[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 10.3.2006

KOM(2006) 109 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Käyttäjien tarkastuslaitosten käytön arviointi painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin (97/23/EY) mukaisesti

SISÄLLYSLUETTELO

YHTEENVETO 3

1. JOHDANTO 3

Taustaa.. 3

Uudelleentarkastelua koskeva menetelmä 4

2. KÄYTTÄJIEN TARKASTUSLAITOSTEN TULEVAISUUS 4

Yleisiä huomautuksia 4

Eturistiriitoihin liittyvät turvallisuutta koskevat huolenaiheet 5

Käyttäjien tarkastuslaitosten arvioimien laitteiden merkintä 6

Käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevien säännösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä pakolliseksi 6

Käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien laajentaminen 7

3. PÄÄTELMÄT 9

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Käyttäjien tarkastuslaitosten käytön arviointi painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin (97/23/EY) mukaisesti

YHTEENVETO

Tämä tiedonanto perustuu painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 97/23/EY sisältämään pyyntöön esittää kertomus, jossa käyttäjien tarkastuslaitosten toimintaa arvioidaan.

Käyttäjien tarkastuslaitosten käytön arviointi osoittaa, että turvallisuuteen liittyviä ongelmia ei ole havaittu. Käyttäjien tarkastuslaitos -menettely toimii hyvin ja alkuperäisen tarkoituksen mukaisesti, eli se antaa käyttäjäryhmille mahdollisuuden hyödyntää niiden teknistä asiantuntemusta rajallisiin sisäisiin sovelluksiin. Direktiivin säännöksiä voitaisiin tietyiltä osin optimoida, mutta siitä ei ole odotettavissa merkittävää hyötyä.

Komissio katsoo sen vuoksi, että ei ole riittäviä perusteita tehdä neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotusta painelaitedirektiivin muuttamiseksi käyttäjien tarkastuslaitosten osalta.

1. JOHDANTO

Taustaa

Painelaitedirektiivissä (14 artiklassa) komissiota pyydetään laatimaan kertomus käyttäjien tarkastuslaitoksista. Vaikka uuden lähestymistavan mukaisissa direktiiveissä jäsenvaltioiden ilmoittamat laitokset (ilmoitetut laitokset) vastaavat poikkeuksetta kolmannen osapuolen osallistumisesta vaatimuksenmukaisuuden arviointiin, painelaitedirektiivin erityispiirteenä on, että jäsenvaltio voi antaa alueellaan luvan saattaa markkinoille ja ottaa käyttöön sellaisia painelaitteita tai -laitekokonaisuuksia, joiden osalta vaatimuksenmukaisuuden arvioinnin on suorittanut ”käyttäjien tarkastuslaitos” eli laitetta käyttävää yritystä edustavan ryhmän osa (käyttäjä).

Koska käyttäjien tarkastuslaitokset ovat uusi menettely, joka edustaa painelaitedirektiivin aikana vain tietyissä jäsenvaltioissa vallinneita käytäntöjä, direktiivissä edellytetään, että komissio valvoo käyttäjien tarkastuslaitosten toiminnan seurauksia ja laatii siitä arvioinnin kolmen vuoden kuluttua siitä, kun direktiivi on pantu kansallisella tasolla täytäntöön. Sen vuoksi jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan komissiolle kaikki tämän artiklan täytäntöönpanon kannalta hyödylliset tiedot. Tarvittaessa arviointiin on liitettävä ehdotus painelaitedirektiivin muuttamiseksi.

Tämä tiedonanto annetaan edellä tarkoitetun pyynnön panemiseksi täytäntöön.

Uudelleentarkastelua koskeva menetelmä

Tämä tiedoksianto perustuu seuraavaan kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien kuulemisten sarjaan:

- Tärkeimpänä kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien kuulemisfoorumina oli komission yksiköiden organisoima painelaitteita käsittelevä työryhmä ( Working Group Pressure ), jossa tätä kysymystä on käsitelty vuodesta 2003 alkaen.

