sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin (EU) 2016/1664, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin (EU) 2016/1164 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse verokohtelun eroavuuksista kolmansien maiden kanssa 29 päivänä toukokuuta 2017 annetulla neuvoston direktiivillä (EU) 2017/952, täytäntöönpanosta

Veronkiertodirektiivissä säädetään, että 4 artiklasta poiketen jäsenvaltiot, joilla on 8. elokuuta 2016 veropohjan rapautumiseen ja voitonsiirtoon liittyvien riskien ehkäisemistä varten kansallisia kohdennettuja sääntöjä, jotka ovat yhtä tehokkaita kuin 4 artiklassa säädetty koron vähennysoikeutta rajoittava sääntö, voivat soveltaa näitä kohdennettuja sääntöjä sen ensimmäisen kokonaisen verovuoden loppuun, joka seuraa BEPS-toimenpiteeseen 4 liittyviä vähimmäisvaatimuksia koskevan OECD:n jäsenten välisen sopimuksen julkaisemista virallisella verkkosivustolla, kuitenkin enintään 1. tammikuuta 2024 saakka.

Tämä kertomus on ensimmäinen toimi veronkiertodirektiivin vaikutusten arvioinnissa ja tarjoaa yleiskatsauksen veronkiertodirektiivin ensimmäisten sovellettavien toimenpiteiden (koron vähennysoikeutta rajoittava sääntö, yleinen veronkierron vastainen sääntö ja ulkomaisia väliyhtiöitä koskeva sääntö) täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa. Seuraavaksi laaditaan kattava arviointikertomus veronkiertodirektiivin toimenpiteistä, mukaan lukien yleiskatsaus niiden veronkiertodirektiivin toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka eivät sisälly tähän kertomuksen.

Veronkiertodirektiivin 10 artiklassa vaaditaan, että komissio arvioi sen täytäntöönpanoa, erityisesti koron vähennysoikeutta rajoittavia säännöksiä, 9. elokuuta 2020 mennessä ja laatii siitä kertomuksen neuvostolle. Tästä poiketen komission on arvioitava verokohtelun eroavuuksia koskevia säännöksiä 1. tammikuuta 2022 mennessä.

Veronkiertodirektiivillä varmistetaan vähimmäissuoja kaikille jäsenvaltioiden veropohjille, johdonmukainen ja yhtenäinen lähestymistapa veronkiertoon sisämarkkinoilla sekä Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) / G20:n veropohjan rapautumisen ja voitonsiirtojen torjuntaa koskevan aloitteen (BEPS) joidenkin suositusten koordinoitu täytäntöönpano EU:ssa. Veronkiertodirektiivissä esitetään viittä eri alaa koskevia toimenpiteitä, jotka jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön: koron vähennysoikeutta rajoittava sääntö, maastapoistumisverotus, ulkomaisia väliyhtiöitä koskeva sääntö, verokohtelun eroavuuksia koskeva sääntö ja yleinen veronkierron vastainen sääntö.

Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12 päivänä kesäkuuta 2016 annetussa neuvoston direktiivissä (EU) 2016/1164 (jäljempänä ’veronkiertodirektiivi’), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin (EU) 2016/1164 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse verokohtelun eroavuuksista kolmansien maiden kanssa 29 päivänä toukokuuta 2017 annetulla neuvoston direktiivillä (EU) 2017/952, vahvistetaan EU:n toimenpiteet, joilla käsitellään yleisimpiä aggressiivisen verosuunnittelun muotoja antamalla vähimmäisvaatimuksia koskevat säännöt, jotka olisi sisällytettävä jäsenvaltioiden yhteisöverolainsäädäntöön.

Näistä ensimmäisessä jäsenvaltiot voivat säätää omaa pääomaa koskevasta poikkeussäännöstä, jonka mukaan koron vähennysoikeutta rajoittavaa sääntöä ei sovelleta, jos verovelvollinen voi osoittaa, että sen oman pääoman osuus kokonaisvaroista on suunnilleen yhtä suuri tai suurempi kuin ryhmän vastaava osuus.

