetyksestä, jos menetyksen aiheuttanut tapahtuma johtui rahdinkuljettajan tuottamuksesta tai laiminlyönnistä. Rahdinkuljettajan tuottamuksen tai laiminlyönnin oletetaan tapahtuneen, jos menetyksen on aiheuttanut merionnettomuus. 4 Rahdinkuljettaja vastaa muun matkatavaran kuin käsimatkatavaran menetyksen tai vahingoittumisen seurauksena kärsitystä menetyksestä, jollei rahdinkuljettaja voi näyttää toteen, että menetyksen aiheuttanut tapahtuma ei aiheutunut rahdinkuljettajan tuottamuksesta tai laiminlyönnistä. 5 Tässä artiklassa: a) 'merionnettomuudella' tarkoitetaan aluksen haaksirikkoa, kaatumista, yhteentörmäystä tai karilleajoa taikka räjähdystä, tulipaloa tai aluksessa olevaa vikaa; b) 'rahdinkuljettajan tuottamus tai laiminlyönti' käsittää rahdinkuljettajan palveluksessa olevien henkilöiden tuottamukset tai laiminlyönnit työtehtävien puitteissa; c) 'aluksessa olevalla vialla' tarkoitetaan mitä tahansa toimintahäiriötä, epäkuntoisuutta tai sovellettavien turvallisuusmääräysten laiminlyöntiä missä tahansa aluksen tai sen laitteiden osassa, kun sitä käytetään matkustajien pelastautumiseen, evakuointiin, alukselle nousuun ja maihinmenoon; tai aluksen käyttövoimaan, ohjaamiseen, turvalliseen navigointiin, kiinnitykseen, ankkurointiin, kiinnitys- tai ankkuripaikkaan saapumiseen tai siitä lähtemiseen taikka vuodon jälkeiseen vaurioiden tarkistamiseen; tai hengenpelastusvarusteiden käyttöönottoon; ja d) 'menetys' ei käsitä rankaisuksi tuomittavia tai varoittavia vahingonkorvauksia. 6 Rahdinkuljettajan tämän artiklan mukainen vastuu rajoittuu ainoastaan menetykseen, joka johtuu kuljetuksen aikana sattuneesta tapahtumasta. Todistustaakka siitä, että menetyksen aiheuttanut tapahtuma sattui kuljetuksen aikana, sekä menetyksen laajuudesta on kantajalla. 7 Tämän yleissopimuksen määräykset eivät rajoita rahdinkuljettajan takautumisoikeutta kolmatta osapuolta kohtaan eikä vastaamista vedoten vahinkoa kärsineen myötävaikutukseen tämän yleissopimuksen 6 artiklan mukaisesti. Tämän artiklan määräykset eivät rajoita tämän yleissopimuksen 7 ja 8 artiklan mukaista rajoitusoikeutta. 8 Osapuolen tuottamusta tai laiminlyöntiä koskevat olettamat tai todistustaakan asettaminen osapuolelle ei estä ottamasta huomioon todisteita kyseisen osapuolen eduksi. 5 ARTIKLA Lisätään seuraava teksti yleissopimuksen 4 a artiklana: 4 a artikla Pakollinen vakuutus 1 Kun matkustajia kuljetetaan sopimusvaltiossa rekisteröidyllä aluksella, jolla on lupa kuljettaa yli kaksitoista matkustajaa, ja tätä yleissopimusta sovelletaan, jokaisella rahdinkuljettajalla, joka tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen kokonaan tai osittain, on oltava vakuutus tai muu rahavakuus, esimerkiksi pankin tai vastaavan rahoituslaitoksen takaus, joka kattaa tähän yleissopimukseen perustuvan korvausvastuun matkustajien kuolemantapauksen ja henkilövahingon varalta. Pakollisen vakuutuksen tai muun rahavakuuden on oltava vähintään 250 000 laskentayksikköä matkustajaa kohti kussakin erillisessä tapauksessa. 2 Jokaiselle alukselle on myönnettävä todistus, jolla osoitetaan, että vakuutus tai muu rahavakuus on voimassa tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti, sen jälkeen, kun sopimusvaltion toimivaltainen viranomainen on todennut, että 1 kohdan vaatimuksia on noudatettu. Sopimusvaltiossa rekisteröidylle alukselle tällaisen todistuksen myöntää tai vahvistaa rekisterivaltion toimivaltainen viranomainen. Alukselle, jota ei ole rekisteröity missään sopimusvaltiossa, todistuksen voi myöntää tai vahvistaa minkä tahansa sopimusvaltion toimivaltainen viranomainen. Todistuksen on oltava tämän yleissopimuksen liitteessä olevan mallin mukainen, ja siinä on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi, numero- tai kirjaintunnus ja rekisteröintisatama; b) rahdinkuljettajan, joka tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen kokonaan tai osittain, nimi ja päätoimipaikka; c) aluksen IMO-tunnistenumero; d) vakuuden tyyppi ja kesto; e) vakuutuksenantajan tai muun rahavakuuden antajan nimi ja päätoimipaikka sekä tarvittaessa se toimipaikka, jossa vakuutus tai muu rahavakuus annetaan; ja f) todistuksen voimassaoloaika, joka ei saa ylittää vakuutuksen tai muun rahavakuuden voimassaoloaikaa. 3. a) Sopimusvaltio voi valtuuttaa tunnustamansa laitoksen tai elimen myöntämään todistuksen. Kyseisen laitoksen tai elimen on ilmoitettava tälle sopimusvaltiolle todistusten antamisesta. Sopimusvaltio takaa kaikissa tapauksissa täysin näin myönnetyn todistuksen täydellisyyden ja oikeellisuuden ja sitoutuu varmistamaan velvoitteen täyttämisen edellyttämät järjestelyt. b) Sopimusvaltion on ilmoitettava pääsihteerille i) tunnustamalleen laitokselle tai elimelle siirrettyyn toimivaltaan liittyvistä erityisistä velvoitteista ja ehdoista; ii) tällaisen toimivallan peruuttamisesta; ja iii) päivä, jona toimivallan siirtäminen tai peruuttaminen tulee voimaan. Toimivallan siirtäminen tulee voimaan aikaisintaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun asiaa koskeva ilmoitus on annettu pääsihteerille. c) Laitos tai elin, joka on tämän kohdan mukaisesti valtuutettu myöntämään todistuksia, on vähintään valtuutettava peruuttamaan todistukset, kun niiden myöntämisehdot eivät enää täyty. Laitoksen tai elimen on kaikissa tapauksissa ilmoitettava todistuksen peruuttamisesta valtiolle, jonka puolesta todistus on myönnetty. 