Valtiontukien tulostaulu - Syksy 2002 : Ehdokasmaita koskeva erityislaitos /* KOM/2002/0638 lopull. */





Valtiontukien tulostaulu - Syksy 2002 - Ehdokasmaita koskeva erityislaitos (komission esittämä) Tiivistelmä Johdanto Osa 1: Laajentumisprosessi 1.1 Johdanto 1.2 Laajentumisprosessiin liityvät kilpailuseikat 1.2.1 Eurooppa-sopimuksiin johtava liittymistä valmisteleva strategia 1.2.2 Liittymisneuvottelut 1.2.3 Edellytykset kilpailua koskevan neuvotteluluvun saattamiseksi päätökseen 1.2.4 Arvioinnin tulokset 1.2.5 Liittymisen jälkeinen aika OSA 2: Ehdokasmaiden valtiontukitilanteen vertailu 2.1 Laadintaperiaatteista 2.2 Yleistä 2.3 Tuen alakohtainen jakautuminen 2.4 Tuki tehdasteollisuudelle 2.5 Horisontaaliset ja alakohtaiset tavoitteet 2.6 Valtiontuki alueellisen kehityksen ja koheesion edistämiseen 2.7 Valtiontukivälineet tehdasteollisuuden alalla Osa 3: Maakohtaiset katsaukset valtiontukitilanteeseen Bulgaria Kypros Viro Unkari Liettua Latvia Puola Romania Slovenia Slovakian tasavalta Metodologiaa koskevat huomautukset Taulukot Taulukko 1: Yhteenveto - valtiontuki EU:ssa ja ehdokasmaissa Taulukko 2: Tuen alakohtainen jakautuminen vuonna 2000 Taulukko 3: Valtiontuki tehdasteollisuudelle vuonna 2000 Taulukko 4: Valtiontuki horisontaalisiin tavoitteisiin vuonna 2000 Taulukko 5: Valtiontuki tehdasteollisuudelle tukivälineittäin vuonna 2000 TIIVISTELMÄ Kymmenen ehdokasmaan määrä liittyä EU:hun vuonna 2004 Brysselissä lokakuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vahvistetaan Euroopan unionin päättäväisyys saattaa päätökseen liittymisneuvottelut kymmenen ehdokasmaan kanssa Kööpenhaminassa 12.-13. joulukuuta 2002 järjestettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa ja allekirjoittaa liittymissopimus Ateenassa huhtikuussa 2003. Hiljattain julkaistussa strategia-asiakirjassa ja kertomuksessa [1] komissio esittelee kunkin ehdokasmaan edistystä liittymisvalmisteluissa. [1] "Towards the Enlarged Union". KOM(2002) 700 lopullinen, 9.10.2002. EU:n kilpailupolitiikka, valtiontukien valvonta mukaan luettuna, on merkittävä tekijä laajentumisprosessissa Ennen liittymistä ehdokasmaiden on osoitettava, että niiden markkinatalous on toimiva ja että ne pystyvät selviytymään kilpailupaineesta ja markkinavoimista unionissa. Arvioidessaan sitä, pystyvätkö ehdokasmaat noudattamaan yhteisön kilpailuoikeutta ja kestämään yhteisön säännöstön täysimääräisestä soveltamisesta seurauksena olevat sisämarkkinoiden kilpailupaineet, komissio on tutkinut, ovatko ehdokasmaissa toimivat yritykset tottuneet toimimaan yhteisön kaltaisessa ympäristössä. Erityisesti valtiontuen alalla kaikki 12 ehdokasmaata ovat viime vuosina perustaneet valtiontuen valvontaviranomaisia. Nämä viranomaiset ovat tutkineet valtion varojen myöntämistä määrittääkseen, onko kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetusta valtiontuesta ja soveltuuko tuki yhteismarkkinoille. Jos valtiontueksi määriteltyjen toimenpiteiden katsotaan olevan yhteisön säännöstön kanssa ristiriidassa, ehdokasmaiden on joko poistettava toimenpiteet tai luovuttava niistä asteittain. Ehdokasmaat myönsivät valtiontukea hieman alle 5 miljardia euroa vuonna 2000 Vuonna 2000 12 ehdokasmaata yhdessä myönsivät valtiontukea [2] yhteensä arviolta 4,8 miljardia euroa. Tähän verrattuna 15 EU:n jäsenvaltiota myönsivät tukea 70 miljardia euroa. Absoluuttisesti tarkasteltuna Puola (1,87 mrd. EUR), Unkari, Tsekin tasavalta ja Romania myönsivät eniten tukea. Niiden osuus ehdokasmaissa myönnetystä kokonaistuesta oli yhteensä yli 85 prosenttia. [2] Kokonaistuki ilman maataloutta ja kalastusta. EU:n keskiarvoihin verrattuna ehdokasmaat myönsivät yleensä enemmän tukea prosentteina suhteessa BKT:hen mutta vähemmän asukasta kohden laskettuna Ehdokasmaiden myöntämä valtiontuki oli keskimäärin 1,3 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen verrattuna EU:n keskiarvoon, joka oli 0,8 prosenttia. Valtioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja prosenttiosuuden vaihdellessa Viron ja Slovakian tasavallan noin 0,5 prosentista tai vähemmästä Unkarin 1,7 prosenttiin ja Romanian 1,9 prosenttiin. Kun tuki ilmaistaan asukasta kohden laskettuna, tilanne muuttuu huomattavasti. Vaikka käytetäänkin ostovoimastandardeja (OVS) - jolloin otetaan huomioon hintatasojen erot eri maissa - ehdokasmaat käyttivät vähemmän tukea kuin EU:n jäsenvaltiot vuonna 2000: 105 OVS asukasta kohden verrattuna EU:n keskiarvoon, joka oli 185 OVS asukasta kohden. Myös ehdokasmaiden järjestys muuttuu: esimerkiksi Romania, jossa tukea myönnettiin eniten suhteessa BKT:hen, on kuudennella sijalla tarkasteltaessa tukea asukasta kohden (OVS). Tuen alakohtainen jakautuminen vaihtelee huomattavasti ehdokasmaissa Vuonna 2000 arviolta 46 prosenttia valtiontuesta ehdokasmaissa myönnettiin tehdasteollisuudelle verrattuna EU:n 35 prosentin keskiarvoon. Liikenteen alalle, enimmäkseen rautatieverkostoille, myönnetyn kokonaistuen osuus oli 22 prosenttia verrattuna yhteisön 46 prosentin keskiarvoon. Hiiliteollisuuden osuus oli 12 prosenttia, noin 10 prosenttia myönnettiin työllisyystavoitteisiin tukena, jota ei ole suunnattu tietylle alalle, ja loput jakautui muille kuin teollisuustuotannon aloille ja muille palveluille kuin liikenteelle. Ehdokasmaiden välillä on suuria eroja siinä, mille aloille ne myönsivät tukea. Tehdasteollisuuden tuen osuus vaihteli Viron ja Liettuan noin 10 prosentista yli 50 prosenttiin Kyproksessa, Unkarissa, Romaniassa ja Slovakian tasavallassa. Liikenteen alan tuen osuus kokonaistuesta oli noin 10 prosenttia Kyproksessa ja Puolassa, kun taas Virossa se oli yli 80 prosenttia. EU:n keskiarvosta poiketen useat ehdokasmaat myönsivät tukea enemmän verovapautusten muodossa kuin avustuksina Kaikissa ehdokasmaissa yhdessä tarkasteltuina verovapautusten osuus kokonaistuesta oli suurempi kuin avustusten: noin 50 prosenttia kokonaistuesta tehdasteollisuudelle myönnettiin verovapautuksina verrattuna EU:n 29 prosentin keskiarvoon ja avustuksina myönnetty tuki oli 25 prosenttia kokonaistuesta verrattuna EU:n 62 prosentin keskiarvoon. JOHDANTO Kööpenhaminassa kesäkuussa 1993 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti, että liittyminen Euroopan unioniin tapahtuisi heti, kun maa pystyy kantamaan jäsenyyden tuomat velvoitteet ja täyttää taloudelliset ja poliittiset edellytykset. Toimivan markkinatalouden olemassaolo sekä kyky selviytyä kilpailupaineista ja markkinavoimista unionissa ovat edellytyksiä jäsenyydelle. Koska EU:n kilpailupolitiikalla, valtiontukien valvonta mukaan luettuna, on merkittävä rooli hyvin toimivan talouden luomisessa, tällaisen politiikan tehokas soveltaminen ja täytäntöönpano ovat ratkaisevia tekijöitä laajentumisprosessissa. Vuonna 1998 aloitetuissa liittymisneuvotteluissa määritellään edellytykset, joiden perusteella kukin ehdokasmaa liittyy Euroopan unioniin. Unioni käy parhaillaan neuvotteluja 12 ehdokasmaan kanssa. Kilpailupolitiikkaa koskevissa neuvotteluissa on saavutettu merkittävää edistystä lainsäädännön lähentämisen alalla ja kilpailukurin luomisessa kaikissa ehdokasmaissa. Lokakuussa 2002 kilpailua koskeva neuvotteluluku oli saatettu tilapäisesti päätökseen kahdeksan maan kanssa käytävissä neuvotteluissa. Liittymisneuvottelut ovat selvästi edistäneet avoimuuden lisäämistä valtiontuen alalla ehdokasmaissa. Viime vuosina kaikki 12 ehdokasmaata ovat perustaneet valtiontuen valvontaviranomaiset. Nämä viranomaiset ovat tutkineet valtion varojen myöntämistä määrittääkseen, onko kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetusta valtiontuesta ja soveltuuko tuki yhteismarkkinoille. Jos valtiontueksi määriteltyjen toimenpiteiden katsotaan olevan yhteisön säännöstön kanssa ristiriidassa, ehdokasmaiden on joko poistettava toimenpiteet tai luovuttava niistä asteittain. Tässä valtiontukien tulostaulun uudessa laitoksessa pyritään ensimmäistä kertaa esittämään valtiontukitilanne 12 ehdokasmaassa vuonna 2000. Siinä käytetään kunkin ehdokasmaan vuoden 2002 alussa inventaarion ja tietojenkeruun yhteydessä toimittamia tietoja sekä valtiontukea koskevia vuosikertomuksia, jotka ehdokasmaat ovat toimittaneet Eurooppa-sopimuksissa vahvistettujen avoimuusvaatimusten mukaisesti. Vaikka kaikin tavoin on pyritty varmistamaan tietojen vertailukelpoisuus ehdokasmaiden välillä, varovaisuuteen on useita syitä, esimerkiksi suhteellisen lyhyt aika, jonka aikana komissio on seurannut ehdokasmaiden tilannetta, kielivaikeudet, joiden vuoksi on vaikeampaa seurata lehdistöä, ja kansalaisten ja yritysten huono tietoisuus näissä maissa valtiontukien valvonnan käsitteestä. Koska tämä on ensimmäinen arviointi lajiaan, on väistämätöntä, että tuen tarkan käsitteen ja tukijärjestelmien tulkinnassa esiintyy ongelmia. Tämän seurauksena valtiontukea ehdokasmaissa koskevat tiedot eivät mahdollisesti ole yhtä täydellisiä kuin nykyisiä jäsenvaltioita koskevat tiedot. Maiden