Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavasta erityisestä maahanpääsymenettelystä tieteellistä tutkimusta varten

(Komission esittämä)

PERUSTELUT

1. Ehdotuksen säännösten kuvaus

Ehdotus direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavasta erityisestä maahanpääsymenettelystä tieteellistä tutkimusta varten kattaa seuraavat keskeiset kysymykset.

1.1. Tutkimusorganisaatioiden keskeinen rooli

Kuten eräissä jäsenvaltioissa on jo tehtykin, direktiivissä ehdotetaan erityisen maahanpääsymenettelyn perustamista kolmansien maiden tutkijoita varten siten, että ennalta hyväksytyt tutkimusorganisaatiot otetaan mukaan oleskeluluvan myöntämismenettelyyn. Tavoitteena on helpottaa tutkijoiden maahanpääsyä ja liikkuvuutta vapauttamalla jäsenvaltioiden maahanmuuttoviranomaiset velvollisuudesta tarkistaa tutkimushankkeen uskottavuus ja erityisesti rahoitusehtojen täyttyminen ja lupaa hakevan henkilön edellytykset saattaa hanke loppuun. Tämä tehtävä annetaan tutkimusorganisaatioille, joilla on näin ollen merkittävä rooli maahanpääsymenettelyssä, sillä ne allekirjoittavat kolmannen maan kansalaisen kanssa vastaanottosopimuksen, jolla sekä taataan kyseisen henkilön edellytykset saattaa suunnitellut tutkimukset päätökseen että määritellään erityisesti rahoitukseen liittyvät edellytykset tutkimuksen toteuttamiselle. Vastaanottosopimus muistuttaa opiskelijoiden ja vaihto-opiskelijoiden oleskelulupien nopeutettua myöntämismenettelyä [1], jota komissio on jo aiemmin ehdottanut. Se poikkeaa tästä kuitenkin perustavalla tavalla, sillä todellisuudessa se käynnistää maahanpääsymenettelyn. Kuten nimestäkin käy ilmi, kyseessä on juridinen sopimus, jolla toisaalta organisaatio sitoutuu vastaanottamaan tutkijan ja toisaalta tutkija sitoutuu saattamaan tutkimushankkeen loppuun ennalta määrätyin ehdoin ja sillä varauksella, että maahanmuuttoviranomaiset myöntävät hänelle oleskeluluvan. On tärkeää huomata, että sopimuksessa ei määritellä tutkijan oikeudellista asemaa suhteessa vastaanottavaan organisaatioon, sillä tästä määrätään toisessa asiakirjassa, joka voi olla tapauksesta riippuen työsopimus, päätös apurahan myöntämisestä tai muu vastaava.

[1] Ks. ehdotus neuvoston direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten, 21 artikla (KOM(2002) 548, 7.10.2002; EUVL C 45, 25.2.2003, s. 40).

1.2. Tutkimusorganisaatioiden ja jäsenvaltioiden tehtävien jako

Suunniteltu maahanmuuttomenettely ei vaikuta jäsenvaltioiden maahanmuuttoviranomaisten toimivaltaan, sillä tutkijan maahanpääsy edellyttää edelleen niiden suostumusta. On siis tärkeää määrittää selvästi vastaanottavan tutkimusorganisaation ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tehtävät. Tutkimusorganisaation tehtävänä on varmistaa, että vastaanottosopimuksen allekirjoittamisen edellytykset täyttyvät eli kyseessä on tutkimushanke, joka täyttää 5 artiklassa asetetut ehdot ja jonka vastaanottava organisaatio on hyväksynyt, ja että tutkijalla on hallussaan riittävät varat ja sairausvakuutus koko oleskelun ajaksi. Lisäksi tutkimusorganisaation on annettava todistus, jossa se sitoutuu vastaamaan tutkijan oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksista. Jäsenvaltiot tarkastavat kolmannen maan kansalaisen henkilöllisyyden ja hänen matkustusasiakirjojensa aitouden ja varmistavat, ettei hän ole uhkana yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle. Uhan olemassaoloa ei tutkita pelkästään kolmannen maan kansalaisen osalta vaan hänen suunnitellun tutkimushankkeensa kohteen osalta. Kyse voi olla esimerkiksi hankkeesta, joka liittyy sotilaallisesti arkaluonteisiin kysymyksiin ja jota voitaisiin pitää tällä perusteella uhkana yleiselle turvallisuudelle. Jäsenvaltiot varmistavat myös, että vastaanottosopimus on allekirjoitettu 5 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti ja että vastaanottava organisaatio on sitoutunut vastaamaan tutkijan kuluista. Jäsenvaltioilla on valtuudet tarkistaa, onko tutkimusorganisaatio allekirjoittanut vastaanottosopimuksen 5 artiklan ehtojen mukaisesti erityisesti tutkijan käytössä olevien varojen ja sairausvakuutuksen osalta. Koska tarkoituksena on yksinkertaistaa menettelyä, jäsenvaltiot suorittavat 5 artiklan ehtojen kaksinkertaisen tarkistamisen vain ongelmallisissa tai poikkeustapauksissa. Maahanpääsymenettely perustuu itse asiassa siihen, että jäsenvaltioiden ja tutkimusorganisaatioiden välille luodaan luottamukselliset suhteet.

1.3. Tutkimusorganisaatioiden vastuun lisääminen

Tutkimusorganisaatiot, joilla on oikeus soveltaa erityistä maahanpääsymenettelyä, on määritelty lähinnä Euroopan unionin tutkimusalan tarpeita ajatellen. Koska tavoite, jonka mukaan 3 prosenttia BKT:sta tulisi käyttää tutkimukseen kohdistuviin investointeihin, koskee enimmäkseen yksityissektoria [2], se on otettava mukaan toimintaan. Tässä ehdotuksessa tutkimusorganisaatioilla tarkoitetaan kaikkia julkisia tai yksityisiä laitoksia tai yrityksiä, jotka suorittavat tutkimusta, kuten yliopistoja, laboratorioita, tutkimuskeskuksia, säätiöitä, yrityksiä, kansainvälisiä tai valtiosta riippumattomia järjestöjä jne. Tutkimusorganisaatioille myönnetyt etuoikeudet ja niiden maahanmuuttoviranomaisille antama apu huomioon ottaen on asianmukaista, että niiden luotettavuus tarkistetaan ja että niille annetaan vastuuta niille annetun tehtävän hoitamisessa. Tätä varten direktiivissä säädetään ensinnäkin, että organisaatioiden on hankittava etukäteen lupa hyödyntää erityismenettelyä. Direktiivissä säädetään eri tapoja luvan saamiseksi riippuen siitä, onko kyse tutkimustoimintaa ensisijaisesti vai sivutoimisesti harjoittavasta organisaatiosta. Lisäksi yksityisille yrityksille on asetettu erityisvaatimus, jonka tarkoituksena on rajoittaa menettelyn väärinkäytön mahdollisuutta. Direktiivissä säädetään myös, että sille myönnettyjen etuoikeuksien vastineeksi tutkimusorganisaatio on taloudellisesti vastuussa tutkijan oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksista siinä tapauksessa, että tämä jää vastaanottavan valtion vastuulle tai oleskelee laittomasti Euroopan unionissa oleskelulupansa umpeuduttua. Lopuksi siinä säädetään, että jäsenvaltiot voivat kieltäytyä uusimasta tutkimusorganisaation lupaa tai peruuttaa sen, jos tämä ei enää täytä ehtoja tai on allekirjoittanut tutkimussopimuksia sellaisten henkilöiden kanssa, jotka eivät täytä maahanpääsyn edellytyksiä tai ovat käyttäneet väärin tutkijan asemaa työskennelläkseen muuta tarkoitusta kuin tutkimushanketta varten tai ovat jatkaneet laittomasti oleskeluaan Euroopan unionissa oleskeluluvan umpeuduttua.

[2] Komission tiedonanto - Lisää tutkimusta Euroopan hyväksi - Tavoitteena 3 prosenttia BKT:sta (KOM(2002) 499) ja tiedonantoa tukeva komission valmisteluasiakirja (SEC(2002) 929, 11.9.2002).

1.4. Euroopan unionin tarpeita palveleva 'tutkijan' laaja määritelmä

Koska Euroopan unioni tarvitsee lähivuosina runsaasti tutkijoita, ei vaikuta järkevältä rajoittaa menettelyä henkilöihin, jotka jo toimivat lähtömaassaan tutkijoina. Menettelyssä korostetaan ennen kaikkea maahanpääsyn tarkoitusta eli tutkimushankkeen toteuttamista, joten tällä perusteella Euroopan unioni voi väliaikaisesti päästää alueelleen tutkijoina myös sellaisia korkean tason ammattilaisia tai asiantuntijoita, jotka eivät välttämättä harjoita tutkijan ammattia lähtömaassaan, tai vastavalmistuneita nuoria, joita Euroopan unioni tarvitsee ennen kaikkea eksaktien tieteiden alalla. Maahanpääsyä hakevien henkilöiden pätevyyden sekä suunniteltujen tutkimusten tieteellisen merkittävyyden arvioi periaatteessa ainoastaan tutkimusorganisaatio, joka huolehtii siitä, että direktiivissä asetetut seuraavat vähimmäisvaatimukset täyttyvät: ylempi korkeakoulututkinto [3] ja hankekuvaus, jossa määritellään tutkimuksen kohde, kesto ja rahoitus. Eräiden jäsenvaltioiden käytäntöjen vahvistamiseksi direktiivissä säädetään, että sen soveltamisalaa voidaan laajentaa koskemaan henkilöitä, joille voidaan antaa lupa maahanpääsyyn, jotta he voivat antaa opetusta korkea-asteen oppilaitoksessa.