4 Todistus on kirjoitettava sen myöntävän valtion virallisella kielellä tai kielillä. Jos käytettävä kieli ei ole englanti, ranska tai espanja, tekstiin on liitettävä käännös jollekin näistä kielistä, ja valtion niin päättäessä valtion virallinen kieli voidaan jättää pois. 5 Todistusta on säilytettävä aluksella, ja sen jäljennös talletetaan aluksen rekisteröineen viranomaisen huostaan tai, jos alusta ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa, sen valtion viranomaisen huostaan, joka myöntää tai vahvistaa todistuksen. 6 Vakuutus tai muu rahavakuus ei täytä tämän artiklan vaatimuksia, jos sen voimassaolo voi muista syistä kuin todistuksessa määritetyn vakuutuksen tai vakuuden voimassaoloajan päättymisen vuoksi päättyä ennen kuin kolme kuukautta on kulunut siitä päivästä, jona sen päättymisestä ilmoitetaan 5 kohdassa tarkoitetuille viranomaisille, ellei todistusta ole toimitettu kyseisille viranomaisille tai ellei uutta todistusta ole myönnetty kyseisen ajanjakson kuluessa. Edellä olevia määräyksiä sovelletaan myös sellaiseen vakuutuksen tai muun rahavakuuden muutokseen, jonka seurauksena tämän artiklan vaatimukset eivät enää täyty. 7 Aluksen rekisterivaltio päättää todistuksen myöntämisehdoista ja voimassaolosta tämän artiklan määräysten mukaisesti. 8 Tämän yleissopimuksen määräysten ei katsota estävän sopimusvaltiota käyttämästä muilta valtioilta tai järjestöltä tai muilta kansainvälisiltä järjestöiltä tämän yleissopimuksen soveltamista varten saatuja tietoja, jotka koskevat vakuutuksen tai muun rahavakuuden antajien taloudellista asemaa. Tällaisessa tapauksessa sopimusvaltio, joka käyttää kyseisiä tietoja, ei vapaudu vastuusta, joka sillä on todistuksen myöntävänä valtiona. 9 Sopimusvaltiot hyväksyvät toisen sopimusvaltion viranomaisten myöntämät tai vahvistamat todistukset tämän yleissopimuksen soveltamistarkoituksessa ja katsovat ne yhtä päteviksi kuin niiden itsensä myöntämät tai vahvistamat todistukset, vaikka ne olisi myönnetty tai vahvistettu aluksille, joita ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa. Sopimusvaltio voi milloin tahansa pyytää neuvotteluja todistuksen myöntävän tai vahvistavan valtion kanssa, jos se uskoo, että vakuutustodistuksessa mainittu vakuutuksenantaja tai takuun antaja ei pysty taloudellisesti täyttämään tämän yleissopimuksen velvoitteita. 10 Korvausvaatimukset, jotka vakuutus tai muu rahavakuus kattaa tämän artiklan mukaisesti, voidaan esittää suoraan vakuutuksenantajalle tai muulle henkilölle, joka on antanut rahavakuuden. Tällöin vakuutuksenantajan tai muun rahavakuuden antaneen henkilön vastuu rajoittuu 1 kohdassa vahvistettuun määrään, vaikka rahdinkuljettajalla tai alirahdinkuljettajalla ei olisi oikeutta vastuun rajoittamiseen. Vastaaja voi myös vedota niihin seikkoihin, joihin 1 kohdassa tarkoitettu rahdinkuljettaja olisi voinut vedota tämän yleissopimuksen mukaisesti (ei kuitenkaan vararikkoon tai toiminnan lopettamiseen). Lisäksi vastaaja voi vedota siihen, että vahinko on johtunut vakuutetun tahallisesta teosta, mutta vastaaja ei voi vedota muihin sellaisiin seikkoihin, joihin hän olisi voinut vedota vakuutetun häntä vastaan aloittamassa oikeudenkäynnissä. Vastaajalla on kaikissa tapauksissa oikeus vaatia rahdinkuljettajan ja alirahdinkuljettajan osallistumista oikeudenkäyntiin. 11 Kaikki 1 kohdan mukaisen vakuutuksen tai muun rahavakuuden takaamat summat ovat käytettävissä yksinomaan tähän yleissopimukseen perustuvien korvausvaatimusten täyttämiseen, ja kyseisistä summista suoritetut maksut vapauttavat tähän yleissopimukseen perustuvasta korvausvastuusta suoritettujen maksujen määrään. 12 Sopimusvaltio ei saa sallia sen lipun alla purjehtivan ja tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvan aluksen liikennöintiä, ellei sille ole myönnetty 2 tai 15 kohdan mukaista todistusta. 13 Jollei tämän artiklan määräyksistä muuta johdu, kunkin sopimusvaltion on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, että 1 kohdan vaatimusten mukainen vakuutus tai muu rahavakuus on voimassa sellaisilla aluksilla, joilla on lupa kuljettaa yli kaksitoista matkustajaa ja jotka saapuvat sen alueella olevaan satamaan tai lähtevät sieltä, riippumatta siitä, missä alukset on rekisteröity, ja siltä osin kuin tätä yleissopimusta sovelletaan. 14 Tämän artiklan 5 kohdan määräyksistä riippumatta sopimusvaltio voi ilmoittaa pääsihteerille, että 13 kohdan soveltamistarkoituksessa aluksilta ei vaadita 2 kohdan edellyttämän todistuksen säilyttämistä aluksella eikä sen esittämistä aluksen tullessa sen alueella sijaitsevaan satamaan tai lähtiessä sieltä, jos todistuksen myöntävä sopimusvaltio on ilmoittanut pääsihteerille pitävänsä yllä todistuksen olemassaolon osoittavaa sähköistä rekisteriä, johon kaikilla sopimusvaltioilla on pääsy ja jonka avulla sopimusvaltiot voivat täyttää 13 kohdan mukaiset velvoitteensa. 