Jos verovelvollinen on osa liikekirjanpidollista konsernia, konsernin maailmanlaajuinen velkaantuneisuus voidaan ottaa huomioon myönnettäessä verovelvollisella oikeus vähentää suurempia määriä ylimeneviä vieraan pääoman menoja. Tätä varten jäsenvaltiot voivat säätää, että verovelvollisella on oikeus käyttää jompaakumpaa kahdesta lähestymistavasta.

f)Sellaisen verovelvollisen lisääntynyt vähennyskelpoisuus, joka on osa liikekirjanpidollista konsernia,

Ottaen huomioon, että pitkän aikavälin julkiset infrastruktuurihankkeet eivät juuri aiheuta jäsenvaltioille veropohjan rapautumiseen ja voitonsiirtoihin liittyviä riskejä, jäsenvaltiot voivat jättää tällaisten hankkeiden rahoittamiseen käytetyistä lainoista aiheutuneet ylimenevät vieraan pääoman menot 4 artiklan koron vähennysoikeutta rajoittavan säännön soveltamisalan ulkopuolelle. Tämän vaihtoehdon hyödyntämiseksi hankkeen toteuttajan, vieraan pääoman menojen, varojen ja tulojen on kaikkien oltava unionissa.

e)Vieraan pääoman menot lainoista, joita on käytetty pitkän aikavälin julkisten infrastruktuurihankkeiden rahoittamiseen Euroopan unionissa

Jotta helpotetaan siirtymistä veronkiertodirektiivissä säädettyyn koron vähennysoikeutta rajoittavaan sääntöön, 4 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus säätää saavutettujen etuuksien säilyttämislausekkeesta, joka kattaisi nykyiset lainat, siltä osin kuin niiden ehtoja ei sittemmin muuteta. Kun taas kyse on myöhemmin tehdystä muutoksesta, saavutettujen etuuksien siirtymälauseketta ei sovellettaisi lainamäärän tai laina-ajan lisäykseen, vaan se rajoitettaisiin koskemaan alkuperäisiä lainaehtoja.

5.2.kirjanpidollinen voitto on enintään 10 prosenttia sen toimintakustannuksista verokaudella.

5.1.kirjanpidollinen voitto on enintään 750 000 euroa ja muut tuotot enintään 75 000 euroa; tai

Hallinnollisen taakan ja sääntöjen noudattamisen aiheuttamien kulujen rajoittamiseksi jäsenvaltiot olla kohtelematta ulkomaisina väliyhtiöinä tiettyjä EU:n tasolla säänneltyjä rahoitusalan yrityksiä, joilla enintään kolmannes ennalta määrättyjen luokkien tuloista on peräisin liiketoimista verovelvollisen tai siihen etuyhteydessä olevien yritysten kanssa. Tämä johtuu siitä, että tällaisiin yrityksiin liittyy pienempi verojen kiertämisen riski.

d)Pannessaan täytäntöön ”vaihtoehtoa A” jäsenvaltiot voivat olla kohtelematta rahoitusalan yrityksiä ulkomaisina väliyhtiöinä, jos enintään kolmannes ennalta määrättyjen luokkien tuloista on peräisin liiketoimista verovelvollisen tai siihen etuyhteydessä olevien yritysten kanssa.

EU:n perusvapauksien noudattamiseksi artiklassa annetaan sisältöön perustuva poikkeus, jonka tarkoituksena on rajata sääntöjen vaikutus unionin (ja ETA:n) sisällä tapauksiin, joissa ulkomainen väliyhtiö ei harjoita merkittävää taloudellista toimintaa. Jäsenvaltiot voivat ulottaa kyseisen poikkeuksen kolmansiin maihin.

b)Pannessaan täytäntöön ”vaihtoehtoa A” jäsenvaltiot voivat laajentaa sisältöön perustuvan poikkeussäännön soveltamisen ulkomaisiin väliyhtiöihin, joiden kotipaikka on tai jotka sijaitsevat kolmannessa maassa, joka ei ole ETA-sopimuksen sopimuspuoli.

”Vaihtoehdossa B” ulkomaisen väliyhtiön jakamattomat tulot, jotka ovat syntyneet epäaidoista järjestelyistä, joiden keskeisenä tarkoituksena on veroedun saaminen, kohdennetaan verovelvolliselle (emoyhtiölle tai päätoimipaikalle). Ulkomaisen väliyhtiön tulojen kohdentaminen on laskettava markkinaehtoperiaatteen mukaisesti.

Ulkomaisia väliyhtiöitä koskevan säännön ”vaihtoehto A” tarkoittaa, että ulkomaisten väliyhtiöiden jakamattomien passiivisten tulojen ennalta määrätyt luokat (esimerkiksi osingot, korot, rojaltit ja rahoitustoiminnan tulot) kohdennetaan verovelvolliselle (emoyhtiölle tai päätoimipaikalle). ”Vaihtoehto A:han” sisällytettävät tulot lasketaan sen jäsenvaltion sääntöjen mukaan, jossa verovelvollisen kotipaikka on, ja sen mukaan, mikä sen osuus ulkomaisessa väliyhtiössä on.

Ulkomaisia väliyhtiöitä koskevan säännön (veronkiertodirektiivin 7 ja 8 artikla) mukaan kevyesti verotetun määräysvallassa olevan tytäryhtiön tai kiinteän toimipaikan tulo kohdennetaan sen emoyhtiölle tai päätoimipaikalle. Emoyhtiöstä tai päätoimipaikasta tulee verovelvollinen tämän sille kohdennetun tulon osalta siinä valtiossa, jossa sen kotipaikka on, jos määräysvallassa olevan yksikön tai kiinteän toimipaikan voitoistaan maksama tosiasiallinen yhteisövero on alempi kuin sen yhteisöveron, joka olisi maksettu samoista voitoista kotimaisen verovelvollisen tai emoyhtiön jäsenvaltiossa, ja yksikön tai kiinteän toimipaikan tosiasiallisesti maksaman yhteisöveron erotus

Vaikka on yleisesti hyväksytty, että myös rahoitusalan yrityksiin eli rahoituslaitoksiin ja vakuutusyrityksiin olisi sovellettava koron vähennyskelpoisuuden rajoittamista, samalla tunnustetaan myös, että näillä kahdella alalla on erityisiä piirteitä, jotka edellyttävät räätälöidympää lähestymistapaa. Koska tällä alalla kansainvälisissä foorumeissa ja Euroopan unionissa käydyt keskustelut eivät ole olleet riittävän luotettavia, toistaiseksi ei ole ollut mahdollista antaa rahoitus- ja vakuutusalaa koskevia erityissääntöjä. Jäsenvaltiot voivat jättää joitakin EU:n tasolla säänneltyjä rahoitusalan yrityksiä 4 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.

g)Valkoisten, harmaiden tai mustien listojen käyttö

Saattaessaan ulkomaisia väliyhtiöitä koskevat säännöt osaksi kansallista lainsäädäntöään jäsenvaltiot voivat käyttää kolmansia maita koskevia valkoisia, harmaita tai mustia listoja, jotka on laadittu tiettyjen veronkiertodirektiivissä asetettujen kriteereiden perusteella, joihin voi kuulua yhteisöverokannan taso, tai käyttää tällä perusteella laadittuja jäsenvaltioita koskevia valkoisia listoja.