- Komissio järjesti myös Internet-kuulemisen, jossa se pyrki saamaan mahdollisimman laajan kuvan tilanteesta keräämällä Euroopan painealan sidosryhmien mielipiteitä, ehdotuksia ja kokemuksia käyttäjien tarkastuslaitoksista voidakseen arvioida, pitäisikö painelaitedirektiivin säännöksiä muuttaa vai pitäisikö ne säilyttää nykyisessä muodossaan. Internet-kuulemisesta tiedotettiin usein eri tavoin ja siihen oli mahdollista osallistua vuoden 2004 lokakuun alusta vuoden 2005 tammikuun loppuun. Kannanottoja saatiin huomattava määrä[1].

- Huhtikuussa 2005 painelaitteita käsittelevä työryhmä tutki julkisissa kyselyissä saaduista käyttäjien tarkastuslaitoksiin liittyvistä kannanotoista laaditun yhteenvedon, yksityiskohtaisen selvityksen sekä alustavat päätelmät.

- Kansallisia viranomaisia pyydettiin käymään vuoden 2005 toukokuun loppuun mennessä käsiteltävänä olevat kysymykset läpi, jotta ne voisivat antaa kommenttinsa kaikkiin uudelleentarkasteltavana oleviin kysymyksiin.

2. KÄYTTÄJIEN TARKASTUSLAITOSTEN TULEVAISUUS

Yleisiä huomautuksia

Teknisten laitteiden käyttäjien yleiseen organisaatioon kaikkialla maailmassa kuuluu osastoja, joiden tehtävänä on huolehtia säännönmukaisista sisäisistä tarkastuksista. Erityisesti tärkeimmät käyttäjäyritykset ovat todenneet tällaiset järjestelyt tärkeäksi osaksi vastuutaan laitostensa turvallisesta, luotettavasta ja tehokkaasta toiminnasta. Näillä tarkastusosastoilla on yleensä ammattitaitoa ja tietotaitoa, ja ne ovat päivittäin yhteydessä laitoksiin, joista niiden omistajat ovat viime kädessä vastuussa, joten niillä on erinomainen käsitys olosuhteista, joissa niiden laitteita aiotaan käyttää.

Vaikka kaikilla jäsenvaltioilla ei sääntelytoiminnan osalta olekaan käyttäjien tarkastuslaitoksista kokemusta, painelaitedirektiivin 14 artiklaan otettiin säännös, jonka mukaan osa näistä tarkastusosastoista saisi vastuulleen arvioida uusien laitteiden vaatimustenmukaisuutta ja ottaisi itselleen ilmoitettujen laitosten tehtäviä sekä täydentäisi niitä. Osa jäsenvaltioista katsoi kuitenkin, että käyttäjien tarkastuslaitos -menettely ei vastaa täysin uutta lähestymistapaa, jossa edellytetään ”riippumattomien kolmansien osapuolten osallistumista”, ja jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus olla saattamatta kansalliseen lainsäädäntöön käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevia direktiivin säännöksiä.

Toisin kuin ilmoitetut laitokset, jotka eivät saa suoranaisesti osallistua painelaitteiden tai laitekokonaisuuksien suunnitteluun, valmistamiseen, toimittamiseen, asentamiseen, käyttöön tai huoltoon, käyttäjien tarkastuslaitokset[2] voivat periaatteessa osallistua painelaitteiden suunnitteluun, valmistamiseen, toimittamiseen, asentamiseen, käyttöön tai huoltoon, mutta ne eivät saa olla vastuussa näistä tehtävistä.

”Jokaisella käyttäjien tarkastuslaitoksella tulee olla tunnistettava rakenne ja sen on käytettävä sen ryhmän raportointimenetelmiä, jonka osa se on, ja jotka takaavat ja osoittavat sen puolueettomuuden”, niin että sen ”arviointien puolueettomuuteen tai sen tarkastustoimien luotettavuuteen” ei voida vaikuttaa. Jäsenvaltiot ovat vastuussa käyttäjien tarkastuslaitosten valvonnasta ja niiden on varmistettava, että nämä vaatimukset pannaan asianmukaisesti täytäntöön.