[3] Tällä tarkoitetaan filosofian maisterin tutkintoa sellaisena kuin se on määritelty opintojen yhdenmukaistamista Euroopassa koskevassa Bolognan prosessissa.

1.5. Tutkijan asemasta riippumaton oleskelulupa

Maahanpääsymenettelyn nopeuden lisäksi direktiivistä on kolmansien maiden tutkijoille ja tutkimusorganisaatioille se etu, että tutkijoiden maahanpääsylle siirtolaisina asetettuja ehtoja yksinkertaistetaan. Komission vuonna 1996 julkaisemassa vihreässä kirjassa "Koulutus - Ammattikoulutus - Tutkimus - Kansainvälisen liikkuvuuden esteet" mainitaan eräänä tutkijoiden kohtaamista esteistä se, miten monella tavalla heidät voidaan luokitella (palkattu työntekijä, itsenäinen ammatinharjoittaja, opiskelija, stipendiaatti jne.) [4]. Vaikkei direktiivi muuta tilannetta tutkijoiden sosiaalisen aseman tai verotuskohtelun osalta jäsenvaltioiden kansallisissa lainsäädännöissä, sillä yhdenmukaistetaan heidän asemansa ulkomaalaislainsäädännössä. Tarkoitus on luoda kolmansien maiden tutkijoita varten oma maahanpääsymenettely, jonka ansiosta he voivat päästä maahan riippumatta siitä, mikä oikeudellinen suhde (työsopimus, apuraha tms.) [5] heillä on vastaanottavaan tutkimusorganisaatioon. Työsopimuksen perusteella maahan pääsevien tutkijoiden ei tarvitse enää hakea työlupaa jäsenvaltioissa, jotka muuten edellyttäisivät työlupaa, jos maahanpääsyä ei voida perustella kyseisen tutkimusalan työmarkkinatilanteella. Euroopan unionin tarpeet huomioon ottaen kaikenlaiset jäsenvaltioiden asettamat kiintiöt, jotka rajoittaisivat direktiivin perusteella maahan päästettävien tutkijoiden määrää, ovat direktiivin vastaisia. On tärkeää korostaa, että tutkijoiden perinteiset maahanpääsykeinot (palkattuna työntekijänä, itsenäisenä ammatinharjoittajana, opiskelijana, harjoittelijana, stipendiaattina jne.) ovat edelleen mahdollisia uuden erityismaahanpääsymenettelyn rinnalla, ja tutkimusorganisaatiot tai kolmansien maiden kansalaiset, jotka eivät täytä direktiivin ehtoja, voivat turvautua niihin.

[4] KOM(1996) 462, 2.10.1996, s. 11.

[5] Lukuun ottamatta väitöskirjaa valmistelevan opiskelijan statusta, joka ei kuulu direktiivin soveltamisalaan.

1.6. Tutkijoiden liikkuvuus Euroopan unionissa

On edistettävä kolmansien maiden kansalaisten mahdollisuuksia toteuttaa tutkimushanketta useissa jäsenvaltioissa asettamatta ehtoja maahanpääsylle. Direktiivissä säädetään toisaalta, että tutkija voi harjoittaa tutkimushankkeeseensa liittyvää toimintaa oleskelulupansa ja passinsa tai muun matkustusasiakirjan turvin jossakin toisessa jäsenvaltiossa oleskelulupansa voimassaoloaikana, ellei tästä ole haittaa yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle. Toisaalta jos tutkija haluaa matkustaa toiseen jäsenvaltioon toisen tutkimushankkeen puitteissa, direktiivissä olevan säännöksen perusteella hänen ei ole pakko palata lähtömaahansa jättääkseen hakemuksen toiseen jäsenvaltioon tarvittavaa oleskelulupaa varten, kuten tällä hetkellä voi tapahtua. Direktiivissä esitetty yksinkertaistettu maahanpääsymenettely voidaan helposti käynnistää uudelleen siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella tutkija haluaa jatkaa tutkimustaan, allekirjoittamalla uusi vastaanottosopimus. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on luontevaa helpottaa tarkastusmenettelyjään, sillä toinen jäsenvaltio on jo aiemmin tarkastanut hakijan tilanteen. Direktiivissä esitettyä erityismenettelyä voivat hyödyntää myös Euroopan unionin alueella jo oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset, mukaan luettuina alueella pitkään oleskelleet. Jälkimmäisiä ei ole suljettu direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, sillä pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta annetun direktiivin [6] vaatimukset oleskeluluvan myöntämiseksi muihin jäsenvaltioihin ovat epäedullisemmat kuin tämän direktiivin säännökset.

[6] 14 artikla ja sitä seuraavat artiklat.

1.7. Yksinkertaistettu ja nopeutettu menettely

Ehdotus mahdollistaa oleskeluluvan hakemisen myös Euroopan unionin alueella tapauksissa, joissa kolmannen maan kansalainen on jo vastaanottavan jäsenvaltion alueella edellyttäen, että hänen oleskelunsa on laillista. Näin maahanpääsymenettelystä tulee riittävän joustava, ja tutkijat voivat muuttaa lyhytaikaisen oleskelun pitkäaikaiseksi. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltiot saavat itse päättää, tekeekö oleskelulupahakemuksen tutkija itse vai tutkimusorganisaatio. Jälkimmäinen vaihtoehto perustuu tutkimusorganisaatioille maahanpääsymenettelyssä kaavailtuun tehtävään. On kuitenkin otettava huomioon, että viime kädessä oleskelulupa myönnetään aina kyseiselle kolmannen maan kansalaiselle, jonka on sen takia käytävä henkilökohtaisesti toimivaltaisen viranomaisen puheilla. Jäsenvaltioiden on myönnettävä oleskelulupa 30 päivän kuluessa hakemuksen jättämisestä. Määräaika on lyhyempi kuin muissa direktiiveissä on säädetty, mikä johtuu toisaalta siitä, että maahanpääsymenettelyn on oltava tutkijoiden kohdalla erityisen nopea ollakseen houkutteleva, ja toisaalta siitä, että jäsenvaltioiden valvontatehtävää helpottaa niiden etukäteen tekemä yhteistyö tutkimusorganisaatioiden kanssa.

Jotta kolmansissa maissa oltaisiin tietoisia tutkimusmahdollisuuksista Euroopassa, jäsenvaltioita kehotetaan tehostamaan toimia avoimuuden lisäämiseksi, jotta jo lähtömaissa olisi mahdollisuus saada tietoa erityisestä maahanpääsymenettelystä. Jäsenvaltioiden apuna tässä tehtävässä on komission 10. heinäkuuta 2003 avaama tutkijoiden liikkuvuusportaali [7], jota ovat olleet luomassa myös jäsenvaltiot ja eurooppalaisen tutkimusalueen perustamisessa avustaneet kolmannet maat.

[7] http://europa.eu.int/eracareers/index_en.cfm.

2. Direktiiviehdotuksen oikeusperustan valinta

2.1. Ehdotuksen oikeusperusta on valittu direktiivin tavoitteen mukaan: tavoitteena on säätää ehdoista ja menettelyistä, joita sovelletaan kolmansien maiden kansalaisten pääsyyn jäsenvaltioiden alueelle ja siellä oleskeluun tutkimustarkoitusta varten. Kyse ei siis ole tutkimusorganisaatioihin pääsyn edellytyksistä, joista päättävät edelleen jäsenvaltiot ja usein organisaatiot itse. Toukokuun 1. päivänä 1999 voimaan tulleella Amsterdamin sopimuksella Euroopan yhteisön perustamissopimukseen tehtyjen muutosten mukaisesti oikeusperustana on perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan a alakohta ja 4 kohta.

2.2. Ehdotus on siten hyväksyttävä perustamissopimuksen 67 artiklassa esitetyn menettelyn mukaisesti eli neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan. Koska ehdotus perustuu perustamissopimuksen IV osastoon, Tanska ei osallistu sen tekemiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla. Sitä ei sovelleta myöskään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä Irlantiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla, jolleivät nämä valtiot ilmoita päinvastaisesta päätöksestään kyseisen pöytäkirjan yksityiskohtaisten määräysten mukaisesti.

3. Toissijaisuus ja suhteellisuus

3.1. Euroopan yhteisöllä ei ole yksinomaista toimivaltaa EY:n perustamissopimuksen IV osastoon "Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä muu henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä politiikka" kuuluvissa asioissa. Näin ollen se voi toimia toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti vain siinä tapauksessa ja vain siinä laajuudessa kuin jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, jotka toiminnan laajuuden tai vaikutusten takia voidaan tämän vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla. Yhteisön toiminnassa ei saa ylittää sitä, mikä on välttämätöntä sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

3.2. Direktiiviehdotus täyttää nämä kolme kriteeriä. Eurooppa-neuvosto on asettanut tavoitteeksi helpottaa kolmansien maiden tutkijoiden maahanpääsyä ja oleskelua. Kuten 2.1 kohdassa mainittiin, kuitenkin ainoastaan yhdeksän jäsenvaltiota on ryhtynyt toimiin tutkijoiden maahanpääsyn helpottamiseksi ja vain kaksi valtiota on ottanut käyttöön erityisen maahanpääsymenettelyn. Kyseisten yhdeksän jäsenvaltion toteuttamat toimet eroavat toisistaan tavalla, joka vaikeuttaa kolmansien maiden tutkijoiden pääsyä unioniin ja heidän liikkuvuuttaan unionissa. Yhdenmukaistaminen on siis välttämätöntä. Sitä paitsi yhdenmukaistamiseen on ryhdyttävä pikaisesti, jotta päästään määräajassa Eurooppa-neuvoston asettamaan tavoitteeseen, jonka mukaan 3 prosenttia BKT:sta on investoitava tutkimukseen. Tämänhetkistä tilannetta ajatellen näyttää todennäköiseltä, ettei jäsenvaltioiden toiminta johda kohtuullisessa ajassa kolmansien maiden tutkijoiden pääsyä Euroopan yhteisön alueelle koskevien sääntöjen lähentymiseen.

