FI Euroopan unionin virallinen lehti C 91/4

Komission selittävä tiedonanto julkisia hankintoja ja käyttöoikeutta koskevan yhteisön oikeuden soveltamisesta julkisen ja yksityisen sektorin rakenteellisiin kumppanuuksiin

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2008/C 91/02)

1. JOHDANTO

Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus on viime vuosina saanut jalansijaa useilla eri aloilla. Tässä useimmiten pitkän aikavälin yhteistyössä yksityinen kumppani osallistuu hankkeen eri vaiheisiin (suunnitteluun, toteutukseen ja toimintaan), vastaa riskeistä, joista perinteisesti on vastannut julkinen sektori, ja antaa usein panoksen hankkeen rahoitukseen.

Yhteisön oikeuden mukaan julkisyhteisö voi valita, harjoittaako se taloudellista toimintaa itse vai antaako se sen tehtäväksi kolmannelle osapuolelle, esimerkiksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden yhteydessä perustetulle sekaomistusyksikölle. Jos julkisyhteisö päättää ottaa taloudelliseen toimintaan mukaan kolmannen osapuolen ja jos toiminnan kohdetta voidaan pitää julkisena hankintana tai käyttöoikeutena, on noudatettava alaan sovellettavaa yhteisön oikeutta. Näillä säännöksillä pyritään siihen, että kaikki kiinnostuneet talouden toimijat voivat esittää tarjouksia julkisista hankinnoista ja käyttöoikeuksista tasavertaisesti ja avoimesti EU:n sisämarkkinoiden periaatteiden mukaisesti; lisäksi lisääntynyt kilpailu parantaa tällaisten hankkeiden laatua ja alentaa niiden kustannuksia (1).

Vihreästä kirjasta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksista sekä julkisia hankintoja ja käyttöoikeussopimuksia koskevasta yhteisön oikeudesta (2) järjestetty kuuleminen osoitti, että on todella tarpeen selventää, miten näitä sääntöjä sovelletaan niin sanottuun julkisen ja yksityisen sektorin rakenteelliseen kumppanuuteen (3). Komissio pitää rakenteellisena kumppanuutena yhteistyötä, jota julkiset ja yksityiset kumppanit tekevät sekaomistusyksikön kautta toteuttaakseen julkisia hankintoja tai käyttöoikeuksia (4). Rakenteelliseen kumppanuuteen tehdyllä yksityisellä sijoituksella tarkoitetaan — pääomaan ja muuhun omaisuuteen tehtävien sijoitusten ohella — aktiivista osallistumista sekaomistusyksikölle annettujen tehtävien toteuttamiseen ja/tai sekaomistusyksikön hallinnoimiseen. Yksityisen rahoittajan julkiseen yritykseen tekemä tavallinen sijoitus ei ole rakenteellista kumppanuutta, eikä sitä myöskään käsitellä tässä tiedonannossa.

Oikeudellinen epävarmuus, joka liittyy yksityisten kumppaneiden osakkuuteen rakenteellisissa kumppanuuksissa, voi haitata tämän yhteistyömallin menestymistä. Riski rakenteiden luomisesta sellaisten sopimusten perusteella, jotka voivat myöhemmin osoittautua yhteisön oikeuden vastaisiksi, voi jopa vähentää julkisyhteisöjen ja yksityisten yksikköjen halua perustaa rakenteellisia kumppanuuksia.

Euroopan parlamentti otti 26. lokakuuta 2006 antamassaan julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä koskevassa päätöslauselmassa (5) huomioon sen, että alan toimijat toivovat selvennystä siihen, miten julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien perustamiseen hankinta- tai käyttöoikeussopimuksen yhteydessä, ja kehotti komissiota täsmentämään asiaa mahdollisimman pian.

Komissio esittää tässä tiedonannossa kantansa siihen, miten julkisia hankintoja ja käyttöoikeutta koskevia yhteisön säännöksiä (6) on sovellettava rakenteellisten kumppanuuksien perustamiseen ja toimintaan (7). Tavoitteena on lisätä oikeusvarmuutta ja erityisesti vastata usein esille tuotuun huoleen siitä, että yhteisön oikeuden soveltaminen yksityisten kumppaneiden osakkuuteen rakenteellisissa kumppanuuksissa tekee tästä yhteistyömallista vähemmän houkuttelevan tai jopa täysin mahdottoman vaihtoehdon. Tämä tiedonanto on osa komission sitoumusta antaa yleishyödyllisten palvelujen alalla ohjeistusta 20. marraskuuta 2007 annetun yleishyödyllisiä palveluita ja yleishyödyllisiä sosiaalipalveluita koskevan tiedonannon (8) mukaisesti.

Tässä tiedonannossa ei ehdoteta uutta oikeudellista sääntelyä vaan esitetään komission näkemys EY:n perustamissopimuksen, julkisia hankintoja koskevien direktiivien ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön soveltamisesta. On huomattava, että yhteisön lainsäädännön tulkinta kuuluu viime kädessä aina Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle.

2. RAKENTEELLISEN KUMPPANUUDEN PERUSTAMINEN

2.1 Periaatteet

Rakenteellisen kumppanuuden käyttöönottoa ei ole nimenomaisesti säännelty yhteisön tasolla. Julkisten hankintojen ja käyttöoikeuksien alalla sovelletaan kuitenkin yleensä ottaen yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja sen erityisinä ilmauksina olevia kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa sekä EY:n perustamissopimuksen 43 (sijoittautumisvapaus) ja 49 artiklaa (palvelujen tarjoamisen vapaus) tilanteeseen, jossa julkisyhteisö antaa taloudellisen toiminnan tehtäväksi kolmannen osapuolelle (9). EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklasta johtuvia periaatteita ovat syrjinnän kieltämisen ja yhdenvertaisen kohtelun lisäksi avoimuuden, vastavuoroisen tunnustamisen ja suhteellisuuden periaatteet (10). Tapauksiin, jotka kuuluvat julkisten hankintojen tekomenettelyjä koskevien direktiivien (julkisia hankintoja koskevat direktiivit) (11) soveltamisalaan, sovelletaan yksityiskohtaisia säännöksiä.

Se, että yksityinen yksikkö ja hankintayksikkö (12) tekevät yhteistyötä sekaomistusyksikön kautta, ei merkitse sitä, ettei hankintayksikön tarvitse noudattaa julkisia hankintoja ja käyttöoikeutta koskevia säännöksiä, kun se tekee yksityisen yksikön tai sekaomistusyksikön kanssa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tai käyttöoikeussopimuksen. Yhteisöjen tuomioistuin on itse asiassa todennut (13), että yksityisen yrityksen osakkuus — jopa vähemmistöosakkuus — sellaisessa yhtiössä, jossa myös hankintayksikkö on mukana, sulkee joka tapauksessa pois sen, että hankintayksikön ja tämän yhtiön välillä on ”sisäinen” suhde, johon julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä ei periaatteessa sovelleta (14).

2.2 Perustamisprosessi

Rakenteellinen kumppanuus käynnistetään yleensä jommallakummalla seuraavista tavoista:

— perustetaan uusi yritys, jonka pääoma on yhteisesti hankintayksikön ja yksityisen kumppanin (joissakin tapauksissa useiden hankintayksiköiden ja/tai useiden yksityisten kumppaneiden) omistuksessa, ja tehdään tämän vastaperustetun sekaomistusyksikön kanssa hankinta- tai käyttöoikeussopimus, taikka

— yksityinen kumppani ryhtyy osakkaaksi julkiseen yritykseen, joka on jo aiemmin saanut ”sisäisesti” tehtäväksi julkisia hankintoja tai käyttöoikeuksia.

Riippumatta siitä, miten rakenteellinen kumppanuus on perustettu, julkisia hankintoja ja käyttöoikeutta koskeva yhteisön oikeus edellyttää, että hankintayksikön on noudatettava tasavertaisuuden ja avoimuuden periaatetta, kun se valitsee yksityisen kumppanin toteuttamaan sekaomistusyksikön osakkaana tavara-, urakka- tai palveluhankintoja (15) taikka tekee hankinta- tai käyttöoikeussopimuksen sekaomistusyksikön kanssa (16). Hankintayksiköt eivät kuitenkaan voi ”turvautua sellaisiin järjestelyihin, joiden tarkoituksena on peitellä julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä sekaomistuksessa olevien yhtiöiden kanssa (17)”.

Komissio katsoo joka tapauksessa, ettei kaksinkertainen menettely (ensimmäisessä menettelyssä valitaan yksityinen kumppani rakenteellista kumppanuutta varten ja toisessa tehdään hankinta- tai käyttöoikeussopimus sekaomistusyksikön kanssa) ole kovin käytännöllinen.

Rakenteellinen kumppanuus voidaan perustaa yhteisön oikeuden periaatteiden mukaisesti myös niin, että vältetään kaksinkertainen menettely: valitaan yksityinen kumppani avoimella ja kilpailuun perustuvalla menettelyllä, jonka kohteena on sellainen hankinta- tai käyttöoikeussopimus (18), joka on tehtävä sekaomistusyksikön kanssa, ja yksityinen kumppani osallistuu näiden tehtävien toteuttamiseen ja/tai sekaomistusyksikön hallinnoimiseen. Kun yksityinen kumppani on valittu, perustetaan rakenteellinen kumppanuus ja tehdään julkinen hankesopimus tai käyttöoikeussopimus sekaomistusyksikön kanssa.

2.3 Yksityisten kumppaneiden valinta rakenteellisia kumppanuuksia varten

2.3.1 Oikeusperusta

Jos sekaomistusyksikön tehtäväksi on annettu julkinen hankinta, joka kuuluu kokonaisuudessaan julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan, yksityisen kumppanin valintamenettely tapahtuu näiden direktiivien perusteella. Sellaiseen julkiseen hankintaan tai urakkakäyttöoikeuteen, joka kuuluu vain osittain kyseisten direktiivien soveltamisalaan, sovelletaan EY:n perustamissopimuksen määräyksiä ja perusperiaatteita yhdessä direktiivien asiaa koskevien säännösten kanssa. Direktiivin 2004/18/EY liitteessä II B esitettyihin palveluihin sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklassa mainittuja perusperiaatteita, jos asiaa koskevien sopimusten voidaan katsoa merkitsevän tiettyä intressiä yrityksille, jotka sijaitsevat muussa kuin kyseessä olevan hankintayksikön jäsenvaltiossa (19). Lisäksi kun kyseessä on sellainen julkinen hankinta tai palvelukäyttöoikeus, joka ei kuulu julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan, yksityinen kumppani on valittava EY:n perustamissopimuksen periaatteita noudattaen.

Tässä asiakirjassa mainittu oikeuskäytäntö koskee osittain sellaisia julkisia hankintoja, jotka kokonaisuudessaan kuuluvat julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan. Koska tämä oikeuskäytäntö perustuu usein EY:n perustamissopimuksen periaatteisiin, se voi olla merkityksellinen myös silloin, kun yhteisön oikeutta sovelletaan muihin tilanteisiin, esimerkiksi sellaisiin hankintoihin ja käyttöoikeuksiin, jotka eivät kuulu tai kuuluvat vain osittain julkisia hankintoja koskevien direktiivien yksityiskohtaisten säännösten soveltamisalaan (20).

2.3.2 Sopimuksen tekomenettely

Kun rakenteellisen kumppanuuden perustaminen edellyttää direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kokonaisuudessaan kuuluvan hankintasopimuksen tekemistä sekaomistusyksikön kanssa, kyseisessä direktiivissä määritellyt avoimet ja rajoitetut menettelyt eivät välttämättä tarjoa riittävää joustavuutta, sillä tällaisen järjestelyn rahoitukselliset ja oikeudelliset kysymykset ovat monisyisiä. Tällaisia tilanteita varten direktiivillä 2004/18/EY otetaan uutena menettelynä käyttöön kilpailullinen neuvottelumenettely (21), jonka tavoitteena on taata talouden toimijoiden välinen kilpailu ja se, että hankintayksiköt voivat neuvotella kunkin ehdokkaan kanssa kaikista hankintaan liittyvistä seikoista (22).

Neuvottelumenettelyä, johon liittyy hankintailmoituksen julkaiseminen, voidaan käyttää direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kokonaisuudessaan kuuluvien hankintasopimusten tekemisen yhteydessä vain erityistapauksissa (23). Toisaalta hankintayksiköt voivat aina käyttää neuvottelumenettelyä, johon liittyy hankintailmoituksen julkaiseminen, kun ne tekevät sellaisia hankinta- ja käyttöoikeussopimuksia, jotka eivät kokonaisuudessaan kuulu direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan.

2.3.3 Hanketiedot

Kun rakenteelliseen kumppanuuteen liittyvä tehtävä kuuluu julkisia hankintoja koskevien direktiivien tai sellaisten alakohtaisten yhteisön säädösten soveltamisalaan, joissa säädetään julkisista hankinnoista (24), on noudatettava ilmoittamisesta annettuja säännöksiä (25). Muiden hankintojen ja palvelukäyttöoikeuksien osalta mahdollisten tarjoajien on EY:n perustamissopimuksesta johtuvien avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden (26) mukaisesti voitava tutustua asianmukaisiin tietoihin hankintayksikön aikomuksesta perustaa sekaomistusyksikkö ja antaa sille tehtäväksi julkinen hankinta tai käyttöoikeus. Asianmukaisiin tietoihin tutustuminen voidaan parhaiten varmistaa julkaisemalla ennen yksityisen kumppanin valintaa ilmoitus, joka on kaikkien mahdollisesti kiinnostuneiden ehdokkaiden saatavilla.

2.3.4 Hyväksytyt valinta- ja sopimuksentekoperusteet sekä niitä koskevat avoimuusvaatimukset

Komission näkemyksen mukaan yhteisön oikeus velvoittaa hankintayksikön julkaisemaan valinta- ja sopimuksentekoperusteet, kun se hakee yksityistä kumppania rakenteellista kumppanuutta varten. Perusteiden on oltava syrjimättömyyden periaatteen mukaisia. Tämä koskee julkisia hankintoja, jotka kokonaisuudessaan kuuluvat julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (27), ja komission näkemyksen mukaan myös muita julkisia hankintoja ja käyttöoikeuksia. Ehdokkaat ja tarjoukset on valittava näiden perusteiden pohjalta, ja hankintayksikön on noudatettava alussa vahvistettuja menettelysääntöjä ja perusvaatimuksia (28).

Julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä säädetään erityisistä velvoitteista, jotka koskevat yksityisen kumppanin henkilökohtaisia valmiuksia, esimerkiksi ehdokkaan henkilökohtaista asemaa, taloudellisia ja rahoituksellisia valmiuksia, kelpoisuutta harjoittaa asiaa koskevaa ammattitoimintaa sekä teknistä ja/tai ammatillista pätevyyttä (29). Näitä perusteita voidaan käyttää myös sellaisten julkisten hankintojen ja käyttöoikeuksien yhteydessä, jotka eivät kokonaisuudessaan kuulu julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan.

Valinta- ja sopimuksentekoperusteita on selvennetty yleishyödyllisten sosiaalipalvelujen alalla komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa Frequently asked questions concerning the application of public procurement rules to social services of general interest (30).

2.3.5 Perustiedot perussäännöistä, osakassopimuksesta ja hankinta- tai käyttöoikeussopimuksesta

Yhdenvertaisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteet edellyttävät avoimuusvelvollisuutta, joka takaa kaikkien potentiaalisten tarjoajien eduksi sen, että hankinnasta ilmoitetaan riittävän laajasti, mikä avaa palvelumarkkinat kilpailulle (31). Komission näkemyksen mukaan tämä velvollisuus edellyttää, että rakenteellisen kumppanuuden perustamisen yhteydessä hankintayksikkö sisällyttää hankintailmoitukseen tai tarjouseritelmään perustiedot siitä hankinta- ja/tai käyttöoikeussopimuksesta, joka on määrä tehdä perustettavan sekaomistusyksikön kanssa, sekä tämän yksikön perussäännöistä, osakassopimuksesta ja kaikista muista seikoista, joilla hallinnoidaan yhtäältä hankintayksikön ja yksityisen kumppanin välistä sopimussuhdetta ja toisaalta hankintayksikön ja perustettavan sekaomistusyksikön välistä suhdetta. Jos hankintayksikkö käyttää neuvottelumenettelyä tai kilpailullista neuvottelumenettelyä, osa näistä tiedoista voidaan jättää vahvistamatta etukäteen; ne voidaan yksilöidä ehdokkaiden kanssa neuvottelumenettelyn tai kilpailullisen neuvottelumenettelyn aikana. Tarjouskilpailuilmoituksessa olisi annettava jonkin verran tietoa siitä, mikä on sekaomistusyksikön kanssa tehtävän hankinta- tai käyttöoikeussopimuksen suunniteltu kesto.

Komission mielestä avoimuusperiaate edellyttää, että tarjouspyyntöasiakirjoissa ilmoitetaan selkeästi sekaomistusyksikön mahdollisuuksista uusia hankinta- tai käyttöoikeussopimus tai muuttaa sitä sekä saada lisätehtäviä. Tarjouspyyntöasiakirjoissa olisi ilmoitettava ainakin näiden mahdollisuuksien lukumäärä ja soveltamisehdot. Tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaiset, jotta voidaan taata tasavertainen ja tehokas kilpailu.

Hankintayksikön ja yksityisen kumppanin välisessä sopimuksessa on suotavaa määritellä alusta alkaen se, miten menetellään, jos sekaomistusyksikkö ei saa jatkossa hankintasopimuksia ja/tai kun sen kanssa tehtyä sopimusta ei uusita. Komission näkemyksen mukaan perussäännöt on muotoiltava niin, että yksityinen kumppani voidaan myöhemmin vaihtaa toiseen. Koska yksityistä kumppania ei voida sulkea pois uudesta tarjouskilpailumenettelystä, hankintayksikön on tässä tapauksessa kiinnitettävä erityistä huomiota avoimuusvelvollisuuteen ja kaikkien tarjoajien yhdenvertaiseen kohteluun.

3. RAKENTEELLISEN KUMPPANUUDEN PERUSTAMISEN JÄLKEINEN VAIHE

Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, ettei edes osittain yksityiselle pääomalle avoimia yhtiöitä voida pitää sellaisten alueellisten julkisyhteisöjen ”sisäisen” hallinnon rakenteena, joilla on niistä osuus (32). Näin ollen on noudatettava julkisiin hankintoihin ja käyttöoikeuksiin sovellettavia sääntöjä — johtuivatpa ne EY:n perustamissopimuksesta tai julkisia hankintoja koskevista direktiiveistä — kun sekaomistusyksikön kanssa tehdään hankinta- tai käyttöoikeussopimus, edellyttäen ettei tällaisesta sopimuksesta ollut käynnistetty tarjouskilpailumenettelyä ennen rakenteellisen kumppanuuden perustamista. Toisin sanoen rakenteellisen kumppanuuden on toimittava alkuperäisen kohteensa rajoissa, eikä se periaattessa voi saada uusia hankinta- tai käyttöoikeussopimuksia muuten kuin julkisia hankintoja ja käyttöoikeuksia koskevan yhteisön oikeuden mukaisen tarjouskilpailumenettelyn kautta.

Koska rakenteelliset kumppanuudet perustetaan yleensä palvelun tarjoamiseksi suhteellisen pitkällä aikavälillä, niiden on voitava mukautua taloudellisiin, oikeudellisiin ja teknisiin muutoksiin. Julkisia hankintoja ja käyttöoikeuksia koskevat yhteisön säännökset eivät estä ottamasta huomioon näitä muutoksia, kunhan noudatetaan yhdenvertaisen kohtelun (33) ja avoimuuden (34) periaatteita. Jos hankintayksikkö tietystä syystä haluaa voida muuttaa joitakin tarjouskilpailun ehtoja tarjouskilpailun voittajan valinnan jälkeen, sen on nimenomaisesti määrättävä tästä mahdollisuudesta ja sen soveltamissäännöistä hankintailmoituksessa tai tarjouseritelmässä sekä rajattava menettelyn puitteet siten, että kaikki hankintaan osallistumisesta kiinnostuneet yritykset ovat siitä tietoisia alusta lähtien ja ovat siten yhdenvertaisessa asemassa tarjouksen esittämishetkellä (35).

Kaikista sellaisista sopimuksen keskeisten ehtojen muutoksista, joista ei ole määrätty tarjouseritelmässä, on järjestettävä uusi tarjouskilpailumenettely (36). Yhteisöjen tuomioistuin pitää olennaisena ehtona erityisesti sopimusmääräystä, joka — jos se olisi mainittu hankintailmoituksessa tai tarjouseritelmässä — olisi antanut tarjoajille mahdollisuuden esittää huomattavasti erilaisen tarjouksen (37). Tällaisia sopimuksen olennaisia ehtoja ovat esimerkiksi tarjouskilpailun voittajalle tehtäväksi annettujen urakoiden tai palvelujen kohde ja tarjouskilpailun voittajan tarjoamien palvelujen käyttäjille asetetut maksut.

Direktiivien soveltamisalaan kokonaisuudessaan kuuluvien julkisten hankintojen ja käyttöoikeusurakoiden osalta on tarpeen korostaa, että johdetussa oikeudessa täsmennetään erityistilanteet, joissa alkuperäiseen hankkeeseen kuulumattomista lisäurakoista tai -palveluista voidaan tehdä sopimus suoraan ilman tarjouskilpailua (38).

Yhteisön oikeuden mukaan sekaomistusyksikkö voi — kuten mikä tahansa talouden toimija — osallistua vapaasti julkisiin tarjouspyyntöihin (39). Tämä koskee myös tarjouskilpailuja, jotka on järjestettävä siksi, että hankintayksikön perustaman sekaomistusyksikön saamaa hankinta- tai käyttöoikeussopimusta on muutettu huomattavasti tai pidennetty. Tässä tapauksessa hankintayksikön on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että kaikkia tarjoajia kohdellaan avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti. Erityisiä suojatoimenpiteitä on toteutettava sen varmistamiseksi, että ne, jotka hankintayksikössä laativat tarjouspyynnöt ja päättävät tehtävän myöntämisestä, ovat selkeästi eri henkilöt kuin ne, jotka huolehtivat rakenteellisen kumppanuuden hallinnosta, ja ettei mitään luottamuksellisia tietoja siirry hankintayksiköltä sekaomistusyksikölle.

(1) Euroopan parlamentti on korostanut, että näiden sääntöjen noudattaminen ”voi olla tehokas keino välttää kilpailun epäasianmukainen rajoittaminen niin, että julkinen sektori voi samalla määrittää ja valvoa itse ehtoja, jotka koskevat laatua, saatavuutta, sosiaalisia normeja ja ympäristövelvoitteita” (Euroopan parlamentin päätöslauselma komission vihreästä kirjasta yleishyödyllisistä palveluista (P5_TA(2004)0018), kohta 32).

(2) KOM(2004) 327, 30. huhtikuuta 2004.

(3) Tiedonanto julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksista sekä julkisia hankintoja ja käyttöoikeussopimuksia koskevasta yhteisön oikeudesta, KOM(2005) 569 lopullinen, 15. marraskuuta 2005, s. 9.

(4) Terminologia ja sovelletut mallit vaihtelevat jäsenvaltioittain (samaan asiaan viitataan esimerkiksi termeillä Kooperationsmodell, joint venture ja les Sociétés d'Economie Mixte).

(5) P6_TA(2006)0462, kohta 35.

(6) ’Julkisella käyttöoikeusurakalla’ tarkoitetaan julkisia rakennusurakoita koskevan sopimuksen kaltaista sopimusta, paitsi että toteutettavan rakennustyön vastikkeena on joko yksinomaan rakennettavan kohteen käyttöoikeus tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä. ”Palveluja koskevalla käyttöoikeussopimuksella” puolestaan tarkoitetaan julkista palveluhankintaa koskevan sopimuksen kaltaista sopimusta, paitsi että palvelujen suorittamisen vastikkeena on joko yksinomaan palvelun käyttöoikeus tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä. (Ks. direktiivi 2004/18/EY, EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114, 1 artiklan 3 ja 4 kohta.)

(7) Tämä tiedonanto ei kata niitä julkisia palveluhankintoja ja palvelukäyttöoikeuksia, joihin sovelletaan rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklan 2–7 kohtaa (EUVL L 315, 3.12.2007, s. 1).

(8) KOM(2007) 725, 20. marraskuuta 2007. Katso myös kyseiseen tiedonantoon liittyvä komission yksiköiden valmisteluasiakirja Frequently asked questions concerning the application of public procurement rules to social services of general interest, SEC(2007) 1514 liitetyssä vaikutusten arvioinnissa 20. marraskuuta 2007.

(9) Asia C-458/03, Parking Brixen, Kok. 2005, s. I-8612, 61 kohta.

(10) Komission tulkitseva tiedonanto käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa (EYVL C 121, 29.4.2000, s. 6).

(11) Direktiivi 2004/18/EY, ks. sanaston alaviite 6, ja direktiivi 2004/17/EY (EUVL L 134, 30.4.2004, s. 1).

(12) Tässä tiedonannossa termi ”hankintayksikkö” kattaa direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdassa tarkoitetut hankintaviranomaiset ja direktiivin 2004/17/EY 2 artiklassa tarkoitetut hankintayksiköt.

(13) Asia C-26/03, Stadt Halle, Kok. 2005, s. I-1, 49 kohta.

(14) Yhteisöjen tuomioistuimen (asia C-410/04, ANAV, Kok. 2006, s. I-3303, 30 kohta ja seuraavat kohdat) mukaan julkisia hankintoja koskevan oikeuden suhteen ei ole ratkaisevaa ainoastaan se, että kolmas osapuoli on tosiasiassa osakkaana julkisessa yrityksessä, vaan myös se, että hankintayksikkö aikoo avata tytäryhtiönsä pääoman kolmannelle osapuolelle yksityisellä sektorilla. Toisin sanoen hankinta- tai käyttöoikeussopimusta ei voida tehdä ”sisäisesti” julkisen yrityksen kanssa, jos aikomuksena on avata yrityksen pääoma yksityisille yksiköille mainittujen sopimusten toteutuskauden aikana. Toisaalta pelkkä teoreettinen mahdollisuus siitä, että yksityinen yksikkö on osakkaana hankintayksikön tytäryhtiössä, ei komission näkemyksen mukaan kyseenalaista hankintayksikön ja sen tytäryhtiön ”sisäistä” suhdetta.

(15) Valitsemalla rakenteellisen kumppanuuden yksityinen kumppani tasavertaisella ja avoimella menettelyllä taataan vapaa ja vääristymätön kilpailu, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen sekä erityisesti se, ettei rakenteellisessa kumppanuudessa osakkaana oleva yksityinen yritys saa etulyöntiasemaa kilpailijoihinsa nähden. Näin ollen rakenteellisen kumppanuuden perustaminen tämän sekaomistusyksikön yksityisen kumppanin tasavertaisen ja avoimen valintamenettelyn avulla on linjassa yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Stadt Halle esittämien näkemysten kanssa (asia C-26/03, Stadt Halle, Kok. 2005, 2. I-1, 51 kohta).

(16) Hankintayksiköt voivat tehdä direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvia hankintasopimuksia suoraan kyseisen direktiivin 23 artiklassa tarkoitettujen sidosyritysten kanssa.

(17) Asia C-29/04, komissio v. Itävalta, Kok. 2005, s. I-9705, 42 kohta.

(18) Jos rakenteellinen kumppanuus perustetaan niin, että yksityinen kumppani ryhtyy osakkaaksi julkiseen yritykseen, rakenteellisen kumppanuuden yksityisen kumppanin valintamenettelyn kohteena voivat olla sellaiset julkiset hankinnat tai käyttöoikeudet, jotka kyseinen julkinen yritys on jo aiemmin toteuttanut ”sisäisesti”.

(19) Asia C-507/03, komissio v. Irlanti, (2007), 32 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

(20) Tällaisten sopimusten tekemistä selostetaan komission selittävässä tiedonannossa yhteisön lainsäädännöstä siltä osin kuin se koskee sopimuksia, jotka eivät kuulu tai kuuluvat vain osittain julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (EUVL C 179, 1.8.2006, s. 2). Jotkin jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti ovat pyytäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta mitätöimään kyseisen tiedonannon. Asian käsittely oli vielä kesken tämän tiedonannon antamishetkellä.

(21) Direktiivin 2004/18/EY 29 artikla.

(22) Direktiivin 2004/18/EY johdanto-osan 31 kappale.

(23) Direktiivin 2004/18/EY 30 ja 31 artikla.

(24) Ks. esimerkiksi yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2408/92 (EYVL L 15, 23.1.1993, s. 33), 4 artikla.

(25) Direktiivin 2004/17/EY 41 artikla ja seuraavat artiklat sekä direktiivin 2004/18/EY 35, 36 ja 58 artikla.

(26) Asia C-324/98, Telaustria, Kok. 2000, s. I-10745, 60 ja 61 kohta.

(27) Asia C-19/00, SIAC Constructions, Kok. 2001, s. I-7725, 41–45 kohta, ja asia C-31/87, Bentjees, Kok. 1988, s. 4635, 29 kohta ja seuraavat kohdat.

(28) Vaikka eritelmien mukaan ehdokkaat voivat tehdä teknisiä parannuksia hankintayksikön ehdottamiin ratkaisuihin (mitä rakenteellisissa kumppanuuksissa tapahtuisi usein), tällaisten muutosten on oltava rajattuja, eivätkä ne voi koskea hankkeen perusvaatimuksia.

(29) Direktiivin 2004/18/EY 45–48 artikla ja direktiivin 2004/17/EY 54 artikla.

(30) SEC(2007) 1514/3.

(31) Asia C-324/98, Telaustria, Kok. 2000, s. I-10745, 62 kohta, ja asia C-458/03, Parking Brixen, Kok. 2005, s. I-8612, 49 kohta.

(32) Asia C-231/03, Coname, Kok. 2005, s. I-7287, 26 kohta, ja asia C-410/03, ANAV, Kok. 2006, s. I-3303, 32 kohta.

(33) Ks. muun muassa yhdistetyt asiat C-285/99 ja C-286/99, Lombardini ja Mantovani, Kok. 2001, s. I-9233, 37 kohta, ja asia C-315/01, GAT, Kok. 2003, s. I-6351, 73 kohta.

(34) Ks. muun muassa asia C-92/00, HI, Kok. 2002, s. I-5553, 45 kohta, ja asia C-470/99, Universale-Bau ym., Kok. 2002, s. I-11617, 91 kohta.

(35) Asia C-496/99 P, Commission v. CAS Succhi di Frutta SpA, Kok. 2004, s. I-3801, 118 kohta.

(36) Asia C-337/98, komissio v. Ranska, Kok. 2000, s. I-8377, 50 kohta.

(37) Asia C-496/99 P, komissio v. CAS Succhi di Frutta SpA, 116 kohta ja seuraavat kohdat.

(38) Direktiivin 2004/18/EY 31 ja 61 artikla sekä direktiivin 2004/17/EY 40 artiklan 3 kohdan f ja g alakohta. Komission näkemyksen mukaan asiaa koskevia poikkeuksia voidaan soveltaa myös direktiivien soveltamisalaan kuulumattomiin hankintoihin, muun muassa palvelukäyttöoikeuksiin (ks. julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotus asiassa C-525/03, komissio v. Italia, 46–48 kohta). Komissio katsoo periaatteessa, että sellaisia palvelukäyttöoikeutta koskevia olennaisia ehtoja, joista ei määrätä tarjouskilpailuasiakirjoissa, voidaan muuttaa ainoastaan, kun muuttaminen on välttämätöntä jonkin odottamattoman tapahtuman vuoksi tai perusteltavissa yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansanterveyteen liittyvillä syillä (EY:n perustamissopimuksen 46 artikla).

(39) Direktiivin 2004/18/EY johdanto-osan 4 kappaleen mukaan jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että julkisoikeudellisen laitoksen osallistuminen tarjoajana hankintasopimuksen tekomenettelyyn ei vääristä kilpailua yksityisiin tarjoajiin nähden.