Koska käyttäjien tarkastuslaitokset ovat uudessa lähestymistavassa uusi menettely, direktiivissä edellytetään, että komissio valvoo käyttäjien tarkastuslaitosten toiminnan vaikutuksia ja antaa niistä arvioinnin kolmen vuoden kuluttua direktiivin täytäntöönpanosta kansallisella tasolla. Sen vuoksi jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan komissiolle kaikki tämän artiklan täytäntöönpanon kannalta hyödylliset tiedot. Tarvittaessa arviointiin on liitettävä ehdotus painelaitedirektiivin muuttamiseksi.

Kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien kanssa tarkasteltiin seuraavia käyttäjien tarkastuslaitosten tulevaisuuteen liittyviä vaihtoehtoja: i) käyttäjien tarkastuslaitos -menettelyn poistaminen ii) käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien rajaaminen iii) käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien säilyttäminen tai iv) käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien laajentaminen.

Eturistiriitoihin liittyvät turvallisuutta koskevat huolenaiheet

Painelaitedirektiiviä laadittaessa esiintyi jonkin verran epäilyjä siitä, että käyttäjien tarkastuslaitoksen arvioimien painelaitteiden aiheuttama riski saattaisi olla suurempi kuin niiden laitteiden, joiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa ilmoitetut laitokset olivat mukana. Lisäksi Internet-kuulemismenettelyn yhteydessä saaduissa muutamissa vastauksissa ehdotettiin, että käyttäjien tarkastuslaitos -menettely olisi poistettava. Kannanotoissa mainittiin kuitenkin vain joitain yleisiä turvallisuutta koskevia huolenaiheita, mutta niitä ei eritelty tarkemmin.

Kuulemismenettelyssä esiin tulleet turvallisuutta koskevat huolenaiheet näyttivät pääasiassa liittyvän siihen, että tarkastuslaitokset eivät ole puolueettomia, koska ne ovat osa painelaitteiden käyttäjäryhmää ja voivat periaatteessa osallistua painelaitteen suunnitteluun, valmistukseen, toimittamiseen, asennukseen, käyttöön ja huoltoon. Toisaalta, käyttäjien tarkastuslaitosten osallistuessa näihin tehtäviin niiden ammattitaito lisääntyy.

Sekä jäsenvaltioille osoitettujen julkisten kyselyjen että kuulemisten perusteella käyttäjien tarkastuslaitos -menettely on toiminut hyvin, eikä ongelmia tai väärinkäytöksiä ole todettu.

Komission päätelmä on, että käyttäjien tarkastuslaitosten suorittaman työn osalta ei ole erityisiä turvallisuutta koskevia huolenaiheita.

Käyttäjien tarkastuslaitosten arvioimien laitteiden merkintä

Kuulemismenettelyn aikana ehdotettiin, että käyttäjien tarkastuslaitoksen olisi ilmoitettujen laitosten tapaan saatava komissiolta tunnistenumero, kun jäsenvaltio nimeää sen. Käyttäjien tarkastuslaitosten arvioimat laitteet merkittäisiin tällöin omalla merkinnällä, esim. UI erotukseksi CE-merkinnästä, ja merkintään liitettäisiin arvioinnin suorittaneen käyttäjien tarkastuslaitoksen tunnistenumero. Menettely helpottaisi jäsenvaltioille kuuluvia markkinoiden valvontatehtäviä ja lisäisi avoimuutta. Tällöin olisi johdonmukaista sisällyttää näin merkitty laite suojalauseketta koskevan 8 artiklan ja perusteettomasti kiinnitettyä CE-merkintää koskevan 16 artiklan piiriin.

Kuulemismenettelyn aikana kansallisilta viranomaisilta pyydettiin erikseen kantaa tähän ehdotukseen, ja lisäksi niitä pyydettiin ilmoittamaan mahdollisista tällaisen merkinnän puuttumisesta aiheutuneista ongelmista.