3.3. Siksi komissio arvioi, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat edelleen säätää useista kolmansien maiden tutkijoita koskevista asioista. Direktiivissä ei esimerkiksi määritellä rahavaroja, jotka tutkijoilla on oltava mukanaan maahan päästäkseen. Sen sijaan jäsenvaltioita kehotetaan julkistamaan niiden itse määrittelemä kuukausittain tarvittava vähimmäisrahamäärä. Jäsenvaltiot voivat halutessaan rajoittaa oleskelun keston yhteen vuoteen, tai oleskelulupa voi olla voimassa tutkimushankkeen ajan. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, kumpi tekee oleskelulupahakemuksen: tutkimusorganisaatio vai kolmannen maan kansalainen. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, mitä seuraamuksia on siitä, jos ne eivät anna maahanpääsyä koskevaan hakemukseen päätöstä asetetussa 30 päivän määräajassa. Lisäksi jäsenvaltioilla on edelleen oikeus antaa direktiivin säännöksiä suotuisampia säännöksiä ja erityisesti laajentaa tutkijoille tarkoitetun erityismenettelyn käyttömahdollisuutta kolmansien maiden kansalaisiin, joiden tarkoituksena on tulla maahan antamaan opetusta korkea-asteen oppilaitoksissa. Ehdotuksen mukaan myös tutkimusorganisaation ja korkea-asteen oppilaitoksen käsitteet voidaan määritellä kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä tai hallinnollisessa käytännössä.

3.4. Koska ensisijaisena tavoitteena on tehdä Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous, tämä voidaan selvästi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla.

3.5. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti komissio ehdottaa, että annetaan direktiivi ja suositus. Direktiivissä säädetään oikeudellisesti sitovasti suurista periaatteista, joiden myötä ratkaistaan edellä mainittu käytäntöjen eroavuuden ongelma. Direktiivin nojalla jäsenvaltiot voivat kuitenkin itse valita sopivimmat keinot direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään kunkin maan tilanteesta riippuen.

Artiklakohtaiset huomautukset

I luku: Yleiset säännökset

1 artikla:

Tämä direktiivi koskee sellaisiin kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavaa erityismenettelyä, jotka tulevat Euroopan yhteisöön ja oleskelevat yhteisön alueella yli kolmen kuukauden ajan toteuttaakseen tutkimushankkeen. Menettelyä sovelletaan vain tapauksiin, joissa 4 artiklan mukaisesti hyväksytty tutkimusorganisaatio on allekirjoittanut vastaanottosopimuksen, josta säädetään 5 artiklassa.

2 artikla:

Artiklassa määritellään tarvittavat ehdotuksessa käytetyt käsitteet. Määritelmissä on otettu huomioon voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä jo esiintyvät määritelmät.

a. "Kolmannen maan kansalaisilla" tarkoitetaan henkilöitä, jotka eivät ole minkään Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisia, sekä kansalaisuudettomia henkilöitä 28. syyskuuta 1954 tehdyssä New Yorkin yleissopimuksessa tarkoitetussa merkityksessä.

b. "Tutkijalla" tarkoitetaan kolmannen maan kansalaista, jolle on annettu lupa tulla maahan tutkimuksen suorittamista varten tässä ehdotuksessa määritellyn menettelyn puitteissa, vaikka kyseinen henkilö ei välttämättä olisikaan tutkija. Henkilöllä on oltava vähintään ylempi korkeakoulututkinto, joka on määritelty eurooppalaista korkeakoulutusaluetta koskevassa Bolognan prosessissa. Yleisesti ottaen ei vaadita tutkintotodistuksen vastaavuuden tunnustamista, mutta eräissä tapauksissa tämä vaatimus on kuitenkin täytettävä (esimerkiksi kun on kyse lääkäristä, joka joutuu tutkimushankkeen yhteydessä hoitamaan potilaita). Periaatteessa kolmannen maan kansalaisen pätevyyden arvioi vastaanottava tutkimusorganisaatio.

c. "Tutkimuksen" määritelmä on peräisin Frascati-käsikirjasta [8], jonka OECD on laatinut tutkimukseen ja kehittämiseen liittyviä kyselyjä varten. Direktiivissä tutkimuksella tarkoitetaan paitsi perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta myös kehittämistä [9]. Sen perusteella jäsenvaltiot päättävät, tekeekö lupaa hakeva organisaatio todella tutkimusta. On selvää, että tämä jättää toimivaltaisille viranomaisille tietyn harkintavallan. Frascati-käsikirjasta löytyy lisätietoa sekä esimerkkejä, joita voi hyödyntää arvioinnissa. Jäsenvaltiot voivat turvautua tutkimuksen määritelmään myös halutessaan varmistaa, että organisaation allekirjoittamassa vastaanottosopimuksessa mainittu hanke todella liittyy tutkimustoimintaan.

[8] Vuoden 2002 painos, s. 34.

[9] Kyse on tutkimuksen ja/tai käytännön kokemusten avulla saatuihin tietoihin perustuvasta järjestelmällisestä työstä, jonka tavoitteena on uusien materiaalien, tuotteiden tai laitteiden valmistuksen käynnistäminen, uusien menetelmien, järjestelmien ja palvelujen kehittäminen tai jo olemassa olevien parantaminen (Frascati-käsikirja, s. 34).

d. "Tutkimusorganisaation" määritelmä on hyvin laaja ja kattaa niin julkisen kuin yksityisenkin sektorin. Kyseessä voi olla yliopisto, säätiö, tutkimuskeskus, laboratorio, yritys, kansainvälinen järjestö tai valtiosta riippumaton järjestö. Olennaista on, että organisaatio tekee tutkimusta ja että se jäsenvaltio, jonka alueella organisaatio sijaitsee, on hyväksynyt sen.

e. "Oleskeluluvalla" viitataan voimassa olevaan yhteisön lainsäädäntöön.

3 artikla

1. Komission tarkoituksena ei ole tämän direktiivin myötä syrjäyttää kansainvälisiä asiakirjoja, joissa säädetään tutkijoiden maahanpääsystä, mikäli näissä esitetyt ehdot ovat kolmansien maiden kansalaisille suotuisammat.

2. Tämän kohdan perusteella jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai säilyttää kansallisessa lainsäädännössään suotuisampia säännöksiä, kunhan ne ovat tämän direktiivin mukaisia. Tällaisilla kansallisilla säännöksillä voidaan esimerkiksi soveltaa kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltävää periaatetta tässä direktiivissä tarkoitettuihin kolmansien maiden kansalaisiin, ja tältä pohjalta heille voidaan myöntää eräitä oikeuksia. Lisäksi tässä direktiivissä esitettyä tutkijoille tarkoitettua erityismenettelyä voidaan laajentaa koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, jotka hakevat maahanpääsyä antaakseen opetusta jossakin korkea-asteen oppilaitoksessa. Tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa tutkijoille tarkoitettua järjestelmää opettajiin.

3. Tässä kohdassa suljetaan tietyt henkilöryhmät tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle:

a) Turvapaikanhakijoiden, toissijaista suojelua hakevien henkilöiden ja tilapäistä suojelua saavien henkilöiden sulkeminen tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ei koske heidän pääsyään työmarkkinoille, tutkijoiden virat mukaan luettuina, sillä siitä säädetään asianomaisissa direktiiveissä ja direktiiviehdotuksissa. Se merkitsee, että he eivät voi käyttää tätä direktiiviä perustana hakiessaan asemansa muuttamista, sillä tällaiset muutokset voivat perustua ainoastaan kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön suotuisampiin säännöksiin.

b) Tämä säännös ei koske väitöskirjaa valmistelevia tutkijoita, jotka tekevät väitöskirjaansa liittyvää tutkimusta opiskelijoina, joihin sovelletaan ehdotusta direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten [10]. Näin direktiivin yhteydessä vältetään opiskelijoiden maahanpääsyyn liittyvän väärinkäytön riski. Väitöskirjaa valmisteleviin tutkijoihin voidaan kuitenkin soveltaa tätä direktiiviä, jos he tekevät tutkimustyötä muulla kuin opiskelijan statuksella, esimerkiksi jos he valmistelevat väitöskirjaansa työsuhteessa.

[10] KOM(2002) 548 (EUVL C 45, 25.2.2003, s. 18).

c) Tätä direktiiviä ei sovelleta kolmansien maiden kansalaisiin, joiden kohdalla on käynnistetty maastapoistaminen, vaikkei sitä olisikaan vielä pystytty saattamaan loppuun.

d) Tapaukset, joissa tutkimusorganisaatio lähettää tutkijansa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan tutkimusorganisaatioon, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, vaan niihin sovelletaan lähettämistä koskevia erityissääntöjä.

II luku

Tutkimusorganisaatiot

4 artikla

Artiklassa kuvataan tutkimusorganisaatioiden hyväksymismenettelyn eri vaiheet.

1. Ensimmäisessä kohdassa säädetään, että tämän direktiivin säännösten hyödyntäminen edellyttää tutkimusorganisaation hyväksymistä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin itse määrittää oman kansallisen lainsäädäntönsä ja valitsemansa menettelyn mukaisesti tutkimusorganisaatioiden hyväksymisestä alueellaan vastaavan toimivaltaisen viranomaisen.

2. Tässä kohdassa säädetään, että tutkimusorganisaatioiden on toimitettava hyväksymisestä vastaavalle viranomaiselle tiedot, joiden perusteella se voi päättää, mihin ryhmään kukin organisaatio kuuluu. Tiedot koskevat organisaatioiden tutkimustoimintaa, joka perustuu joko organisaatioiden tehtävään (julkisoikeudellinen elin) tai niiden toiminnan tavoitteeseen (yksityisoikeudellinen elin).