välisiä eroja voidaan selittää myös sillä, missä määrin kukin ehdokasmaa on mukautunut kilpailukuriin antamalla yhteisön säännöstöön perustuvaa kansallista lainsäädäntöä ja perustamalla valtiontuen valvontaviranomaisia, jotka ovat vastuussa sääntöjen täytäntöönpanosta. Näiden ja muiden tapahtumien ajoitus on myös tärkeää pitää mielessä, erityisesti ottaen huomioon, että tämä tulostaulu koskee vuotta 2000. Useissa ehdokasmaissa on tapahtunut merkittäviä muutoksia valtiontuen alalla vuodesta 2000. Lisäksi valtiontukimäärät ovat myös vaihdelleet merkittävästi näinä aikoina, esimerkiksi useat maat myönsivät paljon suurempia tukimääriä vuonna 1998 ja 1999, usein valtion yritysten rakenneuudistuksen tai yksityistämisen yhteydessä. Näistä rajoituksista huolimatta tulostaulun avulla saa hyvän kuvan valtiontuen kokonaismäärästä ehdokasmaissa ja aloista, joille tukea suunnataan. Tulostaulu on jaettu kolmeen päälukuun. Ensimmäisessä osassa annetaan yleisiä taustatietoja laajentumisesta ja erityisesti kilpailuasioita koskevista neuvotteluista. Toisessa osassa pyritään kaikella tarpeellisella varovaisuudella vertaamaan ehdokasmaita toisiinsa ja myös EU:n keskiarvoon. Siinä tarkastellaan tuen kokonaismäärää, aloja, joille tukea suunnataan, ja eri tukivälineiden käyttöä tehdasteollisuudessa. Lopuksi kolmannessa osassa on kunkin ehdokasmaan valtiontukitilanteesta kaksisivuinen katsaus. Tulevaisuudessa komissio aikoo tehdä läheistä yhteistyötä ehdokasmaiden kanssa lisätäkseen tietoisuutta tarpeesta valvoa valtiontukea ja parantaa tietojen laatua ja vertailtavuutta. Näin ehdokasmaat voidaan ottaa rajoituksetta mukaan tulostaulun tuleviin versioihin. OSA 1: LAAJENTUMISPROSESSI 1.1 Johdanto Euroopan unioni käy parhaillaan laajentumisneuvotteluja 12 ehdokasmaan kanssa. Luxemburgissa joulukuussa 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston jälkeen liittymisneuvottelut aloitettiin Kyproksen, Tsekin tasavallan, Viron, Unkarin, Puolan ja Slovenian kanssa. Helsingissä joulukuussa 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston jälkeen liittymisneuvottelut aloitettiin myös Bulgarian, Latvian, Liettuan, Maltan, Romanian ja Slovakian tasavallan kanssa. Vaikka Helsingissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa hyväksyttiin Turkki ehdokasmaaksi, edellytykset liittymisneuvottelujen aloittamiselle eivät vielä täyty. Euroopan unioni vahvisti Laekenissa vuonna 2001 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa uudelleen sitoumuksensa saada vuoden 2002 loppuun mennessä päätökseen liittymisneuvottelut niiden ehdokasmaiden kanssa, jotka ovat valmiita, jotta kyseiset maat voivat osallistua Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004 jäsenvaltioina. Brysselissä 24.-25. lokakuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vahvistetaan Euroopan unionin päättäväisyys lopettaa liittymisneuvottelut Kööpenhaminassa 12.-13. joulukuuta 2002 järjestettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa ja allekirjoittaa liittymissopimus Ateenassa huhtikuussa 2003. Komission 9. lokakuuta 2002 julkaisemassa edistysraportissa suositeltiin neuvottelujen lopettamista kymmenen maan kanssa, jotka ovat Kypros, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakian tasavalta ja Slovenia. 1.2 Laajentumisprosessiin liityvät kilpailuseikat 1.2.1 Eurooppa-sopimuksiin johtava liittymistä valmisteleva strategia Markkinatalouksien luominen Keski- ja Itä-Euroopassa johti siihen, että Euroopan unioni tarkasteli 1990-luvulla uudelleen kauppasuhteitaan KIE-maiden kanssa ja teki niiden kanssa vapaakauppasopimukset. Merkittävin väline oli Eurooppa-sopimus, joka loi uudet puitteet kaupalle ja siihen liittyville asioille unionin ja kunkin KIE-maan välillä. Kahden muun ehdokasmaan (Kypros ja Malta) kanssa on voimassa assosiaatiosopimukset. Sopimusten nojalla kumppanimaat sitoutuvat lähentämään lainsäädäntönsä Euroopan unionin lainsäädäntöön, erityisesti sisämarkkinoiden kannalta tärkeillä aloilla. Sen vuoksi sopimukset [3] sisältävät tärkeimmät kilpailusäännöt, joita sovelletaan aloilla, joilla toimenpide vaikuttaa EU:n ja KIE-maan väliseen kauppaan. Sopimuksissa määrätään, että julkinen tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla tiettyä yritystä tai tuotannonalaa, on ristiriidassa sopimuksen moitteettoman toiminnan kanssa, jos se voi vaikuttaa EU:n ja KIE-maan väliseen kauppaan. Eurooppa-sopimuksissa tehdään selväksi, että näitä sääntöjä on tulkittava EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan soveltamiseen perustuvien kriteerien mukaisesti. [3] Maltan kanssa tehty sopimus ei sisällä samanlaisia kilpailua koskevia määräyksiä kuin muut sopimukset. 1.2.2 Liittymisneuvottelut Vuonna 1998 aloitetuissa liittymisneuvotteluissa määritellään edellytykset, joiden perusteella kukin ehdokasmaa liittyy Euroopan unioniin. Liittyessään unioniin hakijoiden odotetaan hyväksyvän yhteisön säännöstön, eli EU:n perustamissopimuksen nojalla annetut yksityiskohtaiset lait ja säännöt. Neuvotteluissa keskitytään ehtoihin, joiden mukaan hakijat siirtävät yhteisön säännöstön osaksi lainsäädäntöään ja panevat sen täytäntöön, ja tarvittaessa mahdollisiin siirtymäjärjestelyihin, joiden on oltava rajoitettuja laajuudeltaan ja kestoltaan. Käytännössä neuvottelut on jaettu 31 lukuun. Kuudes luku käsittelee kilpailupolitiikkaa. Kilpailua koskevaan lukuun liittyvät neuvottelut aloitettiin vuonna 1998 Kyproksen, Tsekin tasavallan, Viron, Unkarin, Puolan ja Slovenian kanssa ja vuonna 2000 Latvian, Liettuan, Maltan, Romanian ja Slovakian tasavallan kanssa. Kilpailua koskevat neuvottelut Bulgarian kanssa aloitettiin maaliskuussa 2001. 1.2.3 Edellytykset kilpailua koskevan neuvotteluluvun saattamiseksi päätökseen Edellytykset kilpailua koskevan neuvotteluluvun saattamiseksi tilapäisesti päätökseen perustuvat Kööpenhaminassa vuonna 1993 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiin. Kööpenhaminassa Euroopan neuvosto määritteli kriteerit, jotka hakijoiden on täytettävä ennen kuin ne voivat liittyä EU:hun. Talouden alalla nämä kriteerit edellyttävät toimivan markkinatalouden olemassaoloa ja kykyä selviytyä kilpailupaineista ja markkinavoimista Euroopan unionissa. Kilpailua koskevat neuvottelut on käyty tämän "taloudellisen kriteerin" pohjalta. EU on johdonmukaisesti ollut sitä mieltä, että ehdokasmaiden voidaan katsoa olevan valmiita liittymään EU:hun ainoastaan, jos niiden yritykset ja viranomaiset ovat tottuneet jo huomattavasti ennen liittymispäivää samanlaiseen kilpailukuriin kuin yhteisössä. Tämä on tarpeen, jotta ehdokasmaiden talouden toimijat selviävät sisämarkkinoiden aiheuttamista kilpailupaineista. Näin ollen edellytys, jonka mukaan kilpailukuriin on sopeuduttava hyvissä ajoin ennen liittymistä, on lähtöisin sekä tarpeesta säilyttää sisämarkkinoiden kuri laajentumisen jälkeen että vaikeuksista, joita voisi syntyä ehdokasmaissa, jos niiden olisi sopeuduttava yhteisön säännöstön soveltamiseen liian nopeassa aikataulussa. Tällaisten vaikeuksien välttämiseksi on välttämätöntä valmistautua liittymiseen perusteellisesti. Yritysten (julkiset yritykset mukaan luettuina) on sopeuduttava toimintaan kilpailusääntöjen mukaisesti ja ilman kilpailua vääristäviä valtiontuen muotoja, viranomaisten ja oikeuslaitoksen on totuttava soveltamaan näitä sääntöjä ja panemaan ne täytäntöön ja tukien myöntämiseen osallistuvien julkisten laitosten on totuttava valtiontukikuriin, esimerkiksi ennakkoilmoitusmenettelyihin. Tässä suhteessa Lissabonin strategia eli "vähemmän ja parempaa tukea" [4] kilpailukyvyn parantamiseksi on tärkeä väline ehdokasmaille. [4] Maaliskuussa 2000 kokoontunut Lissabonin Eurooppa-neuvosto kehotti jäsenvaltioita "... alentamaan valtiontukien yleistasoa siten, että painopiste siirretään yksittäisten yritysten tai sektoreiden tukemisesta yhteisön edun mukaisten laaja-alaisten tavoitteiden, kuten työllisyyden, aluekehityksen, ympäristön ja koulutuksen tai tutkimuksen tukemiseen". Muuttaessaan nämä periaatteet konkreettisiksi edellytyksiksi EU määritti seuraavat kolme tekijää, joiden on oltava paikallaan ehdokasmaissa ennen kuin kilpailua koskevat neuvottelut voidaan tilapäisesti lopettaa: 1) tarvittava lainsäädännöllinen kehys kilpailuoikeuden ja valtiontuen alalla; 2) riittävät hallinnolliset valmiudet (erityisesti hyvin toimiva kilpailuviranomainen) ja 3) yhteisön säännöstön tyydyttävä täytäntöönpano kaikilla kilpailupolitiikan aloilla. Sen arvioimiseksi, täyttyvätkö nämä edellytykset, komissio on toteuttanut perusteellisen arvioinnin sekä valtiontuen että kilpailuoikeuden alalla, jossa se on tutkinut myös ehdokasmaiden kilpailuvirastojen käsittelemiä asioita. Tämän ansiosta komissio ja neuvosto ovat pystyneet arvioimaan, missä määrin kilpailukuria jo valvotaan ehdokasmaissa. 1.2.4 Arvioinnin tulokset Edistys valtiontuen alalla on yleensä ollut paljon hitaampaa kuin kilpailuoikeuden alalla, ja vasta viime aikoina on alkanut syntyä todellista valtiontukikuria. Kaikki ehdokasmaat ovat nyt antaneet yhteisön säännöstöön perustuvaa kansallista valtiontukilainsäädäntöä ja perustaneet myös sääntöjen soveltamisen valvonnasta vastuussa olevia valtiontuen valvontaviranomaisia. Täydellisen valtiontukikurin täytäntöönpanoaste kuitenkin vaihtelee vielä jonkin verran eri maissa. Päätös lopettaa tilapäisesti kilpailua koskevat neuvottelut Viron, Latvian, Liettuan ja Slovenian kanssa joulukuussa 2001, Kyproksen kanssa kesäkuussa 2002 ja Tsekin tasavallan, Maltan ja Slovakian kanssa lokakuussa 2002 on osoitus merkittävästä edistyksestä näissä kahdeksassa hakijamaassa. Valtiontukisääntöjen soveltamista valvotaan ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tukitoimenpiteet on muutettu asianmukaisesti. Edistystä on saavutettu myös muissa maissa, ja komissio on esittänyt neuvostolle ehdotukset, jotka voisivat johtaa kilpailua koskevien neuvottelujen lopettamiseen Unkarin ja Puolan kanssa vuoden 2002 loppuun mennessä. Myös Bulgariassa ja Romaniassa on edistytty. Tosin näissä kahdessa maassa valtiontukilainsäädäntö on otettu käyttöön vasta äskettäin, ja vie jonkin aikaa, ennen kuin saadaan riittävästi tuloksia sen täytäntöönpanosta. 1.2.5 Liittymisen jälkeinen aika Liittymisen jälkeen ehdokasmaiden on ilmoitettava uusista tukitoimenpiteistä komissiolle. Kuten nykyisten jäsenvaltioiden tapauksessa, komissio valvoo tuen myöntämistä muodollisella ja avoimella menettelyllä. [5] [5] Neuvoston asetus N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999. Erityinen lähestymistapa on kehitetty tukitoimenpiteille, jotka ovat tulleet voimaan jo ennen liittymispäivää ja jotka ehdokasmaat haluavat pitää voimassa liittymispäivän jälkeen. Lähestymistapa julkistettiin jo kilpailulukua koskevissa yhteisissä kannoissa, jotka EU hyväksyi marraskuussa 2001, ja sitä on kehitetty entisestään sen jälkeen. Tarkoituksena on katsoa seuraavat toimenpiteet voimassa olevaksi tueksi uusissa jäsenvaltioissa liittymispäivästä alkaen: - tukitoimenpiteet, jotka tulivat voimaan ennen 10. joulukuuta 1994; - tukitoimenpiteet, jotka sisältyvät liittymissopimukseen liitettyyn luetteloon; - tukitoimenpiteet, jotka ehdokasmaiden valtiontuen valvontaviranomaiset hyväksyivät ja joista ilmoitettiin komissiolle 1. päivän marraskuuta 2002 ja liittymispäivän välisenä aikana ja joita komissio ei vastusta. Liittymissopimuksen luonnoksen mukaan tuki liikennealan yrityksille katsotaan tietyin edellytyksin voimassa olevaksi tueksi enintään kolme vuotta liittymisen jälkeen. OSA 2: EHDOKASMAIDEN VALTIONTUKITILANTEEN VERTAILU 2.1 Laadintaperiaatteista Tässä tulostaulussa käytetään kunkin ehdokasmaan vuoden 2002 alussa inventaarion ja tietojenkeruun yhteydessä toimittamia tietoja sekä valtiontukea koskevia vuosikertomuksia, jotka ehdokasmaat ovat toimittaneet Eurooppa-sopimuksissa vahvistettujen avoimuusvaatimusten mukaisesti. Maltan osalta tietoja ei ollut saatavilla vuodelta 2000 [6]. [6] Maltan kanssa tehty sopimus ei sisällä erityistä raportointivelvollisuutta valtiontuesta. Siinä määrin kuin oli mahdollista tiedot on yhdenmukaistettu soveltamalla samaa menetelmää kuin EU:n jäsenvaltioihin valtiontuen tulostaulun kevään 2002 laitoksessa [7]. Periaatteessa tähän tulostauluun sisältyvät tiedot liittyvät toimenpiteisiin, jotka kansalliset valtiontuen valvontaviranomaiset ovat arvioineet määrittääkseen, ovatko ne EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea. Eräiden maiden osalta tietoihin sisältyy joitakin toimenpiteitä, jotka eivät sovellu yhteismarkkinoille, kun taas toisissa maissa joitakin voimassa olevia toimenpiteitä ei ollut vielä arvioitu tietojen keräämisajankohtana. Lisäksi kaikki ehdokasmaat eivät ehkä ole raportoineet eräistä tukiluokista yhtä laajasti. Esimerkiksi eräät pelastamistuen muodot, jotka muodostuvat saatavien, kuten verovelkojen, lykkäämisestä tai joissakin tapauksissa niistä luopumisesta, ovat erityisen vaikeasti mitattavissa. On myös syytä huomata, että eräiden maiden laskiessa mukaan paikallishallinnon myöntämän valtiontuen, toiset ottavat mahdollisesti huomioon ainoastaan keskushallinnon myöntämän tuen. Tämän seurauksena tietojen laajuus ja laatu voi vaihdella tässä tulostaulussa maasta toiseen. [7] KOM(2002) 242 lopullinen, 22.5.2002. Tulostaulua varten kootut valtiontukea koskevat tiedot ryhmitellään päätavoitteiden mukaan. On syytä huomata, että päätavoitteet eivät voi aina antaa täysin paikkansa pitävää kuvaa lopullisista edunsaajista: esimerkiksi osa aluetuesta maksetaan itse asiassa pienille ja keskisuurille yrityksille, T&K-tukea myönnetään tietyille aloille ja niin edelleen. Samoin pelastamis- ja rakenneuudistustueksi luokiteltu tuki on suurimmassa osassa tapauksia tapauskohtaista tukea yritykselle tietyllä alalla. Ehdokasmailta ei vaadittu ilmoitusta tukimenoista maatalouden ja kalastuksen aloilla, jotka kuuluvat Eurooppa-sopimusten toisten lukujen soveltamisalaan. Nämä alat eivät sen vuoksi sisälly tulostauluun. Yhteisön rahoitus ehdokasmaille ei myöskään ole mukana. EU:n rahoitussuunnitelmassa vuosille 2000-2006, jonka Berliinissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1999, on osoitettu 22 miljardia euroa liittymistä valmistelevaksi tueksi infrastruktuurin ja toimielinten perustamiseen (PHARE), ympäristö- ja liikenneinfrastruktuuriin (ISPA) ja maaseudun kehittämiseen (SAPARD) hakijamaissa. Pääsääntöisesti vähämerkityksinen tuki ei sisälly maiden kokonaismääriin, vaikka tilanne voikin vaihdella maittain. Vähämerkityksistä tukea koskevat tiedot on esitetty erikseen, jos niitä on saatavilla. Vähämerkityksistä tukea koskevan de minimis -säännön mukaan yritykselle myönnettyä tukea, joka ei ylitä 100 000 euron rajaa kolmen vuoden pituisen ajanjakson aikana, ei katsota EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi eikä EU:n jäsenvaltioiden sen vuoksi tarvitse ilmoittaa siitä. Katso myös metodologiaa koskevat huomautukset. 2.2 Yleistä Väestömäärä 12 ehdokasmaassa oli 106 miljoonaa vuonna 2000 verrattuna EU:n 376 miljoonaan. Suurimmat maat olivat Puola (39 miljoonaa) ja Romania (22 miljoonaa), pienimmät Malta (0,4 miljoonaa) ja Kypros (0,8 miljoonaa). Valtiontuen [8] määrä, jonka 12 ehdokasmaata [9] myönsivät, oli arviolta 4,8 miljardia euroa. Vastaava EU:n luku oli 70 miljardia euroa. Absoluuttisesti tarkasteltuna Puola (1 869 milj. EUR), Unkari (840 milj. EUR), Tsekin tasavalta (770 milj. EUR) ja Romania (650 milj. EUR) myönsivät eniten tukea. Niiden osuus 12 ehdokasmaassa myönnetystä kokonaistuesta oli yhteensä yli 85 prosenttia. [8] Kokonaistuki ilman maataloutta ja kalastusta. [9] Maltaa koskevia tietoja ei ole saatavilla. Luvut eivät myöskään sisällä tukea, jonka Kypros on myöntänyt International Business Enterprises -järjestelmän nojalla, sillä järjestelmä on tarkoitus poistaa 1. tammikuuta 2003, koska se on ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa (ks. Kyproksen maakohtainen katsaus). Suhteellisesti tarkasteltuna valtiontuki voidaan ilmaista prosentteina suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) tai asukasta kohden. Kaikissa ehdokasmaissa yhteensä (CC-12) valtiontuki oli 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen [10], mikä on huomattavasti enemmän kuin EU:n 0,8 prosentin keskiarvo. Maiden väliset erot ovat kuitenkin suuria: Romaniassa (1,9 %), Unkarissa (1,7 %) ja Tsekin tasavallassa (1,5 %) tukitasot olivat selvästi CC-12:n keskiarvon yläpuolella. Sitä vastoin kolmessa Baltian maassa (Viro, Liettua ja Latvia) ja Slovakian tasavallassa tuki suhteessa BKT:hen oli EU:n 0,8 prosentin keskiarvon tasolla tai sen alapuolella. [10] BKT ilman maatalouden ja kalastuksen lisäarvoa. Tilanne muuttuu, kun tuki ilmaistaan asukasta kohden laskettuna. Vaikka käytetäänkin ostovoimastandardeja (OVS) [11] - jolloin otetaan huomioon hintatasojen erot eri maissa - ehdokasmaat käyttivät vuonna 2000 vähemmän tukea kuin EU:n jäsenvaltiot: keskimäärin 105 OVS henkilöä kohden verrattuna EU:n keskiarvoon, joka oli 185 OVS henkilöä kohden. Ainoastaan Unkari (190 OVS) ylitti EU:n keskiarvon, mutta myös Tsekin tasavallassa, Sloveniassa ja Kyproksessa tukitasot olivat selvästi CC-12:n keskiarvon yläpuolella. Myös ehdokasmaiden järjestys muuttuu: esimerkiksi Romania, jossa tukea myönnettiin eniten suhteessa BKT:hen, on kuudennella sijalla tarkasteltaessa tukea asukasta kohden (OVS) (taulukko 1). [11] Valtiontuki asukasta kohden ilmaistaan ostovoimastandardina (OVS), jolloin otetaan huomioon hintatasojen erot eri maissa. Kun OVS:ää käytetään vaihtokurssien sijaan, korkean tulotason ja alhaisen tulotason maiden välinen ero yleensä pienenee, sillä hintatasot alhaisen tulotason maissa ovat yleensä alhaisia verrattuna rikkaampiin maihin. Taulukko 1: Yhteenveto - valtiontuki EU:ssa ja ehdokasmaissa >VIITTAUS KAAVIOON> Huom. Kokonaistuki ilman maataloutta ja kalastusta. EU:n rahoitus ei myöskään sisälly lukuihin. Maltaa koskevia valtiontukitietoja ei ole saatavilla. Lähde: kilpailun pääosasto ja Eurostat. 2.3 Tuen alakohtainen jakautuminen Kuten edellä todettiin, käytettävissä olevat valtiontukea koskevat tiedot on ryhmitelty ainoastaan päätavoitteen mukaan eivätkä ne sen vuoksi voi antaa täysin tarkkaa kuvaa tuen lopullisista saajista. Mittausongelmista huolimatta luvut osoittavat jossain määrin, mitä aloja eri ehdokasmaat suosivat. Vuonna 2000 arviolta 46 prosenttia valtiontuesta ehdokasmaissa myönnettiin tehdasteollisuudelle verrattuna EU:n 35 prosentin keskiarvoon. Liikenteen alalle, pääasiassa rautatieverkostolle, myönnetyn kokonaistuen osuus oli noin 22 prosenttia. Hiiliteollisuuden osuus oli 12 prosenttia, noin 11 prosenttia myönnettiin työllisyystavoitteisiin tukena, jota ei ole suunnattu tietylle alalle [12], ja loput jakautui muille kuin teollisuustuotannon aloille ja muille palveluille kuin liikenteelle (taulukko 2). [12] Ei ollut mahdollista luokitella työllisyys- ja koulutustukea tietyn toimialan alle. CC-12:n keskiarvot [13] kätkevät huomattavia eroja ehdokasmaiden välillä siltä osin, mille aloille ne suuntasivat tukea. Tehdasteollisuuden tuen osuus vaihteli Viron ja Liettuan 10 prosentista tai vähemmästä yli 50 prosenttiin Kyproksessa, Unkarissa, Romaniassa ja Slovakian tasavallassa. Tehdasteollisuuden tukea käsitellään tarkemmin 2.4 luvussa. Liikenteen alan tuen osuus kokonaistuesta oli noin 10 prosenttia Kyproksessa ja Puolassa, kun taas Virossa se oli yli 80 prosenttia. Työllisyys- ja koulutustuen osuus oli noin 25 prosenttia Puolassa ja 30 prosenttia Sloveniassa verrattuna CC-12:n 11 prosentin keskiarvoon. Hiiliteollisuudelle myönnetyn tuen osuus oli yli 25 prosenttia Bulgariassa, lähes 20 prosenttia Puolassa ja noin 10 prosenttia Tsekin tasavallassa ja Romaniassa. Yksikään muu maa ei myöntänyt yli 5:tä prosenttia tuestaan tälle alalle vuonna 2000. [13] Näihin keskiarvoihin vaikuttavat selvästi suuret tukimäärät Puolassa, Romaniassa, Unkarissa ja Tsekin tasavallassa. Taulukko 2: Tuen alakohtainen jakautuminen vuonna 2000 >VIITTAUS KAAVIOON> * Sisältää työllistämis- ja koulutustuet, joita ei voida luokitella tiettyyn alaan kuuluvaksi. Lähde: kilpailun pääosasto. 2.4 Tuki tehdasteollisuudelle Tehdasteollisuuden [14] tuki sisältää tuen horisontaalisiin tavoitteisiin kuten tutkimukseen ja kehitykseen ja pienille ja keskisuurille yrityksille ja tuen erityisaloille kuten terästeollisuus ja laivanrakennus, pelastamis- ja rakenneuudistustuen ja aluetuen. [14] Ks. tarkempi määritelmä metodologiaa koskevissa huomautuksissa. Tehdasteollisuudelle myönnetty tuki ehdokasmaissa oli vuonna 2000 arviolta 2,2 miljardia euroa. Puolan osuus tästä tukimäärästä oli yli kolmannes. Suhteellisesti tarkasteltuna CC-12:n luku oli 2,0 prosenttia arvonlisäyksestä koko teollisuudessa [15]. Suhteessa arvonlisään Kypros, Unkari ja Romania myönsivät suhteellisen suuria tukimääriä tälle alalle vuonna 2000 (ks. taulukko 3). Kyproksen suuri tukimäärä voidaan selittää horisontaalisiin tavoitteisiin, pääasiassa pienille ja keskisuurille yrityksille, myönnetyn tuen suhteellisen suurella osuudella. Unkarissa se johtui pääasiassa yrityksille useiden verotukijärjestelmien kautta myönnetyjen tukien suuresta määrästä. Romaniassa se johtui pitkälti suurista tukimääristä pelastamiseen ja rakenneuudistukseen. [15] Tilastotietojen kokoamisen ajankohtana ei ollut saatavilla tietoja tehdasteollisuuden arvonlisäyksestä. Sen vuoksi käytettiin koko teollisuuden arvonlisäystä. Vastaava luku EU:n jäsenvaltioiden osalta oli 1,4 prosenttia vuonna 2000. Taulukko 3: Valtiontuki tehdasteollisuudelle vuonna 2000 >VIITTAUS KAAVIOON> Lähde: kilpailun pääosasto. 2.5 Horisontaaliset ja alakohtaiset tavoitteet Yleensä katsotaan, että horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettävä valtiontuki, jota ei ole kohdistettu tietyille toimialoille tai maantieteellisille alueille, on suunnattu markkinoiden toiminnan riittämättömyyden korjaamiseen ja että se vääristää kilpailua vähemmän kuin alakohtainen ja tapauskohtainen tuki. Tutkimus ja kehitys, ympäristönsuojelu ja energian säästäminen sekä pk-yritysten tukeminen ovat tärkeimpiä valtiontuella edistettäviä horisontaalisia tavoitteita. Vuonna 2000 horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettiin ehdokasmaissa vähän alle 40 prosenttia kokonaistuesta. Horisontaalisten tavoitteiden osuus vaihteli suuresti maiden välillä: se oli noin 10 prosenttia tai vähemmän kokonaistuesta Bulgariassa, Virossa, Liettuassa ja Slovakian tasavallassa ja vähintään 50 prosenttia Unkarissa, Puolassa ja Sloveniassa (taulukko 4). On kuitenkin tärkeää pitää mielessä, että tukiohjelmista, jotka on luokiteltu päätavoitteen mukaisesti esimerkiksi työllisyystueksi, voidaan tukea myös toissijaisia tavoitteita kuten pienet ja keskisuuret yritykset jne. Tiedot antavat kuitenkin yleiskuvan siitä, mitä horisontaalisia tavoitteita kukin maa suosii. Vuonna 2000 noin neljännes kaikesta tuesta Puolassa ja Sloveniassa myönnettiin erityisesti työllisyystavoitteisiin. Slovenia suuntasi lähes 10 prosenttia tuestaan tutkimukseen ja kehitykseen verrattuna CC-12:n keskiarvoon, joka oli ainoastaan 2 prosenttia. Kypros myönsi hieman alle 20 prosenttia tuestaan pienille ja keskisuurille yrityksille. Tuki erityisaloille vääristää kilpailua todennäköisesti enemmän kuin tuki horisontaalisiin tavoitteisiin, ja sillä tuetaan myös usein muita tavoitteita kuin havaittu markkinoiden toiminnan riittämättömyys. Lisäksi suuri osa tällaisesta tuesta myönnetään yritysten pelastamiseen tai rakenneuudistukseen. Tämä voidaan selittää osittain suhteellisen suurella yksityistämisten määrällä ja ehdokasmaiden tarpeella osoittaa, että niissä vallitsee toimiva markkinatalous, joka pystyy selviytymään sisämarkkinoiden kilpailupaineesta. Tietyille tehdasteollisuuden ja palvelualoille myönnetyn tuen osuus vaihtelee merkittävästi ehdokasmaasta toiseen. Esimerkiksi kaikissa ehdokasmaissa yhteensä tuki terästeollisuudelle oli 5 prosenttia kokonaistuesta vuonna 2000, kun taas Tsekin tasavallassa tämä ala sai lähes 20 prosenttia tuesta ja Slovakian tasavallassa yli 35 prosenttia tuesta. Taulukko 4: Valtiontuki horisontaalisiin tavoitteisiin vuonna 2000 >VIITTAUS KAAVIOON> Lähde: kilpailun pääosasto. 2.6 Valtiontuki alueellisen kehityksen ja koheesion edistämiseen Eurooppa-sopimuksissa määrätään, että assosioituneiden maiden myöntämää julkista tukea on arvioitava ottaen huomioon, että viiden vuoden ajan niitä on pidettävä samanlaisina alueina kuin ne yhteisön alueet, jotka ovat oikeutettuja aluetukeen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, eli heikoiten kehittyneinä alueina. Vuonna 2000 assosiaationeuvostot päättivät jatkaa tätä asemaa toisella viidellä vuodella Bulgarian, Romanian, Liettuan ja Viron osalta. Vuonna 2001 assosiaationeuvostot tekivät samanlaiset päätökset Tsekin tasavallan, Latvian, Puolan, Slovakian tasavallan ja Slovenian osalta. Joissakin tapauksissa päätökset vaikuttivat takautuvasti, esimerkiksi Tsekin tasavallassa päätöksen voimassaolo itse asiassa päättyi vuoden 2001 lopussa. Assosiaationeuvoston päätöksessä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen aseman jatkamisesta määrätään yleensä, että assosioituneen maan on toimitettava tiedot BKT:stä asukasta kohden asianmukaisella tilastollisella tasolla. Assosioituneen maan valtiontuen valvontaviranomainen ja komissio käyttävät näitä lukuja laatiakseen yhdessä aluetukikartan kyseiselle assosioituneelle maalle alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen perusteella. Aluetukikartassa määritellään, ovatko alueet oikeutettuja aluetukeen sekä näillä alueilla sallitut tuen enimmäisintensiteetit ottaen huomioon alueelliset erot, jotka ilmenevät asukasta kohden lasketusta tulosta. Assosioituneiden maiden ehdotuksesta komissio on laatinut neuvostolle luonnokset aluetukikartoista, jotta assosiaatiokomiteat hyväksyisivät ne useimpien ehdokasmaiden osalta. Koska lähes kaikkia ehdokasmaita pidettiin vuonna 2000 samanlaisina alueina kuin ne yhteisön alueet, jotka ovat oikeutettuja aluetukeen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, alueellisiin tarkoituksiin myönnetyn tuen luokittelu voi vaihdella merkittävästi maasta toiseen. Sen vuoksi aluetukea koskevia tietoja olisi verrattava varovaisesti. 2.7 Valtiontukivälineet tehdasteollisuuden alalla Valtiontuki muodostaa aina julkisille viranomaisille kustannuserän tai tulojen menetyksen ja tuensaajille edun. Tukiosa, toisin sanoen tuen nimellismäärän sisältämä lopullinen rahallinen etu, riippuu kuitenkin paljolti siitä, missä muodossa tuki on myönnetty. Kaikissa ehdokasmaissa yhdessä tarkasteltuna (CC-12) verovapautusten osuus kokonaistuesta oli suurempi kuin avustusten: noin 50 prosenttia kokonaistuesta tehdasteollisuudelle myönnettiin verovapautuksina verrattuna EU:n 29 prosentin keskiarvoon, ja avustuksina myönnetty tuki oli 25 prosenttia kokonaistuesta verrattuna EU:n 62 prosentin keskiarvoon. Yksittäisten ehdokasmaiden väliset erot ovat huomattavia: Virossa, Unkarissa, Latviassa, Puolassa ja Slovakian tasavallassa käytettiin paljon verovapautuksia (vähintään 60 % kokonaistuesta) vuonna 2000, kun taas muut maat suosivat yleensä avustuksia, esimerkiksi Bulgaria (hieman alle 80 % kaikesta tuesta), Tsekin tasavalta ja Unkari (yli 60 %). Lisäksi käytössä on muitakin tukivälineitä, jotka vaihtelevat ehdokasmaasta toiseen (taulukko 5). Yhteen luokkaan sisältyvät toimenpiteet, joissa tukiosan muodostavat korot, joilta tuensaaja säästyy sinä aikana, jonka siirretty pääoma on sen käytössä. Varojen siirto tapahtuu edullisin ehdoin myönnetyn lainan tai verojen lykkäämisen muodossa. Vuonna 2000 tuettujen lainojen osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta oli merkittävä (10-16 %) Tsekin tasavallassa, Puolassa ja Sloveniassa. Samankaltainen väline on verojen lykkääminen, jota käytettiin ainoastaan Latviassa (3% kokonaistuesta), Puolassa (4 %) ja Romaniassa (11 %) vuonna 2000. Taulukko 5: Valtiontuki tehdasteollisuudelle tukivälineittäin vuonna 2000 >VIITTAUS KAAVIOON> Lähde: kilpailun pääosasto. Tukea voidaan myöntää myös valtion pääomaosakkuuksien muodossa, joiden osuus kaikesta CC-12:ssa tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta oli noin 5 prosenttia. Latviassa yli kolmannes tuesta myönnettiin ennen yksityistämistä kertyneiden verovelkojen arvottamiseen. Tukea voidaan myöntää myös takauksina, jolloin tuki ilmaistaan taattuna nimellismääränä. Tukiosat ovat tavallisesti paljon nimellismääriä alhaisemmat, sillä ne vastaavat etua, jonka tuensaaja saa ilmaiseksi tai markkinakorkoa alhaisemmalla korolla, jos riskilisä maksetaan. Useat ehdokasmaat myönsivät vuonna 2000 takauksia, erityisesti Romania, jossa niiden osuus kaikesta tehdasteollisuustuesta oli 30 prosenttia. OSA 3: MAAKOHTAISET KATSAUKSET VALTIONTUKITILANTEESEEN BULGARIA Vuosi 2000 Väkiluku: 8,2 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 295 miljoonaa Bulgarian levia BKT: 11,7 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 151 miljoonaa BKT asukasta kohden: 1 433 euroa tai 5 105 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,3 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 1,9479 BGN // Valtiontuki asukasta kohden: 18 euroa tai 66 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut käynnistettiin maaliskuussa 2001. Vuonna 1998 annettu laki kilpailun suojaamisesta sisältää valtiontukien valvontaa koskevat perussäännökset. Uusi laki valtiontuista tuli voimaan kesäkuussa 2002. Heinäkuussa hyväksyttiin valtiontukilain soveltamista koskevat säännöt ja valtiovarainministeriö antoi määräyksen valtiontuen avoimuuden seurantaa ja varmistamista koskevasta menettelystä. Valtiontukien valvonta on kilpailun suojaamisesta vastaavan komitean vastuulla. Valtiovarainministeriö on vastuussa valtiontukien seurannasta. Verkkosivusto: www.stateaid-bg.org Valtiontukitilanne vuonna 2000 Bulgaria myönsi vuonna 2000 tukea noin 151 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 18 euroa asukasta kohden. Vuoden 1999 tukimäärä oli yli kaksinkertainen (lähes 400 miljoonaa euroa) pääasiassa terästeollisuudelle myönnettyjen 170 miljoonan euron yksityistämistukien seurauksena. Terästeollisuudelle ei tilastojen mukaan myönnetty tukea vuonna 2000. Myöskään laivanrakennusteollisuudelle ei myönnetty tukea vuonna 2000, vaikka sille myönnettiin vuonna 1999 miljoona euroa tapauskohtaista tukea. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli vain 1 prosentti. Alueellisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli 12 prosenttia. Muu tuki myönnettiin yksittäisiä aloja hyödyttäviin tavoitteisiin. Hiilialalle myönnettiin tukea yli 40 miljoonaa, joka on 27 prosenttia kokonaistuesta. Malmin louhintaan myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli 11 prosenttia. Tuesta noin 25 prosenttia myönnettiin muille tehdasteollisuusaloille (kaukolämpöyrityksille). Liikennealan osuus kokonaistuesta oli yli 20 prosenttia. Tuki myönnettiin kokonaisuudessaan rautatieliikenteelle. Lentoliikenteelle ei myönnetty lainkaan tukea vuonna 2000, kun taas vuonna 1999 Balkan Airlines sai tukea noin 17 miljoonaa euroa. Hieman alle 40 prosenttia kokonaistuesta (57 miljoonaa euroa) myönnettiin vuonna 2000 tehdasteollisuudelle (ks. metodologiaa koskevissa huomautuksissa oleva määritelmä). Tuen osuus koko alan arvonlisäyksestä oli 1,7 prosenttia tai 84 euroa työntekijää kohden. Avustusten ja verovapautusten eli tuensaajalle kokonaisuudessaan siirtyvän tuen osuus tehdasteollisuustuen kokonaismäärästä oli yli 90 prosenttia. Avustukset olivat selkeästi yleisimmin käytetty tukimuoto, jonka osuus kokonaistuesta oli lähes 80 prosenttia (taulukko 5). * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> KYPROS Vuosi 2000 Väkiluku: 755 000 // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 55 miljoonaa Kyproksen puntaa BKT: 9,2 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 95 miljoonaa (+178 miljoonaa euroa1) BKT asukasta kohden: 12 137 euroa tai 14 938 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,0 prosenttia (4 prosenttia, jos ylimääräinen 178 miljoonaa euroa1 lasketaan mukaan) Valuuttakurssi: 1EUR = 0,5739 CYP // Valtiontuki asukasta kohden: 126 euroa tai 156 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti kesäkuussa 2002. Laki valtiontuesta tuli voimaan 30. huhtikuuta 2001. Toukokuussa 2001 perustettiin valtiontukiasiamiehen toimisto. Verkkosivusto: www.publicaid.gov.cy/paid/publicaid.nsf/ Valtiontukitilanne vuonna 2000 Kypros myönsi vuonna 2000 tukea noin 95 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1 prosentti suhteessa BKT:hen tai 126 euroa asukasta kohden. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli noin kolmasosa (hieman alle 30 miljoonaa euroa). Tästä määrästä 18 miljoonaa euroa myönnettiin verohelpotuksina pk-yrityksille ja 6 miljoonaa euroa avustuksina koulutustavoitteisiin. Rahoituspalveluala sai 4,5 miljoonaa euroa verovapautuksina. Viestinnän ja kulttuurin aloille myönnettiin tukea lähes 23 miljoonaa euroa, josta julkisen radio- ja televisiotoiminnan osuus oli puolet. Liikenneala (lento-, maantie- ja laivaliikenne) sai vuonna 2000 tukea yhteensä 8 miljoonaa euroa. Aluetuen osuus tuista oli 10 miljoonaa euroa, josta suurin osa muodostui valtion maa-alueiden vuokrauksesta markkina-arvoa edullisimmilla hinnoilla. Tehdasteollisuustuen osuus kokonaismäärästä oli hieman yli puolet (50 miljoonaa euroa), joka on 4 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuuden kokonaistuki sisältää yritysten käyttämän tekniikan uusimiseen myönnettävän tuen ja teollisuustuotteiden vientiyritysten tukiohjelman kautta myönnettävän tuen, joka on tosin poistettu käytöstä. Noin puolet tehdasteollisuustuesta myönnettiin avustuksina ja puolet verovapautuksina (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset (1) Edellä mainitun tuen lisäksi 178 miljoonaa euroa (noin 100 miljoonaa Kyproksen puntaa) myönnettiin vuonna 2000 International Business Enterprises -järjestelmän kautta. Tämä tuki koostui pääasiassa verohelpotuksesta (148 miljoonaa euroa), joka myönnettiin alentamalla verokanta 4,25 prosenttiin, kun vakioverokanta on 20-25 prosenttia. Verovapautusten osuus tuesta oli 30 miljoonaa euroa. Tällaista tukea ei katsota yhdenmukaiseksi perustamissopimuksen kanssa. Kyseiset tukijärjestelyt onkin tarkoitus poistaa käytössä 1. tammikuuta 2003. Järjestelyiden soveltamisalaan jo kuuluvat yritykset voivat jatkaa alennetun verokannan soveltamista vuoden 2005 loppuun. Koska viranomaiset ovat sitoutuneet selkeästi poistamaan järjestelyt käytöstä, kyseistä tukea ei ole sisällytetty kokonaistukeen. Jos tämä tuki sisällytettäisiin kokonaistukeen, Kyproksen yleinen valtiontukitaso olisi 4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Valtiontukitiedot koskevat Kyproksen hallituksen valvonnassa olevaa osaa saaresta. Kyseisen alueen osuus kokonaisväestöstä on noin 85 prosenttia. Kyproksen BKT asukasta kohden on yli 80 prosenttia EU:n keskiarvosta eikä Kyprosta näin ollen katsota EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi alueeksi. Ottaen huomioon, että käytännöllisesti katsoen kaikki kyproslaiset yritykset voidaan luokitella pk-yrityksiksi, yhdessäkään valtiontuen valvonnasta annetun lain voimaantuloa edeltävässä tukiohjelmassa ei edellytetty, että tuensaajien olisi oltava pk-yrityksiä. Liikennealan kokonaistuki sisältää meriliikenteelle myönnetyn 3,5 miljoonan euron tuen. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys). >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Tsekin tasavalta Vuosi 2000 Väkiluku: 10,3 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 27 miljardia Tsekin korunaa BKT: 52,9 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 770 miljoonaa BKT asukasta kohden: 5 147 euroa tai 11 967 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,5 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 35,5995 CZK // Valtiontuki asukasta kohden: 75 euroa tai 174 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti lokakuussa 2002. Helmikuun 24. päivänä 2000 annettu laki valtiontuesta tuli voimaan 1. huhtikuuta 2000. Kilpailun suojaamisesta vastaava toimisto perustettiin vuonna 1991. Verkkosivusto: www.compet.cz Valtiontukitilanne vuonna 2000 Tsekin tasavalta myönsi vuonna 2000 tukea noin 770 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 75 euroa asukasta kohden. Valtiontukimäärä oli vuonna 1999 yli kolminkertainen pelastamis- ja rakenneuudistustukien suuren määrän ja liikennealan tukien lisäyksen seurauksena. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli noin 17 prosenttia. Pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) myönnetyn tuen osuus horisontaalisten tukien 133 miljoonan euron kokonaismäärästä oli 67 miljoonaa euroa, tutkimuksen ja kehityksen (T&K) osuus 28 miljoonaa euroa ja työllisyyteen ja koulutukseen liittyvien tavoitteiden osuus 17 miljoonaa euroa. Pk-yrityksille myönnetyn tuen turvin voitiin luoda arviolta 1 700 työpaikkaa. Teräsalan rakenneuudistukseen myönnettiin tukea arviolta 144 miljoonaa euroa, jonka osuus kokonaistuesta oli lähes 20 prosenttia. Hiilikaivosten tuotannon supistamiseen myönnettiin tukea 86 miljoonaa euroa, joka oli 11 prosenttia kokonaistuesta. Rahoituspalvelujen osuus vuoden 2000 kokonaistuesta oli lähes 20 prosenttia. Tämä tuki myönnettiin suurimmaksi osaksi pankkialan rakenneuudistussuunnitelmia koskevana valtiontakauksena. Liikennealan osuus kokonaistuesta oli neljäsosa. Yhteensä 200 miljoonaan euron liikennetuista yli 90 prosenttia myönnettiin rautatieliikenteelle. Tehdasteollisuudelle myönnettiin vuonna 2000 tukea noin 324 miljoonaa euroa. Tehdasteollisuustuen osuus kokonaistuesta oli yli 40 prosenttia tai 1,8 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuustuesta lähes 50 miljoonaa euroa myönnettiin pelastamis- ja rakenneuudistustukena, josta huomattava osa koostui moottoriajoneuvoalan tapauskohtaisesta tuesta. Tehdasteollisuustukea myönnettiin monessa eri muodossa. Avustusten osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta oli yli 60 prosenttia. Muut tukimuodot olivat suuruusjärjestyksessä seuraavat: pääomaosakkuudet, korkotukilainat, verovapautukset ja takaukset (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset Pelastamis- ja rakenneuudistustuen määrä on arvioitu ohjelmien talousarvion ja keston perusteella. Työllisyystukilukuun sisältyy myös koulutustuki. Hiilialan tukilukuun sisältyy myös kaivosalan tuki. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> VIRO Vuosi 2000 Väkiluku: 1,4 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 407 miljoonaa Viron kruunua BKT: 5,5 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 26 miljoonaa BKT asukasta kohden: 3 980 euroa tai 8 947 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 0,5 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 15,6466 EEK // Valtiontuki asukasta kohden: 19 euroa tai 43 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti marraskuussa 2001. Valtiontuen seuranta on valtionvarainministeriön (kilpailun ja valtiontukien osaston) vastuulla. Kesäkuun 5. päivänä 2001 annettu uusi kilpailulaki tuli voimaan 1. lokakuuta 2001. Verkkosivusto: www.fin.ee/eng/ Valtiontukitilanne vuonna 2000 Viro myönsi vuonna 2000 tukea noin 26 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 19 euroa asukasta kohden. Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettiin tukea 2,5 miljoonaa euroa, joka oli 10 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta. Ympäristötarkoituksiin myönnettiin saastumismaksulain nojalla 1,8 miljoonan euron tapauskohtainen tuki. Muihin horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettiin suhteellisen vähän tukea. Tutkimukseen ja kehitykseen myönnettiin tukea 0,3 miljoonaa euroa ja kaupan alalle 0,4 miljoonaa euroa. Liikennealalle myönnettiin vuonna 2000 tukea 22 miljoonaa euroa, jonka osuus kokonaistuesta oli lähes 85 prosenttia. Viestintä- ja kulttuurialat saivat tukea yhteensä 1,7 miljoonaa euroa, joka koostui pääasiassa Viron elokuvateollisuudelle myönnetyistä avustuksista. Tehdasteollisuudelle myönnettiin vuonna 2000 tukea vain 2,5 miljoonaa euroa (10 prosenttia kokonaistuesta), kun vuonna 1999 kyseisen alan tukimäärä oli lähes 50 miljoonaa euroa. Tukimäärän alenemiseen oli syynä kahden suuren alueellisen ohjelman päättyminen 1. tammikuuta 2000. Kyseisistä ohjelmista myönnettiin verohelpotuksia yrityksille käyttöomaisuuden sekä koneiden ja kaluston hankintaan ja uusimiseen. Uuden tuloverolain tultua voimaan 1. tammikuuta 2000 ulkomaisella pääomalla toimiville yrityksille myönnetyt verovapautukset eivät enää ole sallittuja. Tuloverolaissa kielletään tuen myöntäminen myös yksittäisille alueille. Verovapautukset olivat yleisin tukimuoto, sillä sen osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta oli 70 prosenttia. Loput 30 prosenttia koostui käytännöllisesti katsoen kokonaan avustuksista (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset Liikennealan kokonaistukeen on laskettu mukaan 3,7 miljoonan euron tuki, joka myönnettiin lauttaliikennepalveluiden tarjoamiseen Viron saarille. Jäljempänä olevat luvut eivät sisällä vähämerkityksistä tukea, jota myönnettiin vuonna 2000 arviolta 0,4 miljoonaa euroa. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> UNKARI Vuosi 2000 Väkiluku: 10,0 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 219 miljardia Unkarin forinttia BKT: 50,6 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 843 miljoonaa BKT asukasta kohden: 5 035 euroa tai 11 406 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,7 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 260,045 HUF // Valtiontuki asukasta kohden: 84 euroa tai 190 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailusta käytävät neuvottelut ovat kesken. Valtiontukien seurantavirasto aloitti asetusten N:o 76/1999 ja 163/2001 nojalla vuoden 1999 puolivälissä valtiontukimääräysten yhdenmukaistamisen Eurooppa-sopimuksen kanssa ja ilmoitusten antamisen yrityksille myönnettävistä valtiontuista. Verkkosivusto: www.p-m.hu/Dokumentumok/English/tvi/honlapfo_20020208_en.htm Valtiontukitilanne vuonna 2000 Unkari myönsi vuonna 2000 tukea noin 843 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 84 euroa asukasta kohden. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli 50 prosenttia. Tuesta 370 miljoonaa euroa myönnettiin tehdasteollisuusyrityksille veroetuuksina verotukiohjelmien kautta. Ohjelmista monien on todettu olevan yhteensopimattomia EU:n säännöstön kanssa ja ne poistetaan tästä syystä käytöstä. Tuesta 22 miljoonaa euroa suunnattiin pienille ja keskisuurille yrityksille ja 18 miljoonaa euroa ympäristönsuojelutavoitteiden saavuttamiseen. Työllisyys- ja koulutustuen suhteellisen vähäinen määrä (alle 2 miljoonaa euroa) heijastaa pyrkimystä tukea näitä aloja valtiontuen sijaan yleistoimenpiteillä. Yksittäisiä tehdasteollisuusaloja koskevia tukiohjelmia ei enää ole käytössä, sillä yksityistäminen saatiin päätökseen 1990-luvun puolivälissä. Unkarin hallitus päätti vuonna 1999 lopettaa hiilikaivosalan nykyiseen tuotantoon suunnattujen tukien (13 miljoonaa euroa vuonna 2000) myöntämisen vuoden 2000 loppuun mennessä. Yli kolmasosa vuoden 2000 kokonaistuesta suunnattiin liikennealalle ja lähes yksinomaan rautatieliikenteelle. Liikennealan 300 miljoonan euron tuesta noin 60 prosenttia kohdistettiin julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseen ja loput 40 prosenttia infrastruktuuri-investointeihin. Alueellisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen kokonaismäärä oli 105 miljoonaa euroa. Tästä tuesta 60 prosenttia suunnattiin aluekehityksen edistämiseen ja loput 40 prosenttia koostui paikallishallinnon myöntämistä veroetuuksista (ks. jäljempänä metodologiaa koskevat huomautukset). Tehdasteollisuudelle myönnettiin vuonna 2000 tukea yhteensä noin 520 miljoonaa euroa. Tehdasteollisuustuen osuus kokonaistuesta oli yli 60 prosenttia tai 3,6 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Verovapautukset olivat yleisimmin käytetty tukimuoto, jonka osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta oli lähes 80 prosenttia. Avustusten osuus tuesta oli 18 prosenttia ja tuen loppuosa jakaantui korkotukilainojen ja takausten kesken (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset Unkarin lainsäädännön mukainen pk-yrityksen käsite on EU:ssa käytettyä käsitettä suppeampi. Pk-yrityksiä koskeva luku on tästä syystä liian alhainen. Vuodesta 2001 lähtien on kuitenkin saatavilla vertailukelpoisempia lukuja. Paikallishallinnon myöntämät veroetuudet koskevat vain yrityksiä, joiden veron peruste on yli 500 miljoonaa florinttia (2 miljoonaa euroa). Tiedot koskevat lisäksi yli 100 000 euron suuruisia tukia. Paikallishallinnon myöntämien etuuksien kokonaismäärästä saadaan tietoja vuodesta 2001. Kokonaistuen ulkopuolelle jätetyn vähämerkityksisen tuen määrä oli lähes 10 miljoonaa euroa. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> LIETTUA Vuosi 2000 Väkiluku: 3,7 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 257 miljoonaa Liettuan litia BKT: 12,2 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 70 miljoonaa BKT asukasta kohden: 3 303 euroa tai 7 658 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 0,6 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 3,6952 LTL // Valtiontuki asukasta kohden: 19 euroa tai 44 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti marraskuussa 2001. Kilpailuneuvosto perustettiin maaliskuussa 1999. Laki yrityksille myönnettävän valtiontuen seurannasta hyväksyttiin 18. toukokuuta 2000. Verkkosivusto: www.konkuren.lt/english/index.htm Valtiontukitilanne vuonna 2000 Liettua myönsi vuonna 2000 tukea noin 70 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 19 euroa asukasta kohden. Kokonaistuesta yli puolet eli noin 40 miljoonaa euroa oli muille aloille kuin tehdasteollisuudelle myönnettyä tapauskohtaista tukea. Suurin osa tästä tuesta myönnettiin lainatakuun osittaiseen takaisinmaksuun. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnettiin vuonna 2000 tukea yhteensä 2 miljoonaa euroa, josta noin puolet myönnettiin noin 40 yritykselle vientiluottovakuutuksena, joka koski muita kuin kaupallisia riskejä. Alueellisiin tavoitteisiin myönnetty 1,2 miljoonan euron tuki koostui kunnille ja maakunnille myönnetystä investointituesta. Vuonna 2000 ei myönnetty muuta alueellista tukea, sillä laki aluekehityksestä hyväksyttiin vasta heinäkuussa 2000. Aluekehitystukea aletaan myöntää vuodesta 2002. Liikennealalle myönnetyn valtiontuen (26 miljoonaa euroa) osuus kokonaistuesta oli lähes 40 prosenttia. Maantieliikennettä tuettiin 19 miljoonalla eurolla, lentoliikennettä 6 miljoonalla eurolla ja rautatieliikennettä 1 miljoonalla eurolla. Liikennealan kokonaistuesta noin 75 prosenttia myönnettiin matkustajaliikennepalveluiden tarjoamisesta aiheutuneiden tappioiden korvaamiseen. Tehdasteollisuudelle myönnettiin vuonna 2000 tukea 3,4 miljoonaa euroa (noin 5 prosenttia kokonaistuesta), joka on vain 0,1 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuustuen kokonaismäärä pieneni huomattavasti, noin 15 miljoonaa euroa, vuosina 1999-2000. Tämä johtui pääasiassa energia- ja kaasualojen pelastamis- ja rakenneuudistustuen sekä alueellisiin tarkoituksiin myönnettävän tuen vähentymisestä. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Latvia Vuosi 2000 Väkiluku: 2,4 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 29 miljoonaa Latvian latia BKT: 7,8 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 53 miljoonaa BKT asukasta kohden: 3 258 euroa tai 6 951 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 0,7 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 0,5592 LVL // Valtiontuki asukasta kohden: 22 euroa tai 47 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti marraskuussa 2001. Valtiontuen valvontakomitea perustettiin vuonna 1997. Helmikuussa 1998 annettiin valtiontukilaki valtion ja paikallisviranomaisten yritystoimintaan myöntämän tuen valvonnasta. Verkkosivusto: www.fm.gov.lv/finances/fr.vau.htm Valtiontukitilanne vuonna 2000 Latvia myönsi vuonna 2000 tukea noin 53 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 22 euroa asukasta kohden. Pelastamis- ja rakenneuudistustuen osuus kokonaistuesta oli lähes 30 prosenttia. Yhteensä 15 miljoonan euron tuesta suurin osa myönnettiin ennen yksityistämistä aiheutuneiden verovelkojen kapitalisointiin ja laskennallisiin verovarauksiin, jotka koskevat yksityistämistä edeltävän jakson aikana syntyneitä verovelkoja, joita ei voida kapitalisoida. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnettiin tukea 8 miljoonaa euroa, joka koostui lähes yksinomaan ulkomaisen pääoman turvin toimiville tehdasteollisuus- ja liikennealan yrityksille myönnetyistä verohelpotuksista. Kokonaistuesta noin 50 prosenttia myönnettiin liikennealalle. Liikennealan 26 miljoonan euron tuista puolet myönnettiin maaseutualueen linja-autokuljetuspalveluista aiheutuneiden tappioiden korvaamiseen. Latvian rautateille myönnettiin 10 miljoonaa euroa matkustajaliikenteen tappioiden korvaamiseen. Rahoituspalvelutuki laski jyrkästi vuoden 1999 25 miljoonasta eurosta hieman alle 4 miljoonaan euroon vuonna 2000. Vuonna 1999 keskuspankki ja hallitus joutuivat kattamaan huomattavat kustannukset, jotka liittyivät Venäjän kriisin tuloksena maksukyvyttömyysmenettelyyn joutuneen liikepankin pelastamis- ja rakenneuudistusohjelmaan. Rahoituspalvelualalla ei myönnetty tapauskohtaista tukea vuonna 2000. Noin 45 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta myönnettiin tehdasteollisuudelle. Tämä on 1,6 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Lähes 60 prosenttia tehdasteollisuustuesta myönnettiin verovapautuksina ja 37 prosenttia tuesta myönnettiin verovelkojen kapitalisointiin (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset Seuraavien tavoitteiden mukaisesti myönnetyn tuen katsottiin jäävän de minimis -tuille asetetun enimmäismäärän alle tai sitä ei katsottu valtiontueksi: tutkimus ja kehitys, pienet ja keskisuuret yritykset, ympäristö, matkailu, viestintä ja kulttuuri sekä työllisyys ja koulutus. Kokonaistuen ulkopuolelle jätetyn vähämerkityksisen tuen määrä vuonna 2000 oli 5 miljoonaa euroa. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> PUOLA Vuosi 2000 Väkiluku: 38,6 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 7 493 miljoonaa Puolan zlotya BKT: 164,4 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 1,869 miljardia BKT asukasta kohden: 4 254 euroa tai 8 612 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,1 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 4,0082 PLN // Valtiontuki asukasta kohden: 48 euroa tai 98 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut käynnistettiin toukokuussa 1999, ja ne jatkuvat edelleen. Laki valtiontuesta tuli voimaan 1. tammikuuta 2001. Valtiontuen valvonta siirrettiin vuonna 1998 kilpailu- ja kuluttajansuojavirastolle. Verkkosivusto: www.uokik.gov.pl/ Valtiontukitilanne vuonna 2000 Puola myönsi vuonna 2000 tukea noin 1,87 miljardia euroa. Tämä määrä on 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 48 euroa asukasta kohden. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli yli puolet. Tästä määrästä 1 miljardi euroa myönnettiin pääasiassa työllisyys- ja investointitukena (muut tavoitteet). Huomattava osa työllisyystuesta eli noin 180 miljoonaa euroa kohdistettiin vammaisten työntekijöiden kuntouttamiseen. Tutkimukseen ja kehitykseen sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettiin erittäin vähän tukea. Ympäristönsuojelutavoitteisiin myönnettiin kuitenkin yli 80 miljoonaa euroa. Yhteensä 70 miljoonan euron verovapautukset, jotka myönnettiin yrityksille lähes pelkästään erityistalousalueita koskevan lain nojalla, luokiteltiin aluetueksi. Aluetuen osuus kokonaistuesta oli vain 4 prosenttia, mutta sen osuuden odotetaan kasvavan tulevina vuosina. Kokonaistuesta yli 30 prosenttia myönnettiin yksittäisille aloille. Kivihiili- ja ruskohiiliteollisuuden rakenneuudistustuen kokonaismäärä oli 350 miljoonaa euroa eli lähes 20 prosenttia kokonaistuesta. Hiilialan rakenneuudistustuen lisäksi vuonna 2000 myönnettiin 130 miljoonaa euroa pelastamis- ja rakenneuudistustukena. Liikennealalle myönnettiin vuonna 2000 tukea yhteensä 250 miljoonaa euroa, joka on 13 prosenttia kokonaistuesta. Hieman yli puolet tästä määrästä käytettiin matkustajaliikenteen ilmaislippujen ja alennettujen tariffien kustannusten rahoittamiseen ja loput rautatieinfrastruktuuriin tehtyihin investointeihin. Noin 40 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta myönnettiin tehdasteollisuudelle. Tämä on 1,7 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuustukea myönnettiin monissa eri muodoissa, joista tärkeimpänä olivat verovapautukset noin 60 prosentin osuudella. Myös korkotukilainojen (16 prosenttia) ja avustusten (11 prosenttia) osuus oli suuri. Loppuosa jakautui pääomaosakkuuksien, veronmaksun lykkäyksien ja takausten kesken (taulukko 5). * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> ROMANIA Vuosi 2000 Väkiluku: 22,5 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 12 958 miljardia Romanian leuta BKT: 35,2 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 650 miljoonaa BKT asukasta kohden: 1 569 euroa tai 4 787 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,9 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 19921,8 ROL // Valtiontuki asukasta kohden: 29 euroa tai 88 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailusta käytävät neuvottelut ovat kesken. Valtiontukien valvonnasta vastaa kilpailuneuvosto, kun taas valtiontuen seuranta on kilpailuviraston vastuulla. Molemmat aloittivat toimintansa heinäkuussa 2000. Verkkosivusto: www.oficiulconcurentei.ro/ Valtiontukitilanne vuonna 2000 Romania myönsi vuonna 2000 tukea noin 650 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 29 euroa asukasta kohden. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli hieman alle 20 prosenttia. Tästä määrästä puolet eli noin 60 miljoonaa euroa myönnettiin pienille ja keskisuurille yrityksille tai ympäristönsuojelutavoitteisiin, tutkimukseen ja kehitykseen taikka koulutukseen. Loppuosa koostui lähes pelkästään verovapautuksista, joita myönnettiin tehdasteollisuusyrityksille koneiden ja kaluston hankintaan tai nykyaikaistamiseen. Tehdasteollisuusyritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettiin vuonna 2000 tukea yhteensä 121 miljoonaa euroa, joka on noin 20 prosenttia kokonaistuesta. Yli puolet tästä tuesta (noin 70 miljoonaa euroa) suunnattiin koneiden ja kaluston valmistajille. Kemianteollisuuden yrityksille myönnettiin tukea noin 25 miljoonaa euroa ja loput jaettiin tehdasteollisuusalan alasektoreiden kesken. Hiilialalle myönnettiin 10 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta, ja hieman yli puolet tuesta käytettiin tuotantokustannusten kattamiseen. Lisäksi 17 prosenttia tuesta eli yhteensä yli 100 miljoonaa euroa myönnettiin muulle kaivosteollisuudelle kuin hiiliteollisuudelle. Muiden alojen, esimerkiksi terästeollisuuden (4 prosenttia) ja laivanrakennusalan (1 prosentti) osuus kokonaistuesta oli suhteellisen pieni. Liikennealalle myönnettiin vuonna 2000 tukea yhteensä 123 miljoonaa euroa, joka on noin 20 prosenttia kokonaistuesta. Suurin osa tästä tuesta koostui lentoliikennealalle myönnetyistä avustuksista ja takauksista. Noin 50 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta myönnettiin tehdasteollisuudelle. Tämä on 3 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuustukea myönnettiin monessa eri muodossa, joista tärkeimpänä olivat verovapautukset lähes 40 prosentin osuudella ja myös takauksien (30 prosenttia), avustusten (15 prosenttia) ja veronmaksun lykkäyksien (11 prosenttia) osuudet olivat suuret (taulukko 5). * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> SLOVENIA Vuosi 2000 Väkiluku: 2,0 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 46 miljardia Slovenian tolaria BKT: 19,5 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 221 miljoonaa BKT asukasta kohden: 9 826 euroa tai 15 276 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 1,2 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 206,613 SIT // Valtiontuki asukasta kohden: 111 euroa tai 173 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti marraskuussa 2001. Laki valtiontukien valvonnasta tuli voimaan 22. tammikuuta 2000. Valtiontuen seurantakomitea perustettiin vuonna 1998. Valtiontuen valvontakomitea perustettiin vuonna 2000. Verkkosivusto: www.gov.si/mf/angl/apredmf1.html Valtiontukitilanne vuonna 2000 Slovenia myönsi vuonna 2000 tukea noin 221 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 111 euroa asukasta kohden. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus kokonaistuesta oli 50 prosenttia. Työllisyystavoitteisiin myönnettiin tukea yli 60 miljoonaa euroa (30 prosenttia kokonaistuesta) pääasiassa verovapautuksina tai -helpotuksina. Tutkimukseen ja kehitykseen myönnettiin tukea 20 miljoonaa euroa ja ympäristönsuojeluun ja pienille ja keskisuurille yrityksille 13 miljoonaa euroa. Pelastamis- ja rakenneuudistustuen osuus vuoden 2000 kokonaistuesta oli 12 prosenttia. Tiettyjä aloja hyödyttäviin tavoitteisiin myönnetyn tuen osalta 5 prosenttia tuesta myönnettiin hiilialalle. Tuki käytettiin kokonaisuudessaan kaivosten sulkemiseen. Teräsalalle myönnettiin tukea hieman alle 4 miljoonaa euroa eli noin 2 prosenttia kokonaistuesta Slovenian terästeollisuuden rakenneuudistusohjelman mukaisesti. Neljäsosa valtiontuesta (56 miljoonaa euroa) suunnattiin rautatieliikenteelle pääasiassa avustusten muodossa. Liikennealalle ei myönnetty vuonna 2000 muuta tukea toisin kuin vuonna 1999, jolloin esimerkiksi lentoliikenneala sai tukea noin 25 miljoonaa euroa. Aluetukea myönnettiin vuonna 2000 vain investointiohjelmille ja niiden osuus kokonaistuesta oli alle 3 prosenttia. Hieman alle 40 prosenttia vuoden 2000 kokonaistuesta myönnettiin tehdasteollisuudelle. Tämä on 1,3 prosenttia koko tuotannonalan arvonlisäyksestä. Tehdasteollisuustukea myönnettiin monissa eri muodoissa. Avustusten osuus kokonaismäärästä oli puolet. Loput 50 prosenttia jakautui korkotukilainojen, verovapautusten, pääomaosakkuuksien ja takausten kesken (taulukko 5). * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> SLOVAKIAN TASAVALTA Vuosi 2000 Väkiluku: 5,4 miljoonaa // Valtiontuen kokonaismäärä (kansallisen valuutan määräisenä): 3 863 miljoonaa Slovakian korunaa BKT: 20,4 miljardia euroa // Valtiontuen kokonaismäärä (euroina): 91 miljoonaa BKT asukasta kohden: 3 775 euroa tai 10 013 OVS // Valtiontuki suhteessa BKT:hen*: 0,4 prosenttia Valuuttakurssi: 1EUR = 42,6017 SKK // Valtiontuki asukasta kohden: 17 euroa tai 45 OVS Valtiontukien säädös-, hallinto- ja täytäntöönpanokehys Kilpailua koskevat neuvottelut lopetettiin tilapäisesti lokakuussa 2002. Laki valtiontuesta tuli voimaan 1. tammikuuta 2000. Valtiontukivirasto perustettiin maaliskuussa 2000. Verkkosivusto: www.usp.sk Valtiontukitilanne vuonna 2000 Slovakian tasavalta myönsi vuonna 2000 tukea noin 91 miljoonaa euroa. Tämä määrä on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen tai 17 euroa asukasta kohden. Tuen kokonaismäärä laski jyrkästi vuoteen 1999 verrattuna, mikä johtui osittain liikennealalle myönnetyn tuen vähenemisestä. Horisontaalisten tavoitteiden saavuttamiseen myönnetyn tuen osuus vuoden 2000 kokonaistuesta oli noin 12 prosenttia. Yhteensä 11 miljoonan euron tuesta 8 miljoonaa euroa myönnettiin noin 60 tutkimus- ja kehityshankkeeseen, jotka koskivat eri tuotannonaloja. Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettiin 1,6 miljoonaa euroa. Terästeollisuudelle myönnetyn 33 miljoonan euron verohelpotuksen osuus kokonaistuesta oli yli kolmannes. Hiilialan osuus kokonaistuesta oli 4 prosenttia, ja noin puolet tuesta käytettiin tuotantokustannusten kattamiseen. Lisäksi 7 prosenttia tuesta käytettiin suolan louhinnan ja 3 prosenttia malmin louhinnan tukemiseen. Liikennealalle myönnettiin lähes 30 prosenttia kokonaistuesta. Käytännöllisesti katsoen koko 26 miljoonan euron tuki myönnettiin linja-autoliikenteelle. Tuesta 5 prosenttia suunnattiin sellaisten alueiden tukemiseen, joilla on korkea työttömyysaste. Tehdasteollisuuden kokonaistuki vuonna 2000 oli 50 miljoonaa euroa, josta suurin osa myönnettiin teräsalalle. Verohelpotusjärjestelyiden osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta oli 70 prosenttia ja loput 30 prosenttia myönnettiin avustuksina (taulukko 5). Metodologiaa koskevat huomautukset uten muita maita koskevat tiedot, Slovakian tasavaltaa koskevat tiedot on luokiteltu tuen ensisijaisen tavoitteen mukaan. Luokittelu riippuukin väistämättä ensisijaisen tavoitteen määritelmästä. Slovakiassa käytetty lähestymistapa voi poiketa jonkin verran joidenkin muiden maiden lähestymistavasta, sillä esimerkiksi teräsalan tutkimukseen ja kehitykseen myönnetty tuki luokiteltaisiin teräalan tueksi eikä tutkimus- ja kehitystueksi. Vähämerkityksisen tuen määrä vuonna 2000 arvioitiin noin 12 miljoonaksi euroksi. * (BKT, josta on vähennetty maatalouden ja kalastuksen arvonlisäys.) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Metodologiaa koskevat huomautukset Ks. myös käsitteitä koskevat huomautukset (2.1 kohta). Tässä tulostaulussa käytetyt tiedot on saatu kunkin hakijamaan kansallisilta viranomaisilta. Eurostatilta saatiin lisätietoja väkiluvuista, BKT:sta, tehdasteollisuuden arvonlisäyksestä ja valuuttakursseista. Tässä tulostaulussa tehdasteollisuustuki käsittää tuen terästeollisuudelle, laivanrakennukselle ja muille tehdasteollisuuden aloille, pelastamis- ja rakenneuudistustuen, aluetuen ja tuen useimpiin horisontaalisiin tavoitteisiin (tutkimus ja kehittäminen, pienet ja keskisuuret yritykset, ympäristö, kauppa ja energiansäästö). Vuoden 2000 vuotuiset keskimääräiset vaihtokurssit on saatu Eurostatilta. Ne voivat poiketa kansallisten viranomaisten käyttämistä vaihtokursseista. Lisäksi joidenkin valuuttojen vaihtokursseissa on esiintynyt huomattavaa kurssivaihtelua, joka on mitä ilmeisimmin vaikuttanut tietoihin. Tulostaulussa on käytetty seuraavia symboleita: n.a. Ei saatavilla - Reaalisesti nolla 0 Alle puolet käytetystä yksiköstä