Useat kansalliset viranomaiset kiinnittivät huomiota siihen, että käyttäjien tarkastuslaitosten arvioimia painelaitteita markkinoille saatettaessa ja käyttöön otettaessa viranomaisille riittää, että ne saavat tekniset tiedot dokumentaation mukana, eikä yleistä merkintää tarvita. Vastaavasti käytettyyn painelaitteistoon liitetyn dokumentaation pitäisi olla arvioinnin kannalta riittävä. Osa viranomaisista edellytti niille ilmoitetuilta käyttäjien tarkastuslaitoksilta sisäisten erityismerkkien käyttöä, jotta niiden olisi helpompi tarkastaa, onko vaatimuksenmukaisuuden arviointi jo tehty.

Osa viranomaisista ilmaisi olevansa huolissaan siitä, että käyttäjien tarkastuslaitoksen hyväksymät tuotteet eli tuotteet, jotka on tarkoitettu tietyn yrityksen sisällä käytettäviksi, myytäisiinkin muille käyttäjille; niiden mukaan tämä riski lisääntyisi, jos tuotteet merkittäisiin. Tämä väite vaikuttaa kuitenkin epätodennäköiseltä, varsinkin kun merkintä helpottaisi markkinoiden valvontaa eli sen tarkastamista, onko toimivaltainen käyttäjien tarkastuslaitos arvioinut tietyn laitoksen tuotteet.

Kaikki seikat huomioon ottaen komissio katsoo, että käyttäjien tarkastuslaitoksen arvioima painelaitteisto on tarkoitettu ainoastaan tiettyä käyttäjää varten, eivätkä muut käyttäjät voi sitä sen vuoksi käyttää. Sen vuoksi erityistä merkintää ei tarvita. Painelaitteita käsittelevä komission työryhmä tukee myös tätä kantaa.

Käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevien säännösten saattaminen osaksi kans allista lainsäädäntöä pakolliseksi

Tilanne on tällä hetkellä se, että jos jäsenvaltio ei ole saattanut 14 artiklaa osaksi kansallista lainsäädäntöä tai on saattanut sen, mutta ei ole nimennyt käyttäjien tarkastuslaitosta, sillä ei ole velvoitetta hyväksyä toisten jäsenvaltioiden nimeämien käyttäjien tarkastuslaitosten tekemiä vaatimustenmukaisuuden arviointeja alueellaan.

Monet vastaajat, pääasiassa käyttäjät ja käyttäjien tarkastuslaitokset ehdottivat sen vuoksi, että kaikki jäsenvaltiot olisi velvoitettava saattamaan käyttäjien tarkastuslaitoksia koskeva 14 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä ja hyväksymään kaikkien käyttäjien tarkastuslaitosten vaatimustenmukaisuuden arvioinnit riippumatta siitä, ovatko ne itse nimenneet kyseiset käyttäjien tarkastuslaitokset. Niiden mukaan laajat teolliset käyttäjäryhmät, jotka ovat usein koko EU:ssa toimivia monikansallisia yhtiöitä, voivat saada käyttäjien tarkastuslaitoksistaan täyden hyödyn ja panna yhteiset turvallisuuskäytännöt täytäntöön ainoastaan, jos ne voivat noudattaa samoja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä kaikkialla. Se, ettei käyttäjien tarkastuslaitosten suorittamaa vaatimustenmukaisuuden arviointia hyväksyttäisi kuin muutaman jäsenvaltion alueelle asennettujen laitteiden osalta, olisi suhteettoman haitallista sekä näiden käyttäjäryhmien eduille että niiden turvallisuuskäytännöille, haittaisi tehokasta työskentelyä ja estäisi yhtenäisten ja eheiden turvallisuus- ja hallintojärjestelmien luomista.

Toisaalta jäsenvaltiot, jotka eivät olleet saattaneet 14 artiklaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, selittivät kuulemismenettelyn aikana, ettei syynä tähän ole ollut menettelyä koskevan kokemuksen puute, vaan se, että sitä ei pidetty tarpeellisena, eikä siitä katsottu saatavan etua. Jopa nämä jäsenvaltiot ilmoittivat kuitenkin olevansa valmiita tarkistamaan lainsäädäntöään muiden jäsenvaltioiden kokemuksen perusteella sekä teollisuuden pyynnöstä.

Komission päätelmä on, että olisi hyödyllistä panna käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevat direktiivin säännökset täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Se, että käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevien direktiivin säännösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tehtäisiin pakolliseksi, ei kuitenkaan ole riittävä peruste painelaitedirektiivin muuttamista koskevan ehdotuksen tekemiselle ja sääntelymenettelylle, jossa neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat mukana.

Käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien laajentaminen

Alun perin käyttäjien tarkastuslaitos -menettely laadittiin ainoastaan käyttäjäryhmien sisäisiin tarkoituksiin, jotta teknisesti monimutkaisten painelaitteiden käyttäjät voisivat hyödyntää ryhmään kertynyttä asiantuntemusta vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa. Sen vuoksi käyttäjien tarkastuslaitosten käytettävissä olevia vaatimustenmukaisuuden arviointimoduuleja on rajoitettu.

Tätä varsinkin käyttäjien tarkastuslaitokset pitävät liian rajoittavana. Julkiseen kuulemiseen osallistuneista vastaajista yksi kolmasosa ehdotti, että käyttäjien tarkastuslaitoksen tehtäviä olisi laajennettava.

Kuulemismenettelyn yhteydessä tehtäviä on ehdotettu laajennettaviksi seuraavasti:

Tyypin ja suunnittelun arviointi

Käyttäjien tarkastuslaitokset voivat suorittaa seuraavia vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä: moduuli A1 (sisäinen tuotannon valvonta), C1 (tyypin vaatimustenmukaisuus), F (tuotekohtainen tarkastus) ja G (yksikkökohtainen EY-tarkastus). Käyttäjien tarkastuslaitokset työskentelevät ainoastaan sille ryhmälle, johon ne kuuluvat.

Ensi silmäyksellä saattaa näyttää epäloogiselta, että käyttäjien tarkastuslaitos ei voi suorittaa vaatimustenmukaisuuden arviointia sunnittelumoduulien B (EY-tyyppitarkastus) ja B1 (EY-suunnittelutarkastus) mukaisesti, koska se voi suorittaa arvioinnin G-moduulin, johon suunnittelu ja valmistus sisältyvät, mukaisesti. Lisäksi väitetään, että käyttäjän erityistietämystä tuotantoprosessista voitaisiin hyödyntää paremmin jo painelaitteen suunnitteluvaiheessa, jos käyttäjien tarkastuslaitokset voisivat tehdä suunnitteluun liittyvän vaatimustenmukaisuuden arvioinnin.

On totta, että käyttäjien tarkastuslaitokset olisivat kaikkien pätevimpiä suorittamaan tiettyjen monimutkaisten järjestelmien vaatimustenmukaisuuden arvioinnin. Olisi kuitenkin otettava huomioon, että käytännössä muiden kuin sarjatuotteiden, joiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnin suorittaa (yksi) käyttäjien tarkastuslaitos moduulien B1 + F, B + F ja B + C1 mukaisesti, arviointi on melkein samanlainen kuin moduulin G vaatimustenmukaisuuden arviointi. Suurtakaan hyötyä ei sen vuoksi saataisi siitä, että käyttäjien tarkastuslaitokset saisivat suorittaa moduulien B ja B1 mukaisen arvioinnin, jos ne ei eivät voi tehdä valmistajan laatujärjestelmien arviointia samanaikaisesti, kuten tilanne on tällä hetkellä.

Lisäksi moduuleja B ja B1 noudatetaan pääasiassa sarjatuotteiden arvioinnissa, joita otetaan kuitenkin harvoin käyttöön ainoastaan yhden käyttäjäryhmän toimesta. Sen vuoksi käyttäjän tarkastuslaitoksen suorittamalla arvioinnilla ei tältä osin ole juurikaan taloudellista merkitystä.

Valmistajien laatujärjestelmien arviointi

Valmistajat käyttävät sarjatuotannon yhteydessä yleensä laatujärjestelmiä. Koska asiakaskohtaisten sarjalaitteiden on todettu tulevan suurille käyttäjillä yhä tärkeämmiksi, on ehdotettu, että käyttäjien tarkastuslaitokset voisivat arvioida valmistajan laatujärjestelmiä painelaitedirektiivin asianomaisten moduulien (D, D1, E, E1, H ja H1) mukaisesti.

Turvallisuuden kannalta syytä siihen, miksi käyttäjien tarkastuslaitokset eivät olisi päteviä suorittamaan tätä tehtävää, ei ole esitetty.

Jäsenvaltiot totesivat kuitenkin, että tällaiseen tehtävän laajennukseen ei ole tarvetta, koska valmistajilla on yleensä vakiintuneet laatujärjestelmät. Käyttäjien tarkastuslaitosten suorittama lisäarviointi merkitsisi kaksinkertaista arviointia, mikä mahdollisesti joskus johtuisi vain tietystä suurien käyttäjäryhmien pieniin valmistajiin kohdistamista paineista, eikä siitä saataisi erityistä lisäarvoa.

Pysyvien liitosten menetelmän hyväksyminen ja pysyvien liitosten testaamiseen sekä ainetta rikkomattomaan testaamiseen (NDT) osallistuvan henkilöstön pätevyyden hyväksyminen

Osa Internet-kuulemiseen vastanneista pyysi käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien laajentamista kattamaan pysyvien liitosten menetelmän hyväksymisen ja pysyvien liitosten testaamiseen ja ainetta rikkomattomaan testaamiseen osallistuvan henkilöstön pätevyyden hyväksymisen väittäen, että käyttäjien tarkastuslaitoksilla on hyvin vakiintunut pysyviä liitoksia (hitsaamista) ja ainetta rikkomatonta testaamista koskeva asiantuntemus. Lisäksi niiden mukaan on epäloogista, että käyttäjien tarkastuslaitokset suljetaan näiden valmistukseen liittyvien menettelyjen ja pätevyyksien hyväksymisen ulkopuolella, kun ne kuitenkin voivat vastata valmistusvaiheeseen liittyvästä vaatimustenmukaisuuden arvioinnista; niiden mukaan tällaiset rajoitukset ovat epäkäytännöllisiä ja vastoin tehokkuutta. Lisäksi vaatimus käyttää ilmoitettuja laitoksia näihin tehtäviin ei turvallisuuden kannalta toisi lisäarvoa.

Jäsenvaltioiden viranomaisilta saatu palaute osoitti kuitenkin selvästi, ettei tarvetta tämäntyyppiseen tehtävien laajentamiseen ole. Suurin osa asianomaisesta valmistajan henkilöstöstä hyväksyttäisiin joka tapauksessa kolmannen osapuolen eli ilmoitetun laitoksen tai kolmantena osapuolena olevan järjestön toimesta, sillä valmistajat tarvitsevat tällaisen yleisen hyväksymisen myös muita asiakkaita varten. Lisäksi esiin nousee kysymys olisiko käyttäjien tarkastuslaitoksen antama ainetta rikkomattoman testaamisen ja/tai hitsaamisen hyväksyminen tulevaisuudessa yleisesti pätevä ja voitaisiinko sitä käyttää myös sellaisten painelaitteiden valmistuksessa, joiden vaatimustenmukaisuutta käyttäjien tarkastuslaitos ei ole arvioinut.

Edellisten kohtien tapaan olisi pidettävä mielessä, että käyttäjien tarkastuslaitos -menettely otettiin käyttöön hyvin erityisiä tarkoituksia varten poikkeuksena periaatteeseen, jonka mukaan kolmas osapuoli eli ilmoitetut laitokset todentavat sisäisen tuotannon valvonnan moduulin (A) ulkopuolelle jäävän vaatimustenmukaisuuden arvioinnin. Tämän periaatteen turvaamiseksi käyttäjien tarkastuslaitosten ja ilmoitettujen laitosten välillä olisi pidettävä selkeä ero. Käyttäjien tarkastuslaitosten tehtäviä olisi laajennettava ainoastaan, jos siihen on selkeät syyt.

Edellä esitettyjen syiden johdosta komission päätelmä on, että käyttäjien tarkastuslaitosten tehtävien soveltamisala olisi pidettävä rajattuna käyttäjäryhmän erityisiin tarkoituksiin, eikä sitä tulisi laajentaa kattamaan muita tarkoituksia varten tehtävää vaatimustenmukaisuuden arviointia.

3. PÄÄTELMÄT

Komissio toteaa, että kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien mukaan käyttäjien tarkastuslaitos -menettely toimii hyvin ja tarkoituksensa mukaan. Turvallisuuteen liittyvien huolenaiheiden tueksi ei löytynyt perusteita. Käyttäjien tarkastuslaitos -menettelystä saatujen ensimmäisten kokemusten perusteella myönnetään, että direktiivin säännöksiä voitaisiin optimoida joiltain pieniltä osin, kuten tehdä painelaitedirektiivin 14 artiklan saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä pakolliseksi. Tästä saatavan hyödyn ei kuitenkaan arvioida olevan riittävän suuri, kun otetaan huomioon painelaitedirektiivin muuttamiseen sekä kansallisella ja EU:n tasolla liittyvät hallinnolliset kustannukset että jäsenvaltioiden mahdollisuus panna käyttäjien tarkastuslaitoksia koskevat säännökset täytäntöön vapaaehtoisesti. Tässä yhteydessä kansallisten viranomaisten ja komission rajalliset resurssit ja edessä olevat muut tehtävät, kuten markkinoiden valvonta, on otettava huomioon.

Käyttäjien tarkastuslaitosten suorittamien tehtävien soveltamisalan laajentaminen lähemmäksi ilmoitettujen laitosten toimia saattaisi aiheuttaa valmistajien keskuudessa sekaannusta käyttäjien tarkastuslaitosten ja ilmoitettujen laitosten tehtävistä esimerkiksi silloin, kun tarvitaan yleistä hyväksymistä tuotteelle, joka on tarkoitettu kaikille asiakkaille, ja silloin, kun tarvitaan lisäarviointia ja hyväksyntää saman tyypin tuotteelle, joka on tarkoitettu yhtä käyttäjäryhmää varten, mikä voisi johtaa kahteen kertaan suoritettaviin arviointeihin.

Lisäksi käyttäjien tarkastuslaitosten suorittamien tehtävien laajentaminen olisi ristiriidassa käyttäjien tarkastuslaitos -menettelyn taustalla olevaa periaatetta vastaan, jonka mukaan tarkoituksena on alun perin ollut hyödyntää niiden teknistä asiantuntemusta rajallisiin sisäisiin sovelluksiin, eikä ulkoisiin tarkoituksiin tai kaupankäyntiin. Tämän periaatteen mukaisesti käyttäjien tarkastuslaitosten suorittamat vaatimustenmukaisuuden arviointitehtävät olisi rajattava edelleen teknisesti monimutkaisiin ja useimmissa tapauksissa yksittäisvalmisteisiin tuotteisiin. Tätä tarkoitusta varten käyttäjien tarkastuslaitosten nykyiset säännökset ovat riittävät.

Komissio katsoo sen vuoksi, että käyttäjien tarkastuslaitos -menettely vastaa nykyisellään hyvin alkuperäistä tarkoitusta, jonka mukaan nämä tarkastuselimet ovat osa käyttäjäryhmää, eikä pidä tarpeellisena tehdä ehdotusta painelaitedirektiivin muuttamiseksi sen 14 artiklan osalta.

[1] Yhteenveto kannanotoista on osoitteessa http://europa.eu.int/comm/enterprise/pressure_equipment/index_en.htm

[2] Poikkeuksena ilmoitettujen laitosten suorittamia tehtäviä koskeviin säännöksiin painelaitedirektiivin 14 artikla antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden sallia käyttäjille sellaisten painelaitteiden tai laitekokonaisuuksien markkinoille saattamisen ja käyttöönoton alueellaan, jotka käyttäjien tarkastuslaitos on arvioinut olennaisten vaatimusten mukaisiksi.