3. Direktiivissä määritellään kolme tutkimusorganisaatioiden ryhmää. Hyväksymismenettely riippuu siitä, mikä osuus tutkimuksella on organisaation toiminnassa sellaisena kuin se on määritelty organisaation perussäännössä. Hyväksyntä, joka on myönnetty tässä kohdassa tarkoitetuille ensimmäisen ryhmän organisaatioille, joiden pääasiallinen toiminta on tutkimus, on voimassa rajoituksetta riippumatta siitä, onko organisaatio julkisoikeudellinen vai yksityisoikeudellinen. Tämä koskee esimerkiksi suuria julkisoikeudellisia laitoksia ja tutkimussäätiöitä. Korkea-asteen oppilaitokset, kuten yliopistot, kuuluvat tähän ryhmään, vaikka niiden tehtäväalueeseen kuuluu tutkimuksen lisäksi opetus.

4. Toiseen ryhmään kuuluvat julkisoikeudelliset laitokset, joiden tutkimustoiminta täydentää niiden ensisijaista tehtävää. Niiden hyväksyntä on niin ikään voimassa rajoituksetta.

5. Tämän ryhmän organisaatioille myönnetty hyväksyntä on voimassa viisi vuotta, sillä jäsenvaltioiden on valvottava säännöllisesti, että organisaatiot kehittävät tutkimukseen liittyvää toimintaa.

6. Maahanpääsymenettelyn yhteydessä tutkimusorganisaatioille myönnettyjen etuoikeuksien vastapainoksi organisaatioiden on sitouduttava vastaamaan tutkijan oleskelusta jäsenvaltion alueella mahdollisesti aiheutuvista oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksista. Tämä vastuu lakkaa, kun tutkija poistuu Euroopan unionin alueelta [11] tai kun toinen tutkimusorganisaatio ottaa puolestaan vastatakseen tutkijan kustannuksista uudella vastaanottosopimuksella. Vastuu on voimassa enintään vuoden vastaanottosopimuksen päättymispäivästä tai päivästä, jolloin organisaatio on ilmoittanut jäsenvaltiolle direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti jostakin yllättävästä tapahtumasta, jonka takia vastaanottosopimusta ei voida panna täytäntöön, ellei tutkija vielä ole poistunut unionin alueelta. Kyseisen päivämäärän jälkeen on loogista, että jäsenvaltiot, jotka ovat vastuussa siitä, että kolmansien maiden kansalaiset poistuvat unionin alueelta, vastaavat myös laittoman oleskelun jatkumisesta aiheutuvista kustannuksista.

[11] Kolmannen maan kansalaisen poistuminen unionin alueelta voidaan todistaa esimerkiksi siten, että kyseinen henkilö käy lähtömaassaan olevassa jäsenvaltion diplomaatti- tai konsuliedustustossa, tai esittämällä maihinnousukortti tai kopio tutkijan passista, jossa on unionin ulkorajaa ylitettäessä annettu lähtöleima tms.

7. Organisaatioiden on toimitettava hyväksymisestä vastaaville viranomaisille tiedot, joiden perusteella nämä voivat tarkistaa tutkimushankkeen toteuttamisen. Tarkoituksena on osoittaa, että suunnitellut tutkimustoimet on todella toteutettu, paljastamatta kuitenkaan itse tutkimustuloksia, jotka saattavat olla luottamuksellisia. Tiedot on toimitettava kahden kuukauden kuluessa vastaanottosopimuksen päättymispäivästä, ja niiden perusteella olisi voitava päätellä, missä tapauksissa tutkimusorganisaatiolle myönnetty hyväksyntä on tarpeen peruuttaa 9 kohdan perusteella.

8. Tiedonsaannin parantamiseksi ja direktiivin säännösten hyödyntämisen edistämiseksi jäsenvaltiot julkaisevat vuosittain luettelot hyväksytyistä tutkimusorganisaatioista. Luetteloissa esitetään erikseen organisaatioiden kolme ryhmää, ja luetteloista on käytävä ilmi edellisen vuoden aikana tapahtuneet muutokset. Direktiivin perusteella jäsenvaltiot voivat täysin vapaasti päättää tämän kohdan täytäntöönpanon keinoista.

9. Tässä kohdassa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä organisaatiolle annettu hyväksyntä voidaan jättää uusimatta tai peruuttaa. Ne ovat välttämätön mutta eivät yksinomainen edellytys tälle, sillä jäsenvaltioille jää edelleen asiassa harkinnanvaraa. Näihin mahdollisuuksiin voidaan turvautua, kun tutkimusorganisaatio ei täytä tai ei täytä enää yhtä tai useampaa 2-7 kohdassa esitetyistä ehdoista tai jos tutkija ei täytä tai ei täytä enää 5 ja 6 artiklassa esitettyjä ehtoja tai jos ilmenee, että tutkija oleskelee unionissa muuta kuin tutkimustarkoitusta varten ja jäsenvaltiot ovat turvautuneet 8 artiklan 1 kohtaan ja peruuttaneet tutkijan oleskeluluvan tai jättäneet sen uusimatta. Ottaen huomioon asian vakavuus, kahdessa jälkimmäisessä tapauksessa uusi sopimus voidaan tehdä aikaisintaan viiden vuoden kuluttua organisaation hyväksymisen peruuttamista tai uusimatta jättämistä koskevan päätöksen tekopäivästä.

5 artikla

1. Tutkijoille tarkoitetun erityisen maahanpääsymenettelyn keskeinen osa on "vastaanottosopimus". Kyse on juridisesta sopimusasiakirjasta, joka velvoittaa toisaalta tutkijaa saattamaan tutkimushankkeen loppuun ja toisaalta tutkimusorganisaatiota ottamaan tutkijan vastaan tätä tarkoitusta varten. Siinä esitetään kaikki tutkimushankkeen osat. Sopimuksessa ei kuitenkaan säädetä tutkijan asemasta. Sopimus tehdään sillä ehdolla, että toimivaltainen maahanmuuttoviranomainen myöntää tutkijalle oleskeluluvan. Sama tutkimusorganisaatio tai jokin toinen hyväksytty tutkimusorganisaatio voi uusia tietyn tutkijan vastaanottosopimuksen useita kertoja edellyttäen, että 2 kohdassa esitetyt ehdot täyttyvät.

2. Ennen kuin tutkimusorganisaatio allekirjoittaa vastaanottosopimuksen, seuraavien kolmen ehdon on täytyttävä:

a) Vastaanottavan organisaation toimivaltaisen elimen on hyväksyttävä tutkimushankkeen aihe. Aihe käy ilmi asiakirjasta, jossa esitellään hankkeen eri osa-alueet:

- asianomaisen suunnittelema tutkimustyö;

- työn kesto ja rahoitus. Sekä tutkimuksen toteuttamiseen tarvittavat varat (laboratorio- ja aineistokustannukset jne.) että tutkijalle myönnetty palkkio on ilmoitettava tarkasti. Mikäli tutkija on tehnyt työsopimuksen, palkka on ilmoitettava, jotta se voidaan tarkistaa;

- tutkijan pätevyys suunniteltujen tutkimusten suorittamiseen (vaadittu tutkinto, ammatillinen kokemus jne.).

Selvityksen on oltava riittävän yksityiskohtainen, jotta tutkimusorganisaation toimivaltainen elin sekä poikkeustapauksissa jäsenvaltion toimivaltainen maahanmuuttoviranomainen voi arvioida tietoja.

b) On varmistettava etukäteen, että tutkijalla on riittävät varat omien tarpeidensa (asuminen, ylläpito jne.) kattamiseen sekä matkakustannuksiin, etteivät ne jää jäsenvaltion huoleksi. Jotta tutkimusorganisaatioiden olisi helpompi arvioida tätä arkaluonteista asiaa ja jotta luotaisiin pohja tutkimusorganisaatioiden ja maahanmuuttoviranomaisten yhteistyössä tarvittaville luottamuksellisille suhteille, riittävien varojen arvioinnissa sovelletaan kuukausittaista vähimmäissummaa, jonka jäsenvaltiot määrittävät. Direktiivissä ei esitetä ehdotusta vähimmäissummaksi, joten jokaisen jäsenvaltion on itse päätettävä, millaiset varat kolmannen maan kansalaisella on vähintään oltava jäsenvaltion alueella oleskelua varten.

c) Tämä vaatimus on perusehto henkilöiden pääsylle Euroopan unioniin ja liikkumiselle unionin alueella.

3. Todistus on konkreettinen osoitus siitä, että tutkimusorganisaatio on luvannut jäsenvaltiolle vastata tutkijan kustannuksista voidakseen kutsua tämän maahan vastaanottosopimuksen puitteissa.

4. Vastaanottosopimuksen on tarkoitus päättyä automaattisesti samalla kun tutkijan ja vastaanottavan organisaation välinen juridinen suhde purkautuu, esimerkiksi jos työsuhteessa oleva tutkija irtisanotaan. Tutkimusorganisaatioiden on ilmoitettava välittömästi jäsenvaltioille kaikista seikoista, jotka estävät vastaanottosopimuksen täytäntöönpanon. Tällainen seikka voi olla esimerkiksi tutkimuksen rahoituksen loppuminen, tutkijalle sattunut vakava onnettomuus, joka estää häntä toteuttamasta suunniteltuja töitä, tai se, että tutkija laiminlyö suunniteltujen tutkimustöiden toteuttamisen. Säännöksen tavoitteena on antaa jäsenvaltioille mahdollisuus ryhtyä nopeasti tarvittaviin toimiin erityisesti kyseiselle kolmannen maan kansalaiselle myönnetyn oleskeluluvan peruuttamiseksi.

III luku

Tutkijoiden maahantulon ja oleskelun edellytykset

6 artikla

Kun vastaanottosopimus on allekirjoitettu, oleskelulupahakemus toimitetaan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Viranomainen myöntää oleskeluluvan, mikäli seuraavat neljä ehtoa täyttyvät:

a) Yleisesti käytetyn määräyksen mukaan kolmannen maan kansalaisen on esitettävä voimassa oleva passi tai muu vastaava matkustusasiakirja.

b) Edellä 5 artiklassa määritetty vastaanottosopimus. Tarkastuksessa voidaan ottaa huomioon esimerkiksi seuraavat seikat: allekirjoittajien valtuudet, tutkijan tutkinto, tutkijan rahoituksen ja varojen riittävyys, palkattuna työntekijänä toimivalle tutkijalle maksettava palkka.

c) Edellä 5 artiklan 3 kohdassa mainittu todistus kustannusten vastattavaksi ottamisesta.

d) Tarkastus ei koske pelkästään kolmannen maan kansalaista vaan myös tutkimuksen kohdetta, jonka jäsenvaltio voi katsoa olevan ristiriidassa yleisen järjestyksen ja turvallisuuden tai kansanterveyden kanssa.

7 artikla

Tämä artikla on laadittu joustavasti, jotta oleskeluluvan kestoa voidaan mukauttaa tutkimusten kestoon, joka voi vaihdella. Perusajatuksena on, että oleskelulupa myönnetään vuodeksi, ellei tutkimuksen kestoksi ole kaavailtu lyhyempää aikaa, missä tapauksessa oleskelulupa on voimassa tutkimuksen ajan. Vuoden vähimmäiskeston tarkoitus on yksinkertaistaa hallinnollisia menettelyjä. Lisäksi direktiivissä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus myöntää halutessaan yli vuoden voimassa olevia tutkijan oleskelulupia, kun tarkoituksena on kattaa tietyn tutkimushankkeen kesto. Oleskeluluvat on tarkoitus uusia vuosittain, jos myöntämisen ehdot täyttyvät. Oleskelulupa uusitaan myös siinä tapauksessa, että tutkija allekirjoittaa uuden vastaanottosopimuksen joko hänet vastaanottaneen organisaation tai jäsenvaltion hyväksymän toisen organisaation kanssa, kunhan vaaditut ehdot täyttyvät.

8 artikla

Tämä artikla koskee tapauksia, joissa tutkijan oleskelulupa voidaan peruuttaa tai jättää uusimatta. Artiklan 1 kohdan a alakohta koskee tilanteita, joissa oleskeluluvan haltija ei täytä tai ei enää täytä jäsenvaltioiden alueelle tulon ja siellä oleskelun ehtoja. Se voi kattaa organisaatiot, joiden allekirjoittama vastaanottosopimus koskee töitä, jotka eivät kuulu 2 artiklan c kohdassa määriteltyyn tutkimuksen alaan. Artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan erityisesti tapauksiin, joissa tutkijoille tarkoitettua erityismenettelyä käyttävät väärin henkilöt, jotka eivät suorita ilmoitettuja tutkimustöitä vaan esimerkiksi harjoittavat päätoimisesti muuta ansiotoimintaa. Artiklan 2 kohta koskee yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen tai kansanterveyteen liittyviä varaumia. Päätökset on tehtävä tapauskohtaisesti ja ottaen huomioon asianomaisen henkilön tilanne ja oikeasuhteisuuden periaate. Ketään ei myöskään saa rangaista siitä, että hän sairastuu maahantulon jälkeen.

9 artikla

Artiklan mukaan tämän direktiivin nojalla myönnetty oleskelulupa on peruutettava, jos voidaan näyttää toteen, että lupa on hankittu epärehellisesti.

IV luku

Tutkijoiden oikeudet

10 artikla

Oleskelulupahakemuksen hyväksyminen tarkoittaa, että tutkijalla on oikeus tulla kyseisen jäsenvaltion alueelle ja oleskella siellä saattaakseen loppuun tutkimushankkeen, jota varten oleskelulupa on myönnetty. Direktiivissä ei säädetä tutkijan asemasta (esimerkiksi palkattu työntekijä, itsenäinen ammatinharjoittaja tai stipendiaatti) vaan myönnetään tutkijalle lupa harjoittaa tutkimustoimintaa määrätyin edellytyksin (kyseessä voi olla työsopimukseen perustuva korvaus, apuraha tms.) ilman, että hänen tarvitsee hakea työlupaa tapauksissa, joissa jäsenvaltiot olisivat sitä muuten edellyttäneet. Tutkijalla on myös lupa harjoittaa satunnaisesti palkattua toimintaa, joka liittyy hänen tutkimukseensa, kuten kirjoittaa tieteelliseen julkaisuun, osallistua kilpailun palkintolautakuntaan ja toimia asiantuntijana tai konsulttina. Direktiivin nojalla jäsenvaltiot voivat valita oleskeluluvan myöntämismenettelyn (hakemuksen jättäminen lähtömaassa tai heti jäsenvaltioon saavuttua). Direktiivissä kuitenkin edellytetään, että viisumivaatimus ei saa olla este kolmannen maan kansalaisen maahanpääsylle.

11 artikla

Jotta jäsenvaltiot voisivat hyötyä alueellaan oleskelevan tutkijan osaamisesta ja taidoista ja jotta jäsenvaltioissa vakiintuneet käytännöt voisivat jatkua, tutkijoille annetaan oikeus opettaa yliopistoissa. Opetus voi liittyä joko heidän aiempaan toimintaansa tai käynnissä olevaan tutkimukseen. Koska heidän oleskelunsa päätarkoitus kuitenkin on tutkimus, opetukseen käytetyille tunneille asetetaan vuotuinen yläraja, ettei opetustoiminnasta muodostuisi pääasiallista toimintaa vaan se pysyisi toissijaisena. Joustavuuden turvaamiseksi tuntien enimmäismäärää ei ole säädetty direktiivissä. Jokainen jäsenvaltio voi tehdä asiassa oman päätöksensä.

12 artikla

Oleskeluluvan haltijoita on kohdeltava olennaisilta osin samalla tavalla kuin jäsenvaltion omia kansalaisia tiettyjen oikeuksien osalta (tutkintojen tunnustaminen, sosiaaliturva, veroedut, tavaroiden ja palvelujen saatavuus). Toimeentulotuki on jätetty tarkoituksella pois, koska tutkijoilla on tarkoitus olla mukanaan riittävät varat eikä heistä tule koitua kustannuksia vastaanottavalle jäsenvaltiolle 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 6 artiklan c alakohdan mukaisesti. Palkkaa ja irtisanomista koskevia ehtoja sovelletaan vain työntekijöinä toimiviin tutkijoihin. Näissä tapauksissa on vältettävä sosiaalista polkumyyntiä varmistamalla, että tutkijan palkka on yhtäläinen vastaavassa tilanteessa olevien jäsenvaltion omien kansalaisten palkan kanssa.

13 artikla

Tämän artiklan taustalla on tarve lisätä jatkuvasti tutkijoiden liikkuvuutta eurooppalaisella tutkimusalueella. Kansainvälisen kilpailukyvyn takia on selvää, ettei tutkijan työtä tule estää eikä edes viivästyttää siksi, että hänen tutkimustyönsä edellyttää siirtymistä toiseen jäsenvaltioon.

Artiklassa säädetään, että tutkimushankkeeseen liittyvän toiminnan jatkuessa toisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin perusteella myönnetyn oleskeluluvan haltija voi siirtyä kyseiseen jäsenvaltioon oleskelulupansa voimassaoloaikana suorittaakseen siellä mainittua toimintaa esittämällä voimassa olevan passinsa tai muun matkustusasiakirjan, ellei tästä ole haittaa yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle.

V luku

Menettely ja avoimuus

14 artikla

Artiklan tarkoituksena on antaa tutkijoita vastaanottaville tutkimusorganisaatioille mahdollisuus tehdä maahanpääsyä koskeva hakemus tutkijoiden puolesta oleskeluluvan myöntämismenettelyn nopeuttamiseksi. Direktiivissä jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi oleskelulupahakemuksen tekijä. Jäsenvaltio voi päättää, että oleskelulupaa voi hakea yhtä hyvin tutkimusorganisaatio kuin tutkija, tai se voi määrätä luvan hakijaksi pelkästään organisaation tai tutkijan.

Yleensä tutkija tekee maahanpääsyä koskevan hakemuksen siinä kolmannessa maassa, jossa hänellä on vakituinen asuinpaikka, sen jäsenvaltion diplomaatti- tai konsuliedustustoon, jossa hän haluaa suorittaa tutkimusta. Maahanpääsymenettelyn yksinkertaistamiseksi ja jottei tutkijoiden tarvitsisi palata lähtömaahan jättääkseen hakemuksen, direktiivissä annetaan lupa jättää hakemus Euroopan unionin alueella, jos kolmannen maan kansalainen on jo siellä, edellyttäen että hänen oleskelunsa on laillista oleskelulupahakemuksen jättämishetkellä. Tämä koskee esimerkiksi tapauksia, joissa tutkija haluaa uusia vastaanottosopimuksen tai tehdä uuden sopimuksen jatkaakseen tutkimustaan.

Direktiivin mukaan jäsenvaltiot voivat tutkia sellaisten henkilöiden oleskelulupahakemukset, jotka eivät täytä tässä artiklassa esitettyjä ehtoja, jotta menettely olisi mahdollisimman joustava ja jotta jäsenvaltioillakin olisi mahdollisuus sääntelyyn.