15 Tämän artiklan määräyksiä ei sovelleta sopimusvaltion omistamaan alukseen, jonka osalta ei ole voimassa vakuutusta tai muuta rahavakuutta, mutta aluksella on oltava todistus, jonka aluksen rekisterivaltion toimivaltainen viranomainen on myöntänyt ja jonka mukaan aluksen omistaa kyseinen valtio ja aluksen vastuu on katettu 1 kohdan mukaisesti määrättyyn rajaan saakka. Todistuksen on oltava mahdollisimman suuressa määrin 2 kohdassa määrätyn mallin mukainen. 6 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 7 artikla seuraavasti: 7 artikla Vastuun rajoittaminen kuolemantapauksessa ja henkilövahingossa 1 Edellä olevan 3 artiklan mukainen rahdinkuljettajan vastuu matkustajan kuolemantapauksesta tai henkilövahingosta on enintään 400 000 laskentayksikköä matkustajaa kohti kussakin erillisessä tapauksessa. Jos sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, lainsäädännön mukaan korvaukset suoritetaan määräaikaisina maksuina, kyseisten maksujen vastaava pääoma-arvo ei saa ylittää mainittua rajaa. 2 Sopimusvaltio voi säätää 1 kohdassa määrätystä vastuun rajasta kansallisilla erityissäännöksillä, kuitenkin niin, että vastuuta koskeva kansallinen yläraja, jos sellainen on, ei ole alempi kuin 1 kohdassa vahvistettu. Sopimusvaltion, joka käyttää tässä kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on ilmoitettava pääsihteerille asetetusta korvausvastuun rajasta tai siitä, ettei mitään rajaa sovelleta. 7 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 8 artikla seuraavasti: 8 artikla Matkatavaran ja ajoneuvon menetystä tai vahinkoa koskevan vastuun rajoittaminen 1 Rahdinkuljettajan vastuu käsimatkatavaran menetyksestä tai vahingoittumisesta on enintään 2 250 laskentayksikköä matkustajaa kohti kunkin yksittäisen kuljetuksen osalta. 2 Rahdinkuljettajan vastuu ajoneuvon menetyksestä tai vahingoittumisesta, mukaan luettuna kaikki ajoneuvon sisällä tai päällä oleva matkatavara, on enintään 12 700 laskentayksikköä ajoneuvoa kohti kunkin yksittäisen kuljetuksen osalta. 3 Rahdinkuljettajan vastuu muun kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun matkatavaran menetyksestä tai vahingoittumisesta on enintään 3 375 laskentayksikköä matkustajaa kohti kunkin yksittäisen kuljetuksen osalta. 4 Rahdinkuljettaja ja matkustaja voivat sopia, että rahdinkuljettajan vastuuseen sovelletaan enintään 330 laskentayksikön omavastuuosuutta ajoneuvon vahingoittumisen osalta ja enintään 149 laskentayksikön omavastuuosuutta matkustajaa kohti muun matkatavaran menetyksen tai vahingoittumisen osalta, jolloin kyseinen summa vähennetään menetyksestä tai vahingosta. 8 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 9 artikla seuraavasti: 9 artikla Laskentayksikkö ja muuntaminen 1. Tässä yleissopimuksessa tarkoitettu laskentayksikkö on Kansainvälisen valuuttarahaston määrittämä erityisnosto-oikeus. Määrät, jotka mainitaan 3 artiklan 1 kohdassa, 4 a artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklassa, muunnetaan sen valtion kansalliseen valuuttaan, jossa tuomioistuin, jossa asia on vireillä, sijaitsee, sen arvon mukaisesti, joka kyseisellä valuutalla on suhteessa erityisnosto-oikeuteen tuomion antamispäivänä tai osapuolten sopimana päivänä. Sellaisen sopimusvaltion osalta, joka on Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen, kansallisen valuutan arvo suhteessa erityisnosto-oikeuteen lasketaan sillä menetelmällä, jota Kansainvälinen valuuttarahasto soveltaa kyseisenä ajankohtana maksutapahtumissaan ja -liikenteessään. Sellaisen sopimusvaltion osalta, joka ei ole Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen, kansallisen valuutan arvo suhteessa erityisnosto-oikeuteen lasketaan kyseisen sopimusvaltion määrittelemällä tavalla. 2 Sopimusvaltio, joka ei ole Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen ja jonka lainsäädäntö ei salli tämän 1 kohdan määräysten soveltamista, voi kuitenkin ratifioidessaan tai hyväksyessään tämän yleissopimuksen tai siihen liittyessään taikka milloin tahansa sen jälkeen antaa selityksen, jonka mukaan 1 kohdassa tarkoitettu laskentayksikkö vastaa 15:tä kultafrangia. Tässä kohdassa tarkoitettu kultafrangi vastaa 65,5:tä milligrammaa kultaa, jonka hienous on yhdeksänsataa tuhannesosaa. Kultafrangi muunnetaan kansalliseksi valuutaksi asianomaisen sopimusvaltion lainsäädännön mukaisesti. 3 Tämän artiklan 1 kohdan viimeisessä virkkeessä tarkoitettu laskutoimitus sekä 2 kohdassa tarkoitettu muuntaminen suoritetaan siten, että 3 artiklan 1 kohdassa, 4 a artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklassa mainittujen määrien reaaliarvo sopimusvaltion kansallisessa valuutassa ilmaistuna on mahdollisimman lähellä sitä arvoa, joka saataisiin 1 kohdan kolmea ensimmäistä virkettä sovellettaessa. Tallettaessaan tätä yleissopimusta koskevan ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa sopimusvaltiot tiedottavat pääsihteerille, mitä 1 kohdan mukaista laskentatapaa ne soveltavat tai, vastaavasti, mikä on 2 kohdassa tarkoitetun muuntamisen tulos, sekä ilmoittavat laskentatavan tai muuntamisen tuloksen muutoksista. 9 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 16 artiklan 3 kohta seuraavasti: 3 Vanhentumisaikojen lykkäämiseen ja keskeyttämiseen sovelletaan sen tuomioistuimen lainsäädäntöä, jossa asia on vireillä, mutta tämän yleissopimuksen nojalla ei voi nostaa kannetta sen jälkeen, kun jompikumpi seuraavista määräajoista on umpeutunut: a) viisi vuotta matkustajan maihin astumisesta tai ajankohdasta, jolloin maihin astumisen olisi pitänyt tapahtua, sen mukaan, kumpi on myöhäisempi; tai, jos b alakohdassa tarkoitettu määräaika on tätä aikaisempi, b) kolme vuotta ajankohdasta, kun kantaja tiesi tai hänen olisi kohtuudella pitänyt tietää tapahtuman aiheuttamasta loukkaantumisesta, menetyksestä tai vahingosta. 10 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 17 artikla seuraavasti: 17 artikla Tuomioistuimen toimivalta 1 Tämän yleissopimuksen 3 ja 4 artiklaan perustuva kanne nostetaan jossakin seuraavista tuomioistuimista kantajan valinnan mukaan, edellyttäen, että tuomioistuin sijaitsee tämän yleissopimuksen sopimusvaltiossa ja ettei muuta johdu oikean tuomioistuimen valintaa koskevasta sopimusvaltion kansallisesta lainsäädännöstä niissä valtioissa, joissa mahdollisia tuomioistuimia on useita: a) sen valtion tuomioistuin, jossa vastaajan vakituinen asuinpaikka tai päätoimipaikka sijaitsee, tai b) sen valtion tuomioistuin, jossa kuljetussopimuksen mukainen lähtö- ja määräsatama sijaitsee, tai c) sen valtion tuomioistuin, jossa kantajan kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka sijaitsee, edellyttäen, että vastaajalla on toimipaikka kyseisessä valtiossa ja hän on tuomioistuimen toimivallan alainen siinä, tai d) sen valtion tuomioistuin, jossa kuljetussopimus tehtiin, jos vastaajalla on toimipaikka kyseisessä valtiossa ja hän on tuomioistuimen toimivallan alainen siinä. 2 Tämän yleissopimuksen 4 a artiklaan perustuvat kanteet nostetaan kantajan valinnan mukaan jossakin niistä tuomioistuimista, joissa voidaan nostaa kanne rahdinkuljettajaa tai alirahdinkuljettajaa vastaan 1 kohdan mukaisesti. 3 Vahingon aiheuttaneen tapahtuman jälkeen osapuolet voivat sopia, että vahingonkorvausvaatimus jätetään joko tuomioistuimelle tai välimiesmenettelyyn. 11 ARTIKLA Lisätään seuraava teksti yleissopimuksen 17 a artiklana: 17 a artikla Tunnustaminen ja täytäntöönpano 1 Tuomio, joka on 17 artiklan mukaisesti toimivaltaisen tuomioistuimen antama ja täytäntöönpanokelpoinen alkuperämaassa, jossa siihen ei enää voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, on tunnustettava jokaisessa sopimusvaltiossa, paitsi jos a) tuomio on saatu petollisin keinoin; tai b) vastaajalle ei ole annettu kohtuullista aikaa ja oikeudenmukaista mahdollisuutta valmistautua vastaamaan asiassa. 2 Tuomio, joka on tunnustettu 1 kohdan mukaisesti, on täytäntöönpanokelpoinen jokaisessa sopimusvaltiossa heti kun sopimusvaltion vaatimat muodollisuudet on täytetty. Muodollisuuksiin ei kuulu asian aineellisen ratkaisun uusi tutkiminen. 3 Tämän pöytäkirjan sopimusvaltio voi soveltaa muita tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä, jos niillä taataan, että tuomiot tunnustetaan ja pannaan täytäntöön vähintään samassa laajuudessa kuin 1 ja 2 kohdan mukaisesti. 12 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 18 artikla seuraavasti: 18 artikla Sopimusehtojen pätemättömyys Ennen matkustajan kuolemantapauksen tai henkilövahingon taikka matkustajan matkatavaran menetyksen tai vahingoittumisen aiheuttanutta tapahtumaa tehdyt sopimusehdot, joiden tarkoituksena on vapauttaa henkilö vastuusta, joka hänellä on tämän yleissopimuksen perusteella matkustajaa kohtaan, tai määrätä tässä yleissopimuksessa määrättyjä vastuurajoja alempi vastuuraja, lukuun ottamatta 8 artiklan 4 kohdassa määrättyä rajaa, sekä määräykset, joiden tarkoituksena on siirtää rahdinkuljettajalla tai alirahdinkuljettajalla oleva todistustaakka tai jotka rajoittavat 17 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoja, ovat pätemättömiä, mutta kyseisten määräysten pätemättömyys ei kuitenkaan tee koko kuljetusspimusta pätemättömäksi, vaan siihen sovelletaan edelleen tämän yleissopimuksen määräyksiä. 13 ARTIKLA Korvataan yleissopimuksen 20 artikla seuraavasti: 20 artikla Ydinvahingot Tämän yleissopimuksen nojalla ei synny korvausvastuuta ydintapahtuman aiheuttamasta vahingosta: a) jos ydinvoimalaitoksen ylläpitäjä vastaa kyseisestä vahingosta joko vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyn Pariisin yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna siihen 28 päivänä tammikuuta 1964 liitetyllä lisäpöytäkirjalla, tai korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen taikka niiden voimassa olevien muutosten tai pöytäkirjojen mukaisesti; tai b) jos ydinvoimalaitoksen ylläpitäjä vastaa kyseisestä vahingosta tällaisen vahingon korvausta koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti edellyttäen, että kyseinen lainsäädäntö on kaikilta osin yhtä suosiollinen henkilöille, jotka voivat kärsiä vahinkoa, kuin joko Pariisin tai Wienin yleissopimus tai niiden voimassa olevat muutokset tai pöytäkirjat. 14 ARTIKLA Todistusmalli 1 Lisätään tämän pöytäkirjan liitteenä oleva todistusmalli yleissopimukseen liitteenä. 2 Lisätään seuraava teksti yleissopimuksen 1 a artiklana: 1 a artikla Liite Tämän yleissopimuksen liite on tämän yleissopimuksen erottamaton osa. 15 ARTIKLA Tulkinta and soveltaminen 1 Yleissopimus ja tämä pöytäkirja katsotaan tämän pöytäkirjan osapuolten välillä yhdeksi ja ainoaksi asiakirjaksi. 2 Tällä pöytäkirjalla muutettua yleissopimusta sovelletaan ainoastaan sellaisiin korvausvaatimuksiin, jotka johtuvat vahinkotapahtumista, jotka ovat sattuneet sen jälkeen kun tämä pöytäkirja on tullut voimaan kunkin valtion osalta. 3 Yleissopimuksen 1-22 artiklat, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tällä pöytäkirjalla, yhdessä tämän pöytäkirjan 17-25 artiklan ja liitteen kanssa muodostavat sopimuksen, joka tunnetaan matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 2002 tehtynä Ateenan yleissopimuksena. 16 ARTIKLA Lisätään seuraava teksti yleissopimuksen 22 a artiklana: 22 a artikla Yleissopimuksen loppumääräykset Tämän yleissopimuksen loppumääräykset ovat matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjan artiklat 17-25. Tässä yleissopimuksessa mainituilla sopimusvaltioilla tarkoitetaan kyseisen pöytäkirjan sopimusvaltioita. LOPPUMÄÄRÄYKSET 17 ARTIKLA Allekirjoittaminen, ratifiointi, hyväksyminen ja liittyminen 1 Tämä pöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten järjestön päämajassa 1 päivästä toukokuuta 2003 lähtien 30 päivään huhtikuuta 2004 saakka, ja se on sen jälkeen avoinna liittymistä varten. 2 Valtiot voivat ilmaista suostumuksensa tulla tämän pöytäkirjan sitomiksi: a) allekirjoittamalla sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa; tai b) allekirjoittamalla sen ratifioimis- tai hyväksymisvaraumin, mitä seuraa ratifioiminen tai hyväksyminen; tai c) liittymällä siihen. 3 Ratifioiminen, hyväksyminen tai liittyminen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja pääsihteerin huostaan. 4 Ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjan, joka talletetaan tähän pöytäkirjaan tehdyn, kaikkia sopimusvaltioita koskevan muutoksen voimaantulon jälkeen tai kyseisiä sopimusvaltioita koskevan muutoksen voimaantulon edellyttämien kaikkien toimenpiteiden jälkeen, katsotaan koskevan tätä pöytäkirjaa muutoksineen. 5 Valtio ei voi ilmaista suostumustaan tulla tämän pöytäkirjan sitomaksi, ellei se irtisano seuraavia sopimuksia siinä tapauksessa, että se on niiden sopimuspuoli: a) matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse 13 päivänä joulukuuta 1974 Ateenassa tehty Ateenan yleissopimus; b) matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse tehdyn Ateenan yleissopimuksen 19 päivänä marraskuuta 1976 Lontoossa tehty pöytäkirja; ja c) matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse tehdyn Ateenan yleissopimuksen 29 päivänä marraskuuta 1990 Lontoossa tehty vuoden 1990 pöytäkirja siten, että irtisanomisella on lainvoima ajankohtasta, jolloin tämä pöytäkirja tulee voimaan kyseisen valtion osalta 20 artiklan mukaisesti. 18 ARTIKLA Valtiot, joissa on useampi kuin yksi oikeusjärjestelmä 1 Jos valtioon kuuluu kaksi tai useampia alueita, joilla sovelletaan eri oikeusjärjestelmiä tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, se voi tämän pöytäkirjan allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään antaa selityksen, jonka mukaan tätä pöytäkirjaa sovelletaan kaikkiin sen alueisiin tai vain yhteen tai useampaan niistä, ja selitystä voidaan muuttaa antamalla milloin tahansa toinen selitys. 2 Tällaiset selitykset on ilmoitettava pääsihteerille, ja niissä on nimenomaisesti mainittava alueet, joihin tätä pöytäkirjaa sovelletaan. 3 Selityksen antaneen sopimusvaltion osalta: a) pakolliseen vakuutustodistukseen liittyvien aluksen rekisterivaltiota ja todistuksen myöntävää tai vahvistavaa valtiota koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia alueeseen, jolla alus on rekisteröity ja joka myöntää tai vahvistaa todistuksen; b) kansallisen lainsäädännön vaatimuksia, kansallista vastuunrajaa ja kansallista valuuttaa koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia edellä tarkoitettujen alueiden lainsäädännön vaatimuksiin, vastuunrajaan ja valuuttaan; ja c) tuomioistuimia ja sopimusvaltioissa tunnustettavia tuomioita koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia edellä tarkoitettujen alueiden tuomioistuimiin ja kyseisillä alueilla tunnustettaviin tuomioihin. 19 ARTIKLA Alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt 1 Alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, joka koostuu itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet kyseiselle järjestölle toimivaltaa tietyissä tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa kysymyksissä, voi allekirjoittaa tai hyväksyä tämän pöytäkirjan tai liittyä siihen. Alueellisella taloudellisen yhdentymisen järjestöllä, joka on tämän pöytäkirjan sopimuspuoli, on sopimusvaltion oikeudet ja velvollisuudet siltä osin kuin tällä alueellisella taloudellisen yhdentymisen järjestöllä on toimivaltaa tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. 2 Kun alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö käyttää äänioikeuttaan asioissa, joissa sillä on toimivaltaa, sen äänimäärä on sama kuin niiden sen jäsenvaltioiden lukumäärä, jotka ovat tämän pöytäkirjan sopimuspuolia ja jotka ovat siirtäneet sille toimivaltaa kyseisessä asiassa. Alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö ei voi käyttää äänioikeuttaan, jos sen jäsenvaltiot käyttävät omaa äänioikeuttaan, ja päinvastoin. 3 Kun sopimusvaltioiden lukumäärällä on merkitystä, mukaan luettuna mutta ei yksinomaan tämän pöytäkirjan 20 ja 23 artikla, alueellista taloudellisen yhdentymisen järjestöä ei lasketa sopimusvaltioksi niiden sen jäsenvaltioiden lisäksi, jotka ovat sopimusvaltioita. 4 Allekirjoittamisen, ratifioinnin, hyväksymisen tai liittymisen yhteydessä alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestö antaa pääsihteerille selityksen, jossa se ilmoittaa tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvat asiat, joissa kyseisen järjestön ne jäsenvaltiot, jotka ovat tämän pöytäkirjan allekirjoittajia tai sopimuspuolia, ovat siirtäneet sille toimivaltaa, sekä mahdolliset muut merkitykselliset toimivallan rajoitukset. Alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on viipymättä ilmoitettava pääsihteerille mahdollisista muutoksista tässä kohdassa tarkoitetussa selityksessä ilmoitetun toimivallan jaossa, mukaan luettuna uuden toimivallan siirto. Pääsihteeri ilmoittaa tällaisista selityksistä tämän pöytäkirjan 24 artiklan mukaisesti. 5 Sopimusvaltioilla, jotka ovat sellaisen alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön jäsenvaltioita, joka on tämän pöytäkirjan sopimuspuoli, katsotaan olevan toimivalta kaikissa tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, joiden osalta 4 kohdan mukaisessa selityksessä ei ole nimenomaisesti ilmoitettu toimivallan siirrosta kyseiselle järjestölle. 20 ARTIKLA Voimaantulo 1 Tämä pöytäkirja tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua päivästä, jona 10 valtiota on joko allekirjoittanut sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa tai on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjansa pääsihteerin huostaan. 2 Sellaisen valtion osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen, kun 1 kohdan mukaiset edellytykset sen voimaantulolle ovat täyttyneet, pöytäkirja tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona valtio on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa, mutta ei ennen kuin tämä pöytäkirja on tullut voimaan 1 kohdan mukaisesti. 21 ARTIKLA Irtisanominen 1 Sopimusvaltio voi irtisanoa tämän pöytäkirjan milloin tahansa sen jälkeen, kun pöytäkirja on tullut voimaan kyseisen valtion osalta. 2 Irtisanominen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja pääsihteerin huostaan. 3 Irtisanominen tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua irtisanomisasiakirjan tallettamisesta pääsihteerin huostaan tai irtisanomisasiakirjassa määritellyn pidemmän ajan kuluttua. 4 Kun tämän pöytäkirjan sopimusvaltio irtisanoo yleissopimuksen sen 25 artiklan mukaisesti, tätä ei katsota tämän pöytäkirjan sopimusvaltioiden osalta pöytäkirjalla muutetun yleissopimuksen irtisanomiseksi. 22 ARTIKLA Tarkistaminen ja muuttaminen 1 Järjestö voi kutsua koolle konferenssin tämän pöytäkirjan tarkistamista tai muuttamista varten. 2 Järjestön on kutsuttava koolle tämän pöytäkirjan sopimusvaltioiden konferenssi tämän pöytäkirjan tarkistamista tai muuttamista varten, jos vähintään yksi kolmasosa sopimusvaltioista sitä pyytää. 23 ARTIKLA Vastuunrajojen muuttaminen 1 Tämän artiklan mukaista erityismenettelyä sovelletaan ainoastaan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna tällä pöytäkirjalla, 3 artiklan 1 kohdassa, 4 a artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklassa määriteltyjen vastuunrajojen muuttamiseen, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 22 artiklan määräysten soveltamiseen. 2 Pääsihteeri antaa yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna tällä pöytäkirjalla, 3 artiklan 1 kohdassa, 4 a artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklassa määriteltyjen rajojen, mukaan luettuina omavastuuosuudet, muuttamista koskevan ehdotuksen tiedoksi kaikille järjestön jäsenille ja kaikille sopimusvaltioille, jos vähintään puolet tämän pöytäkirjan sopimusvaltioista, kuitenkin vähintään kuusi sopimusvaltiota on sitä pyytänyt. 3 Kaikki yllä mainitulla tavalla esitetyt ja tiedoksi annetut muutokset saatetaan järjestön oikeudellisen komitean (jäljempänä 'oikeudellinen komitea') käsiteltäväksi vähintään kuuden kuukauden kuluttua niiden tiedoksiantopäivästä. 4 Kaikilla tällä pöytäkirjalla muutetun yleissopimuksen sopimusvaltioilla, riippumatta siitä ovatko ne järjestön jäseniä, on oikeus osallistua muutosten käsittelyyn ja hyväksymiseen oikeudellisessa komiteassa. 5 Muutokset hyväksytään tällä pöytäkirjalla muutetun yleissopimuksen läsnäolevien ja äänestävien sopimusvaltioiden kahden kolmasosan äänten enemmistöllä oikeudellisessa komiteassa, jonka kokoonpanoa on laajennettu 4 kohdan mukaisesti, edellyttäen kuitenkin, että vähintään puolet tällä pöytäkirjalla muutetun yleissopimuksen sopimusvaltioista on läsnä äänestyksen aikana. 6 Käsitellessään vastuunrajojen muutosehdotusta oikeudellinen komitea ottaa huomioon kokemukset vahinkotapahtumista ja erityisesti niistä aiheutuneiden vahinkojen laajuudesta, valuuttojen arvon muutokset sekä vaikutukset, joita esitetyllä muutoksella olisi vakuutusmaksuun. 7 a) Tämän artiklan mukaisia vastuunrajojen muutoksia ei voida käsitellä ennen kuin viisi vuotta on kulunut siitä päivästä, jona tämä pöytäkirja avattiin allekirjoittamista varten, eikä ennen kuin viisi vuotta on kulunut aiemman tämän artiklan mukaisesti tehdyn muutoksen voimaantulopäivästä. b) Vastuunrajaa ei saa korottaa siten, että se ylittäisi tällä pöytäkirjalla muutetussa yleissopimuksessa määrätyn rajan korotettuna 6 prosentilla vuosittain ja sisältäen edeltävän vuoden prosentuaalisen korotuksen siitä päivästä lukien, jona tämä pöytäkirja avattiin allekirjoittamista varten. c) Vastuunrajaa ei saa korottaa siten, että se ylittäisi tällä pöytäkirjalla muutetussa yleissopimuksessa määrätyn rajan kolmella kerrottuna. 8 Järjestö ilmoittaa kaikille sopimusvaltioille 5 kohdan mukaisesti hyväksytystä muutoksesta. Muutos katsotaan hyväksytyksi kahdeksantoista kuukauden kuluttua ilmoituksen päivämäärästä, jollei tämän ajanjakson kuluessa vähintään yksi neljäsosa valtioista, jotka olivat sopimusvaltioita muutoksen hyväksymisen aikaan, ole toimittanut pääsihteerille tiedonantoa, jonka mukaan ne eivät hyväksy muutosta, jolloin muutos hylätään eikä sillä ole vaikutusta. 9 Muutos, joka katsotaan hyväksytyksi 8 kohdan mukaisesti, tulee voimaan kahdeksantoista kuukauden kuluttua sen hyväksymisestä. 10 Muutos sitoo kaikkia sopimusvaltioita, elleivät ne irtisano tätä pöytäkirjaa 21 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti viimeistään kuusi kuukautta ennen muutoksen voimaantuloa. Irtisanominen tulee voimaan samanaikaisesti kuin kyseinen muutos. 11. Kun muutos on hyväksytty, mutta sen hyväksymisen edellytyksenä oleva kahdeksantoista kuukauden ajanjakso ei ole vielä päättynyt, muutos sitoo sanotun ajanjakson aikana sopimusvaltioksi tulevaa valtiota, jos se tulee voimaan. Tämän ajanjakson jälkeen sopimusvaltioksi tullutta valtiota sitovat 8 kohdan mukaisesti hyväksytyt muutokset. Valtio tulee muutoksen sitomaksi tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, kun muutos tulee voimaan tai kun tämä pöytäkirja tulee voimaan kyseisen valtion osalta, mikäli pöytäkirjan voimaantuloajankohta on myöhempi. 24 ARTIKLA Tallettaja 1 Tämä pöytäkirja ja 23 artiklan mukaisesti hyväksytyt muutokset talletetaan pääsihteerin huostaan. 2 Pääsihteeri a) ilmoittaa kaikille tämän pöytäkirjan allekirjoittaneille tai siihen liittyneille valtioille i) jokaisesta uudesta allekirjoittamisesta tai ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjan tallettamisesta päivämäärineen; ii) jokaisesta tällä pöytäkirjalla muutetun yleissopimuksen 9 artiklan 2 ja 3 kohdan, 18 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan 4 kohdan mukaisesta uudesta selityksestä ja tiedonannosta; iii) tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä; iv) vastuun rajoittamista koskevista muutosehdotuksista, jotka on tehty tämän pöytäkirjan 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti; v) muutoksista, jotka on hyväksytty tämän pöytäkirjan 23 artiklan 5 kohdan mukaisesti; vi) muutoksista, jotka katsotaan hyväksytyksi tämän pöytäkirjan 23 artiklan 8 kohdan mukaisesti, sekä mainitun artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisista muutosten voimaantulopäivistä; vii) jokaisesta tämän pöytäkirjan irtisanomiskirjan tallettamisesta päivämäärineen sekä päivämäärästä, jona irtisanominen tulee voimaan; viii) kaikista muista tämän pöytäkirjan määräyksiin perustuvista tiedonannoista; b) toimittaa tämän pöytäkirjan oikeaksi todistetut jäljennökset kaikille valtioille, jotka ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan tai liittyneet siihen. 3 Tämän pöytäkirjan tultua voimaan pääsihteeri toimittaa sen tekstin Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristöön rekisteröintiä ja julkaisemista varten Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan mukaisesti. 25 ARTIKLA Kielet Tämä pöytäkirja on tehty yhtenä arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkielisenä alkuperäiskappaleena, jonka jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. TEHTY LONTOOSSA ensimmäisenä päivänä marraskuuta vuonna kaksituhattakaksi. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet, hallitustensa siihen asianmukaisesti valtuuttamina, ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan. LIITE TODISTUS VAKUUTUKSESTA TAI MUUSTA RAHAVAKUUDESTA, JOKA KOSKEE KORVAUSVASTUUTA MATKUSTAJAN KUOLEMANTAPAUKSEN TAI HENKILÖVAHINGON VARALTA Annettu matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 2002 tehdyn Ateenan yleissopimuksen 4 a artiklan määräysten mukaisesti. Aluksen nimi .................................................................................... Numero- tai kirjaintunnus.................................................................... Aluksen IMO-tunnistenumero .................................................................. Rekisteröintisatama ............................................................................. Rahdinkuljettajan, joka tosiasiallisesti suorittaa kuljetuksen, nimi ja päätoimipaikan täydellinen osoite. ...................................................................................... Täten todistetaan, että edellä mainitun aluksen osalta on voimassa matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 2002 tehdyn Ateenan yleissopimuksen 4 a artiklan vaatimukset täyttävä vakuutus tai muu rahavakuus. Vakuudet tyyppi ....................................................................................................................... Vakuuden kesto ....................................................................................................................... Vakuutuksenantajan (-antajien) ja/tai takaajan (takaajien) nimi ja osoite Nimi ......................................................................................................................................... Osoite ...................................................................................................................................... Tämän todistuksen voimassaolo päättyy .............................................................................. Todistuksen myöntänyt tai vahvistanut ................................................................................. .............................................................................................................................................. (valtion täydellinen nimi) TAI Seuraavaa tekstiä käytetään, kun valtio soveltaa 4 a artiklan 3 kohtaa: Tämän todistuksen myöntää ............................................. :n (valtion täydellinen nimi) hallituksen antamin valtuuksin ......................................................... (laitoksen tai elimen nimi) ........................................ ............................................ (Paikka)(Aika) ........................................................................................ (Todistuksen myöntävän tai vahvistavan virkamiehen allekirjoitus ja virka-asema) Selityksiä: 1 Valtion nimeen voidaan halutessa liittää maininta sen maan toimivaltaisesta viranomaisesta, jossa todistus on myönnetty. 2 Jos vakuuden kokonaismäärä on peräisin useammasta kuin yhdestä lähteestä, kunkin osuus on mainittava erikseen. 3 Jos vakuus annetaan useammassa kuin yhdessä muodossa, nämä on eriteltävä. 4 Kohdassa "vakuuden kestoaika" on mainittava myös vakuuden voimassaolon alkamispäivä. 5 Vakuutuksenantajan (-antajien) ja/tai takaajan (takaajien) osoitteen kohdalla on mainittava vakuutuksenantajan (-antajien) ja/tai takaajan (takaajien) päätoimipaikka. Myös toimipaikka, jossa vakuutus tai muu vakuus annetaan, on tarvittaessa mainittava. LIITE 2 MATKUSTAJIEN JA MATKATAVAROIDEN KULJETTAMISESTA MERITSE VUONNA 1974 TEHDYN ATEENAN YLEISSOPIMUKSEN VUODEN 2002 PÖYTÄKIRJAN 19 ARTIKLAN MUKAINEN EUROOPAN YHTEISÖN SELITYS "Euroopan yhteisö ilmoittaa, että sillä on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 65 ja 300 artiklan mukaisesti toimivalta sitoutua kansainvälisiin sopimuksiin, jotka palvelevat seuraavia päämääriä, ja täyttää niistä johtuvat velvollisuudet: - tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano - tuomioistuimen toimivalta. Lisäksi Euroopan yhteisö ilmoittaa jo antaneensa jäsenvaltioitaan sitovia säädöksiä yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. Yhteisö toimittaa pöytäkirjan 19 artiklan mukaisesti Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerille luettelon kyseisistä säädöksistä ja päivittää sitä tarpeen mukaan. Tällä hetkellä ainoa tällainen säädös on tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 [6], joka sitoo kaikkia EU:n jäsenvaltioita lukuun ottamatta Tanskaa. [6] Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 12, 16.1.2001, s. 1. Euroopan yhteisö vastaa niiden yleissopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämisestä, jotka kuuluvat voimassa olevan yhteisön oikeuden soveltamisalaan."