2.3.Yleinen veronkierron vastainen sääntö

Yleisellä veronkierron vastaisella säännöllä (veronkiertodirektiivin 6 artikla) puututaan sellaisiin verotukseen liittyviin väärinkäytöksiin, jotka eivät kuulu erityisesti kohdennettujen säännösten piiriin, eikä se vaikuta erityisten veronkierron vastaisten sääntöjen sovellettavuuteen. Veronkiertodirektiivissä edellytetään, että yleisiä veronkierron vastaisia sääntöjä sovelletaan järjestelyihin, jotka eivät ole aitoja, sillä verovelvollisella on oikeus valita verotuksen kannalta tehokkain rakenne liiketoimiaan varten. Arvioidessaan, onko järjestelyä pidettävä aitona, jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon kaikki asiaan liittyvät taloudelliset syyt, rahoitustoiminta mukaan lukien.

2.4.Maastapoistumisverotus

Maastapoistumisverotuksella (veronkiertodirektiivin 5 artikla) varmistetaan, että kun verovelvollinen siirtää varoja tai verotuksellisen kotipaikkansa jonkin jäsenvaltion ulkopuolelle, kyseinen valtio verottaa sen alueella mahdollisesti syntyneen pääomavoiton taloudellisen arvon, vaikkei tätä voittoa olisi vielä realisoitu poistumishetkellä. Voitto lasketaan siirrettyjen varojen markkina-arvosta maastapoistumishetkellä (markkinaehtoperiaatteen perusteella).

Euroopan unionissa on tarpeen tarkastella maastapoistumisverotuksen soveltamista ja esittää unionin lainsäädännön noudattamisen edellytykset. Tällaisissa tilanteissa verovelvollisilla on oikeus joko maksaa määrätyn maastapoistumisveron määrä viipymättä tai lykätä sen maksamista maksamalla se osissa muutamien vuosien kuluessa. Jäsenvaltiot voivat periä lykätystä verosta korkoa ja vaatia verovelvollista antamaan vakuus maastapoistumisveron lykkäämisen ehtona, jos osoitettavissa on tosiasiallinen riski verojen jäämisestä perimättä.

2.5.Verokohtelun eroavuuksia koskeva sääntö

Verokohtelun eroavuuksia koskevalla säännöllä (veronkiertodirektiivin 9 artikla ja muutosdirektiivin 9 a ja b artikla) neutraloidaan verokohtelun eroavuuksiin liittyvien järjestelyjen vaikutukset. Verokohtelun eroavuudet ovat verojärjestelmien välisiä eroja, joita voidaan käyttää hyväksi seuraavia tarkoituksia varten: i) kaksinkertainen verottamatta jättäminen, ii) kaksinkertainen vähennys, iii) vähennys ilman veropohjaan sisällyttämistä ja iv) verottamatta jättäminen ilman veropohjaan sisällyttämistä. Verokohtelun eroavuudet voivat johtaa veropohjan rapautumiseen.

Veronkiertodirektiivi sisältää sääntöjä verokohtelun eroavuuksien torjumiseksi EU:n jäsenvaltioiden välillä ja kolmansien maiden kanssa, mukaan lukien kolmansista maista tuodut verokohtelun eroavuudet, käänteisen hybridin verokohtelun eroavuudet ja kaksoisasumiskonfliktit.

Veronkiertodirektiivi tarjoaa jonkin verran valinnaisuutta verovähennyskiellon soveltamisalassa maksajan lainkäyttöalueella tietyissä olosuhteissa ja sellaisten verokohtelun eroavuuksien jättämisessä pois soveltamisalasta, jotka johtuvat etuyhteydessä olevalle yritykselle suoritetusta rahoitusvälineen koron maksusta, 31. joulukuuta 2022 saakka.

3.Täytäntöönpanoa koskeva katsaus

Tämä luvussa esitetään yleiskatsaus siihen, miten jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön veronkiertodirektiivin eri toimenpiteet poikkeusten, vaihtoehtojen ja erilaisten lähestymistapojen pohjalta. Tämän luvun muoto ja viittaukset ovat 2 kohdan mukaisia.

3.1.Koron vähennysoikeutta rajoittava sääntö