KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET
Tarkistus 12
3 f artikla (uusi)
3 f artikla
Sopimuksen 10 artiklassa säädetyn sekakomitean kokouksiin
ja työskentelyyn voivat osallistua tarkkailijoina Euroopanparlamentin jäsenet sekä sopimuksen nojalla toimintaansaharjoittavan kalastusalan edustajat.
Tarkistus 13
3 g artikla (uusi)
3 g artikla
Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille kaikista aloit-
teista, joilla pyritään muuttamaan sopimuksen sisältöä,pöytäkirja, tekniset selvitykset ja liitteet mukaan luettuina.
P6_TA(2006)0202
Yhteisön oikeuden soveltamisen seuranta (2003–2004)
Euroopan parlamentin päätöslauselma komission 21. ja 22. vuosikertomuksesta yhteisön oikeuden
soveltamisen seurannasta (2003–2004) (2005/2150(INI))
Euroopan parlamentti, joka
—ottaa huomioon komission 21. ja 22. vuosikertomuksen (KOM(2004)0839 ja KOM(2005)0570),
—ottaa huomioon komission työasiakirjat (SEC(2004)1638 sekä SEC(2005)1446 ja 1447),
—ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan ja 112 artiklan 2 kohdan,
—ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön ja vetoomusvaliokunnan lausunnon
(A6-0089/2006),
A. ottaa huomioon, että komission vuosikertomuksissa käsitellään sitä, missä määrin jäsenvaltiot ovat saat-
taneet direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään, lainsäädännön soveltamisen tehokkaan seurannan
varmistamiseksi; ottaa huomioon, että 21. vuosikertomuksen mukaan 31. joulukuuta 2003 vireillä oli
3 927 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, joista 1 855 tapauksessa oikeuskäsittely oli aloitettu,999 tapauksesta oli esitetty perusteltu lausunto, 411 tapausta oli jätetty käsiteltäviksi yhteisöjentuomioistuimeen ja vain 69 tapauksesta (joista 40 koski ympäristöalaa) oli aloitettu EY:n perustamissopi-muksen 228 artiklan mukainen menettely,
B. katsoo, ettei yhteisön oikeuden soveltamisen asianmukainen valvonta ole ainoastaan sen arvioimista,
kuinka suuri osuus lainsäädännöstä on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaan myös sekä
voimaansaattamisen että yhteisön oikeuden soveltamisessa käyttöön otettujen käytäntöjen laadullista
arvioimista,7.12.2006 C 297 E/122 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI
C. katsoo, että Euroopan unionin lainsäädännön asianmukainen ja nopea täytäntöönpano on erottamaton
ja olennainen osa ”parempaa säädöskäytäntöä” ; katsoo, että yhteisön oikeuden onnistunut soveltaminen
kaikkialla Euroopan unionissa edellyttää selvää ja hyvin kirjoitettua lainsäädäntöä; katsoo, että lainsäädän-tö ei aina ole riittävän laadukasta eivätkä jäsenvaltioille asetetut velvoitteet ole aina riittävän selviä siksi,että lainsäädäntö on usein vaikeiden poliittisten kompromissien tulos,
D. ottaa huomioon, että komissio voi muuttaa keinoja, joita se käyttää hoitaakseen tehtävänsä tehokkaasti,
ja kehittää uusia keinoja tehostaakseen yhteisön oikeuden soveltamista,
E. ottaa huomioon, että komissio pyrkii parhaillaan muuttamaan olemassa olevia menettelyjä ja kehittä-
mään tapoja nopeuttaa ja tehostaa niitä; katsoo, ettei tämä ole kuitenkaan riittävä syy olla toimittamattaajoissa pyydettyjä tietoja siitä, kuinka paljon niissä pääosastoissa, joita asia koskee, ja pääsihteeristössä onvarattu resursseja yhteisön oikeuden rikkomista koskevien asioiden käsittelyä varten,
F. katsoo, että yhteisön oikeuden rikkomista koskevat useat kantelut osoittavat Euroopan unionin kansa-
laisten olevan tärkeässä asemassa yhteisön oikeuden soveltamisen kannalta ja että Euroopan unioninuskottavuuden kannalta on tärkeää, että unioni kykenee puuttumaan kunnolla kansalaisia huolestuttaviinasioihin,
G. katsoo, ettei kansalaisten kanteluilla ole ainoastaan symbolista merkitystä ”kansalaisten Eurooppaa”
rakennettaessa vaan ne ovat kustannustehokas ja toimiva väline, jolla seurataan yhteisön oikeuden sovel-tamista,
H. katsoo, että tehokas oikeudellinen suoja sekä yhtenäinen soveltaminen ja tulkinta ovat yhteisön oikeuden
keskeisiä osatekijöitä,
I. ottaa huomioon, että parlamentti sai komission 22. vuosikertomuksen vasta tammikuussa 2006, että
tämän huomattavan viivästyksen vuoksi tässä päätöslauselmassa viitataan vain osittain vuoden kyseiseenkertomukseen ja analyysissa keskitytään komission 21. vuosikertomukseen yhteisön oikeuden soveltami-
sesta vuonna 2003,
1. on vakuuttunut siitä, että EU:n kaikkien toimielinten on otettava vakavasti ja näkyvällä tavalla
huomioon ja asetettava vakuuttavammin etusijalle täytäntöönpanon seurantaa koskeva kysymys, erityisesti
kun viime aikoina on korostettu kiireellistä tarvetta vähentää yhteisön lainsäädännön ja lainsäädän-
töaloitteiden määrää;
2. korostaa, että mikäli lainsäädännön määrää vähennetään, sen vastapainona on tehostettava täytäntöön-
panoa; korostaa kanteluiden olevan kustannustehokas ja toimiva väline, jolla seurataan yhteisön oikeuden
soveltamista, ja kehottaa komissiota varmistamaan, että ainakin osa resursseista, joita aikaisemmin osoitettiinlainsäädännön laatimiseen ja seurantaan, käytetään olemassa olevan yhteisön lainsäädännön tehokkaaseen jaasianmukaiseen täytäntöönpanoon eri yksiköissä, jotka käsittelevät yksittäisiä kanteluita ja rikkomista-pauksia;
3. on vakuuttunut siitä, että myös parlamentin valiokuntien pitäisi kiinnittää huomiota yhteisön lainsää-
dännön soveltamista koskevaan kysymykseen ja erityisesti siitä, että asiasta vastaavan esittelijän olisi otettavaaktiivisempi rooli yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon valvonnassa jäsenvaltioissa, mistä esimerkkinä
voidaan mainita ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan järjestämät
säännölliset täytäntöönpanoa koskevat kokoukset;
4. on tietoinen, ettei tämä päätöslauselma koske komitologiaa, ja korostaa, että tämän vuoksi kyseisestä
aiheesta tarvitaan erillinen päätöslauselma;
5. korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 211 artiklassa komissiolle annetaan institutionaalinen vastuu
huolehtia siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja mää-
räyksiä noudatetaan, ja että 226 artiklassa annetaan komissiolle valtuudet ryhtyä jäsenvaltioihin kohdistuviin
toimenpiteisiin, mikäli ne eivät täytä EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan;7.12.2006 C 297 E/123 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI
6. panee merkille, että rikkomisesta johtuvan menettelyn (EY:n perustamissopimuksen 226 ja 288 artikla)
merkittävimmät ongelmat ovat sen kesto (keskimäärin 54 kuukautta kantelun kirjauksesta ja sen käsittelyyn)
ja 228 artiklan rajallinen soveltaminen;
7. panee merkille, että komissio pitää vuosittain neljä kokousta, joissa se päättää rikkomisista johtuvista
menettelyistä, ja että komission jäsenten kollegio tekee kaikki päätökset (ensimmäisestä virallisesta ilmoituk-
sesta, jolla pyritään saamaan tietoja jäsenvaltiolta, jota asia koskee, päätökseen saattaa asia yhteisöjen
tuomioistuimen käsiteltäväksi); pitää yhteisiä toimia rikkomistapausten kaikissa vaiheissa olennaisina jatarpeellisina, mutta ehdottaa, että harkitaan tarkkaan mahdollisuutta lyhentää sisäistä menettelyä käsittelynalkuvaiheessa valtuuttamalla kukin komission jäsen lähettämään jäsenvaltioille virallisia ilmoituksia omaanvastuualueeseensa liittyvissä tapauksissa, kuten jo nyt toimitaan tapauksissa, joissa jäsenvaltio ei ole saattanut
yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään asetetun määräajan kuluessa;
8. panee merkille, että kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö on riittämätöntä useimmissa jäsenval-
tioissa, jotka ovat yhä haluttomia soveltamaan yhteisön oikeuden ensisijaisuuden periaatetta;
9. pitää myönteisenä komission tiedonantoa yhteisön lainsäädännön soveltamisen tehokkaammasta
valvonnasta (KOM(2002)0725), jossa esitetään useita toimia sen tavoitteen saavuttamiseksi;
10. pitää kuitenkin valitettavana, ettei komissio ole esitellyt jäsenneltyä, yksityiskohtaista seurantaa tietyistä,
edellä mainituissa tiedonannoissa ilmoittamistaan sitoumuksista, kuten siitä, että ”ensisijaisuusperusteiden
soveltamista arvioidaan vuosittain samassa yhteydessä kun keskustellaan vuosikertomuksesta yhteisön
oikeuden soveltamisen valvonnasta”;
11. kehottaa komissiota tekemään erityisen arvioinnin edellä mainitussa tiedonannossa lueteltujen ensisijai-
suuskriteerien soveltamisesta sen selvittämiseksi, tarvitaanko niitä todella ja onko niiden kohdalla vaarana se,
että rajataan liikaa rikkomisesta johtuvien menettelyjen soveltamisalaa, joiden hierarkiasta perustamissopi-
muksessa ei määrätä mitään; kehottaa komissiota arvioimaan, olisiko käytettävissä olevien resurssien lisää-minen niissä pääosastoissa, joiden vastuualaa koskevia kanteluita esitetään eniten, parempi tapa parantaakantelujen tutkimista koskevia edellytyksiä; toteaa, että on välttämätöntä, että lainsäädännön saattamisestaosaksi kansallista lainsäädäntöä vastaavissa komission yksiköissä työskentelee oikeudellisia asiantuntijoita,
jotka voivat analysoida, onko lainsäädäntö saatettu täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä; korostaa,
ettei voida täysin luottaa automaattiseen vastaavuusjärjestelmään, kun analysoidaan lainsäädännön saatta-mista osaksi kansallista lainsäädäntöä;
12. kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille tällaisten arviointien tuloksista; korostaa, että ensisi-
jaisten tavoitteiden määrittelyn ei pitäisi johtaa siihen, että kansalaisten kanteluihin vastaaminen vähenee, ja
kehottaa komissiota kuulemaan parlamenttia, mikäli ensisijaisuuskriteereihin tehdään muutoksia;
13. kehottaa komissiota asettamaan oikeusvaltioperiaatteen ja kansalaisten kokemukset puhtaasti taloudel-
listen kriteerien ja arvioiden edelle; kehottaa komissiota seuraamaan tarkasti perusoikeuksien ja perustamis-
sopimuksen yleisten periaatteiden kunnioittamista sekä asetusten ja puitedirektiivien noudattamista; kehottaa
komissiota hyödyntämään sekundaarilainsäädäntöä viiteperusteena sen määrittämiselle, rikotaanko perusva-pauksia;
14. kehottaa komissiota arvioimaan uudelleen yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa EY:n perustamissopi-
muksen 10 artiklan merkityksen mukaisesti sen seikan valossa, etteivät useimmat jäsenvaltiot ole valmiita
tekemään paljoakaan tehostaakseen yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa, mistä saatiin todisteita sään-telyn parantamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen (
1) sopimusneuvotteluissa 16. joulukuuta
2003, kun neuvosto kieltäytyi tekemästä sitoumuksia, jotka koskisivat lainsäädännön saattamista osaksikansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa; ilmaisee kannattavansa tätä asiaa koskevien, neuvostonkanssa käytävien neuvottelujen uudelleen käynnistämistä pyrkimyksenä muuttaa toimielinten välistä sopi-
musta;
15. kehottaa komissiota muuttamaan myötämielistä suhtautumistaan jäsenvaltioihin, kun kyse on niiden
määräaikojen noudattamisesta, jotka on asetettu pyydettyjen tietojen toimittamiselle komissioon, kansallistentäytäntöönpanotoimien hyväksymisestä ja niitä koskevasta tiedottamisesta sekä yhteisön lainsäädännön
asianmukaisesta soveltamisesta kansallisesti, alueellisesti ja paikallisesti;7.12.2006 C 297 E/124 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI
(1) EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.
16. panee merkille, että jäsenvaltiot ovat päättäneet perustaa erityisiä täytäntöönpanorakenteita; pitää
myönteisenä komission pyrkimyksiä tukea asianmukaisten koordinointipisteiden perustamista jokaisessa
jäsenvaltiossa koko sen politiikan tehostamiseksi, joka koskee lainsäädännön saattamista osaksi kansallistalainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa, sekä rikkomisesta johtuvien menettelyjen oikeudenkäyntiä edeltävänvaiheen tehostamiseksi; ehdottaa, että jäsenvaltioiden pitäisi paitsi perustaa teknisiä rakenteita myös nimittääpoliitikko (poliitikkoja) vastaamaan rikkomiseen liittyvistä kansallisista menettelytavoista;
17. korostaa, ettei organisatoristen kysymysten ja viestinnän kulkuun liittyvien seikkojen painottaminen
saisi peittää sitä tosiseikkaa, että monet tapaukset, joissa lainsäädäntöä ei ole pantu asianmukaisesti täytän-
töön, johtuvat heikkolaatuisesta lainsäädännöstä ja siitä, että jäsenvaltiot pyrkivät tahallisesti poliittisista,
hallinnollisista ja taloudellisista syistä horjuttamaan yhteisön lainsäädäntöä; toteaa tähän liittyen, että komis-siolla on tapana käytännössä tyytyä siihen, että jäsenvaltiot toimivat viiveellä, jotta rikkomismenettelysaadaan päätökseen; kehottaa komissiota vaatimaan jäsenvaltioilta, että yhteisön säännöksiä, joita on rikottu,on sovellettava retroaktiivisesti rikkomisen vaikutusten oikaisemiseksi sen uhalla, että jäsenvaltioon kohdiste-taan välittömästi 228 artiklan mukainen menettely sillä perusteella, että asiaa koskevat määräykset jätetään
toistuvasti noudattamatta;
18. panee merkille, että sisämarkkinoiden ongelmanratkaisuverkosto (SOLVIT-verkosto) on osoittanut
tehokkuutensa sisämarkkinoilla täydentävänä, muihin kuin oikeusteihin perustuvana mekanismina, joka on
lisännyt jäsenvaltioiden välistä vapaaehtoista yhteistyötä, mutta katsoo, ettei tällaisten mekanismien pitäisikatsoa korvaavan rikkomisesta johtuvia menettelyjä, joiden tarkoituksena on velvoittaa jäsenvaltiot sovelta-maan yhteisön lainsäädäntöä; kehottaa jäsenvaltioita osoittamaan enemmän henkilöresursseja ja taloudellisiaresursseja SOLVIT-verkoston kansalliselle koordinointikeskukselleen;
19. pitää ensiarvoisen tärkeänä, että lainsäädäntö laaditaan sen soveltamista helpottavalla tavalla; katsoo,
että yhtä tärkeää on parantaa kansalaisten tietämystä yhteisön lainsäädännöstä, ja tämän vuoksi ehdottaa, että
kaikkiin säädöksiin liitetään kansalaisille osoitettu selittävä yhteenveto;
20. on vakuuttunut siitä, että vaikka onkin tärkeää käyttää aikaa ja voimavaroja jäsenvaltioiden kanssa
käytävän vuoropuhelun kehittämiseen ja sen avun parantamiseen, jota niille annetaan, jotta niiden olisi hel-
pompaa saattaa yhteisön lainsäädäntö nopeasti ja asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään, ontarpeen tiukentaa kuria erityisesti laajentumisen jälkeen, jotta voidaan välttää liialliset viivästykset ja kansal-listen voimaansaattamistoimien jatkuvat laadulliset erot;
21. katsoo, että jokaiseen vasta hyväksyttyyn direktiiviin pitäisi sisällyttää järjestelmällisesti erityinen
lauseke, joka velvoittaa jäsenvaltiot laatimaan vastaavuustaulukon saattaessaan direktiivejä osaksi kansallistalainsäädäntöään;
22. panee merkille, että vuonna 2004 noin 41 prosenttia uusista direktiiveistä sisälsi vastaavuustaulukkoa
koskevan säännöksen; katsoo, että Euroopan parlamentin pitäisi toisena lainsäätäjänä tukea ehdotuksia sel-laisten säännösten sisällyttämisestä direktiiveihin, joilla jäsenvaltiot velvoitetaan käyttämään vastaavuustau-
lukkoa tiedoksiantotarkoituksia varten; kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille säännöllisesti
tällaisten säännösten soveltamisesta;
23. pitää myönteisinä komission joidenkin pääosastojen —ja erityisesti ympäristöasioiden pääosaston —
pyrkimyksiä parantaa keskeisiä direktiivejä koskevia yhdenmukaisuustarkistuksia erityisesti laajentumisenjälkeen; kehottaa komissiota julkaisemaan Internet-sivustollaan eri pääosastojen pyytämiä tutkimuksia kansal-listen täytäntöönpanotoimien yhdenmukaisuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa;
24. panee merkille, että yhteensopimattomuustapauksia varten on olemassa useita menettelyjä ja että
tällaiset menettelyt toisinaan toistuvat ilman, että jäsenvaltioita saadaan vakuuttumaan siitä, että niiden onmuutettava säännöksiään, joilla ne saattavat yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään;
korostaa, että tällaisissa tapauksissa menettelyssä syntyvät viivästykset voivat olla hyvin haitallisia kansa-
laisten kannalta, koska ne eivät koske yksittäistä tapausta vaan heijastavat pikemminkin yleistä ongelmaa;kehottaa siksi komissiota suhtautumaan ankarasti niihin tapauksiin, joissa kansallisista täytäntöönpanotoi-mista ei tiedoteta tai joissa kansalliset täytäntöönpanotoimet eivät ole yhteisön lainsäädännön mukaisia, japanemaan täytäntöön perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen menettelyn eri vaiheet ei-sitovissa asia-kirjoissa (tiedonannot, suuntaviivat) asetettujen ehdottomien määräaikojen mukaisesti, jotta päästään
mahdollisimman nopeasti vaiheeseen, jossa asetetaan perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisia hyvi-
tyksiä ja uhkasakkoja;7.12.2006 C 297 E/125 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI
25. kehottaa komissiota julkaisemaan luettelon direktiiveistä, joiden tilanne on täytäntöönpanon kannalta
kaikkein huonoin, ja selittämään, mistä se katsoo asian johtuvan; muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen
oikeuskäytännön ja EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on pantava täytäntöönriittävä, tehokas ja oikeasuhtainen seuraamusjärjestelmä, joka toimii yhteisön säännösten rikkomista ehkäise-västi; katsoo, että tehokkaan seuraamusjärjestelmän käyttöönoton laiminlyöntiin on suhtauduttava tarvit-tavan vakavasti rikkomisesta johtuvan menettelyn yhteydessä;
26. panee merkille, että kantelun jättämisen lisäksi nykyiset menettelyt eivät anna kansalaisille mitään
oikeuksia ja että perustamissopimuksen vartijana komissiolla on laaja harkintavalta sen suhteen, kirjataankokantelu ja käynnistetäänkö menettely; katsoo, ettei perussopimuksen määräyksissä tai yhteisöjen tuomiois-
tuimen oikeuskäytännössä ole mitään, mikä estäisi lisäoikeuksien myöntämisen kantelun esittäjille asianmu-
kaisia lainsäädäntövälineitä käyttäen, ja pyytää tästä syystä komissiota ryhtymään toimiin tällaisten välineidenkäyttöönottamiseksi; on vakuuttunut siitä, että tähän tärkeään ja yksinomaiseen valtaoikeuteen pitäisi liittyävelvollisuus toimia avoimesti sekä tilintekovelvollisuus sen suhteen, millaisin perustein päätökset, erityisestikantelun käsittelemättä jättämistä koskevat päätökset, tehdään;
27. pitää myönteisenä komission tiedonantoa Euroopan parlamentille ja Euroopan oikeusasiamiehelle
kantelijan asemasta yhteisön oikeuden rikkomista koskevissa asioissa (KOM(2002)0141);
28. kehottaa komissiota noudattamaan kyseisessä tiedonannossa esitettyjä periaatteita, joiden mukaisesti
kaikki komissiolle esitetyt kantelut, joista käy ilmi, että yhteisön lainsäädäntöä on todennäköisesti rikottu,olisi kirjattava valikoimatta, tiedonannon liitteessä olevassa 3 kohdassa tarkoitettua poikkeustilannetta lukuunottamatta; panee merkille, että Euroopan oikeusasiamies on saanut hiljattain kanteluita erityisesti kanteluidenkirjaamatta jättämisestä, ja tutkii niitä parhaillaan; pyytää komissiota esittämään parlamentille säännöllisesti
selvityksen kirjaamatta jätetyistä kanteluista edellä mainitun tiedonannon mukaisesti;
29. panee merkille, että tiedonannossa asetettu vuoden määräaika sille, kuinka pian virallinen ilmoitus tai
päätös tapauksen käsittelemättä jättämisestä on lähetettävä kantelun kirjaamisesta, on liian pitkä; pahoittelee,
ettei kyseistä määräaikaa myöskään aina noudateta, mikä merkitsee kantelun esittäjän jättämistä kohtuutto-
maan epätietoisuuteen; kehottaa siksi komissiota lähettämään lyhyen ajan kuluessa kantelun kirjaamisestaviralliset ilmoitukset, joissa ei vielä viitata minkäänlaisiin ”neuvotteluihin” jäsenvaltioiden kanssa, ja toimi-
maan ripeästi menettelyn jatkamiseksi lyhyiden määräaikojen kuluessa, joista voidaan poiketa ainoastaanerityistapauksissa;
30. kehottaa kaikkia komission yksikköjä tiedottamaan kantelujen esittäjille —ja tarvittaessa myös Euroo-
pan parlamentin jäsenelle, jota asia koskee —heidän kantelujensa käsittelyn etenemisestä aina kunkin
ennalta määritetyn määräajan päättyessä (virallinen ilmoitus, perusteltu lausunto, jättäminen käsiteltäväksi
tuomioistuimeen), jotta päätökset perustellaan ja niistä tiedotetaan yksityiskohtaisesti kantelun esittäjälle
niiden periaatteiden mukaisesti, jotka on esitetty vuoden 2002 tiedonannossa; tämä antaisi kantelun esittä-jälle mahdollisuuden esittää lisähuomioita (tällaisiin tietoihin pitäisi kuulua —erityisesti tapauksissa, joissa
komissio aikoo keskeyttää kantelun käsittelyn —kyseessä olevan jäsenvaltion esittämät perusteet);
31. kehottaa komissiota hyväksymään erityisen menettelyn, joka mahdollistaisi sen, että kantelun esittäjä
ja Euroopan parlamentin jäsen, jota asia koskee, voisivat tutustua asiakirjoihin ja jäsenvaltion kanssa käydynkirjeenvaihdon keskeiseen sisältöön;
32. kehottaa komissiota tarjoamaan tarkkoja tietoja ainoastaan epävirallisesti saatavilla olevan sisäisen
menettelykäsikirjansa mukaisten määräaikojen noudattamisesta; toistaa, kuinka tärkeää on asettaa kantelunesittäjälle vastaamista ja virallisen ilmoituksen lähettämistä koskevia määräaikoja, jotka lasketaan kantelunkirjaamispäivästä lukien;
33. panee merkille, että EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaiset menettelyt ovat käyttöönot-
tonsa alusta alkaen johtaneet yhteisöjen tuomioistuimen antamaan tuomioon vain kolmessa tapauksessa;pitää myönteisenä komission tiedonantoa (SEC (2005)1658), joka koskee EY:n perustamissopimuksen228 artiklan soveltamista ja jossa selvennetään ja kehitetään komission menettelytapoja, jotka koskevat sitä,
että komissio pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ottamaan käyttöön kausittaisen kiinteän summan, joka jäsen-
valtion on maksettava, ellei se noudata tuomioistuimen tuomiota;7.12.2006 C 297 E/126 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI
34. pyytää komissiota tarkentamaan muodollisesti, että uusia menettelytapoja sovelletaan komission
vuonna 2005 antaman tiedonannon mukaisesti kaikkiin tapauksiin, joista on jo lähetetty 228 artiklan
mukainen virallinen ilmoitus ja perusteltu lausunto, sekä tapauksiin, joiden osalta on aloitettu 226 artiklanmukainen menettely (ellei asioita ratkaista ennen kuin ne jätetään tuomioistuimen käsiteltäviksi);
35. toistaa, että vetoomusten, joita yksittäiset henkilöt ovat välittäneet komissiolle, Euroopan oikeusasia-
miehelle ja asiaan kuuluville parlamentin valiokunnille, pitäisi rohkaista Euroopan toimielimiä arvioimaansitä tapaa, jolla yhteisön lainsäädäntöä pannaan täytäntöön kansallisesti ja EU:ssa;
36. toistaa katsovansa, että läheinen yhteistyö ja valvontajärjestelyt komission, neuvoston, Euroopan oikeu-
sasiamiehen ja niiden parlamentin valiokuntien välillä, joita asia koskee, ovat keskeisiä tapoja varmistaatehokas toiminta kaikissa tapauksissa, joissa vetoomuksen esittäjä on kannellut perustellusti yhteisönoikeuden rikkomisesta;
37. vaatii, että komissio esittää tulevissa vuosikertomuksissaan tietoja, jotka oikealla tavalla heijastavat sitä
merkittävää etua, joka vetoomuksista on yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnalle; toistaa 9. maaliskuuta
2004 antamassaan päätöslauselmassa (
1) esittämänsä pyynnön yksinomaan vetoomuksia käsittelevän luvun
sisällyttämisestä kertomuksiin;
38. katsoo, että vetoomuksien esittäjiä koskevat menettelyoikeudet on määriteltävä samalla tavalla kuin
kantelun esittäjiä koskevat oikeudet, jotka määritellään komission vuonna 2005 antamassa tiedonannossa;katsoo, että kanteluiden ja vetoomuksien rinnakkaiseen käsittelyyn liittyviä menettelykysymyksiä on selvitet-tävä ja että käsittelyyn osallistuvien yksiköiden välistä koordinointia on entisestään parannettava, jotta vetoo-musvaliokunta voisi varmistaa vetoomuksen esittäjien oikeuksien kunnioittamisen;
39. huomauttaa kokemukseensa perustuen, että Euroopan parlamentille vetoomuksen esittäneiden kansa-
laisten on vaikeaa vedota kansallisissa tuomioistuimissa yhteisön lainsäädäntöön korvauksen saamiseksikärsimistään menetyksistä tai vahingoista tapauksissa, joissa jäsenvaltiot ovat rikkoneet yhteisön oikeutta;
40. pitää valitettavana komission haluttomuutta tutkia aiemmin tapahtuneita yhteisön oikeuden oletettuja
rikkomistapauksia, jotka on jo selvitetty, kuten Equitable Life ja Lloyds of London -yhtiöitä koskevissa vetoo-
muksissa esitetyt tapaukset; kehottaa komissiota kiireesti tutkimaan tällaisia tapauksia, joissa yhteisön
oikeuden väitetyn rikkomisen sanotaan aiheuttaneen kansalaisille merkittävää vahinkoa, koska tutkinnallavoidaan merkittävällä tavalla auttaa kansalaisia saamaan korvauksia asianmukaisia oikeudellisia kanaviahyväksi käyttäen;
41. katsoo, että on tarpeen tutkia tapoja toimielinten välisten menettelyjen parantamiseksi, jotta unionin
kansalaisille voitaisiin tarjota tehokkaampia tuomioistuinten ulkopuolisia muutoksenhakutapoja seurauksenayhteisön perustamissopimuksessa määrätylle vetoomusoikeudelle; ehdottaa, että tässä yhteydessä voitaisiinharkita mahdollisuutta perustaa Euroopan parlamenttiin Solvit-tyyppinen järjestely, jonka tarkoituksena olisi
avustaa jäseniä juridisissa kysymyksissä;
42. kehottaa tehostamaan kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin sekä niiden jäsenten välistä
yhteistyötä kansallisella tasolla tapahtuvan eurooppalaisten asioiden tarkastelun edistämiseksi ja lisäämiseksi;
katsoo, että kansalliset parlamentit ovat merkittävässä asemassa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnankannalta ja että näin ne auttavat vahvistamaan unionin demokraattista legitimiteettiä ja tuomaan sen lähem-mäksi kansalaisia;
43. kehottaa komissiota lähettämään vuosikertomuksensa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta
kansallisille parlamenteille, jotta ne voivat valvoa paremmin, kuinka kansalliset viranomaiset soveltavatyhteisön oikeutta;
44. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomio-
istuimelle, Euroopan oikeusasiamiehelle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.
(1) EUVL C 102 E, 28.4.2004, s. 512.7.12.2006 C 297 E/127 Euroopan unionin virallinen lehti
Tiistai, 16. toukokuuta 2006FI