15 artikla

Tämän artiklan kolme kohtaa perustuvat maahanmuutosta aiemmin annettuihin direktiiveihin [12]. Niissä esitetään yksityiskohtaisesti maahanpääsyä tai oleskeluluvan uusimista koskevan hakemuksen käsittelyyn sovellettavat menettelysäännöt.

[12] Direktiivi 2003/86/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, oikeudesta perheenyhdistämiseen (EUVL L 251, 3.10.2003, s. 12) ja neuvoston 25 päivänä marraskuuta 2003 hyväksymä direktiivi pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta.

Hakemusta koskevasta päätöksestä on ilmoitettava kirjallisesti jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Lisäksi jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, mitä tapahtuu, jos viranomainen ei anna vastausta. Koska erityisen maahanpääsymenettelyn onnistumisen edellytyksenä on sen nopeus, jäsenvaltioiden on annettava päätös oleskelulupahakemukseen 30 päivän kuluessa. Erittäin monimutkaisissa tapauksissa määräaikaa voidaan kuitenkin pidentää.

Artiklan 2 kohdassa säädetään, että päätös oleskelulupahakemuksen hylkäämisestä tai oleskeluluvan uusimatta jättämisestä, muuttamisesta tai peruuttamisesta on perusteltava. Lisäksi asianomaiselle on ilmoitettava, kuinka päätökseen voi hakea muutosta joko hallintoviranomaiselta tai tuomioistuimelta. Lisäksi on ilmoitettava määräaika, jonka kuluessa päätökseen on haettava muutosta.

Artiklan 3 kohdassa säädetään, että asianomaisella on oltava mahdollisuus hakea tuomioistuimelta muutosta päätökseen, jolla hänen hakemuksensa on hylätty tai oleskelulupa on jätetty uusimatta tai jolla sitä on muutettu tai se on peruutettu.

16 artikla

Artiklassa säädetään, että kukin jäsenvaltio vahvistaa itse hakemuksista perittävän maksun, joka ei saa ylittää hakemuksen käsittelystä todellisuudessa aiheutuneita hallintomenoja.

17 artikla

Koska direktiivin tavoitteena on houkutella tutkijoita Euroopan unioniin, on erityisen tärkeää, että tietoa tutkijoiden maahanpääsyn mahdollisuuksista on helposti saatavilla kolmansissa maissa. Siksi direktiivissä on erityinen säännös avoimuudesta. Tarkoituksena on lisätä tiedottamista kaikkialla maailmassa direktiivin ja sen kansallisten täytäntöönpanotekstien antamista mahdollisuuksista. Säännöllisesti päivitettävät tiedot koskevat tutkimushankkeita varten jäsenvaltioiden alueelle pääsyn ja siellä oleskelun edellytyksiä (erityisesti kuukausittaista vähimmäissummaa, jota jäsenvaltio edellyttää tutkijalta 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti) sekä tämän direktiivin nojalla hyväksyttyjä tutkimusorganisaatioita. Jäsenvaltioiden ei tarvitse välttämättä itse hoitaa tietojen levittämistä, vaan ne voivat esimerkiksi antaa sen organisaatioiden tehtäväksi. Niiden on kuitenkin huolehdittava siitä, että tiedot ovat saatavilla Internetin välityksellä. Tämän artiklan täytäntöönpanoa helpottavat eurooppalaisen tutkimusalueen yhteydessä erityisesti tutkijaliikkuvuuden portaalin käyttöönoton jälkeen toteutetut tiedottamistoimet.

18 artikla

Tämä on yhteisön lainsäädännössä käytetty vakiosäännös. Komission tehtävänä on esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomus siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet direktiivin täytäntöön, jotta voidaan selvittää, mitä muutoksia ja lisäyksiä direktiiviin mahdollisesti tarvitaan. Ensimmäinen kertomus on esitettävä kolmen vuoden kuluessa 19 artiklassa asetetun täytäntöönpanon määräajan umpeutumisesta, minkä jälkeen kertomukset esitetään säännöllisesti myöhemmin määritettävin väliajoin.

19 artikla

Artiklassa säädetään päivämäärästä, johon mennessä jäsenvaltioiden on saatettava tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään; se on 31. joulukuuta 2006. Jäsenvaltioiden on esimerkiksi ilmoitettava komissiolle välittömästi kaikista muutoksista, joita ne tekevät antamiinsa lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin tässä tarkoituksessa, ja liitettävä niihin viittaus tähän direktiiviin.

20 artikla

Artiklassa vahvistetaan direktiivin voimaantulopäivämäärä suhteessa sen julkaisemiseen EUVL:ssä.

21 artikla

Tällä säännöksellä täsmennetään, että tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille lukuun ottamatta Tanskaa Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla sekä Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Irlantia Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla, jolleivät Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ilmoita päinvastaisesta päätöksestään kyseisen pöytäkirjan yksityiskohtaisten määräysten mukaisesti.

2004/0061 (CNS)

Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI kolmansien maiden kansalaisten erityisestä maahanpääsymenettelystä tieteellistä tutkimusta varten

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 4 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [13],

[13] EUVL C [...], [...], s. [...].

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [14],

[14] EUVL C [...], [...], s. [...].

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [15],

[15] EUVL C [...], [...], s. [...].

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Vahvistaakseen ja jäsennelläkseen eurooppalaista tutkimuspolitiikkaa komissio katsoi tammikuussa 2000 tarpeelliseksi [16] luoda eurooppalainen tutkimusalue, joka on Euroopan yhteisön tutkimustoiminnan perusta tulevaisuudessa.

[16] KOM(2000) 6, 18.1.2000.

(2) Lissabonissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi tukensa eurooppalaiselle tutkimusalueelle ja asetti tavoitteeksi, että yhteisöstä on tultava vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous.

(3) Talouden globalisaatio edellyttää tutkijoiden liikkuvuuden lisäämistä, mikä tunnustettiin Euroopan yhteisön kuudennessa tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmassa (2002-2006) [17], jolla pyritään tukemaan eurooppalaisen tutkimusalueen täytäntöönpanoa ja innovointia. Siksi useampia ohjelmia avattiin kolmansista maista peräisin oleville tutkijoille.

[17] EYVL L 232, 29.8.2002, s. 1.

(4) Jotta voitaisiin toteuttaa Barcelonassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämä vaatimus, jonka mukaan 3 prosenttia BKT:sta olisi investoitava tutkimukseen, yhteisö tarvitsee arviolta 700 000 tutkijaa. Tavoitteeseen pääsemiseksi tarvitaan useita toimia, kuten nuorten kannustaminen tiedeuralle, koulutusmahdollisuuksien ja liikkuvuuden lisääminen tutkimuksen alalla, tutkijoiden uranäkymien parantaminen yhteisössä sekä tutkimustarkoituksessa yhteisön alueelle pyrkivien kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn helpottaminen.

(5) Direktiivin tarkoituksena on edistää kyseisten tavoitteiden toteutumista helpottamalla kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä ja liikkuvuutta tutkimustarkoituksessa yli kolme kuukautta kestävää oleskelua varten. Näin yhteisöstä tehtäisiin houkuttelevampi eri puolilta maailmaa tulevien tutkijoiden kannalta ja edistettäisiin sen roolia keskeisenä tutkimusalueena koko maailman tasolla.

(6) Direktiivin täytäntöönpano ei saisi kuitenkaan edistää aivovuotoa siirtymävaiheessa olevista maista tai kehitysmaista. Yhteistyössä lähtömaiden kanssa on kehitettävä jatkotoimia, joilla pyritään tukemaan tutkijoiden uudelleenintegroitumista lähtömaihinsa ja edistämään tutkijoiden liikkumista tavoitteena yhteisen maahanmuuttopolitiikan luominen.

(7) Olisi helpotettava tutkijoiden maahanpääsyä luomalla heille oma maahanpääsymenettely, joka ei ole riippuvainen heidän oikeudellisesta asemastaan suhteessa vastaanottavaan tutkimusorganisaatioon eikä edellytä työluvan myöntämistä oleskeluluvan lisäksi. Samanaikaisesti perinteiset maahantuloväylät (työntekijä, harjoittelija jne.) ovat edelleen voimassa. Tämä koskee erityisesti väitöskirjaa valmistelevia tutkijoita, jotka tekevät tutkimusta opiskelijan statuksella ja jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan; heihin sovelletaan neuvoston direktiiviä .../.../EY kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten [18].

[18] EUVL C 45, 25.2.2003, s. 18.

(8) Tutkijoille tarkoitettu erityismenettely perustuu tutkimusorganisaatioiden ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten maahanmuuttoviranomaisten yhteistyöhön, jossa tutkimusorganisaatioille annetaan keskeinen rooli maahanpääsymenettelyssä kolmansien maiden tutkijoiden maahanpääsyn ja yhteisön alueella oleskelun helpottamiseksi ja menettelyn nopeuttamiseksi. Samalla säilytetään ennallaan jäsenvaltioiden toimivaltuudet ulkomaalaishallinnon alalla.

(9) Jäsenvaltioiden hyväksymien tutkimusorganisaatioiden on voitava allekirjoittaa kolmannen maan kansalaisen kanssa tutkimushankkeen toteuttamista koskeva vastaanottosopimus, jonka perusteella jäsenvaltiot myöntävät oleskeluluvan, jos maahanpääsylle ja maassa oleskelulle asetetut ehdot täyttyvät.

(10) Maahanpääsymenettelyyn liittyvien toimivaltuuksien vastapainoksi tutkimusorganisaatioille olisi annettava myös vastuuta; organisaatioiden on sitouduttava vastaamaan kolmansien maiden tutkijoiden oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksista, jotka muuten jäisivät vastaanottavan jäsenvaltion maksettaviksi joko tutkijoiden laillisen oleskelun aikana tai heidän jatkaessaan oleskelua jäsenvaltion alueella laittomasti vastaanottosopimuksen päättymisen jälkeen.

(11) Koska maailmantalouden muutokset ja edellä mainitun 3 prosentin investointitavoitteen saavuttaminen edellyttävät avoimuutta, direktiivin soveltamisesta hyötyvät kolmansien maiden tutkijat on määriteltävä ensisijaisesti tutkinnon ja suunnitellun tutkimushankkeen perusteella.

(12) On tärkeää edistää tutkijoiden liikkuvuutta, sillä se on keino kehittää ja hyödyntää tutkijoiden yhteyksiä ja yhteistyökumppaneiden tutkimusverkostoja maailmanlaajuisesti.

(13) Koska yhteisölle asetettu tavoite tutkimusinvestointien lisäämisestä 3 prosenttiin BKT:sta edellyttää ennen kaikkea yksityisen sektorin panoksen tehostamista ja lähivuosina uusia tutkijoita olisi palkattava ennen kaikkea yksityiselle sektorille, direktiivin soveltamisesta voivat hyötyä niin julkisen kuin yksityisen sektorin tutkimusorganisaatiot.

(14) Jotta Euroopan yhteisö pystyisi houkuttelemaan tutkijoita kolmansista maista, heitä olisi kohdeltava heidän oleskelunsa aikana samalla tavalla kuin vastaanottavan jäsenvaltion omia kansalaisia useilla sosiaalis-taloudellisen elämän aloilla. Lisäksi heille olisi annettava mahdollisuus antaa opetusta korkea-asteen oppilaitoksissa.

(15) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, joita ovat erityisen maahanpääsymenettelyn käyttöönotto sekä ehtojen määrittäminen sellaisia kolmansien maiden kansalaisia varten, jotka haluavat oleskella jäsenvaltioissa yli kolmen kuukauden ajan toteuttaakseen tutkimushankkeen jonkin tutkimusorganisaation kanssa tehdyn vastaanottosopimuksen puitteissa, vaan ne voidaan toteuttaa paremmin yhteisön tasolla erityisesti kun on kyse tutkijoiden liikkuvuuden varmistamisesta jäsenvaltioiden välillä. Näin ollen yhteisö voi toteuttaa toimia perustamissopimuksen 5 artiklassa määritetyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on välttämätöntä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(16) Jäsenvaltioiden olisi pantava tämän direktiivin säännökset täytäntöön ilman sukupuoleen, rotuun, ihonväriin, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, omaisuuteen, syntyperään, vammaan, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää.

(17) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet.

(18) Tanska ei osallistu tämän direktiivin antamiseen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla. Tästä syystä direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I luku

Yleiset säännökset

1 artikla

Tavoite

Tässä direktiivissä määritellään kolmansien maiden tutkijoiden maahanpääsyn edellytykset jäsenvaltioiden alueella yli kolmen kuukauden ajan toteutettavaa tutkimushanketta varten tutkimusorganisaation kanssa tehdyn vastaanottosopimuksen puitteissa.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) 'kolmannen maan kansalaisella' henkilöä, joka ei ole perustamissopimuksen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin kansalainen;

b) 'tutkijalla' kolmannen maan kansalaista, jolla on ylempi korkeakoulututkinto ja jolle on myönnetty oikeus tulla Euroopan unionin jäsenvaltion alueelle tutkimushankkeen toteuttamiseksi tutkimusorganisaatiossa;

c) 'tutkimuksella' luovaa ja järjestelmällistä toimintaa, jonka tavoitteena on esimerkiksi ihmistä, kulttuuria ja yhteiskuntaa koskevan tiedon lisääminen ja tämän tiedon hyödyntäminen uusissa sovelluksissa;

d) 'tutkimusorganisaatiolla' julkista tai yksityistä laitosta tai yritystä, joka tekee tutkimusta ja jonka jokin jäsenvaltio on tämän direktiivin tarkoitusta varten hyväksynyt lainsäädäntönsä tai hallinnollisen käytäntönsä mukaisesti;

e) 'oleskeluluvalla¨' mitä tahansa lupaa, jossa erityisesti mainitaan 'tutkija' ja jonka jäsenvaltion viranomaiset ovat tämän direktiivin nojalla myöntäneet kolmansien maiden kansalaisten oleskeluluvan yhtenäisestä kaavasta 13 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1030/2002 [19] 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.

[19] EYVL L 157, 15.6.2002, s. 1.

3 artikla

Soveltamisala

1. Tätä direktiiviä sovelletaan kolmansien maiden kansalaisiin, jollei seuraaviin sisältyvistä suotuisammista määräyksistä muuta johdu:

a) kahden- tai monenväliset sopimukset, joita yhteisö tai yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet yhden tai useamman kolmannen maan kanssa;

b) kahden- tai monenväliset sopimukset, joita yksi tai useampi jäsenvaltio on tehnyt yhden tai useamman kolmannen maan kanssa.

2. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan vahvistaa tai säilyttää voimassa edellytyksiä, jotka ovat sen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden kannalta edullisempia. Jäsenvaltiot voivat soveltaa direktiiviä kolmannen maan kansalaiseen, joka pyrkii maahan antaakseen opetusta korkea-asteen oppilaitoksessa, joka on määritelty jäsenvaltion lainsäädännössä tai hallinnollisessa käytännössä.

3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:

a) kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat jäsenvaltiossa turvapaikanhakijoina tai toissijaisen suojelun tai tilapäisten suojelujärjestelyjen perusteella;

b) kolmansien maiden kansalaisiin, jotka pyrkivät jäsenvaltion alueelle opiskelijana kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten annetun direktiivin .../.../EY mukaisesti tehdäkseen tutkimusta ja väitelläkseen tohtoriksi;

c) kolmansien maiden kansalaisiin, joiden karkottamista on lykätty tosiseikkoihin perustuvista tai oikeudellisista syistä;

d) kun tutkimusorganisaatio on lähettänyt tutkijan jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan toiseen tutkimusorganisaatioon.

II luku

Tutkimusorganisaatiot

4 artikla

Hyväksyminen

1. Tutkimusorganisaation, joka haluaa hyödyntää direktiivissä määriteltyä maahanpääsymenettelyä tutkijan vastaanottamiseksi, on ensin saatava tähän sen jäsenvaltion hyväksyntä, jossa organisaatio sijaitsee.

2. Asianomaisen organisaation on tehtävä tätä koskeva hakemus asiasta vastaavalle jäsenvaltion viranomaiselle, ja hakemukseen on liitettävä tarvittaessa tiedot organisaation virallisesta tehtävästä tai toiminnan tavoitteesta ja todisteet siitä, että se harjoittaa tutkimusta.

3. Jäsenvaltiot myöntävät luvan, jonka voimassaoloa ei ole rajoitettu, julkisille ja yksityisille organisaatioille, joiden pääasiallinen tehtävä on suorittaa tutkimusta, sekä jäsenvaltioiden korkea-asteen oppilaitoksille, jotka on määritelty jäsenvaltion lainsäädännössä tai hallinnollisessa käytännössä.

4. Jäsenvaltiot myöntävät luvan, jonka voimassaoloa ei ole rajoitettu, julkisille organisaatioille, jos ne suorittavat päätehtävänsä ohella täydentävää tutkimusta.

5. Jäsenvaltiot myöntävät yksityisille organisaatioille viiden vuoden luvan, joka voidaan uusia, jos tutkimustoiminta täydentää niiden toiminnan tavoitetta.

6. Tehdessään hakemuksen tutkimusorganisaatio lupaa vastaanottavalle jäsenvaltiolle vastata kutsumiensa tutkijoiden oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksista ja antaa tutkijoille 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun todistuksen. Tutkimusorganisaation vastuu on voimassa vuoden ajan 5 artiklassa tarkoitetun vastaanottosopimuksen päättymispäivästä tai päivästä, jolloin organisaatio on ilmoittanut jäsenvaltiolle direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti yllättävästä tapahtumasta, joka estää vastaanottosopimuksen täytäntöönpanon, ellei tutkija vielä ole poistunut Euroopan unionin alueelta.

7. Hyväksytyt organisaatiot toimittavat jäsenvaltioiden toimivaltaiselle viranomaiselle vahvistuksen siitä, että kaikki tutkimushankkeet, joista on tehty 5 artiklan mukainen vastaanottosopimus, on todella toteutettu. Vahvistus on toimitettava kahden kuukauden kuluessa sopimuksen päättymispäivästä.

8 Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen laatii luettelon direktiivin mukaisesti hyväksytyistä tutkimusorganisaatioista ryhmittäin. Luettelot päivitetään ja julkaistaan vuosittain jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön määräysten mukaisesti.

9. Jäsenvaltio voi kieltäytyä uusimasta tutkimusorganisaation lupaa tai peruuttaa sen kokonaan, jos organisaatio ei enää täytä 2-7 kohdassa tarkoitettuja ehtoja tai on allekirjoittanut vastaanottosopimuksen sellaisen kolmannen maan kansalaisen kanssa, johon jäsenvaltio on soveltanut 8 artiklan 1 kohtaa. Kun lupaa ei ole myönnetty tai se on peruutettu tai sitä ei ole uusittu 8 artiklan 1 kohdan nojalla, kyseinen organisaatio voi hakea uutta lupaa aikaisintaan viiden vuoden kuluttua luvan peruuttamista tai uusimatta jättämistä koskevan päätöksen tekemispäivästä.

5 artikla

Vastaanottosopimus

1. Tutkimusorganisaatio, joka haluaa kutsua tutkijan, allekirjoittaa tämän kanssa vastaanottosopimuksen, jolla tutkija sitoutuu saattamaan loppuun tutkimushankkeen ja organisaatio sitoutuu vastaanottamaan tutkijan tätä tarkoitusta varten edellyttäen, että tutkijalle myönnetään oleskelulupa.

2. Tutkimusorganisaatio voi allekirjoittaa vastaanottosopimuksen vain, jos seuraavat ehdot täyttyvät:

a) Organisaation toimivaltaiset elimet ovat hyväksyneet tutkimushankkeen tarkistettuaan ensin seuraavat seikat:

i) tutkimusten tavoite, kesto ja toteutukseen tarvittavat varat;

ii) tutkijan pätevyys tutkimustavoitteen kannalta. Pätevyyden todistamiseksi on esitettävä oikeaksi todistettu kopio tutkijan tutkintotodistuksesta 2 artiklan b alakohdan mukaisesti.

b) Tutkijalla on oleskelunsa ajan käytössään riittävät varat, jotka vastaavat jäsenvaltion julkistamaa kuukausittaista vähimmäissummaa ja joilla tutkija kattaa oleskelu- ja paluukustannuksensa ilman että hänen tarvitsee turvautua kyseisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään.

c) Tutkijalla on sairausvakuutus, joka kattaa samat riskit, joista kyseisessä jäsenvaltiossa on huolehdittu sen omien kansalaisten osalta.

3. Vastaanottosopimuksen allekirjoittamisen jälkeen tutkimusorganisaatio antaa tutkijalle todistuksen siitä, että se vastaa hänen oleskelu-, terveydenhoito- ja paluukustannuksistaan.

4. Vastaanottosopimus päättyy automaattisesti, jos tutkimusorganisaation ja tutkijan välinen oikeudellinen suhde purkautuu. Tutkimusorganisaatio ilmoittaa mahdollisimman nopeasti jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista seikoista, jotka estävät sopimuksen täytäntöönpanon.

III luku

Tutkijoiden maahanpääsy

6 artikla

Maahanpääsyn ehdot

Jäsenvaltiot myöntävät tutkijalle pääsyn alueelleen, jos

a) hänellä on voimassa oleva passi tai muu vastaava matkustusasiakirja,

b) hän voi esittää tutkimusorganisaation kanssa 5 artiklan mukaisesti tehdyn vastaanottosopimuksen, todisteet tutkimushankkeen rahoituksesta ja oikeaksi todistetun kopion tutkintotodistuksestaan 2 artiklan b kohdan mukaisesti,

c) hän voi esittää 5 artiklan 3 kohdan mukaisen todistuksen siitä, että tutkimusorganisaatio vastaa hänen kustannuksistaan,

d) häntä ei pidetä uhkana yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle.

7 artikla

Oleskeluluvan voimassaoloaika

Jäsenvaltiot myöntävät oleskeluluvan, joka on voimassa vähintään vuoden ja uusitaan vuosittain, jos 5 ja 6 artiklassa esitetyt ehdot täyttyvät edelleen. Jos tutkimushankkeen kesto on alle vuoden, oleskelulupa on voimassa tutkimuksen ajan.

8 artikla

Oleskeluluvan peruuttaminen tai uusimatta jättäminen

1. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa oleskeluluvan tai jättää sen uusimatta, jos

a) ilmenee, että oleskeluluvan haltija ei täyttänyt tai ei enää täytä 5 ja 6 artiklassa säädettyjä ehtoja,

b) oleskeluluvan haltija on maassa muuta tarkoitusta varten kuin sitä, minkä perusteella hänelle on myönnetty oleskelulupa.

2. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa oleskeluluvan tai jättää sen uusimatta yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvista syistä. Tällaista päätöstä tehdessään jäsenvaltioiden on harkittava, kuinka vakavaan yleisen järjestyksen tai turvallisuuden rikkomiseen kyseinen henkilö on syyllistynyt tai saattaa syyllistyä. Sairauden tai vamman ilmeneminen oleskeluluvan myöntämisen jälkeen ei yksinään voi olla perusteena sille, että asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen hylkää oleskeluluvan uusimista koskevan hakemuksen tai tekee maastapoistamista koskevan päätöksen.

9 artikla

Petos

Jäsenvaltioiden on peruutettava tämän direktiivin perusteella myönnetty oleskelulupa jos se on hankittu vilpillisin keinoin.

IV luku

Tutkijoiden oikeudet

10 artikla

Oleskelu ja tutkimus

Tutkijalla on oikeus tulla sen jäsenvaltion alueelle, joka on myöntänyt hänelle maahantuloluvan, ja oleskella siellä toteuttaakseen tutkimushankkeen, jota koskevan vastaanottosopimuksen hän on allekirjoittanut. Jäsenvaltio edistää kaikin tavoin kolmannen maan kansalaiselta vaaditun viisumin myöntämistä, jos se myöntää oleskeluluvan vasta alueellaan.

11 artikla

Opetus

Direktiivin nojalla unionin alueelle maahantuloluvan saanut tutkija voi opettaa korkea-asteen oppilaitoksissa, jotka on määritelty jäsenvaltioiden lainsäädännössä tai hallinnollisessa käytännössä, enintään tietyn, kunkin jäsenvaltion määrittämän tuntimäärän vuodessa.

12 artikla

Tasavertainen kohtelu

Oleskeluluvan haltijaa on kohdeltava jäsenvaltion kansalaisten kanssa tasavertaisesti seuraavilla aloilla:

a) tutkintojen, todistusten ja muiden ammattiarvojen tunnustaminen jäsenvaltioiden kansallisten menettelyjen mukaisesti,

b) työolot ja työehdot, myös palkkausta ja irtisanomista koskevat ehdot,

c) jäsenvaltion lainsäädännössä määritelty sosiaaliturva,

d) veroetuudet,

e) oikeus saada yleisesti saatavilla olevia tavaroita ja palveluja.

13 artikla

Liikkuvuus

1. Tämän direktiivin nojalla oleskeluluvan saanut henkilö voi oleskelulupansa sekä voimassa olevan passin tai muun vastaavan matkustusasiakirjan turvin toteuttaa osan tutkimushankkeestaan jonkin toisen jäsenvaltion alueella, ellei kyseinen jäsenvaltio pidä häntä uhkana yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle. Ottaen huomioon kyseisen tutkimuksen osan suorittamiseen tarvittava ajanjakso, tarvittaessa voidaan tehdä uusi vastaanottosopimus, jonka perusteella toinen jäsenvaltio myöntää tutkijalle oleskeluluvan.

2. Artiklan 1 kohta ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuteen vaatia lyhytaikaista oleskelua varten myönnetty viisumi sellaisilta kolmansien maiden kansalaisilta, joihin ei sovelleta Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 21 artiklassa määrättyä vastavuoroista tunnustamista.

V luku

Menettely ja avoimuus

14 artikla

Oleskelulupahakemusten tekeminen

Jäsenvaltiot päättävät, tekeekö oleskelulupahakemuksen tutkija vai tutkimusorganisaatio.

Hakemus on jätettävä

- joko tutkijan asuinvaltiossa sen jäsenvaltion edustustoon, jossa tutkimus on tarkoitus toteuttaa, tai

- suoraan yhteisön alueella, jos tutkija oleskelee jo siellä laillisesti, tarvittaessa sen jäsenvaltion edustustoon, jossa tutkimus on tarkoitus toteuttaa.

Jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti tutkia hakemuksen, vaikka sitä ei olisi jätetty tämän artiklan mukaisesti.

15 artikla

Menettelylliset takeet

1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat hakijalle kirjallisesti maahanpääsyä tai oleskeluluvan uusimista koskevaan hakemukseen antamastaan päätöksestä 30 päivän kuluessa hakemuksen tekemispäivästä siten kuin kyseisen valtion kansallisessa lainsäädännössä määrätään päätösten ilmoittamisesta. Kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä on säädettävä, mitä seuraamuksia toimivaltaisille viranomaisille on siitä, jos ne eivät anna päätöstä määräaikaan mennessä. Jos hakemus on erityisen monimutkainen, määräaikaa voidaan poikkeustapauksissa jatkaa.

2. Päätös oleskelulupahakemuksen hylkäämisestä tai oleskeluluvan muuttamisesta, uusimatta jättämisestä tai peruuttamisesta on perusteltava. Tiedonannossa on mainittava, miten asianomainen voi hakea päätökseen muutosta ja missä ajassa tämä on tehtävä.

3. Kolmannen maan kansalaisella on oikeus hakea kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimilta muutosta päätökseen, joka koskee oleskeluluvan epäämistä, muuttamista, uusimatta jättämistä tai peruuttamista.

16 artikla

Maksu

Jäsenvaltiot voivat veloittaa oleskelulupaa hakevilta maksun hakemuksen käsittelystä. Maksu ei saa ylittää hakemuksen käsittelystä aiheutuneita hallintomenoja.

17 artikla

Avoimuus

Jokaisen jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki seuraavat tiedot ovat mahdollisimman täydellisinä ja säännöllisesti päivitettyinä yleisesti saatavilla esimerkiksi Internetin välityksellä: 4 artiklan perusteella hyväksytyt tutkimusorganisaatiot, joiden kanssa tutkijat voivat tehdä vastaanottosopimuksen, sekä tässä direktiivissä säädetyt ehdot ja menettelyt, jotka koskevat tutkimustarkoituksia varten tapahtuvaa jäsenvaltion alueelle pääsyä ja oleskelua.

VI luku

Loppusäännökset

18 artikla

Kertomus

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle säännöllisesti kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa ja tekee tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamisesta; ensimmäinen kertomus on annettava viimeistään [...*]. Jäsenvaltiot toimittavat tätä varten komissiolle direktiivin täytäntöönpanoa koskevat tilastotiedot.

19 artikla

Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kyseiset säädöstekstit sekä mainittujen säädösten ja tämän direktiivin säännösten välinen vastaavuustaulukko.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

20 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

21 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä [...]

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja