A4-0254/97

Päätöslauselma komission vihreästä kirjasta kaupasta (KOM(96)0530 - C4-0646/96)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission vihreän kirjan (KOM(96)0530 - C4-0646/96),

- ottaa huomioon suoraan kauppaa koskevan yhteisön lainsäädännön,

- ottaa huomioon 19. syyskuuta 1996 antamansa päätöslauselman ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi Euroopan unionissa (1997 - 2000)" ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 153)),

- ottaa huomioon komission tiedonannon «Kohti jakelun yhtenäismarkkinoita» (KOM(91)0041),

- ottaa huomioon 24. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta «Käsityöläisalat ja pienyritykset, Euroopan kasvun ja työllisyyden avaimet» ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 8)),

- ottaa huomioon 24. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman kertomuksesta pk-yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta ((EYVL C 150, 19.5.1997, s. 44)),

- ottaa huomioon 15. heinäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission vihreästä kirjasta «Kaupallinen viestintä sisämarkkinoilla» ((EYVL C 150, 19.5.1997, s. 50)),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä aluepoliittisen valiokunnan lausunnot (A4-0254/97),

A. ottaa huomioon, että kaupan ala oli EU:n toiseksi suurin työllistäjä vuonna 1994:

- 4,5 miljoonaa kaupan alan yritystä

- kolmannes EU:n kaikista yrityksistä, 95 % näistä työllistää alle 10 työntekijää

- 22 miljoonaa työpaikkaa

- 16 % EU:n työvoimasta

- suuri osa alan työntekijöistä on naisia, vähittäiskaupan alalla jopa 55 %

- 3,4 miljoonaa vähittäiskaupan yritystä, jotka työllistävät 15 miljoonaa ihmistä

- 1,1 miljoonaa tukkukaupan yritystä, jotka tarjoavat 7 miljoonaa työpaikkaa

- keskimäärin 13 % EU:n talouden lisäarvosta,

B. ottaa huomioon, että kauppa on olennainen osa palvelualaa, joka talouden kokonaiskehyksessä on tarjonnut ja tarjoaa parhaat tulokset kasvun, kehityksen ja työllisyyden kannalta. On siis tutkittava ja edistettävä kaupan sekä matkailun ja markkinapalvelujen välistä yhteisvaikutusta. Ennen kaikkea matkailu ja julkiset yritykset ovat läheisessä yhteydessä ja ne ovat olennainen osa kauppaa kokonaisuudessaan. Kysyntää vastaava matkailutarjonta on sisällytettävä kaupalliseen verkkoon, joka vastaa kunkin erityisalueen piirteitä,

C. ottaa huomioon, että on kehitettävä alueellisen kaupan ja alueellisen tuotannon välistä suhdetta. Tietylle alueelle tyypilliset tuotteet (maataloustuotteet, karjankasvatuksesta saatavat tuotteet, elintarvikkeet, muut teolliset tuotteet kuin elintarvikkeet, käsiteollisuuden tuotteet) voivat valloittaa uusia markkinoita, jos alueelliset tahot tukevat ja mainostavat niitä asianmukaisesti, mitä varten EU:n on laadittava erityisohjelmia ja annettava tarvittavaa rahoitusta; ottaa huomioon, että tietylle alueelle tyypilliset tuotteet voivat valloittaa uusia markkinoita, mutta että on vältettävä kaupan sisämarkkinoita entisestään rajoittavien suojatoimenpiteiden syntymistä,

D. ottaa huomioon, että Euroopan yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön pian ja että euron liikkeeseen lasku ja tunnetuksi tekeminen ei koske yhtä suuressa määrin mitään muuta alaa. Näin ollen on toimittava yhdessä tiedon osalta, jota kaupan on jaettava kuluttajille, sekä kouluttamisen osalta, jota on annettava etukäteen yhtäältä pienyrittäjille, välitysyrityksille ja välittäjinä toimiville ammatinharjoittajille ja kauppiaille ja toisaalta elintarviketuotteita ja muita kuin elintarviketuotteita myyvien kauppaketjujen työntekijöille,

E. ottaa huomioon, että euron käyttöönoton kustannukset painottuvat erityisesti tietyille kaupan aloille ja että nämä kustannukset ovat suhteettoman suuria muihin aloihin nähden;

1. Hyväksyy yleisesti ottaen komission näkökulman vihreän kirjan käsittelemään laajaan alaan;

2. Pahoittelee kuitenkin, että monet liitteessä A olevista tilastotiedoista ovat vanhentuneita, sillä ne koskevat 1990-luvun alkua;

3. Huomauttaa, että vihreä kirja on ensimmäinen asiakirja, jossa komissio tarkastelee kokonaisvaltaisesti kaupan alaa, joka on antanut ja voi antaa paljon talouselämälle ja yhteiskunnalle ja jonka mahdollisuudet olisivat ansainneet tulla käsitellyiksi ja analysoiduiksi aikaisemmin, sillä tämän aliarvostuksen vuoksi sekä yrittäjät että työllisyys ovat menettäneet tilaisuuksia;

4. Korostaa, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on kiinnitettävä enemmän huomiota kaupan jakelujärjestelmään sen merkityksen sekä niiden välittömien ja välillisten yhteyksien vuoksi, joita sillä on talouteen ja yhteiskuntaan, ja niiden vaikutusten ja mahdollisuuksien vuoksi, joita sillä on työmarkkinoilla esimerkiksi uudelleenkoulutukseen liittyen, sekä suhteissa kuluttajiin, tuotantojärjestelmään, maatalouteen, käsiteollisuuteen, matkailuun ja ympäristöön;

5. Kehottaa edelleen tukemaan kokemusten ja tietojen vaihtoa, EU:n vähittäiskaupan ja jakelualan kehitystilannetta koskevaa tietämystä ja yhteistyötä hankkeille annettavan tuen muodossa sekä ulottamaan ne muille aloille;

6. Huomauttaa, että jakeluala voi yhteisön nykyisessä sosiaalis-taloudellisessa tilassa laajuutensa vuoksi edistää hyvin myönteisesti työllisyyttä, jos sekä työntekijät että yrittäjät ovat saaneet asianmukaisen koulutuksen, ja huomauttaa tältä osin tarpeesta erityisten kaupallisten koulujen perustamiseen;

7. Katsoo, että jakeluala voi osaltaan todella edistää työttömyyden vähentämistä, jos se kykenee luomaan vakaita ja pysyviä työpaikkoja;

8. Painottaa, että tarjonnan on oltava lähtöisin kysynnästä, ja tämän vuoksi on olennaisen tärkeää taata kuluttajalle valinnanmahdollisuus sekä myyntipisteiden että tuotteiden saatavuuden suhteen;

9. Painottaa, että yhteisön sekä kansallisella tasolla on vältettävä vertikaalista yhdentymistä, joka voisi rajoittaa kuluttajan valintaa, ja näin ollen on noudatettava ja valvottava vapaan saatavuuden ja syrjimättömyyden periaatteita, jotka ovat sisämarkkinoiden kilpailupolitiikan perusta;

10. Palauttaa mieleen peruskäsitteen, jonka mukaan jakelualan ainoa tehtävä on tarjota kuluttajalle tuotteita ja palveluita mukautuen markkinoiden muutoksiin ja tukien kunkin seudun ja alueen tapoja, perinteitä ja niille ominaista kulutusta samalla kun edistetään markkinoiden kansainvälistymistä vastauksena kuluttajien vaatimuksiin;

11. Uskoo, että kaupan jakeluportaan pk-yritykset kärsivät suhteettomasti ylisääntelystä, mikä johtuu sekä EY:n direktiiveistä ja asetuksista että kansallisesta sääntelystä; vastustaa kuitenkin sääntelyn poistotoimenpiteitä, jotka heikentävät asianomaisen alan työntekijöiden sosiaalisia oikeuksia ja kuluttajansuojaa;

12. Muistuttaa komissiota ja jäsenvaltioita siitä, että ylisääntely on kilpailua rajoittavaa, sillä se suosii suuria monialaisia vähittäiskauppiaita, joilla on varaa erityisneuvonantajiin kun taas pk-yrityksillä ei ole;

13. Suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio kiinnittää vihreässä kirjassaan huomiota siihen tähän saakka aliarvioituun merkitykseen, joka pienillä kauppaliikkeillä ja lähikaupoilla on elämänlaadun ylläpidossa ja parantamisessa maaseutualueilla, kaupunkien keskustoissa ja kaupunkialueilla, koska ilman niitä etenkin syrjäseutujen ja saaristo- ja vuoristoalueiden kaikinpuolinen taloudellinen kehitys (kuten kilpailukykyisen maatalouden säilyminen, talouden monipuolistuminen sekä matkailun kehittyminen) on auttamatta uhattuna; painottaa pienten kauppaliikkeiden ja lähikauppojen tärkeää sosiaalista merkitystä maaseudulla ja syrjäisillä alueilla sekä sitä, että ne luovat välittömästi ja välillisesti työpaikkoja ja edistävät taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä maaseutu- että kaupunkiympäristössä; katsoo, että tarvittavia toimenpiteitä on toteutettava vähittäiskaupan häviämisen estämiseksi sekä tasapainon saavuttamiseksi ostoskeskusten ja pienten kauppojen välillä;

14. Panee kuitenkin merkille, että kaupan säilyminen edellyttää vähittäiskaupalta riittävää kilpailukykyisyyttä, ts. sen on pystyttävä vastaamaan kuluttajien odotuksiin ja vallitseviin kaupan ehtoihin;

15. Katsoo siksi, että jäsenvaltioiden on kannustettava kaikin keinoin vähittäiskaupan nykyaikaistamista (myymälöiden varustamisen ja uusiin teknologioihin liittyvän koulutuksen tukeminen, kaupan alan agentuurien ja ostoryhmittymien perustamisen ja paremman hankintapolitiikan kehittämisen rohkaiseminen, monipalvelukeskusten luominen);

16. Katsoo, että elektroninen kaupankäynti on ehdottomasti paras tapa avata syrjäisiä alueita, ja kehottaa komissiota tukemaan elektronisen kaupankäynnin kehittämisessä vaadittavaa teknologiaa ja infrastruktuuria erityisesti näillä alueilla;

17. Toistaa, että uuden tekniikan käyttöönotto kaupan alalla ei saa tapahtua työpaikkojen kustannuksella, ja korostaa tarvetta mukauttaa kuluttajansuojalainsäädäntöä tavaroiden ja palveluiden jakelualalla meneillään oleviin muutoksiin;

18. Panee merkille, että kaupunkiympäristössä lähikaupat häviävät sekä tietyistä kaupunkikeskustoista että esikaupunkialueilta, millä on kielteisiä vaikutuksia elämänlaatuun: tietyt kaupunginosat joutuvat toissijaiseen asemaan ja turvattomuus kasvaa, saasteet lisääntyvät keskustassa asuvien kuluttajien joutuessa matkustamaan kaupunkien laidoilla sijaitseviin hypermarketteihin;

19. Panee merkille, että rajat ylittävän kaupankäynnin mahdollisuudet rajat ylittävän yhteistyön ohjelmien (Interreg II) kautta annettavan tuen avulla ovat valtavat erityisesti kaukana unionin keskuksesta sijaitseville alueille ja voivat edistää ratkaisevasti taloudellista yhteistyötä synnyttämällä yhteisiä pk-yrityksiä ja näin ollen myös edistää kyseisten alueiden taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta;

20. Jotta lähikaupan merkitys taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta tunnustettaisiin kauppaa koskevan vihreän kirjan mukaisesti ja jotta se johtaisi käytännön toimiin, kehottaa komissiota:

- kannustamaan jäsenvaltioita käyttämään koko rakennerahastojen tarjoaman liikkumavaran (tavoitteiden 1 ja 5 b puolivälin tarkistuksen ja tavoitteen 2 uuden ohjelmointikauden 1997 - 1999 yhteydessä ja osana yhteisön URBAN-, INTERREG- JA LEADER II- sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevia aloiteohjelmia) kaikkien lähikauppaa edistävien aloitteiden rahoittamiseksi maaseutu- ja kaupunkialueilla,

- suuntaamaan mittavaa tiedotustoimintaa kaikille niille osapuolille, joita asia koskee, mahdollisimman monien hankkeiden synnyttämiseksi,

- huolehtimaan siitä, että tieto saaduista kokemuksista leviää parhaalla mahdollisella tavalla,

- rahoittamaan innovatiivisia hankkeita (EAKR-asetuksen 10 artikla) ja tutkimaan mahdollisuutta perustaa Euroopan vähittäiskaupan seurantakeskus,

- varmistamaan, että kauppaa tukevat toimenpiteet sisällytetään yleisluontoiseen kehitys- tai rakennemuutosstrategiaan, joka edellyttää integroituja toimia ohjelmien puitteissa. Näissä on otettava huomioon kaikkien kaupunki-, maaseutu- ja myös syrjäseutujen sekä vuoristo- ja saaristoalueiden asukkaiden etunäkökohdat ja tarpeet ja varmistettava heidän pääsynsä markkinoille;

21. Tukee komission vaatimusta kaupunkeja koskevasta integraatiopolitiikasta sekä myyntirakenteen kehittämisestä maaseutualueilla ja harvaan asutuilla alueilla; on tässä suhteessa ilahtunut siitä, että joissakin jäsenvaltioissa julkishallinto on perustanut rahastoja kaupunkikeskustojen kauppakeskusten hyväksi rohkaistakseen talouden ja kaupunkien uudistamisen välisen yhteisvaikutuksen perusteella kaupunkikeskustojen ja ydinkuntien kauppakeskusten kehittämistä; rohkaisee komissiota järjestämään tällaisia käytäntöjä koskevien tietojen vaihdon avulla ajatusten vaihtoa ja siten luomaan lisäarvoa;

22. Katsoo, että jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että yhä suurempien kauppakeskusten rakentaminen kaupunkeihin ei aiheuta peruuttamatonta vahinkoa ympäristölle, erityisesti kaupunkien historiallisissa keskustoissa;

23. Toivoo, että tuotanto- ja jalostusteollisuuden väliset suhteet ja niiden välinen yhteisvaikutus kehittyvät, jotta kuluttaja voi valita laadullisesti virheettömiä, terveyden ja hygienian kannalta täydellisiä tuotteita, joiden pakkaamiseen ja jakeluun käytetään entistä ympäristöystävällisempiä järjestelmiä, ja on sitä mieltä, että jo käyttöön otetut hygieniadirektiivit (HCCP-direktiivi) ovat asianmukainen keino tämän toteuttamiseksi;

24. Suhtautuu myönteisesti kaikkiin aloitteisiin, joilla voidaan parantaa ympäristön tilaa, sikäli kuin hyödyt ja kustannukset tasapainottavat toisensa, ja katsoo, että kaupan ja tuotantosektorin olisi osallistuttava pyrkimyksiin luoda vähemmän saastunut elinympäristö kaikille kansalaisille, joita pidetään ensisijaisesti kuluttajina;

25. Ottaen huomioon, että kuluttajat ovat yhä kiinnostuneempia elintarvikkeiden tuotantoa koskevista menetelmistä, ympäristöasioista ja eläintensuojelusta, huomauttaa, että kaupan ala voi vastata tähän näyttämällä tietä ja painostamalla tuottajia tarjoamaan tuotteita, joilla ei ole negatiivisia vaikutuksia terveyteen, esimerkiksi lisäämällä luomutuotteiden tarjontaa pitäen näin yllä taloudellisten etujen ja terveydensuojelun välistä tasapainoa;

26. Painottaa, että kaupan alan on näytettävä tietä myös tuotteiden pakkausten vähentämisessä erityisesti kuljetuksen aikana, jotta se näin voi osaltaan myötävaikuttaa ympäristöolojen paranemiseen jätepolitiikan kautta;

27. Painottaa, että tuotemerkinnöissä on oltava täsmällinen, selkeä ja ymmärrettävä viesti ja että on yhdenmukaistettava olemassa olevat erilaiset symbolit sekaannuksien välttämiseksi ja laadittava uudet yksinkertaistetut yhteisön säännöt;

28. Muistuttaa, että markkinat koostuvat pääasiassa pk-yrityksistä ja että lainsäädännössä niille annetaan sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla yhtä suuri merkitys kuin muillekin pk-yritysvaltaisille aloille;

29. On ilahtunut siitä, että komissio kiinnittää vihreässä kirjassaan paljon huomiota niihin seurauksiin, joita euron käyttöönotolla tulee olemaan kaupalle, ja samalla painottaa sitä tärkeää merkitystä, joka kaupalla voi olla euroa koskevassa tiedotuksessa ja sen hyväksymisessä kuluttajien keskuudessa; luottaa siihen, että komissio ottaa sen vuoksi riittävästi huomioon yhtenäisvaluutan käyttöön ottamista valmisteltaessa kyseisten alojen huolenaiheet ja toiveet;

30. Korostaa, kuinka tärkeää on taata, että kaupan alan pk-yritykset hyötyvät monista olemassa olevista pk-yrityksiä koskevista ohjelmista ja aloitteista, niin että ne eivät hyödytä pelkästään tavarantuottajia;

31. Korostaa, että kaupan alan ja pankkien välisiä suhteita on tarkistettava ja parannettava muun muassa sähköisen kaupankäynnin kehittyessä; toteaa, että millään talouden alalla ei ole tällä hetkellä samoja mahdollisuuksia kokonaisuutena kuin kaupan alalla; uskoo, että pankkien, rahoituslaitosten ja luottolaitosten on tuettava mukautettujen luottopalvelujen avulla kaupanalan nykyaikaistamista ja määrällistä ja laadullista kasvua, sillä tämä ala voi parhaiten vaikuttaa työllisyysongelmien ratkaisuun;

32. Pyytää, että kaupallisen yhteistyön vertikaalinen ja horisontaalinen malli tunnustetaan täydellisesti, koska se on ratkaisevassa asemassa kaupan pienten ja keskisuurten yritysten kasvussa ja kehityksessä;

33. Suhtautuu myönteisesti uuteen etämyyntiä koskevaan direktiiviin, koska olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä on tarpeen muuttaa uuden tekniikan kehittymisen vuoksi, joka mahdollistaa uudenlaisen, elektronisesti maksettavan etämyynnin; kehottaa komissiota saattamaan osaksi lainsäädäntöä 17. marraskuuta 1988 annetun suosituksen 88/590/ETY maksujärjestelmistä ja erityisesti maksukorttien haltijoiden ja myöntäjien välisistä suhteista ((EYVL L 317, 24.11.1988, s. 55)) ja 8. joulukuuta 1987 annetun suosituksen 87/598/ETY eurooppalaisista moitteettoman toiminnan ohjeista elektronisen maksutavan osalta ((EYVL L 365, 24.12.1987, s. 72 ));

34. Pyytää tilastoja koskevien sääntöjen yksinkertaistamista ja hallinnollisen taakan keventämistä yksikertaisemman järjestelmän luomiseksi; tämä on tarpeellista myös ottaen huomioon lopullinen alv-järjestelmä, jossa selvitysmekanismi perustuu tilastotietoihin jäsenvaltioiden välisistä tavaravirroista;

35. Pahoittelee, että ei ole otettu huomioon kaupallisten yhdistysten ja agenttien toimintaa, jotka toteuttavat yli 50 prosenttia kauppavaihdosta, ja joilla tulevaisuudessa voi olla jopa merkittävämpi osa, jos niiden toimintaa ymmärretään ja tuetaan;

36. Pyytää komissiota ottamaan johtavamman aseman yksittäisissä jäsenvaltioissa käyttöön otettujen laittomien kaupan esteiden käsittelyssä;

37. Katsoo, että komission vihreässä kirjassa ei riittävästi käsitellä tarvetta ottaa käyttöön «alkuperäperiaate» arvonlisäveron yhteydessä, jotta poistettaisiin tarve erillisiin rekistereihin «kotimaassa tapahtuvien liiketoimien» ja «vientitapahtumien» osalta, mikä on pk-yrityksille suurempi taakka kuin suuryrityksille;

38. Toivoo, että komissiolle neuvoja antava kauppa- ja jakelukomitea pysyy myös tulevaisuudessa kokoonpanoltaan edustavana omalla heterogeenisellä alallaan;

39. Muistuttaa, että kaupan tuleva kehitys ei ole ainoastaan riippuvainen tässä vihreässä kirjassa mainituista kohdista vaan myös lainsäädännöstä ja komission kilpailupolitiikasta; aikoo ottaa oman kannan eräisiin näistä näkökohdista Euroopan unionin kilpailupolitiikan vertikaalisia sopimuksia koskevan vihreän kirjan perusteella;

40. Viittaa tarpeeseen tukea kauppaa uusien tietojärjestelmien yhteydessä, kuten sähköisen kaupankäynnin kehittämisessä;

41. Pyytää komissiota tukemaan kauppaa euroa käyttöön otettaessa;

42. Korostaa kaupallisen toiminnan dynamiikkaa, joka ei rajoitu tuotteiden ja palveluiden fyysiseen jakeluun, vaan kattaa myös koko tukku- ja vähittäiskaupan kaikissa muodoissaan;

43. Pyytää yhteisön lainsäädännön todellista yksinkertaistamista, jolla pyritään kehittämään kaupan alalla ja kaikilla muillakin talouden aloilla lukuisien merkittävien yritysten, ennen kaikkea pienten ja keskisuurten, toiminnallista, hallinnollista ja taloudellista ympäristöä;

44. Toivoo, että kuluttajayhdistykset sekä yhä useammat yhteisön ja jäsenmaiden kaupan alan eri kategoriat osallistuisivat järjestöjensä kautta tulevien päätösten tekoon ja alan ohjaamiseen;

45. Huomauttaa, että on tarpeen laatia valkoinen kirja kaupasta kahden vuoden kuluessa tämän päätöslauselman hyväksymisestä, ja toistaa kehotuksen, jonka se teki 24. huhtikuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa kertomuksesta pk- yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta;

46. Pyytää komissiota laatimaan ehdotuksen asetukseksi, jolla säänneltäisiin jakelun kasvamista hypermarkettien kautta, mikä toisaalta mahdollistaa yhdenmukaisen kasvun, mutta ei toisaalta sulje käynnissä olevan muutoskehityksen ulkopuolelle pieniä myyntipisteitä ja niiden omaleimaisuutta alueella;

47. Korostaa, että jakelun ja vähittäiskaupan yhteisenä tavoitteena on oltava korkealaatuisten ja turvallisten tuotteiden myynti kohtuuhintaan;

48. Kiinnittää huomiota kaupan kulttuuriseen tehtävään, jota on kehitettävä erityisesti yliopistojen, erityiskoulujen, tutkimus- ja tiedotuslaitosten ja talousalan lehtien avulla etenkin alan työllisyyden kasvun edistämiseksi;

49. Kehottaa käyttämään laajemmin elektronisia maksujärjestelmiä (luotto- ja maksukortit jne.) jakelualalla käteisen määrän vähentämiseksi kaupoissa ja marketeissa, jotka ovat alttiita rikoksille, ja siten kauppiaiden ja kuluttajien turvallisuuden parantamiseksi. Tähän voidaan päästä toisaalta vähentämällä yksittäisten elektronisten maksusuoritusten verotaakkaa ja toisaalta kehottamalla pankkeja ja rahoituslaitoksia vähentämään maksukorttien käyttöönotto- ja käyttökustannuksia, jotta taattaisiin niiden hyväksyminen kaikissa myyntipisteissä ja rohkaistaisiin kuluttajia käyttämään niitä;

50. Pyytää kiinnittämään mitä suurinta huomiota tehtävään, joka kaupalla on Euroopan yhtenäisvaluutan levittämisessä; toteaa, että kuluttajat oppivat tuntemaan euron juuri kaupan ja palvelualan kautta (hotellit, matkatoimistot, ravintolat, korjaamot, baarit jne.); katsoo, että tätä varten on kaupan järjestelmien teknologista muutosta tuettava asianmukaisilla ohjelmilla ja rahoituksella, jotta helpotetaan kirjanpitojärjestelmien vaihtamista, ja perustamalla teknisiä työryhmiä, joihin kuuluu kauppiaita, tuottajia ja kassakoneiden ja tietokonejärjestelmien toimittajia;

51. Korostaa merkkituotteita valmistavan teollisuuden roolia tuotanto-jakelu- kulutus-ketjussa sekä tehtävää, joka tällä teollisuudella voi olla kuluttajalle tarkoitettujen tuotteiden laadun ja tunnettuuden parantamisessa; katsoo, että tähän voidaan päästä tehokkaammilla järjestelmällisillä ja jatkuvilla yhteyksillä kaupan alan yrityksiin, myös laitosten ja yhteisten hankkeiden (ECR, EDI, viivakoodit jne.) kautta pitäen yhteisenä päämääränä kuluttajan etujen turvaamista;

52. Painottaa, että on erittäin tärkeää taata kuluttajille mahdollisuus suoraan vetoamiseen riita-asioissa, jotta rajat ylittävä ostosten tekeminen sujuisi asianmukaisesti;

53. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle.