EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 12.02.1997 
KOM(96) 650 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS VUODELTA 
Naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet Euroopan 
unionissa 
- 1996 -

SISÄLLYS 
0SA1 
1.LUKU ESIPUHE 
TIIVISTELMÄ 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN 
MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
1.1 Valtavirtaistaminen (mainstreaming) ja yhdentäminen 
1.2 Rakennerahastot ja yhtäläiset mahdollisuudet 
1.3 Yhteiskunnallinen vuoropuhelu ja työmarkkinaosapuolet 
2. LUKU NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
2.1 Tasa-arvo ja talous 
2.2 Euroopan unionin työllisyysstrategia ja kansalliset 
monivuotiset ohjelmat 
2.3 Liiketoiminta ja naisyrittäjät 
3. LUKU TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
3.1 Lasten vaikutus vanhempien työssäkäyntiin 
3.2 Vanhempainloma 
3.3 Oikeuksien yksilöiminen 
4. LUKU SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN 
EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
4.1 Naisten tämänhetkinen tilanne päätöksenteossa 
4.2 Miksi naisten ja miesten tasapuolista osallistumista 
tarvitaan? 
4.3 Strategioita naisten määrän lisäämiseksi poliittisessa 
päätöksenteossa 
4.4 Lainsäädäntö ja aloitteet Euroopan tasolla 
4.5 Naiset työmarkkinajärjestöjen päätöksenteossa 
•4-
5. LUKU NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
5.1 Oikeuksien käyttäminen 
5.2 Täytäntöönpano ja oikeuskeinot 
5.3 Yhteisön lainsäädännön oikeuskeinojen nykyinen tila 
OSA 2 
6 LUKU BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT 
TULOKSET 
6.1 Beijingin konferenssin valmistelu 
6.2 Varsinainen konferenssi 
6.3 Kansalaisjärjestöjen osuus 
6.4 Konferenssin jälkeen - toimintasuunnitelman 
toteuttaminen 
KUVIOT 
TAULUKOT 
LÄHDETIEDOT 
A-QL. 
ESIPUHE 
Naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia on käsitelty monista eri näkökulmista 
ja monissa eri muodoissa. Tässä kertomuksessa kuitenkin käsitellään yhteisön 
yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaa politiikka kokonaisuudessaan ensimmäistä 
kertaa. Se on suunnattu laajalle yleisölle, johon eivät kuulu ainoastaan yhtäläisiä 
mahdollisuuksia koskevasta politiikasta vastaavat henkilöt, vaan myös työllisyydestä, 
sosiaaliasioista, työmarkkinasuhteista, koulutus- ja ammattikoulutuspolitiikasta 
vastaavat niin koko Euroopan kuin kansallisella ja/tai alueellisellakin tasolla. 
Kertomus on kiinnostava työväline Euroopan parlamentin jäsenille, 
työmarkkinaosapuolille, korkeakouluille ja tutkimuskeskuksille sekä kaikille niille, 
jotka ovat mukana yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa keskustelussa. 
Komissio aikoo julkaista tämän kertomuksen ensimmäisenä vuosikertomusten 
sarjassa, jossa käsitellään yhtäläisiä mahdollisuuksia EU:ssa. Kertomuksella 
pyritään vastaamaan kolmeen päätavoitteeseen: tuomaan esiin selkeästi naisten ja 
miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva yhteisön politiikka (näkyvyys), 
rohkaisemaan keskustelua tavoitellusta edistyksestä ja kehitettävästä politiikasta 
(strategia) sekä toimimaan vertailukohtana komissiolle, EU:n jäsenvaltioille ja 
jäsenyyttä hakeville maille (lähentyminen). 
Kertomuksessa tarkastellaan jäsenvaltioiden ja unionin tasolla saavutettua edistystä, 
ja näin se toimii yhtäläisten mahdollisuuksien seurantavälineenä. Siinä tarjotaan 
lukijalle tietoa useista yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvistä aiheista. Sen rakenne 
seuraa väljästi tasa-yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan neljännen toimintaohjelman 
rakennetta (ensimmäinen osa), ja siinä käsitellään viittä pääaihetta: 
yhteistyökumppanuuden rakentaminen muuttuvassa yhteiskunnassa, naiset ja 
miehet muuttuvassa taloudessa, työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen, miten 
edistää tasapuolista osallistumista päätöksentekoon ja miten antaa naisille 
mahdollisuus harjoittaa oikeuksiaan. Vuosikertomuksen toisessa osassa käsitellään 
erityisiä ja ajankohtaisia aiheita yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa 
keskustelussa. Täksi vuodeksi valittu aihe on Yhdistyneiden kansakuntien naisten 
maailmankonferenssi, joka järjestettiin Beijingissä syyskuussa 1995. 
Erityistä huomiota kiinnitetään yhteisön ja kansallisen tason suuntauksiin, ja näiden 
kahden lähestymistavan välille pyrittiin löytämään tasapaino. Tietoa kansallisista (ja 
alueellisista) tapahtumista kerättiin esimerkiksi naisten ja miesten yhtäläisiä 
mahdollisuuksia käsittelevän neuvoa-antavan komitean avustuksella. Haluaisin 
kiittää lämpimästi komitean jäseniä yhteistyöstä. 
Lisätietoja yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä muihin yhteisön tai 
kansallisiin politiikkoihin on löydettävissä muista komission julkaisemista 
vuosikertomuksista, kuten esimerkiksi "Työllisyys Euroopassa" taikka Sokrates-, 
Leonardo da Vinci- tai Nuorten Eurooppa III -ohjelmaa koskeva toimintakertomus. 
Tästä kertomuksesta keskustelevat yhteisön tasolla monet toimijat, jotka ovat 
mukana yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa politiikassa. Toivon, että tämä ja 
seuraavat kertomukset osaltaan edistävät naisten ja miesten yhtäläisiä 
mahdollisuuksia. 
Pädraig Flynn 
ih-
TIIVISTELMÄ 
Naisten ja miesten välinen tasa-arvo on kiistat­
ta yksi demokratian ja ihmiskunnan kunnioitta­
misen perusperiaatteista. Yhteisö on perustamise­
staan asti tunnustanut miesten ja naisten sama­
palkkaisuuden periaatteen ja on siksi kehittänyt 
yhtenäisen kokonaisuuden oikeudellisia säännök­
siä, joiden tarkoituksena on varmistaa yhtäläiset 
oikeudet ammattiin, ammatilliseen koulutuk­
seen, samanlaisiin työolosuhteisiin sekä suurelta 
osin myös sosiaaliseen suojeluun. 
Yhteisö on osallistunut tasa-arvon edistämiseen 
käytännössä toteuttamalla 1980-luvulta alkaen 
erityisiä toimintaohjelmia, joille myönnetyt varat 
ovat olleet rajallisia, mutta joilla on ollut merkit­
tävä innostava vaikutus siten, että ne ovat kannu­
staneet lisätoimiin jäsenvaltioissa. Eurooppa-neu-
voston Essenin kokouksesa (joulukuu 1994) juli­
stettiin naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisu­
uksien edistäminen työttömyyden torjunnan 
ohella yhdeksi Euroopan unionin ja sen jäsenval­
tioiden ensisijaisista tavoitteista. 
Komissio on ilmoittanur yhtäläisten mahdolli­
suuksien saavuttamisen olevan yhden sen pääasi­
allisista huolenaiheista kaikkien politiikkojensa 
kehittämisessä. Yhtäläisistä mahdollisuuksista on 
näin ollen tullut osa kaikkia muita politiikan 
aloja - valtavirtaistamispolitiikkaa, jota kaikkien 
on sovellettava. 
Tämä kunnianhimoinen lähestymistapa esitel­
tiin komission tiedonannossa, jossa tehtiin ehdo­
tus naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuk­
sia koskevaksi neljänneksi toimintaohjelmaksi 
(vuosiksi 1996-2000). Se vahvistettiin myöhem­
min tehdyllä neuvoston päätöksellä.1 Päätöstä 
seurasi helmikuussa 1996 komission tiedonanto 
"Naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien 
Neuvoston päätös, tehty 22.12.1995. EYVL N:o L 335, 
30.12.1995. 
±C 
TIIVISTELMÄ 
sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ja toimin­
taan kaikilla aloilla".2 
Tästä naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisu­
uksia koskevasta vuosikertomuksesta ilmoitettiin 
komission valkoisessa vuonna 1994 kirjassa 
sosiaalipolitiikan kehittämisestä.3 Kertomuksessa 
tarkastellaan tasa-arvon kehittymistä sekä jäsen­
valtioiden että unionin tasolla. Kertomusta voi­
daan käyttää myös välineenä tasa-arvopolitiikan 
seurannassa, mikä on olennainen edellytys vaita-
virtaistamiselle. 
1LUKU 
YHTEISTYÖKUMPPAN 
UUDEN RAKENTAMI­
NEN MUUTTUVASSA 
YHTEISKUNNASSA 
Monilla Euroopan unionin politiikan aloilla ja 
monien Euroopan unionin ohjelmien yhteydessä 
työskennellään entistä enemmän yhtäläisten 
mahdollisuuksien edistämiseksi. Tämän kehittä­
misstrategian ydin voidaan tiivistää valtavirtaista-
miseen (mainstreaming); käsite, joka mainittiin 
kolmannessa toimintaohjelmassa ja jota on tehi-
tetty merkittävästi neljännessä toimintaohjelmas­
sa. Tämä aiempaa kokonaisvaltaisempi tapa lähe­
styä tasa-arvoa edellyttää sukupuolinäkökohtien 
(gender perspective) ja sukupuolianalyysin (gen­
der analysis) kehittämistä kaikissa politiikoissa, 
ohjelmissa ja toimissa. 'Valtavirtaistaminen on 
määritelty naisten ja miesten aseman, tilanteiden 
ja tarpeiden eroavuuksien järjestelmälliseksi huo­
mioon ottamiseksi yhteisön kaikkien politiikko­
jen sekä suunnittelu-, toteuttamis- että arviointi­
vaiheessa sovellettaessa niitä Euroopassa, teollisu­
us- tai kehitysmaissa. 
Vattavirtaistamis-politiikan soveltaminen esi­
merkiksi liikennepolitiikkaan merkitsee sitä, että 
siinä otetaan huomioon se seikka, että naiset 
käyttävät huomattavasti useammin julkisia 
liikennevälineitä ja omistavat auton tai heillä on 
auto käytettävissään harvemmin kuin miehillä. 
Naiset myös matkustavat usein lasten, ja näin 
ollen lastenvaunujen ja -rattaiden kanssa. 
Sellaisten hyvien, tehokkaiden ja laadukkaiden 
julkisten liikennejärjestelmien kehittäminen, joissa otetaan huomioon niiden helppokäyttöi­
syys henkilöille, joilla on erityistarpeita, edistäisi 
osakaan yhtäläisiä mahdollisuuksia. 
Ajan kuluessa on voitu havaita vattavirtaista­
mis-politiikan suurempaa korostamista, mikä ei 
merkitse naisten eduksi suunnattujen myöntei­
sten toimien loppumista. Nämä politiikat täy­
dentävät toisiaan ja niitä olisi sovellettava yhdes­
sä. Tämä kehitys on nähtävissä yhteisön kolmen 
toimintaohjelman lisäksi myös kehitysyhteistyö­
politiikassa ja eri jäsenvaltioissa. 
Valtavirtaistaminen oli avainsana myös Beijingin 
konferenssissa, jossa unionin panos oli merkittävä 
(katso 6 luku). 
Vaitavirtaistamisen strategian soveltaminen on 
monimutkainen pitkän aikavälin tapahtuma, 
joka edellyttää erilaisia lähestymistapoja. Se edel­
lyttää esimerkiksi nykyisen tilanteen analysointia, 
jotta voidaan selvittää politiikkojen eriyttävä vai­
kutus naisiin ja miehiin, erottelemattomia tietoja, 
rahoitusta ja sukupuolten välistä tasapuolista 
osallistumista (gender balance) tarvittavien 
päätösten tekemiseen. 
Tämä edellyttää kaikkien politiikan alojen osal­
listumista ja yhteensovittamista kaikkien näihin 
politiikan aloihin liittyvien tahojen välisen neu­
vottelun ja yhteensovittamisen kehittämistä. 
Tästä syystä komissio perusti puheenjohtajansa 
johdolla komission jäsenistä muodostuvan 
ryhmän, joka käsittelee naisten ja miesten 
yhtäläisiä mahdollisuuksia ja naisten oikeuksia 
unionin ja komission tasolla. 
Rakennerahastot 
Euroopan sosiaalirahastoon (ESR), joka on 
rakennerahastoista vanhin, on sisältynyt selkeä 
yhtäläisten mahdollisuuksien ulottuvuus, sillä 
ainakin vuodesta 1976 lähtien jokaisessa sosiaali­
rahaston ja muiden rahastojen toimintaa koske­
vassa kertomuksessa tasa-arvon osuus on kasva­
nut. Yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta politi­
ikasta annetut lausunnot ja tasa-arvo-ohjelmille 
ja -toimille todellisuudessa myönnetyt varat ovat 
kuitenkin olleet vain hyvin pieni osa kokonaistoi­
minnasta. Rahastosta hyötyneiden naisten 
lukumäärä on kiistatta kasvanut mutta suurin osa 
ESR:n antamasta koulutuksesta on liittynyt nk. 
perinteisiin naisten töihin. Lastenhoito-ongelmat 
2 KOM (96) 67 lopullinen, 21.2.1996. 
3 KOM(94) 333, 27.7.1994. 
MB&BKä&ft&a&Kft 
TIIVISTELMÄ 
estävät edelleen naisia osallistumasta näihin kou­
lutusohjelmiin. 
Yhtäläisten mahdollisuuksien osalta rahastojen 
näkyvin naisia koskeva toimi on viime aikoihin 
asti ollut NOW-ohjelma (New Opportunities for 
Women/Uusia Mahdollisuuksia Naisille), joka 
käynnistettiin kolmannen toimintaohjelman 
aikana. Se suunniteltiin rahoituksen ja perustei­
den osalta joustavaksi ja sillä oli epäsuora valta-
virtaistava vaikutus siten, että sillä saatiin lisää 
naisia mukaan toimintaan samalla kun määrärah­
ojen myöntämisestä jäsenvaltioissa vastaaville tie­
dotettiin naisten - joihin he eivät tavallisesti olisi 
olleet yhteydessä - tarpeista, taidoista ja kyvyistä. 
Tasa-arvon näkökulmasta katsottuna ehkä 
merkittävin rakennerahastoissa tapahtunut kehi­
tys oli vuoden 1993 uudistus. Yhtäläisistä mah­
dollisuuksista tuli periaate, jota toteutetaan kai­
kissa kolmessa rahastossa (ESR, EAKR ja 
EMOTR). Vuoden 1993 uudistuksen yhteydessä 
tavoitteeseen 3 sisällytettiin erityisiä viittauksia 
tasa-arvoon. 
Yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteiden 
toteuttaminen vaihtelee käytännössä suuresti eri 
jäsenvaltioissa. Kaikki jäsenvaltiot ovat kuitenkin 
työskennelleet asian eteen: esimerkiksi laatimalla 
naisia hyödyttäviä toimia, jotka on suhteutettu 
näiden työttömyyslukujen mukaisesti, ja/tai 
myöntämällä erityisvaroja naisten eduksi toteu­
tettaville toimille. Naisille tarkoitettuihin erityi­
stoimiin voi sisältyä esimerkiksi lastenhoitotukea 
tai tukea huollettavien hoitoon taikka naisten kil­
pailukykyä työmarkkinoilla parantavia toimenpi­
teitä. 
Brysselissä järjestettiin maaliskuussa 1996 
seminaari, jossa käsiteltiin rakennerahastojen toi­
mintaa valtavirtaistamisen osalta. Seminaariin 
osallistui komission, jäsenvaltioiden ja asiasta 
kiinnostuneiden ryhmien ja elinten edustajia. 
Komissio osoitti selvästi, että samalla kun ESR 
tulisi edelleenkin olemaan pääasiallinen väline 
yhtäläisten mahdollisuuksien tukemisessa, muut 
rahastot antaisivat siihen oman merkittävän 
panoksensa esimerkiksi toimittamalla täydentäviä 
infrastruktuureja, kuten rakennuksia lastenhoito­
palveluja varten ja liikennepalveluja. Naiset eivät 
ole käyttäneet merkittävästi EAKR:n varoja ja 
konferenssissa osoitetuinkin selvästi, että naiset 
voisivat osallistua ja heidän olisi osallistuttava 
enemmän alueellisen kehittämisen suunnitteluun 
ja toteuttamiseen. Samalla tavoin ollaan sekä jo 
toteuttamassa etti suunnittelemassa toimenpi­
teitä, joilla naisten osallistumista maatalouden 
kehittämiseen voidaan lisätä. Rahastojen tehokas käyttö edellyttää, että 
yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvät asiat sisäl­
lytetään rahoitettaviin ohjelmiin ja hankkeisiin 
täydellisesti sekä suunnittelu- että arviointivai­
heessa. Tämä edellyttää sellaisten henkilöiden 
osallistumista, joille sekä tasa-arvoasiat että nai­
sten saaman hyödyn arvioinnin mahdollistavat 
järjestelmät ovat tuttuja. Konferenssin jälkeen 
puheenjohtajamaa Irlanti teki ehdotuksen 
yhtäläisiä mahdollisuuksia ja rakennerahastoja 
koskevaksi neuvoston päätöslauselmaksi. 
Neuvosto hyväksyi sen 2. joulukuuta 1996. 
Työmarkkinaosapuolet neljänn­
essä toimintaohjelmassa 
Neljännessä toimintaohjelmassa avaintekijänä 
on yhteistyökumppanuus. 
Työmarkkinaosapuolet mainitaan erityisesti 
ohjelman tavoitteissa, joihin kuuluvat muun 
muassa pyrkimys sisällyttää tasa-arvon ulottuvuus 
yhteiskunnalliseen vuoropuheluun paikallisella ja 
alueellisella tasolla sekä sitoutuminen työmark­
kinaosapuolten ponnistelujen tukemiseen 
Euroopan laajuisen verkoston kehittämisessä. 
Työmarkkinaosapuolet luetaan neljännessä toi­
mintaohjelmassa toimijoihin, jotka voivat osalli­
stua edistämällä naisten osallistumista päätöksen­
tekoon. 
Työmarkkinaosapuolten vaikutus kasvoi mer­
kittävästi Euroopan unionista tehdyn sopimuk­
sen sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan 
myötä vuonna 1992. Työmarkkinaosapuolet voi­
vat halutessaan neuvotella puitesopimuksia, joista 
voi myöhemmin tulla oikeudellisesti sitovia väli­
neitä. Ensimmäinen esimerkki tällaisesta menet­
telystä oli vanhempainlomaa koskevan direktiivin 
laatiminen (katso myös 3 ja 5 Luvut). ETUC, 
UNICE ja CEEP ovat nyt päättäneet neuvotella 
toisestakin yhtäläisten mahdollisuuksien kannalta 
olennaisen tärkeästä asiasta eli joustavasta työaja­
sta ja työntekijöiden turvasta. 
Naiset ovat aliedustettuja työmarkkinajärje­
stöjen päätöksenteossa. Tarkkoja tilastoja ei ole 
mutta on selvää, etti naisia on hyvin vähän pää­
sihteereinä, puheenjohtajina tai komiteoiden 
jäseninä. Työnantajapuolella naisia on vielä 
vähemmän korkeimmilla tasoilla. Sekä ammatti­
liitoissa että työnantajajärjestöissä on enemmän 
naisia palkallisissa toimissa kuin edustuksellisissa 
elimissä. 
Sekä työnantajat etti ammattiliitot kannattavat 
naisten ja miesten tasa-arvoista kohtelua. Osa 
ammattiliitoista on laatinut joitakin myönteisiä 
TIIVISTELMÄ 
toimenpiteitä poistaakseen naisten ja miesten 
välisen epätasapainon omista elimistään. 
Työnantajajärjestöt tunnustavat epätasa-arvon ja 
ovat avoimesti sukupuolesta johtuvaa syrjintää 
vastaan mutta epäilevät myönteisten toimien tar­
peellisuutta. 
Naisten kasvaneen yhteiskunnalliseen vuorop­
uheluun osallistumisen arvo ei ole pelkästään kas­
vaneessa lukumäärässä, vaan myös siinä, että nai­
set tuovat laajemman näkökulman keskusteluun 
ja varmistavat, ettei asioita, joilla on sukupuoleen 
liittyvä ulottuvuus ja jotka saattavat olla epäedul­
lisia toiselle sukupuolelle, käsitellä niin kuin ne 
olisivat sukupuolesta riippumattomia. Naiset voi­
vat myös myötävaikuttaa siihen, että käsiteltäväk­
si otetaan asioita, jotka ilmeisen suoraan koskevat 
naisia, kuten esimerkiksi lastenhoito. 
2 LUKU 
NAISET JA MIEHET 
MUUTTUVASSA 
TALOUDESSA 
Sukupuolierot työmarkkinoilla ovat hyvin voi­
makkaat ja se näkyy miesten ja naisten töiden 
erotteluna ja naisten keskittymisenä osa-aikaiseen 
työhön ja muihin epätyypillisiin työn muotoihin. 
Naiset ja miehet ovat erilaisessa asemassa työlli­
syyden, ammattien ja työmarkkina-aseman kann­
alta. Suurin osa naisista työskentelee toisen palve­
luksessa. Vain harvat naiset ovat työnantajia tai 
itsenäisiä ammatinharjoittajia, maataloudessa 
työskenteleviä lukuunottamatta. 
Koulutuksella hankitun pätevyyden ja koulu­
tuksen merkitys on kasvanut kaikissa valtioissa, 
kun kilpailu työpaikoista on kiristynyt ja talou­
dellinen toiminnan rakenne on muuttunut. 
Ammattitaidon ja -pätevyyden turvaaminen tar­
joaa naisille perusedellytykset saada pysyvä, aiem­
paa turvatumpi ja entistä paremmin palkattu työ, 
jossa on mahdollisuudet uralla etenemiseen. 
Näiden perusedellytysten puuttuminen pahentaa 
naisten syrjäytymistä palkkatyöstä. Työllisyyden 
kasvusta ja naisten hyvästä ammattitaidosta ja -
pätevyydestä huolimatta naiset ansaitsevat edel­
leen huomattavasti vähemmän kuin miehet. 
Naisten keskittyminen matalapalkkaisiin töihin 
yhdistyneenä työmarkkinoilla vallitsevaan voim­akkaaseen sukupuolierotteluun on merkinnyt 
sitä, että sukupuolten välinen kuilu ei juurikaan 
ole muuttunut. 
Pitkä muutoskausi on johtanut eri naisryhmien 
välisten sukupolvierojen syntymiseen, mikä tulee 
todennäköisesti jatkumaan vielä jonkin aikaa. 
Koska yhä enemmän naisia on halunnut päästä 
muodollisille työvoimamarkkinoille, työn kysyn­
tä naisten taholta on yleisesti ottaen ollut jatku­
vaa ja voimakasta, myös vaimkean taloudellisen 
taantuman aikana sekä vaiteaste taloudellisesta 
taantumasta kärsivillä alueilla. Niiltä osin kuin 
työllisyys on parantunut, siihen on liittynyt 
ennentaikkea työllisyyden kasvua keski-ikäisten 
naisten ryhmässä. Tärkeimmät naisten työmah­
dollisuuksia lisäävät ammatit ovat akateemisia, 
teknisiä ja yleisiä palveluammatteja. Tämä mer­
kitsee sitä, että hyvän ammattipätevyyden omaa­
vien naisten vähemmistö on varmistanut vahvan 
aseman työmarkkinoilla samalla, kun muut nai­
set joutuvat tyytymään matalapalkkaisiin ja 
tilapäisiin töihin. 
Essenissä asetetut työllisyyttä koskevat tavoit­
teet ovat avanneet uusia mahdollisuuksia yhtäläi­
sten mahdollisuuksien sisällyttämiseksi jäsenval­
tioiden monivuotisiin työllisyysohjelmiin. 
Jäsenvaltioiden ohjelmista tehdyn alustavan ana­
lyysin perusteella useilla jäsenvaltioilla on ollut 
alkuvaikeuksia yhtäläisten mahdollisuuksien 
toteuttamisessa osana monivuotisia ohjelmia. 
Tästä huolimatta on nähtävissä merkkejä siitä, 
että monissa ohjelmissa on alettu ottaa huomio­
on naisten ja miesten väliset erot työmarkkinoil­
la. 
Yrityksen perustaminen, itsensä työllistäminen 
ja itsenäisenä ammatinharjoittajana toimiminen 
houkuttelee yhä enemmän naisia, jotka haluavat 
parantaa asemaansa työmarkkinoilla. Tämä osal­
taan edistää työllisyyden kasvua Euroopassa. 
Naisten kannustamiseksi yrityksen perustamiseen 
Euroopan tasolla on kehitetty muun muassa nai­
sille suunnattuja paikallisia työllisyysaloitteita 
sisältäviä ohjelmia. 
3 LUKU 
TYÖN JA PERHEEN 
YHTEENSOVITTAMI­
NEN 
Koska lastenhoito nähdään usein pääasiassa 
naisten velvollisuutena, siihen liittyvät ongelmat 
saattavat muodostaa vakavan esteen naisille tasa-
arvoisen työelämän saavuttamisessa. Äitien talou­
dellinen aktiivisuus vaihtelee suuresti eri jäsenval­
tioissa, vaikka taso nouseekin jatkuvasti kaikissa 
jäsenvaltioissa. Muutamissa maissa äitiys ei juuri­
kaan vaikuta naisten työssäkäyntiin; toisissa työs-
säkäyntiluvut vaihtelevat lasten lukumäärän 
mukaan. Äitien osa-aikatyö on paljon yleisempää 
kuin isien (erityisesti niissä maissa, missä naisten 
osa-aikatyö ei ylipäätään ole epätavallista) 
Jäsenvaltioiden välistä vaihtelua on nähtävissä 
myös lastenhoitopalveluissa. Vuonna 1992 ann­
etun lastenhoitoa koskevan suosituksen4 3 arti­
klassa määritellään hyvän lastenhoitopalvelun 
perusedellytykset. Ongelmana on kuitenkin kat­
tavan ja vertailukelpoisen aineiston puute, sekä 
aineiston tulkintaan liittyvät ongelmat, jotka joh­
tuvat juuri siitä, että eri jäsenvaltioiden lähestym­
istapa lastenhoitoon on niin erilainen. Tarve 
luoda vertailukelpoisia seurantajärjestelmiä on 
tullut toistuvasti esiin lastenhoitoa koskevassa 
keskustelussa. 
Työmarkkinaosapuolet, ETUC, UNICE, ja 
CEEP, antoivat merkittävän panoksensa 
tekemällä joulukuussa 1995 vanhempainlomaa 
koskevan puitesopimuksen, joka sittemmin muu­
tettiin neuvoston direktiivin muotoon kesäkuus­
sa 1996. 
Tämä direktiivi (katso myös luvut 3 ja 5 luku) 
oikeuttaa sekä naiset että miehet kolmen kuukau­
den vanhempainlomaan lapsen syntymän tai 
adoptoinnin jälkeen. Direktiivin täytäntöönpano 
on suurelta osin jätetty kunkin yksittäisen jäsen­
valtion harkintavaltaan. Tämänhetkiset vanhem­
painlomaa koskevat säännökset vaihtelevat eri 
jäsenvaltioissa. 
Nykyinen toimintaohjelma pitää sisällään vero­
tus- ja sosiaaliturvajärjestelmien yksilöllistämisen 
toisena alueena, joka saattaisi auttaa työn ja 
perhe-elämän yhteensovittamisessa. Parhaillaan 
käydään keskustelua ja tutkitaan, kuinka nämä 
järjestelyt voitaisiin parhaiten suunnitella niin, että vältettäisiin syrjintää ja edistettäisiin tasa-
arvoa. 
4 LUKU 
SUKUPUOLITASAPAI-
NON EDISTÄMINEN 
PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Naiset ovat yhä edelleen aliedustettuina kansal­
lisella, alueellisella ja paikallisella tasolla kaikissa 
Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Erot yksittäi­
sten valtioiden välillä ovat suuria, mutta kesk­
imääräinen edustus kansallisissa parlamenteissa 
on vain 15 prosenttia (vaikka sekin on edistystä 
vuoden 1980 11 prosenttiin verrattuna). 
Komissio on tunnustanut ongelman ja myöntää, 
että naisten aliedustus päätöksenteossa on 
menetys koko yhteiskunnalle, eikä salli koko väe­
stön etujen ja tarpeiden ottamista täysin huomio­
on. Neljännessä toimintaohjelmassa sukupuolten 
välisen tasapuolisuuden saavuttaminen päätök­
senteossa mainitaan yhtenä päätavoitteena, ja 
Euroopan parlamentti puolestaan antoi vuonna 
1994 naisia päätöksenteossa koskevan päätöslau­
selman. Beijingin toimintaohjelma (katso myös 
luku 6) sisälsi myös vaatimuksen naisten täysipai­
noisesta osallistumisesta valtarakenteisiin ja 
päätöksentekoon. 
Näyttääkin siis siltä, että ongelma on hyvin tie­
dostettu. Naisten aliedustus saa aikaan demokra­
tiavajeen, vakavan kykyjen ja asiantuntemuksen 
menetyksen, sekä estää tarttumasta naisten erity­
isiin huolenaiheisiin ja tarpeisiin. 
Tämänhetkisessä tilanteessa on nähtävissä tasaista 
kasvusuuntausta politiikassa ja julkisessa elämässä 
- parlamenteissa (myös Euroopan parlamentissa), 
hallituksissa ja alue- ja paikallispolitiikassa -
mukana olevien naisten lukumäärän suhteen. 
Keskustelua on käyty niiden myönteisten toi­
mien laadusta ja laajuudesta, joita olisi tehtävä 
tilanteen korjaamiseksi. Pariteettidemokratian 
käsite ei ole saavuttanut yksimielistä kannatusta. 
Kiintiöt, vaikka niitä käytetäänkin valikoidusti 
joissakin jäsenvaltioissa, ovat myös kiistanalaisia. 
Tavoitteet ja aikataulut eivät ole sitovia, mutta ne 
1 Suositus lastenhoidosta, 4 EYVL N:o L 123, 8.5.1992. nvisri.i.MÄ 
niwwwtwi iimi— 
TIIVISTELMÄ 
lisäävät tietoisuutta ongelmasta ja voivat auttaa 
muuttamaan asenteita 
Kolmannen toimintaohjelman mukaisesti 
komissio tuki aineiston keruuta ja analyysia 
koskien naisia politiikassa ja muita päätöksente­
koon liittyviä kysymyksiä ja vaikutti osaltaan 
sopivien strategioiden kehittämisessä. Ateenan 
julistus' vuonna 1992 aloitti uuden kokonaisval­
taisemman lähestymistavan naisiin päätöksen­
teossa. Vuoden 1994 Euroopan parlamentin vaa­
lien vaalikamppailussa oli nähtävissä Euroopan 
laajuista uutta kimmoketta lisätä tietoisuutta ja 
tukea naisjärjestöjä niiden kampanjoissa naisten 
laajemman osallistumisen puolesta. 
Suurin osa jäsenvaltioista kehittelee parhaillaan 
erilaisia strategioita sukupuolten välisen tasapai­
non saavuttamiseksi päätöksenteossa. Komissio 
tukee tutkimusta, joka koskee naisten edustusta 
elinkeinoelämän ja hallinnon toimielimissä 
ympäri Eurooppaa. Naisten aliedustus on kuiten­
kin edelleen huolenaiheena monilla sosiaalisen, 
taloudellisen ja poliittisen elämän aloilla. Tämä 
ilmaistiin vuoden 1996 Rooman sopimuksessa, 
jonka allekirjoittivat useat Euroopan maiden 
naisministerit. 
Sosiaalipolitiikan kehityksessä on mukana mui­
takin tekijöitä. Pyrkimyksiä herättää työmark­
kinaosapuolten mielenkiinto yhtäläisiä mahdolli­
suuksia koskeviin kysymyksiin käsiteltiin luvussa 
1. Toimenpiteitä vapaaehtoisjätjestöjen mukaan 
saamiseksi on kehitelty osana jatkuvaa prosessia, 
ja siihen on kuulunut muun muassa Brysselissä 
maaliskuussa 1996 kokoontuneen Euroopan 
sosiaalipolitiikan foorumin koolle kutsuminen. 
Euroopan sosiaalialan kansalaisjärjestöjen fooru­
miin kuuluu myös eurooppalaisten naisjärje­
stöjen yhteistyöelin European Women's Lobby 
(katso myös luku 5). Kansalaiskeskusteluun kuu­
luu myös ihmisoikeuksiin ja kehitysyhteistyöhön 
liittyvät kysymykset. 5 LUKU 
NAISTEN MAHDOLLI­
SUUS KÄYTTÄÄ 
OIKEUKSIAAN 
Naisten ja miesten välinen tasa-arvo on yht­
eisön lain perusoikeuksia. Se on kehittynyt koko­
naiseksi tasa-arvotoimenpiteiden ohjelmaksi eril­
lisestä Rooman sopimuksen 119 artiklaan sisäl­
tyvästä määräyksestä maksaa samaa palkkaa 
samasta työstä. Euroopan tuomioistuin on tul­
kinnut ja selventänyt tätä lainsäädäntöohjelmaa 
kansallisten tuomioistuinten perustamissopi­
muksen 177 artiklan mukaan tekemien viittau­
sten kautta sekä komission 169 artiklan nojalla 
sen käsiteltäväksi saattamien rikkomustapausten 
kautta. Yhteisöjen tuomioistuin on kehittänyt 
oikeuskäytännön suoran ja epäsuoran syrjinnän 
käsitteestä Euroopan yhteisön lainsäädännössä. 
Euroopan unioni on rohkaissut ja tukenut 
jäsenvaltioiden aloitteita saada naiset ja miehet 
paremmin tietoisiksi oikeuksistaan. 
Sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan liittä­
minen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen 
on tasa-arvolainsäädännön viimeisimpiä edisty­
saskelia. Työmarkkinaosapuolet ovat tehneet pui­
tesopimuksen vanhempainlomasta ja ne käyvät 
keskusteluita työajan joustoista työturvesta sekä 
työn arvostuksesta. Heinäkuussa 1996 komissio 
julkaisi ehdotuksen direktiiviksi todistustaakan 
määräytymisestä sukupuoleen perustuvaa syr­
jintää koskevissa tapauksissa. 
Suhteellisen kattavasta naisten ja miesten väli­
sen samapalkkaisuuden ja yhtäläisen kohtelun 
lainsäädäntökehyksestä huolimatta yhteisön 
lainsäädännön soveltamisessa on vielä useita rat­
kaisemattomia ongelmia: muun muassa määräa­
jat, korvausten ja seuraamusten tehokkuus sekä 
mahdollisuus saattaa asia tuomioistuimen käsitel­
täväksi muutamie ovat oikeuksiaan vahvistamaan 
pyrkiviä naisia ja miehiä koskevista ongelmista. 
TIIVISTELMÄ 
6 LUKU 
BEIJINGIN KOKOUK­
SESSA SAAVUTETUT 
TULOKSET 
Yhdistyneiden kansakuntien neljäs naisten 
maailmankonferenssi pidettiin Beijingissä syys­
kuussa 1995. Sen tarkoituksena oli arvioida YK:n 
naisten aseman edistämisen vuoteen 2000 ulottu­
vien tulevaisuuden strategioiden toteuttamista, 
josta päätettiin edellisessä vuoden 1985 YK:n nai­
sten konferenssissa. Siitä huolimatta, että naisten 
asema oli edistynyt kaikilla elämän aloilla ja 
monilla alueilla maailmassa, strategioiden saavut­
tamiseen oltiin pettyneitä kansainvälisesti. 
Euroopan unioni oli valmistautunut konfe­
renssiin laatimalla tasa-arvopolitiikkaa koskevia 
asiakirjoja, keräämällä tietoa, tukemalla kokouk­
sia ja osallistumalla aktiivisesti YK:n valmistelu­
kokouksiin. Myös yksittäiset jäsenvaltiot uhrasi­
vat voimiaan ottamalla käytännön tasolla toimi­
via naisjärjestöjä ja muita kansalaisjärjestöjä 
mukaan valmistelutyöhön, maansa hallituksen ja 
lakisääteisten elinten lisätsi. 
Varsinaisessa konferenssissa unionilla oli mer­
kittävä ja rakentava rooli toimintasuunnitelmasta 
neuvoteltaessa. Monet sekä unionissa että kehi­
tysmaissa asuvien naisten asemaa käsittelevät 
eurooppalaiset kansalaisjärjestöt osallistuivat 
samanaikaiseen kansalaisjärjestöjen kokoukseen. 
Hallitusten ja kansalaisjärjestöjen väliset yhteydet 
ja tiedottaminen ovat vuosien mittaan yleisesti 
näyttäneet parantuvan. 
Euroopan neuvosto on sopinut konferenssista 
alkaen tarkistavansa joka vuosi unionin toiminta­
suunnitelman täytäntöönpanoa. Nykyisestä nel­
jännestä tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevasta 
keskipitkän ajan toimintaohjelmasta (1996 -
2000) käy ilmi unionin ensisijaiset tavoitteet toi­
mintasuunnitelman päämäärien toteuttamisessa 
käytännössä. Näissä päämäärissä korostetaan eri­
tyisesti valtavirtaistamisen-periaatteen merkity­
stä. Myös kehitysyhteistyössä korostetaan tätä 
periaatetta ja sukupuolinäkökohtien sisällyttämi­
stä kaikkiin politiikkoihin ja ohjelmiin sekä ihmi­
soikeuksiin. 
Jäsenvaltioissa on ollut runsaasti kokoukseen 
liittyvää tiedottamis- ja seurantatoimintaa. Päätelmät 
Kertomuksen mukaan tasa-arvopolitiikka on 
nyt uudistusvaiheessa. Tärkeä naisten ja miesten 
yhtäläistä kohtelua koskeva yhteisön säännöstö"1 
on otettu käyttöön sekä lainsäädännössä että 
käytännössä. On syntynyt uusi keskustelu siitä, 
onko tasa-arvon edistämisessä tarpeen ottaa askel 
eteenpäin ja lisätä siihen liittyvien toimijoiden 
toiminta-alaa. Tämän olisi johdettava uuteen 
sopimukseen sukupuolten välisestä kumppanuu­
desta ja uuteen tapaan ajatella naisten asemaa 
kansainvälisellä tasolla. Tämä uudistus olisi 
nähtävä 20-vuotisen eurooppalaisen tasa-arvope-
rinnön uusimpana kehitysaskeleena. 
Strategioiden toteuttaminen ei ole edistynyt 
samalla vauhdilla kuin tietoisuus yhtäläisiin mah­
dollisuuksiin pyrkivien uusien menetelmien ja 
lähestymistapojen tarpeesta. 
Sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltainen huo­
mioon ottaminen kaikissa politiikoissa ja ohjel­
missa on pitkällä aikavälillä toteutettava tehtävä, 
jossa tulokset saavutetaan asteittain. 
Kertomuksessa käy ilmi, että naisten aseman 
erilaisuus kasvaa ja että uusissa Euroopan tasolla 
toteutettavissa yhtäläisten mahdollisuuksien 
kehittämisstrategioissa on otettava tulevaisuudes­
sa huomioon sekä naisten välinen erilaisuus että 
naisten ja miesten välinen eriarvoisuus. 
Jälkimmäinen tekijä lisää niiden haasteiden 
monimuotoisuutta, jotka on otettava huomioon 
tehokkaiden sukupuolinäkökohtien kehittämi­
seksi. 
Acquis communautaire: Euroopan yhteisön lainsäädännön 
perusperiaattee. 
7 

1LUKU 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN 
RAKENTAMINEN MUUTTU­
VASSA YHTEISKUNNASSA 
VALTAVIRTAISTAMINEN 
(MAINSTREAMING) JA 
YHDENTÄMINEN 
Yhteisö on perustamisestaan asti tunnustanut 
miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaat­
teen ja on siksi kehittänyt yhtenäisen kokonai­
suuden oikeudellisia säännöksiä, joiden tarkoi­
tuksena on varmistaa yhtäläiset oikeudet ammat­
tiin, ammatilliseen koulutukseen, samanlaisiin 
työolosuhteisiin sekä suurelta osin myös sosiaali­
seen suojeluun. 
Yhteisö on osallistunut tasa-arvon edistämiseen 
käytännössä toteuttamalla 1980-luvulta alkaen 
erityisiä toimintaohjelmia, joille myönnetyt varat 
ovat olleet rajallisia mutta joilla on ollut mer­
kittävä innostava vaikutus siten, että ne ovat kan­
nustaneet lisätoimiin jäsenvaltioissa. Näillä ohjel­
milla on rahoitettu myönteisiä toimia ja pilotti­
hankkeita, joilla on ulotettu yhteisön toiminta-
ala koskemaan työ- ja perhe-elämän yhteensovit­
tamista, naisten asemaa päätöksenteossa sekä 
naisten osallistumista talouselämään ja työhön. Jo 
toteutettujen toimien jatkamiseksi sekä niiden 
vahvistamiseksi on ponnisteltava määrätietoisesti. 
Essenissä, Cannesissa ja Madridissa kokoontunut 
Eurooppa-neuvosto painotti, että naisten ja mies­
ten yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen on 
työttömyyden torjunnan ohella yksi Euroopan 
unionin ja sen jäsenvaltioiden ensisijaisista tavoit­
teista. Unionin sitoutuminen tähän tavoitteeseen 
ilmeni myös unionin aktiivisena käytännön toi­
mintana Beijingissä syyskuussa 1995 pidetyssä 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
Yhdistyneiden kansakuntien konferenssissa. 
Komissio on ilmoittanut yhtäläisten mahdolli­
suuksien saavuttamisen olevan yhden sen pääa­
siallisista huolenaiheista kaikkien politiikkojensa 
kehittämisessä. Yhtäläisistä mahdollisuuksista on 
näin ollen tullut osa kaikkia muita politiikan 
aloja - valtavirtaistamispolitiikkaa, jota kaikkien 
on sovellettava. 
Tasa-arvon edistäminen edellyttää kunnianhi­
moista lähestymistapaa. Tällaiseen lähestymista­
paan liittyy se, ettei rajoiteta naisten auttamiseen 
tarkoitettujen erityisten toimenpiteiden toteutta­
miseksi tehtäviä ponnisteluja vaan että otetaan 
kaikkiin yleisiin toimenpiteisiin ja politiikkoihin 
mukaan tasa-arvon saavuttamisen tavoite. 
Osallistuakseen tasa-arvoa edistäviin ponniste­
luihin komissio teki heinäkuussa 1995 ehdotuk­
sen uudeksi tasa-arvoisia mahdollisuuksia koske­
vaksi toimintaohjelmaksi.' Toimintaohjelma 
hyväbyttiin neuvoston päätöksellä,2 jossa ohjel­
man tavoitteeksi asetettiin yhtäläisten mahdolli­
suuksien ulottuvuuden sisällyttäminen Euroopan 
unionin ja sen jäsenvaltioiden kaikkien politiik­
kojen ja toimenpiteiden ja kaiken toiminnan val­
mistelu-, toteuttamis- ja seurantamenettelyyn. 
Valtavirtaistamisen periaate 
Päätöstä seurasi helmikuussa 1996 annettu 
komission tiedonanto "Naisten ja miesten 
yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen 
yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla 
aloilla",3 jossa selitetään omabuttu valtavirtaista­
misen strategia. Tiedonannossa painotetaan, että 
tasa-arvon edistäminen ei tarkoita ainoastaan nai­
sille suunnattujen myönteisten toimenpiteiden 
toteuttamista vaan että se edellyttää myös toi­
menpiteitä, joilla pyritään mubuttamaan yhteis­
kuntajärjestelmä sellaiseksi, että naisten ja mies­
ten osat jakautuvat oikeudenmukaisemmin. 
Tiedonannossa esitetään myös, että valtavirtaista­
misen periaatteella ei tarkoiteta pelkästään sitä, 
että yhteisön ohjelmat ja varat pyritään saamaan 
paremmin naisten ulottuville vaan että sillä tar­
koitetaan myös yhteisön oikeudellisten välinei­
den, rahoituben sekä analyysi- ja järjestelymah­
dollisuuksien samanaikaista käyttöönottoa. 
Tämän pitäisi kannustaa siihen, että kaikilla poli­
tiikan aloilla otetaan jo suunnitteluvaiheessa huo­
mioon niiden mahdolliset vaikutukset naisten ja 
miesten tilanteeseen (gender perspective). Tämän vuobi on tarpeen ja tärkeää perustaa tasa-arvo-
politiikka vanblle tilastolliselle analyysille nais­
ten ja miesten tilanteesta elämän eri aloilla sekä 
yhteiskunnassa tapahtuvien muutosten yhtey­
dessä. 
Komissio on määritellyt tasa-arvon valtavirtais­
tamisen naisten ja miesten ensisijaisten tavoittei­
den ja tarpeiden järjestelmälliseksi huomioon 
ottamiseksi yhteisön kaikissa politiikoissa. 
Naisten ja miesten erilaisiin olosuhteisiin, tarpei­
siin ja tilanteisiin liittyy eroja asemassa, rahoitus-
ja kehittämismahdollisuubissa, omaisuuden val­
vonnassa, päätöksentekovallassa sekä siinä, kuin­
ka naiset ja miehet käsitetään. Tällaisten erojen 
olemassaolon ja laajuuden selvittämistä kutsutaan 
sukupuolianalyysibi (gcndet analysis). Näiden 
erojen ja niiden politiittisten vaikutusten 
ymmärtämiseen pyrkimistä voidaan kutsua suku-
puolinäkökohdibi (gender perspective). 
Tätä lähestymistapaa edistettäessä on tarkoitus 
varmistaa, että yhtäläisiä mahdollisuubia sovelle­
taan laaja-alaisesti mahdollisimman monilla 
aloilla. Käytettävä strategia merkitsee myös sitä, 
että yhtäläisiin mahdollisuubiin liittyvät näkö­
kohdat otetaan huomioon kaikissa politiikan 
toteuttamisvaiheissa näillä aloilla. 
Tältä kannalta btsottuna valtavirtaistaminen 
täydentää myönteisiä toimia, joilla on merkittävä 
tehtävä naisten aseman edistämisessä sekä naisten 
ja miesten epätasa-arvoisten ammatillisen koulu­
tuksen mahdollisuubien ja työmahdollisuuksien 
poistamisessa. Valtavirtaistamisella on merkitystä 
naisten osallistumisen edistämisessä aloilla, joilla 
sukupuolta on aibisemmin pidetty merkityk­
settömänä mutta joilla itse asiassa on erilainen 
vaikutus naisiin ja miehiin. 
Valtavirtaistamisen käsite ja käytäntö on 
yhtäläisten mahdollisuuksien osalta kehittynyt 
vähitellen. Kehitys perustuu sekä kolmannen 
yhtäläisiä mahdollisuubia koskevan toimintaoh­
jelman osana tehtyyn työhön että komission 
kehitysyhteistyöstä saaduista kokemubista. 
Kehitys heijastelee myös valtavirtaistamisen 
periaatteen siirtämistä osabi muita yhteisön poli­
tiikan aloja, kuten ympäristöpolitiikkaa. 
' KOM(95) 381 lopullinen, 197.1995 
1 Neuvoston päätös, tehty 22.12.1995, EYVL N:o L 335, 
30.12.1995, s. 37 
' KOM(96) 67 lopullinen, 21.2.1996 
10 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
EMANSIPAATIO OSAKSI VALTAVIRTAISTAMISTA: ALANKOMAAT 
Sukupuolten välisestä tasa-arvosta keskustellaan Alankomaissa emansipaation eli vapautumisen käsitettä 
käyttäen. Emansipaatio on aina nähty Alankomaissa monitahoisena politiikan alana. Monitahoisella politii­
kan alalla tarkoitetaan politiikkaa, jossa tarbstellaan bikkia hallituben toimia yhdestä ainoasta näkökulmas­
ta. Monitahoisen politiikan valinnan syynä on ollut se, että vapautuminen ei koske pelkästään naisia. 
Vapautuminen on tapahtuma, johon liittyy sukupuolten välisen suhteen arvostelun aiban saama muutos 
yhteiskunnassa. Jo vuonna 1976 Alankomaissa vapautumista käsittelevä neuvosto mainitsi muistiossaan, että 
naisasia on kysymys, job koskee kaikkia politiibn aloja. Emansipaatiopolitiikkaa oli siis toteutettava kaikilla 
aloilla eikä ainoastaan jollain tietyllä erillisellä yhteiskunnan osa-alueella tai tietyssä ministeriössä. Perustettiin 
hallintokomitea ja yksi hallituben jäsenistä nimitettiin varmistamaan tarvittava yhteensovittaminen ja 
mukauttaminen. 
Monitahoisen politiikan lisäksi tarvittiin alakohtaista politiikkaa. Alakohtainen politiikka suunniteltiin erityi­
sesti tukemaan vapautumista sekä yhteisössä että tietyissä naisryhmissä. Tätä kabilinjaista politiikkaa toteute­
taan edelleen. Vuonna 1985 ilmoitettiin, että useita aloja koskevan politiibn tavoitteena oli nimenomaan 
yhdentää emansipaatio päivittäisiin poliittisiin toimiin. Emansipaatiopolitiikasta pitäisi täten lopulta tulla tar­
peetonta. Hallintokomitea ja nimitetty hallituben jäsen jatkavat toimintaansa kunnes näin tapahtuu. Niiden 
tehtävänä on antaa virikkeitä, kehittää asioita ja toimia neuvonantajina. 
Samoilla linjoilla jatkoi vuoden 1992 poliittinen ohjelma, jossa painotettiin tarvetta saattaa emansipaatiopo-
litiikka osabi muita politiikan aloja. Kaikkien hallituben jäsenten on sisällytettävä emansipaatiopolitiikka 
vastuualueeseensa kuuluville aloille. Kukin ministeri antaa poliittista ohjelmaa koskevan kertomuben, jossa 
käsitellään kullekin alalle laadittuja vapautumista koskevia suunnitelmia ja infrastruktuureja. On selvää, että 
vapautumisen sisällyttäminen eri aloille on vaikeaa. Ministeriöiden tavoitteet ja emansipaatiopolitiikan vai­
kuttimet eivät aina käy ybiin hallintokomitean ehdotusten kanssa. Olemassa olevat voimavarat kuten tiedot, 
tutkimubet, osastojen muistiot ja sopimubet sekä osastojen välinen vapautumista käsittelevä valiokunta eivät 
selvästikään aina riitä yhdentämispolitiikan toteuttamiseen. 
Vuonna 1994 perustettiin elin, jonb tehtävänä on arvioida muiden politiibn alojen vaikutubia naisiin. 
Elimelle annettiin nimebi 'Emancipatie Effect Rapportage' (EER). EER:n ansiosta on mahdollista vaikuttaa 
muihin politiikkoihin ja velvoittaa poliitikot ottamaan huomioon politiibn vaikutubet sekä naisiin että 
vapautumiseen. EER:n antamat suositubet on kansallisella tasolla toteutettu jo sisäasiainministeriössä vaali­
järjestelmän uudistamisen yhteydessä. Opetusministeriössä EER:n suositubet saivat aiban sen, että aiempia 
politiikkoja muutettiin niiden arvioitujen kielteisten vaikutusten välttämisebi. 
Kaikkien vapautumista koskevien politiikkojen perusrakenteissa on tapahtunut merkittäviä muutobia vuon­
na 1996. Muutosten tavoitteena on ollut vapautumisen entistä voimakkaampi yhdentäminen muihin politii­
bn aloihin. Vapautumista käsittelevä virallinen neuvosto on tähän asti ollut hallituben ainoa vapautumista 
käsittelevä neuvoa-antava elin. Kuten monet muutkin neuvo-antavat elimet, vapautumista käsittelevä neuvos­
to lakkautettiin hallituben tehokkuuden lisäämisebi. Se ei vielä kuitenban ole selvää, kuinka vapautumista 
koskevat näkökohdat sisällytetään uusien lautakuntien toimintaan. Koko vapautumisen tukijärjestelmä uudis­
tetaan perinpohjaisesti. Uuden järjestelmän tarkoitubena on toimia sekä erikoistumisen että yhdentämisen 
tukena bikissa politiikoissa. Sen tarkoitubena on tukea myös vapautumista koskevaa yleistä politiikkaa. 
Vapautumista käsittelevän hallintokomitean tehtäviin tulisi tulevaisuudessa kuulua yhä enemmän pääasialli­
siin poliittisiin tavoitteisiin liittyviä seurantaa, mukauttamista ja kannustamista koskevia tehtäviä. 
// 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
NELJÄ EU-OHJELMAA 
Oikeudellisista toimenpiteistä valtavirtaistamiseen 
Ensimmäinen naisten yhtäläisten mahdollisuuksien 
edistämistä koskeva yhteisön ohjelma (1982 - 1985) oli 
osoitus siitä, että yhteisössä tunnustettiin tarve täydentäviin 
lisätoimenpiteisiin myönteisten toimien muodossa eri 
aloilla, vaikka oikeudelliset toimenpiteet olivatkin tärkeitä. 
Toisella naisia koskevalla yhteisön keskipitkän aikavälin 
ohjelmalla (1986 - 1990) jatkettiin direktiivien 
täytäntöönpanon kehittämistä laajentuneessa 12 jäsenval­
tion yhteisössä. Ohjelmassa laajennettiin yhtäläisten mah­
dollisuuksien ulottuvuus uusille myönteisten toimien aloille 
koulutubessa, uusien teknologioiden alalla, työ- ja perhe-
elämän yhteensovittamisessa ja paikallisessa kehittämisessä. 
Kolmas naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia 
koskeva keskipitkän aikavälin yhteisön toimintaohjelma 
(1991 - 1995) aloitti uuden vaiheen yhtäläisiä mahdolli­
suubia koskevissa politiikoissa, kun ohjelmassa esitettiin 
kattava toimintasuunnitelma. 
Neljännessä naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuk­
sia koskevassa keskipitkän aikavälin yhteisön toimin­
taohjelmassa (1996 - 2000) otetaan askel eteenpäin ja kes­
kitytään valtavirtaistamisen periaatteeseen. Ohjelmassa esi­
tetään, että jäsenvaltioissa kehitetään ja edistetään menetel­
miä, toimintasuunnitelmia, malleja ja tutkimuksia, joiden 
tavoitteena on yhtäläisten mahdollisuubien ulottuvuuden 
saattaminen osabi politiikkaa ja toimintaa. 
Kolme ensimmäistä ohjelmaa toteutettiin komission aloit­
teesta. Komissio teki neljännestä ohjelmasta ehdotuben 
neuvostolle ja se perustettiin neuvoston päätöbella. 
Ohjelmia tuettiin muilla toimilla, kuten luomalla moni­
mutkaisia verkkoja, joilla bnnustettiin yhtäläisiä mahdolli­
suubia edistävien järjestöjen työtä ja helpotettiin hyvien 
käytäntöjen ybilöimistä. 
Yhteisö on jatbnut naisten asian edistämistä ja naisten ja 
miesten välisen epätasa-arvon poistamista kolmansien mai­
den kanssa käymässään vuoropuhelussa ja erityisesti kehity­
syhteistyöpolitiikkansa kautta sekä ihmisoikeuksia 
edistämällä ja suojelemalla. Siirtyminen kattavaan ja yhdennettyyn lähesty­
mistapaan yhtäläisten mahdollisuubien osalta 
näkyy naisten asemaa bsittelevien kansainvälis­
ten järjestöjen toiminnassa. Beijingissä vuonna 
1995 pidetyssä Yhdistyneiden kansakuntien nel­
jännessä maailmankonferenssissa hyväksyttiin 
kanta sukupuolinäkökohtien sisällyttämisestä 
lainsäädäntöön, julkiseen politiikkaan, ohjelmiin 
ja hankkeisiin (katso kertomuksen 6 luku). 
Euroopan unioni osallistui ehdotuben kehittä­
miseen ja tuki sitä voimakkaasti. 
Sukupuolinäkökohtien soveltamista kehitysyh­
teistyöhön sekä kolmansien maiden kanssa 
käytävään vuoropuheluun on jatkettu YK:n kon­
ferenssista asti analyyttisillä tutkimuksilla erityi­
sistä politiikoista, joihin kuuluvat mm. ihmisoi­
keudet (1995)4, hätäapu ja humanitäärinen apu 
(1995) sekä rakenteelliset mukautuspolitiikat 
(1995). Euroopan neuvosto kutsui koolle valta­
virtaistamisen asiantuntijoita naisten ja miesten 
välistä tasa-arvoa käsittelevän valmistelevan 
komiteansa toimintaan liittyen helmikuussa 
1996. 
Valtavirtaistam isen periaatteen 
soveltaminen 
Valtavirtaistamisen lähestymistavan toteutta­
minen edellyttää eri tahojen mukaan saamista, 
mistä johtuen komissio perusti puheenjohtajansa 
johdolla vuonna 1995 komission jäsenistä muo­
dostuvan ryhmän, joka käsittelee naisten ja mies­
ten yhtäläisiä mahdollisuubia. Ryhmän 
tehtävänä on antaa virikkeitä keskustelulle ja var­
mistaa, että naisten ja miesten yhtäläisten mah­
dollisuubien näkökohta sisällytetään kaikkeen 
yhteisön toimintaan johdonmukaisella ja järjes­
telmällisellä tavalla. Tätä työtä valmistelemaan ja 
tarkbilemaan on nimitetty osastojen välinen 
ryhmä, joka kirjaa suunnitellut ja jo käynnistetyt 
aloitteet mahdollisten yhteisvaikutusten ja yhteis­
työmahdollisuuksien ybiiöimisebi. 
Komissio on edellä mainitussa, tämän työn 
tulobena syntyneessä tiedonannossaan tunnista­
nut seitsemän osa-aluetta, joilla yhteisön politiik­
koja voidaan strategisesti toteuttaa yhtäläisten 
mahdollisuubien edistämisebi: työ ja työmark­
kinat, naisyrittäjien asema, avustavat puolisot pk-
* Komission tiedonanto ihmisoikeuspolitiikan ulkoisesta 
ulottuvuudesta, KOM(95) 567 lopullinen, 12.11.1995 
12 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
NAISISTA KEHITYKSEN OSANA 
SUKUPUOLEEN (GENDER) KEHITYKSEN OSANA 
Naisia kehityben osana (Women in Development, WID) tarkastelevassa lähestymistavassa, joka kehi­
tettiin 1970-luvulla, keskityttiin naisten tilanteen tunnistamiseen, naisten elämää koskevien tietojen 
hankkimiseen ja naisryhmien liikkeelle saamiseen käytännön tasolla kaikkialla maailmassa. 
Alkuvaiheessa WID-analyysi johti lukuisten pelkästään naisille tarkoitettujen hankkeiden tai naisten 
asioita käsittelevien alakohtaisten, osa-aluekohtaisten ja monikäyttöisten hankkeiden syntymiseen. 
Käytetyille strategioille oli ominaista "tasa-arvoisia mutta ulkopuolisia" -lähestymistapa. Aloitetuissa 
hankkeissa ei yleensä otettu huomioon miesten ratkaisevaa asema omaisuuden hallinnoinnissa ja 
päätöbenteossa. Hankkeet olivat liian usein pienimuotoisia, vähämerkityksisiä, hyvinvointiin suun­
tautuneita ja ne koskivat ministeriöitä ja täytän töönpanoelimiä, joilla ei ollut sellaisia taloudellisia eikä 
teknisiä voimavaroja, että kestävä kehitys olisi ollut mahdollista hankkeen ulkopuolella. Hankkeiden 
väistämättömänä tuloksena oli se, että naisten asia jäi vähemmän tärkeäksi tavoitteebi pääasiallisissa 
kehittämisponnisteluissa. 
Analysointivälineitä on vähitellen hiottu, mikä on johtanut sukupuolta kehityben osana tarkastele­
vaan lähestymistapaan (Gender and Development, GAD). GAD-lähestymistavassa keskitytään naisten 
ja miesten keskinäisiin riippuvuussuhteisiin (gender relations) eikä ainoastaan naisiin. Sukupuolen 
käsitteellä (gender) tarkoitetaan sosiaalista ja kulttuurisidonnaista sukupuolta, joka erottaa miehet ja 
naiset toisistaan, kun taas sukupuolisuuden käsitteellä (sex) viitataan vain ruumiillisiin eroihin. Koska 
sukupuolierot ovat syntyneet ajan myötä ja ovat kulttuurisidonnaisia, ne vaihtelevat maasta ja alueesta 
toiseen ja muuttuvat ajan saatossa. 
Ohjelma- tai hankesuunnitteluun liittyvän sukupuolianalyysin (gender analysis) tarkoitubena on sel­
vittää naisten voimavarat, toiminta, mahdollisuudet ja velvoitteet miehiin verrattuna tietyssä sosioeko­
nomisessa ryhmässä. Tavoitteena ei ole pelkästään naisten ja miesten välisten vääristymien ja erojen sel­
vittäminen vaan myös parhaan mahdollisen tehokkuuden varmistaminen kehittämisen päämääriin 
pyrittäessä. 
Koska aiemmissa hankkeissa käytetty tiukka "vain naisille" -strategia oli vain lisännyt naisten syrjäyty­
mistä» huomattiin, että tarvittiin entistä kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa. Uudebi strategiabi 
kehitettiin valtavirtaistaminen, jonka tavoitteena oli sisällyttää sukupuolinäkökohdat kaikkiin valta­
suuntausten kehityspolitiikkoihin, -ohjelmiin ja -hankkeisiin. 
Valtavirtaistamisesta huolimatta tarvitaan myönteisiä toimia, ohjelmia ja hankkeita, jotka on suunnat­
tu heikommalle osapuolelle (yleensä naiset) osa-alueilla, joissa sukupuolten välinen kuilu on syvä, 
kuten esimerkibi koulutus, luotonsaanti ja osa-alueet, jotka luontaisesti koskevat erityisesti naisia. 
Erona aiempaan "vain naisille" -lähestymistapaan on se, että ne on suunniteltu pitäen mielessä mah­
dollisimman tehokkaat strategiset vaikutubet, ne toteutetaan tarvittavan laajassa mittakaavassa ja ne 
on tarkoitettu medcittävibi väliaikaisiksi toimenpiteibi, joilla pyritään poistamaan pahimmat suku­
puolten väliset kuilut ja nostamaan heikompi osapuoli yhtäläiseen asemaan, josta se voi lahteä mukaan 
valtavirran suuntaubiin. 
Komission kehitystyöstä vastaava pääosasto (pääosasto VIII) pitää näitä uusia lähestymistapoja olen­
naisen tärkeinä politiikassaan ja toiminnassaan. 
Lähde: Sukupuolinäkökohtien kehitysyhteistyöhön sisällyttämistä koskeva komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan 
parlamentille, KOM(95) 423 lopullinen, 18.9.1995. 
13 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
mmiMMmmwMmsm&& 
TAULUKKO 1 : VALTAVIRTAISTAMISEN STRATEGIOIDEN 
SOVELTAMISEN TASOT 
Politiikan taso 
Politiikan suunnittelu 
Uudistaminen 
Toteuttaminen 
Hallinto 
Seuranta 
Arviointi ja seuranta Menetelmät 
• Vaikutusten analysointijärjestelmien 
kehittäminen 
• Sukupuolet huomioon ottavien kuulemis 
menettelyjen järjestäminen 
• Sukupuolettietojen valmisteleminen 
• Riskienhallinta-älyysi 
• Tiedostamiseen liittyvät suunnitelmat 
• Henkilökunnalle tiedottaminen, jakelu 
• Seurannassa käytettävistä tarkoituben-
mukaisista mittausvälineistä sopiminen 
• Uudet perusteet 
• Sukupuolikohtaisten tietojen kerääminen 
• Analyysi vuorovaikutuksesta ja yhtenäi­
syydestä 
• Seurannan avulla saatujen tietojen käyttö 
yritybissä, koulutus, ihmisoikeudet, ulkosuhteet, 
tiedottaminen ja komission henkilöstöpolitiikka. 
Valtavirtaistamisen sttategian soveltaminen 
yleisiin politiikkoihin, ohjelmiin ja hankkeisiin 
on monimutkainen menettely, joka tuo esiin 
uusia kysymybiä politiikan bikissa vaiheissa 
suunnittelusta toteuttamiseen, arviointiin ja 
uudistamiseen asti. Soveltamista vaikeuttaa erityi­
sesti se, että monet politiikat näyttävät ensinä­
kemältä olevan sukupuolesta riippumattomia. 
Näyttöä politiikkojen eriyttävästä vaikutubesta 
naisiin ja miehiin saadaan vähitellen eriytetyt 
mahdollisuudet ja byttötarkoitubet paljastavien 
tutkimusten perusteella. Valtavirtaistamisen 
toteuttamisstrategian soveltamisen suhteellinen 
helppous tai vaikeus on riippuvainen useista eri 
tekijöistä. Näitä tekijöitä voivat olla muun muas­
sa naisten ja miesten välisen epätasa-arvokuilun 
syvyys, strategian soveltamiseen bytettävissä ole­
vat eri menetelmät, toteuttamiseen käytettävissä 
olevat rakenteet ja varat sekä naisiin päätöbente-
koelimissä luodut yhteydet. Muista soveltamisen 
kannalta merkityksellisistä tekijöistä mainitta­
koon esimerkibi päätöksentekijöiden välinen sukupuolitasapaino, sukupuolikohtaisten tietojen 
saatavuus analysointia varten ja historialliselta 
kannalta merkittävä sijoittaminen tietoisuuden 
lisäämiseen. 
Taulukossa 1 on kuvattu ne politiikan laatimi­
sen tasot, joilla valtavirtaistamisen strategiaa voi­
daan soveltaa, seb kullekin tasolle aiheutuvat 
seuraubet. 
14 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
RAKENNERAHASTOT 
JA YHTÄLÄISET 
MAHDOLLISUUDET 
Rakennepolitiikat ovat yhteisön pääasiallinen 
väline yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden 
edistämisessä sekä työllisyys- ja yhdentymisnäky-
mien parantamisessa. Rakennerahastojen 
(Euroopan aluekehitysrahasto, EAKR; Euroopan 
sosiaalirahasto, ESR; Euroopan maatalouden 
ohjaus- ja tukirahasto, EMOTR) aiempaa aktiivi­
semmalla osallistumisella yhtäläisten mahdolli­
suubien edistämiseen on hyvin suuri poliittinen 
merkitys. Tasa-arvon sisällyttäminen rakennepo­
litiikkaan on ensi sijassa vastaus tarpeeseen supis­
taa epätasa-arvoa naisten ja miesten työllisyy­
dessä, koulutustasossa, työmarkkinoille pääsyssä 
ja päätöbentekoon osallistumisessa. Se on kui­
tenkin myös osaltaan osoitus halusta edistää 
kestävää kehitystä yhdistämällä työpaikkojen ja 
vaurauden luominen elämänlaatuun sekä kult­
tuuriperinnön ja luonnonolosuhteiden säilyttä­
miseen. 
Euroopan sosiaalirahasto oli ensimmäinen 
rahasto, job otti huomioon yhtäläiset mahdolli­
suudet. Vähitellen kaikki rahastot ovat alkaneet 
osallistua yhtäläisten mahdollisuubien edistämi­
seen. 
Kaikilla rahastojen tukemilla toimilla voidaan 
ainakin epäsuotasti myötävaikuttaa tasa-arvon 
edistämiseen ja kaikkien toimien oletetaan hyö­
dyttävän yhtälailla sekä naisia että miehiä. Yleiset 
toimenpiteet eivät kuitenkaan välttämättä ole 
sukupuolesta riippumattomia. 
Ohjelmakausi 1989 - 1993 
Euroopan yhtenäisasiabrja johti rakennerahas­
tojen uudistamiseen niiden toiminnan tehosta-
misebi ja ohjaamisen parantamisebi. Vuoden 
1988 uudistuksessa annettiin uudet määritelmät 
varojen mabamiselle. Uudistuben yhteydessä 
vahvistettiin viisi tavoitetta: 
•Kehityksen ja rakenteellisen mukauttamisen 
edistäminen kehityksestä jälkeen jääneillä 
alueilla (tavoite 1) 
•Vakavasta teollisuuden taantumisesta kärsivien alueiden tukeminen (lavoin- 2) 
•Pitkäaikaistyöttömyyden torjunta (tavoite 3) 
•Nuorten ammattiin pääsyn helpottaminen 
(tavoite 4) 
•Maatalouden rakenteiden mukauttaminen 
(tavoite 5a) ja maaseudun kehittäminen (tavoi­
te 5b) 
Edellä mainittujen tavoitteiden määrittelyssä ei 
viitattu yhtäläisten mahdollisuubien ulottuvuu­
teen. Kaikki tavoitteet koskettavat mahdollisesti 
myös naisia, koska heitä on paljon tavoitteiden 
kohderyhmissä ja -alueilla. 
Uudistus vahvisti ESR:n toimintaa yhtäläisten 
mahdollisuuksien osa-alueella. ESR on vuodesta 
1978 lähtien rahoittanut naisille suunnattuja eri­
tyistoimenpiteitä, erityisesti koulutussuunnitel­
mia. Vuoden 1988 asetuben täytäntöönpanoa 
varten annetuissa suuntaviivoissa viitattiin erityi­
sesti naisiin osana ryhmää, jolla on erityisiä vai­
keuksia työmarkkinoilla. 
Osana nuorten ja pitkäaikaistyöttömien kou­
luttamiseen ja työn löytämisen helpottamiseen 
tarkoitettuja ESR:n yleisiä toimenpiteitä toteute­
tut toimet mahdollistivat erityisesti naisten työlli­
syystilanteen parantamisen. Lisäksi on huomatta­
va, että viisi prosenttia ESR:n tavoitteille 3 ja 4 
tarkoitetuista määrärahoista (380 miljoonaa 
ecua) varattiin erityisesti naisten auttamiseen tar­
koitettuun toimintaan. 
Muut rahastot (EAKR, EMOTR) ovat osallis­
tuneet epäsuorasti ja vähemmän keskitetysti tasa-
arvon edistämiseen lähinnä tukemalla kehitystä 
yleisesti ja tarvittaessa myös rahoittamalla täy­
dentäviin yhteiskunnallisiin palveluihin liittyvän 
koulutuksen infrastruktuureja. 
Koska naisten syrjiminen työmarkkinoilla jat­
kui edelleen itsepintaisesti ja yhtäläisten mahdol­
lisuubien edistämistä haluttiin tuoda entistä sel­
vemmin esille, komissio teki vuonna 1991 erityi­
saloitteen NOW (New Opportunities for 
Women), jolle myönnettiin yhteisön varoja 156 
miljoonaa ecua5. Osana tätä aloitetta toteutetut 
uudistavat toimenpiteet sekä aloitteen ylikansalli­
nen luonne täydensivät jäsenvaltioissa osana 
yhteisön tukikehyksiä (YTK) toteutettuja toi­
menpiteitä. Tukikehybissä painotettiin tietyn 
tyyppisiä toimenpiteitä, joihin osallistui erityisen 
vähän naisia (esimerkibi yriryben perustamiseen 
5 EYVLN:oC 327, 29.12.1990 
15 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
liittyvät toimenpiteet). EAKR osallistui toimin­
taan NOW-aloitteen välityksellä rahoittamalla 
lastenhoitopalveluja. 
Jäsenvaltioiden sisällä NOW myötävaikutti 
naisten hyväksi suunnattujen toimien erottelun 
poistamiseen saamalla liikkeelle monia erilaisia 
toimijoita, joihin kuului ministeriöitä, paikalli­
shallintoja, ammattiyhdistyksiä, naisjärjestöjä, 
paikallisen kehittämisen toimistoja, yliopistoja 
jne. NOW-aloitteella tuettiin 800:a hanketta, 
jotka kaikki olivat luonteeltaan ylikansallisia. 
Ohjelmakausi 1994 - 1999 
Vuonna 1993 toteutettu rakennerahastojen 
uudistaminen oli ratkaisevan tärkeää yhtäläisten 
mahdollisuubien bnnalta. Se merkitsi edistysas­
kelta asian tiedostamiselle ESR:ssä, mutta tär­
keämpää oli kuitenbn se, että asiasta tuli keskei­
nen tavoite kaikissa rakennerahastoissa, EAKR ja 
EMOTR mukaan lukien. 
Uuden asetuben sisältämissä rakennerahasto­
jen rahoittamien toimenpiteiden ja yhteisön mui­
den politiikkojen yhteensopivuuden välttämättö­
myyttä koskevissa säännöksissä viitattiin 
ensimmäistä kertaa nimenomaan yhtäläisiin 
mahdollisuubiin. 
Uuden asetuben 7 artiklassa todettiin, että 
"toiminnan, jonka rahoitukseen rakennerahastot 
osallistuvat tai jonka rahoitukseen EIP tai muut 
olemassa olevat rahoitusvälineet osallistuvat, on 
oltava perustamissopimusten määräysten ja nii­
den nojalla annettujen säädösten mukaista sekä 
yhteisön toimintaperiaatteiden mukaista, 
mukaan lukien kilpailusäännöt ja julkisten han­
kintasopimusten tekemistä sekä ympäristönsuo­
jelua koskevat toimintaperiaatteet, samoin kuin 
miesten ja naisten tasavertaisten mahdollisuuk­
sien periaatteen soveltaminen"/' 
Viittausta yhtäläisiin mahdollisuuksiin vahvis­
tettiin kaikkea ESR:n tuella toteutettua toimintaa 
koskevassa asetuksessa. Erityisesti tavoitteen 3 
toimenpiteiden soveltamisen osalta asetuksessa 
edellytettiin ensisijaista toimintaa, jotta voidaan 
"edistää miesten ja naisten tasavertaisia mahdolli­
suuksia työmarlddnoilla, erityisesti aloilla, joilla 
naiset ovat aliedustettuja, erityisesti sellaisten 
naisten osalta, joilla ei ole ammatillista pätevyyttä 
tai jotka poissaolon jälkeen sopeutuvat uudelleen 
työmarkkinoille". 
Yhtäläisten mahdollisuubien periaate maini­
taan myös asiakirjoissa, jotka ovat perustana eri 
yhteisöaloitteille, kuten esimerkiksi EMPLOY-MENT-työllisyysaloitteen kolme toimintalinjaa 
(NOW, HORIZON, YOUTHSTART), 
ADAPT-ohjclma, jossa erityistä huomiota kiinni­
tetään toimiin, joilla pyritään edistämään yhtäläi­
siä mahdollisuubia naisten aseman parantami­
sebi ja URBAN-ohjelma, jonka yksi tavoite on 
laatia toimia yhtäläisten mahdollisuubien edistä­
miseksi ongelma-alueilla. Pienten ja keskisuurten 
yritysten osalta ybi tavoitteista on edistää naisten 
työllistämistä pk-yritybissä sekä ottaa huomioon 
naisten erityiset ammatillisen koulutuben tar­
peet. 
Tavoitteet 3 ja 4 
Nykyisellä ohjelmakaudella (1994 - 1999) 
yhtäläisten mahdollisuubien edistämiseen viita­
taan kanassa ESR:n ohjelma-asiabrjoissa, erityi­
sesti kuitenkin tavoitteen 3 ohjelma-asiakirjoissa, 
joissa yhtäläisten mahdollisuubien periaate on 
yhteisenä suuntaviivana kaikille hyväksytyille toi­
mille. 
Useimmissa maissa tämä aihe on johtanut eri­
tyisen poliittisen toimintalinjan määrittelyyn, 
jonka avulla tunnistetaan tavoitetta 3 varten 
(Saba, Belgia, Espanja, Kreikka, Ranska, Italia, 
Luxemhurg, Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta) 
ja tavoitteen 1 aloitteiden inhimillisiä voimavaro­
ja varten (Irlanti, Portugali, Italia, Kreikka, 
Yhdistynyt kansakunta ja Tanska) käytettävissä 
olevien rahastojen ensisijainen käyttötarkoitus. 
Tämä kaikille toimille yhteinen lähestymistapa 
johtaa usein pyrkimyksiin varmistaa, että naisten 
ehdotettuihin toimenpiteisiin osallistumisen 
osuus nousee vähintään samalle tasolle kuin nais­
ten osuus työttömyystilastoissa (51 prosenttia 
Tanskassa, 50 prosenttia Suomessa, Ruotsissa ja 
Alankomaissa ja 57 prosenttia Flcvolandissa 
Alankomaiden itäosassa). Tällaisia määrällisiä 
tavoitteita ei kuitenkaan ole vahvistettu kaikissa 
maissa eikä kaikille tavoitteille. 
Erityisen toimintalinjan määrittäneet manr 
ovat kuitenkin enimmäbeen myöntäneet rajoite­
tusti varoja toimintalinjoille, mikä osoittaa, että 
niitä pidetään täydennyksenä kaikille toimille 
yhteisiin suuntaviivoihin, joilla on ainakin se etu, 
että ne ovat selkeästi tiedossa. Kaikille toimille 
yhteisen lähestymistavan valitsemiseen saattaa 
joissakin tapaubissa liittyä kuitenkin lastenhoito-
• Asetus (ETY) N:o 2081/93, annettu 20.7. 1993, EYVL N:o 
L 193, 31.7.1993. 
mmmmmmK^xixmv: 
16 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
palvelujen toimittamista koskevia erityistoimen­
piteitä (Alankomaat, Belgia, Yhdistynyt kunin­
gaskunta). 
Sopeutumisväylä-käsitteen käyttöön ottaminen 
NOW-aloitteesta saadun kokemuksen perusteella 
ja ohjelmien valintaperusteiden löysentäminen 
ovat tehneet mahdolliseksi koota yksilöllisiä toi­
menpidekokonaisuuksia, joilla pyritään työmark­
kinoille pääsyyn tai paluuseen.Erityisiä naisille 
suunnattuja toimenpiteitä on kehitetty tarjoa­
malla mahdollisuuksia huollettavien hoitoon sekä 
parantamalla kilpailukyvyn tasoa ja työkelpoi-
suutta. Näihin toimenpiteisiin on sisältynyt eri­
tyisiä koulutustoimenpiteitä, yrityksen perusta-
miskoulutusta, tiedon jakamista ja joissakin 
tapaubissa toimia, joiden tavoitteena on muut­
taa vanhempien ja tyttöjen asenteita koulutuben 
suhteen kannustamalla tyttöjä opiskelemaan per­
inteisesti miehille varatuilla aloilla. Opettajien 
koulutukseen sisältyvillä erityisillä opintojaksoilla 
olisi oltava ratkaiseva merkitys tässä muutoksessa. 
Tavoitteet 1, 2 ja 5 b 
Ei ole olemassa asiakirjoja, joista selviää 
yhtäläisten mahdollisuuksien tilanne tavoitteen 1 
ja tavoitteen 5b osalta. Jäsenvaltioille lähetettiin 
vuoden 1995 lopussa kysely, joka koski tavoitetta 
2. Kysymykset liittyivät kaikkiin tavoitteen 2 
ensisijaisiin pyrbmybiin mutta osa niistä koski 
erityisesti yhtäläisiä mahdollisuuksia. Vastausten 
perusteella suuntaubia on useita. 
Monet jäsenvaltioista eivät nimenomaisesti vii­
tanneet yhtäläisiin mahdollisuubiin tavoitteen 
yhteydessä. Vaikka jotkut jäsenvaltiot eivät erityi­
sesti sisällyttäneet yhtäläisten mahdollisuubien 
edistämistä ilmoitettuihin tavoitteisiin, ne var­
mistivat kuitenbn, että yhtäläiset mahdollisuudet 
otettiin huomioon joidenkin niiden toteuttamien 
toimien butta. 
Tanskassa ja Ruotsissa yhtäläiset mahdollisuu­
det ovat yhteinen periaate kaikille toimille, joita 
rahoitetaan osana tavoitetta 2. Tanskassa tämä 
periaate on nimenomaisesti kirjoitettu eri toteu­
tettavien ohjelmien tebteihin. Koska naiset kär­
sivät usein ammattitaidon puutteesta ja työttö­
myydestä, ESR:n rahoitubesta oletetaan olevan 
välitöntä hyötyä erityisesti naisille; näin on erityi­
sesti tavoitteen 3 yhteydessä. 
Uutta taantuvilla teollisuusalueilla toteutetta­
via toimenpiteitä koskevaa ohjelmakautta (1997 -1999) varten komissio on tehnyt jäsenvaltioille 
huhtikuussa 1996 osoitetulla ohjeella selvän viit­
tauksen yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan 
ulottuvuuteen. Ohjelmien hyväbymistä varten 
käytävissä neuvotteluissa komissio pyrkii varmis­
tamaan, että periaatteellisen hyväksymisen lisäbi 
sitä sovelletaan myös käytännössä. 
Ruotsissa naisten ja miesten (sekä nuorten ja 
vanhusten) yhtäläisten mahdollisuubien periaat­
teen edistäminen on otettu huomioon tavoitteen 
2 ohjelmissa ja hankkeiden valintaperusteita 
yksilöitäessä. Yhtäläisten mahdollisuubien 
edistämiseksi on myös toteutettu erityisesti nai­
sille suunnattuja toimenpiteitä. Yrityksen perus­
tamista edistävät toimenpiteet, ammatillinen 
koulutus ja naisten tarpeisiin mukautetun neu­
vonnan tarjoaminen ovat osa ohjelmaa. 
Ruotsi on sisällyttänyt yhtäläisten mahdolli­
suubien periaatteet kaikkiin tavoitteisiinsa. Näin 
ollen myös tavoitteen 6, johon kuuluvat pohjoi­
sen erittäin harvaan asutut alueet, tarkoituksena 
on saada naiset pysymään kyseisellä alueella. 
Toinen kahdesta strategisesta tavoitteesta on säi­
lyttää paikallisten yhteisöjen elinkelpoisuus pai­
nottamalla erityisesti alueen naisten ja nuorten 
uudelleen kouluttamista. Muita esimerkkejä löy­
tyy tavoitteista 4 ja 5b. Joihinkin hyväksyttyihin 
toimiin sisältyy osatoimintaa, mutta kaikilla 
niistä on oltava määrälliset tavoitteet yhtäläisten 
mahdollisuuksien osalta. 
Olisi huomattava, että eri rahastojen toimien 
yhteensovittamisen parantamisebi tehdään mer­
kittäviä ponnisteluja. Tässä suhteessa erityistä 
huomiota on kiinnitettävä esimerbbi ESR:n, 
EAKR:n ja EMOTR yhdistettyyn toimintaan, 
jolla voidaan auttaa toteuttamaan sellaisia toi­
menpiteitä ja palveluja, jotka antavat naisille 
aiempaa paremmat mahdollisuudet sovittaa 
yhteen työ- ja perhe-elämä (päiväkodit, kou­
lupäivän jälkeinen toiminta, joukkoliikenteen 
järjestäminen harvaan asutuilla alueilla jne.). 
Elinkeinoalueiden infrastruktuurien järjestämi­
seen ja työpaikkojen luomiseen ja säilyttämiseen 
kiinteästi sidobissa olevat toimet voivat suoraan 
hyödyttää naisyrittäjiä ja avustavia puolisoja 
samoin kuin tuettujen yritysten naistyöntekijöitä. 
Yleisesti ottaen tuotantotoiminnan mukauttami­
seen, paikalliseen kehittämiseen ja elämänlaadun 
parantamiseen liittyvät toimet eivät koske yksino­
maan naisia vaan lähivaikutustensa vuobi niillä 
voidaan vaikuttaa suoremmin tasa-arvon edistä­
miseen. 
Sen lisäksi, että yhtäläiset mahdollisuudet ote­
taan alueellisissa ohjelmissa huomioon poikittai-
17 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
BELGIA - NAISET ANTWER1>ENIN YHTEISÖN 
KEHITTÄMISYHDISTYKSESSÄ 
Antwerpenin yhteisön kehittämisyhdistys on suunnattu paikallisille asukkaille. Koulutus- ja työllistä­
mishankkeet, yrityskeskus, rakennustyövälineiden vuokrauspalvelu, työvoimakeskus, yhteisön uutiset, 
teknologiakeskus jne. on tarkoitettu kaikben paikkakunnan asukkaiden käyttöön. Yhdistybellä ei ole 
erityisiä naisille tarkoitettuja hankkeita. Antwerpenin teknologiakeskuben ohjelmiin sekä myös yhteen 
kehittämisyhdistyben monista aloitteista sisältyy erityisesti naisille suunniteltuja ohjelmia, joiden 
rahoitubeen ESR osallistuu. 
Tekniikka on naisista hauskaa 
Yksi Antwerpenin teknologiakeskuben suosituimmista ohjelmista on tietokoneasentajan kurssi. 
Kaikki kurssin käyneet löytävät sen jälkeen työtä mutta kurssille on osallistunut hyvin vähän naisia. 
Tästä syystä, teknologiakeskus ponnisteleebn saadakseen naisia mukaan kurssille. Henblökunnan jäse­
net ottavat suoraan yhteyden naisiin, keskus mainostaa lehdissä ja julkaisee niissä artikkeleita. Tämä 
näyttää toimivan: kussabn 12 opiskelijan ryhmässä on nyt kabi tai kolme naista. Ja nämä naiset 
löytävät kurssin päätyttyä välittömästi töitä. 
Pitkän aikavälin tavoitteena on saada nuoret tytöt ja naiset binnostumaan tekniikasta, ja teknologia­
keskus järjestäalcin 10-14 -vuotiaille teknisiä hankkeita yhteistyössä kaupungin nuorisoyhdistyben 
bnssa. Teini-ikäiset tytöt oppivat purkamaan ja kokoamaan tietokoneita. He voivat myös rakentaa 
itsetoimivia kasvien kastelulaitteita. Lyhyesti sanottuna: nuoret tytöt oppivat, että tekniikka voi olla 
hauskaa. Tämä lähestymistapa saattaa tuottaa tulosta vasta pitkällä aikavälillä, mutta jostain on aloi­
tettava. 
Edellä mainittujen kurssien lisäbi on tietenbn ohjelmia, jotka perinteisesti ovat olleet suosittuja nais­
ten keskuudessa: perus- ja uudelleenkoulutusta niille, jotka haluavat työskennellä sihteerin tehtävissä, 
puhelinmyyntikurssit, hallinnollisiin toimistotehtäviin valmistavat kurssit. 
Antwerpenin teknologiakeskus on laatinut teknisen alan hallinnollisen koulutusohjelman, joka on 
suunniteltu erityisesti etnisiin vähemmistöihin kuuluville naisille. Ohjelmasta vastaavan Leen Verbistin 
mukaan turkkilaisten ja marokkolaisten naisten lisäbi aasialaiset, afrikkalaiset ja itäeurooppalaiset nai­
set osallistuvat tälle kurssille. 
Koulutusohjelma, jonka rahoitubeen ESR osallistuu, on toiminut kolme vuotta ja tulobia alkaa 
näkyä: 50 prosenttia kurssilaisista on löytänyt työtä tai osallistuu työhön liittyvään jatkokoulutukseen. 
Ryhmä muodostuu hyvin nuorista naisista (18-21 vuotiaat) ja hieman vanhemmista naisista (yli 27 
vuotiaat). 
18 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
sesti, mikä on pääasiallisesti jäsenvaltioiden 
tehtävänä toimenpiteiden seurannan ja hankkei­
den valinnan yhteydessä, on myös välttämätöntä 
toteuttaa erityisiä toimia. 
Tämän vuobi rakennerahastot tähtäävät täl­
laisten toimien toteuttamiseen yhteisön aloittei­
den ja pilottihankkeiden välityksellä. 
Yhteisön aloitteet ja 
pilottihankkeet 
Uusi EMPLOYMENT-aloite käynnistettiin 
vuonna 1995 ja siihen sisältyy erityinen toimin­
talinja, joka on määritelty NOW-aloitteesta saa­
tujen kokemusten perusteella. EMPLOYMENT-
NOW -aloitteen ensimmäiseen vaiheeseen sisäl­
tyy 700 hanketta. Kaikilla hankkeilla on ylikan­
sallinen ulottuvuus ja ne edistävät tiedonvaihtoa 
sekä usein myös naisten välisiä ylikansallisia 
yhteybiä. 
Myös muut yhteisöaloitteet, esimerkiksi 
URBAN, LEADER ja INTERREG, sekä 
EAKR:n 10 artiklan nojalla rahoitetut pilotti­
hankkeet ovat välineitä, joiden avulla asioita voi­
daan viedä eteen päin ja joiden avulla voidaan 
ottaa byttöön uusia bytäntöjä. 
Komissio on pyytänyt, että URBAN II -ohjel­
massa painotetaan erityisesti yhtäläisiä mahdolli­
suubia. 
LEADER II -aloitteen pitäisi tuoda tullessaan 
uusia mahdollisuubia, sillä siinä on otettu huo­
mioon LEADER I -aloitteesta saadut kokemuk­
set. LEADER I antoi naisille mahdollisuudet 
osallistua paikallisiin hankkeisiin, joiden tarkoi­
tuksena oli maaseudun kehittäminen: matkailu, 
paikallisten erikoisuuksien tuotanto ja myynti, 
pienten ja kesbsuurten yritysten kehittäminen 
sekä käsiteollisuustoiminnan lisääminen. 
EAKR: n perusasetuben 10 artiklan mukaisesti 
rahoitettuihin pilottihankkeisiin kuuluu Recite 
Il-ohjelma,7 joka liittyy alueiden välisten yhteis­
työhankkeiden rohkaisemiseen ja jonka talousar­
vio on 110 miljoonaa ecua. Tämän ohjelman pyr­
kimyksenä on muiden muassa sellaisten "voima-
varakeskusten perustaminen ja kehittäminen, joi­
den tehtävä on edistää naisten työpanosten hyö­
dyntämistä sekä kehittää naisten integrointia 
talouselämään". 
EMOTR:n ohjausosasto osallistuu yhteisön 
pilottihankkeiden rahoitubeen. EMOTR:n per-LEADER-OHJEIMAN AVULLA 
LUODAAN TYÖPAIKKOJAKREIKAN 
MAATALOUSALUEIDEN NAISILLE 
Kreikkalaiset naiset osallistuvat merbttävästi paikallisiin 
toimintaryhmiin, joissa toteutetaan maatalouden kehittä­
misohjelmia. 
LEADER-ohjeiman avulla perustettiin 26 paikallista 
kehittämisyritystä, joiden avulla naisten osuuskunnat voivat 
toimia aktiivisesti maatilamatkailun, pienten ja kesbsuur­
ten yritysten, maataloustuotteiden parantamisen, perintei­
sen käsiteollisuuden ja ympäristönsuojelun aloilla. 
Velventon kylässä naisten osuuskunnat valmistavat perin­
teisiä kakkuja. Osuuskunta perustettiin vuonna 1985 ja se 
on tähän mennessä kehittänyt merkittävästi toimintaansa. 
Se valmistaa hilloja, marmeladeja ja hedelmähillokkeita ja 
myy niitä omalla nimellään koko maan kauppoihin. 
Osuuskunnan tuotteet ovat perinteisiä tuotteita, jotka kui-
tenbn täyttävät nykyaikaiset kevyttuotteen vaatimukset, ja 
ne ovat kilpailukyky isä vastaavien teollisten tuotteiden 
kanssa. Osuuskunnalla on omat tilat ja se työllistää 20 
kylän naista. 
Osuuskunta on osallistunut seuraaviin LEADER-ohjeiman 
kautta tuettuihin toimiin: marlddnatutbmus, messut, yri­
tyksen tunnuben tunnistamiseen liittyvä tutidmus, pak­
kaussuunnittelu ja -tutbmus. 
Velvendosin naisten käsiteoUisuusosuuskunnan jäsenille 
järjestetty koulutusseminaari oli osa LEADER-ohjelmaa. 
Seminaarissa käsiteltiin blpailukykyisten tuotteiden luo­
mista, uudistavien tuotantokäytäntöjen tuomista ja myyn­
nin kasvattamista. 
Agios Georgiosin kylässä toimii toinen naisten osuuskunta. 
Tässä pienessä yhteisössä yli 20 naista valmistaa perinne-
ruoba, lähinnä makaronista (petoura). Ruoat valmistetaan 
nykyaikaisten mekaanisten laitteiden avulla. 
Yhteisö antoi osuuskunnan käyttöön tyhjän rakennuben, 
joka kunnostettiin osuuskunnan toimintaa varten. Hanke 
on merbttävä taloudellinen ja sosiaalinen tebjä kylässä. 
19 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
usasetuben 8 artiklan perusteella ollaan käyn­
nistämässä pilottihankkeille suunnattua erityi­
sohjelmaa, jonka tarkoitubena kannustaa naisia 
osallistumaan enemmän maaseudun kehittämi­
seen. Ohjelmaa rahoitetaan 20 miljoonalla eculla 
kaudella 1997 - 1999. Ohjelmassa on eri ensisi­
jainen tavoitealue joka vuosi. 
Rakennerahastoja ja yhtäläisiä 
mahdollisuuksia koskeva 
seminaari 
Komission vuonna 1996 antamassa valtavir-
taistamista koskevassa tiedonannossa esitettiin, 
että rakennerahastot voivat vaikuttaa tehokkaasti 
unionin ja sen jäsenvaltioiden työttömyyden tor­
juntaa ja yhtäläisten mahdollisuuksien edistä­
mistä koskevien ensisijaisten tavoitteiden toteut­
tamiseen. 
Belgian hallitus ja komissio järjestivät yhdessä 
rakennerahastoja ja yhtäläisiä mahdollisuubia 
koskevan seminaarin Brysselissä 7. ja 8. maalis­
kuuta 1996. Seminaariin osallistui rahastojen 
johtamisesta vastaavien eri osastojen edustajia, 
jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten edustajia 
seb erilaisia asiantuntijoita ja ammatinharjoitta­
jia. Kokouben yleisenä aiheena oli valtavirtaista­
minen. 
Rakennerahastoja ja yhtäläisiä mahdollisuubia 
koskevan seminaarin (7. - 8. maaliskuuta 1996) 
yleisissä päätelmissä esitetään tiivistelmä yhteisön 
mahdollisuubista tulevaisuudessa. 
Hyvien bytäntöjen jakaminen on ybi niistä 
lisäarvon olennaisista tekijöistä, joita yhteisö voi 
tarjota. Seminaarin päätelmien muban etusijalle 
on asetettava kokemusten levittäminen ja välittä­
minen jäsenvaltiosta toiseen, pilottihankkeiden 
yhteensovittamisen parantaminen, yhteisöaloit­
teet ja yhteistön tukikehysten osana toteutetut 
toimet. Etusijalle on asetettava myös tahastojen 
välisen vuorovaikutuben laajentaminen yleensä 
ja erityisesti niihin toimiin, joihin osallistuu 
enemmän kuin ybi rahasto. 
EAKR:n perusasetuben 10 artiklan, ESR:n 
perusasetuben 6 artiklan ja EMOTR:n perusase­
tuben 8 artiklan yhdistämistä kannustettiin 
pilottihankkeiden käynnistämistä koskevien 
uusien ideoiden sekä tiedostus- ja tiedottamistoi-
mien edistämiseksi. 
Yhtäläisten mahdollisuubien edistämiseen 
osallistuvien toimijoiden osallistumista seuranta­komiteoihin on painotettu: aktiivisen yhteistyö­
kumppanuuden järjestäminen on tarpeen 
yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseen osal­
listuvien toimijoiden koulutubessa ja tiedosta­
misen lisäämisessä, jotta voidaan turvata 
käytännössä saatuja kokemubia koskevien tieto­
jen välittyminen päätöksentekoelimiin. 
Seurantakomiteoilla on strateginen merkitys 
varojen myöntämisen kannalta. 
Arviointi on olennainen edellytys laaduntark­
kailulle. Komissio haluaa perustaa arviointi­
ryhmän kehittämään asiantuntijoiden avulla 
menettelytapaehdotuksia, jotka on tarkoitettu 
rakennerahastojen aloitteisiin osallistuvien toimi­
joiden käytettäväksi arvioinnin yhteydessä. 
Seminaarin jälkeen puheenjohtajamaa Irlanti 
teki neuvostolle ehdotuben (24.9.1996) yhtäläi­
siä mahdollisuuksia ja rakennerahastoja koske-
vabi päätöslauselmaksi. Neuvosto hyväbyi sen 
2. joulukuuta 1996. 
YHTEISKUNNALLINEN 
VUOROPUHELUJA 
TYÖMARKKINAOSAPUOLET 
Euroopan tason yhteiskunnallinen vuoropuhe­
lu yhdistää työmarkkinaosapuolet säännöllisellä 
ja järjestäytyneellä tavalla. Ammatillisesti yhteis­
kunnalliseen vuoropuheluun osallistuu kolme 
suurta järjestöä: Euroopan ammatillinen yhteis­
järjestö (ETUC), länsieurooppalaisten teollisuus-
ja työnantajajärjestöjen yhteistyöjärjestö 
(UNICE) ja EU-maiden julkisalojen työnanta­
jien järjestö (CEEP). Yhteiskunnallista vuoropu­
helua on kehitetty myös alakohtaisesti. Komissio 
kuulee edellä mainittuja järjestöjä ja muita jär­
jestöjä, joita Euroopan unionin sosiaalipolitiikka 
koskee. Yhteiskunnallinen vuoropuhelu perustuu 
Euroopan yhtenäisasiakirjaan, jossa sanotaan, 
että "komissio pyrkii Euroopan tasolla 
edistämään työmarkkinaosapuolten välistä vuo­
ropuhelua, joka voi johtaa sopimussuhteisiin, jos 
osapuolet niin haluavat."(118 b artikla) 
?EYVLN:oC 326/9, 31.10.1996 
20 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
EMPLOYMENT-NOW -ALOITTEENENSISIJAISETTAVOITEALUEET 
Alustava analyysi suoritettiin EMPLOYMENT-NOW -aloitteen hankkeita koskevasta hakemistosta 
(maaliskuu 1995) saatujen tietojen perusteella. 
Yrityksen perustaminen: 
Lähes puolet hankkeista liittyy yhteen tai useampaan yrityben perustamiseen liittyvistä näkökohdista. 
Yrityben perustamishankkeisiin osallistumisen, tubpalvelujen, koulutuben ja seurannan edistäminen 
voidaan lukea tähän osa-alueeseen. Yli 60 prosenttia Itävallassa, Kreikassa, Italiassa, Espanjassa ja 
Ruotsissa toteutettavista hankkeista liittyy yrityben perustamiseen. 
Alakohtaisen erottelun lopettaminen: 
Hankkeista 46 kappaletta liittyy erityisesti yhtäläisten mahdollisuubien edistämiseen yritysjohtamisen 
tasolla. Hankkeista 22:n kohteena ovat naiset, jotka haluava edetä korkeampaan asemaan yritybessä, 
jossa he työskentelevät. Seitsemässä hankkeessa kehitetään myönteisen toiminnan ohjelmia. Lisäksi 44 
hankkeessa viitataan yhtäläisiin mahdollisuubiin liittyvään koulutubeen, jonka kohderyhmiin kuulu­
vat ammattiliittojen edustajat, julbsen ja ybityisen sektorin yritysjohtajat ja henblöstökoulutubesta 
vastaavat. 
Laaja-alaisen erottelun lopettaminen: 
Erityistä huomiota kiinnitetään aloihin, joiden oletetaan pysyvän vakaana tai joilla on kasvumahdolli-
suubia. Tällaisia aloja ovat esimerkibi rakennusala, liikenne ja tekniset alat. Monissa EMPLOY­
MENT-NOW -hankkeissa otetaan huomioon televiestintäteknologian ja tietotekniikan käyttö (73) tai 
telepalvelujen luominen (21). 
Naisten ammattitaidon vahvistaminen: 
Hankkeissa tarkastellaan tätä kysymystä eri näkökulmista. Joissabn hankkeissa kehitellään menettely­
tapoja naisten peruskoulutuksensa lisäbi ja työnsä ulkopuolella hankkiman ammattitaidon tunnusta-
misebi (aiemmin opitun ammattitaidon vahvistaminen). Tähän osa-alueeseen olisi sisällytettävä myös 
perheen sisäisiin tehtäviin liittyvät taidot, kuten moninaisten tehtävien hallinta ja valvonta sekä raha-
asioiden hoito. Joissabn hankkeissa pyritään arvioimaan uudelleen naisten työtä kehittämällä koulu­
tusohjelmia, joissa tunnustetaan naisten ammattitaito ja johon sisältyy tunnustettua ammatillista kou­
lutusta soveltuvilla aloilla (27 hanketta). Muissa hankkeissa ybilöidään uusia työllisyysaloja ja kehi­
tetään ammatillisia ominaisuubia, mikä osaltaan parantaa naisten asemaa (39 hanketta). 
21 
YHTEISTYÖKUMPPANUUDEN RAKENTAMINEN MUUTTUVASSA YHTEISKUNNASSA 
Sosiaalipolitiikkaa koskeva pöytäkirja on osoi­
tus työmarkkinaosapuolten bsvavasta merkityk­
sestä. Osana pöytäkirjaan liittyvää työtä UNICE, 
CEEP ja ETUC pääsivät yhteisymmärrybeen 
vanhempainlomasta 14. joulukuuta 1995, minkä 
jälkeen neuvosto antoi asiaa koskevan direktiivin 
3. kesäkuuta 1996.8 Muitakin aiheita on tällä 
hetkellä käsiteltävänä tai tullaan tulevaisuudessa 
käsittelemään: työajan joustot, palkansaajien 
turva, todistustaakan kääntäminen tasa-arvoon ja 
sukupuoliseen häirintään liittyvissä kysymyksissä. 
Yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta on tulossa 
uusi valtavirtaistamisen alue. Yhteisön neljän­
nessä keskipitkän ajan toimintaohjelmassa työ­
markkinaosapuolet luetaan toimijoihin, jotka 
voivat osallistua yhtäläisiä mahdollisuuksia kos­
keviin politiikkoihin. Työmarkkinaosapuolet ovat 
keskeisessä asemassa ohjelman tavoitteiden kan­
nalta; tavoitteissa puolestaan korostuu, että on 
tärkeää varmistaa tasa-arvoulottuvuuden huo­
mioon ottaminen yhteiskunnallisen vuoropuhe­
lun kaikilla tasoilla. 
Komissio on lupautunut antamaan teknistä ja 
rahallista tukea, jos työmarkkinaosapuolet pää­
sevät sopimukseen Euroopan verkottumisen ja 
tasa-arvoa koskevan tiedonvaihdon kehittämi­
sestä. Tätä varten saatetaan nimittää uusia virka­
miehiä. Komissio toteuttaa yhteiskunnalliseen 
vuoropuheluun liittyen yhtäläisiä mahdollisuuk­
sia koskevien aloitteiden seurannan. Eri ammat­
tien välistä yhteiskunnallista vuoropuhelua on 
byty jo Euroopan yhteisön alkuajoista lähtien. 
Työmarkkinaosapuolet ovat antaneet lukuisia 
yhteisiä lausuntoja, joista ybi on liittynyt naisiin 
ja koulutubeen. 
Työmarkkinaosapuolet voivat osallistua suku-
puolitasapainon edistämistä päätöbenteossa kos­
kevaan komission yhdennettyyn politiikkaan 
vahvistamalla naisten osallistumista päätöbente-
koon Euroopan tasolla (katso 4 luku) sekä 
määrällisesti (lukumäärää kasvattamalla) että laa­
dullisesti (lisäämällä naisten vaikuttamista). 
Lisäbi työmarkkinaosapuolet on Euroopan 
tasolla kutsuttu naisten ja miesten yhtäläisiä mah­
dollisuubia käsittelevän uuden neuvoa-antavan 
komitean täysivaltaisiksi jäsenibi. On todella tär­
keää, että naiset ja naisten asiat ovat asianmubi-
sesti edustettuina työmarkkinaosapuolten jär­
jestöissä ja yhteiskunnallisessa vuoropuhelussa. 
8EYVLN.oLl45, 19.6.1996, s. 4 
22 
2 LUKU 
NAISET JA MIEHET 
MUUTTUVASSA 
TALOUDESSA 
TASA-ARVOJA TALOUS 
Euroopan unionin työttömyyden tason ja 
rakenteen muutoksen kannalta tarkasteltuna 
naisten taloudellinen tilanne on käynyt läpi 
merkittävän muutoksen. Naisten osuus virallisilla 
työmarkkinoilla on kasvanut. Suurin osa 
Euroopan unionissa viime vuosikymmenellä 
tapahtuneesta työllisyyden kasvusta ja 
työttömyyden lisääntymisestä on tapahtunut 
naisten keskuudessa. Samalla kun Euroopan 
unionin työvoima on yhä lisääntyvässä määrin 
naisistunut, siinä on edelleen tapahtunut 
rakenteellisia muutoksia. Palvelualan merkitys 
työllistäjänä on entisestäänkin kasvanut, 
työpaikat ovat muuttuneet tilapäisiksi ja työaika 
on muuttunut pirstoutuneemmabi. 
Työllisyyden ja työvoimaan kuulumattomuuden 
muodot vaihtelevat laajasti eri maiden, naisten ja 
miesten sekä eri naisryhmien välillä. Erityisesti 
naisten keskuudessa taloudelliseen toimintaan 
osallistumisasteen merkittävään vaihteluun liittyy 
sellaisia avaintekijöitä kuin ikä, äitiys ja 
koulutuksella hankittu pätevyys. Naisten 
taloudelliset tilanteet vaihtelevat usein elämän eri 
vaiheiden sekä talouden ja yhteiskunnallisten 
olosuhteiden vaihtelun mukaisesti. Perinteiset 
työllisyyden ja työttömyyden määritelmät eivät 
sellaisenaan ole riittäviä erilaisten naisryhmien 
monimutkaisten ja vaihtelevien taloudellisten 
tilanteiden analysointiin. 
Naisten taloudellisen toiminnan uudet piilevät 
muodot sekä merkittävät väestölliset ja 
yhteiskunnalliset muutokset ovat ilmeisiä. 
Naisten osallistuminen talouselämään vaikuttaa 
syntyvyysasteen alenemiseen, väestön 
ikääntymiseen, kotitalouksien pienenemiseen ja 
23 
NAISET JA MIEHET MUUT TUVASSA TALOUDESSA 
erilaistumiseen; nämä kaikki puolestaan 
vaikuttavat tapaan, jolla naiset osallistuvat 
talouselämään. Näiden tekijöiden vaikutubesta 
syntyy uusia vaihteluita eri naissukupolvien 
välille sekä jäsenvaltioiden sisällä että 
jäsenvaltioiden välillä. 
Vaikka muutokset ovat ilmeisiä, myös 
jatkuvuutta on paljon. Työmarkkinoilla töiden 
erottelu jatkuu sitkeästi. Naiset näyttävät 
keskittyvän suppealle ammattien ja työllisyyden 
alueelle, lähinnä palvelualoille. 
Naiset ovat kasvun avaintekijä 
Euroopan unionin työllisyyden tason nousu 
1980 luvun toisella puoliskolla sattui samaan 
aikaan kuin työpaikat yhä enenevässä määrin 
siirtyivät palvelualoille. Työllisyyden 
lisääntyminen ei ollut pysyvää, ja 1990 luvun 
alun taantuma alensi työllisyysasteen vuosien 
1990 ja 1994 välillä 62 prosentista (15 - 64 
vuotiaat työikäiset) 59 prosenttiin - siis lähes 
vuoden 1985 työllisyysasteeseen, joka oli 57 
prosenttia. Tilanne on parantunut vuodesta 1994 
alkaen ja työpaikkojen määrä on kasvanut, mutta 
koska työikäisen väestön määrä on lisääntynyt, 
kasvun vaikutus työllisyysasteeseen on ollut hyvin 
vähäinen. 
Euroopan unionin työvoimarkkinoiden 
muutoksen selkein piirre viimeisten 15 vuoden aikana on ollut työvoiman määrän kasvu. 
Euroopan unionin työvoima ei ainoastaan 
lisäänny vaan se myös muuttuu. Hyvin suuri 
osuus työvoiman määrän kasvusta on naisten 
aikaan saamaa, ja se onkin näkynyt naisten 
työllisyyden ja työttömyyden merkittävänä 
lisääntymisenä. Euroopan unionin työvoimasta 
on nyt yli 40 prosenttia naisia. Naisten 
lukumäärä lisääntyvästä työvoimasta on kasvanut 
suhteettomasti kaikissa jäsenvaltioissa mutta se 
on ollut erityisen voimakas piirre sellaisissa 
talouksissa, joissa naisten osallistuminen on 
rekisteröityjen tietojen perusteella ollut 
suhteellisen alhaista. Näin on esimerkiksi 
eteläisen Euroopan maissa. 
Samalla kuin työllisyysaste on vaihdellut, 
työpaikkojen siirtyminen teollisuudesta ja 
maataloudesta palvelualoille on jatkunut. 
Palvelualojen työpaikkojen osuus on noussut 
lähes kahteen kolmannekseen kaikista 
työpaikoista samalla, kun teollisuuden 
työpaikkojen osuus on enää noin 30 prosenttia ja 
maatalouden työpaikkojen osuus viisi prosenttia 
Euroopan unionin työpaikoista. Keskittyminen 
palvelualoille on ominaista erityisesti naisten 
työllisyydelle (79 prosenttia), kun teollisuuden 
(17 prosenttia) ja maatalouden (neljä prosenttia) 
työpaikkojen määrä on pudonnut. 
Työllisyysaste Euroopan unionissa on 
suhteellisen alhainen verrattuna muihin maihin. 
KUVIO i 
NAISTEN (15-64-VUOTIAAT} TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE (%) 
EUROOPAN UNIONISSA, 1990 JA 1995 
100 
1995 
1990 
80 
60 
40- -
20 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU 
LÄHDE: EUROSTAT (TVT) & ILO (A, FIN, s). 
HUOM : SAKSA 1990, UUDET OSAVALTIOT (LÄNDER) EIVÄT MUKANA LUVUISSA 
24 
NAIST'.T JA MIKUl'I' MUUTTUVASSA TAU HU >KSSA 
TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE - 1994* - NAISET 
Tämä johtuu toisiinsa yhdistyvistä eri tekijöistä: 
alhaiset viralliset taloudelliseen toimintaan 
osallistumisasteet, korkeammat rekisteröidyt 
työttömyysasteet, korkeammat koulutukseen 
osallistumisasteet sekä varhainen eläkkeelle 
siirtyminen. Taloudelliseen toimintaan 
osallistumisen muodot ovat muuttuneet 
merkittävästi viimeisen 15 vuoden aikana. 
Nuorimpien ja vanhimpien ikäryhmien 
osallistumisasteet ovat alentuneet samalla kuin 
naisten osallistumisaste on kasvanut. 
Koulutuksella hankitun ammattipätevyyden 
painottaminen työvoimarkkinoilla on näkynyt 
nuorten koulutukseen käyttämän ajanjakson 
pitenemisenä. Vanhimpien ikäryhmien 
osallistumisastetta on alentanut se, että samalla 
kun muodollista eläkeikää on sovellettu laaja-
alaisemmin, itsenäinen ammatin harjoittaminen 
ja maatalouden työpaikat ovat vähentyneet. Näihin työllisyyden yleisiin suuntauksiin 
kätkeytyy kuitenkin usein sukupuolesta, alueesta 
ja valtiosta riippuvaisia vaihteluita. Työllisyyden 
epävakaudesta huolimatta naiset ovat 
saavuttaneet vahvemman aseman palkkatyöhön 
osallistumisessa. Esimerkiksi kaudella 1985 -
1995 naisten työllisyysaste on kasvanut 
jatkuvasti. Naisten työllisyyden kasvu on liittynyt 
pikemminkin työelämään osallistumisasteen 
kasvamiseen kuin työttömyyden alenemiseen. 
Naisten työllisyys - vaikeasti 
luokiteltavissa 
Naisten taloudelliseen toimintaan liittyy 
eriasteisia erityispiirteitä koko Euroopan 
unionissa. Naiset näyttävät siirtyvän työllisyyden, 
työttömyyden ja rekisteröidyn taloudelliseen 
25 
NAISKTJAMlEHE'l ' MUUTTUVASSA TAl.OUDKSSA 
toimintaan osallistumattomuuden luokkien 
välillä paljon enemmän kuin miehet. Perinteinen 
jako työllisiin ja työttömiin ei useinkaan riitä 
ilmaisemaan Euroopan naisten todellista 
tilannetta. Rekisteröimätön työllisyys ja 
työttömyys, vastentahtoinen taloudelliseen 
toimintaan osallistumattomuus, alityöllisyys, 
epäsäännölliset ja epävarmat työpaikat ovat 
kaikki naisten taloudellisen tilanteen piirteitä. 
Nämä piirteet ovat erityisen merkitseviä sellaisissa 
talouksissa, joissa rekisteröity naisten 
taloudelliseen toimintaan osallistumisaste on 
alhainen. 
Taloudelliseen toimintaan osallistumisasteessa 
esiintyy Euroopan unionissa voimakkaita naisten 
ja miesten välisiä vaihteluja, eri valtioiden ja eri 
naisryhmien välillä. Maiden väliset vaihtelut ovat 
vähemmän merkitseviä miesten keskuudessa. 
Naisten työllisyyden keskittyminen 
palvelualoille on kaikille Euroopan unionin 
jäsenvaltioille yhteinen piirre. Eniten 
keskittymistä palvelualoille on tapahtunut 
Luxemburgissa, Alankomaissa, Ruotsissa, 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Belgiassa ja 
Tanskassa, joissa lähes kaikissa naisten yleinen 
työelämään osallistumisaste on suhteellisen 
korkea. Valtioissa, joissa maatalous työllistää 
enemmän kuin muissa valtioissa, kuten 
esimerkiksi Kreikassa ja Portugalissa, työpaikkojen keskittyminen palvelualoille on 
vastaavasti vähäisempää. Teollisuus työllistää 20 
prosenttia tai enemmän naisista vain kolmessa 
jäsenvaltiossa eli Saksassa, Italiassa ja Portugalissa. 
Naisten väliset sukupolvierot 
Ikäryhmien väliset vaihtelut näkyvät yleensä 
taloudelliseen toimintaan osallistumisasteessa 
mutta erityisen merkitseviä ne ovat naisten 
välillä. Sukupolvien väliset erot Euroopan 
unionin naisten taloudellisessa tilanteessa ovat 
voimistuneet viime vuosikymmenen aikana. 
Korkean taloudelliseen toimintaan 
osallistumisasteen omaava ydinikäryhmä (15-62 -
vuotiaat) on aina ollut naisten edustusta 
työvoimarkkinoilla kuvaava piirre. Lähes 70 
prosenttia parhaassa työiässä (20 - 60 -vuotiaat) 
olevista naisista kuuluu nyt työvoimaan. 
Ydinikäryhmään kuuluvien tai parhaassa 
työiässä olevien naisten työelämään 
osallistumisaste on noussut kaikissa 
jäsenvaltioissa, mikä on kattanut yli kaksi 
kolmannesta viimeaikaisesta työvoiman kasvusta 
Euroopan unionissa. Miesten työelämään 
osallistumisasteet alenivat suurimman osan 1980-
luvusta, vaikka aleneminen on hidastunut 
viimeisen viiden vuoden aikana. 
KUVIO 2 
EUROOPAN UNIONIN JÄSENVALTIOIDEN VÄESTÖ, 1995 
YKSIKKÖ: MLJOONA 
100000 
80000 NAISET 
| | MIEHET 
YHTEENSÄ 
60000 
40000 
20000 
l_ a -1_ |:¥ 
_ m _ -D 
DK D GR E F IRL I _ D _ i _ii _ i 
NL A P FIN S UK 
LÄHDE: EUROSTAT 
26 
Naiset yliedustettuina työttömien 
joukossa 
Työllisyyden kasvu Euroopan unionissa on 
tapahtunut rinnakkain korkean työttömyysasteen 
kanssa. Naisten työttömyysaste on 1980-luvun 
alusta asti ollut korkea ja kasvava. Huolimatta 
siitä tosiasiasta, että naiset ovat hallinneet työlli­
syyden uutta kasvua, naisten työttömyysaste on 
yhteisössä edelleen merkittävästi korkeammalla 
kuin miesten. Naisten työttömyysaste on ollut 
korkea jäsenvaltioissa, joissa naisten työelämään 
osallistumisaste on ollut suhteellisen alhainen 
(esimerkibi Espanja, Italia ja Irlanti). Tämä on 
osoitus siitä, että naiset vaativat voimakkaasti 
palkkatyöhön pääsyä. Naisten korkea työttö­
myysaste eioleominaista pelkästään alhaisen työ­
elämään osallistumisasteen talouksille. Esimer­
kibi myös Ranskassa ja Suomessa naisten työttö­
myysaste on korkea. 
Pitkäaikaistyöttömien osuus työttömistä naisis­
ta on kasvanut viime vuosina. Vuonna 1990 työt­
töminä olleista naisista 41 prosenttia oli ollut 
työttömänä yli vuoden. Vuoteen 1995 mennessä 
lähes 50 prosenttia Euroopan unionin työttömis­
tä naisista oli ollut työttömänä yli vuoden. Pitkä­
aikaistyöttömyys on kasvussa sekä naisten että 
miesten keskuudessa. Kun naisten ja miesten pit­
käaikaistyöttömyyttä verrataan toisiinsa, pitbai-NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
bistyöttömicn osuus (50 prosenttia) työttömistä 
naisista on suurempi kuin pitkäaikaistyöttömien 
osuus (48 prosenttia) työttömistä miehistä. 
Työttömyyden mittaubessa käytetyillä keinol­
la on taipumus rekisteröidä naisten työttömyysta-
so todellisuutta alhaisemmabi. Kun työvoima-
tutkimubessa on käytetty itseluokittelujärjestel-
mää, on saatu näyttöä siitä, että merkittävä osuus 
palkkatyöhön haluavista naisista luokittelee itsen­
sä kodinhoitotöitä tekevibi. Alhaiset työttömien 
naisten rekisteröintitasot myötävaikuttavat nais­
ten työttömyyden tason aliarvioimiseen. 
Työvoimaan kuulumattomuus -
työmarkkinoiden haaste 
Merkittävää osaa työvoimaan muodollisesti 
kuulumattomista naisista osuutta voidaan pitää 
piilotyövoimana. Naisten vaihtamista luokasta 
toiseen, kuten työtön, kodinhoitotöitä tekevä, 
osa-aikatyötä tekevä tai työllinen, paljastavat 
naisten taloudellisen tilanteen olevan epävakaa ja 
siinä tapahtuvan vaihtelua, jotta naisten taloudel­
lisesta tilanteesta saadaan parempi kuva, työllisyy­
den lisäbi on tutkittava työvoimaan kuulumatto­
muuden eri syitä (työttömyys mukaan luben). 
Työvoimaan kuulumattomuuden muodot 
vaihtelevat merkittävästi naisten ja miesten välil­
lä, jäsenvaltioiden välillä ja ibryhmien välillä. 
/•V/.. A7-^o;V\^:'''':' -.•KUVIO3 ••> .• 
NAISTEN JA MIBTEN(i5-64-VUOTIAAT) TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE (%) 
EUROOPAN UNIONISSA, 1995 
iooi; 
MlEHÊf 
NAISET 
80 
60 
40 
20 
B Dl< D GR E F 1RL 
LÄHDE: EUROSTAT (tVT) L NL. A P FIN S UK EU 15 
27 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Nuorten, 15-24 -vuotiaiden ibryhmästä nais­
ten työvoimaan kuulumattomuusaste on merkit­
tävästi korkeampi (65 prosenttia) kuin miesten 
(56 prosenttia). Alle 10 prosenttia heistä on rekis­
teröity työttömibi. Tämän ikäryhmän työvoi­
maan kuulumattomista 30 - 40 prosenttia on 
kokopäiväisesti koulutubeen osallistuvia, mutta 
rekisteröityjen taloudelliseen toimintaan osallis­
tumattomien nuorten määrä jää silti merkittäväl­
le tasolle. Suurin osa nuorista, jotka rekiste­
röidään taloudelliseen toimintaan täysin osallis­
tumattomiksi, on nuoria naisia. 
Työttömien alirekisteröintiin liittyvä työttö­
myyskorvausten ulkopuolelle jääminen saattaa 
selittää taloudelliseen toimintaan osallistumatto­
muuden vaihtelua. Joissakin tapaubissa saatetaan 
tehdä rebsteröimätöntä tai laitonta työtä. On 
myös todennäköistä, että työmarkkinoiden tai 
yleissivistävän ja ammatillisen koulutusjärjestel­
män bnnustamattomuus on johtanut pitkäaikai­
seen taloudelliseen toimintaan osallistumatto­
muuteen. 
Keski-ibisten ryhmässä työvoimaan kuulu-
mattomuustasot ovat alhaisempia mutta suku­
puolierot ovat merkitsevämpiä. 
On kuitenkin todennäköistä, että jotkut tilas­
toissa taloudelliseen toimintaan osallistumatto-
mibi merbtyistä naisista tekee palbtonta, rekis­
teröimätöntä tai palkallista laitonta työtä. Tällai­
sen työn yleisyyttä on mahdotonta arvioida. 
Naisten, ja usein myös nuorten tekemiä, tunti­
määrältään vaihtelevia eri pituisia ajanjaboja kes­
täneet epäsäännölliset työt eivät useinban näy 
tilastotiedoissa. Lisäbi merkittävä määrä naisia 
osallistuu palbttomaan yhteisö- ja vapaaehtois­
työhön, tekee rebsteröimätöntä työtä kotona, 
perheyritybissä ja laajennetuissa koti- ja yhteisö-
tukijärjestelmissä. 
Nuoret naiset tarttuvat koulutuk­
sen mahdollisuuksiin 
Nuorten ikäryhmässä (alle 25 vuotiaat) talou­
delliseen toimintaan osallistumisaste on pudon­
nut selvästi, kun osallistuminen koulutubeen on 
lisääntynyt. Nuorten miesten taloudelliseen toi­
mintaan osallistumisaste on selvästi pudonnut 
samalla, kun nuorten naisten seb yleissivistävään 
ja ammatilliseen koulutubeen osallistumisaste 
että taloudelliseen toimintaan osallistumisaste 
ovat nousseet yhtä aikaa. Tämä noususuuntaus 
on nähtävissä biken ibisten naisten osallistu­
misasteissa, erityisen selvästi kuitenkin niissä 
jäsenvaltioissa, joissa osallistumisasteet ovat 
perinteisesti olleet alhaisia. Väestötekijän vaikutus 
Korostunut piirre Euroopan unionin työvoi­
man muutoksessa jaksolla 1980 1995 on ollut 
se, että vanhemman ikäryhmän taloudelliseen 
toimintaan osallistumattomuusaste on alentunut. 
Alentumisaste on pienentynyt merkittävästi 
1980-luvun jälkipuoliskolla ja 1990-luvun alussa 
niin paljon, että ybittäisissä maissa, kuten Italia, 
on albnut esiintyä pientä kasvua. Lasku johtuu 
suurimmabi osabi siitä, että yli 65 vuotiaassa 
työvoimassa enemmistönä olleiden miesten luku­
määrä on pudonnut. 
Ikäryhmässä 50 - 64 -vuotiaat työvoimaan 
kuulumattomuusaste on yleensä korkeampi. 
Kabi kolmesta naisesta ja ybi kolmesta miehes­
tä on merkitty palkbtyöhön osallistumattomak­
si. Maiden väliset vaihtelut ovat hyvin korostu­
neita. 
Hankitun koulutuksen merkitys 
Työllisyysasteen ja työvoimaan kuulumatto-
muusasteen vaihtelut ikäryhmien välillä ja mai­
den sisällä liittyvät iän lisäksi muihin tekijöihin. 
Erilaiset koulutustasot heijastuvat usein Euroo­
pan unionin naisten erilaisina taloudelliseen toi­
mintaan osallistumisen muotoina. Korkea koulu­
tubeen osallistumisaste vastaa yleensä korkeaa 
taloudelliseen toimintaan osallistumisastetta. 
Alemman kesbasteen koulutuben jälkeen kou­
lun jättäneiden naisten taloudelliseen toimintaan 
osallistumisasteet ovat keskimääräistä alempia 
bibssa jäsenvaltioissa. Asteikon toisessa päässä 
ovat korkeakoulututkinnon hankbneet naiset, 
joiden taloudelliseen toimintaan osallistumisaste 
on keskimääräistä korkeampi bibssa jäsenval­
tioissa. 
Kun tarkastellaan ratkaisevaa ikäryhmää, 25 -
64 vuotiaita, voidaan huomata, että koulutusta­
solla on korostunut vaikutus naisten osallistu­
misasteeseen. 
28 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
NAISTEN JA MIESTEN TYÖVOIMAAN KUULUMATTOMUUSIA TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN 
OSALUSTUMATTOMUUSASTE (%) EUROOPAN UNIONISSA,!*** 
KUVIO 4 
(15-24 VUOTIAAT) KUVIO 5 
(50-64 VUOTIAAT) 
B DK D 6R E F IRL I L NL A P FIN S UK EU12 11 il 
DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU12 
LÄHDE : EUROSTAT (TVT) 
HUOM: TYÖVOIMAAN KUULUMATTOMUUS: TYÖTTÖMIEN IA TALOUDELLISEEN 
TOIMINTAAN OSALLISTUMATTOMIEN OSUUS TYÖIKÄISESTÄ VÄESTÖSTÄ. NAISET EI TYÖVOIMAAN 
NAISET EI TALJOIM. MIEHET EI TYÖVOIMAAN 
MIEHET EI TALJOIM. 
NAISTEN JA MIESTEN TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN 
OSALLISTUMISASTE (%) EUROOPAN UNIONISSA, 1994 
KUVIO 6 
(15-24 VUOTIAAT) KUVIO/ 
(50-64 VUOTIAAT) 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
I 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EU15 ' ', 1 
1 1 1 
1 
""l 
1 
1 1 1 
1 
' 1 1 . "T" 
1 ' ' p 
FIN N 
40 60 
LÄHDE: EUROSTAT (TVT) NAISET 
MIEHET 
29 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Työvoimaan palaavat naiset 
Pitkäaikainen poissaolo muodollisilta 
työmarkkinoilta aikana, jolloin taloudessa 
tapahtuu olennaisia muutoksia ja työttömyys on 
korkealla, ei ehkä kannusta ilmoittautumaan tai 
tekee naisille vaikeaksi ilmoittautua uudelleen 
työnhakijaksi. Erityistaitoja omaavilta ja 
korkeasti koulutetuilta naisilta siirtyminen 
työelämään tapahtuu helpommin. 
Todennäköinen vaihtoehto naisille, joilla ei ole 
ammattipätevyyttä, on vain vähäistä 
ammattitaitoa vaativat palvelualan työt tai 
vaihtoehtoisesti vastentahtoinen taloudelliseen 
toimintaan osallistumattomuus, johon yhdistyy 
mahdollisesti jonkin verran rekisteröimätöntä 
työtä. 
Talouden rakennemuutobella on kielteinen 
vaikutus 50 - 64 vuotiaiden ikäryhmän 
työllisyysasteeseen. Korkea työttömyystaso, 
johon liittyy korkea irtisanomisaste, on ollut yksi 
työllisyyden muutoksen piirteistä viimeisten 10 
vuoden aikana. Myös varhaiseläkeohjelmat ovat 
saattaneet kannustaa ikääntyneitä työntekijöitä 
jättämään työmarkkinat ennenaikaisesti. 
Työmarkkinoille palaamisen vaikeudet ovat erityisen polttavia niiden ikääntyneiden 
työntekijöiden keskuudessa, joilla on huonot 
mahdollisuudet uudelleenkoulutubeen ja jotka 
eivät ole halukkaita liikkumaan työpaikan 
mukana. Tässä suhteessa ikääntyneillä 
työntekijöillä (sekä miehillä että naisilla) on 
joitakin yhteisiä ongelmia nopeasti muuttuville 
työmarkkinoille palaavien naisten kanssa. 
Sukupuolen vaikutus 
työmarkkina-asemaan 
Suurin osa (yli 86 prosenttia) Euroopan 
unionin työllisistä naisista työskentelee jonkun 
palveluksessa. Hieman alle 10 prosenttia on 
itsenäisiä ammatinharjoittajia ja noin neljä 
prosenttia työskentelee perheissä. 
Maataloussektorin merkittävyys on 
avainmuuttuja jäsenvaltioiden välisissä eroissa. 
Työmarkkinoiden joustavuuden 
painottaminen on tuonut tullessaan 
epätyypillisen työn kasvun Euroopan unionissa. 
Tämä suuntaus on ollut erityisen selvä 1980-
luvun puolivälistä lähtien. Epätyypillinen työ on 
ollut ominaista työllisyyden kasvulle 
palvelualoilla, näistä erityisesti sellaisilla aloilla, 
joissa suuri enemmistö osa-aikatyöntekijöistä tai 
tilapäistyövoimasta on naisia. Euroopan 
unionissa 83 prosenttia osa-aikatyöntekijöistä, 70 
L ' 
NL ' 
A ' 
P ! 
FIN 
s ! 
UK I 
I 
EU15 KUVIO 8 
NAISTEN TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE (%) KUOLUTUSTASON MUKAAN 
EUROOPAN UNIONISSA, *99$ 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
0 20 
LÄHDE : EUROSTAT (TVT) 40 60 80 
YLEMPI KESKIASTE 100 
ALEMPI KESKIASTE 
30 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
prosenttia perheissä työskentelevistä ja 50 
prosenttia tilapäistyöntekijöistä on naisia. 
Itsenäisistä ammatinharjoittajista vastaavasti 75 
prosenttia on miehiä (katso 3 luku). 
Eniten osa-aikatyötä tehdään Alankomaissa ja 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joissa 67 
prosenttia ja 44 prosenttia naisista työskentelee 
osa-aibisesti. Belgiassa, Ranskassa ja Irlannissa 
tehdään vähemmän osa-aikatyötä; kaikista 
vähiten osa-aikatyötä tehdään eteläisen Euroopan 
maissa. Osa-aikatyö on yleisintä naisvaltaisissa ja 
matalapalkkaisilla aloilla. Osa-aikatyötä tekevillä 
naisilla on usein määräaikaiset työsopimubet. 
Tällaisen työmarkkina-asema osuus on myös 
kasvussa naistyöntekijöiden keskuudessa. 
Työllisistä naisista 15 prosentilla oli 
määräaikainen työsopimus vuonna 1995, kun 
vuonna 1985 vastaava määrä oli 10 prosenttia. 
Määräaikaisia työsopimuksia tehdään erityisen 
paljon Espanjassa ja erityisen vähän 
Luxemburgissa ja Belgiassa. 
Ammatillinen erottelu jatkuu 
Ammatillinen erottelu työmarkkinoilla on 
edelleen korostunutta, vaikka työllisyyden taso ja 
rakenne muuttuvat. Sukupuolijakaumat 
työmarkkinoilla pysyvät ennallaan, joissakin 
tapauksissa jopa vahvistuvat, samalla kun palvelualojen työpaikkojen osuus kasvaa 
Euroopan unionissa. Tehdasteollisuudessa naisten 
ja miesten työt ovat perinteisesti jakautuneet 
selkeästi eri osa-alueille, mikä on yleensä 
noudattanut työrakenteen sukupuolijakaumaa. 
Myös palvelualojen kasvu paljastaa sekä uusia että 
perinteisiä sukupuolirajoja eri ammattien välillä. 
Merkittävimpiä naisten ammattiryhmiä koko 
Euroopan unionissa ovat palveluammatit, 
toimihenkilöammatit, myynnin ammatit sekä 
akateemiset ja tekniset ammatit. Kaikki nämä 
kuuluvat palvelualojen ammatteihin ja ainakin 
puolet näissä ryhmissä työskentelevistä on naisia. 
Naisten määrä vaihtelee akateemisissa ja 
teknisissä ammateissa toimivien naisten 50 
prosentin osuudesta palveluammateissa 
työskentelevien naisten 66 prosentin osuuteen. 
Miehet hallitsevat muita ammatteja: 84 
prosenttia tuotanto- ja kuljetusalalla 
työskentelevistä ja työläisistä, 77 prosenttia 
hallinto- ja johtotehtävissä työskentelevistä sekä 
66 prosenttia maataloudessa työskentelevistä on 
miehiä. 
Eteläisten jäsenvaltioiden tilastotiedot 
paljastavat molempien sukupuolten vahvan 
aseman maatalouden työpaikoissa, vaikka miehet 
toimivat itsenäisenä ammatinharjoittajana 
todennäköisemmin kuin naiset. Naiset 
työskentelevät suuremmalla todennäköisyydellä 
KUVIO 9 
KORKEAKOULUTUTKINNON SUORITTANEIDEN NAISTEN JA MIESTEN (25-64 VUOTIAAT) 
TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE^) EUROOPASSA, 1995 
100 
80 
60 
40 
20- i— 
o B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK N 
LÄHDE: EUHOSTAT 0"VT) N : NORJA lii MIEHET NAISET 
31 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
perheen parissa, esimerkiksi Kreikassa kaksi 
kolmasosaa maataloudessa toimivista naisista 
työskentelee perheen parissa (miehistä vain 15 
prosenttia). Suurin osa näistä naisista ei saa 
työstänsä palkkaa. Tilanne on toisenlainen 
Irlannissa, jossa naisten osuus maatalouden 
työpaikoissa on vain 10 prosenttia. 
Yhtäläisyyksiäkin löytyy: yli 40 prosenttia 
maataloudessa työskentelevistä irlantilaisista 
naisista työskentelee perheen parissa miesten 
vastaavan osuuden ollessa vain 10 ptosenttia. On 
todennäköistä, että rekisteröimätöntä 
taloudellista toimintaa perhetyöntekijöinä 
harjoitetaan Irlannissa ja kaikissa muissakin 
maissa, joiden talous perustuu merkittävässä 
määrin maatalouteen. 
Naisten työpaikkojen kasvu on keskittynyt 
kahdelle ammattialueelle: akateemiset ammatit ja 
toimistotyö. Naisten osuus tuotantotöissä kasvoi 
niissä maissa, joissa naisten osuus teollisuudessa 
kasvoi (Portugali, Espanja ja Kreikka). Naisten 
osuus toimistotyössä on ollut nousussa eteläisissä 
jäsenvaltioissa samalla, kun naisten osuus 
akateemisissa ammateissa on noussut eri maissa. 
Hyvä ammattitaito- ja pätevyystaso ovat avanneet 
joillekin akateemisissa ammateissa toimiville 
naisille uusia mahdollisuuksia mutta hallinto- ja 
johtotehtävät ovat edelleenkin miesvaltaisia. 
Julkisen sektorin työpaikat antavat naisille eniten mahdollisuuksia akateemiseen työhön, vaikka 
sukupuolikohtaisia tehtäviä löytyy myös 
julkiselta sektorilta. Esimerkiksi opetusalan 
ammatit ovat suurelta osin naisvaltaisia bikissa 
valtioissa, joista Italiassa ja Portugalissa näissä 
ammateissa toimivista jopa 70 prosenttia on 
naisia. 
Kasvu palvelualoilla jatkuu 
Naisten työllisyyden osalta palvelualat ovat 
tärkein ja eniten kasvava osa-alue Euroopan 
unionissa. Sitä mukaa kun naisten osuus 
työllisistä viime vuosikymmenen aikana on 
kasvanut bikballa yhteisössä, naisten työpaikat 
ovat yhä voimakkaammin keskittyneet 
palvelualoille. Työpaikkojen väheneminen 
maataloudessa samalla, kun työpaikkojen määrä 
tehdasteollisuudessa on lisääntynyt vain vähän, 
on johtanut siihen, että kasvava määrä 
palkkatyöhön pyrkiviä naisia on turvautunut 
enemmän palvelualojen tarjoamiin 
mahdollisuuksiin. Yli 70 prosenttia naisten 
työpaikoista on palvelualoilla. Vaihtelua tässä 
esiintyy Kreikan hieman yli 50 prosentista 
Luxemburgin ja Alankomaiden lähes 90 
prosenttiin. Naiset tekevät lähes puolet kaikista 
palvelualan töistä Euroopan unionissa, vaikkakin 
jäsenvaltioiden välillä esiintyy huomattavia 
NAISTEN JAMIESTÉN TYoTOMYYSASTE (%) EUf^PM MNfONISSA, 19^5 
100 
[NAISET 
MIEHET 
80 
60 
40 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU 
LÄHDE : EUROSTAT (JVC) 
32 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
vaihteluita. Kreikassa naisten osuus palvelualojen 
työpaikoista on hieman yli kolmannes, kun taas 
Tanskassa naisten osuus palvelualojen 
työpaikoista on yli puolet. 
Kaikista ammattiryhmistä osa-aikatyötä 
tehdään eniten palvelualoilla. Lähes kolmannes 
Euroopan unionin palvelualan töissä toimivista 
naisista työskentelee osa-aikaisesti, joissakin 
maissa naisten osuus on vieläkin suurempi. 
Esimerkiksi Alankomaissa kaikista palvelualojen 
työpaikoista 68 prosenttia on naisten osa-aikaisia 
työpaikkoja. Kaikissa naisvaltaisissa töissä osa-
aikatyön osuus ei kuitenkaan ole näin korkea. 
Toimistotyöstä osa-aikaisten työpaikkojen 
prosentuaalinen osuus (28 prosenttia) on paljon 
pienempi, vaikka toimistotyötä tekevät ovatkin 
kaikista ammattiryhmistä naisvaltaisin ryhmä. 
Naisten työllisyyden rakenteen muuttuminen 
heijastelee Euroopan unionissa tapahtuvaa laaja-
alaisempaa työllisyyden rakenteen uudistumista. 
Maatalouden työpaikat ovat vähentyneet 
enemmän tai vähemmän yhtäjaksoisesti 1970-
luvun alusta lähtien. Viimeisten 10 vuoden 
aikana naisten työllisyys maataloudessa on 
pudonnut selkeimmin Suomessa, Espanjassa ja 
Portugalissa. Mutta niissä talouksissa, joissa 
maatalouden työntekijöistä on ollut 
keskimääräistä enemmän naisia, esimerkiksi 
eteläisissä jäsenvaltioissa, maatalouden työpaikkojen vähenemisen vaikutukset ovat olleet 
merkittävimpiä. Työssäkäyvistä naisista 
esimerkibi Kreikassa joka neljäs, Portugalissa 
joka kahdeksas ja Espanjassa ja Italiassa joka 
neljästoista on maatalouden palveluksessa. 
Kreikassa ja Portugalissa maataloudella on ollut 
suurempi merkitys naisten kuin miesten 
työllistäjänä. Espanjassa ja Irlannissa maatalous 
taas on ollut merkittävämpi miesten kuin naisten 
työllistäjänä. 
Viimeaikaiset muutokset naisten työskentelyssä 
teollisuudessa osoittavat jäsenvaltioiden välillä 
olevan suuria vaihteluja ja vastakkaisia 
suuntauksia. Monissa valtioissa naisten 
työskentely teollisuudessa on lisääntynyt 
viimeisten kymmenen vuoden aikana. Näin on 
tapahtunut erityisesti Espanjassa, Irlannissa, 
Belgiassa, Tanskassa, Saksassa, Alankomaissa ja 
Portugalissa. Selkeimmin lisääntymistä on 
tapahtunut (yli 20 prosenttia) Sabassa, Irlannissa 
ja Alankomaissa. Joissakin maissa, kuten 
Ranskassa ja Italiassa, teollisuudessa työskentely 
on vähentynyt. Teollisuuden osuus naisten 
työpaikoista on kasvanut niissä jäsenvaltioissa, 
joissa teollisuuden osuus naisten työpaikoista on 
ollut keskimääräistä alhaisempi ja joissa 
teollisuustyöpaikkoja on ollut suhteellisen paljon. 
Kasvua on tapahtunut myös sekä niissä valtioissa, 
joissa naisten taloudelliseen toimintaan 
KUVIO ii 
TYÖLLISTETYT NAISET TYÖMARKKINA-ASEMAN MUKAAN (%) 
EUROOPAN UNIONISSA, 1995 
100 
80 
60- - — - -
40 
20 
0-111111111111111J 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU 
LÄHDE : EUROSTAT (TVT) ITSEN. AMM. HARI. TYÖNTEKIJÄ PERHETYÖNETKIJÄT 
33 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
osallistumisaste on ollut keskimääräistä 
korkeampi, että niissä valtioissa, joissa naisten 
taloudelliseen toimintaan osallistumisaste on 
ollut keskimääräistä alhaisempi. 
Valitut ammattiryhmät 
Eniten eroja valtioiden välillä on 
käsiteollisuuden ammateissa, jotka Portugalissa 
työllistävät 29 prosenttia naisista mutta 
Luxemburgissa vain neljä prosenttia. Myös 
Irlannissa, Italiassa ja Kreikassa bsiteollisuuden 
ammateissa toimivista on naisia suhteellisen 
paljon (yli 15 prosenttia). Useimmissa valtioissa 
lain ja hallinnon ammateissa toimivien naisten 
osuus on suunnilleen sama, 20 - 30 prosenttia, 
lukuun ottamatta Italiaa, jossa naisten osuus on 
erityisen alhainen, 15 prosenttia. 
Sukupuolten välisessä 
palkkakuilussa vain vähän 
muutosta 
Siitä huolimatta, että naisia on palkkatyössä 
Euroopan unionissa nykyään paljon enemmän 
kuin kymmenen vuotta sitten, sukupuolten 
välisissä palkkaeroissa on tapahtunut vain 
vähäisiä muutoksia eri valtioissa. Eurostatin 
tuottamien yhtenäistettyjen mutta varsin rajallisten tilastotietojen mukaan eurooppalaiset 
naiset ansaitsevat keskimäärin 20 prosenttia 
vähemmän kuin vastaavissa tehtävissä 
työskentelevät miehet. Vaikka naisten osuus 
suhteellisen hyvin palkatuissa hallinto- ja 
johtotehtävissä sekä teknisen alan tehtävissä on 
kasvanut, suuri osa lisääntyvästä naistyövoimasta 
työskentelee matalapalkkaisissa, tilapäisissä 
palvelualojen töissä. Tästä syystä naisten 
keskimääräinen palkkataso on pysynyt alhaisena 
ja naisten ja miesten väliset tuloerot ennallaan. 
Kaikissa jäsenvaltioissa on eriasteisia 
sukupuolten välisiä palkkaeroja sekä 
tehdasteollisuudessa että palvelualoilla. Niistä 
näkyy naisten ja miesten epätasa-arvoinen asema 
työmarkkinoilla. Kaikkialla Euroopan unionissa 
ruumiillista työtä tekevät naiset ansaitsevat 65 -
90 prosenttia miesten keskimääräisestä palkasta. 
Sukupuolten väliset palkkaerot ovat pienimmät 
Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa ja suurimmat 
Itävallassa, Irlannissa, Luxemburgissa ja 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sukupuolten 
väliset palkkaerot ovat suurimmat muiden kuin 
ruumiillisen työn tekijöiden keskuudessa (joista 
tietoja ei ole yhtä paljon saatavissa). 
Naisten keskittyminen matalapalkkaisiin 
töihin sekä ammatillinen erottelu 
työmarkkinoilla ovat kaksi tätkcintä tekijää, jotka 
vaikuttavat sukupuolten välistc-n palkkaerojen 
KUVIO 12 
MAATLOUDEN ALAN TYÖLLISET NAISET IA MIEHET TYÖMARKKINA-ASEMAN MUKAAN {%) 
EUROOPAN UNIONISSA, 1995 
100 NAISET 
MIEHET 
YHT. 
80 
60 
40 
20 
ITSEN, AMM.HARJ. 
LÄHDE : EUROSTAT fJVT) TYÖNTEKIJÄT PERHETYÖNETKIJÄT 
34 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
säilymiseen koko Euroopan unionissa. Naiset 
saavat kaksi tai kolme kertaa todennäköisemmin 
pientä palkkaa kuin miehet. Kokopäiväisesti 
työskentelevistä naisista 20 - 40 prosenttia on 
luokiteltu matalapalkkaisiksi eri jäsenvaltioissa. 
Tebtiili- ja vaateteollisuus, pankkitoiminta ja 
vähittäismyynti ovat kaikki esimerkkejä aloista, 
jotka työllistävät merkittävästi naisia mutta joissa 
naiset ansaitsevat keskimäärin vain 63 prosenttia 
siitä, mitä miehet ansaitsevat. 
Naisten matalapalkbisuuden yleisyys johtuu 
siitä, että naiset keskittyvät matalapalkkaisiin 
töihin ja että palkkataso on monissa valtioissa 
alhainen. Niissä jäsenvaltioissa, joissa on säädetty 
velvoittavia suojelukeinoja, kuten esimerkiksi 
vähimmäispalkka, naisten ja miesten väliset 
palkkaerot ovat yleensä pienimpiä (esimerkiksi 
Ruotsi, Ranska ja Italia). Niissä valtioissa, joissa 
suojelukeinoja ei ole, palkkaerot ovat yleensä 
suurempia (esimerkiksi Yhdistynyt 
kuningaskuntaa ja Irlanti). Muitakin merkittäviä 
tekijöitä on, kuten palkkaneuvottelujärjestelmien 
ja palkkarakenteiden luonne, samapalkkaisuutta 
koskevien politiikkojen ja eri lainsäädännöllisten 
ia hallinnollisten rakenteiden toteuttaminen. Päätelmät 
Työmarkkinoiden sukupuolirajat heijastuvat 
naisten työelämään osallistumisen tasoon, siihen, 
millainen vaikutus on iän ja äitiyden kaltaisilla 
tekijöillä, ja siihen, millaisia töitä naiset tekevät. 
Naisten taloudelliseen toimintaan 
osallistumisaste vaihtelee huomattavasti 
enemmän koko eliniän ajan kuin miesten 
osallistumisaste. Taloudellisen toiminnan, perhe-
elämän ja sosiaalisten tehtävien yhdistäminen on 
enemmän tai vähemmän ominaista naisten 
tilanteelle kaikissa jäsenvaltioissa. Tästä syystä 
naisten työllisyyden muodot ovat 
epäsäännöllisempiä ja epätasaisempia kuin 
miesten. 
Viimeaikaiset työllisyyssuuntaubet osoittavat 
muodollisilla työmarkkinoilla olevien naisten 
osuuden olevan jatkuvasti kasvussa ja miesten 
osuuden laskussa. Vaikka Euroopan unionin 
väestö kokonaisuudessaan vanhenee, työvoima 
on keskittynyt entistä suppeampaan ikäryhmään; 
nuorimmat työntekijät ovat 25-vuotiaita ja 
vanhimmat 60 - 65 -vuotiaita. Se, että työllisyys 
ei ole kasvanut ja että maatalouden ja 
teollisuuden työpaikat ovat vähentyneet, on 
vaikuttanut kielteisesti miesten työllisyyteen, kun 
taas lisääntyneet palvelualojen työpaikat ovat 
tuoneet naisille lisää työmahdollisuuksia. 
KUVIO 13 
NAISTEN OSUUS (%} AMMATTIRYHMISSÄ EUROOPAN UNIONISSA, 1995 
100 
80 LAIN IA HALLINNON AMMATIT 
TOIMIHENKILÖT 
PALVELUAMMATIT 
KÄSITEOLLISUUDEN AMMATIT 
60 
AO i 
20 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU12 
LÄHDE: EUROSTAT (TVT) 
35 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Suhteettoman suuri osuus viimeaikaisesta 
työpaikkojen lisääntymisestä on johtunut osa-
aikatyön lisääntymisestä, josta melkoinen osa 
tapahtunut palvelualoilla. Osa-aikatyötä tekevät 
suurimmabi osaksi naiset. ^ 
EUROOPAN UNIONIN 
TYÖLLISYYSSTRATEGIA JA 
KANSALLISET 
MONIVUOTISET OHJELMAT 
Euroopan unionin työllisyysstrategia 
Työttömyys on unionin ja sen jäsenvaKoMen 
kohtaamista haasteista merkittävin. Vii n 
vuosina on siirrytty kohti eurooppalaisia 
työllisyysstrategiaa. Eurooppa-neuvoston Essenin 
kokouksessaan (joulukuu 1994) käynnistämä 
menettely on antanut mahdollisuuden vahvistaa 
jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä tässä ?.<h.sa. 
Tätä lähestymistapaa lujittaabeen puheenjuhtci, 
teki ehdotuksen työllisyyttä koskevaksi 
luottamussopimukseksi. 
Jäsenvaltioiden monivuotiset ohjelmat 
Essenissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto 
kehotti jäsenvaltioita saattamaan sen antamat 
yksittäisiä politiikkoja koskevat suositukset osaksi 
monivuotista ohjelmaa, jossa otetaan huomioon 
valtion erityispiirteet sekä taloudellinen ja 
KUVIO i$ 
PAtKKASm RUUMHIUSTA TYÖTÄ TEKEVIEN NAISTEN KESKTFUNTIPAlKKOjEN 
PROSENTUAALINEN OSUUS MIESTEN TUNTIPALKOISTA EUROOPAN UNIONISSA, 1990-1994 
100 
80 1994 1990 
60 J 
40 
20 
0 
IRL NL A FIN UK B DK D GR E F 
LÄHDE : EUROSTAT- YHDENMUKAISTETUT PALKKATILASTOT 
HUOMAUTUKSET: RANSKAN TIEDOT VUODELTA 1991, UJXEMBURGIN TIEDOT VUODELTA 1989, ITÄVALLAN, SUOMEN JA RUOTSIN TIEDOT VUODELTA 1993. 
36 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
TALOUDELLISEEN TOIMINTA 
EUROOPAN UNIONISSA, 199s 
TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE 
100 
80 
60 
40 
20_|_ 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU S UK EU15 
NAISTEN TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE 
100 
80 
60 
40 
20 _ 
0_. 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU15 
MIESTEN TALOUDELLISEEN TOIMINTAAN OSALLISTUMISASTE 
100 
80 
60 _ 
40 _ !!_ 
20 
0 .. 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU15 
15-19 20-24 55-59 I II 60-64 LÄHDE : EUROSTAT (TVT) 
37 
NAISET JA MIEHET MUUT TUVASSA TALOUDESSA 
ESSENISSÄ SOVITUT ENSISIJAISET TAVOITTEET 
Koska työttömyydellä on ollut niin laajat seuraubet Euroopassa, pidettiin tarpeellisena laatia kasvua, 
kilpailukykyä ja työllisyyttä koskeva valkoinen kirja1, joka sisältää ehdotuksia toimenpitcibi työttömyyden 
torjuntaan. Kyseisen valkoisen brjan ehdotusten perusteella jäsenvaltioiden hallitusten ja valtionpäämiehet 
sopivat Eurooppa-neuvoston kokouksessa joulukuussa 1994 toimenpiteistä, joita toteutettaisiin viidellä 
tärkeällä osa-alueella työllisyystilanteen parantamisebi. 
ESSENISSÄ SOVITUT VIISI ENSISIJAISTA TAVOITETTA:2 
•Työvoiman työllisyysmahdollisuuksien parantaminen edistämällä ammatilliseen koulutukseen 
sijoittamista. Ammatillisen pätevyyden hankkimisella on olennainen merkitys, erityisesti nuorille. 
Mahdollisimman monien ihmisten on saatava perus- ja jatkokoulutusta, joka antaa mahdollisuuden 
sopeutua koko eliniän kestävän oppimisen avulla teknologisen kehityben mukanaan tuomiin muutoksiin 
ja siten vähentää työpaikan menettämisen vaaraa. 
•Kasvun työllistävän vaikutuksen lisääminen erityisesti seuraavien avulla: 
- työn joustavampi järjestäminen siten, että se tyydyttää sekä työntebjän toiveet että kilpailukyvyn 
vaatimubet; 
- palkkapolitiikka, joka kannustaa työllistäviin investointeihin ja joka nykyisessä tilanteessa edellyttää 
tuottavuuden lisääntymisen alittavia maltillisia palkkasopimuksia; 
- uusia vaatimuksia vastaavien työpaikkojen luomiseksi tehtyjen aloitteiden edistäminen erityisesti 
alueellisella ja paikallisella tasolla esimerkiksi ympäristön ja yhteiskunnallisten palvelujen aloilla. 
•Välillisten työvoimakustannusten alentaminen niin paljon, että. voidaan varmistua niillä olevan selvästi 
vaikutusta työvoiman palkkakustannubiin. Tämä voidaan ratkaista vain talouden alojen, ammattiliittojen 
ja poliittisten tahojen yhteisillä ponnisteluilla. 
•Työmarkkinapolitiikan tehokkuuden lisääminen: työllisyyspolitiikan tehokkuutta on lisättävä välttämällä 
työhalukkuudelle haitallisia käytäntöjä ja siirtymällä passiivisesta aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan. 
Yksilöitä on edelleen kannustettava etsimään ty'ôt'à yleisiltä työmarkkinoilta. Tämä on otettava huomioon 
erityisesti silloin, kun päätetään tulotukea koskevista toimenpiteistä. 
•Työttömyydestä erityisesti kärsiviä ryhmiä koskevien toimenpiteiden vahvistaminen. Erityisiä ponnisteluja 
tarvitaan nuorten auttamiseksi. Erityisesti sellaisia koulunsa lopettaneita nuoria, joilla ei käytännössä ole 
minkäänlaista ammattipätevyyttä, on autettava tarjoamalla heille työtä tai koulutusta. 
Pitkäaikaistyöttömyyden torjunnan on saatava merkittävä asema työmarkbnapolitiibssa. Tarvitaan erilaisia 
työmarkkinapoliittisia toimenpiteitä, joiden on sovelluttava hyvin erilaisille pitkäaikaistyöttömien ryhmille 
ja vastattava niiden vaatimuksia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä työttömien naisten ja ikääntyneiden 
työttömien vaikeaan tilanteeseen. 
Euroopan komissio, virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, 1994 ISBN 92-826-7423-1. 
Euroopan ncuvosron kokous 9. Ja K), joulukuina 1994 Essenissä, SN 300/64. 
38 
NAISET" IA MIEHET" MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
yhteiskunnallinen tilanne. Se pyysi työ- ja 
sosiaaliasioita käsittelevää neuvostoa, talous- ja 
raha-asioita käsittelevää neuvostoa ja komissiota 
seuraamaan tarkasti työllisyyden suuntauksia, 
jäsenvaltioiden työllisyyttä koskevia politiikkoja 
ja antamaan Eurooppa-neuvostolle vuosittain 
kertomuksen työllisyysmarkkinoilla 
tapahtuneesta kehityksestä. 
Neuvosto ja komissio valmistelivat yhtenäisen 
työllisyyttä koskevan kertomuksen, joka 
annettiin Madridissa kokoontuneelle Eurooppa-
neuvostolle joulukuussa 1995. 
Kukin jäsenvaltio on suunnitellut 
monivuotisen työllisyysohjelman, johon on se on 
sisällyttänyt Essenin ensisijaisten tavoitteiden 
mukaisesti kehittämänsä ja toteuttamansa 
politiikat. Nämä yhteiset ponnistelut 
työttömyyden torjumiseksi ovat erityisen 
kiinnostavia siinä mielessä, että näin eri 
valtioiden tunnistamat ensisijaiset tavoitteet 
voidaan erotella toisistaan ja näiden ensisijaisten 
tavoitteiden kansallisia tulkintoja voidaan 
ymmärtää paremmin. 
Naisten ja miesten yhtäläisten 
mahdollisuuksien kehittäminen ei tällä 
ensimmäisellä ohjelmakierroksella ollut 
keskeisenä teemana vaan painopiste oli selkeästi 
työttömyyden torjunnassa. 
Jotkut valtiot eivät ole käsitelleet yhtäläisten 
mahdollisuuksien aihetta, vaikka niillä on tällä 
alalla aktiivisia politiikkoja, joihin olisi helppo 
viitata. Tämä koskee Ranskan, Belgian, Tanskan 
ja Suomen ohjelmia. 
Seitsemän valtiota viittaa naisten eduksi 
suunnattuihin politiikkoihin: Kreikka, 
Luxemburg, Yhdistynyt kuningaskunta, 
Alankomaat, Espanja ja Saksa. Italian ohjelman 
johdannossa painotetaan voimakkaasti tasa-
arvoa. 
Osa jäsenvaltioista Irlanti, Portugali, Itävalta ja 
Ruotsi käsittelee naisten ja miesten yhtäläisten 
mahdollisuubien asiaa ehdotustensa eri osissa. 
Itävallan ja Ruotsin pitkän aikavälin ehdotukset 
eroavat selkeästi muista siinä, että niissä 
osoitetaan muita aktiivisempaa huolestumista 
yhtäläisistä mahdollisuuksista. 
Ruotsin ohjelman johdannossa esitetään 
seuraava julkilausuma: 
Naisten työmarkkinatilanne on kolmen 
viimeisen vuosikymmenen aikana parantunut 
Ruotsissa ja tullut tasa-arvoiscmmabi miesten 
tilanteen kanssa. Erityisesti naisten osuus 
työvoimasta ja osallistuminen taloudelliseen 
toimintaan on lisääntynyt. Vaikka naisten osuus 
laski merkittävästi 1990-luvun alussa, se on TYÖLLISYYTTÄ EUROOPPAAN 
KOSKEVA LUOTTAMUSSOPIMUS 
Työllisyyttä Eurooppaan koskeva luottamussopimus esitettiin 
Firenzessä kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle kesäkuussa 
1996. Sopimuksen tavoitteena on saada kaikki toimijat täysin 
mukaan kattavaan strategiaan, jotta voidaan hyödyntää 
paremmin eurooppalaista kerrannaisvaikutusta ja yhdistää 
työttömyyden torjunta keskipitkän ja pitkän ajan pyrkimyksiin. 
Työllisyysjärjestelmien osalta komission ehdotuksissa viitataan 
erityisesti seuraaviin: 
Kansallisten työhallintojärjestelmien uudistaminen (jäsenvaltiot) 
palkbamis- ja yrityksen perustamistukimenettelyjen 
yksinkertaistaminen: toimintojen keskittäminen yhteen 
toimipisteeseen ja uudelleentyöllistämiskupongit 
- henkilökohtainen tuki työnhakijoille työvoimapalveluissa 
Paikallisten toimijoiden saaminen mukaan toimintaan 
(komissio, jäsenvaltiot, paikallisviranomaiset) 
- työllisyysjärjestelmien hajauttaminen 
- paikallisten kehittämis- ja työllistämisaloitteiden edistäminen 
Nuorten työkelpoisuus 
- työmarkkinaosapuolten yhteinen aloite nuorten saattamiseksi 
työmarkkinoille (työmarkkinaosapuolet) 
- Youthstart- ja Leonardo-ohjelmaan perustuvan järjestelmän 
kehittäminen (komissio, jäsenvaltiot) 
Välittömän verotuksen ja korvaavien tulojen 
johdonmukaisuuden parantaminen 
- keskustelu ja yleinen sosiaalisen suojelun tulevaisuutta koskeva 
politiikka (toimielimet, jäsenvaltiot, työmarkkinaosapuolet) 
Lisäbi komission ehdotuksissa viitataan työn tulevaisuutta 
koskeviin tärkeisiin hankkeisiin: 
Työn järjestämisen uudet muodot 
- työmarkkinaosapuolten sitoutuminen työn järjestämistä ja 
joustavuutta koskevan eurooppalaisen sopimuskehyksen 
laatimiseen (työmarkkinaosapuolet) 
- työn järjestämistä ja työaikoja koskeva rakentava keskustelu 
(toimielimet) 
- tietoyhteiskunnan sosiaalisia ja yhteiskunnallisia näkökohtia 
koskeva vihreä kirja (komissio) 
Koulutus - avain työllisyyteen 
- koko eliniän kestävää ammattitaidon vahvistamista ja sen 
mahdolliseksi tekemistä koskeva ehdotus 
- ammattitaidon saantimahdollisuuksia koskevan viitekehyksen 
kehittäminen työmarkkinaosapuolten toimesta 
(työmarkkinaosapuolet) 
- oppimista tietoyhteiskunnassa koskeva toimintasuunnitelma 
(komissio) 
- Erasmus-harjoittelujärjestelmän kehittäminen (komissio) 
eurooppalaisen oppisopimusjärjestelmän kehittäminen 
(komissio, neuvosto työmarkkinaosapuolet). 
39 
TAULUKKO 2: YHÄLÄISIÄ MAHDOLLISUUKSIA KOSKEVAT TOIMEN PITEET MONIVUOTSISSA OHJELMISSA 
Valtio 
Belgia 
Tanska 
Ranska 
Suomi 
Irlanti 
Kreikka 
Luxemburg 
Alankomaat 
Yhdistynyt 
kunningaskunnta 
Espaja 
Saksa 
Italia 
Portugali Ensisijainen tavoite I - koulutus 
- Naisia oppisopimuskoulutukseen 
kannustavat toimenpiteet 
- työelämään palaavat naiset 
- tasa-arvon edistäminen 
- työelämään palaavien naisten kouluttaminen 
toimistoteknoiogian käyttöön Ensisijainen tavoite II - ^Sïïî™ 
työllisyys/kasvu välilliset 
kustannukset Ensisijainen 
tavoite IV -
aktiiviset 
politiikat 
'. 
I -
i 
! 
i 
| - toimenpiteet vanhempien auttamiseksi; 
i äitiysloma, joustava osa-aikatyö 
i ; 
1 
Itävalta i - naisille suunnatut erityistoimenpiteet | - työaika: ! 
- sopiva aikataulu ja paikka : - osa-aikatyöhö liittyä alhainen tulotaso 
j ] - osa-aikatyön vaikutus eläkkeisiin 
! 1 tulor 
! j - miesten ja naisten välisten tuloerojen pienentäminen 
Ruotsi - tärkeä asema sukupuolten välisen erottelun 
poistamisessa työmarkkinoilta 
- julkinen sektori: naisten ammattitaidon 
kehiträmisen ohjelma - naisyrittäjille tarkoitettuja lainoja - vhtäläisä 
mahdollisuuksia koskevat 
lianl<kret naisten 
tûxntrkkjnaaaiiiden 
Liajennimistksi Ensisijainen tavoite V - kohderyhmät -
; 
| 
i 
i 
-arxuahat2700rATjpaikaniuonTiseksi Ikävuotiaille naisille ! 
- työelämään palaavat naiset | 
naisten aseman edistävä ministeriö f 
- hoitotehtävien ja palkkatyön yhdistäminen j 
- naisten aseman parantaminen yrityksissä j 
- naisten osallistuminen tekniseen koulutukseen ja teknisiin ammatteihin 
- joustavat työmuodot 
- työelämään palaavien naisten koulutus 
- yksinhuoltajat 
- yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva lainäädäntö 
- kokopäiväistä, osa-aikaista ja tilapäistä työtä tekevien naisten 
aseman edistäminen 
- työhönpalaamistuet ja miesvaltaisten ammattien valintaa edistävät tuet 
- työllisyyden edistämistä koskeva laki / naisia on tuettava heidän työttömistä 
edustamansa osuuden mukaisesti 
- Euroopan sosiaalirahastojen tavoite III 
- koulutus 
- kannustimet: naisten palkkaamisesta ammattiin, jossa he ovat 
aliedustettuina, maksettavan summan lisääminen 20%:lla 
- paikalliset kehittämisaloitteet 
- ammatilliseen koulutukseen liittyvät toimenpiteet 
- joustavaan koulutukseen liittyvät toimenpiteet 
- ammattipätevyyttä edellyttävät osa-aikaiset työpaikat 
- tuki naisille, joilla on vastuullaan hoitotehtäviä 
- naisten tvtidärnästä poissaolojaksojen vähentäminen tuloerojen pienentämiseksi 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
edelleen hyvin korkealla tasolla muihin valtioihin 
verrattuna. Vuonna 1994 naisten ja miesten 
taloudelliseen toimintaan osallistumisasteiden eto oli 
vain 1,5 prosenttia. Tätä suuntausta on tuettu 
tarkoitubellisilla poliittisilla toimilla, kuten aktiiviset 
työmarkkinapolitiibt, bttavat päivähoitopalvelut, 
edulliset vanhempainvakuutubet ja aviopuolisoiden 
erillinen verotus. 
Työvoiman 
työllisyysmahdollisuuksien 
paran ta m in en edistämällä 
ammatilliseen koulutukseen 
sijoittamista 
Kaikki jäsenvaltiot mainitsevat useita 
koulutusohjelmia, joihin sisältyy 
työpaikkakoulutusta sekä jatkuvaa yleissivistävää 
koulutusta. Ohjelmat on usein suunnattu 
nuorille. Yksikään valtio ei tee eroa nuorten 
naisten ja nuorten miesten välille, vaikka naisilla 
on erityisongelmia, joita varten pitäisi olla 
erityisiä politiikkoja. 
Itävalta ja Irlanti ovat ainoita maita, jotka 
soveltavat sukupuolinäkökohtia ammatilliseen 
koulutukseen liittyviin ohjelmiin. Itävallan 
ohjelmassa todetaan, että: 
Työllisyyskoulutuksella on seuraavat 
päätavoitteet: 
kannustaa työvoiman siirtymistä korkean 
ammattitaidon työhön, toimihenkilöammatteihin ja 
ei-ruumiilliseen työhön (erityisesti naiset) 
tietyille kohderyhmille suunnatut toimenpiteet 
(naiset, vanhukset, pitkäaikaistyöttömät, 
vammaiset) 
Lisäksi tarvitaan toimia sellaisten 
koulutusmahdollisuubien luomisebi, joihin pääsy 
voidaan hoitaa tyydyttävällä tavalla (aibtaulun ja 
sijainnin Lannalta btsottuna). 
Irlannissa ammatilliseen koulutubeen sijoittamista 
koskevaan ohjelmaan sisältyy erityisiä aloitteita, joilla 
tuetaan naisten oppisopimuskoulutubeen 
osallistumisen lisäämistä. Ohjelmassa käsitellään 
myös työelämän palaavia naisia ja erityisten tasa-
arvotoimenpiteiden edistämistä. 
Kasvun työllistävän vaikutuksen 
lisääminen 
Tällä osa-alueella on nähtävissä kaksi 
lähestymistapaa, Yhdistyneen kuningaskunnan 
lähestymistapa ja Luxemburgin lähestymistapa. 
Yhdistyneen kuningaskunnan ohjelmassa 
painotetaan lähestymistapaa, jossa halutaan poistaa tarpeettomat työpaikkojen luomisen esteet. 
Luxemburgin lähestymistapa on hieman 
varovaisempi ja siinä ei sekoiteta joustavuutta ja 
sääntelyn purkamista. Luxemburgin lähestymistapa 
esitetään seuraavasti: 
Joustavuuden käsitettä ei pidä byttää tekosyynä 
sosiaalisen suojelun kyseenalaistamiseen. Hallitus ei 
kuitenkaan vastusta liittojen ja johdon sopimubia 
aloilla, joilla liitot ja johto sopivat joustotekijöistä sen 
heikentämättä sosiaalista suojelua3. 
Itävallan ohjelmasta löytyy samat varaubet ja siinä 
todetaan, että Itävallassa saatujen kokemusten 
perusteella voidaan sanoa, että työajan joustavuuden 
lisäämiseen tähtäävien toimenpiteiden työllistävä 
vaikutus on epävarmaa, koska työntekijöiden 
joustava palkbaminen saattaa vähentää muiden 
työntekijöiden työmahdollisuubia. Itävallassa bynnissä 
olevan keskustelun, job koskee valintamahdollisuubien 
laajentamista työaikalainsäädännössä, on job 
tapauksessa tasapainotettava työntekijän ja työnantajan 
etuja. 
Joustavammat työjärjestelyt 
Työaikaa koskevat politiikat vaihtelevat vain 
vähän valtiosta toiseen. Politiikat perustuvat osa-
aikatyön kehittämisen tarpeeseen. Jotkut valtiot 
mainitsevat mahdollisina strategioina asteittaisen 
varhaiseläkkeelle siirtymisen ja ylityöajan 
vähentämisen. Työpäivän lyhentämisen osalta 
politiikat eivät ole niin selvästi yhdenmukaisia. 
Belgian ja Ranskan ohjelmat sisältävät joitakin 
työn jakamista koskevia aloitteita. 
Useissa valtioissa ollaan käynnistämässä osa-
aikatyötä koskevan sääntelyn purkamista. Näin 
tapahtuu esimerkiksi Espanjassa, jossa 
markkinoiden joustavuuden lisäämisebi tehdyssä 
uudistuksessa toteutettiin huomattavia 
muutostoimenpiteitä osa-aibsopimubiin niiden 
käytön edistämiseksi. Tällaisia muutoksia olivat 
esimerkiksi työpäivän joustavuuden lisääminen, 
sosiaaliturvan alentaminen sellaisessa 
toiminnassa, jossa tuntimäärä ei ole yli 12 tuntia 
viikossa tai 48 tuntia kuukaudessa. 
Itävalta haluaa painottaa erityisesti riskejä, 
joille osa-aikatyöhön sitoutuvat työntekijät 
altistuvat. Itävallan näkökulma on se, että vaikb 
lisäbnnustus saattaa johtaa työttömyyden tilastolliseen 
vähenemiseen, se tapahtuu sellaisten töiden 
lisääntymisen ansiosta, joista saatavat tulot eivät riitä 
elämiseen. Itävallassa tehtyyn eläkeuudistukseen 
liittyvässä työvoimalainsäädännössä esiteltiin osa-
aikatyöntekijöiden pakollinen turva, jotta 
'Avis du comité de coordination tripartie 8. maaliskuuta 
1994. 
41 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
UUDET TYÖLLISYYSMAHDOLLISUU­
DET 
Komissio antoi vuonna 1995 paikallisten kehittämis- ja 
työllisyysaloitteiden kannustamiseen liittyvää strategiaa 
(Strategy for Encouraging Local Development and emp­
loyment Initatives, LEI)4 koskevan tiedonannon. 
Tiedonannossa lueteltiin 17 työllisyyden alaa, joiden 
kehittämiseen liittyy näiden kysymybien käsittelemiseen 
perustetun työryhmän tutbmia tilapäisiä tekijöitä. Tär­
keimmät alat ovat: 
• Kotipalvelut 
• Lastenhoito 
• Uudet tieto- ja viestintäteknologiat 
• Avun tarjoaminen ongelmanuorille, jotka on 
sopeutettava yhteiskuntaan uudelleen 
• Asumisen parantaminen 
• Turvallisuus 
•Paikallinen julkinen liikenne 
• foupunkiympäristön uudelleen kehittäminen 
• Paikalliset liikeyritykset 
• Matkailu 
• Audiovisuaaliset tekniikat 
• Kulttuuriperintö 
• Paikalliskulttuurin kehittäminen 
• Jätehuolto 
• Vesihuolto 
• Viheralueiden suojelu ja hoito 
« Saastumisen sääntely ja valvonta sekä siihen liittyvät 
välineet voidaan taata tasa-arvoisuus kokopäiväisten 
työntekijöiden kanssa. 
Työllistäviin in vestointeihin 
kannustava palkkapolitiikka 
Luxemburgissa ei ole ehdotettu yleisiä 
toimenpiteitä. Luxemburgissa luotetaan siihen, 
että liitot ja yritysten johto rajoittavat palkkoja 
siltä osin kuin sitä pidetään tarpeellisena. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kehitellään 
keskitettyjen palkkaratkaisujen poistamista 
koskevia ajatuksia sekä sitä ajatusta, että 
palkkatason tulee olla riippuvainen taloudellisesta 
tilanteesta. 
Ruotsinsa on toteutettu uusien yritysten 
toimintaa helpottavia toimenpiteitä, joihin 
sisältyy erityisiii naisyrittäjille tarkoitettuja 
lainoja. 
Aloitteiden edistäm in en 
Aloitteiden edistämistä on ehdotuksissa 
käsitelty vähän, lukuun ottamatta Belgian ja 
Ranskan ehdotuksia, joissa on asiaan liittyviä 
määräyksiä. Luxemburgissa on työryhmä, joka 
tutkii etätyön ja kotona työskentelyn mahdollisia 
vaikutubia työpaikkojen luomiseen sekä näiden 
kielteisiä sosiaalisia näkökohtia. 
Saksassa on toteutettu monia toimenpiteitä 
paikallisten työllisyysaloitteiden edistämiseksi 
ympäristön suojelun, yhteiskunnallisten 
palvelujen sekä lasten ja nuorten hyvinvointiin 
tähtäävän toiminnan aloilla. Tammikuusta 1993 
lähtien on ollut mahdollista tukea työttömien 
työllistämistä edellä mainituilla aloilla 
kiinteämääräisenä maksettavan palkkatuen avulla 
uusissa osavaltioissa (Landet), lämmiktnista 
1995 alkaen kyseistä toimenpidettä on voitu 
soveltaa myös Saksan länsiosan työttömiin. 
Tanskassa työttömiä tullaan työllistämään 
vanhusten, sairaiden ja pienten lasten hoidon 
aloilla sekä ympäristön suojelutoiminnan 
parantamistoimien yhteydessä. Irlannissa 
vaaditaan työhön liittyvien paikallisten 
aloitteiden kehittämistä. 
Suomen ja Ruotsin ohjelmissa pääasiallisena 
huolena on ympäristön suojelu ja hoito, eikä 
niissä viitata erityisesti työpaikkojen luomiseen. 
Muissa maissa tähän osa-alueeseen luetaan 
yritysten perustamisen tukeminen, vapaa 
ammatin harjoittaminen ja itsenäinen ammatin 
harjoittaminen. 
«EYVLN:oC 265, 12.10.1995. 
9mmm$i9SM8«ss&& 
42 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Välillisten työvoimakustannusten 
alentaminen 
Tähän osa-alueeseen liittyen keskustellaan 
yksittäiselle työntekijälle aiheutuvasta vero- ja 
maksuraakasta. Ruotsi väittää, että sen 
henkilöverotuksessa käyttämä järjestelmä on 
suuresti myötävaikuttanut siihen, että naisten ja 
miesten välisen tasa-arvon taso on maassa korkea. 
Ympäristönsuojelusyistä kerätyt verot nähdään 
keinona, jolla voidaan tasapainottaa julkista 
rahoitusta. 
Muut valtiot ehdottavat välillisten 
työvoimakustannusten alentamiseen suunniteltuja 
toimenpiteitä, joiden kohderyhmänä ovat nuoret, 
ikääntyneet työttömät, pitkäaikaistyöttömät tai 
matalapalkkaisissa töissä työskentelevät. 
Työmarkkinapolitiikan 
tehokkuuden parantaminen 
Tälle osa-alueelle esitetään erilaisia 
toimenpiteitä. Joidenkin toimenpiteiden 
luvataan muuttavan työntekoa rajoittavaa 
lainsäädäntöä ja joillakin toimenpiteillä tuetaan 
politiikkoja, joilla toteutetaan työmarldcinoiden 
kysynnän ja tarjonnan vastaavuutta suosivat 
järjestelmät perustamalla tehokkaampia 
työvoimapalveluja. 
Luxemburgin hallitus on esittänyt sosiaalisen 
suojelun toimenpiteiden muuttamiseen liittyviä 
varauksia. Luxemburgin hallituben mielestä 
eriyrtämätöntä sääntelyn purkamista ei tule pitää 
ihmeparannuskeinona, jolla työllisyys saadaan 
poistettua. Sen mielestä ei ole olemassa todisteita siitä, 
että työlainsäädännön purbminen vähentämällä 
esimerkibi irtisanomisten lukumäärää tai poistamalla 
vähimmäispalkkavaatimus synnyttäisiä lisää 
työpaikkoja. Luxemburgissa saatujen kokemusten 
muban tiukb sosiaalilainsäädäntö ei millään tavoin 
estä työpaikkojen luomista edes taloudellisen 
taantuman aibna.-
Julkisten palvelujen tehokkuuden 
parantaminen tapahtuisi Luxemburgin 
ehdotuksen mukaan velvoittamalla ilmoittamaan 
vapaista työpaikoista, lomautuksista ja 
irtisanomisista julkisesti. Myös Kreikka on 
hyväksynyt tämän ajatuksen, jota kannattaa 
tutkia tarkemmin, koska se saattaa auttaa 
paljastamaan työmarkkinoilla olevat aukot. 
Muita tähän osa-alueeseen liittyviä aiheita ovat 
aiharmaan talouden torjunta ja maantieteellinen 
liikkuvuus. MADRIDIN KAUPUNKI - ESPANJA 
KAUPUNGIT YHDISTÄVÄT NAISTEN VOIMAT 
Naisilla on suuria vaikeuksia saada työtä Espanjan kaltaisessa 
valtiossa, jossa työttömyysluvut lyövät kaikki ennätykset. Useita 
Madridin alueen kaupunkeja on yhdessä aloittanut naisten 
työllisyyteen liittyvän hankkeen 'Red Local' (paikallinen 
verkko). Hankkeen tarkoitubena on tukea alueen naisten 
ammatillista sopeutumista eri kumppanuusbupunkien 
tarpeisiin mukautetun koulutuspolitiikan avulla. 
Hankkeessa mukana olevat kaupungit ovat Arganda del Rey, 
Rivas Vaciamadrid, San Fernando de Henares, Très Cantos sekä 
La MISCAM, joka on Madridin alueen kaakkoisosan 
paikallisten viranomaisten yhteenliittymä. Red Local -hanketta 
tuetaan EMPLOYMENT-NOW -aloitteella. 
Ybi hankkeen piirteistä on se, että sen avulla halutaan päästä 
mahdollisimman lähelle alueen naisia. Ensimmäisessä vaiheessa 
käynnistettiin sosiologinen tutkimus, jonka tarkoitubena on 
analysoida tilanne bupunkikohtaisesti ja selvittää palkkatyön 
saannin esteet. 
Lisäbi jokaiselle paibllishallinnolliselle alueelle perustettiin 
keskus, jossa naiset voivat henkilökohtaisesti käydä 
selvittämässä työllisyysnäkymiään. 
Sen jälkeen koulutussuunnitelmia on kehitetty kansallisen 
työvoimatoimiston (INEM) perinteisten rakenteiden avulla. 
Red Local -hanketta edustavan Gloria Regueron mukaan 
ensisijaisesti turvaudutaan jo olemassa oleviin kursseihin, joita 
sitten täydennetään erityiskursseilla. Olemassa olevia kursseja 
mukautetaan naisten sekä myös paikallisten työmarkkinoiden 
tarpeisiin. Tämä on hyvin tärkeää, sillä hyvästä koulutuksesta ei 
ole hyötyä, jos se ei auta naisia saamaan työtä omalla alueellaan. 
Tällä tavoin joitakin 120:sta tuettavasta naisesta on ohjattu 
ympäristöön liittyviin ammatteihin, kuten kierrätys ja 
puutarhanhoito. Samalla tavoin hankkeella tuetaan naisten 
perustamia yrityksiä. 
Red Local -hankkeeseen osallistuvien kunnallisten 
viranomaisten vahvuutena on ollut se, että ne ovat osanneet 
lisätä voimaansa toimimalla ryhmässä ja ovat kuitenkin samalla 
voineet pysytellä lähellä naisten jokapäiväistä elämää. Näin 
tulevaisuuden työpaikoissa voidaan pyrkiä ottamaan huomioon 
naisten perheeseen liittyvät tarpeet mukauttamalla esimerkiksi 
työaikoja. 
5 La politique de l'emploi au Luxembourg à l'Horizon 2000. 
Ministère dc l'Emploi et du travail, Luxemburg, 1995. 
43 
NAISET JA M1F.HET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
SUURIMMAT VAIKUTUKSET KOULU­
TUSALALLA EUROOPAN TASOLLA 
YLEISSIVISTÄVÄ KOULUTUS 
Useat toimet koulutuksen alalla voivat myötävaikuttaa nais­
ten ja miesten yhtäläisten mahdollisuubien edistämiseen: 
yleinen tietoisuuden lisääminen, opettajien koulutus, sellai­
nen opetusaineisto, jolla poistetaan sukupuoleen kohdistuvia 
stereotypioita seb opiskelu- ja ammattialueen valinnan 
monipuolistaminen. 
Koulutusalan yhteistyötä koskevassa Sobates-ohjelmassa' 
annetaan etusija hankkeille, joissa otetaan huomioon naistan 
ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet. Yhtäläisten mahdolli­
suubien sisällyttämistä koskevan periaatteen toteuttaminen 
on pitkällinen prosessi, job vaatii yhteisön hankkeista vas­
taavien toimijoiden tietoisuuden lisäämistä. Samaan aikaan 
se vaatii myös tasa-arvoperiaatteen parempaa ymmärtämistä 
yhteisön politiikkojen ja koulutusalan arvioinnin johdonmu­
kaisuuden yhteydessä. 
AMMATILLINEN KOULUTUS 
Naisten ammattipätevyyden kehittäminen on tärkeää yhtä­
läisten mahdollisuubien kannalta. Euroopan komissio on 
päättänyt toimia aktiivisemmin yhtäläisiä mahdollisuubia 
koskevassa asiassa Leonardo da Vinci-ohjelman7 yhteydessä 
rahoittettavissa hankkeissa. Komissio kannustaa aktiivisesti 
habjoita kehittämään myönteisiä toimia koskevia hankkeita, 
joiden tarkoitubena on rohkaista naisia (tai miehiä) osallis­
tumaan alueille, joilla he ovat perinteisesti heikommin edus­
tettuina sekä alueille, jotb ovat avoinna seb miehille että 
naisille. 
' Neuvoston päätös, tehty 14.3.1995, EYVL N:o L 87, 20.4.1995, s. 10. 
7 Neuvoston päätös, tehty 6.12.1994, EYVL N:o L 340,29.12.1994, 
s. 8. Työttömyydestä erityisesti kärsiviä 
ryhmiä koskevien epäsäännöllisen 
toimenpiteiden parantamhien 
Viisi valtiota ci mainitse naisia työttömyydesta 
erityisesti kärsivien ryhmien joukossa. 
Alustavissa suunnitelmissa on keskitytty 
työttömyyteen ja naisten ja miesten väliset 
yhtäläiset mahdollisuudet on jätetty sivuun myös 
niissä maissa, joissa toteutetaan aktiivisesti 
yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia politiikkoja. 
Essenissä asetettuja tavoitteita koskevien 
monivuotisten ohjelmien tarkastelu osoittaa, että 
niissä ei ole unohdettu naista ja yhtäläisiä 
mahdollisuuksia. Neuvoston pyynnöstä niistä 
tehdään yksityiskohtaiset arviot. Niiden 
yleisluontoisen tarkastelun perusteella voidaan 
tehdä joitakin alustavia huomioita. 
Jotkut valtiot ovat alkaneet toteuttaa joitakin 
mielenkiintoisia naisia koskevia ehdotuksia: 
•Kreikassa ja Portugalissa myönnetään tukea 
naisten työllistämiseen aloilla, joilla naiset ovat 
aliedustettuja. 
•Saksassa työlainsäädäntö edellyttää, että naiset 
otetaan huomioon työllisyyspolitiikoissa sen 
mukaisesti, kuinka suuri osuus heitä on 
työttömistä. 
•Itävallassa työajan ja sijaintipaikan määrittely 
antaa naisille mahdollisuuden osallistua 
koulutukseen. 
•Itävallassa halutaan myös nostaa osa-aikatyötä 
tekevien ammattitaitotasoa. 
•Itävallassa halutaan vähentää työelämästä 
poissaoloaikojen lukumäärää naisten ja miesten 
välisten tuloerojen pienentämiseksi. 
•Ruotsissa tarjotaan erityistukea naisyrittäjille. 
•Luxemburgissa on toteutettu työelämään palaa­
ville naisille tarkoitettuja koulutustoimenpitei­
tä. 
Ohjelmien toisella kierroksella (1996) on näh­
tävissä, että useimmissa monivuotisissa ohjelmis­
sa ei selkeästi tuoda ilmi jäsenvaltioiden sellaisten 
politiikkojen valintoja, joiden tarkoitubena on 
edistää yhtäläisiä mahdollisuuksia työmarkkinoil­
la. Erityisesti kohdennettuja toimenpiteitä on 
toteutettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Itä­
vallassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Sabassa lasten­
hoitopalvelujen parantamiseksi ja sen saavuttami-
sebi, että naiset osallistuisivat koulutubeen tasa­
puolisesti. Ainoastaan muutamissa valtioissa (esi­
merkiksi Ruotsissa) pyritään sukupuolinäkökoh­
tien sisällyttämiseen yleisiin politiikkoihin kaik­
kialla monivuotisissa ohjelmissa. 
44 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA 'TALOUDESSA 
BERLIINI - NAISET ALOITTAVAT LIIKETOIMINNAN 
Euroopan suurinta naisyrittäjille tarkoitettua yrityskeskusta rakennetaan Saksaan Berliinin 
itäosaan. Entinen kosmetiikkatehdas, jossa on tilaa 5 500 neliömetriä kuudessa kerroksessa, 
sekä uusi rakennus tulevat majoittamaan suunnitellut 50 yritystä, joiden johtajat tulevat 
olemaan pelkästään naisia. Näistä yrityksistä 34 on jo perustettu ja niiden joukossa on 
esimerkibi automaattisen tietojenkäsittelyn oppilaitos, organisaatio- ja yritysneuvontaa antava 
toimisto, mainostoimisto, matkatoimisto, kahviloita sekä alusvaate- ja sukkakauppoja. 
Jotta työnteko ja elämisen voitaisiin yhdistää tyydyttävällä tavalla, "hameväen osuuskunnan" 
(Weiber Wirtschaft eG) jäsenille rakennettiin 13 asuntoa kesällä 1996. Hankkeen on tarkoitus 
toimia ympäristöystävällisenä esimerkkinä: työpaikka, vapaa-ajan- ja ostospalvelut on sijoitettu 
saman katon alle, minkä ansiosta matkoihin ei kulu turhaa aikaa. 
Työssä käyvien äitien lapsille tarjotaan myös päivähoitopalveluja, koska osuuskunnan 
perustajien mukaan sosiaaliasiat ovat kiinteä osa taloutta. Rakennuksesta tarjotaan 
liiketoimintaa harjoittavien naisten käyttöön vuokraltaan edulliset ja vakaat tilat, yhteiset 
tekniset apuvälineet, yhteismainokset sekä keskus konferensseja, seminaareja ja messuja varten. 
Tuhat kaiken ikäistä ja sosiaaliselta taustaltaan erilaista naista kaikkialta Saksasta ja ulkomailta 
on jo liittynyt jäseneksi tähän yrityskeskukseen, jonka perustamiseen myös Euroopan unioni 
on osallistunut. Hankkeeseen pääsee mukaan vain 200 Saksan markan panoksella. Jäseneksi 
liittyessään naisista tulee myös yrityskeskuksen osaomistajia. Osuuttaan keskuksen tuotosta voi 
kuitenkin joutua odottamaan, koska keskuksen naiset eivät vielä ole saanet kokoon uusien 
rakennusten yhteisrahoituksen takuuksi tarvittavaa 300 000 Saksan markan pääomaa. 
Tarvittavaa pääomaa ei ole saatu kokoon, vaikka rahoitusta on kerätty pankkilainoilla, 
Berliinin kaupunki tukee keskusta, liittohallitus on myöntänyt tukivaroja, naiset ovat 
keränneet omaa pääomaa ja hanke saa varoja Brysselistä ja rakennerahastoista. 
Hankkeen kokonaishinta on 34 miljoonaa Saksan markkaa, joista 12,5 miljoonaa Saksan 
markkaa on Treuhandanstaltille maksettu kauppahinta tiloista, ja se on ollut yksi suurimmista 
Euroopan naisasialiikkeen perustamista yrityshankkeista. 
45 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Tietoyhteiskunta 
Tieto- ja viestintäteknologian käyttöönotto ja laajamittainen 
käytti) tarjoavat mittavat mahdollisuudet vaurastumiseen ja 
korkeampaan elintasoon. Monet ihmiset, naiset mukaan 
lukien, ovat myös huolestuneita tietoyhteiskunnan 
vaikutuksesta elämäänsä. Komission julbisemassa vihreässä 
kirjassa "Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa - ihmisläheisyys 
etusijalle"8 mainitaan tärkeimmät yhteiskunnalliset haasteet 
siirryttäessä tietoyhteiskuntaan. Siinä tutkitaan, miten tieto­
ja viestintäteknologia vaikuttavat tuotantoon ja työn 
organisointiin ja miten ne muuttavat ihmisten elämää. 
Vihreässä kirjassa tunnustetaan se seikka, että ihmiset ovat 
huolestuneita yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta 
mullistuksesta ja siitä nopeasta muutobesta, joka tapahtuu 
tieto- ja viestintäteknologian käyttöön oton myötä. 
Tieto- ja viestintäteknologialla on myös merkittäviä 
vaikutuksia siihen, että ihmiset tarvitsevat asiaankuuluvaa 
koulutusta ja jatkokoulutusta taitojen saattamiseksi ajan 
tasalle. Tämä koskee sekä miehiä että naisia. Erityisesti 
kolmella tekijällä on vaikutusta naisten ja miesten yhtäläisiin 
mahdollisuuksiin: 
•tarve elinikäiseen oppimiseen 
•tarve torjua niiden henkilöiden (naiset mukaan lukien) 
syrjäytymistä, jotka eivät voi osallistua tietoyhteiskuntaa 
•työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisen tärkeys sekä 
miehille että naisille, koska tietoyhteiskunnassa nousee esiin 
kysymys työhön, koulutubeen ja kotiin liittyviin tehtäviin 
käytettävästä ajasta. 
Valkoisessa kirjassa "Opettaminen ja oppiminen - kohti 
kognitiivista yhteiskuntaa"9 ja Euroopan elinikäisen 
oppimisen vuotena (1996)10 on otettu esiin näitä kysymyksiä 
koskevat keskustelut. 
* KOM (96) 389, 23-7.1996. Täydennysosa Euroopan unionin 
tiedotteeseen 3/96. 
'KOM (95) 590 lopullinen, 29.11.1995. 
10 KOM (95) 124,31.3.1995. Yhtäläisiä mahdollisuuksia 
koskevat aktiiviset politiikat 
Ammattiin ja koulutukseen liittyvien 
valintojen ohjaus on yhtäläisiä mahdollisuubia 
koskevien politiikkojen tärkein osatekijä. Se on 
välttämätön, vaikkakin riittämätön tasa arvon 
edellytys. 
Aktiivisia politiikkoja tarvitaan, jotta päästään 
eroon työhönotossa ja henkilöstöjohtamisessa 
harjoitettavasta syrjinnästä. Ponnisteluja ei ole 
tarkoitus kohdistaa yksinomaan 
koulutuspolitiikkaan, mikä tarkoittaisi sitä, että 
työllisten ja työttömien keskuudessa harjoitetun 
sukupuoleen liittyvän erottelun oletetaan 
johtuvan naistyöntekijöiden tarjonnan 
epätasapainosta. Tärkeitä ovat myös kysyntään 
kohdistuvat politiikat, kuten myös yhtäläisten 
mahdollisuuksien sisällyttäminen yritysten 
palkkasopimuksiin alalla tai osa-alueella. 
Aktiiviset yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat 
politiikat, naisten yleisiin ohjelmiin 
osallistumisen lisääminen, ammatilliseen 
uudelleen valintaan ja koulutukseen liittyvä 
ohjaus, verotuksellisten ja aineellisten esteiden 
poistaminen sekä sellaiset direktiivit ja yhteisön, 
kansallisen ja alueellisen tason toimenpiteet, 
jotka takaavat kaikille työntekijöille 
perusoikeudet ja perusturvan, ovat kaikki 
ratkaisevan tärkeitä toimenpiteitä. Näillä 
toimenpiteillä vältetään se vaara, että naisten 
työhön ottamisen lisääntyminen heikentäisi 
naisten välistä tasa-arvoa. 
Päätelmät 
Monivuotiset työllisyysohjelmat ovat erityisen 
mielenkiintoinen aloite kannustettaessa valtioita 
yhteensovitettujen työllisyyspolitiikkojen 
kehittämiseen. Ensimmäisissä ohjelmissa on 
keskitytty työttömyyteen; yhtäläisiin 
mahdollisuuksiin liittyviä kysymyksiä ei 
erityisesti tuoda esille edes niissä valtioissa, joissa 
toteutetaan aktiivista yhtäläisiä mahdollisuuksin 
koskevaa politiikkaa. 
Yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevien 
politiikkojen sisällyttämistä yleisiin työllisyys- ja 
suunnittelupolitiikkoihin koskeva periaate nostaa 
esille kysymyksiä ja vaihtoehtoja, jotka liittyvät 
politiikkojen toteuttamiseen ja hallinnolliseen 
yhteensovittamiseen korkealla ja 
monimutkaisella tasolla kussakin jäsenvaltiossa. 
Vaikka yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen 
soveltamisessa suositaankin eniten 
kohderyhmämenettelyä, jotkut jäsenvaltiot eivät 
ole halunneet turvautua yksinomaan siihen ja 
ovat alkaneet tutkia muitakin vaihtoehtoja. 
46 
Jo Madridissa esitetyssä yhtenäisessä kertomuk­
sessa, jossa tehtiin yhteenveto monivuotisista 
ohjelmista, painotettiin tarvetta vahvistaa työttö­
myydestä erityisesti brsiviä ryhmiä koskevia toi­
menpiteitä: 
•nuoret: Jäsenvaltioiden ja työmarkbnaosapuol-
ten olisi varmistettava nuorille soveltuva sopeu-
tumisväylä työmarkkinoille. Kaiblle nuorille 
olisi saatava sellainen koulutuben taso ja työ­
kokemus, että heistä tulee työkelpoisia; 
•pitkäaikaistyöttömät: Jäsenvaltioiden ja työ­
markkinaosapuolten olisi sitouduttava aktiivi­
seen politiikkaan, jolla pyritään pitkäaikaistyöt­
tömyyden estämiseen. Kaiblla työttömillä olisi 
oltava mahdollisuus uudelleenkoulutubeen tai 
uudelleen työllistymiseen ennen kuin heistä 
tulee pitkäaibistyöttömiä. 
Ibäntyneille työntebjöille olisi annettava mah­
dollisuus hyödyntää täysin työkokemustaan ja 
kykyjään. Heillä olisi oltava mahdollisuus kou­
luttautua ja heitä pitäisi kannustaa siihen; 
•naiset: yhtäläisiä mahdollisuuksia on edistettävä 
kaikissa työllisyyteen vaikuttavissa julkisissa 
politiikoissa. Uuden lähestymistavan avulla, 
jossa osa-aikatyötä pidetään siirtymätoimenpi­
teenä, on toteutettava aktiivista politiikkaa erot­
telun poistamisebi työmarkkinoilta; naisten ja 
miesten on voitava sovittaa yhteen työ ja perhe-
elämä. 
Dublinissa kokoontuvalle Eurooppa-neuvos­
tolle esitettävässä yhtenäisessä kertomubessa tul­
laan viittaamaan valmisteilla olevaan analyysiin 
naisten tilanteesta työmarkbnoilla. NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALO. ' )F.SSA 
RUOTSI MYÖNTÄÄ ERITYISIÄ 
NAISYRITTÄJILLE 
TARKOITETTUJA LAINOJA 
Vaikka Ruotsia pidetään maana, jossa sukupuolten välisen 
tasa-arvon taso on korkea, pk-yritysten omistajina on 
paljon vähemmän naisia kuin miehiä. Alle 20 prosenttia 
kaibsta pk-yritybistä on naisen omistuksessa ja johdossa. 
Kesäkuussa 1994 Ruotsin parlamentti päätti uudesta 
lainamahdollisuudesta, jonka tarkoituksena on auttaa 
mahdollisia naisyrittäjiä oman yrityben perustamisessa 
sekä kannustaa olemassa olevien pk-yritysten naisomistajia 
laajentamaan ja kehittämään yritystään. 
Ensimmäisen vuoden ja kahdeban kuukauden aikana yli 
2 000 naista perusti yrityben tai laajensi yritystään kaiken 
kaildkiaan 16,5 miljoonan ecun (139 miljoonaa SEK) 
arvosta myönnettyjen lainojen tuella. Keskimääräinen 
lainasumma oli 8 000 ecua (67 000 SEK). Pääosa 
yrityksistä oli hyvin pieniä kaupan tai palvelualojen 
yrityksiä. Vain seitsemän prosenttia naisista lainasi rahaa 
tehdasteollisuuden yrityksen aloittamiseen tai 
kehittämiseen. 
Tämän ohjelman kautta rahaa lainanneille naisille 
hiljattain tehdyt haastattelut osoittavat, että yli 78 
prosenttia osallistuneista naisista on hyvin toiveikkaita 
yrityksensä tulevaisuuden kehittämismahdollisuuksista 
Haastattelut paljastivat myös, että 58 prosentiiia 
osallistuneista naisista ei ollut mitään työtä, kun he 
päättivät hakea lainaa. Lisäbi 19 prosenttia naisista sanoi, 
että heille oman yrityksen perustaminen oli ollut selkeä 
vaihtoehto sille, että olisivat jääneet odottamaan 
irtisanomista työpaikastaan. 
Työpaikkoja on syntynyt noin 3 500. Tähän mennessä 
ohjelman tulokset ovat olleet hyviä, naisten kiinnostus 
oman yrityksen perustamiseen on lisääntynyt. ALMI 
Företagspartner AB on yritysryhmä, joka muodostuu 
valtion omistamasta emoyhtiöstä ja 22:sta alueellisen 
kehittämisen yrityksestä ja joka tarjoaa neuvontaa, 
rahoitusta ja tietoa uuden yrityksen perustamista 
suunnitteleville henkilöille. Se osallistuu ohjelmaan ja 
tarjoaa yritysneuvontaa, koulutusta, verkostoja ja 
opastusohjelmia naisille. 
47 
NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
LIIKETOIMINTA JA 
NAISYRITTÄJÄT 
Alle 30:ä prosenttia pienistä ja keskisuurista 
yrityksistä Euroopassa johtaa nainen, ja uusista 
yrityksistä vain kolmanneksessa perustajana on 
nainen. 
Yrityben perustamisen osa-alue on kuitenkin 
hyvin merkittävä Euroopan tulevan 
talouskehityksen kannalta, sillä uusia työpaikkoja 
syntyy pääasiassa pieniin ja keskisuuriin 
yrityksiin. Yrityksen perustaminen - vaikka siinä 
työllistäisi vain itsensä - on myönteinen ratkaisu 
työttömyyteen. Tällä hetkellä 9,6 prosenttia 
Euroopan unionin naisista työskentelee 
itsenäisinä ammatinharjoittajina tai hoitaa omaa 
yritystä. Vastaava prosentti miehillä on 19,9. 
Jäsenvaltioiden välillä on joitakin huomattavia 
eroja: kun Pohjois-Euroopassa itsenäisesti 
ammattia harjoittavien naisten osuus on kolmesta 
kuuteen prosenttiin, Etelä-Euroopassa vastaava 
luku saattaa nousta jopa 20 prosenttiin. 
Monien naisten mielestä yrityksen 
perustaminen on parempi vaihtoehto kuin 
ongelmallinen työnhaku työmarkkinoilta. 
Yrityben perustaminen voi myös olla tapa 
kehittää itseään järjestelmässä, jota miehet 
edelleen hallitsevat ja jossa naisten ammattitaitoja 
ei vielä täysin tunnusteta. Monet naiset joutuvat 
kohtaamaan näkymättömän seinän, joka 
katkaisee heidän ylenemisensä organisaatiossa ja 
siten estää pääsemästä korkeimpiin 
johtotehtäviin. 
Yhteisö on ottanut naisten yritysten 
perustamisen huomioon aloitteissaan viimeisen 
kymmenen vuoden ajan ja on kannustanut 
aiheeseen liittyviä ohjelmia. Ensimmäinen tämän 
alan aloitteista, LEI-ohjelma (Local Employment 
Initiatives for Women), käynnistettiin vuonna 
1987 osana naisten työllistämisen edistämistä 
koskevaa yhteisön politiikkaa. 
Tavoitteena oli edistää uudistavia ideoita ja 
työpaikkojen luomista naisille kahden 
ensimmäisen toimintavuoden kuluessa 
yrityksissä, jotka olivat naisten perustamia. On 
arvioitu, että ohjelman toisessa vaiheessa vuosina 
1994 - 1995, saatiin luotua 1 300 työpaikkaa. 
LEI-ohjelma oli liikkeelle paneva voima siinä 
mielessä, että se teki mahdolliseksi uudistavien 
aloitteiden kehittämisen, erityisesti 
yritysneuvonnan ja luoton saannin avulla mutta myös siksi, että se auttoi lisäämään naisten 
yrittäjähenkisyyttä. 
LEI-ohjelmassa saatuja kokemuksia 
hyödynnettiin NOW-aloitteessa, jolla pyrittiin 
tukemaan lukuisia yrityksen perustamishankkeita 
sekä yritysten perustamista tukevaa työtä. 
Suurimmassa osassa tapaubia se merkitsi niiden 
työtä vailla olevien naisten auttamista, joille 
työpaikan luominen merkitsi vaihtoehtoa 
työttömyydelle. Monissa tapauksissa kyse oli 
yksinkertaisesti siitä, että naisia autettiin luomaan 
itselleen työpaikka. Koska näillä naisilla ei 
useinkaan ollut tarvittavaa ammattitaitoa eivätkä 
he siten olleet erityisen hyvin valmistautuneita 
yrityksen perustamishankkeen aloittamiseen, eri 
toimintaohjelmien tärkeimpiin toimiin liittyikin 
koulutusta, psykologista valmentamista sekä 
yrityshankkeen kehittämistä ja seurantaa. 
Euroopan unionin tukema 
yritysten perustaminen 
EMPLOYMENT-NOW -aloitteella on 
hieman viimeistelty tätä menettelyä. Hankkeiden 
alustava analyysi osoittaa, että 44 prosenttia niistä 
liittyy jollain tavoin yrirtäjähenkisyyden 
lisäämiseen ja yrityben perustamisen 
valmisteluihin. Useimmissa hankkeissa 
ensisijaisena ratkaisuna tämänhetkiseen 
työpulaan pidetään yrityksen perustamista mutta 
joitakin hankkeita on suunnattu korkeasti 
koulutetuille naisille. Heihin voi kuulua myös 
sellaisia korkeakoulututkinnon suorittaneita 
naisia, joilla on huomattava työkokemus ja jotka 
päättävät perustaa oman yrityksen, koska heillä ei 
näytä enää olevan ylenemismahdollisuuksia 
työpaikallaan. 
Naisten yrittäjyys aluepolitiikoissa 
Naisten yrittäjyys oli kesäkuussa 1996 
Luulajassa Ruotsissa pidetyn Europartenariat-
tapahtuman esityslistalla. Tapahtumassa käydyt 
keskustelut ja annetut lausunnot paljastivat 
voimakkaan kiinnostuksen aiemmin saatujen 
kokemusten syventämiseen sekä yrityksen 
perustamiseen. Tällainen menettely merkitsisi, 
että naiset otetaan mukaan laajempaan 
kehittämisen näkökulmaan rakennerahastojen 
tuella sekä sitä, että oman yrityben 
perustaneiden naisten ilmaisemat huolenaiheet 
otetaan huomioon yleisissä yritysten tukemiseen 
ja avustamiseen suunnitelluissa politiikoissa. 
Naisyrittäjien käymät keskustelut ja esittämät 
kannat osoittavat, että tilanteet ovat erilaisia ja 
että huolenaiheet keskittyvät tiettyihin aiheisiin. 
48 
Nämä aiheet voidaan jakaa kolmeen 
pääryhmään: 
•naisten yrittäjähenkisyyden lisäämiseen ja 
vahvistamiseen tarkoitettu psykologinen tuki. I ällän 
vaiheeseen sisältyy erityistaitojen selvittäminen, 
kumppanuusaloiticen käynnistäminen ja 
kumppaneiden tai työntekijöiden valitseminen, 
•yrityshankkeen kehirtämiseen tarkoirettu 
tekninen tuki, varsinainen koulutus, rahoitus-
ja myyntituki, 
•ohjaus koko kehittämisvaiheen ajan, NAISET JA MIEHET MUUTTUVASSA TALOUDESSA 
Mahdollisten paikallisten ja alueellisten 
markkinoiden etsimisessä bytettävä strategia on 
myös kehittynyt. Maatalouteen liittyvä toiminta on 
usein yhdistetty ympäristönsuojelutoimenpiteisiin, 
kuten orgaanisten mokien kehittäminen ja matkailu. 
Ensimmäinen osa-alue, johon kannattaisi osal­
listua jo yritystä perustettaessa, on rahoitus. Osa­
kepääoman ja toimintavarojen löytäminen on 
ongelmallinen asia bileille yritystä perustaville 
mutta naisille se voi olla bbinverroin ongelmal­
lisempaa, koska rahoittajina toimivat pankit, 
eivät ole tottuneet toimimaan naisyrittäjien bns-
sa. Erityisesti naisille tarkoitettujen aputahojen ja 
rahallisten tukien tarjoaminen saattaa olla juuri se 
ylimääräinen sysäys, joka johtaa hankkeen toteu­
tumiseen. Tästä tilanteesta esitettiin onnistuneita 
esimerkkejä kokoubissa. LEI-ohjelman aloitteita 
on ohjattu tähän suuntaan. Luulajan kokousta 
seuraa komission aloitteesta toinen tapahtuma, 
jossa pyritään luomaan rahoitusmenettelyjä ja 
saamaan panbt muban bmpanjaan, jonb tar­
koitubena on auttaa naisia oman yrityben 
perustamisessa. On tärkeää auttaa naisyrittäjiä 
hyödyntämään pk-yritysten toimintaa tukevien 
yhteisön toimien yhteydessä myös heidän byt-
töönsä tarkoitettuja palveluita, kuten naisyrittäjiä 
ja yrityben toimintaan osallistuvia puolisoita 
koskevat toimenpiteet Euroopan unionin pk-yri-
tybiä koskevan kolmannen bnsainvälisen ohjel­
man (vuosibi 1997 - 2000)" puitteissa. Naisten 
luomia eurooppalaisten verkkoja ja yrityksiä seb 
koulutusta ja tiedotusta koskevia aloitteita pide­
tään ensisijaisina toimina tässä yhteydessä marras­
kuussa 1996 tehdyn neuvoston päätöben mubi-
sesti. 
Toiseen toimintasuunnitelmaan sisältyy 
kansallisten ja ylikansallisten verbojen luominen 
ja kumppanuusohjelmien laatiminen tärkeiden 
yritysten, työmarkkinaosapuolten, paikallisten 
viranomaisten sekä koulutus- ja 
työvoimapalvelujen kanssa. 
Uusien markkinarakojen tunnistaminen on 
ybi tätkeimmistä toiminta-alueista. NOW-
aloitteesta saatujen kokemusten perusteella 
myynninedistäjät ovat ybilöineet kasvualueita 
henkilöstöpalveluissa, matkailussa ja 
ympäristöystävällisten tuotteiden markkinoilla. 
49 
"Täydennetään. 
3 LUKU 
TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN 
YHTEENSOVITTAMINEN 
IASTEN VAIKUTUS 
VANHEMPIEN 
TYÖSSÄKÄYNTIIN 
Viime vuosikymmeninä Euroopan työmarkkinat 
ovat muuttuneet merkittävällä tavalla. Euroopan 
työikäisen väestön määrä on laskussa, ja työvoiman 
rakenne on selvästi muuttunut. Naisten 
työssäbynnin lisääntyminen on ybi tärkeimmistä 
muutobista. Siihen liittyvää kehitystä on nähtävissä 
myös toisaalta niiden kotitalouksien, joissa 
molemmat vanhemmat käyvät ansiotyössä, ja 
toisaalta ybinhuoltajapetheiden määrän 
lisääntymisessä joissakin maissa. 
Naisten lisääntynyt mubantulo työmarkkinoille 
ei kuitenban ole täysin ongelmatonta. Naisten ja 
miesten yhtäläiset mahdollisuudet eivät vielä ole 
todellisuutta. Naiset työskentelevät etupäässä osa-
aika- ja tilapäistyömarkkinoilla, vaikkakaan eivät 
aina täysin vapaasta tahdostaan. Vastuu pienistä 
lapsista on usein nähty merkittävänä esteenä sille, 
että naiset voisivat saavuttaa yhtäläiset 
mahdollisuudet, sillä lasten hoito on pääasiallisesti 
naisten vasruulla. Nyt on kuitenkin alettu tiedostaa 
entistä enemmän, että olisi tärkeää ryhtyä 
toimenpiteisiin, joilla ansiotyön ja palbttoman 
hoitotyön yhdistäminen tehtäisiin helpommabi 
seb naisille että miehille. Mahdollisuudet yhdistää 
(palkallinen) työ ja (palbton) hoitotyö sekä saada 
lisää joustavuutta työjärjestelyihin ovat yhä 
kysytympiä. Tärkeitä menetelmiä sellaisen 
joustavuuden saavuttamisebi ovat lastenhoitopalvelut 
ja mahdollisuus (vanhempain) lomaan. Naisten 
lisääntyneeseen mukanaoloon Euroopan 
työmarkkinoilla liittyen tässä luvussa keskitytään 
So/ 51 
TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN:. YHTEENSOVITTAMINEN 
toimenpiteisiin, joita eri tasoilla on toteutettu 
työn ja lastenhoidon yhdistämisen 
helpottamiseksi. 
Äitien mukanaolo työelämässä vaihtelee 
suuresti maittain, kun taas miespuolisen 
työvoiman työssäkäyntiluvut ovat hyvin 
samanlaisia koko Euroopan unionin alueella. 
Perheen lasten lukumäärä voi kuitenkin 
vaikuttaa hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioiden 
työssäkäyntiä koskeviin asetelmiin. 
Joissakin valtioissa äitien työssäkäyntiluvut 
ovat lapsista huolimatta korkeita. Tämä näyttää 
olevan tilanne Pohjoismaissa eli Ruotsissa, 
Tanskassa ja Suomessa. Toisenlainen kuvio on 
nähtävissä esimerkiksi Saksassa, Irlannissa, 
Alankomaissa, Kreikassa, Espanjassa ja Iso-
Britanniassa, joissa lapsilla on voimakas vaikutus 
työssäkäyntilukuihin. Niissä yhden lapsen äitien 
työssäkäyntiluvut ovat huomattavasti alhaisempia 
kuin lapsettomien naisten. Lisäbi lasten määrän 
kasvaessa äitien työssäkäynti tulee entistä 
harvinaisemmabi. Kolmas kuvio löytyy Italiasta 
ja Portugalista. Näissä maissa lapset vaikuttavat 
myös äitien työssäkäyntiin. Mutta niissä vasta 
toisella lapsella on ratkaiseva vaikutus; yhden 
lapsen äitien työssäkäyntiluvut ovat 
samansuuntaisia lapsettomien naisten kanssa. Vielä neljännen tyyppinen kuvio on nähtävissä 
Ranskassa ja jossakin määrin myös Belgiassa, 
joissa ainoastaan yli kolmen lapsen äitien 
työssäkäyntiluvut eroavat selvästi nutista. 
Lisää eroavaisuuksia ilmenee, jos verrataan alle 
10-vuotiaiden lasten isien ja äitien 
työssäkäyntilukuja. Isien korkeiden 
työssäkäyntilukujen lisäksi silmäänpistävää on 
osa-aikatyön epätasainen jakautuminen isien ja 
äitien kesken. Useimmissa maissa isät harvemmin 
työskentelevät osa-aikaisesti, kun taas äitien osa-
aikatyö on paljon yleisempää, vaikka kaikki osa-
aikatyötä tekevät naiset eivät ole nimenomaisesti 
valinneet osa-aikatyötä. 
Osa-aikatyöllä on hyvin erilainen merkitys 
isille ja äideille. Sen merkitys äideille vaihtelee 
jäsenvaltiosta toiseen, mutta useissa maissa se on 
osaltaan vaikuttanut naisten työssäkäynnin 
lisääntymiseen. Alankomaissa, Ruotsissa ja Iso-
Britanniassa osa-aikatyö on yleistä pienten lasten 
äitien keskuudessa ja se on tavallista myös 
Belgiassa, Tanskassa, Itävallassa ja Saksassa. Sen 
sijaan unionin eteläisissä jäsenvaltioissa, 
Kreikassa, Italiassa, Espanjassa ja Portugalissa, 
osa-aikatyö on harvinaisempaa. 
Äitien työssäkäynnistä vuosina 1985 - 1993 
tehty vertailu osoittaa työssäkäynnin lisääntyneen 
ALLE lo-VUOTIAlDEN LASTEN ÄITIEN TYÖLliSYY| (^ 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EU 12 YHTEENSÄ 
KOKOPÄIVÄ 
OSA-AIKA 
O 20 40 60 80 100 
LÄHDE : EUROOPAN KOMISSION LASTENHOITOA JA MUITA TYÖ- JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMISEEN TÄHTÄÄVIÄ 
TOIMENPITEITÄ KÄSITTELEVÄ VERKOSTO. 
HUOM.: ITÄVALLAN AINEISTO KOSKEE ALLE 15-VUOTIAIDEN ÄITEJÄ. RUOTSIN AINEISTO KOSKEE ALLE 7-VUOTIAIDEN ÄITEJÄ 
52 
'TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
huomattavasti. Lukuun ottamatta Tanskaa, jossa 
äitien työllisyysluvut ovat korkeita, pienten lasten 
äitien työssäkäynti lisääntyi kaikissa 
jäsenvaltioissa, naisten ansiotyön kasvun ollessa 
erityisen voimakasta Alankomaissa, Irlannissa, 
Iso-Britanniassa ja Belgiassa. 
Lopuksi on syytä esittää muutamia huomioita 
vanhempien työttömyysluvuista eri Euroopan 
maissa. Useimmissa maissa äitien 
työttömyysluvut ovat korkeampia kuin isien. 
Suuri osa äideistä jäsenvaltioissa ei kuitenkaan ole 
lainkaan aktiivisesti mukana työmarkkinoilla. 
Kreikassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, 
Luxemburgissa ja Alankomaissa noin 50 
prosentilla äideistä ei ole työpaikkaa. 
Pohjoismaissa ja Portugalissa sen sijaan 25 
prosenttia äideistä on työttömiä. 
Tästä analyysistä voidaan tehdä muutamia 
johtopäätöksiä, joista tärkein on, että lapsilla on 
merkitystä naisten työssäkäynnin kannalta. 
Yleisesti ottaen lapsettomien naisten 
työssäkäyntiluvut ovat huomattavasti korkeampia 
kuin niiden naisten, jotka ovat vastuussa lasten 
hoidosta. Miesten työssäkäyntiin lapset sen sijaan 
eivät vaikuta. 
Tämä kuvio ei kuitenkaan ole yhtenäinen 
bikissa jäsenvaltioissa. Pohjoismaissa lapset eivät juurikaan vaikuta äitien työssäkäyntiin. Lisäksi 
joissakin maissa lasten ikä näyttäisi olevan tärkeä 
äitien työssäkäyntiä määräävä tekijä. Useimmissa 
jäsenvaltioissa naisten työssäkäyntiluvut kasvavat 
suhteessa nuorimman lapsen ikään. 
Näistä jäsenvaltioiden välisistä eroista voidaan 
päätellä, että tämänhetkinen tilanne ei ole 
vakiintunut. Lisäksi se, että ryössäkäyntimallit 
ovat niin erisuuntaisia, viittaa siihen, että 
työmarkkinabyttäytyminen ei ole ulkosyntyinen 
tekijä, vaan on sidoksissa valtioiden 
noudattamaan talous- ja sosiaalijärjestelmään. 
Seuraavissa jaksoissa käsitellään yhteiskunnan 
palvelujen järjestämistä. 
Lastenhoitopalvelut jäsen valtioissa 
Maaliskuussa 1992 Euroopan unionin 
neuvosto hyväksyi lastenhoitoa koskevan 
suosituksen.' Tässä suosituksessa jäsenvaltioita 
kehotetaan tekemään ja/tai rohkaisemaan 
aloitteita, jotka tähtäävät siihen, että sekä naiset 
että miehet voisivat sovittaa yhteen työhön, 
perheeseen ja kasvatukseen liittyvät 
velvollisuutensa, jotka johtuvat lasten hoidosta. 
Tarkemmin neuvoston suositubessa määritellään 
1 EYVL N:oL 123, 8.5.1992, s. 16 
KUVIO tr 
ÄITIEN JA ISIEN OSA-AIKATYÖN PROSENTTIOSUUS EUROOPAN UNIONISSA, 1993 
ÄIDIT 
ISÄT B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
l,,,«.^,,«5,.,.,.,,,,,,,.. EU12 mmsmmmmm 
O 20 40 60 80 100 
LÄHDE : EUROOPAN KOMISSION LASTENHOITOA JA MUITA TYÖ- JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMISEEN TÄHTÄÄVIÄ 
TOIMENPITEITÄ KÄSITTELEVÄ VERKOSTO. 
HUOM: LUXEMBURG ISÄT: HENKILÖIDEN MÄÄRÄ OTOKSESSA LIIAN PIENI. 
53 
'TYÖN JA PER1IE-E1AMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
neljä aluetta, joilla aloitteisiin olisi ryhdyttävä: 
vanhemmille tarkoitetut lomajärjestelyt, työpaikan 
muuttaminen vastaamaan perheellisten 
työntekijöiden tarpeisiin, miesten lisääntyneen 
osallistumisen lasten hoitoon ja kasvatukseen 
tukeminen seb lastenhoitopalvelujen tarjoaminen 
vanhemmille, jotb ovat työssä tai koulumbessa tai 
etsivät työ- tai koulutuspaikba. Suosituben 3 
artiklassa, jossa käsitellään lastenhoitopalvelulta, 
määritellään joitakin näille palveluille asetettavia 
tärkeimpiä vaatimubia. Lastenhoitopalvelujen 
pitäisi: 
•olla kohtuuhintaista ja kaikkialla saatavilla (sekä 
maaseutu- että kaupunkialueilla) 
•yhdistää luotettava hoito pedagogiseen 
lähestymistapaan 
•olla saatavilla myös niille lapsille, joilla on 
erityistarpeita 
•olla joustavia ja monimuotoisia, säilyttäen 
kuitenkin eri palveluiden yhtenäisyyden 
•käyttää työntekijöinä henkilöitä, joiden 
koulutus vastaa työn tärkeyttä. 
Missä määrin nämä vaatimukset vastaavat 
lastenhoitopalvelujen todellisuutta EU:n 
jäsenvaltioissa? Alustava vastaus tähän 
kysymykseen löytyy Euroopan komission verkoston "Lastenhoito ja muut työ ja perhe 
elämän velvollisuuksien yhteensovittamiseen 
tähtäävät toimenpiteet" vuonna 1996 
julkaisemasta ' kertomuksesta.' Tässä 
kertomuksessa esitetään karsaus kaikista 
palveluista, jotka tarjoavat turvallista ja 
luotettavaa hoitoa alle 10-vuotiaille lapsille. 
Pääpaino on varsinaisissa lastenhoitopalveluissa, 
kuten päiväkodit tai perhepäivähoito, mutta 
käsittelyssä on mukana myös muiden laitosten, 
kuten koulujen ja esikoulujen, tarjoamat 
lastenhoitopalvelut. 
Taulukossa 3 esitetään yhteenveto joistakin 
tutkimuksen keskeisimmistä tuloksista. 
Siitä käy ilmi pienille lapsille suunnattujen 
palvelujen vaihtelevuus sekä palvelutarjonnan 
taso. Esimerkiksi alle 3-vuotiaille lapsille 
tatkoitettujen julkisten palvelujen määrä on 
korkea Tanskassa, Ruotsissa, Belgiassa, Ranskassa 
ja Suomessa, mutta alhainen Espanjassa, 
Irlannissa, Iso-Britanniassa ja Kreikassa. 3-6 -
2 Katsaus pienille lapsille tarkoitetuista palveluista EU:ssa 
(1990-1995) Komission lastenhoitoa ja muita työ- ja perhe-
elämän velvollisuuksien yhteensovittamiseen tähtääviä 
toimenpiteitä käsittelevä verkosto, Euroopan komissio, 
pääosasto V, tammikuu 1996 
KUVIO 18 
ALLE lö-VUOTlAlDEN LASTEN ÄITIEN KOKOPÄIVÄTYÖ JA OSA-AIKATYÖ (%) EUROOPAN 
UNIONISSA, 1985 JA 1993 
1985 
1993 B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
I I 
UK 
EU 12 I ' 
Ô » **0 60 90 IOO 
LÄHDE .- EUROOPAN KOMISSION LASTENHOITOA JA MUITA TYÖ- JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMISEEN TÄHTÄÄVIÄ TOIMENPITEITÄ 
KÄSITTELEVÄ VERKOSTO. 
HUOM: ITÄVALLAN AINEISTO KOSKEE ALLE 15-VUOTIAIDEN ÄITEÄ, RUOTSIN AINEISTO KOSKEE ALLE 7-VUOTIAIDEN ÄITEÄ. 
54 
vuotiaille suunnatut palvelut ovat kattavampia 
kuin 0-3 -vuotiaiden palvelut. Tämä johtuu 
pääasiassa esikouluista (kindergarten) ja 
varsinaisen koulunkäynnin varhaisesta 
aloittamisesta. Esimerkibi Ranskassa melkein 
kaikki tähän ikäryhmään kuuluvat lapset käyvät 
tvcole maternelle -esikoulua kolmivuotiaasta 
lähtien. Alankomaissa esikouluja ei ole, mutta 
lapset voivat päästä ala-asteelle jo ennen 
pakollista koulunaloittamisikää, neljän vuoden 
vanhoina. Erot ovat kuitenkin suuria: 
Portugalissa, Suomessa ja Irlannissa julkisin 
varoin rahoitettuja palveluita 3-6 -vuotiaille on 
vähiten, ja Ranskassa, Belgiassa ja Italiassa eniten. 
6-10 -vuotiaille lapsille kouluajan ulkopuolella 
tarjottavista palveluista saatavilla olevat tiedot 
ovat rajallisia ja vaikeasti tulkittavissa. Tietoa 
kouluikäisten lasten hoidosta ennen ja jälkeen 
koulupäivän, lounastaukojen aikana ja 
vapaapäivinä on hoidosta huolehtivien 
organisaatioiden ja ryhmien paljouden takia 
vaikea kerätä. Komission tekemistä tälle 
ikäryhmälle suunnattua palvelutarjontaa 
koskevista arvioista käy kuitenkin ilmi, että 
näiden lasten hoito koulupäivän ulkopuolella on 
rajoitettua. Näyttää siltä, että useimpien lasten 
hoidosta huolehditaan muutoin kuin julkisten 
palvelujen avulla. Tiedot viittaavat siihen, että TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
useimmissa maissa julkisesti rahoitettuja 
palveluita on tarjolla alle kymmenelle prosentille 
ikäryhmästä. Poikkeuksia tässä suhteessa ovat 
Ruotsi ja Tanska, joissa lähes kaksi kolmasosaa 
ikäryhmästä saa tällaisten palvelujen järjestämää 
hoitoa, sekä jossakin määrin myös Ranska, jossa 
30 prosenttia 6-10 -vuotiaista lapsista kuuluu 
hoitoa ja harrastustoimintaa tarjoavien 
lastenhoitopalvelujen piiriin. 75 % +60 % 
kuusivuotiaista sosiaalihuolto- ja 
koulutusjärjestelmän piirissä 
Lastenhoitopalvelujen seuranta 
Missä määrin nämä palvelut vastaavat 
neuvoston lastenhoitoa koskevassa suosituksessa 
määriteltyjä periaatteita? Onko lastenhoito 
kohtuuhintaista ja kaikkien saatavilla, yhdistyykö 
siinä luotettava hoito ja pedagoginen 
lähestymistapa? Entä joustavuus, 
monimuotoisuus ja yhtenäisyys? Taulukosta käy 
selkeästi ilmi, että Euroopan tasolla tähän 
kysymykseen on vaikea vastata. Tähän on kaksi 
pääasiallista syytä: 
Perustiedot ovat riittämättömät. Vaatimukset 
täyttävän tiedon keräämiseen eri puolilta 
Eurooppaa ei ole olemassa yhtenäistä 
järjestelmää. Muita järjestelyjä, kuten 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
t 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EU 12 ÄITIEN TYÖT-
ÄITIEN MUU 
ISIEN TYÖTT 
ISIEN MUU 
O 20 40 60 80 100 
LÄHDE : EUROOPAN KOMISSION LASTENHOITOA JA MUITA TYÖ- IA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMISEEN TÄHTÄÄVIÄ TOIMENPITEITÄ 
KÄSITTELEVÄ VERKOSTO. 
HUOM: ITÄVALLAN AINEISTO KOSKEE ALLE 15-VUOTIAIDEN ÄITEJÄ, RUOTSIN AINEISTO KOSKEE ALLE 7 VUOTIAIDEN ÄITEJÄ. 
55 
m:iw^:m^ 
Maaa 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Itä 
Länsi 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Iso-Britannia Vuosi/aineist 
1993 
1995 
1990 
1993 
1993 
1993 
1993 
1991 
1991 
1993 
1994 
1993 
1994 
1994 
1993 Julkisesti rahoitetutb palvelut lapsille (%) 
0-3 vuotta 
27 
48 
50 
2 
3 
2 
23 
2 
6 
6 
8 
3 
12 
21 
33 
2 3-6 vuottad 
95 
82 
100 
78 
64 
84 
99 
55 < 
91 
91 
71 
75 
48 
53 
7"> 
60 Kouluikä 
6 
7 
6 
6 
6 
6 
6 
6 
6 
5 
6 
6 
7 
7 
5 Koulupäivän 
pituus tunteina 
7 
3-5 >/Sd 
4-5 
4-5d 
5 
8 
4.40-5.40d 
5^-6 
8 
7 
4-5 
6 
4-5c 
2»/2-6d 
6V4 Julkisesti rahoitettujen palvelujen piiriin kuuluvien lasten osuus 
6-10 vuottac 
-
62% + kaikki kuusivuotiaat esikouluopetukessa 
85% 
5% 
<5% (arvio) 
-
± 30% 
<5% (arvio) 
-
-
<5 (arvio) 
6% 
10% 
5% +60% kuusivuotiaista sosiaalihuolto- ja koulutusjärjestelmän 
piirissä 
64%+ osa kuusivuotiaista esikouluopetuksessa 
<5% (arvio) 
Lähde: Katsaus pienille lapsille tarkoitetuista palveluista EU:ssa 1990-1995. Euroopan komission lastenhoitoa ja muita työ- ja perhe-elämän velvollisuuksien yhteensovittamiseen tähtääviä toimenpiteitä 
käsittelevä verkosto, 1996 
Huom: 
a palvelutarjontaa koskevia tietoja on tulkittava seuraavasti: tarjolla olevat paikat Belgiassa ja Ranskassa (0-3 -vuotiaille lapsille, lukuun ottamatta esikoulussa olevia kaksivuotiaita), Saksassa, Italiassa (0-3 
-vuotiaille lapsille), Alankomaissa, Portugalissa ja Iso-Britanniassa. Hoidossa käyvät lapset Belgiassa ja Ranskassa (esikoulussa olevat kaksivuotiaat sekä 3-6 -vuotiaat), Tanskassa, Kreikassa, Espanjassa, 
Irlannissa, Italiassa (3-6 -vuotiaat), Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa. 
b 'Julkisesti rahoitettu' tarkoittaa, että yli puolet palvelujen kustannuksista maksetaan julkisista varoista, yleensä 75-100 prosenttia. 
c Tähän lukuun eivät sisälly oppivelvollisuuttaan suorittavat lapset; se rajoittuu hoitoa ja hatrastusmahdollisuuksia tarjoaviin palveluihin. 
d Tähän lukuun sisältyvät sosiaalihuoltojärjestelmän palvelut, esikouluopetus. a'a-asteen ennenaikainen aloittaminen ja oppivelvollisuuttaan suorittavat lapset (mikäli oppivelvollisuus alkaa ennen 
kuudetta ikävuotta). 
e Koulupäivä: pitenevät lapsen kasvaessa. 
perhepäivähoitoa koskevaa tietoa löytyy 
satunnaisista kertomuksista, mutta sitä ei kerätä 
säännöllisesti. Pahimmat aukot löytyvät 
yksityisiä, tukea saamattomia palveluita, kuten 
kotihoitoa ja sukulaisten luona järjestettyä hoitoa 
koskevista tilastoista. 
Perustiedot vaativat tulkintaa. Hoitotarjontaa 
koskevat tiedot vaativat pelkkien 
kokonaissummien luettelemista pidemmälle 
menevää tulkintaa, koska tarjottujen palvelujen 
laajuudessa on suuria eroja. Toinen 
mutkikkaampi tekijä useita valtioita kattavien 
tilastotietojen tulkinnassa on se, että laatuerot 
pitäisi myös pystyä ottamaan huomioon. 
VANHEMPAINLOMA 
Kesäkuussa 1996 Euroopan unionin neuvosto 
hyväksyi vanhempainlomaa koskevan 
direktiivin.' Tämä direktiivi päättää viimein 
keskustelun, jota on käyty vuodesta 1983 lähtien, 
jolloin komissio antoi ehdotuksen 
vanhempainlomaa koskevasta lainsäädännöstä. 
Joulukuussa 1995 ammattiliittojen 
keskusjärjestöjen ja työnantajajärjestöjen välillä 
käydyt neuvottelut johtivat vanhempainlomaa 
koskevaan puitesopimukseen, jonka osapuolina 
olivat EAY, UNICE ja CEEP. Sosiaalipolitiikasta 
tehdyn sopimuksen 4 artiklan mukaisesti 
allekirjoittajat pyysivät komissiota antamaan 
ehdotuksen4 neuvoston päätökseksi, jolla 
sopimus pannaan täytäntöön. 
Direktiivissä määritellään vähimmäisvaatimukset 
vanhempainlomajärjestelyille Euroopan unionissa. 
Sopimuksen 2 lausekkeen mukaan 
vanhempainlomaa koskevat säädökset takaavat 
naisille sekä miehille yksilöllisen oikeuden 
vanhempainlomaan lapsen syntymän tai adoption 
vuoksi, jotta he voisivat huolehtia lapsesta vähintään 
kolmen kuukauden ajan tiettyyn ikään asti, joka voi 
ulottua kahdeksaan vuoteen ja jonka jäsenvaltiot 
ja/tai työmarkkinaosapuolet määrittelevät. 
Tarkoituksena edistää naisten ja miesten yhtäläisiä 
mahdollisuuksia ja tasa-arvoista kohtelua. Kyseisessä 
2 lausekkeessa säädetään myös, että oikeus 
vanhempainlomaan olisi periaatteessa 
myönnettävä siten, että se ei olisi siirrettävissä. 
Vanhempainloman lisäksi työntekijöillä pitäisi ITÖN JA PERHE-ELAMAN YHrEENSOVITIAMINEN 
olla oikeus työstä poissaoloon kiireellisten 
perhesyihin liittyvien pakottavien syiden vuoksi 
sellaisen sairauden rai onnettomuuden sattuessa, 
jolloin työntekijän välitön läsnäolo on 
välttämätöntä (3 lauseke). Jäsenvaltioilla on 
direktiivin hyväksymisen jälkeen kaksi vuotta 
aikaa saattaa se voimaan. Direktiivin lopussa 
mainitaan nimenomaisesti, että jäsenvaltiot 
voivat soveltaa tai ottaa käyttöön edellytettyjä 
suotuisampiakin määräyksiä. 
Kunhan vähimmäisvaatimukset tulevat 
täytettyä, kukin yksittäinen jäsenvaltio ja/tai 
työmarkkinaosapuolet voivat vapaasti päättää 
vanhempainloman luonteesta. Direktiivissä esitetään 
myös, että kaikki sosiaaliturvaakysymykset kuuluvat 
myös jäsenvaltioiden tarkasteltaviksi ja ratkaistaviksi, 
eikä direktiivi myöskään sisällä säännöksiä 
kiistanalaisista kysymyksistä, kuten työntekijöiden 
palkkauksesta loman aikana. 
Vanhempainlomajärjestelyt 
jäsen valtioissa 
Taulukossa 4 esitetään yhteenveto 
vanhempainlomaa koskevista määräyksistä 
viidessätoista Euroopan unionin jäsenvaltiossa. 
Näyttää siltä, että lukuun ottamatta Isoa-Britanniaa, 
Belgiaa, Tanskaa, Irlantia ja Luxemburgia 
vanhempainloma kuuluu työntekijöiden oikeuksiin 
kaikissa Euroopan unionin valtioissa. Irlannin ja 
Luxemburgin kohdalla direktiivi edellyttää 
vanhempainloman käyttöönottoa. Belgiassa ei ole 
vanhempainlomajärjestelmää, mutta 
"urataukojärjestelmää" voidaan käyttää useista eri 
syistä, myös lastenhoidon takia. Tanskassa oli 
alunperin vanhempainlomajärjestelmä, mutta 
sittemmin järjestelmää on kehitetty laajempaan 
käyttöön samaan tapaan kuin Belgiassa. 
Vanhempainloma voidaan järjestää perhe- tai 
yksilöperusteisesti. Edellä mainittu tarkoittaa sitä, 
että vanhemmat jakavat lomaoikeuden 
keskenään. Yksilöperusteinen vanhempainloma 
antaa vanhemmille vanhempainlomaan 
(johonkin osaan) oikeuden, joka ei ole 
siirrettävissä. Useimmissa maissa työntekijöillä on 
perhekohtainen oikeus vanhempainlomaan. 
Alunperin vanhempainloma luotiin äitiysloman 
jatkoksi äideille. Jaettu, sekä isille että äideille 
tarkoitettu (perhekohtainen) oikeus 
vanhempainlomaan kehitettiin myöhemmin. 
Monissa maissa isän oikeus vanhempainlomaan 
1 EYVL N:oL 145, 19.6.1996, s. 4 
4 KOM(96) 26, lopullinen, 31.1.1996 
57 
^B^^S^^ÊB^ÊÊÊÊÊÊKÊ^^^K^Ê^^^^^W^^^^^^^Ê^S^^^^^^m 
Valtio 
Belgia3 
Tanska0 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta 
Portugali 
Suomis 
Ruotsi 
Iso-Britannia Kesto 
Enimmäiskesto 
Ei mitään 
10 viikkoa + 
3-9 kuukautta* 
36 Kuukautta 
3 Kuukautta 
36 Kuukautta 
36 Kuukautta 
Ei mitään 
6 Kuukautta 
Ei mitään 
6 Kuukautta 
osa-aikaisesti 
24 Viikkoa 
6 Kuukautta 
Max; 24 kuukautta^ 
36 Kuukautta 
Kunnes lapsi 
on 3 - vuotias 
18 Kuukautta 
Ei mitään Rajat 
Ei mitään 
Kunnes lapsi 
täyttää 9 vuotta 
Kunnes lapsi 
Kunnes lapsi 
täyttää 2 vuotta 
Kunnes lapsi 
täyttää kokne vuotta 
Ä.L. j aikeen J 
Kunnes lapsi 
täyttää neljä vuotta 
Kunnes lapsi 
täyttää neljä vuotta 
Ä.I. jälkeen 
Ä.L jälkeen 
Kunnes lapsi 
täyttää kolme vuona 
Kunnes lapsi 
täyttää S 
vuotta siirtomahdollisuus 
Yksilökohtainen 
Perhekohtainen 
Yksilökohtainen 
Perhekohtainen 
Yksilökohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen 
Yksilökohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen 
Perhekohtainen Etuisuudet 
Maksut 
Kiinteä maksu + korotus 
kahdesta ja kolmesta lapsesta 
Kiinteä maksu: 80 prosenttia 
työttömyyskorvauksesta 
Tulosidonnainen 
Palkaton 
Palkaton 
Kiinteä maksu, toisesta lapesta 
lähtien 
Tulosidonnainen 30 prosenrtia 
tuloista 
Palkaton 
Kiinteä maksue 
Palkaton 
Tulosidonnainen: 66 prosenttia 
Kiinteä maksu 
Tulosidonnainen: 80 prosenttia 
(10 kuukautta) ja 90 prosenttia 
(2 kuukautta); Kiinteä maksu 
(kolme kuukautta) Kausi 
Viikkoa 
Viikkoa 
Viikkoa Joustavuus 
Osa-aika 
Kyllä* 
Ei 
Ei 
Kunnes lapsi Kylläb 
täyttää kolme vuo ta 
Ei 
Ei 
Kunnes lapsi Kyllä 
tävtEa kolme vuoni 
Viikkoa 
Viikkoa 
Viikkoa 
Viikkoa Ei 
Ainoastaan 
Kylläb 
Ei 
Kyllä 
Kyllä Ositus 
Kyllä 
Ei 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Kyllä 
Kyllä Rajoitukset kattavuudess: 
Työnantajan 
suostumksella 
Ei rajoituksia 
Ei rajoituksia 
Alle 100 työntekijän yritykset, 
joissa 8 prosenttia lomapyyntöjä 
Ei rajoituksia 
Ei rajoituksia 
Maanviljelijät/yksityis 
yrittäjät/kotipalvelut 
Ei rajoituksia 
Aluehall.Maaja metsätalouden 
työntekijät 
Ei rajoituksia 
Ei rajoituksia 
Ei rajoituksia Ehdot 
12 kuukauden 
palvelus 
Ei 
4 viikonn 
palvelus 
12 kuukauden 
palvelus 
Ei 
12 kuukauden 
palvelus 
Ei 
12 Kuukauden 
palvelus 
Ei 
12 Kuukauden 
palvelus 
Ei 
6 Kuukauden 
palvelus11 
Lähde: ' Perheellisten työntekijöiden loniajärjestelvt Euroopan komission lastenhoitoa ja muita rvö- ja perhe-elämän veivollisuulcsien yhteensovittamiseen tähtääviä toimenpiteitä käsittelevä verkosto (1994 - päivitvs 1995). 
Huom: d /.l.= äitiysloma. 
a Ei vanhempainv.ipa.ua, mutta 6-12 kuukauden pituinen uratauko työntekijää kohden työnantajan suostu- e Korkeampi yksinhuoltajille ja pienituloisille perheille. 
muksella. ( Portugali: 24 kuukauden enimmäismäärä voidaan pitää erikoistapauksessa. 
b Ainoaltaan työnantajan suostumuksella. h Tai 12 kuukautta kahden viime vuoden aikana. 
c Vapaata voidaan käyttää myös muihin tarkoituksinn, esimerkiksi koulutukseen: muista syistä lomaa pitäville „ p. vanhempainloman perusosa- H: pidennetty hoitovapaa. 
työntekijöille ei taata työpaikan säilvmistä. roisin kuin lastenhoidon vuoksi vapaalle jääville 
on edelleen äidin oikeudesta johdettu 
epäitsenäinen etuus: isä on oikeutettu lomaan 
vain jos äitikin on ja jos äiti luopuu oikeudestaan. 
Yksilöllisiä oikeuksia vanhempainlomaan on 
toteutettu vasta viime aikoina (Kreikassa, 
Alankomaissa). Jotkut valtiot ovat tehneet 
muutoksia lainsäädäntöönsä ja jakaneet 
vanhempainloman kahteen osaan: yksilölliseen ja 
perhekohtaiseen oikeuteen vanhempainlomaan 
(Ruotsi, Tanska). 
Vanhempainloman kesto vaihtelee suuresti eri 
jäsenvaltioiden välillä. Joissakin valtioissa loma 
on rajoitettu kolmeen kuukauteen (Kreikka) tai 
puoleen vuoteen (Italia, Alankomaat), kun taas 
toisissa loman enimmäiskestoksi on määrätty 36 
kuukautta, esimerkiksi siihen asti kunnes lapsi 
täyttää kolme vuotta (Saksa, Ranska). , 
Neljässä jäsenvaltiossa vanhempainloma on 
palkaton koko lomajakson ajan (Kreikka, 
Espanja, Alankomaat ja Portugali). Useimmissa 
valtioissa on kuitenkin joitakin etuisuuksia 
ainakin loman vähimmäisajaksi. 
Se, kuinka joustavasti lomaa voidaan käyttää, 
vaihtelee. Keskeisiä kysymyksiä ovat osa-aikatyö 
ja loman osittamismahdollisuus. Kaikissa maissa 
osa-aikatyön tekeminen vanhempainloman 
aikana ei ole mahdollista: ainoastaan Ranskassa, 
Suomessa ja Ruotsissa vanhemmilla on oikeus 
tehdä osa-aikatyötä. Belgiassa, Saksassa ja 
Itävallassa osa-aikatyö on mahdollista 
työnantajan suostumuksella. Sen sijaan 
Alankomaissa osa-aikatyö on vanhemmille ainoa 
mahdollisuus; työntekijät voivat lyhentää 
työviikkonsa 20 tuntiin. Tarkoituksena on 
rohkaista vanhempia yhdistämään työ ja 
lastenhoitovastuu sekä pitää samalla vanhemmat 
mukana työmarkkinoilla. Vanhempainloman 
porrastaminen sen sijaan että pitäisi koko loman 
kerralla, on mahdollista Belgiassa, Saksassa, 
Kreikassa, Suomessa ja Ruotsissa, kun taas muissa 
maissa loma täytyy pitää yhdessä jaksossa. 
Vanhempainloma on joustavin Ruotsissa, missä 
sen voi porrastaa tai pitää osa-aikaisesri ilman 
työnantajan lupaa. 
Loman saamisen ehdot on kytketty työntekijän 
työsuhteen kestoon oman työnantajansa 
palveluksessa. Viidessä valtiossa lomalle pääsylle 
ei ole asetettu ehtoja (Tanska, Espanja, Italia, 
Itävalta ja Suomi), kun taas toisissa viidessä 
vaaditaan 12 kuukauden palvelus samalla 
työnantajalla (Belgia, Kreikka, Ranska, 
Alankomaat ja Portugali). Hieman erilainen 
käytäntö löytyy Saksasta (neljän viikon palvelus) 
ja Ruotsista (kuusi kuukautta). Rajoituksiakin TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
KOULUIKÄISTEN PÄIVÄHOIDON 
KASVAVA TARVE5 
Lastenhoitopalvelut keskittyvät pienille, alle kouluikäisille lapsille 
suunnattuihin palveluihin, jotka tietenkin ovat ehdoton edellytys 
työn ja perhe-elämän yhreen sovitramiselle. Kouluikäisten lasten 
päivähoito on kuitenkin myös tärkeää, kuten kouluikäisten 
päivähoitoa käsittelevän eurooppalaisen verkoston kertomuksessa 
korostetaan. 
Kouluikäisten päivähoito täyttää tyhjän aukon koulupäivän 
jälkeen. Sitä saatetaan tarvita myös muina aikoina, kuten ennen 
koulun alkua aamulla, koulujen loma-aikoina, lyhyinä 
koulupäivinä sekä silloin kun koulut ovat muusta syystä 
suljettuina. 
Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa näillä palveluilla on erilaisia 
nimiä ja ne korostavat eri asioita. Joissakin jäsenvaltioissa 
järjesrelmät ovat vakiintuneita ja niillä on arvostettu asema 
perhepolitiikassa. Toisissa on parhaillaan käynnissä jonkinlaista 
kehitystä, mutta kouluikäisten päivähoitopalveluita ei vielä ole 
mitenkään systemaattisesti järjestetty. Joissakin valtioissa asia ei 
vielä ole edes tullut esille yhteiskunnallisessa keskustelussa ja vaikka 
yksittäiset vanhemmat tunnustavatkin omat päivittäiset 
ongelmansa työn ja perheestä aiheutuvien velvollisuuksien yhteen 
sovittamisessa, itse käsite ' kouluikäisten päivähoito ' saattaa yhä 
kuulostaa oudolta niiden korvissa, jotka perhepolitiikkaa 
muotoilevat. 
Koska niiden työssä käyvien naisten osuus, joilla on alle 15-
vuotiaita lapsia, on varsin suuri ja kasvaa koko ajan (Suomessa 81 
prosenttia ja Tanskassa, Ruotsissa ja Portugalissa yli 70 prosenttia, 
Itävallassa, Belgiassa ja Ranskassa 60 prosenttia, Saksassa ja Iso-
Briranniassa yli 50 prosenttia, Irlannissa ja Espanjassa 34 
prosenttia ja Alankomaissa, Luxemburgissa, Italiassa ja Kreikassa 
alle 50 prosenttia), kouluikäisten päivähoidolla on merkitystä sekä 
työn ja perhe-elämän yhteen sovittamisen että lasten sosiaalisen ja 
kulttuurisen kehityksen kannalta. 
Vanhemmat, erityisesti äidit, jotka joko eivät voi hakeutua työhön, 
tai mikäli he sen tekevät, ovat riippuvaisia epävirallisista 
lastenhoitojärjestelyistä, ovat alttiita erottamiselle, ellei työnantaja 
ole valmis katsomaan poissaoloja ja epätäsmällisyyttä läpi sormien. 
Kouluikäisten päivähoitopalvelut voivat vaikuttaa osaltaan 
sosiaalisen yhtenäisyyden edistämiseen. Niiden avulla voidaan 
opettaa lapsia ja vanhempia tulemaan toimeen erilaisen etnisen 
taustan omaavien ihmisten kanssa ja ne voivat antaa vammaisil! • 
lapsille mahdollisuuden viettää vapaa-aikaansa yhdessä terveiden 
lasten kanssa. Lyhyesri sanottuna, kouluikäisten päivähoitopalvelut 
voivat muodostaa paikallisyhteisön voimavaran, jonka hyöty on 
paljon pelkkää lastenhoitoa suurempi. 
' Kouluikäisten päivähoito Euroopan unionissa, Euroopan komission lastenhoitoa 
ja muita työ- ja perhe-elämän velvollisuuksien yhteensovittamiseen tähtääviä 
toimenpiteitä käsittelevä verkosto, 1996. 
59 
TON JA PERHE-EIÄMÄN YMTEENSOVITTAMINEN 
»(WWWIjllWWIS^^ 
TASA-ARVOA OSA-AIKAISILLE 
TYÖNTEKTJÖLLE LUXEMBURGISSA 
Luxemburgissa helmikuussa 1993 hyväksytty laki takaa 
yksityisten työnantajien palveluksessa osa-aikatyötä ja 
kokopäivätyötä tekevien välisen tasa-arvon. Laissa 
vahvistetaan, että osa-aikatyöhön tulee kuulua samat 
oikeudet ja etuudet kuin on tunnustettu kokopäivätyön 
suhteenkin. Tämä tarkoittaa sitä, että osa-aikaisen 
työntekijän palkan on oltava suhteessa sellaisen 
työntekijän palkkaan, jolla on samassa yrityksessä 
kokopäivätyö, jossa vaaditaan samoja taitoja. 
Lisäksi kun osa-aikaista työntekijää pyydetään jäämään 
työhön työsopimuksessa määritellyn työajan ylittäväksi 
ajaksi, yli menevä aika on katsottava ylityöksi, joka 
oikeuttaa korotettuun palkkaan sen mukaan kuin laissa 
ja sopimuksissa ylityöstä on sovittu maksettavaksi. 
Tämä on yksi Luxemburgin valtion käyttöön ottamista 
toimenpiteistä, joilla pyritään helpottamaan työ- ja 
perhe-elämän yhteensovittamista, eli takeet 
ehdottomasta tasa-arvosta osa-aikatyössä. 
Lisäksi valtio ottaa vastuun niiden vanhempien 
sosiaaliturvasta, jotka ovat oikeutettuja niin sanottuun 
'vauvavuoteen', lomajaksoon, jonka äiti tai 
adoptiovanhempi voi pitää lapsen syntymän tai adoption 
jälkeen. Tämä äitiyslomavuosi on juuri pidennetty 
kahdeksi vuodeksi, joiden aikana valtio maksaa 
palkansaajan sosiaaliturvamaksut edellisen palkan 
perusteella. 
Nämä toimenpiteet on tarkoitettu kaikkien, myös 
miesten, hyväksi. Kuitenkin 80 prosenttia kaikista osa-
aikatyöntekijöistä Luxemburgissa on naisia. Viime 
aikoihin asti suurin osa hakemuksista palkattomalle 
virkavapaalle on tullut naisilta. Tutkimukset tulevat 
osoittamaan, onko näillä uusilla toimenpiteillä 
onnistuttu saavuttamaan paremmin tavoitteena oleva 
työn ja perhe-elämän yhteen sovittaminen. löytyy; joissakin valtioissa tietyt ryhmät on 
suljettu ulkopuolelle. Esimerkiksi Kreikassa 
pienyritykset voivat vastustaa loman 
myöntämistä siinä tapauksessa, että kahdeksan 
prosenttia yrityksen työntekijöistä on 
vanhempainlomalla vuoden sisällä. 
Vanhempainvapaan seuranta 
Yhtäläisten mahdollisuuksien näkökulmasta on 
tärkeää rierää onko vanhempainlomajärjestelyt 
suunniteltu (suorasti tai epäsuorasti) äitiysloman 
jatkoksi, rohkaisemaan lähinnä naisia jäämään 
vapaalle, vai onko ne tarkoitettu myös miehille 
kannustimeksi jäädä vanhempainlomalle. 
Erilaiset vanhempainlomajärjestelmien 
sovellutukset ovat osoittautuneet hyvin 
merkittäviksi tekijöiksi vanhempien, äitien ja 
isien, rohkaisemisessa käyttämään loma 
hyödykseen. 
On edelleen melko epäselvää, missä määrin 
vanhemmat käyttävät 
vanhempainlomajärjestelyjä. Merkittävä selitys 
tälle on se, että kotitalous- ja 
työmarkkinatutkimuksissa ei kerätä aineistoa 
poissaolojen tarkoista syistä, jollainen olisi 
esimerkiksi vanhempainloma. Alankomaissa ja 
Ruotsissa tehtyjä työvoimatutkimuksia lukuun 
ottamatta kansallisissa tutkimuksissa 
vanhempainlomia ei eroteta muista poissaolon 
syistä. 
Siitä, missä määrin vanhemmat käyttävät 
vanhempainlomaa, on olemassa jonkin verran 
aineistoa. Aineistosta käy selvästi ilmi, että 
käyttöaste vaihtelee valtavasti eri jäsenvaltioiden 
kesken, ja että silloin kuin vanhempainloma on 
palkallinen, äidit käyttävät sitä yleisesti. Lisäksi 
on selvää, että isien loman käyttöaste eroaa 
selvästi äideistä. Niissäkään maissa, joissa lomalle 
jäämisen olosuhteet ovat suhteellisen pitkälle 
kehittyneet (korvausren ja joustavuuden 
suhteen), isät eivät stiuremmiten käytii 
vanhempainlomaa hyödykseen. Poikkeuksen 
tästä muodostaa Ruotsi, jossa joustavuus 
yhdistettynä korkeisiin rahallisiin korvauksiin on 
johtanut sekä äitien että isien suhteellisen 
korkeisiin lomankäyttöasteisiin. Tarkempi 
rutkimus on kuitenkin tarpeen lisävalaistuksen 
saamiseksi äitien ja isien 
lomallejäämiskäyttäytymiseen sekä niihin 
tekijöihin, jotka vaikuttavat vanhempien 
päätökseen käyttää loma hyväkseen. 
Etsittäessä syitä vanhempainlomalle jäämiseen 
vanhempien mieltymykset ja muut tarjolla olevat 
60 
vaihtoehdot ovat myös tärkeällä sijalla. Lisäksi 
voidaan olettaa, että vanhempien mieltymykset 
vaihtelevat ei ainoastaan maittain, vaan myös 
aluetasolla. Vanhemmat voivat valita erilaisia 
hoitomalleja lapsilleen. Viralliset ja epäviralliset 
lastenhoitopalvelut, vanhempien osa-aikatyö 
ja/tai joustavat työjärjestelyt, joiden avulla 
pyritään huolehtimaan lastenhoidosta itse, ovat 
osa noista vaihtoehdoista. Lisäksi vanhemmat 
voivat haluta yhdistää useita eri vaihtoehtoja. Se, 
missä määrin vanhempien on mahdollista tehdä 
valintoja erilaisten vaihtoehtojen välillä, riippuu 
valtion harjoittamasta politiikasta ja 
infrasrrukruurista. 
Osa-aikatyö ja tilapäistyöt 
yhteensovittamisen keinona 
Työn jousravuutta voidaan pitää riskinä siinä 
mielessä, että se aiheuttaa työpaikkojen 
epävarmuutta, alentaa tuloja ja luo aukkoja 
sosiaaliturvaan. Niin kutsutut epätyypilliset 
työsuhteet ovat kuitenkin myös yksi 
työhönpääsykeino, josta naiset hyötyvät - etenkin 
ne naiset, jotka palaavat työmarkkinoille 
perheeseen ja lasten kasvatukseen liittyvän pitkän 
poissaolojakson tai työttömyyden jälkeen. TYÖN JA PERHE-EIAMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
Osa-aikatyö on ollut se työelämän osa-alue, 
jossa uusia työpaikkoja on syntynyt eniten ja 
tasaisimpaan tahtiin sekä vuosien 1987-1990 
yleisen työllisyyden kasvun aikaan, ja mikä ehkä 
vielä merkittävämpää, myös vuosien 1990-94 
laskukauden aikana. Osa-aikatyö muodostaa 
siten yhä suuremman osan 
kokonaistyöllisyydestä. 
Siinä missä unionin alueella 
kokonaisuudessaan työpaikkojen kokonaismäärä 
laski vuosina 1990-94 yli kolmella prosentilla, 
osa-aikatyöpaikkojen määrä kasvoi noin 
yhdeksällä prosentilla, kohentaen siten 
kokonaistyöllisyyttä yhdeksällä prosentilla ja 
tasaten osittain kokopäiväisten työpaikkojen 
määrän laskua lähes kuudella prosentilla. 
Ottaen huomioon, että yli 80 prosenttia osa-
aikatyön tekijöistä on naisia - vaikka he 
muodostavatkin vähemmistön työvoimasta -
tässä on kyseessä valtava kasvu. Vuoteen 1994 
mennessä 30 prosenttia kaikista naisten 
työpaikoista unionin alueella (EU 15) oli osa-
aikatöitä, kun vastaava luku vuonna 1987 oli 28 
prosenttia. Osa-aikatyö on huomattavasti 
vähemmän merkittävää miesten keskuudessa; 
vuonna 1994 se muodosti noin viisi prosenttia 
miesten kokonaistyöllisyydestä. 
NAISTEN OéÂ-ÀÎKAiftOtp 
B 
DK 
D 
OK 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK |ÎÛÙUUUUÛUUUUUtfWiyiWWtfWIWWItfgOB« 
jUHUHUHLWMMMMJBJHLt 
fmmmœam 
EU15 pmoBum i 
O 20 
LÄHDE : EUROSTAT (TVT). OSA-AIKATYÖ 
TILAPÄISTYÖ 
40 60 80 100 
61 
TYÖN JA PERHE-ELÄMÄN YHTEENSOVITTAMINEN 
Liajasta kasvustaan huolimatta osa-aikatyö on 
edelleen selvästi tyypillisempää pohjoisille 
jäsenvaltioille, kun taas etelässä se muodostaa 
ainoastaan kahdeksan prosenttia (Kreikka) ja 16 
prosenttia (Espanja) naisten työllisyydestä. Sekä 
naisten että miesten osa-aikatyö on erityisen 
yleistä neljässä jäsenvaltiossa: Alankomaissa, 
Ruotsissa, Iso-Britanniassa ja Tanskassa. Osa-
aikatyön kasvu on keskittynyt suurelta osin 
naisiin. Itse asiassa naiset täyttivät 95 prosenttia 
vuosina 1987-1990 syntyneistä uusista osa-
aikatyöpaikoista, ja kolmannes kaikista naisten 
uusista työpaikoista oli osa-aikatöitä. 
Jos osa-aikatyön kehittyminen näyttääkin 
olevan erityisesti naisiin liittyvä ilmiö, tilapäisistä 
työsuhteista (määräaikaiset sopimukset) tehty 
analyysi kertoo hienoisemmasta muutoksesta, 
jossa naisten ja miesten väliset erot eivät ole niin 
suuria. 
Vaikka tilapäistyö ei olekaan unionin alueella 
aivan yhtä yleistä kuin osa-aikatyö, ja se tarjoaa 
ryöpaikkojakin vain puolet siitä määrästä mitä 
osa-aikatyö, se on kuitenkin tärkeä työllisyyden 
kasvualue. Vuonna 1995 tilapäistyöt muodostivat 
ainoastaan noin 14 prosenttia kaikista EU-
maiden työpaikoista. Lisäksi tilapäistyö näyttää 
olevan vähemmän naisiin painottunutta, kuten 
on asian laita osa-aikatyön kohdalla, vaikka tilapäistyöntekijöistä onkin suurempi osa naisia 
kuin miehiä sekä unionin alueella 
kokonaisuudessaan että kussakin jäsenvaltiossa 
erikseen. Vuonna 1995 noin 13 prosenttia 
miehistä ja 15 prosenttia naisista oli työllistynyt 
tilapäistöissä, lukujen vaihdellessa miesten 33 
proscnrista ja naisten 38 prosentista Espanjassa 
(selvästi korkeimmat luvut unionin alueella), 
miesten jopa alle kuuteen prosenttiin ja naisten 
alle kymmeneen prosenttiin viidessä maassa, -
Belgiassa, Luxemburgissa, Italiassa, Itävallassa ja 
Iso-Britanniassa - joissa on hyvin erilainen 
työlainsäädäntö. Edellisiä viittä jäsenvaltiota ja 
Espanjaa lukuun ottamatta tilapäistyöpaikkojen 
määrä ei juurikaan eronnut unionin vuoden 
1994 keskiarvosta missään jäsenvaltiossa. 
Tilapäiset osa-aikatyöpaikat on syytä mainita 
erikseen. Tällaisiin sopimuksiin liittyy huonompi 
työllisyysturva. Kuten olettaa saattaa, 
määräaikaisilla osa-aikatyösopimuksilla työtä 
tekevien naisten osuus on huomattavasti 
suurempi kuin miesten. Vuonna 1995 noin 39 
prosenttia tilapäisissä työsuhteissa olevista 
naisista työskenteli osa-aikaisesti, mikä on 
hieman suurempi osuus kuin osa-aikatyön osuus 
vakituisissa työsuhteissa. 
KUVIO ii 
SYNTYVYYS EUROOPAN UNIONISSA VUOSINA 1980, 1985 JA 1994 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EURI5 tifffltnmiii «1980 
III 198 5 
• 1994 
0.0 03 1.0 
LÄHDE: EUROSTAT, VÄESTÖTILASTOT 13 2.0 23 30 33 
62 
'YON |A I'ERHK KI.AMÄN Yl IIT'.I-N.SOVI I TAMININ 
Miksi naiset suostuvat 
epätyypillisiin työsuhteisiin 
On mielenkiintoista tutkia syitä, jotka johtavat 
naiset hyväksymään epätyypillisiä työsopimuksia 
ja erityisesti osa-aikatyön. Ovatko ne tapa 
sovittaa yhteen perhe ja työelämä? Euroopan 
työvoimatutkimuslaitoksen keräämä aineisto 
antaa jonkinlaista suuntaa sekä tekee 
mahdolliseksi arvioida, missä määrin osa-aikatyö 
on vapaaehtoinen valinta. 
Keskimäärin kuusi kymmenestä osa-
aikatyöntekijästä yhteisön alueella vuonna 1994 
ilmoitti, että heidän pääasiallinen syynsä osa-
aikatyön vastaanottamiseen oli, etteivät he 
halunneet kokopäivätyötä. Kun osa-aikatyötä 
tekevistä naisista kaksi kolmannesta ei halunnut 
kokopäivätyötä, vastaava luku osa-aikatyötä 
tekevillä miehillä oli vain yksi kolmannes. 
On olemassa monia syitä siihen, miksi naiset 
mitä ilmeisimmin suosivat osa-aikatyötä. Tärkein 
niistä on pyrkimys sovittaa yhteen perhe- ja 
työelämän vaatimukset. Erityisesti naisille 
lastenhoitopalvelujen puute ja koulujärjestelmän 
toiminta voivat olla esteinä perhe- ja työelämän 
yhteensovittamiselle. 
Tällä naisten keskittymisellä osa-aikatyöhön 
monissa jäsenvaltioissa on muitakin vaikutuksia. 
Koska osa-aikatyö liittyy erityisesti tiettyihin 
aloihin ja ammatteihin, sillä on myös taipumusta 
edistää työmarkkinoiden ammatillista eriytymistä 
eri sukupuolten kesken, mitä pidetään yhä 
enenevässä määrin merkittävänä joustavuutta 
vastaan puhuvana tekijänä. 
Samanlainen analyysi voillaan tehdä 
tilapäistyöstä. Vaikka luotettavaa aineistoa on 
saatavilla ainoastaan yhdeksän jäsenvaltion osalta, 
on selvää, että yleisesti ottaen määräaikaisissa 
ryösuhteissa ryöskenreli vuonna 1994 enemmän 
naisia kuin miehiä siksi, että he eivät halunneet 
vakituista työpaikkaa. ITALIA 
ALUEELLINEN PERHETUKIOHJELMA EMILIA 
ROMAGNASSA 
Italiassa monet naiset voivat nyt käydä työssä 
tarvitsematta huolehtia lasten jättämisestä. Tällainen 
tilanne on ollut vuodesta 1991 lähtien, jolloin Emilia 
Romagnan alueella aloitettiin alueellinen 
perhetukiohjelma. Tämän ohjelman tärkeimpänä 
tavoitteena oli kaventaa äidin ja isän roolien välistä 
kuilua, joka vielä nykyäänkin on suurelta osin tosiasia eri 
puolilla Italiaa. 
Nyt viisi vuotta myöhemmin ohjelma on onnistuneesti 
käynnissä. Yksi sen menestyksekkäimmistä 
aikaansaannoksista on ollut päiväkotien perustaminen, 
minkä avulla Emilia Romagnan alue on sijoittunut 
kansallisen listan kärkeen lastenhoitopalveluiden 
kattavuuden suhteen (21 prosentin kattavuus kansallisen 
keskiarvon ollessa viiden prosentin luokkaa). 
Kaikki alkoi vuonna 1989, jolloin yksi Emilia Romagnan 
aluehallituksen neuvonantajista käytti tilaisuutta 
hyväkseen ja aloitti hankkeen, jota oli harkinnut jo 
pitemmän aikaa. Tavoitteena oli saada aikaan uusi laki, 
joka sääntelisi kaiken tyyppisiä perheiden ja naisten 
tukemiseen tähtääviä ohjelmia ja edistäisi sosiaaliseen 
yhtenäisyyteen tähtäävää politiikkaa. Laki tuli voimaan 
14. elokuuta 1989, mutta sitä ei pantu täysimäätäisesti 
täytäntöön ennen kuin vuonna 1991, sen jälkeen kun 
suuntaviivojen noudattamisesta oli annettu ilmoitus ja 
tarvittava rahoitus myönnetty. 
Hrityisesri on pyritty rohkaisemaan isiä tulemaan 
mukaan, tarkoituksena keventää naisten taakkaa ja 
tasapainottaa perhesuhteita. Kouluja ja 
esikoulujärjestelmiä koskevista ohjelmista vastaava Anna 
Rossetti toteaa: "Ja se toimii! Puolet alueen 
perhetukiohjelmiin kohdennetuista kuluista on käytetty 
"perinteisten" päiväkotien rahoittamiseen. Toinen puoli 
on mennyt muihin aloitteisiin. Tällä hetkellä ainoastaan 
yksi toinen italialainen alue, Veneton maakunta, on 
seurannut Emilia Romagnan esimerkkiä hyväksymällä 
samanlaisen lain, joka tosin vielä odottaa 
täytäntöönpanoa." 
63 
1'YÖN JA PERI 1E-EIÄMÄN YI ITEENSOVITTAM1NEN 
TAULUKKO 5 : TULOVEROTUKSEN MUUTTAMINEN YKSILOPERUSTEISEKSI 
Veroyksikön mukainen luokitus 
Erillisverotus 
Itävalta 
Tanska 
Suomi 
Kreikka 
Italia 
Ruotsi 
Alankomaat 
Iso-Britannia Yhteisverotus 
Belgia6 
Irlanti 
Espanja Ositus 
Saksa 
Luxemburg 
Portugali Perheosamäärä 
Ranska 
OIKEUKSIEN YKSILÖIMINEN 
Yksilöllisten oikeuksien luominen on ollut 
usein toistuva teema komission viimeaikaisessa 
politiikassa. Siihen viitataan komission kasvua, 
kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa 
valkoisessa kirjassa (1993)7 naisten ja miesten 
yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisen 
yhteydessä. Näiden oikeuksien luominen on 
tarkoitus toteuttaa poistamalla kaikki 
mahdollisesti syrjivät sosiaaliset ja verotukselliset 
toimenpiteet, jotka voivat haitata naisten pääsyä 
työmarkkinoille. Euroopan sosiaalipolitiikkaa 
koskevassa valkoisessa kirjassa "Unionin tie 
eteenpäin" (1994)8 esitettiin joitakin ehdotuksia 
mahdollisesti syrjivien politiikkojen 
poistamiseksi sosiaaliturvan ja veropolitiikan 
alalta. Valkoisessa kirjassa viitattiin tarpeeseen 
tehdä vertaileva analyysi naisten ja miesten 
välisistä todellisista epätasa-arvoisuuksista 
sosiaaliturvassa. Yhteisön neljäs naisten ja 
miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskeva 
keskipitkä toimintaohjelma (1995)9 sisälsi 
oikeuksien yksilöimisen yhtenä lukuisista 
alueista, jotka kaipaisivat tutkimusta, jotta 
työmarkkinoiden eriytymistä voitaisiin vähentää. 
Tämä on määrä toteuttaa tekemällä analyysi 
tämänhetkisen verotuksen ja 
sosiaaliturvajärjestelmien vaikutuksista naisten 
itsenäisyyteen ja mahdollisuuksiin 
työmarkkinoilla. Tämä jälkimmäinen tulisi osaltaan vaikuttamaan aihetta koskevan 
komission tiedonannon valmisteluun vuonna 
1997 sekä asianmukaisiin toimiin tällä alalla. 
Kysymys yksilöllisistä oikeuksista on noussut esiin 
kolmella eri rintamalla. Ensinnäkin, viimeisten 
kolmenkymmenen vuoden aikana työmarkkinoilla 
tapahtuneet valtavat muutokset eivät aina ole 
heijastuneet verotukseen ja sosiaaliturvajärjestelmiin. 
Jotkut viimeksimainituista perustuvat edelleen 
sellaiseen perhemalliin, jossa mies on perheen 
pääasiallinen elättäjä. Toiseksi, työmarkkinoille 
pyrkivien ja siellä olevien naisten osuuden nousun 
myötä on voitu panna merkille, että verotuksellisilla 
tai sosiaaliturvaan liittyvillä toimenpiteillä voi olla 
joko kielteinen, neutraali tai myönteinen vaikutus 
naispuolisen työvoiman tarjontaan tai sen 
suuntautumiseen tiettyihin työllistymismuotoihin, 
kuten itsensä työllistäminen tai osa-aikatyö. 
Perheiden ja kotitalouksien rakenteissa ja niiden 
koossa tapahtuneet muutokset sekä muut niihin 
liittyvät väestökysymykset ovat tuoneet esiin 
kysymyksiä, jotka koskevat naisten ja miesten 
itsenäisyyttä verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmissä. 
Näiden kysymysten tutkimiseksi on parhaillaan 
käynnissä sarja vertailevia tutkimuksia 15 
6 Lainsäädännön mukaan molempien puolisoiden tulot on 
verotettava yhteisesti, mutta lakiin on tehty kaksi muutosta, 
joiden mukaan jos molemmilla puolisoilla on tuloja, heitä 
täytyy verottaa erikseen, ja jos perheessä on vain yksi 
pääasiallinen ansaitsija, 30 prosenttia hänen tuloistaan 
voidaan siirtää toiselle puolisolle. 
'Täydennysosa Euroopan unionin tiedotteeseen. 
"KOM (94) 333, 27.7.1994 
" KOM(95) 381, lopullinen 19.7.199S 
64 
jäsenvaltion kesken sosiaalisten ja verotuksellisten 
oikeuksien muuttamisesta yksilöperusteisiksi sekä 
naisten ja miesten yhtäläisistä mahdollisuuksista. 
Jäsenvaltioiden erilaisissa verotus- ja 
sosiaaliturvajärjestelmissä ei ole yhtään puhtaasti 
yksilöllisiin oikeuksiin perustuvaa järjestelmää. 
Kaikki järjestelmät sisältävät yhdistelmän 
johdannaisia ja yksilöllisiä oikeuksia. Niinpä 
esimerkiksi sosiaaliturvajärjestelmässä 
työmarkkinoiden ulkopuolella olevan henkilön 
johdannaiset oikeudet etuuksiin voivat syntyä 
seurauksena suhteesta henkilöön, joka on 
taloudellisesti aktiivinen ja joka on oikeutettu 
saamaan suoraan erityyppisiä etuuksia. Kyseeseen 
tulevat suhteet voivat vaihdella valtiosta ja 
sosiaaliturvajärjestelmästä toiseen joko iän tai 
muiden tekijöiden mukaan. Tällaisia suhteita 
ovat esimerkiksi vanhemmuus, avioliitto tai 
avoliitto. Lisäksi kaikille yhteisten sosiaalisten 
oikeuksien järjestelmät toimivat rinnakkain ja 
osittain sekoittuvat sosiaaliturvamaksuihin 
perustuviin järjestelmiin. 
Sosiaaliturvan alalla perhesuhteilla on 
merkitystä, kun pääasialliselle edunsaajalle 
kertyneitä etuuksia siirretään muille 
perheenjäsenille. Kyseeseen tulevien 
perhesiteiden läheisyys tai kaukaisuus (äidit, IVON JA PERHE 1'I.AMAN YI 11ITNSOVI I I AMINIEN 
eri jäsenvaltioiden välillä. Perhesuhteilla voi myös 
olla vaikutusta etuisuuksien tiukkojen 
myöntämisehtojen helpottamisessa. Siten siis se, 
että perheessä on lapsia (ei oikeutta etuisuuksiin) 
saattaa oikeuttaa leskeksi jääneen äidin 
(johdannainen oikeus) saamaan etuisuuksia 
edesmenneen miehensä (pääasiallinen maksaja) 
maksamien sosiaaliturvamaksujen perusteella. 
Taulukossa 6 esitetään deskriptiivinen 
vertaileva analyysi eläke-eduista 15 jäsenvaltiossa 
sen suhteen, miten perhe vaikuttaa avustuksiin ja 
oikeuksiin. Taulukosta käy ilmi se lukuisa joukko 
erilaisia oikeuksia, joita voidaan myöntää 
edunsaajille eläkkeelle jäämisen tai puolison 
kuoleman johdosta. Suun osa oikeuksista 
avustuksiin näyttää olevan tarkoitettu naisille ja 
lapsille. 
ihrelf raimot, lastenlapset; vaihtelee eri etuisuuksien ja uiks 
KUVIO 22 
YKSITYISTEN KOTITAIOUKSIEN KOKOONPANO (%) EUROOPAN UNiCNIS^A 
JÄSENVALTIOTA, 1994 
5 H LO TAI ENEMMÄN 8 % 
4 HL016 % 
3 HLÖ 18 % xxxxxxxxxxxxxxxxxxxx*.*.*** <xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx> xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx> <xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx> xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx> :xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx: <xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx: xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx: 'XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX' 
XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX' 
XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX' xxxxxxxxxxxxxxxxxxxx-xxxxxxxxxxxxxxxxxxx-XXXXXXXXXXXXXXXXXX' XXXXXXXXXXXXXXXXX' XXXXXXXXXXXXXXXX 
xxxxxxxxxxxxxxx 
"XXXXXXXXXXXXX XXXXXXXXXXXX xxxxxxxxxxx -xxxxxxxxx 
'XXXXXXX xxxxxx xxxr 1 HLÖ 28 % 
2 HLÖ 30 % 
LÄHDE : EUROSTAT(TVT) 
65 
ers TAULUKKO 6: PERHESIDONNAISET JOHDANNAISET OIKEUDET EUROOPAN ELÄKEJÄRJESTELMISSÄ 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja Vanhuuseläke Perhe-eläke 
*Sallitaan korotus korvattavaan työhön, jos on huollettavia lapsia. *Sallitaan korotus korvattavaan työhön, jos on huollettavia lapsia. 
Ei mitään. 
"Äideille ja isille sallitaan kolme työvuotta lasten kasvattamiseen 
(mutta ei makseta eläketurvamaksuja) 
* Lasten koulutukseen käytetty aika kymmenenteen ikävuoteen 
saakka otetaan huomioon laskettaessa eläkkeen maksuperusteena 
olevaa työssäoloaikaa, viitepalkan ollessa 75 prosenttia vakuute­
tun henkilön keskipalkasta. 
"Korotus alaikäisestä lapsesta (ei kiinteä summa, vaan prosenttio­
suus eläkkeestä) 
"Äideille, joilla on vähintään kolme lasta ja jotka ovat maksaneet 
eläkemaksuja 20 vuoden ajan, eläkeikää voidaan aikaistaa kolmel­
la vuodella kutakin lasta kohden tai 50 ikävuoteen asti. 
*50 vuoden eläkeikä naisille, joilla on ala-ikäisiä lapsia ja makset­
tu 20 vuoden eläkemaksut. Orvot ovat oikeutettuja perhe-eläkkeeseen (18 vuoden ikään asti). 
Ikäraja laskee, jos on alaikäinen lapsi huollettavana. 
"Sallitaan korotus korvattavaan työhön (ilman eläkkeen peruuttamista), jos on huollet­
tavia lapsia. 
*Orvon eläke lapsen kouluttamista varten, jos eronnut puoliso on kuollut, jos lapsen 
huoltajalla on omakin lapsi kasvatettavanaan, jos puoliso ei ole mennyt uudelleen 
naimisiin (yhteenliittymisehtoa voidaan myös soveltaa). 
*20 prosentin korotus perhe-eläkkeeseen oikeuttavaan enimmäistulorajaan jokaisesta 
huollettavana olevasta alaikäisestä lapsesta. 
*Orvon eläke: 25 prosenttia edesmenneen vanhemman eläkkeestä, jos toinen vanhem­
mista on kuollut, 50 prosenttia jos molemmat vanhemmat ovat kuolleet. Orvolle mak­
settava kokonaiseläke ei saa ylittää 100 prosenttia edesmenneiden eläkkeistä. 
*Orvon eläke (maksetaan edesmenneen lapsille, ottolapsille ja jälkeen jääneen puolison 
lapsille, mikäli he olivat edesmenneen huollettavina). Eläkkeen määrä ei saa ylittää 100 
prosenttia peruseläkkeestä (lesken eläke mukaan lukien). 
*Eläke kuolleen isän lastenlapsille, sisaruksille ja lapsille, jotka ovat alle 18-vuotiaita ja 
vammaisia. 
*Leskeksi jääneet äidit ja isoäidit, naimattomat tai naimisissa ja asumuserossa olevat 
naiset, jos aviomies on vammainen tai yli 60-vuotias. 
*Yli 60-vuotiaat tai vammautuneet isät ja isoisät. 
*Vanhuus- tai työkyvyttömyyseläkkeen saajan lapset ja sisarukset, jotka ovat naimatto­
mia, leskiä, asumuserossa tai eronneita, jotka ovat yli 45-vuotiaita ja oikeutettuja eläk­
keeseen hoidettuaan eläkkeensaajaa. 
*Jos puoliso ei ole elossa, lapsille, lapsenlapsille ja sisaruksille myönnettävä eläke 
nousee. 
"Lapset ja sisarukset, jotka ovat yli 18-vuotiaita ja naimattomia, asumuserossa tai eron­
neita ja asuneet samassa taloudessa edesmenneen kanssa, eivätkä ole oikeutettuja eläk­
keeseen, mutta ovat vailla vanhemmilta saatua toimeentuloa, voivat saada tilapäistä 
tukea (20 prosenttia peruseläkkeestä 12 kuukauden ajaksi). 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alanko maat 
Itävalta *Yleisjärjestelmääideille kahden vuoden lisäys vakuutukseen kasvatet­
tua lasta kohden. 
"Kymmenen prosentin korotus eläkkeeseen jokaiselle, joka on kasvat­
tanut vähintään kolme lasta. 
"Niille äideille on olemassa vanhuuseläke, joiden eläkemaksut on mak­
settu perheavustuksen kautta. 
"Johtohenkilöstölle tarkoitettu järjestelmä kokonaispisteiden korotus 
kymmenellä prosentilla eläkettä laskettaessa, jos lapsia on vähintään 
kolme ja lisäksi viidellä prosentilla kutakin tämän luvun ylittävää lasta 
kohden. 
""Työntekijöille tarkoitettu järjestelmä. 
"Korotus kutakin kasvatettua lasta kohden. 
"Korotus alaikäisistä lapsista. 
Lapsen kasvattamista varten pidetty uratauko (24 kuukauden ajaksi) 
katsotaan työssäoloajaksi. 
<7S "Korkeampi eläke yksinhuoltajaperheille kuin yksineläjille. 
"Lapsen kasvattamista varten pidetty uratauko lasketaan työssäoloajak­
si enintään 48 kuukauden ajalta maksettujen eläkevakuutusmaksujen 
suhteen. Jos mukautettu jakso osuu päällekkäin maksukauden kanssa, 
lapsen koulutuksen perusmaksu lisätään tuloihin. 
"Huollettavana olevista alle lS-vuotiaista lapsista maksetaan lisäosa ja 
minimieläkkeeseen maksetaan korotus, jos on huollettavia lapsia. "Ikärajaa lasketaan, jos on alaikäinen lapsi huollettavana 
"Kymmenen prosentin korotus eläkkeeseen jokaiselle, joka on kasvattanut vähin­
tään kolme lasta. 
"Korotus huollettavana olevista alle 16-vuotiaista lapsista. 
"Joissakin tilanteissa eläke, jonka suuruus on 20 prosenttia vanhuuseläkkeen peru­
sosasta, voidaan myöntää vanhuus- tai työkyvyttömyyseläkkeen saajan lapsenlap­
sille, sisaruksille, vanhemmille ja isovanhemmille. 
"Tietyissä tilanteissa tilapäinen avustus (12x20 prosenttia peruseläkkeestä) voidaan 
maksaa lapsille ja sisaruksille, joiden ikä on 18-45 vuotta. 
Leskeneläkkeen liukuvaa asteikkoa (ks. jäljempänä) voidaan käyttää, jos kasvattaa 
tai on kasvattanut vähintään yhden lapsen. 
"Korotus huollettavana olevista lapsista ja orvoneläke kuolleen äidin ja isän lap­
sille. 
20 prosenttia lasta kohden maksettavasta eläkkeestäenintään 40 prosenttia, jos jäl­
keenjäänyt puoliso ei saa eläkettä: 40 prosenttia lasta kohden, mutta ei yhteensä 
yli 100 prosenttia. Vanhemmat ja sisarukset: 15 prosenttia eläkkeestä jos muita jäl­
keenjääneitä ei ole. 
"Lapset oikeuttavat vapautuksiin joistakin perhe-eläkkeen myöntämisehdoista. 
"Huollettavana olevat lapset voivat korottaa kynnystä, jonka kohdalla eläke 
voidaan lisätä muihin tuloihin. 
"Jos ei ole jälkeenjäänyttä puolisoa, perhe-eläkkeeseen voivat olla oikeutettuja 
sukulaiset suoraan alenevassa/ylenevässä polvessa, sivusukulaiset ja alaikäiset adop­
tiolapset iän mukaan ja erityisesti huomioon ottaen sen, asuivatko he yhdessä 
edesmenneen kanssa vai eivät. 
"On myös olemassa orvoneläke. 
* Lapset oikeuttavat vapautuksiin joistakin leskeneläkkeen myöntämisehdoista. 
"Edesmenneiden vanhempien lapsille on olemassa kansaneläkkeeseen kuuluva 
orvoneläke. 
"Työeläkejärjestelmään kuuluu myös orvoneläke. 
"Orvoneläke on 40 prosenttia leskeneläkkeestä, jos molemmat vanhemmat ovat 
kuolleet, se on 60 prosenttia. 
"Ikärajaa ei sovelleta, jos on lapsia. 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Iso-Britannia Ei mitään 
"Kansaneläkkeen korotus, jos on lapsia. 
"Työeläkkeen korotus. 
"Uratauot (väh. 6 vuotta, enint. 15 vuotta) sairaan tai vammaisen 
lapsen hoitamista varten, eläkkeeseen lisätään lisäosa 
"Huollettavana olevista alle 16-vuotiaista lapsista maksettava lisäosa 
ennen vuotta 1989 oikeutensa saaneille. 
"Peruseläke: korotetaan jos on huollettavana olevia lapsia. 
"Vuoden maksuosuuden myöntäminen lapsen koulutusta varten. "Lapset ja vastaavat henkilöt ovat oikeutettuja eläkkeeseen (enintään 80 prosenttia 
viitepalkasta). 
"Vanhemmat, jos he olivat edesmenneen huollettavina (enintään 30 prosenttia 
viitepalkasta). 
"Kuolemantapauksessa maksettava avustus edesmenneen lapsille jatai vanhem­
mille. 
"Ikärajaa ei sovelleta, jos on huollettavia lapsia. 
"Korotus kansaneläkkeeseen (ensimmäinen tuloluokka) jos on lapsia. 
"Ikärajoituksia ei sovelleta, jos on lapsia. 
"Orvoneläke, työeläke: lapsikorotus. 
"Työeläke: korvaussumma ( 17-50 prosenttia edesmenneen eläkkeestä) riippuu las­
ten lukumäärästä. 
"Lapset aiheuttavat korotuksen henkivakmtukseen. 
Teruseläke ja työeläke: orvoneläke. 
"Siirtymäeläkettä maksetaan niin kauan kuin maksun saajalla on huollettavanaan 
alle 12-vuotias lapsi. 
"Leskiäidille maksettava eläke. 
"Avustus, jota maksetaan lapselle, joka oli kokonaan tai osittain äidin edesmen­
neen aviomiehen tai entisen aviomiehen huollettavana. 
"Huollettavana olevista lapsista maksettavat korotukset eivät ole verotettavaa tuloa. 
"Avustuksia orvoille, joiden molemmat vanhemmat ovat kuolleet 
Lähde: DULBEA, Université Libre de Bruxelles, 1996. 
I VON JA ITKI !l\ ITAMAN YI I l'PI-'NM »VITIAMININ 
KOLMANNEN LAPSEN TUKIJÄRJESTELMÄ RANSKASSA 
Vain 15 prosentissa ranskalaisista kotitalouksista on kolme lasta. Yksi ero Ranskan ja muiden maiden 
tukijärjestelmien välillä on, että Ranska on kohdistanut huomattavaa perhetukea kolmanteen lapseen. 
Perheet, joilla on kolme lasta, saavat ylimääräisen kuukausiavustuksen, joka on suhteettoman suuri 
verrattuna niiden perheiden saamiin tukiin, joilla on kaksi lasta tai vähemmän. Lisäys vastaa jopa 125 
prosenttia kahden lapsen saamasta tuesta. 
Alaikäisten lasten määrä alentaa muiden etuisuuksien myöntämiselle asetettua kynnystä. Siten kolmen 
lapsen perheiden on helpompi saada koulutusavustuksia ja asumistukea. 
Tästä seuraa, että kaikki perhetuet yhteen laskettuna muodostavat 11 prosenttia kaksilapsisen perheen 
tuloista, mutta 30 prosenttia kolmilapsisessa perheessä. 
Perhetukien lisäksi kolmilapsiset kotitaloudet hyötyvät myös epäsuorasta tuesta: alennetusta 
tuloverosta ja erilaisista edullisista palveluista, kuten lastenhoitopalveluista. Naiset saavat vielä yhden 
lisäedun: he ovat oikeutettuja pidempään äitiyslomaan. 
Kolmas lapsi ja naisten ansiotyö - ovatko ne sovitettavissa yhteen? 
Onko tämä tukijärjestelmä tehokas? Ilmeisesti ei, päätellen siitä, että kaikki perheet, jotka haluaisivat 
kolme lasta eivät todella hanki niitä. Tuoreessa tutkimuksessa kävi ilmi, että joka toista ranskalaista 
viehätti ajatus perheestä, jossa on kolmesta viiteen lasta. Syntyvyys Ranskassa on tällä hetkellä vain 1,7 
lasta naista kohden. 
Tälle toiveiden ja todellisuuden väliselle ristiriidalle voidaan löytää monia syitä. On tietenkin olemassa 
kulttuurillisia, biologisia ja lääketieteellisiä syitä, mutta analyysistä käy ilmi vielä kaksi syytä, jotka 
saattavat olla sosiaalipolitiikan tulosta. 
Ensinnäkin on taloudelliset seikat ja toiseksi työllisyysnäkökohdat. Kun 74 prosenttia naisista, joilla on 
kaksi lasta, käy ansiotyössä, kolmen lapsen äideistä käy työssä ainoastaan 49 prosenttia. 
69 
TYÖN JA PF.RHE-EIÄMÄN YITITTNSOVITTAMINr-N 
PERHEYSTÄVÄLLISTÄ POLITIIKKAA TANSKAN 
POSTILAITOKSESSA 
Tähän asti perheen ja työn yhteensovittaminen on Tanskassa ollut naisten itsensä ja 
lastenhoitojärjestelmistä vastaavien viranomaisten vastuulla, sekä joissakin tapauksissa perustunut 
vanhempainlomaan. 
Yritykset, jotka ovat kiinnostuneita nuorten naisten ja myös miesten elämän helpottamisesta, voivat 
vaikuttaa kehitykseen tällä alalla optimoidakseen inhimillisten voimavarojen käyttönsä sekä 
kehittääkseen tuottavuutta ja joustavampia työn organisointimalleja. Tanskan postilaitos oli yksi 
ensimmäisistä Euroopan komission myöntämän sosiaalisen innovaation palkinnon voittajista uusien 
työn ja perheen yhdistämiskeinojen alalla. 
Posti on yksi viidestä yrityksestä, jotka ovat mukana Tanskan valtion tutkimusinstituutin 
perheystävällisiä yrityksiä koskevassa työssä. 
Tanskan postilaitoksen 35 000 työntekijästä 39 prosenttia on naisia. Tutkimusten perusteella on 
ollut mahdollista tunnistaa ne tekijät, jotka ovat omiaan huolestuttamaan työssä käyviä pienten 
lasten vanhempia. Ensimmäinen 800 työntekijän keskuudessa tehty tutkimus osoitti, että tietyt 
esteet eivät johdu niinkään työn organisoinnista, vaan pikemminkin toisten, pitempään työssä 
olleiden työntekijöiden asenteista, ja siitä että he voivat käyttää asemaansa hyödykseen ja rajoittaa 
pienten lasten vanhempien mahdollisuuksia joustavaan työaikaan. 
Tanskan postilaitos ryhtyi ainutlaatuisiin ponnisteluihin tarjotakseen kaikille työntekijöilleen 
mahdollisuuden vaihteleviin työaikoihin ja osa-aikatyöhön. Siellä missä joustavat järjestelyt 
osoittautuivat tuotantotavoitteiden vastaisiksi, kuhunkin tilanteeseen pyrittiin löytämään siihen 
soveltuva ratkaisu. 
Tällä hetkellä noin 70 prosenttia Tanskan postin henkilökunnasta aloittaa ja lopettaa työnsä 
julkisten päiväkotien aukioloaikojen ulkopuolella. Kymmenessä suuressa kaupungissa päiväkotien 
aukioloaikoja pidennettiin noudattaen useita erilaisia menetelmiä. Viidessä suuressa kaupungissa 
otettiin käyttöön ilta- ja yöhoitovuoro, ja kahdessa suuressa kaupungissa tuli mahdolliseksi 24 
tunnin hoitovuoro. Tämä jälkimmäinen toi vanhemmille tuntuvasti lisää mahdollisuuksia niillä 
aloilla, joilla yötyö on välttämätöntä, kuten esimerkiksi postin lajittelussa. 
70 
4 LUKU 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN 
TASAPUOLISUUDEN 
E D I S T Ä M I N E N 
PÄÄTÖKSENTEOSSA 
NAISTEN TÄMÄNHETKINEN 
TILANNE 
PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Seuraavassa luvussa käsitellään naisten poliittiseen 
pääfksentekoon osallistumiseen liittyviä 
suuntauksia Euroopan unionissa. Siinä esitetään 
myös tuoreimpia tilastotietoja, jotka perustuvat 
komission tasa-arvoyksikön yhteisön kolmannen 
naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia 
koskevan keskipitkän toimintaohjelman (1990 -
1995) mukaisesti perustaman Naiset 
päätöksenteossa -verkoston työhön. Toisaalta nämä 
luvut heijastavat naisten jatkuvaa aliedustusta 
poliittisissa päätöksentekotehtävissä. Toisaalta ne 
kuitenkin paljastavat myös joitakin myönteisiä 
suuntauksia, jotka ovat sidoksissa erilaisiin 
paikallisiin, alueellisiin, kansallisiin ja Euroopan 
tason toimenpiteisiin, jotka on tähdätty 
rakenteellisten esteiden poistamiseen sekä naisten 
poliittisiin päätöksentekotehtäviin pääsyn 
helpottamiseen. 
Joukko Euroopan tasolla saavutettuja edistysaskeleita 
toimii tiennäyttäjinä. Asiaa koskee esimerkiksi 2 päivänä 
joulukuuta 1996 annettu neuvoston suositus naisten ja 
miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon. 
Asiantuntijaverkosto on tehnyt esityksiä naisten ja 
miesten yhtäläistä osallistumista päätöksentekoon 
koskevaksi toimintasuunnitelmaksi, jota käsiteltiin 
Roomassa 16.-17. toukokuuta 1996 pidetyssä 
Euroopan konferenssissa "Naiset politiikan ja 
yhteiskunnan uudistajina". Viimeksi mainittu 
tapahtuma, joka huipentui Rooman peruskirjan 
allekirjoittamiseen, heijastelee laadullista 
muutosta lähestymisessä naisten ja miesten 
71 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
tasapuoliseen osallistumiseen päätöksenteossa. 
Sekä esitetyssä neuvoston suosituksessa että 
Rooman peruskirjassa tunnustetaan, että naisten 
täysipainoisessa ja yhtäläisessä osallistumisessa 
poliittiseen päätöksentekoon ei ole kysymys 
ainoastaan oikeudenmukaisuudesta ja tasa-
arvosta demokraattisessa yhteiskunnassa, vaan 
myös demokratian ja sen toimintatapojen 
elvyttämisestä. Rooman peruskirjan mukaan 
vallan ja vastuun jakaminen naisten ja miesten 
kesken parantaisi koko väestön elämänlaatua; ja 
kaikkien yhteiskunnan osapuolten edustus on 
välttämätöntä kohdattaessa ongelmia, jotka 
koskettavat eurooppalaista yhteiskuntaa. 
Sijoitus asiayhteyteen 
Yleinen kansainvälinen kehitys viimeisten 
kymmenen vuoden aikana osoittaa, että päätök-
sentekoasemissa olevien naisten määrä on laske­
nut, huolimatta naisten yhteiskunnallisessa ase­
massa, tehtävissä ja työpanoksessa tämän vuosisa­
dan jälkipuoliskolla tapahtuneista merkittävistä 
muutoksista. Euroopan unionissa on kuitenkin 
saavutettu edistystä. Naisten juridisia oikeuksia 
on vahvistettu lainsäädännöllisin muutoksin, eri­
tyisesti mitä tulee heidän mahdollisuuksiinsa 
käyttää demokraattisia oikeuksiaan äänestämällä 
ja tulemalla valituksi. Lisäksi jotkut jäsenvaltiot 
ovat ottaneet käyttöön erityislainsäädäntöä ja/tai 
myönteisiä toimia naisten määrän lisäämiseksi 
poliittisessa päätöksenteossa. Tästä huolimatta 
naiset ovat edelleen aliedustettuina kansallisella, 
alueellisella ja paikallisella tasolla kaikissa 
Euroopan unionin jäsenvaltioissa. 
Euroopan yhteisöjen komissiosta kuitenkin 25 
prosenttia eli viisi kahdestakymmenestä komis­
sion jäsenestä on naisia. Euroopan parlamentin 
naisedustajien määrä nousi vuoden 1994 EU-
vaaleissa 19 prosentista 27,3 prosenttiin. 
Erilaiset aloitteet ja lausunnot heijastelevat sitä, 
kuinka tärkeänä naisten osallistumista politiik­
kaan pidetään. Kysymys ei ole ainoastaan yhteis­
kunnallisesta oikeudenmukaisuudesta, vaan asian 
ytimestä löytyy myös kysymys kansanvallan kehi­
tyksestä ja sosiaalisesta edistyksestä. Naisten yhtä* 
Iäinen osallistuminen kaikkiin poliittisiin asioi­
hin on tunnustettu välttämättömäksi kansanval­
lan kehityksen sekä nykyisten hallitusten ja nii­
den toimielinten lainmukaisuuden kannalta. 
Vaikka tavoite onkin suhteellisen selkeästi määri­
telty, keskustelua käydään edelleen siitä, millaisia 
strategioita pitäisi käyttää, jotta saataisiin lisää 
naisia päätöksentekoasemiin. Naisten osallistuminen 
kansallisten lainsäädäntöelinten 
työhön 
Viimeisten viiden vuoden aikana unioniin 
kuuluvat Pohjoismaat ovat olleet jatkuvasti 
kehityksen etujoukossa päätöksentekoasemissa 
olevien naisten määrän lisäämisessä. Ruotsin 
parlamenrtivaaleissa valittiin 40,4 prosenrtia 
naisia vuonna 1994, Suomen eduskunnassa on 
33,5 prosenttia naisia ja Tanskassa 33 prosenttia. 
Näiden kolmen esimerkin korkeasta edustuksesta 
perässä seuraavina tulevat Alankomaat, Saksa ja 
Itävalta. Kolme maata, joissa naisia on 
parlamentissa alle kymmenen prosenttia ovat 
Kreikka (5,7 prosenttia), Ranska (6,1 prosenttia) 
ja Iso-Britannia (9,2 prosenttia). 
Kokonaisuudessaan naisten määrä Euroopan 
unionin 12 jäsenvaltion parlamenttien 
alahuoneissa nousi keskimäärin neljällä 
prosentilla vuosien 1990 ja 1995 välillä ja 
ylähuoneissa 2,6 prosentilla - näin siis, jos 
unionin uusia jäsenvaltioita ei oteta mukaan 
laskuun. Esimerkiksi Belgiassa naisten osuus 
ylähuoneessa nousi jopa 3,1 prosentilla vuosien 
1991 ja 1995 vaalien välillä. Espanja ja 
Alankomaat saavuttivat yli kahdeksan prosentin 
lisäyksen vuosina 1990-1995- Kahta lukuun 
ottamatta kaikissa jäsenvaltioissa naisten 
prosenttiosuus kansanedustuslaitoksissa lisääntyi 
vuosien 1990 ja 1995 välillä. Saksassa naisten 
osuus ylähuoneessa laski 25 prosentista 19 
prosenttiin ja Suomessa naisten osuus laski 
vuoden 1991 39 prosentista vuoden 1995 33,5 
prosenttiin. 
Naisten osuus hallituspaikoista 
Merkkinä yleisestä kehityksestä voidaan 
havaita, että naisten keskimääräinen osuus 
hallituspolitiikassa on noussut 1980-luvun 
jälkipuoliskon 11 prosentista tämän hetken 16 
prosenttiin. 
Naisten prosentuaalinen osuus 
hallituspaikoista heijastelee naisten vastaavaa 
edustusta kansalliskokouksissa. Niinpä onkin 
nähtävissä, että Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa ja 
Alankomaissa naisten osuus hallituspaikoista on 
suurin. Ruotsissa hallitus koostuu 50 
prosenttisesti naisista, ja Suomessa naisten 
hallussa on 39 prosenttia hallituspaikoista. Sitä 
vastoin Kreikassa ja Iso-Britanniassa naisten 
määrä hallituksessa on alhaisin, neljä ja seitsemän 
prosenttia. Naisten keskimääräinen osuus 
jäsenvaltioiden hallitusten ministereisrä on 16 
72 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
prosenttia. On kuitenkin syytä muistaa, että 
yleensä naiset hoitavat sosiaalialaan liittyviä 
ministerintchtäviä. Lähes 19 prosenttia 
naisministereistä vastaa sosiaaliasioista, kun lain 
ja oikeuden piiriin kuuluvista asioista vastaa 
ainoastaan 9,7 prosenttia naisministereistä. 
Koko maailmassa vaaleilla valittuja naispuolisia 
valtionpäämiehiä on 24, mutta Irlanti on 
Euroopan unionin valtioista ainoa, jolla on 
vaaleilla valittu naispresidentti. 
Naisten osallistuminen 
alueellisella tasolla 
Aluetasolla Ruotsi on säilyttänyt 
johtoasemansa Saksan ja Itävallan seuraressa 
perässä. Erityisesti Ruotsi on lähes saavuttanut 
naisten ja miesten välisen tasa-arvon. Naiset 
päätöksenteossa -verkoston keräämä aineisto 
paljastaa, että naisten osuus alueparlamenteissa 
on hiukan korkeampi (2-3 prosenttia) kuin 
kansallisissa parlamenteissa, lukuun ottamatta 
Portugalia, Itävaltaa, Ranskaa ja Belgiaa. Nämä 
erot kaipaisivat lisätutkimusta, erityisesti mitä 
tulee eroihin toimenpiteissä, joita on tehty 
kansallisella ja alueellisella tasolla naisten 
osuuden lisäämiseksi päätöksentekotehtävissä. Samoin lisää tietoa tarvittaisiin, jotta pystyttäisiin 
selittämään, miksi naisten osallistuminen 
poliittiseen päätöksentekoon on Ranskassa 
aluetasolla niin paljon yleisempää (12,1 
prosenttia) kuin kansallisella tasolla (6,1 
prosenttia). 
Naisten osuus Euroopan 
parlamentissa 
Europarlamenttivaalit vuonna 1994 nostivat 
naisten määrää Euroopan parlamentissa 
huomattavasti. Kun ennen vaaleja naisten osuus 
Euroopan parlamentissa oli 19 prosenttia, 
vuonna 1994 heidän osuutensa lisääntyi 25 
prosenttiin. Tällä hetkellä naisten hallussa on yli 
neljännes kaikista Euroopan parlamentin 
paikoista (27,6%). Sinänsä tämä prosenttimäärä 
on huomattavasti korkeampi kuin naisten osuus 
15 jäsenvaltion kansallisissa parlamenteissa, mikä 
on 15 prosenttia. Tämä on tilanne uusien 
jäsenvaltioiden mukaantulosta huolimatta, 
mukaan lukien Ruotsi ja Suomi, joissa naisten 
osuus poliittisessa päätöksenteossa on 
huomattavasti korkeampi kuin muissa Euroopan 
unionin jäsenvaltioissa. Ainoastaan neljässä 
viidestätoista jäsenvaltiosta naisten 
prosenttiosuus kansallisissa parlamenteissa on 
NAISTEN OSUUS EUROOPANI UNiÖNEN-jÄSENW 
100 
80 
60 
40 1994 
1994 1995 
1994 1995 
1995 1994 
20 1995 1993-5 1994 
1993 1992 1994-5 
1994 1995 
1992 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UKTOTALEP 
LÄHDE : EUROOPPALAINEN ASIANTUNTIJAVERKOSTO 'NAISET PÄÄTÖKSENTEOSSA TIETOJA JA LUKUJA NAISISTA 
P0LIITI5ESSA JA JULKISESSA PÄÄTÖKSENTEOSSA EUROOPASSA (1996). HUOM: EP: EUROOPAN PARLEMENTTI . 
73 
SUKUPUOLIEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
korkeampi kuin europarlamentissa. Sitäpaitsi 
esimerkiksi Ranskassa, Kreikassa ja Iso-
Britanniassa naisten edustus europarlamentissa 
on kaksinkertainen kansallisiin parlamentteihin 
verrattuna. MIKSI NAISTEN JA MIESTEN 
TASAPUOLISTA 
OSALLISTUMISTA 
TARVITAAN? 
Kansanvaltaiset yhteiskunnat rakentuvat muun 
muassa kaikkien kansalaisten täysipainoisen ja 
yhtäläisen osallistumisen ja edustuksen 
periaatteen varaan. Siten naisten ja miesten 
välinen muodollinen sekä epämuodollinen tasa-
arvo on perustavanlaatuinen ihmisoikeus, joka 
on vahvistettu kansainvälisissä yleissopimuksissa, 
kuten YK:n yleissopimus naisten syrjinnän 
poistamiseksi (1979) ja Beijingin 
toimintaohjelma (1995), vain kaksi viimeisintä 
mainitaksemme. Näihin kansainvälisiin 
vaatimuksiin vastasi Euroopan tasolla erityisesti 
Euroopan unionin neuvosto antaessaan 
maaliskuussa 1995 lausunnon, jonka mukaan 
tavoite naisten ja miesten tasapuolisesta 
osallistumisesta päätöksentekoon ja vastuun 
jaosta naisten ja miesten kesken elämän jokaisella 
alueella on tärkeä edellytys naisten ja miesten 
KUVIO m 
NAISTEN OSUUS EUROOPAN UNIONIN JÄSEN VAI. HOIDEN KANSALLISISSA HALLITUKSISSA JA 
EUROOPAN UNIONIN KOMISSIOSSA (%) 
100 
80 
60 
40 
20 iyyT" 
B DK D GR E F IRL I L NL A FIN S UK TOTAL EC 
LÄHDE : EUROOPPALAINEN ASIANTUNTIJAVERKOSTO 'NAISET PÄÄTÖKSENTEOSSA TIETOJA JA LUKUJA NAISISTA 
POLIITISESSA JA JULKISESSA PÄÄTÖKSENTEOSSA EUROOPASSA (1996). 
HUOM: EC: EUROOPAN KOMISSIO TARKOITTAA 20:Ä KOMISSION JÄSENTÄ (KAKSI RANSKSTA, YHDISTYNEISTÄ KUNNISTA 
SAKSASTA, ITALIASTA, ESPANJASTA JA YKSI MUISTA JÄSENVALTIOISTA), SE EI TARKOITA EUROOPAN KOMISSION 
TOIMIHENKILÖITÄ. 
74 
SUKUPUOLIEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSEN TEOSSA 
::(-::-::>HEH:.»ïïïi;;«J^ 
tasa-arvoisuudelle. Tässä päätöslauselmassa 
neuvosto kehotti jäsenvaltioita kehittämään 
naisten ja miesten tasapuolista osallistumista 
päätöksentekoon edistävän yhtenäisen 
yleisstrategian. Päätöslauselmalla luotiin perusta 
neljännen toimintaohjelman seurannalle sekä 
naisten ja miesten tasapuolista osallistumista 
päätöksentekoon koskevalle neuvoston 
suositukselle, joka hyväksyttiin 2 päivänä 
joulukuuta 1996. 
Eurooppa-neuvoston, Euroopan parlamentin 
ja talous- ja sosiaalikomitean kertomuksissa ja 
tiedonannoissa vahvistetaan välttämättömyys 
toteuttaa tasa-arvo muun muassa edistämällä 
tasapuolista osallistumista päätöksentekoon. 
Tasapuolinen osallistuminen on siten asetettu 
yhdeksi demokratian periaatteista. Siksi naisten 
aliedustus poliittisessa päätöksenteossa tuokin 
esiin kysymyksen kunkin demokraattisen 
järjestelmän lainmukaisuudesta. Jos päättäjät 
eivät ota huomioon naisten arvoja ja 
elämäntilanteita, naiset eivät voi tuntea poliittista 
järjestelmää omakseen. Naisten poliittisen edustuksen 
esteitä 
Vaikka syyt naisten haluttomuuteen ottaa osaa 
politiikkaan tai heidän sulkemiseensa poliittisen 
päätöksenteon ulkopuolelle ovat monitahoisia ja 
vaikeasti todennettavia, seuraavat tekijät tarjoavat 
useita syitä sille, että naiset ovat niin huonosti 
edustettuina: 
Koulutus ja sosialisaatio, jotka luovat erilaisia 
sukupuolirooleja naisille ja miehille. Naisten 
aliedustus on sidoksissa jakoon yksityisen ja 
julkisen elämänpiirin välillä, jossa julkisen 
elämän katsotaan kuuluvan miehille ja yksityisen 
naisille. 
Tilannekohtaiset rajoitteet, kuten työnjako 
perheessä, lasten kasvatus ja hoitovelvollisuudet 
laajemminkin. Tässä yhteydessä aika muodostuu 
ratkaisevaksi tekijäksi, etenkin kun naiset ovat 
tulossa työmarkkinoille suuremmin joukoin kuin 
koskaan aikaisemmin. Jotkut tutkimukset 
näyttävät osoittavan läheistä korrelaatiota naisten 
ansiotyön ja politiikkaan osallistumisen välillä. 
Mahdollisuus koulutukseen sekä erityisesti 
pääsy sellaisiin ammatteihin, jotka liittyvät 
läheisesti poliittisiin tehtäviin. Lisäksi naiset eivät 
hakeudu sellaisten verkostojen ja toimielinten 
Valti( NAISTEN OSUUS EUROOPAN UNIONIN JÄSENVALTIOIDEN ALUEELLISISSA 
PARLAMENTEISSA JA HALLITUKSISSA 
Alueelliset parlementât 
(% N/Yht.) 
17.6 
31 
28.9 
NIMITETTY RYHMÄ 
19 
12.1 
11.4 Alueelliset hallitukset 
(% N/Yht.) 
9.7 
EI OLEMASSA 
25.3 
NIMITETTY RYHMÄ 
EI TIETOJA 
EI TIETOJA 
7.1 Vuosi 
B 1995 
DK 1993 
D 1995 
GR 1992 
E 1993/94/95 
F 1992 
IRL 1994 
I 1995 
L EI OLEMASSA 
NL EI OLEMASSA 
A 1994 19.6 19.2 
P 1992 9.2 0.0 
FIN EI OLEMASSA 
S 1994 47.6 42.9 
UK EI OLEMASSA 
Total 24.9 26.1 
LÄHDE : EUROOPPALAINEN ASIANTUNTIJAVERKOSTO 'NAISET PÄÄTÖKSENTEOSSA TIETOJA JA LUKUJA NAISISTA POLIITISESSA JA JULKISESSA 
PÄÄTÖKSENTEOSSA EUROOPASSA (1996). 
HUOM: PORTUGALISSA VAIN ACORESIN JA MADEIRAN AUTONOMISET ALUEEILLA ON ALUEELLIET PARLAMENTIT JA HALLITUKSET. 
75 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
jäseniksi, jotka usein yhdistetään naisten 
osallistumista tehokkaasti estäviin rakenteisiin ja 
suunnitelmiin. 
Taloudelliset voimavarat. Naisten 
taloudellisten voimavarojen puute tarkoittaa, että 
heillä ei ole varaa poliittisiin kampanjoihin. 
Toisaalta taas naisehdokkaat eivät houkuttele 
välttämätöntä ulkopuolista rahoitusta ja tukea 
juuri sen vuoksi, että heitä ei oteta vakavasti 
mahdollisina poliittisen viran haltijoina. 
Tukahduttamistekniikoita, jotka ilmenevät 
tiedonkulun vaikeuttamisena, naisten estämisenä 
näkymästä ja kuulumasta kokouksissa ja/tai 
tekemisenä naurunalaisiksi, ei pitäisi vähätellä 
niiden aloitteellisuutta karsivan vaikutuksen 
suhteen. 
Poliittinen kulttuuri on myös yksi naisten 
alhaiseen osallistumiseen liittyvä tekijä. Siihen 
kuuluu naispuolisille puolueen jäsenille 
tarjottavan tuen puute, poliittisten kokousten 
ajoitus ja paikan valinta sekä poliittiseen elämään 
liitetty kielenkäyttö ja henki. 
Vaikka yllä mainitut syyt ovatkin lähinnä 
psykologisia ja tilannesidonnaisia, poliittisella 
järjestelmällä on myös tärkeä osa naisten poliittisiin 
päätöksentekotehtäviin pääsyn helpottamisessa tai 
estämisessä. Jotkut tutkijat pitävät vaalijärjestelmää 
tärkeimpänä yksittäisenä muuttujana, jonka avulla 
voidaan selittää suuri vaihtelu naisten 
osallistumisessa päätöksentekoon. Naisten 
suhteellisesti aktiivisempi osallistuminen 
politiikkaan Alankomaissa, Ruotsissa ja Suomessa 
verrattuna muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin 
on usein selitetty viittaamalla niissä käytettäviin 
suhteelliseen edustukseen perustuviin järjestelmiin. 
On syytä korostaa, että naisten heikko asema 
heijastuu poliittisissa päätöksentekotehtävissä 
olevien naisten lukumäärään. Naisten yleinen 
sosio-ekonominen asema kussakin Euroopan 
unionin jäsenvaltiossa näyttää korreloivan 
suoraan naisten poliittisen osallistumisen kanssa. STRATEGIOITA NAISTEN 
MÄÄRÄN LISÄÄMISEKSI 
POLIITTISESSA 
PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Osa edellä mainituista- esteistä on hyvin 
tiedossa ja niihin on jo alettu puuttua 
jäsenvaltiotasolla. Vaikka toimenpiteiden tarve 
onkin tunnustettu, keskustelua käydään edelleen 
sopivimmista strategioista. 
Pariteettidemokratia 
Naisten aliedustus päätöksentekotehtävissä 
ilmentää vakavaa demokratiavajetta. Koska naiset 
muodostavat 51 prosenttia Euroopan 370 
miljoonaisesta väestöstä, heidän silmäänpistävä 
aliedustuksensa valta-asemissa näkyy myös 
heidän erityisten huolenaiheidensa puuttumisessa 
poliittisista toimintaohjelmista. Tämä on 
johtanut siihen, että naisjärjestöt ovat alkaneet 
vaatia pariteettidemokratiaa tai kaikkien 
päätöksentekoelinten pakollista kokoonpanoa 
siten, että 50 prosenttia niiden jäsenistä on naisia 
ja 50 prosenttia miehiä. Euroopan neuvoston 
kehittelemä pariteettidemokratian käsite tukee 
ajatusta, jonka mukaan yhteiskunta on koostunut 
tasapuolisesti naisista ja miehistä, ja heidän 
mahdollisuutensa nauttia täysiä 
kansalaisoikeuksia on riippuvainen heidän 
yhtäläisestä edustuksestaan poliittisessa 
päätöksenteossa. Se tunnustaa sen seikan, että 
ihmiskunta koostuu naisista ja miehistä, jotka 
ovat kaikki saman arvoisia. Se pitää sisällään sen 
tosiasian, että demokratia voi olla todellista 
ainoastaan silloin, kun se käsittää ihmiset 
sellaisina kuin he todellisuudessa ovat; nimittäin 
naisina ja miehinä, sekä tunnustaa, että sekä 
naisilla että miehillä on jotakin annettavaa 
yhteiskunnalle. Tämä käsite voidaan ymmärtää 
naisten täysipainoiseksi osallistumiseksi miesten 
kanssa samoista lähtökohdista kaikilla tasoilla ja 
kaikilla demokraattisen yhteiskunnan toiminnan 
osa-alueilla. Se edellyttää, että kummankin 
sukupuolen osallistumisen päätöksentekoelinten 
toimintaan tulisi perustua tasa-arvoon, 
tavoitteena kummankin sukupuolen 50-
prosenttinen osuus. Jotta pariteettidemokratia 
voitaisiin saavuttaa poliittisella ja julkisella 
tasolla, saattaa olla tarpeen noudattaa joitakin 
76 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN lASAPUOLISUUDl'.N EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
tiettyjä strategioita, kuten pariteettiin perustuvat 
kattorajat, tavoiteluvut ja myönteiset toimet. 
Siksi esitettiinkin perustuslain muuttamista siten, 
että se olisi edellyttänyt kaikkien poliittisten 
päätöksentekoelinten jäsenistä 50 prosenttia 
olevan naisia ja 50 prosenttia miehiä. 
Pariteettidemokratian käsite on kuitenkin 
herättänyt paljon kiistaa toisten väittäessä, että 
siihen perustuva lainsäädäntö syrjisi 
yhteiskunnan muita ryhmiä. Lisäksi vastustajat 
ovat sitä mieltä, että tällainen tiukka sukupuoleen 
perustuva kiintiö vähentäisi naisten 
yhteiskunnallisen panoksen arvoa. Sitäpaitsi 
perustuslain muutos, joka edellyttäisi naisten ja 
miesten 50-50 -prosenttista edustusta, olisi 
pysyvä. Kuitenkin monet naisjärjestöt etenkin 
Etelä-Euroopassa, turhautuneina hitaaseen 
edistykseen politiikkaan osallistuvien naisten 
määrän lisäämisessä, jatkavat painostusta tällaisen 
perustuslakimuutoksen puolesta. Heidän 
perusteenaan on, että yhteiskunta koostuu 
tasapuolisesti molemmista sukupuolista ja että 
pariteettidemokratia auttaisi varmistamaan, että 
kummankin sukupuolen intressit ja tarpeet 
otetaan täyspainoisesti huomioon 
päätöksenteossa. Sen lisäksi väitetään myös, että 
naisia ei voida pitää ainoastaan yhtenä 
yhteiskunnallisista eturyhmistä; myös naiset 
muodostavat kaikkia erilaisia eturyhmiä, kuten 
esimerkiksi nuoret, vanhat, köyhät ja vammaiset. 
Kiintiöt poliittisessa 
päätöksen teossa 
Kiintiöitä taas toisaalta on käytetty valikoivasti 
joissakin jäsenvaltioissa. Niitä pidetään 
väliaikaisina toimenpiteinä, jotka on suunniteltu 
tasapainottamaan naisten edustusta poliittisissa 
elimissä. Kiintiöt ovat kuitenkin edelleen kiistan 
kohteena, sillä niiden vastustajat väittävät, että ne 
aiheuttavat syrjintää ja turhaa väliintuloa. 
Kiintiöitä on käytetty enemmän tai vähemmän 
laajasti Belgiassa, Tanskassa, Suomessa, 
Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Alankomaissa. 
Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on Belgiassa 
käytössä oleva kiintiöjärjestelmä. Belgian 
vuodelta 1994 peräisin oleva laki määrää tietyn 
vähimmäisprosenttiosuuden samaa sukupuolta 
oleville ehdokkaille. Puolueen listalla on oltava 
vähintään 25 prosenttia naisehdokkaita. Tätä 
lukua on määrä nostaa 33 prosenttiin vuodesta 
1999 eteenpäin. Vaikka kiintiöjärjestelmä ei 
sisällä sanktioita, se määrää, että mikäli listalla ei 
ole vaadittua määrää naispuolisia ehdokkaita, 
naisille lain mukaan varatut paikat, joita SUKUPUOLTEN VÄLINEN 
TASAPUOLISUUS PARANEE 
SUOMESSA 
Kuten muuallakin, hallituksen ministerit ovat Suomessa 
tavallisesti olleet miehiä. Ensimmäinen naisministeri 
tosin nimitettiin vuonna 1926, mutta seuraava tulikin 
sitten vasta toisen maailmansodan jälkeen. Hallituksessa 
oli kaikkiaan kolme naisministeriä ensimmäistä kettaa 
1970-luvun alussa ja neljä vuoden 1987 vaalien jälkeen. 
Naiset ovat pääasiassa olleet sosiaali- ja 
terveysministeriön ja opetusministeriön johdossa. 
Suomen pääministerit ovat aina olleet miehiä, samoin 
kuin ulkoministeritkin vuoteen 1995 asti. 
Valtionhallinnon ylimmät vakituiset virkamiehet ovat 
perinteisesti olleet kaikki miehiä, kunnes vuonna 1995 
nainen nimitettiin oikeusministeriön kansliapäälliköksi. 
Parlamentin valiokunnat ja työryhmät ovat myös 
toistaiseksi olleet miesenemmistöisiä, siten että vuonna 
1990 perustettujen 136 valiokunnan yhteensä noin 1 
300 jäsenestä yksi viidennes oli naisia. Useimmat naiset 
olivat jäseninä ulkoministeriön, opetusministeriön ja 
sosiaali- ja terveysministeriön alaisissa valiokunnissa, 
joissa joka kolmas jäsen oli nainen. Kauppa- ja 
teollisuusministeriön ja liikenneministeriön alaiset 
valiokunnat olivat vahvasti miesvaltaisia vuonna 1990. 
Lähes 90 prosenttia valiokuntien puheenjohtajista oli 
miehiä, mutta useampi kuin joka kolmas sihteeri oli 
nainen. Useimpien hallituksen asettamien työryhmien 
puheenjohtajat, jäsenet ja sihteerit ovat tavallisesti 
miehiä, ja vuonna 1990 perustettujen 334 työryhmän 
jäsenistä noin neljännes oli naisia, puheenjohtajista 13 
prosenttia ja sihteereistä 42 prosenttia. Maaliskuussa 
1995 voimaan tulleessa naisten ja miesten välistä tasa-
arvoa koskevassa laissa asetettiin kiintiöt naisille 
esimerkiksi julkisissa ad hoe -komiteoissa, jotta voitaisiin 
varmistaa suhteellisen tasapuolinen edustus julkisissa 
elimissä: 40 prosenttia toista ja 60 prosenttia toista 
sukupuolta. 
Lähde: Ote julkaisusta Naiset ja miehet Suomessa, Suomen tilastokeskus, 1995 
77 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
kuitenkaan ei ole täytetty naisehdokkailla, 
jätetään tyhjiksi. Toisin sanoen, jos listalle ei 
saada tarpeeksi naisia, kyseisen listan 
ehdokasmäärä pienenee vastaavasti. Belgia on 
toinen kahdesta Euroopan unionin valtiosta, joka 
on ottanut käyttöön suorat kiintiöt vaaleilla 
valittavaan virkaan. Toinen on Italia, joka pani 
vuonna 1993 täytäntöön kaksi vaalilakia, joissa 
määrättiin vastaavasti, että ehdokaslistoilla 
kummankaan sukupuolen edustus ei saa olla 
suurempi kuin 75 prosenttia ja että mies- ja 
naisehdokkaita tulee sijoittaa listoille vuorotellen. 
Nämä lait julistettiin kuitenkin vuonna 1995 
perustuslain vastaisiksi sillä perusteella, että ne 
ovat tasa-arvolainsäädännön vastaisia. 
Belgiaa ja Italiaa lukuun ottamatta kaikki 
kiintiöjärjestelmät liittyvät komiteoihin tai 
neuvoa-antaviin elimiin, joiden jäsenet yleensä 
nimitetään tehtäväänsä. Yksi tällainen esimerkki 
on Suomi, jossa vuonna 1987 hyväksyttiin laki, 
joka määrää, että komiteoissa, neuvoa-antavissa 
neuvostoissa ja muissa elimissä on oltava naisia ja 
miehiä mahdollisimman tasapuolisesti. Vuonna 
1995 tehtiin lisäys, jossa tarkennettiin, että näissä 
komiteoissa tai neuvoa-antavissa elimissä 
kummankin sukupuolen edustajia on oltava 
vähintään 40 prosenttia. Tämän kiintiön 
seurausta oli, että naisten määrä kyseisissä 
päätöksentekoelimissä nousi vuoden 1980 25 
prosentista 48 prosenttiin vuonna 1996. 
Siinä missä Suomen esimerkki näyttää antavan 
selvän osoituksen vaikutuksista, joita kiintiöillä 
on mahdollista aikaansaada, muissa Euroopan 
unionin jäsenvaltioissa saadut tulokset eivät ole 
yhtä helposti ja suoraan todettavissa. Kuitenkin 
näyttää siltä, että kiintiöt ovat yksi 
tehokkaimmista keinoista varmistaa parempi 
edustus, sillä edellytyksellä kuitenkin, että niitä 
tuetaan muilla toimenpiteillä kuten valistus, 
parempi koulutus tai lastenhoidon järjestäminen. 
Kiintiöt poliittisissa puolueissa 
Kiintiöitä on käytetty erityisesti poliittisissa 
puolueissa. Niiden menesryksekkyys on tullut 
esille erityisesti Pohjoismaissa, joissa naiset ovat jo 
saavuttaneet huomattavan määrän parlamentti-
ja hallituspaikkoja. Tanskan sosialistinen 
kansanpuolue otti jo 70-luvun alussa käyttöön 
kiintiöt, joiden mukaan kummankin sukupuolen 
oli oltava edustettuna vähintään 40 prosentilla. 
Samalla tavoin Saksan sosiaalidemokraattinen 
puolue otti käyttöön sekä sisäisiä rakenteitansa 
että vaaleilla valittavia virkoja koskevan kiintiön, joka edellä mainituissa oli 40 prosenttia ja 
jälkimmäisissä 33 prosenttia. Nykyään 
kiintiöjärjestelmät ovat melko yleisiä poliittisissa 
puolueissa ympäri Eurooppaa, eikä vähiten siksi, 
että naisten jäsenyys poliittisissa puolueissa - joka 
oli jo ennestäänkin alhainen - on laskenut 
huomattavasti vuodesta 1985. 
Tavoitteet ja aikataulut 
Tammikuussa 1994 Euroopan parlamentti 
hyväksyi naisten oikeuksien valiokunnan 
antaman kertomuksen naisista päätöksenteossa. 
Kertomuksessa vaadittiin muun muassa 
tavoitelukujen asettamista niiden naisten 
lukumäärälle, jotka valitaan annettuun 
määräaikaan mennessä päätöksentekotehtäviin, 
joiden haltijat nimittää hallintoelin, esimerkiksi 
pormestarin toimisto, korkein oikeus ja niin 
edelleen, ja mikäli näitä tavoitelukuja ei saavuteta 
vuoteen 2000 mennessä, käyttöön on otettava 
kiintiöjärjestelmä. 
Samoin Beijingin toimintaohjelmassa (fil90) 
vaaditaan hallituksia sitoutumaan asettamaan 
tavoitteekseen sukupuolten välinen tasapaino 
hallituksen valiokunnissa ja komiteoissa sekä 
julkishallinnon yksiköissä ja tuomioistuimissa, 
sisältäen yksityiskohtaisten tavoitteiden ja 
toteutusmenetelmien määrittelemisen naisten 
määrän lisäämiseksi huomattavasti kaikissa 
hallituksen ja julkishallinnon tehtävissä. Osa 
jäsenvaltioista on asettanut tavoitelukuja ja 
aikatauluja, välttäen kuitenkin varsinaisia 
kiintiöjärjestelmiä. Erityisesti on syytä tuoda 
esille Ruotsi, joka hyväksyi vuonna 1987 
ohjelman "Vallan, vaikuttamisen ja vastuun 
jakaminen naisten ja miesten kesken kaikilla 
yhteiskunnan osa-alueilla". Tässä ohjelmassa 
esitettiin, että naisten edustukselle kaikissa 
julkisissa neuvostoissa tulisi asettaa tavoitteeksi 
30 prosenttia vuoteen 1992 mennessä ja 40 
prosenttia vuoteen 1995 mennessä, lopullisen 
tavoitteen ollessa 50-50 -edustus. 
Vaikka tavoitteet ja aikataulut eivät ole 
luonteeltaan pakollisia, ne auttavat kuitenkin 
lisäämään tietoisuutta naisten aliedustuksesta. 
Siten ne voivat auttaa muuttamaan asenteita ja 
lisäämään halukkuutta harkita naista miehen 
sijaan johonkin tiettyyn virkaan. 
78 
LAINSÄÄDÄNTÖ JA 
ALOITTEET EUROOPAN 
TASOLLA 
Kahden viime vuoden aikana Euroopan 
unionin neuvosto, komissio, Euroopan 
parlamentti sekä talous- ja sosiaalikomitea ovat 
muotoilleet kantansa naisten osallistumista 
päätöksentekoon koskevissa kysymyksissä. 
Vuonna 1994 parlamentti hyväksyi naisia 
päätöksentekotehtävissä koskevan niin kutsutun 
"Lariven kertomuksen",' jossa vaadittiin 
yhtenäistä lähestymistapaa naisten määrän 
lisäämiseen päätöksentekotehtävissä. Siinä 
ehdotettiin muodostettavaksi joukko 
yksityiskohtaisia toimenpiteitä naisten osuuden 
lisäämiseksi julkisessa päätöksenteossa seuraavien 
viiden vuoden aikana. Kertomuksessa 
korostettiin tarvetta tutkimukseen, tyttöjen 
parempiin koulutusmahdollisuuksiin ja 
tiedotuskampanjoihin. Se ei vedonnut ainoastaan 
komissioon ja Euroopan unionin jäsenvaltioihin, 
vaan myös elinkeinoelämän molempiin 
osapuoliin (ammattiliittoihin ja 
työnantajajärjestöihin), jotta ne edistäisivät 
myönteisiä toimia - myös tavoitelukuja - omien 
organisaatioidensa sisällä. 
Euroopan parlamentin annettua naisia 
päätöksentekoelimissä koskevan kertomuksensa 
neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1995 
päätöslauselman naisten ja miesten 
tasapainoisesta osallistumisesta 
päätöksentekoon.2 Tämä päätöslauselma 
puolestaan joudutti komission ehdotusta 
neuvoston suositukseksi naisten ja miesten 
tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon. 
Ehdotuksessa suositukseksi, jos neuvosto sen 
hyväksyy, kehotetaan jäsenvaltioita 
tarkastelemaan naisten aliedustusta kaikilla 
elämänaloilla ja ottamaan käyttöön strategioita, 
jotka kattavat koko asteikon kannustimista 
lainsäädäntöön, jotta päätöksenteon jatkuvaan 
epätasapainoon voitaisiin puuttua rakentavalla 
tavalla. Ehdotus suositukseksi ei kohdistu 
ainoastaan naisten aliedustukseen politiikassa, 
vaan siinä vaaditaan myös työmarkkinaosapuolia, 
tiedotusvälineitä ja kansalaisjärjestöjä ottamaan 
käyttöön toimintasuunnitelmia ja toimenpiteitä 
naisten päätöksentekotehtäviin pääsyn 
helpottamiseksi. SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Komission ehdotusta neuvoston suositukseksi 
naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta 
päätöksentekoon koskevassa lausunnossaan 
talous- ja sosiaalikomitea toivotti 
suositusehdotuksen suurelta osin tervetulleeksi. 
Komitea esitti kuitenkin pahoittelunsa siitä, että 
ehdotus suositukseksi rajoittui vaatimaan 
strategioita ja toimia tasapainoisen osallistumisen 
edistämiseksi eikä strategioita, jotka auttaisivat 
takaamaan sen. Kaiken kaikkiaan komitea oli 
kuitenkin yhtä mieltä siitä, että toimien tulee 
sisältää koulutusta sekä tiedotusta. 
Yllä mainitut aloitteet ovat seurausta erilaisista 
toimista, joihin komissio on yli 15 vuoden aikana 
ryhtynyt. Vuodesta 1980 alkaen komissio on 
hyväksynyt ja toteuttanut kolme viisivuotista 
toimintaohjelmaa, joiden tarkoituksena on ollut 
parantaa tasa-arvolainsäädäntöä sekä edistää 
yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyviä myönteisiä 
toimia. Kolmanteen keskipitkään 
toimintaohjelmaan mennessä politiikka oli 
kehittynyt siten, että se sisälsi erityisenä 
painopistealueenaan pyrkimyksen saada naisia 
päätöksentekoasemiin yhtenä sukupuolten 
välisen tasa-arvon saavuttamisen edellytyksenä. 
Tällä toimintaohjelmalla komissio tuki sekä 
eurooppalaisia että kansallisia toimia, jotka 
tähtäsivät naisten osallistumisen lisäämiseen, 
mukaan lukien poliittisen ja julkisen elämän 
päätöksenteossa, hallinnossa, politiikan suunnan 
määräämisestä vastaavissa tehtävissä, 
ammattiliitoissa ja koulutuksen alalla mukana 
olevat naiset. Lisäksi komissio perusti Euroopan 
asiantuntijaverkoston naiset päätöksenteossa. 
Tällä asiantuntijaverkostolla, joka koostui 
yhdestä asiantuntijasta kustakin jäsenvaltiosta, oli 
kolme tehtäväaluetta: 
Tutkimus: kerätä ja analysoida naisten 
politiikkaan osallistumista koskevaa aineistoa 
kaikista Euroopan unionin jäsenvaltioista. 
Toimet: järjestää ensimmäinen valtaapitävien 
naisten Euroopan huippukokous Ateenassa 
marraskuussa 1992; kaksi Euroopan konferenssia 
Brysselissä (1993) ja Dublinissa (1995) ja lopuksi 
Rooman huippukokouksen "Naiset politiikan ja 
yhteiskunnan uudistajina" (1996) järjestäminen. 
Euroopan parlamentti, naisten oikeuksien valiokunta. 
Naiset päätöksentekoelimissä, esittelijä Jessica Larive, EP 
205.666,27.1.1994 
Neuvoston päätöslauselma 27 päivänä maaliskuuta 1995, 
naisten ja miesten tasapainoisesta osallistumisesta 
päätöksentekoon, EYVL N:o C 168, 4.7.1995, s. 3 
&J8MSAKMHMMS8 
79 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
ATEENAN JULISTUS 
Me, allekirjoittaneet naiset, joilla on kokemusta huipputason poliittisista tehtävistä, kokoonnuimme Ateenassa 3. 
marraskuuta 1992 Euroopan yhteisöjen komission kutsusta ensimmäiseen eurooppalaiseen naisten huippukokoukseen 
"Naiset vallassa", ja olemme yhdessä hyväksyneet seuraavan julistuksen: 
Olemme huomanneet demokratiavajeen 
Me olemme huomanneet, että naisten tämänhetkistä asemaa Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioissa, kuten myös 
muissa Euroopan maissa, luonnehtii yhä syvä eriarvoisuus kaikissa julkisissa ja poliittisissa viroissa ja 
päätöksentekoelimissä sen kaikilla tasoilla - paikallisella, alueellisella, kansallisella ja eurooppalaisella. 
Olemme huolestuneina panneet merkille, että useissa Euroopan maissa naisten osallistumisessa poliittiseen 
päätöksentekoon ei ole tapahtunut edistystä sitten seitsemänkymmenluvun puolivälin. Päinvastoin, viimeaikaiset 
poliittiset muutokset ovat johtaneet naisten osuuden huomattavaan laskuun, erityisesti eräiden maiden 
parlamenreissa. 
Olemme tehneet sen johtopäätöksen, että naisten ja miesten muodollisesti yhtäläiset oikeudet, kuten oikeus 
äänestää, asettua ehdokkaaksi vaaleissa ja hakea julkisen hallinnon ylimpiä virkoja, eivät ole johtaneet tasa-arvoon 
käytännössä. 
Meidän mielestämme on tarpeellista pyrkiä sukupuolten väliseen tasapuolisuuteen julkisen ja poliittisen 
vallan käytössä 
Demokraattisessa järjestelmässä kansalaisten tulisi saada tasapuolisesti osallistua julkiseen ja poliittiseen elämään. 
Me korostamme sitä, että tasa-arvon toteuttaminen käytännössä edellyttää rakenteellisia muutoksia 
päätöksentekojärjestelmän toimintatavoissa. 
Me vetoamme kaikkiin niihin yhteiskunnan toimijoihin, joita asia koskee 
Me vetoamme Euroopan yhteisöjen komissioon ja kaikkiin eurooppalaisiin ja kansainvälisiin organisaatioihin, että 
nämä laatisivat toimintasuunnitelman ja ryhtyisivät toimenpiteisiin, jotka takaavat naisten täyden osallistumisen 
näiden organisaatioiden päätöksentekoon. 
Me vetoamme EU:n jäsenvaltioihin ja muihin Euroopan maihin, että ne sisällyttäisivät sukupuolten välisen tasa-
arvonäkökulman koulutusjärjestelmäänsä ja koko kansalliseen politiikkaan, ja että ne ryhtyisivät tarpeellisiin 
toimenpiteisiin toteuttaakseen nämä tavoitteet, jotta päätöksentekoasemissa olisi tasapuolisesti naisia ja miehiä. 
Me vetoamme ammatti-, palkansaaja- ja työnantajajärjestöjen johtajiin niin kansallisella kuin Euroopankin tasolla, 
jotta ne tunnustaisivat naisten lisääntyvän panoksen työmarkkinoilla ryhtymällä toimenpiteisiin, jotka ovat 
välttämättömiä naisten tasa-arvoisen osallistumisen mahdollistamiseksi järjestöjensä kaikilla tasoilla, mukaan lukien 
päätöksentekoelimet. 
Me Aloitamme kampanjan, joka vahvistaa Euroopan Demokratiaa 
Näiden oleellisten muutosten pitäisi liittyä Euroopan yhteiskunnallisen kehityksen tämänhetkiseen vaiheeseen, 
jonka mukanaan tuomat muutokset tulevat olemaan sitä tervetulleempia mitä tasapuolisemmin naiset ja miehet 
ovat siihen vaikuttamassa. 
Allekirjoittamalla tämän julistuksen me aloitamme kampanjan, jonka tarkoituksena on panna liikkeelle kaikki 
yhteiskunnalliset toimijat, jotka asiaan voivat vaikuttaa, taataksemme naisten ja miesten tasapuolisen osallistumisen 
päätöksentekoon paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan rasolla, mukaan lukien seuraava Euroopan 
Parlamentti. 
Lähde: Ote 3. marrastuuta 1992 hyvätsytystä julistuksesta 
80 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
:-»»»»«WH«N! 
Tiedonvälitys: jakaa tietoa naisten asemasta 
päätöksenteossa Euroopan unionissa, julkaista 
esitteitä, jotka sisältävät tilastotietoja naisista 
päätöksenteossa paikallisella, alueellisella, 
kansallisella ja eurooppalaisella tasolla, tuoda 
saataville tutkimuksia naisiin 
päätöksentekotehtävissä liittyvistä aiheista, esittää 
perusteluja sille, miksi naisten pitäisi olla 
yhtäläisesti edustettuina päätöksenteossa ja 
levittää tätä tietoa niin laajalti kuin mahdollista. 
Euroopan komissio on toteuttanut sisäisesti 
toimenpiteitä lisätäkseen korkeakouluista 
valmistuneiden naisten ottamista työhön 
hallinto-osastoilleen ja varmistaakseen naisten 
osuuden johtamis- ja päätöksentekotasolla. 
Toimet 
Eurooppalaisen asiantuntijaverkoston sekä 
eurooppalaisen naisjärjestöjen 
yhteistoimintaelimen, European Women's 
Lobbyn, järjestämässä ensimmäisessä Euroopan 
huippukokouksessa ja konferenssissa "Naiset 
vallassa" Ateenassa lokakuussa 1992 annettiin 
julkilausuma niistä periaatteista, jotka ovat 
perustana pyrkimykselle naisten ja miesten 
väliseen tasapuolisuuteen päätöksenteossa. Niin 
kutsutussa Ateenan julistuksessa, jonka 
allekirjoittivat läsnäolleet naisministerit ja muut 
korkeat virkamiehet, tuotiin esiin naisten 
päätöksentekoon osallistumisen kasvun 
pysähtyminen tai jopa lasku. Siinä esitetyt 
vaatimukset keskittyivät vallan tasapuoliseen 
jakamiseen naisten ja miesten kesken ja erityisiin 
toimenpiteisiin ryhtymiseen demokratiavajeen 
poistamiseksi. 
Julistuksessa tuodaan esiin viisi perusperiaatetta: 
Tasa-arvo on perusravanlaatuinen ihmisoikeus, tasa-
arvoinen edustus on perustavanlaatuinen periaate, 
naisten aliedustus johtaa potentiaalisten kykyjen 
hukkaamiseen, tasa-arvoinen edustus takaa, että 
koko väestön tarpeet otetaan huomioon sekä naisten 
ja miesten tasapuolinen osallistuminen 
päätöksentekoon loisi oikeudenmukaisemman ja 
tasapainoisemman maailman kaikille. 
Ateenan julistus aloitti uuden kokonaisvaltaisen 
lähestymistavan naisiin päätöksenteossa. Asiakirjana 
se toi näkyvyyttä niille perusperiaatteille, joihin 
vaatimukset naisten ja miesten yhtäläisestä 
edustuksesta päätöksenteossa perustuvat. Se vetosi 
niin yksilöihin kuin toimielimiin, että ne 
puuttuisivat naisten aliedustukseen ja kehittäisivät 
toimenpiteitä, jotka tähtäisivät naisten määrän 
lisäämiseen politiikassa. Toukokuussa 1996 pidetyssä Rooman 
huippukokouksessa "Naiset politiikan ja 
yhteiskunnan uudistajina", jonka järjestelyistä 
vastasivat puheenjohtajamaa Italia ja komissio 
yhdessä, eri jäsenvaltioiden naisministerit 
allekirjoittivat Rooman peruskirjan, jonka on 
määrä luoda perusta Euroopan unionin 
jäsenvaltioiden julkituoduille sitoumuksille, joilla 
ne sitoutuvat sukupuolten väliseen 
tasapuolisuuteen päätöksenteossa. Peruskirjassa 
tuodaan julki demokratiavaje, jota naisten 
aliedustus ilmentää. Siinä vaaditaan politiikan ja 
yhteiskunnan uudistamista varmistamalla naisten 
ja miesten tasapuolinen osallistuminen 
päätöksentekoon. Siinä julistetaan sitoutumista 
tarpeeseen tunnustaa naisten ja miesten välinen 
tasa-arvo yhdeksi unionin painopistealueeksi ja 
korostetaan konkreettisten toimien 
välttämättömyyttä kaikilla tasoilla naisten ja 
miesten tasapuolisen osallistumisen edistämiseksi 
kaikilla yhteiskunnan osa-alueilla. Siten tämä 
peruskirja ja ehdotukset kansallisiksi 
toimintasuunnitelmiksi muodostavat yhdessä 
puitteet tuleville toimille, joiden tarkoituksena 
on sukupuolten välisen tasapuolisuuden 
saavuttaminen poliittisessa päätöksenteossa. 
Tiedonvälitys 
Tärkeä osa eurooppalaisen asiantuntijaverkos­
ton "Naiset päätöksenteossa" työtä on ollut ver­
koston asiantuntijoiden keräämän aineiston ja 
tutkimusten julkaiseminen. Sen lisäksi, että ver­
kosto julkaisi luettelon ja arvion strategioista, 
joita oli kehitetty naisten osallistumisen edistämi­
seksi, se myös järjesti toisen tärkeän tapahtuman 
Dublinissa maaliskuussa 1995 aiheesta 
"Strategiat, jotka edistävät naisten osallistumista 
poliittiseen päätöksentekoon", joka saavutti laa­
jalti huomiota. Konferenssin tuloksena syntyi 
opas, joka antaa ohjeita naisten poliittiseen pää­
töksentekoon osallistumisen lisäämiseen tähtää­
vien toimenpiteiden toteuttamisessa (valmistel­
laan parhaillaan julkaisua varten). Verkosto jul­
kaisi myös esitteen "Naiset päätöksenteossa. 
Tosiasioita ja lukuja naisista poliittisessa ja julki­
sessa päätöksenteossa", jota on saatavilla 11 kie­
lellä. Tämä esite on päivitetty useaan otteeseen ja 
sitä on levitetty laajalti. Verkosto toimi läheisessä 
yhteistyössä hallituksista riippumattomien nais­
järjestöjen kanssa, jotta olisi varmistettu se, että 
suuri yleisö saa ajankohtaista tietoa kulloisestakin 
tilanteesta ja kehitysnäkymistä naisten päätöksen­
tekoon osallistumisen suhteen. 
81 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
ROOMAN PERUSKIRJA 
"Naiset politiikan ja yhteiskunnan uudistajina" 
Me allekirjoittaneet, Euroopan unionin jäsenvaltioiden naisministerit, kokoontuneina 18. toukokuuta 
1996 Roomaan Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan kutsusta "Naiset politiikan ja 
yhteiskunnan uudistajina" -huippukokoukseen, hyväksymme seuraavan peruskirjan: 
Toteamme demokratiassa olevan puutteita 
Huolimatta kehityksestä, jota naisen ja miehen asemassa kieltämättä on eurooppalaisissa yhteiskunnissa 
tapahtunut, huolimatta naisten ja miesten oikeuksien yleisestä juridisesta tunnustamisesta ja 
jäsenvaltioiden noudattamista tasa-arvbpolitiikan periaatteista, toteamme naisten aseman yhä vielä 
olevan epätasa-arvoinen useimmilla yhteiskunnallisen elämän alueilla. Tämä epätasa-arvo voidaan havaita 
päätöksentekoelimissä, politiikan ja talouden alueella, sosiaali- ja kulttuurialoilla sekä paikallisella, 
alueellisella, kansallisella ja eurooppalaisella tasolla, joissa naiset yleisesti ottaen ovat vähemmistönä. 
Annamme tunnustusta eurooppalaisen verkoston tekemälle tutkimukselle naisista päätöksenteossa ja 
arvelemme sen vaikutuksen tämän ongelman näkyvyyden lisäämisessä olevan huomattava ja oletamme 
sen luovan pohjan koko toiminnalle. 
Ateenassa pidetyn ensimmäisen Euroopan valtaapitävien naisten huippukokouksen vuonna 1992 
hyväksytyn julistuksen jälkeen on tapahtunut merkittävää edistystä. Se ei kuitenkaan vielä riitä. 
Mitä tulee politiikkaan, naisten on keskimääräinen osallistumisprosentti jäsenmaiden kansallisissa 
parlamenteissa 15 prosenttia ja hallituksissa 16 prosenttia; Euroopan parlamentissa on tällä hetkellä 28 
prosenttia naisia ja Euroopan komissiossa 25 prosenttia. 
Muilla yhteiskunnan alueilla, joissa tehdään mies- ja naispuolisten kansalaisten elämään vaikuttavia 
päätöksiä, voi naisten osuus päättävillä tasoilla olla vieläkin vähäisempi. 
On pakko todeta, että politiikkaa ja yleistä päätöksentekoa hallitsevat miehet. Tämä haittaa 
päätöksenteon laatua ja demokratiaa. Todellinen demokratia toteutuu vasta, kun naiset ja miehet yhdessä 
määrittävät ja laativat poliittisia, taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia suuntaviivoja ja päätöksiä ottaen 
tasaveroisesti huomioon väestön kaksi puolta. 
Kehotamme uudistamaan politiikkaa ja yhteiskuntaa 
Naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon on ensisijainen tavoite Euroopan 
tasolla. 
Tämä on välttämätöntä demokratian lujittamiseksi ja sen toimivuuden takaamiseksi; vallan ja vastuun 
jakaminen naisten ja miesten kesken parantaisi koko väestön elämänlaatua ja kaikkien yhteiskunnan 
osapuolten edustus on välttämätöntä kohdattaessa ongelmia, jotka koskettavat eurooppalaista 
yhteiskuntaa. Naisten ja miesten tasapainoisen osallistumisen ja yhteistyön takaavan politiikan tehokas 
toteuttaminen on ensisijainen tavoite. 
Jos naiset ovat riittävässä määrin edustettuina, he osallistuvat politiikan ja päätöksenteon muuttamiseen 
sekä tavoitteiden ja niiden sisällön että päätöksentekomuotojen osalta. 
Politiikka ja yhteiskunta voivat uudistua naisten ja miesten yhteistyön ja yhteisen osallistumisen avulla. 
Tämän osallistumisen avulla yhdistetään kansalaiset ja politiikka, parannetaan demokratian elinvoimaa 
ja lisätään kansalaisten luottamusta elävöittämällä demokraattisia toimielimiä. 
Naisten tasavertainen osallistuminen päätöksentekoon kaikissa taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen 
elämän rakenteissa on välttämätöntä, jotta taataan miesten ja naisten tarpeiden huomiointi kaikessa 
politiikassa, kaikissa ohjelmissa sekä kaikissa toimissa. 
82 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Julistamme sitoutuvamme tukemaan naisten ja miesten tasa-arvon tunnustamista Euroopan 
unionin ensisijaiseksi tavoitteeksi. 
Maastrichtin sopimuksessa määrätyn hallitustenvälisen konferenssin (EiVK) päävastuu Euroopan 
sopimusten uudistamisesta liittyy eurooppalaisen demokratian lujittamiseen lähentämällä kansalaisia 
Euroopan rakentamiseen. Tämä tavoite esitetään hallitusten, Euroopan parlamentin ja Euroopan 
komission edustajien ensisijaisena tavoitteena. Puolet kansalaisista ovat kuitenkin naispuolisia. 
Demokraattinen eurooppalainen yhteiskunta voidaan rakentaa vain molempia sukupuolia edustavien 
kansalaisten todelliselle tasa-arvolle. 
Julistamme sitoutuvamme tukemaan naisten ja miesten välisen tasa-arvon sisällyttämistä Euroopan 
uuteen sopimukseen. Mielestämme on välttämätöntä ottaa sukupuolinäkökulma mukaan kaikkeen 
unionin politiikkaan. Tämä koskee Euroopan kansalaisuuden ydintä ja sen toimintaolosuhteita. 
Kehotamme Euroopan toimielimiä ja järjestöjä laatimaan kiireellisesti strategian, jonka avulla 
toteutetaan naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen sekä asettamaan tätä tarkoitusta varten 
konkreettiset tavoitteet. 
Tunnustamme konkreettisten toimenpiteiden välttämättömyyden kaikilla tasoilla, jotta naisten 
ja miesten tasapuolista osallistumista päätöksentekoon edistetään kaikilla yhteiskunnan 
alueilla. 
Saavutettu edistys, erityisesti julkisen elämän alueella (vaaleilla valitut edustajistot, neuvostot, neuvoa-
antavat komiteat jne.), on hallitusten ja poliittisten puolueiden toimeenpanemien kannustimien ja/tai 
lainsäädännön tulosta. 
Tarvitaan yhteinen ja erityinen strategia, jotta tasapuolinen osallistuminen voidaan toteuttaa kaikilla 
alueilla. Tähän pyrkimykseen liittyen annamme tunnustusta Roomassa pidetylle "Naiset politiikan ja 
yhteiskunnan uudistajina" -konferenssille. 
Sitoudumme toimimaan naisten kiireellisen valtaanpääsyn puolesta ja kehittämään tarpeellisia 
kannustimia ja/tai lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. 
Kehotamme kaikkia toimijoita, joita tämä asia koskee, toteuttamaan tämän sitoumuksen 
konkreettisin toimin, joiden avulla edistetään naisten valtaanpääsyä ja toteutetaan naisten ja miesten 
tasapuolinen osallistuminen vallan, vaikuttamisen ja päätöksenteon toimipaikoissa kaikilla 
yhteiskunnan alueilla. 
83 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
NAISET 
TYÖMA RKKINAJÄRJESTÖJEN 
PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Naisten edustus erilaisten järjestöjen sisällä -
poliittisissa järjestöissä, ammattiliitoissa ja 
työnantajajärjestöissä - ei ole yhdentekevää 
sukupuolten välisen tasa-arvon edistämisen 
suhteen. 
Euroopan ammatillisessa yhteistyöjärjestössä 
(EAY), on herätelty keskustelua tasapuolisuuden 
edistämiseksi järjestön valtuuskunnissa ja 
päätöksentekoelimissä. Samanlainen tietoisuuden 
lisääntyminen on havaittavissa työnantajien 
edustajien keskuudessa, vaikkakaan ei yhtä 
näkyvästi. Tämä antaa toivoa, että 
työmarkkinaosapuolet voisivat olla eteenpäin 
vieviä voimia suuntaviivojen, käytäntöjen ja 
asenteiden kehityksessä. 
Naiset ovat usein aliedustettuina 
ammattiliittojen johtoportaassa ja tärkeimmissä 
päätöksentekoelimissä kaikissa jäsenvaltioissa. Naisten tilanteesta EAY:n jäsenjärjestöissä 
kerrotaan järjestön vuonna 1995 julkaisemassa 
tutkimuksessa. Kansallisissa keskuksissa, joiden 
osalta lukuja esitettiin, naisten osuus 27 
keskuksen jäsenistöstä oli 36 prosenttia. 
Ainoastaan kaksi 27:stä keskuksesta ilmoitti 
naispuolisten kongressiedustajien osuuden olevan 
yhtä suuri tai suurempi kuin naisten osuus 
jäsenkunnasta. Yhteensä 1009:n jäsenjärjestön 
pääsihteereistä ja/tai puheenjohtajista ainoastaan 
126 (kahdeksan prosenttia) oli naisia. Naisten 
keskimääräinen prosenttiosuus kansallisissa 
toimeenpanokomiteoissa 30 keskuksen osalta oli 
15 prosenttia. Vain kaksi kolmestakymmenestä 
kansallisten keskusliittojen ylimmästä johtajasta 
oli naisia. Naiset puuttuivat ilmeisen selvästi 
myös työehtosopimusneuvotteluista. 
Kertomuksessa korostettiin kuitenkin myönteistä 
piirrettä: naisten asema on huomattavasti 
parempi ammattijärjestöjen virkailijoina 
kansallisella tai eurooppalaisella tasolla kuin 
edustajina. 
Naiset ovat kuitenkin hitaasti saavuttamassa 
edistystä, ja ajan mittaan saavutettu kehitys näkyy 
EAY:ssäkin. Vuosilta 1994 ja 1996 saadut luvut 
osoittavat seuraavaa: naisten jäsenyys (täys- ja 
varajäsenet) toimeenpanokomiteoissa nousi 
ilSlfiÖStiSKM^ 
100 
80 JULKISHALLINTO YHT. 
YLIOPISTOT 
HALLINTO 
1992 1988 
60 
40 
20 1989 1994 
1991 1991 
1991 1996 
1994 
1989-92 
1991 1993 1993 
1991 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EC 
LÄHDE : EUROOPPALAINEN ASIANTUNTIJAVERKOSTO 'NAISET PÄÄTÖKSENTEOSSA TIETOJA JA LUKUJA NAISISTA 
POLIITISESSA JA JULKISESSA PÄÄTÖKSENTEOSSA EUROOPASSA (1996). 
HUOM: EC TARKOITTAA EUROOPAN KOMISSION TOIMIHENKILÖITÄ. 
84 
SUKUPUOLTEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTEOSSA 
vuoden 1994 14 prosentista 24 prosenttiin 
vuonna 1996. Naisten prosenttiosuus EAY:n 
vuonna 1991 pidetyn kongressin läsnäolijoista 
(edustajat ja tarkkailijat yhteensä) oli 18 
prosenttia, kun vuoden 1995 kongressissa heirä 
oli 24 prosenttia (lukuihin sisältyvät varatuilla 
paikoilla istuvat naiset). 
Kansalaisjärjestöt ja 
kansalaiskeskustelu 
Vaikka komissio tunnustaakin konsensuksen ja 
työnantajien ja ammattiliittojen välisten 
työehtosopimusten erityisen aseman 
eurooppalaisessa yhteiskuntamallissa, se on 
havainnut, että vapaaehtoiset ja muut 
edustajajärjestöt voivat osaltaan vaikuttaa 
Euroopassa käynnissä olevaan muutosprosessiin. 
Osa Eurooppaa kohtaavista sosiaalisista 
ongelmista, kuten sosiaalinen ja taloudellinen 
syrjäytyminen, köyhyys, rasismin lisääntyminen, 
muukalaisviha ja antisemitismi, Euroopan 
ikääntyminen, vammaisten tilanne, sekä naisten 
ja miesten yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvät 
kysymykset, ovat akuutteja ja niihin voidaan 
parhaiten puuttua useiden kumppaneiden 
voimin. Euroopan kansalaisjärjestöjen ja verkostojen 
yhteistyö sosiaalialalla alkoi vuonna 1993, ja sitä 
seurasi Brysselissä vuonna 1994 pidetty 
kansalaisjärjestöfoorumi ja yhteiset vastineet 
komission sosiaalipolitiikkaa koskeviin 
aloitteisiin. Eurooppalaisten toimielinten välisten 
säännöllisten yhteyksien ja verkostojen välisen 
yhteistyön lisääntyessä perustettiin vuonna 1995 
virallisempi Euroopan sosiaalialan 
kansalaisjärjestöjen foorumi. Tavoitteena oli 
saada aikaan eurooppalaisten sosiaalipolitiikan 
alalla toimivien toimielinten välille laajempaa 
vuoropuhelua, joka menisi pitemmälle kuin 
tarkemmin rajattu ja alakohtainen vuoropuhelu, 
mikä on kyllä edelleen tärkeässä asemassa. 
Maaliskuuhun 1996 mennessä foorumiin on 
liittynyt 19 jäsentä. 
Yksi foorumin 19 jäsenestä on European 
Women's Lobby, joka perustettiin vuonna 1990, 
ja joka on Euroopan unionin laajin naisten 
kansalaisjärjestöjen yhteistoimintaelin. Sen 
toimintaan kuuluu sukupuolten tasa-arvoa 
koskeviin lainsäädäntöluonnoksiin liittyvä 
edunvalvonta, direktiivien ja toimintaohjelmien 
täytäntöönpanon seuranta ja muiden naisille 
tärkeiden asioiden esille tuominen. Euroopan 
sosiaalialan kansalaisjärjestöjen foorumin muut 
jäsenet ottavat myös osaa yhtäläisten 
:;•;';..'..• KUVIO # ' 
NAISTEN OSUUS POLIITTISESSA PAIKALLISHALLISHÄLLINNOSSA EUROOPAN UNIONIN v. 
. • ::••; :-: :--jÄSENVÄiridisisÄ:te^ 
100 
80 
60 
40 1994 
1993 1992 
20-1994-1990/1/2/3 1995 1995 1994 
1994 
1993 1993 
1994 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK TOTAL 
LÄHDE : EUROOPPALAINEN ASIANTUNTIJAVERKOSTO 'NAISET PÄÄTÖKSENTEOSSA TIETOJA JA LUKUJA NAISISTA 
POLMTISESSA JA JULKISESSA PÄÄTÖKSENTEOSSA EUROOPASSA (1996). 
HUOM: SAKSAN OSALTA AINEISTO KOSKEE YLI 20000 ASUKKAAN KUNTIA. KATSO TIEDOSTOLÄHTEET. 
85 
SUKUPUOL'TEN VÄLISEN TASAPUOLISUUDEN EDISTÄMINEN PÄÄTÖKSENTE( )SSA 
*m &• KUVIO M n • • 
NAISET ALAKOHTAISTEN JA ALUEELLISTEN JÄSEN LI ITTO|EN JÄSENINÄ JÀ JOHTAJINA SEKÄ EAY: N 
31 KANSALLISEN LIITON KONGRESSIEDUSTAJINA (%), 1993 
iirro 
FGTB (B) 
AC(DK) 
LO(DK) 
DAG(D) 
DGB(D) 
CC.OO.(ESP) 
ELA/STV(ESP) 
UGT(ESP) 
CFDT(F) 
FO(F) 
GSEE(GR) 
ICTU(IRL) 
CISL(I) 
UIL(I) 
CGT(L) 
CNV(NL) 
FNV(NL) 
MHP(NL) 
UGT(P) 
TUC(UK) 
OGB(A) 
SEK(CY) 
AKAVA-RY(SF) 
SAK(SF) 
ASI(IS) 
CMTU(M) 
LO(N) 
LO(S) 
TCO(S) 
SGB(CH) 
TURK-IS(TR) Naisten osuus 
jäsenistöstä 
n/k 
29% 
49% 
53% 
32% 
42% 
26% 
29% 
n/k 
n/k 
n/k 
38% 
- - 40% 
41% 
25% 
20% 
22% 
+-12% 
41% 
36% 
31% 
34% 
48% 
45% 
47% 
60% 
42% 
45% 
59% 
13% 
+-10% Naiset jäsenliitojen 
pääsihteereinä 
ja/tai 
puheenjohtajina 
0/25 
3/25 
2/22 
0/1 
1/16 
n/k 
n/k 
2/32 
6/42 
7/13 
15/17 
10/70 
n/k 
1/46 
n/k 
4/17 
4/19 
0/3-
n/k 
14/69 
1/14 
0/7 
20/34 
6/24 
27/169 
1/9 
n/k 
2/22 
n/k 
n/k 
0/32 Naisten oasuus 
jäsenliitojen 
kongressi­
edustajista' 
n/k2 
29% 
30% 
36% 
22% 
15% 
n/k 
n/k 
21% 
35% 
4% 
29% 
18% 
7% 
11% 
2% 
20% 
9% 
n/k 
22% 
14% 
13% 
35% 
49% 
38% 
19% 
35% 
26% 
43% 
20% 
1% Naisten 
edustusjärjestelmä1' 
ei mitään 
kyllä 
ei mitään 
kyllä (K) 
ei mitään1 
kyllä (K) 
n/k 
ei mitään 
ei mitään 
ei mitään 
ei mitään 
kyllä (M) 
kyllä (K) 
kyllä (M) 
kyllä (K) 
ei mitään 
yes (M) 
ei mitään 
ei mitään 
kyllä (M) 
ei mitään 
ei mitään 
kyllä (K) 
kyllä (M) 
ei mitään 
ei mitään 
kyllä (M) 
kyllä (M) 
ei mitään 
ei mitään 
kyllä (M) 
n/lc: lukuja ci tiedossa. 
' Naisedustajien määrän pitäisi olla suhteessa naispuolisen jäsenistön kokonaisosuuteen. 
k (K) = Kiintiöjärjestelmä; (V) = varatut paikat; (M)= muu politiikka 
' Viimeisimmässä kongressissa 
LÄHDE: C. BYRNE JA M. BRAITHWAITE, LES FEMMES DANS LA PRISE DE DÉCISION DANS LES SYNDICATS, C EAY, BRYSSEL 
1994 KATSO TIEDOSTO LÄHTEET. Lyhenteet: : 
FGTB: Fédération Générale des 
Travailleurs de Belgique 
AC: Akademikernes 
Centralorganisationen 
LO: Landsorganisationen i 
Denmark 
DAG: Deutsche 
Angestellten-Gewerkschaft 
DGB: Deutscher 
Gewerkschaftsbund 
CC.OO: Confederacion Sindical de 
Commissiones Obreras 
F.I.A: Solidaridad de Trabajadorrs 
Vasto 
UGT: Union General de 
Trabajadores de Espana 
CFDT: Confédération Française 
Démocratique du Travail 
FO: Force Ouvrière 
GSEE: Greek General 
Confederation of Labour 
ICTU: Irish Congress of Trade 
Unions 
CISL: Confederazionc Italiana 
Sindicati Lavoratori 
UIL: Unione Italiana del Lavoro 
CGT: Confédération Générale du 
Travail de Luxembourg 
CNV: Christelijk Nationaal 
V.ikverbond 
FNV: Frderatie Nederlandse 
V.ikheweging 
Mill': Vakcentrale voor 
Middelbaar en Hogcr 
Personeel 
UGT: Union General dos 
Trabalhadores 
TUG: Trades Union Congress 
OGB: Osterreichisiher 
Gewerkschaftsbund 
SEK: Cvprus Workers Federation 
AKAVA-RY: Confederation of Trades 
Unions of University 
Employees 
SAK: Suomenammatiiliittojen 
Keskusjarejesto 
ASI: Althydusambund Islands 
Greece 
CMTU: Confederation of'trade 
Unions Malta 
LO: Landsorganisasjonen i 
Norge 
LO: Landsorganisasjonen i 
Sverige 
TCO: Tjänstemännens 
Centralorganisation 
SGB: Schweizerischer 
Gewerkschaftsbund 
TURK-IS: Confederation of Turkish 
Trade Unions 
86 
SUKUIHIOLTKN VALISF.N TASAPUOLISUUDKN KDISTÄMINF.N 1'ÄÄTÖKSKN IT.OS.SA 
RUOTSI - STRATEGIA PÄÄTÖKSENTEOSSA 
Ruotsin väkiluku on yhteensä 8,9 miljoonaa, josta 4,5 miljoonaa on naisia. 20-64 -vuotiaiden ikäryhmässä naisia 
on 2,5 miljoonaa verrattuna 2,58 miljoonaan mieheen. Tässä ryhmässä 79,5 prosenttia naisista kuuluu työvoiman 
piiriin, kun taas miehistä 83,9 prosenttia on ansiotyössä. Naisten työstään saamat tulot ovat 70 prosenttia miesten 
tuloista. Naiset saivat yleisen äänioikeuden vuonna 1919. 
Ruotsin poliittinen järjestelmä 
Ruotsi on edustuksellinen demokratia, jossa parlamentti-, kunnallis- ja maakuntavaalit pidetään joka neljäs vuosi. 
Ruotsin parlamentti on yksikamarinen kansankokous, jossa on 349 jäsentä. Ruotsissa noudatetaan suhteellista 
vaalitapaa, jossa ehdokkaat eivät ole ehdolla yksilöinä; sen sijaan äänestäjät valitsevat poliittisen puolueen, joista 
jokaisella on numeroitu ehdokaslista kuhunkin vaalipiiriin, joista valitaan kustakin useita ehdokkaita. 
Naiset Ruotsin parlamentissa 
Vuosien 1971 ja 1985 välisenä aikana naisten määrä Ruotsin parlamentissa nousi 7 prosentilla, 31 prosentista 38 
prosenttiin. Vuoden 1991 vaalien jälkeen tapahtui kuitenkin jyrkkä pudotus naisten osuuden laskettua viidellä 
prosentilla. Siitä huolimatta vuoden 1994 vaaleissa naiskansanedustajien määrä nousi jälleen 40 prosenttiin. 
Ruotsin parlamentin valiokunnissa naiset ovat myös hyvin edustettuina. 
Naiset ministeritasolla 
Ruotsissa on suurin osuus naisia ministeritasolla; Ruotsin 22 ministeristä puolet on naisia. Naiset ovat huonosti 
edustettuina ministeriöiden korkeimpien virkamiesten joukossa, joista naiset muodostavat vain 29 prosenttia. 
Naiset kunta- ja maakuntavaltuustoissa 
Viime kunnallis- ja maakuntavaaleissa naisten prosenttiosuus oli kunnanvaltuustoissa 48 prosenttia ja 
maakuntaneuvostoissa 41 prosenttia. 
Tutkimus ja tietojen keruu 
Vuonna 1986 Ruotsin hallitus perusti komitean, jonka tehtäväksi tuli kerätä tietoa naisten edustuksesta julkisten 
viranomaisten alaisissa lautakunnissa. 
Tavoitteiden ja aikataulujen soveltaminen 
Kunnallis- ja aluetasolla naisten osuus on jopa korkeampi tai samalla tasolla kuin heidän osuutensa kansallisella 
tasolla eli noin 40 prosenttia. Ruotsin hallitus on asettanut aikarajoihin sidottuja tavoitteita naisten edustuksen 
lisäämiselle julkisten viranomaisten alaisissa lautakunnissa ja hallituksen valiokunnissa. Vuonna 1993 naisten osuus 
oli 32 prosenttia. Tavoite vuodeksi 1995 oli 40 prosenttia. Lopullinen tavoite on tasavertainen edustus vuoreen 
1998 mennessä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi hallitus on kohdentanut viisi miljoonaa kruunua hankkeisiin, 
joiden tarkoituksena on tukea aktiivisia toimia naisten osuuden lisäämiseksi poliittisissa päätöksentekotehtävissä. 
Suunnitelman ja siihen liittyvien toimien soveltaminen johti huomattavaan lisäykseen naisten määrässä julkisten 
viranomaisten alaisissa elimissä eli 40 prosenttiin vuonna 1995. 
87 
SUKUPUOLTFN VÄLISFNTASAlHlOLISUUnFN LI MSTÄM1NF.N PÄÄTÖKSKNTKOSSA 
mahdollisuuksien kannalta tärkeistä aiheista 
käytävään vuoropuheluun. Viimeksi 
mainittuihin kuuluu muun muassa Euroopan 
yhteisön perhejärj estojen liitto (Confederation of 
Family Organisations • in the European 
Community) sekä Euroopan köyhyyden 
vastainen verkosto (European Anti-Poverty 
Network). 
Mitä tulee sukupuolten väliseen tasa-arvoon 
liittyvien näkökohtien soveltamiseen 
kehitysyhteistyöhön ja humanitaarisiin 
avustusohjelmiin, komissio on ottanut tavaksi 
pyytää mielipiteitä ja tehdä yhteistyötä 
kehitystyössä toimivien kansalaisjärjestöjen 
kanssa. Laaja verkosto "Women in Development 
Europe" on edustanut kehitysmaiden naisten 
kannalta tärkeitä asioita ja vaikuttanut 
merkittävällä tavalla Euroopan unionin 
politiikkaan näillä aloilla. Vastaavasti komissio on 
sitoutunut ihmisoikeuksien turvaamiseen, myös 
erityisesti naisten oikeuksien. Tämän 
saavuttamiseksi käytettäviä menetelmiä on 
esimerkiksi monimuotoisen 
kansalaisyhteiskunnan tukeminen vahvistamalla 
tarkoituksenmukaisia elimiä, mukaan lukien 
kansalaisjärjestöt (katso 6 luku). 
Sosiaalipolitiikan eurooppalainen foorumi 
kokoontuu seuraavan kerran vuonna 1997 osana 
orastavaa vuoropuhelua ja yhteistyötä 
kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja 
eurooppalaisten toimielinten välillä. Siellä on 
mahdollisuus käsitellä yleisiä sosiaalisia 
kysymyksiä, kuten köyhyys, rasismi ja muut 
ongelmat, jotka eivät kohdistu suoranaisesti 
naisiin, mutta joiden todellisuuden naiset 
kuitenkin joutuvat kohtaamaan. 
88 
5 LUKU 
NAISTEN MAHDOLLISUUS 
KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
OIKEUKSIEN KÄYTTÄMINEN 
Lainsäädännöllinen kehys 
Tasa-arvoisen kohtelun periaate on kehittynyt 
yksittäisestä EY:n perustamissopimuksen 119 
artiklaan sisältyvästä samapalkkaisuutta koskevas­
ta määräyksestä kokonaiseksi tasa-arvotoimenpi­
teiden ohjelmaksi. Perustamissopimuksen 119 
artiklan lisäksi yhteisö on säätänyt samapalkkai­
suutta, tasa-arvoista kohtelua työpaikalla, tasa-
arvoista kohtelua valtiossa ja ammatillista 
sosiaaliturvajärjestelmää ja itsenäisten ammatin­
harjoittajien tasa-arvoista kohtelua koskevaa joh­
dannaista oikeutta. Tämän lisäksi on toteutettu 
muita siihen liittyviä toimenpiteitä, esimerkiksi 
lasten hoitoa koskeva suositus1 ja päätöslauselma 
naisten ja miesten arvostuksen suojelusta.2 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut 
ja selventänyt tätä lainsäädäntöohjelmaa, erityi­
sesti kansallisten tuomioistuinten perustamisso­
pimuksen 177 artiklan mukaan tekemien viit­
tausten kautta mutta myös komission 169 artik­
lan nojalla sen käsiteltäväksi saattamien rikko­
mustapausten kautta. Se on erityisesti tehnyt 
ennakkoratkaisun suoran ja epäsuoran syrjinnän 
käsitteestä yhteisön lainsäädännössä. Yhteisö on 
pannut alulle useita strategioita, joiden avulla 
naisten ja miesten tietoisuus heidän laillisista 
oikeuksistaan kasvaisi, perustamalla oikeudellis-
Suositus, annettu 31.3.1992, 92/241 ETY, EYVL N.o L 
123, 8.5.1992. 
Päätöslauselma, annettu 29.5.1990, EYVL N:o C 157, 
27.6.1990, s. 2. 
89 
NAISILN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKFUKSIAAN 
ten asiantuntijoiden verkoston ja tukemalla eri 
aiheita käsitteleviä kokouksia. 
Tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen viitataan 
myös yhteisön sosiaalisia perusoikeuksia koske­
van peruskirjan (1989) johdantokappaleessa. 
Erityisesti sen 16 artiklassa käsitellään naisten ja 
miesten tasa-arvoisen kohtelun periaatetta. 
Samapalkkaisuus 
Neuvoston direktiivi 75/117/ETY on 
lainsäädännöllinen kehys naisille ja miehille samas­
ta tai samanarvoisesta työstä maksettavan sama­
palkkaisuusperiaatteen soveltamista. 
Samapalkkaisuutta koskeva 
muistio 
Komissio antoi kesäkuussa 1994 muistion3 
jossa määritellään samanarvoisesta työstä makset­
tavan saman palkan soveltamisala ja käsite ja jossa 
annetaan ohjeita työn arvioinnissa ja työn luokit­
telussa huomioon otettavista perusteista. Tämä 
muistio annettiin niiden osapuolten tiedoksi ja 
harkittavaksi, jotka ovat tekemisissä samapalkkai­
suuden kanssa tai joita samapalkkaisuusasia kos­
kee. Muistio ei sisältänyt virallisia ehdotuksia. 
Kuten muistiossa ilmoitetaan, komissio 17 
päivänä heinäkuuta 1996 antoi käytännön ohjeet 
työnantajille, työntekijöille ja ammattiyhdistyk­
sille. Ohjeissa suositellaan palkkatietojen kerää­
mistä, mahdollisesti esiintyvän syrjinnän analy­
sointia ja syrjinnän poistamiseksi käytettäviä stra­
tegioita; lisäksi annetaan ohjeita sellaisten työn 
arviointijärjestelmien kehittämiseksi, jotka eivät 
aiheuta syrjintää. 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vuosia 
ollut yhteisön lainsäädäntöön sisältyvän sama­
palkkaisuuden periaatteen soveltamisalaa sel­
ventävä toimielin. Se on esimerkiksi tulkinnut 
laajasti palkan käsitettä. Yksi merkittävimmistä 
tuomioista on ollut Barher-asiassa4 jonka yhtey­
dessä tuomioistuin päätti, että ammattieläkejär-
jestelmään kuuluvat edut kuuluvat EYn perusta­
missopimuksen 119 artiklan soveltamisalaan. 
Tulkinta on johtanut moniin tuomioistuinkäsit-
telyihin. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 
liitteenä olevassa pöytäkirjassa selitetään tämän 
tuomion väliaikaisia vaikutuksia. Sen vuoksi 
komissio on laatinut neuvoa-antavan asiakirjan 
neuvoston direktiivin miesten ja naisten tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiesta 
ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä 86/378/ETY muuttamiseksi tehdyistä ehdotuk­
sista. Viimeaikaisessa asiassa11 yhteisöjen tuo­
mioistuin kehittänyt oikeuskäytäntöään ja tul­
kinnut myös urakkatyön kuuluvaksi EYn perus­
tamissopimuksen 119 artiklan soveltamisalaan. 
Komissio on kiinnostunut työehtosopimusten 
vaikutuksista, ja rikkomistapauksia on saatettu 
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi EYn 
perustamissopimuksen 1.69 artiklan nojalla, jos 
jäsenvaltiot ovat jättäneet toteuttamatta tarvitta­
via toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että sama­
palkkaisuuden periaatetta valvotaan. 
Tasa-arvoinen kohtelu 
Neuvoston direktiivi 76/207/ETY on 
lainsäädännöllinen kehys miesten ja naisten tasa-
arvoista kohtelua työhönpääsyssä, ammatillisessa 
koulutuksessa ja uralla etenemisessä ja työoloissa 
koskevan periaatteen toteuttamiselle. 
Neuvoston direktiivissä 76/207/ETY sovelle­
taan tasa-arvoisen kohtelun periaatetta työhön ja 
ammatilliseen koulutukseen pääsyyn, uralla ete­
nemiseen ja työoloihin. Euroopan yhteisöjen tuo­
mioistuin on antanut useita tätä direktiiviä kos­
kevia tuomioita. Merkittävin tapaus vuonna 
1995 oli Kalanke-asia6. 
Saksan tuomioistuin kysyi tässä asiassa 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta rikkoiko 
Bremenin osavaltio naisten ja miesten tasa-arvoi-
sesta kohtelusta annetun direktiivin 76/207/ETY 
2 artiklan 4 kohtaa antamalla etusijan naisille 
uusien työntekijöiden palkkaamisessa ja antamal­
la naisille helpommin ylennyksiä automaattisesti 
niillä aloilla, joilla naiset olivat aliedustettuina, ja 
silloin jos naisehdokas oli yhtä pätevä kuin mie-
sehdokas. 
Tasa-arvoisesta kohtelusta annetun direktiivin 
2 artiklan 4 kohdassa säädetään, että direktiivi ei 
estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä 
mahdollisuuksia edistäviä toimenpiteitä erityises­
ti poistamalla eriarvoisuutta, joka vaikuttaa nais­
ten mahdollisuuksiin työhön, mihin sisältyy ural­
la eteneminen, ammatillinen koulutus, työolot ja 
1 Samarnarvoisesta työstä maksettavaa samaa palkaa koskeva 
muistio, KOM (94) 6 lopullinen, 23.6.1994. 
4 Asia C-262/88 Barber/GRE [1990] Kok. 1889 
'Asia C-400/93 Royal Copenhagen [1995] Kok. I - 1295 
6 Asia C-450/93 Kalanke/Fteie Hanscstadt Bremen [1995], 
Kok. 1-3051 
90 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
KOMISSION KÄLÄNKE-ASIAA KOSKEVA TIEDONANTO7 
Komissio antoi 27 päivänä maaliskuuta 1996 tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille 
Kalankc-asian8 tulkinnasta, jossa esitetään, että muut kuin joustamattomat ja itsestäänselvät kiintiöjär­
jestelmät ovat lainmukaisia. Täten jäsenvaltiot ja työnantajat voivat vapaasti toteuttaa muita myön­
teisten toimenpiteiden muotoja, joihin myös joustavat kiintiöt kuuluvat. Komission mukaan on ole­
massa edelleen runsaasti laillisia toimia, joilla voidaan edistää aliedustetun sukupuolen mahdollisuuk­
sia töihin ja etenemistä työuralla. 
Selvennykseksi tiedonanto sisältää luettelon myönteisistä laillisista toimenpiteistä, joita ovat esimer­
kiksi: 
•Työlle asetettuihin pätevyysvaatimuksiin liittyvät kiintiöt, jos sellaisten erityisten olosuhteiden huo­
mioon ottaminen on sallittua, joiden perusteella tietyissä tapauksissa on perusteltua tehdä poikkeus 
siihen periaatteeseen, että aliedustetulle sukupuolelle annetaan etusija. 
•Suunnitelmat naisten ylenemiseksi uralla, joissa ilmoitetaan ne määrät ja ajanjaksot, joilla naisten 
osuutta olisi lisättävä kohtuuden rajoissa. 
•Työnantajan periaatteellinen velvollisuus ottaa työhön tai ylentää mieluummin aliedustettuun suku­
puoleen kuuluva henkilö; tällaisissa tapauksissa kenellekään ei anneta yksittäistä oikeutta olla etusi­
jalla. 
•Sosiaaliturvamaksuosuuksien alennuksia yrityksille, jos ne ottavat työhön työmarkkinoille palaavia 
naisia sellaisilla aloilla, joilla naiset ovat aliedustettuina. 
•Valtion tukea sellaisille työnantajille, jotka palkkaavat naisia aloille, joilla he ovat aliedustettuina. 
•Muut myönteiset koulutusta, ammatillista koulutusta, työajan uudelleenjärjestelyä ja lastenhoitoa 
koskevat toimenpiteet. 
Myönteisten toimenpiteiden oikeudellisesta soveltamisalasta vallitsevan epätietoisuuden päättämiseksi 
komissio päätti tehdä ehdotuksen tasa-arvoisesta kohtelusta annetun direktiivin 2 artiklan 4 kohdan 
sanamuodon muuttamiseksi niin, että teksti heijastelisi tosiasiallista oikeudellista asemaa ja että se sal­
lisi edelleenkin tietyt myönteiset toimet. Komission mukaan yhteisöjen tuomioistuin oli tuominnut 
Bremenin laissa ainoastaan sen erityispiirteen, että naisilla on ehdoton ja poikkeukseton oikeus tulla 
otetuksi työhön tai saada ylennys. Tämä tulkitseva muutos on seuraava: 
Tämä direktiivi ei estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä toimenpi­
teitä erityisesti poistamalla eriarvoisuutta, joka vaikuttaa aliedustetun sukupuolen mahdollisuuksiin 1 
artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kysymyksissä. Myönteisiin toimiin voi kuulua työhönpääsyn ja ural­
la etenemisen osalta etusijan antaminen aliedustettuun sukupuoleen kuuluvalle henkilölle, jos tällaiset 
toimenpiteet eivät estä erityisten olosuhteiden arviointia yksittäisissä tapauksissa. 
7 Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle asiassa C-450 Kalanke/Freie Hansestadt Bremen 17. päivänä lokakuuta 1995 
annetun tuomioistuimen tuomion tulkinnasta, KOM (96) 88 lopullinen, 27.3.1996, s. 93 
"Katso myös Euroopan parlamentin päätöslauselma, annettu 15-19 päivänä tammikuuta 1996, asiassa Kalanke annetun tuomion seu­
rauksia koskevan huolestuneisuuden ilmaisemiseksi ja tasa-arvoisesta kohtelusta annetun direktiivin 2 artiklan 4 kohdan muuttamiseksi, 
EYVL N:o C 32, 5.2.1996, s. 24, 20 kohta. 
91 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
tietyin edellytyksin sosiaaliturva. Tämä on ylei­
sesti tulkittu siten, että myönteiset toimenpiteet 
ovat sallittuja. 
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiosta käy 
selvästi ilmi, että sellaiset kansalliset säännöt, 
jotka takaavat naisten asettamisen etusijalle 
ehdottomasti ja poikkeuksettomasti työhön 
nimittämisessä ja uralla etenemisessä, ylittävät 
yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiselle ja 
myönteisille toimille direktiivin 2 artiklan 4 koh­
dassa tarkoitetuissa poikkeuksissa asetetut rajat. 
Yhteisöjen tuomioistuin antoi 30 päivänä huh­
tikuuta 1996 merkittävän tuomion Cornwall-
asiassa1' päättämällä, että miehenä palkatun hen­
kilön, joka oli myöhemmin monen sukupuolen-
vaihdosleikkauksen jälkeen muuttunut naiseksi, 
palvelussuhteen lakkauttaminen oli sukupuoleen 
perustuvaa syrjintää ja kuuluu yhdenvertaista 
kohtelua koskevan direktiivin soveltamisalaan. 
Lakisääteiset sosiaaliturvajärjes­
telmät 
Neuvoston direktiivi 79/7/ETY on 
lainsäädännöllinen kehys naisten ja miesten tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiselle 
lakisääteisissä sosiaaliturvajärjestelmissä. 
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut monta 
tuomiota iästä valtion sosiaaliturvaa koskevasta 
direktiivistä. Tuomioistuimen mukaan huoltajalle 
maksettavat sosiaaliturvaetuudet1" ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan terveydenhuoltojärjestelmän 
antamat ilmaiset reseptit eläkeiän ylittäneille hen­
kilöille" kuuluvat tämän direktiivin soveltamisa­
laan. Kunnallisvaltuustojen myöntämiä ilmaisia 
kuljetusavustuksia koskeva asia on ratkaisemat­
ta. i: Pienipalkkaisille henkilöille maksettava asu­
mistuki13 ja toimeentulotuki14 on kuitenkin jätet­
ty sen soveltamisalan ulkopuolelle. Yhteisöjen 
tuomioistuin on sallinut kuitenkin jäsenvaltioille 
jonkinlaista syrjintää, jos on voitu osoittaa, että se 
on tarpeen valtion sosiaaliturvajärjestelmän 
monimutkaisen rahoituksellisen tasapainon häi­
riöiden välttämiseksi.'s 
Kaksi merkittävää asiaa vuonna 1995 koski 
huonosti palkattujen osa-aikaisten työntekijöiden 
sulkemista Saksan valtion sosiaaliturvajärjes­
telmän ulkopuolelle."' Järjestelmä tuomittiin 
Saksan tuomioistuimissa neuvoston direktiivissä 
79/7/ETY tarkoitetuksi epäsuoraa syrjintää luo­
vaksi järjestelmäksi, koska se koski useammin 
nais- kuin miespuolisia työntekijöitä. Valtion 
mukaan järjestelmä oli perusteltu, koska niin kutsutulle "vähäiselle työskentelylle" on olemassa 
sosiaalinen tilaus, ja sitä voitaisiin edistää ainoas­
taan jättämällä se pakollisen vakuutuksen sovelta­
misalan ulkopuolelle. Tällaisen työn sisällyttämi­
nen pakolliseen sosiaaliturvajärjestelmään johtai­
si laittoman työn lisääntymiseen ja säännösten 
kiertämiseen. Yhteisöjen tuomioistuin hyväksyi 
tämän puolustukseksi, koska valitut toimenpiteet 
olivat sosiaalipoliittisesti oikeutettuja jäsenval­
tiossa, jonka lainsäädännöstä oli kyse ja koska 
toteutetut toimenpiteet olivat tarvittavia ja 
aiheellisia tarkoitukseensa nähden.17 
Samalla tavoin Lapcrrc-asia1" vaati, että 
Alankomaiden hallitus pitäisi oikeutettuna sel­
laista sosiaaliturvajärjestelmää, joka takaisi edun­
saajille sosiaaliturvan vähimmäistasoa vastaavan 
tulotason. Järjestelmää koskivat aikaisempaan 
työpaikkaan ja ikään liittyvät edellytykset haki­
jan tuloista riippumatta. Vaikka osoitettiin, että 
järjestelmällä on naisten asemaa heikentävä vai­
kutus, hyväksyttiin, että hallitus oli osoittanut, 
että järjestelmä oli tarpeen sellaisen sosiaalipoliit­
tisen tavoitteen saavuttamiseksi, jolla ei ole 
mitään tekemistä sukupuolen perusteella tapah­
tuvan syrjinnän kanssa. 
'AsiaC I3/'M l'/.S ja Cornwall CC cv! 
'"Asia 150/85 Drake/Chief adjudication Officer [1986] Kok. 
1995 
" Asia C-137/94 The Queen/Secretary of State for Health ex 
parte Cyril Richardson [1995] Kok. I -3407 
12 Asia C-228/94, 11.7.1994 Atkins. 
11 Asia 243/90 The Queen/Secretary of State for Social 
Security ex parte Florence Rose Smithson [1992] Kok I -
476 
14 Asiat C-63-64/91 Jackson ja Cresswell/Chief Adjudication 
Officer [1992] Kok. 1-4737 
" Asia C-328/91 Secretary of State for Social Security/Thomas 
[1993] Kok. I - 1247; Asia C-92/94 Graham [1995] Kok. I -
2521; Asia C-154/92 Van Cant/Rijlcstienst Voor Pensionenem 
[1993] Kok. 1-3811 
"' Asia C-317/93 Noltc/I.aiHlesvcr.sichciungsans.ilr Hannover 
nyr ja Asia C-444/93 Mcgncr ja Schcffel/lnnungskrankcn 
Kasse Vorderpflaz (nykyisin Innungskrankenkasse 
Rheinhessen-Pflaz evr) 
17 Asia 171/88 Rinner-Kuhn [1989] Kok 2743 
,s Asia C-8/94 C.B. Laperre/Bestuurscommissie beroepsza-
ken in de provincie Zuid-Holland [1996] Kok. I - 273 
92 
Ammatilliset sosiaaliturvajärjes­
telmät 
Neuvoston direktiivi SO/J/S/ETYIS on 
lainsäädännöllinen kehys naisten ja miesten tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiselle 
ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä. 
Neuvosto hyväksyi 2 päivänä joulukuuta 1996 
muutetun ehdotuksen neuvoston direktiiviksi,19 
jolla muutetaan neuvoston direktiiviä naisten ja 
miesten tasa-arvoisen kohtelun periaarteen 
täytäntöönpanosta ammatillisissa sosiaaliturvajär­
jestelmissä.20 Komissio teki ehdotuksen tätä muu­
tosta varten Barber-asiassa annetun tuomion ja 
tämän tuomion soveltamisalaan pöytäkirjassa ja 
kuudessa yhteisöjen tuomioistuimen antamassa 
tuomiossa tehtyjen selvennysten jälkeen. Tämän 
lisäksi komissio on johtanut sosiaaliturvaetujen 
yksilöllistämistä koskevaa tutkimusta (katso 3 
luku). 
Itsenäisten ammatinharjoitta­
jien ja heidän aviopuolisoidensa 
tasa-arvoinen kohtelu 
Neuvoston direktiivi 86/613/ETY on 
lainsäädännöllinen kehys naisten ja miesten tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta 
itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousala 
mukaan lukien. Siihen sisältyy muun muassa 
itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten 
suojelu raskauden ja synnytyksen perusteella. 
Neuvoston direktiivin 86/613/ETY21 tavoittee­
na on kattaa naiset, joiden ammatillinen asema 
on epäselvä, ja erityisesti perheyrityksissä, maata­
lousala mukaan lukien, työskentelevät aviovai­
mot. Komission havaintojen mukaan direktiivi ei 
ole vaikuttanut itsenäisten ammatinharjoittajien 
ja heidän aviopuolisoidensa asemaan odotetulla 
tavalla. Tämä käy erityisen selvästi ilmi perheyri­
tyksissä työskentelevien naisten kohdalla, joilla ei 
ole työntekijän tai osakkaan asemaa, koska he 
ovat joko naimisissa omistajan kanssa tai hänelle 
sukua. Komissio valmistelee arviota tilanteesta 
antaakseen tätä alaa koskevan tarkistetun direktii­
vin vuonna 1997.22 NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
Raskautta ja äitiyttä koskeva 
yhteisön lainsäädäntö 
Neuvoston direktiivi MIHVEIY on 
lainsäädännöllinen kehys raskaana olevien, 
äskettäin synnyttäneiden tai imettävien naistyönte­
kijöiden suojelulle. 
Lokakuun 19 päivänä annetulla neuvoston 
direktiivillä 92/85/ETY otettiin käyttöön raskaa­
na olevien työntekijöiden sekä äskettäin syn­
nyttäneiden tai imettävien työntekijöiden tervey­
den ja työturvallisuuden parantamista edistäviä 
toimenpiteitä.23 
Direktiivi perustuu EYn perustamissopimuk­
sen 118 a artiklaan. Direktiivin tärkeimpiä 
säännöksiä ovat: 
Naisia ei velvoiteta suorittamaan yötyötä ras­
kauden aikana tai synnyttämistä seuraavana aika­
na, jonka pituuden määrittelee kansallinen vas­
taava elin, edellyttäen, että esitetään lääkärinto­
distus, jossa todetaan, että tämä on tarpeellista 
asianomaisen työntekijän turvallisuuden tai ter­
veyden takia. 
Naisilla on oikeus vapaa-aikaan työaikana, 
ilman palkan menetystä, synnytystä edeltäviä tut­
kimuksia varten, mikäli nämä tutkimukset on 
suoritettava työaikana. Irtisanominen raskauden 
vuoksi on kiellettyä. Naisen asema on turvattu 
raskauden alkamisesta äitiysloman päättymiseen 
asti, lukuun ottamatta erityisiä tapauksia, jotka 
eivät liity raskauteen, joissa irtisanominen on 
kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön 
mukaan sallittua, edellyttäen, että kansallinen 
viranomainen on antanut suostumuksensa. Jos 
työntekijä irtisanotaan, työnantajan on esitettävä 
kirjallisesti syyt irtisanomiselle. Työsopimukseen 
liittyvien oikeuksien on koskettava naisia äitiyslo­
man aikana. 
Työntekijällä on oikeus vähintään 14 viikon 
pituiseen yhtämittaiseen äitiyslomaan, joka kan-
Täydennetään 
"' EYVL N:o L 225, 12.8.1986; korjaus 2 artiklan 2 kohtaan 
EYVL N:oL 283, 4.10.1986, s.27 
" EYVL N:o L 359, 19.12.1986, s. 56 
u Neljäs naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuubia koske­
va yhteisön keskipitkän ajan toimintaohjelma (1996-2000), 
KOM(95)381 lopullinen, 19.7.1996, Bryssel. 
21 Direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu 
kymmenes erityisdirektiivi, EYVL N:o L 348, 28.11.1992, 
93 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
MAHDOLLISUUS SAATTAA ASIA TUO­
MIOISTUIMEN KÄSITELTÄVÄKSI 
Mahdollisuus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi 
kuuluu tasa-arvodirektiivien oleellisiin oikeuksiin. 
Useimmat tuomioistuinkäsittelyt liittyvät tasa-arvodirek-
tiivin 6 artiklaan. 
Neuvoston direktiivin 76/207/ETY 6 artikla. 
Jäsenvaltioiden on kansallisissa oikeusjärjestyksissään 
toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokainen, joka 
katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että 3, 4 tai 5 
artiklassa tarkoitettua tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ei 
ole noudatettu, voi esittää vaatimuksensa tuomioistuimes­
sa mahdollisesti ensin saatettuaan asian muun toimivaltai­
sen viranomaisen käsiteltäväksi. 
Mahdollisuus saada oikeutta 
lainsäädännön perusoikeuksia.24 on myös yhteisön 
Asia 222/84 Johnston/RUC (Royal Ulster 
Constabulary) [1986] Kok. 427. 
Taustatietoja: Pääministerin antamassa todistuksessa 
ilmoitettiin, että RUC:n paäkonstaapelin antamia päätök­
siä ei voida käsitellä uudelleen tuomioistuimessa tai muus­
sa itsenäisessä elimessä. 
Yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion mukaan 
päätös on tasa-arvodirektiivin 6 artiklan vastainen. 
Yhteisöjen tuomioistuin viittasi vuoden 1951 Euroopan 
ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaan, jonka periaatteet on 
otettava huomioon yhteisön lainsäädännössä. Yhteisöjen 
tuomioistuimen antaman tuomion mukaan tasa-arvodi­
rektiivin 6 artiklalla on suoria vaikutuksia siltä osin kuin 
kyseiset henkilöt voivat tehokkaasti vedota direktiivistä 
johdettuihin oikeuksiin kansallisissa tuomioistuimissa. 
Väitettiin, että tämä oikeudellisen valvonnan vaatimus 
heijasteli yleistä oikeusperiaatetta, joka sisältyy jäsenval­
tioille yhteisiin perustuslaillisiin perinteisiin. Yhteisöjen 
tuomioistuin päätti, että pääministerin todistus salli toimi­
valtaisen viranomaisen viedä yksilöltä mahdollisuuden 
puolustaa oikeuksiaan tuomioistuimessa ja että todistus oli 
sen vuoksi tasa-arvodirektiivin 6 artiklan vastainen. 
u Asia 222/86 UNECTPF v Heylens [1987] Kok. 4097 sallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti 
ajoittuu ennen tai jälkeen synnytyksen. Äitiyslo­
maan on sisällyttävä vähintään kahden viikon 
pakollinen äitiysloma, joka kansallisen 
lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti ajoit­
tuu ennen ja/tai jälkeen synnytyksen. 
Palkanmaksun on jatkuttava äitiysloman aikana 
tai sinä aikana on oltava oikeus riittävään kor­
vaukseen kansallisen lainsäädännön ja/tai 
käytännön mukaisesti. 
Jäsenvaltioiden on sisällytettävä kansallisiin 
oikeusjärjestelmiinsä säännökset tarvittavista toi­
menpiteistä, jotta jokainen työntekijä voi esittää 
direktiivin mukaiset vaatimuksensa tuomioistui­
messa ja/tai, kansallisen lainsäädännön tai 
käytännön mukaisesti, saattaa asian muun toimi­
valtaisen viranomaisen käsiteltäväksi. 
Vanhempainlo ma 
Neuvoston direktiivillä 96/34EY pannaan 
täytäntöön vanhempainlomaa ja työstä poissaoloai­
kaa koskeva UNICE:n, CEEP:nja ETUQn välil­
lä tehty puitesopimus ja asetetaan vähimmäisvaati­
mukset. 
Vanhempainlomasta tai perhesyistä pidettävää 
lomaa koskevasta direktiivistä tehtiin ehdotus 
vuonna 1984.25 Se perustui EYn perustamissopi­
muksen 100 artiklaan. Erityisesti Yhdistyneen 
kuningaskunnan hallitus vastusti sitä sen näke­
myksen vuoksi, joka sillä oli vanhempainloman 
kustannusten seurauksista. Ehdotus otettiin esille 
uudelleen sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuk­
sen voimaantulon jälkeen. Komissio kuuli työ­
markkinaosapuolia 22 päivänä helmikuuta 1995 
toimintamahdollisuuksista työn ja perhe-elämän 
yhteensovittamiskysymyksessä ja 21 kesäkuuta 
1995 vanhempainloman vuoksi toteutettavien 
toimien luonteesta. UN1CE, CEEP ja ETUC 
ilmoittivat 7 päivänä heinäkuuta 1995 haluavan­
sa aloittaa neuvottelut ja komissio puolestaan 
lykkäsi lainsäädäntöaloitettaan, sellaisena kuin se 
oli 20 päivänä heinäkuuta 1995, yhdeksällä kuu­
kaudella. Työmarkkinaosapuolet allekirjoittivat 
14 joulukuuta 1995 vanhempainlomaa koskevan 
puitesopimuksen ja pyysivät komissiota toimitta­
maan sen neuvostolle, jotta se voisi tehdä asiasta 
päätöksen ja antaa kaikkia jäsenvaltioita, 
Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta, 
sitovaa sopimusta koskevat vähimmäisvaatimuk­
set. Tämä oli merkittävä tapaus, sillä vanhem­
painlomaa koskeva sopimus oli ensimmäinen 
" F.VYL N: o C 316, 27.11.1984, s.7. 
94 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
työmatkkinaosapuolten sosiaalipolitiikkaa koske­
van sopimuksen yhteydessä hyväksymä asiakirja. 
Työ- ja sosiaaliasioita käsittelevän neuvoston 
kokouksessa 29 päivänä maaliskuuta 1996 14 
jäsenvaltiota pääsi poliittiseen sopimukseen työ­
markkinaosapuolten tekemästä vanhempainlo­
maa koskevasta puitesopimuksesta. Direktiivi 
annettiin 3 päivänä kesäkuuta 1996 pidetyssä 
neuvoston kokouksessa. Direktiivin liitteenä ole 
vassa puitesopimuksessa annetaan vanhempainlo­
maa ja työstä ylivoimaisen esteen vuoksi tapahtu­
van poissaolon aikaa koskevat vähimmäisvaati­
mukset, joiden tarkoituksena on sovittaa van­
hempien ammatilliset ja perheeseen liittyvät vel­
vollisuudet paremmin yhteen. 
Puitesopimuksessa annetaan kaikille mies- ja 
naispuolisille työntekijöille yksilöllinen oikeus 
saada vanhempainlomaa, jota ei voi siirtää toisel­
le, lapsen syntymän tai adoption jälkeen, jolloin 
heillä on mahdollisuus hoitaa lasta vähintään 
kolme kuukautta tiettyyn ikään asti ja enintään 
kahdeksanvuotiaaksi asti. Edellytykset saada van­
hempainlomaa ja yksityiskohtaiset säännöt sen 
soveltamisesta määritellään laissa ja/tai työehtoso­
pimuksessa jäsenvaltioissa. Niin kauan kuin pui­
tesopimuksen vähimmäisvaatimuksia noudate­
taan, jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet 
voivat erityisesti: 
«päättää, annetaanko vanhempainlomaa 
kokopäiväisesti vai osa-aikaisesti, osissa vai työa­
joissa joustamalla (time-credit system) 
•päättää, onko vanhempainlomaa koskevan 
oikeuden edellytyksenä enintään vuoden pitui­
nen työskentely- tai palveluajanjakso 
•mukauttaa vanhempainloman saannin edelly­
tyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sen sovelta­
miseksi adoption osalta 
•vahvistaa määräajat, joiden mukaisesti työnteki­
jän on ilmoitettava asiasta työnantajalle ja eri­
teltävä poissaolon alkamis- ja päättymisajan­
kohta 
•määritellä olosuhteet, joissa työnantaja voi 
lykätä vanhempainloman myöntämistä yrityk­
sen toimiin liittyvistä perustelluista syistä. 
•sallia erityisiä järjestelyitä pienten yritysten toi­
mintaan ja organisaatioon liittyvien vaatimus­
ten täyttämiseksi. 
Direktiivissä säädetään tietyistä takeista sen 
varmistamiseksi, että työntekijät voivat käyttää 
oikeuttaan vanhempainlomaan. Jäsenvaltioiden 
ja/tai työmarkkinaosapuolten on toteutettava tar­vittavat toimet työntekijän suojelemiseksi irtisa­
nomiselta vanhempainloman hakemisen tai pitä­
misen perusteella esimerkiksi seuraavasti: 
•Työntekijällä on vanhempainloman päätyttyä 
oikeus palata työhönsä tai jos se ei ole mahdol­
lista, työsopimuksen mukaiseen tai muuten työ­
suhteelle ominaiseen, aiempaa työtä vastaavaan 
tai siihen verrattuna samankaltaiseen työhön. 
•Vanhempainloman alkamispäivänä saavutetut 
tai kertymässä olevat oikeudet on pidettävä sel­
laisenaan vanhempainloman päättymiseen asti. 
Lisäksi jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosa­
puolten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 
sen mahdollistamiseksi, että työntekijät voivat 
ylivoimaisen esteen sattuessa olla pois töistä per­
hesyiden vuoksi; tällaisia syitä ovat esimerkiksi 
sellainen sairaus tai onnettomuus, jonka vuoksi 
työntekijän välitön läsnäolo potilaan luona on 
välttämätöntä. 
Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi voi­
maan viimeistään kahden vuoden kuluessa sen 
antamisesta. 
Direktiivissä ei käsitellä poissaoloajan tuloja. 
Direktiivi parantaa vanhempainlomaa koskevaa 
tilannetta kolmessa jäsenvaltiossa: Irlannissa, 
Belgiassa ja Luxemburgissa. 
Muut seikat 
Kun on kyse lainsäädäntöön perustuvasta 
yhteisöstä, on luonnollista, että kiinnitetään huo­
miota yhteisön oikeuden voimaansaattamiseen 
liittyviin periaatteisiin. Tasa-arvo-oikeudenkäynti 
ei ole ainoa keino tasa-arvon edistämiseksi. Tasa-
arvopolitiikalla voi olla myönteisiä vaikutuksia 
myös tasa-arvolainsäädännön soveltamisalan 
ulkopuolella. 
Sukupuolinen häirintä 
Komissio antoi vuonna 1991 suosituksen nais­
ten ja miesten arvon suojelemisesta ja käytän­
nesäännöt toimenpiteistä sukupuolisen häirinnän 
lopettamiseksi. Näitä kahta voidaan tarkastella 
eurooppalaisen sosiaalipolitiikan sekä elin- ja 
työolosuhteiden parantamisen näkökulmasta. 
Komission aloirerta edelsi merkittävä iiti aihetta 
käsittelevä neuvoston päätöslauselma,2'' joka saa­
tiin aikaan tekemällä tutkimuksia (silloisessa) 12 
* Päätöslauselma, annettu 29.5.1990, EYVL N: o C157. 
27.6.1990.S.3. 
95 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
jäsenvaltiossa ja Euroopan parlamentissa esillä 
olleista kysymyksistä. Suosituksen ja käytän­
nesääntöjen antamista seuranneet tapahtumat 
osoittivat jäsenvaltioissa esiintyvää sukupuolista 
häirintää koskevan tietoisuuden ja siihen liittyvän 
toiminnan lisääntyneen. Oleellista 1990-luvun 
lopun tilanteelle on tämän lähestymistavan teho­
kas hyödyntäminen, sen käyttäminen työehtoso­
pimusneuvotteluissa ja sen soveltamislaajuus. 
Osana neljättä naisten ja miesten tasa-arvoisia 
mahdollisuuksia koskevaa yhteisön keskipitkän 
aikavälin toimintaohjelmaa komissio ilmoitti 
aikovansa laatia oikeudellisen asiakirjan työpai­
kalla tapahtuvan sukupuolisen häirinnän lopetta­
miseksi ja saada työmarkkinaosapuolet yhteen 
miettimään asemaansa tässä yhteydessä. Samaan 
aikaan Neljännessä työterveyttä ja -turvallisuutta 
koskevassa toimintaohjelmassa (1996 - 2001) 
tunnustettiin tarve toteuttaa erityiset naisia kos­
kevat työpaikkatoimenpiteet. Uuden työterveys-
ja turvallisuusohjelman toimessa 3 edellytetään 
työpaikalla tapahtuvan väkivallan laajuuden ja 
hallinnan tutkimista. Tätä varten komissio aloitti 
24 päivänä heinäkuuta 1996 työmarkkinaosa­
puolten kanssa ensimmäiset naisten ja miesten 
arvon suojelua koskevat neuvottelut, jotka pää­
tyivät vuoden 1996 lokakuun lopulla. 
Todistustaakka 
Komissio korosti ensimmäisessä keskipitkän 
aikavälin toimintaohjelmassa27 tiedonsaannin 
helppouden ja tasa-arvolainsäädännön käytön 
välistä yhteyttä jäsenvaltioissa. Se osoitti, että 
todistustaakan määräytyminen vaihtelee eri 
jäsenvaltioiden tuomioistuimissa ja teki vertaile­
van analyysin kansallisista lainsäädännöistä ja 
menettelyistä. Sitä seuranneessa kertomuksessa 
suositeltiin, että yhteisön toimet olisivat tarpeen 
muuttamaan virallisesti todistustaakan määräyty­
mistä tasa-arvoiseen kohteluun liittyvissä oikeu­
denkäynneissä. Asiaa käsiteltiin Toisessa yhteisön 
keskipitkän aikavälin toimintaohjelmassa (1986 -
1990) ja vuonna 1988 komissio teki ehdotuksen 
direktiiviksi. Neuvosto ei kuitenkaan päässyt 
sopimukseen tekstistä.2* Tämän jälkeen komissio 
päätti kuulla asiassa työmarkkinaosapuolia. 
Ensimmäiset neuvottelut aloitettiin 5 päivänä 
heinäkuuta 1995 ja toiset 7 päivänä helmikuuta 
1996. Neuvottelujen tulosten valossa komissio 
päätti toimittaa neuvostolle ehdotuksen direktii­
viksi todistustaakan määräytymisen mukauttami­
sesta, sen täydellisen muuttamisen sijasta, suku­
puoleen perustuvan syrjinnän yhteydessä. 
Belfastissa 1 - 3 päivänä maaliskuuta 1996 pide­tyssä kokouksessa todistustaakan määräytyminen 
ja sen osittainen muuttaminen osoittautuivat 
ongelmallisiksi useissa jäsenvaltioissa asioissa 
Danfoss," Enderby30 ja Royal Copenhagen31 
annettujen tuomioiden jälkeen. 
Epätyypillinen työ 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on lisännvt 
osa-aikatyön suojelua tunnustamalla sen, että tie­
tyt osa-aikaryön epäsuotuisan kohtelun muodot 
käyvät yksiin epäsuoran sukupuolisyrjinnän 
kanssa. Tämä suojelu ei kata kuitenkaan koko 
alaa. 
Komissio teki ehdotuksen direktiiviksi osa-
aikaisten työntekijöiden suojelun lisäämiseksi 
samassa suhteessa kokopäivätyöhön nähden,'-' 
mutta neuvosto ei hyväksynyt tätä ehdotusta 
(1989). Komissio teki myös kolme ehdotusta, 
joista jokaisella oli eri oikeudellinen perusta: 
ensimmäinen perustui EY:n perustamissopimuk­
sen 100 artiklaan, ja se koski tiettyjen työsuhtei­
den työolosuhteisiin (osa-aika ja tilapäinen työ) 
liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentä­
mistä, " toinen perustui EYn perustamissopi­
muksen 100 a artiklaan, ja se koski kilpailun vää­
ristymiä aiheuttavia tiettyjä työsopimuksia ja työ­
suhteita (osa-aika- ja tilapäinen työ)34 ja kolmas 
perustui EYn perustamissopimuksen 118 a artik­
laan, ja se käsitteli tilapäisen työn terveys- ja tur­
vallisuusnäkökohtia. Viimeksi mainittu ehdotus 
hyväksyttiin 25 päivänä kesäkuuta 1991 ja kahta 
ensiksi mainittua käsitellään sosiaalipolitiikkaa 
koskevan sopimuksen yhteydessä. 
Työmarkkinaosapuolet sitoutuivat neuvotteluissa 
työajan joustoon ja työn turvallisuuteen vuoden 
1996 aikana. 
27 KOM(81) 758 lopullinen, 9.12.1981, Bryssel 
-" EYVL N:oC 176,5.7.1988, s. 5 
"' Asia C-109/88 Handels-og-Kontorfunktionaerernes 
Forbund i Danmark/Dansk Arbejdsgiverforening (toimi 
Danfossin puolesta) [1989] Kok. - 3199 
"' Asia C-127/92 Enderby/Frenchay Area Health Authority 
[1993] Kok 1-5535 
" Asia C-400/93 Specialarbejderforbundet i Danmark ja 
Dansk Industri, aikaisemmin Industriens Arbejdsgivere 
toimi Royal Copenhagen A/S puolesta [1995] Kok 1 - 1275 
" EYVL N:oC 62, 12.3.1982, s. 7 
a EYVL N-.oC 224, 8.9.1992, s. 4 
" EYVL N:o C 224, 8.9.1992, s. 6 
96 
Julkiset markkinat 
Komissio hyväksyi 27 päivänä marraskuuta 
1996 vihreän kirjan "Julkiset markkinat 
Euroopan unionissa: tulevaisuudenpohdintoja" .35 
Vihreässä kirjassa viitataan mahdollisuuteen 
käyttää tarjouskilpailutettuja julkisia markkinoita 
sosiaalisten velvoitteiden noudattamisen 
täytäntöönpanovälineenä, esimetkiksi edistämällä 
naisten työllisyyttä. 
Vihreässä kirjassa kehotetaan kaikkia tahoja, 
joita asia koskee, tuomaan esiin tarve selventää 
julkisia markkinoita koskevia direktiivejä. Siinä 
tutkitaan olemassa olevia mahdollisuuksia toteut­
taa julkisia markkinoita koskevan lainsäädännön 
kautta yhteisön ja kansallisia sosiaalipolitiittisia 
tavoitteita. 
TÄYTÄNTÖÖNPANOJA 
OIKEUSKEINOT 
Kuinka yhteisön oikeudenkäyn-
tijärjestelmä toimii 
Yhteisön lainsäädännön aiheuttamat velvoit­
teet velvoittavat jäsenvaltioita, ihmisiä ja yriryksiä 
monella tavalla - perustamissopimuksen määräys­
ten, direktiivien ja esimerkiksi suositusten kautta. 
Jäsenvaltioita koskevat velvoitteet ovat monessa 
suhteessa velvoittavia. EYn perustamissopimuk­
sen 5 artiklan mukaan jäsenvaltioita sitoo niin 
kutsuttu uskollisuuslauseke, jolla varmistetaan 
Euroopan unionin perustamissopimuksesta joh­
tuvien velvoitteiden täyttäminen ja jolla jäsenval­
tiot pidättyvät kaikista toimenpiteistä, jotka ovat 
omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen 
tavoitteiden saavuttamisen. Yhteisön 
lainsäädäntöä voidaan panna täytäntöön 
Euroopan unionin tasolla komission, yksityisten, 
yrityksien ja muiden julkisten tai yksityisten suo­
rien toimien avulla. Yhteisön lainsäädäntöä voi­
daan panna täytäntöön myös kansallisella tasolla 
käyttämällä suoran tai epäsuoran vaikutuksen 
periaatteita ja jäsenvaltiota vastaan nostetuin 
vahingonkorvauskantein yhdistetyissä asioissa C-
6/90 ja 9/90 Francovich ja Bonifaci/Italia3'1 luotu-NAISTLN MAHDOLLISUUS KAYTTAA OIKEUKSIAAN 
jen periaatteiden mukaisesti. Tätä 
oikeuskäytäntöä on kehitetty edelleen yhdiste­
tyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93 Brasserie du 
pêcheur.37 Tuloksena oli monimutkainen yhdis­
telmä tuomiovaltakysymyksiä sekä kansalliseen ja 
yhteisön lainsäädäntöön perustuvia oikeuskeino­
ja ja menettelyjä, jotka yhdessä muodostavat 
ainutlaatuisen ja tunnusmetkillisen yhteisön 
oikeusjärjestelmän. 
Komission suorittama suora 
täytäntöönpano 
Komissio voi yhteisöjen tuomioistuimen kaut­
ta aiheuttaa yhteisön lainsäädännön suoran 
täytäntöönpanemisen, jos Euroopan yhteisön 
lainsäädäntöön sisältyviä velvoitteita ei saateta 
voimaan kansallisella lainsäädännöllä tai jos nii­
den voimaansaattaminen on puutteellista. Tästä 
komission vallasta määrätään EYn perustamisso­
pimuksen 169 ja 171 artiklassa. Yhteisöjen tuo­
mioistuimella on valta määrätä sakko sellaiselle 
jäsenvaltiolle, joka ei ole toteuttanut tuomioistui­
men tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavia 
toimenpiteitä rikottaessa Eutoopan yhteisön 
lainsäädäntöä. Kukin Euroopan yhteisön antama 
direktiivi edellyttää komission laatimaa kerto­
musta sen soveltamisesta jäsenvaltioissa. Näiden 
kertomusten sisältämistä tiedoista voidaan usein 
määritellä, onko jäsenvaltio saattanut yhteisön 
lainsäädännön voimaan oikealla tavalla. Toinen 
keino saada voimaansaattamista koskevaa tietoa 
on yksityisten komissiolle ja Euroopan parlamen­
tin jäsenille tekemät valitukset. Myös painostus­
ryhmät ja julkiset elimet voivat tehdä valituksia 
komissiolle. Esimerkiksi Ison-Britannian ja 
Pohjois-Irlannin yhtäläisiä mahdollisuuksia käsit­
televä toimikunta ja Ammattiyhdistyskokous 
ovat tehneet komissiolle valituksen samanarvoi­
sen työn palkkavaatimuksia koskevien menettely­
jen pituudesta ja Yhdistyneen kuningaskunnan 
Palkkaneuvoston lakkauttamisesta. 
Komissio teki vuonna 1995 tutkimuksia nel­
jässä jäsenvaltiossa, Belgiassa, Ranskassa, 
Kreikassa ja italiassa, koska nämä maat eivät 
olleet kumonneet tasa-arvodirekriiviin 
76/207/ETY ja yhteisöjen tuomioistuimen 
'• Julkiset markkinat Euroopan unionissa: tulevaisuudenpoh­
dintoja.Tiedote hyvätsytty komissiossa 27 päivänä marras­
kuuta 1996. 
* [1991] Kok. 1-5357. 
17 [1996] Kok. I- 1029. 
97 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
TODISTUSTAAKKA 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on seuraavissa asioissa antamiensa tuomioiden kautta kehittänyt 
oikeuskäytäntöä todistustaakan määräytymisestä epäsuoraa syrjintää koskevissa tilanteissa samapalk­
kaisuuden yhteydessä. 
Asia 109/88 Handels-og-Kontorfunktionaerernes Forbund i Danmark/Dansk 
Arbejdsgiverforening (Danfoss) [1989] Kok. 3199. 
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jäsenvaltioilta edellytetään tehokkaita keinoja sama­
palkkaisuuden periaatteen valvonnan varmistamiseksi. Tämän vuoksi todistustaakan määräytymistä 
koskevia kansallisia sääntöjä on mukautettava sellaisissa erityistilanteissa, joissa se on olennaisen tärkeää 
tasa-arvoperiaatteen tehokkaan soveltamisen kannalta. Käsiteltävänä olleessa asiassa oli kyse avoimuu­
den kannalta täysin puutteellisesta tilanteesta, jossa kantajat saattoivat ainoastaan tuoda esiin eroavai­
suuden keskimääräiseen palkkaan verrattuna ja heiltä olisi siten evätty kansallisissa tuomioistuimissa 
tehokkaat keinot varmistaa samapalkkaisuuden periaatteen noudattaminen. Täten todistustaakka oli 
siirrettävä työnantajalle, jonka oli näytettävä toteen, että palkanmaksuperusteet eivät olleet syrjiviä. 
Asia C-127/92 Enderby/Frenchayn alueen terveysviranomainen [1993] Kok. 1-5535. 
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jos työnantajan soveltama palkanmaksujärjestelmä on 
täysin vailla avoimuutta, tämän tehtävänä on osoittaa, että palkkapolitiikka ei ole syrjivää silloin, kun 
naispuolinen työntekijä pystyy osoittamaan, että on olemassa suhteellisen monta esimerkkiä siitä, että 
naisten keskipalkka on pienempi kuin miesten. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, 
voiko se ottaa huomioon tilastot, jotka osoittavat naispuolisen työntekijäryhmän palkan olevan pie­
nempi kuin miespuolisen työntekijäryhmän. Kansallisen tuomioistuimen on päätettävä, käsittelevätkö 
tilastot yksilöitä, onko kyse pelkästään satunnaisesta tai lyhytaikaisesta ilmiöstä vai ovatko ne yleisesti 
ottaen merkittäviä. 
Asia C-400/93 Specialarbejderforbundet i Danmark ja Dansk Industri, entinen Industriens 
Arbejdsgivere, joka edustaa yritystä Royal Copenhagen A/S [1995] I Kok 1275 
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että havainto vastakkaisiin sukupuoliin kuuluvien työnte­
kijöiden ryhmien keskimääräinen palkan erosta ei riitä täyttämään syrjinnän tunnusmerkkejä. 
Palkkaerojen syitä voitaisiin harkita tarkemmin. Työnantajalle annettaisiin erojen perustelun 
toteennäyttövelvollisuus, jos olisi mahdotonta tunnistaa peruspalkan tai palkan maksamisen eron mää­
rittelevät tekijät. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määritellä, ovatko todistustaakan siirtämi­
sen edellytykset täyttyneet. 
98 
oikeustapaukseen38 soveltumattomia naisten 
yötyötä rajoittavia kansallisia säädöksiä. Belgiaa 
vastaan nostettiin rikkomismenettelyssä kanne, 
koska se ei ollut ilmoittanut komissiolle yhteisö­
jen tuomioistuimen asiassa C-173/91 komis­
sio/Belgia39 antamaan tuomioon soveltuvista toi­
menpiteistä. Tämän tuomion mukaan yhteisöjen 
tuomioistuin havaitsi Belgian rikkoneen EYn 
perustamissopimuksen 119 artiklaa, koska se oli 
pitänyt voimassa lainsäädäntöä , jonka mukaan 
yli 60-vuotiaat naiset eivät ole oikeutettuja 
ylimääräiseen erorahaan, vaikka sitä maksetaan 
miehille 65-vuoteen asti. Vuonna 1990 alkanut 
rikkomismenettely Ranskaa vastaan jatkuu edel­
leen. Komission mukaan Ranska ei ole toteutta­
nut tarvittavia toimia asiassa 312/86 
komissio/Ranska40 annetun tuomion täytäntöön­
panemiseksi. Tämän tuomion yhteydessä yhteisö­
jen tuomioistuin katsoi, että tietyt työehtosopi­
mukset, joissa myönnettiin etuja naisille, olivat 
tasa-arvodirektiivin vastaisia eivätkä ne siis täyttä­
neet mainitun direktiivin 2 attiklan 4 kohdassa 
tarkoitettuja myönteisten toimien edellytyksiä. 
Komissio lykkäsi kuutta jäsenvaltiota41 vastaan 
aloitettua rikkomismenettelyä, jotka koskivat 
neuvoston direktiivistä 86/378/ETY johtuvien 
velvoitteiden noudattamiseksi toteutettavista 
kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä 
ilmoittamatta jättämistä. Hyväksyttiin, että 
tämän direktiivin edellyttämien toimenpiteiden 
sisällyttämisessä kansalliseen lainsäädäntöön oli 
todellisia vaikeuksia yhteisöjen tuomioistuimen 
Barber-asiassa4'antaman tuomion seurauksena. NAISIEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
TEHOKKAAT OIKEUSKEINOT 
Asia 14/83 Von Colson ja Kamann/Nordrhein-Westfalenin 
osavaltio [1984] Kok 1891. 
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti, että kansallisiin oikeuskei­
noihin on sovellettava tehokkuuden periaatetta.43 
Asia 222/84 Johnston/Royal Ulster Constabulary [1986] Kok 
1651. 
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti, että "tehokas oikeudellinen 
suojelu" on yhteisön oikeuden pääperiaarreita. 
Asia 68/88 komissio/Kreikka [1989] Kok. 2964. 
Yhteisöjen tuomioistuimen kanta oli, että yhteisön 
lainsäädännön rikkomisesta annettavien seuraamusten yhtey­
dessä on tarkasteltava kolmea perusperiaatetta: 
• vertailtavuus 
• tehokkuus 
• suhteellisuus 
Nämä selitettiin komission ilmoituksessa EYVL N:o C147, s. 
3, 1990. 
Asia C-213/89 Factortame [1990] Kok. 2433. 
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin päätti, että kansallisten 
tuomioistuinten on hylättävä kaikki sellaiset kansalliseen 
oikeusjärjestelmään kuuluvar säännökset ja lainsäädännölliset, 
hallinnolliset tai oikeudelliset käytännöt, jotka saattavat hei­
kentää yhteisön lainsäädännön tehokkuutta. 
" Asia C-345 Stoeckel [1991] Kok. I - 4047, s. 89; Asia C-
158 Levy [1993] Kok. I - 4287, s.91; Asia C-13 Minne 
[1994] Kok. I - 371.-s.93. 
'" Asia C-173 Komissio/Belgia [1993] Kok. I - 673 s.91. 
4" Asia 312 Komissio/Ranska [1988] Kok. 1 - 3559 s.86. 
41 Belgia, Tanska, Kreikka, Italia, Luxemburg, Alankomaat. 
"Asia C-262/ 88 [1990] Kok. 1889. On huomattava, että 
yhteisöjen tuomioistuin antoi 28 päivänä syyskuuta 1994 
kuusi ennakkoratkaisua tuomion Barber soveltamisalasta. 
Komissio on toimittanut neuvostolle ehdotuksen direktiivin 
86/378/ETY muuttamisesta, KOM(95) 186 lopullinen, 16 
.5.1995. Tehokkuus tarkoittaa sitä, että oikeuskeino korvaa oikeudenmu­
kaisesti hakijan lain rikkomisen vuoksi kärsimän vahingon/mene­
tyksen. 
99 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
Ennakkoratkaisut 
Kansallinen tuomioistuin voi EYn perustamis­
sopimuksen 177 artiklan mukaisesti lykätä oikeu­
denkäyntiä, jos esillä on Euroopan yhteisön 
lainsäädännön tulkintaa tai pätevyyttä koskeva 
asia, ja pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ratkaise­
maan asian. Tällä menettelyllä on ollut suurin 
vaikutus yhteisön yhtäläisiä mahdollisuuksia kos­
kevaan lainsäädäntöön ja se on luonut välineen, 
jonka avulla yhteisöjen tuomioistuin voi kehittää 
yhteisön lainsäädännön periaatteita. Kukin kan­
sallinen tuomioistuin tai muu lainkäyttöelin voi 
pyytää yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisua ja 
jokaisen korkeimman oikeusasteen olisi tehtävä 
niin. Käytännössä kaikki korkeimmat oikeusas­
teet eivät hyödynnä EYn perustamissopimuksen 
177 artiklaa: se voi päättää, että yhteisön 
lainsäädännön kohta on riittävän selkeä tai se ei 
ole niin ratkaiseva, että siitä tarvitsisi kiistellä. 
Kansallinen tuomioistuin voi aina esittää yhteisö­
jen tuomioistuimelle kysymyksiä yhteisön 
lainsäädännön kohdista, joihin liittyen on jo 
aiemmin annettu tuomio. Esimerkiksi Saksan 
työtuomioistuin'14 esitti yhteisöjen tuomioistui­
melle kysymyksiä, joita oli jo käsitelty asiassa 
Arbeiterwohlfahrt der Stadt Berlin/Botel.^ 
YHTEISÖN 
LAINSÄÄDÄNNÖN OIKEUS­
KEINOJEN NYKYINEN TILA 
Yhteisön lainsäädäntöön perustuvat oikeuskei­
not ja menettelyt ovat kehittyneet pikemminkin 
oikeudellisella kuin lainsäädännöllisellä foorumil­
la. Monissa direktiiveissä on säännöksiä yhteisön 
lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien 
täytäntöönpanemisesta, mutta ne ovat usein riip­
puvaisia kansallisista lainsäädännöstä ja periaat­
teista. Alun perin yhteisöjen tuomioistuin otti 
kantaa vain muutamiin menettelyihin ja oikeus­
keinoihin. Yhteisön lainsäädännön täytäntöönpa­
no jätettiin kansallisiin menettelyihin perustu­
vaksi kahdella edellytyksellä: 
•Syrjimättömyyden periaate: yhteisön 
lainsäädäntö oli pantava täytäntöön samalla 
tavalla kuin vastaava kansallinen lainsäädäntö. •Yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano ei saisi 
olla mahdotonta tai kohtuuttoman vaikeaa. 
Yhteisöjen tuomioistuin on muuttanut asen­
nettaan asteittain ja vaatinut itselleen aiempaa 
laajempaa tuomiovaltaa niiden periaatteiden suh 
teen, jotka koskevat yhteisön lainsäädännön 
täytäntöönpanoa kansallisissa tuomioistuimissa. 
Yhteisöjen tuomioistuin pyrkii kuitenkin 
pitämään tasapainon, jota julkisasiamies Jacobs 
kuvaili parhaiten Peterbroeck-asiassa46. 
"Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö 
tällä alalla luo tasapainon [jäsenvaltioiden oikeus­
järjestelmien] itsenäisyyden noudattamisen tar­
peen ja yhteisön lainsäädännön tehokkaan kan­
sallisissa tuomioistuimissa suojelemisen tarpeen 
välillä." 
Komission järjestämässä ja tukemassa Pohjois-
Irlannin Belfastissa (Yhdistynyt kuningaskunta) 1 
ja 2 päivänä maaliskuuta 1996 pidetyssä kokouk­
sessa 15 jäsenvaltion oikeudelliset asiantuntijat 
arvioivat tasa-arvostrategioita ja -oikeudenkäyn­
tejä. Kokouksessa puhuttiin käytännön tasa-
arvokäsitteiden käytöstä oikeudenkäynneissä sekä 
politiikassa ja työmarkkina-alalla. Kokouksessa 
pantiin merkille useita oikeuksien täytäntöönpa­
noon ja oikeuskeinoihin liittyviä vaikeuksia. 
Keskusteltiin oikeudellisten käsitteiden sovelta­
misessa tarvittavasta selkeydestä ja kasvavasta tie­
toisuudesta yhteisön lainsäädäntöä kohtaan. 
Yhteisöjen tuomioistuin on kehittänyt vuosien 
mittaan useita menettelyihin ja oikeuskeinoihin 
sovellettavia periaatteita, jotka takaavat yhteisön 
lainsäädännön tehokkaan täytäntöönpanon. 
Kaikki tuomioistuimen käsittelemät asiat, joiden 
yhteydessä nämä ajatukset kehittyivät, eivär koske 
tasa-arvolainsäädäntöä, mutta suuri osa niistä 
koskee. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskeino­
ja käsittelevät yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat 
ennakkoratkaisut voidaan jakaa viiteen luokkaan: 
tehokkuus, mahdollisuus saattaa asia tuomiois­
tuimen käsiteltäväksi, määräajat, todistusraakka 
ja korvaukset sekä seuraamukset. 
44 Asia C-457/93 Kuartorium fur Dialyse und 
Nierentransplantation E.V/Lewark, tuomio 6 päivänä hel­
mikuuta 1996, evr. 
4SAsiaC-360 [1992] Kok. 1-3589, s. 1 
" Asia C62/93 SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie / 
Belgian State, (1995) Kok.I-4599. 
100 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
MÄÄRÄAJAT 
Asiassa 208/90 Emmott/sosiaaliministeri47 yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kansallisten määtäaikojen 
laskeminen oikeudenkäynnin aloittamiselle saa alkaa vasta sen jälkeen kun jäsenvaltio on saattanut direk­
tiivin noudattamisen edellyttämät säännökset ja määräykset kokonaisuudessaan ja asianmukaisesti voi­
maan. 
Tämän tuomion soveltamisalaa on kuitenkin supistettu useissa myöhemmissä tuomioistuimen käsittele­
missä asioissa, joissa yhteisöjen tuomioistuin on tarkkaillessaan kansallista itsenäistä menettelyä toiminut 
tilannetta tasapainottavasta Esimerkiksi asiassa C-62/93 BP Super Gas/Helleenien tasavalta [1995] Kok. 
1-1885 yhteisöjen tuomioistuin salli Kreikan määräaikojen soveltamisen, koska verojen yhdenmukaista­
misesta annettuun direktiiviin ei sisältynyt määräaikoja, jos tiettyjä yhteisön lainsäädännön periaatteita 
noudatettaisiin. 
Asiassa C-312/93 SCS Peterbroeck, Van Campenhout &C Cie/Belgian valtio [1995] Kok. yhteisöjen tuo­
mioistuin hylkäsi käsityksen, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen on yhteisön lainsäädännön vel­
voittamana luovuttava yhteisön lainsäädäntöön soveltumattoman kansallisen säännöksen soveltamisesta, 
jos kantaja ei ollut ottanut yhteisön lainsäädäntöä oikeudelliseksi perustaksi kansallisessa lainsäädännössä 
säädetyn lyhyen 60 päivän pituisen määräajan kuluessa. Tässä asiassa hyväksyttiin kuitenkin, että vaikka 
60 päivän jakso ei ollut itsessään vastustettava, niin sääntö oli kuitenkin lainvastainen seuraavat kyseisen 
menettelyn seikat huomioon ottaen: 
•Kyseinen tuomioistuin (muutoksenhakuelin) oli ensimmäinen tuomioistuin, joka voi saattaa asian käsi­
teltäväksi yhteisöjen tuomioistuimeen. 
•Sääntö esti muutoksenhakuelimen oman aloitteen esittämisen kiistellyn toimenpiteen soveltuvuutta 
koskevassa käsittelyssä, koska 60 päivän jakso oli jo päättynyt. 
•Mikään muu tuomioistuin ei voisi ottaa kysymystä käsiteltäväkseen. 
•Tuomioistuimen omasta aloitteestaan esittämä säännön puolustaminen ei ollut asianmukaisesti perus­
teltua sellaisilla periaatteilla kuten oikeusvarmuuden vaatimukset tai käsittelyn asianmukainen johtami­
nen 
Asiassa C-338/91 Steenhorst-Neetings [1993] Kok. 5475 ja asiassa C-410/92 Johnson/Chief 
Adjudication Officer yhteisöjen tuomioistuin salli jäsenvaltioiden jälleen soveltaa omia kansallisia 
sääntöjään jaksoon, jonka aikana korvaukset on maksettava takautuvasti, edellyttäen, että kansalliset 
säännöt eivät ole esteenä yhteisön oikeuteen perustuville toimille ja että säännöt olivat verrattavissa kan­
sallisen lainsäädännön vastaaviin sääntöihin. 
Asiassa C-128/93 Fisscher/Voorhuis Hengelo BV [1994] Kok. 1-4583 ja asiassa C-57/93 Vroege/NCIV 
voor Volkhuisvesting BV [1994] Kok. 4541, yhteisöjen tuomioistuin päätti, että eräät eläkejärjestelyt oli­
vat EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan vastaisia, mutta se salli sellaisten jäsenvaltion sääntöjen 
soveltamisen, jotka rajoittivat mahdollisuuden kuulua järjestelmiin takautuvasti vain niihin naisiin, jotka 
olivat suorittaneet maksuja järjestelmille. Asiassa C -200/91 Coloroll Pension Trustees Ltd/Colo roll 
Group pic and Others (1994) Kok. 1-4389 yhteisöjen tuomioistuin päätti, että yksityisten osapuolten 
EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan rikkomisesta johtuva korvausvelvollisuus määritellään kansalli­
sissa säännöksissä. 
47 [1991] Kok. 4269 
101 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
KORVAUKSET JA SEURAAMUKSET 
Sen lisäksi, että on olemassa mahdollisuuksia saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, yhteisöjen 
tuomioistuin on päättänyt, että tasa-arvodirektiivin 6 artikla edellyttää tehokkaita oikeuskeinoja kos­
kevia säännöksiä. Tämä on osoitettu seuraavien tuomioistuimen käsittelemien asioiden yhteydessä: 
Asia 14/83 Von Cobon ja Kamann/Nordrhein-Westfalenin osavaltio [1984] Kok. 1891. 
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin osoitti, että tasa-arvodirektiivin 6 artiklassa ei säädetä erityisistä 
seuraamuksista vaan siinä annetaan jäsenvaltioiden itse valita ratkaisunsa. Yhteisöjen tuomioistuin 
päätti kuitenkin, että jos jäsenvaltio päätti antaa rangaistukseksi syrjinnän kieltämisen rikkomisesta 
korvausten maksamisen, näiden korvausten on oltava kaikissa tapauksissa oikeassa suhteessa tehtyyn 
vahinkoon nähden. Näin ollen pelkästään nimellisen korvauksen maksaminen ei täyttäisi direktiivin 
vaatimuksia. 
Asia 152/84 Marshall/Southamptonin ja South West Hampshiren alueen terveysviranomainen 
(Opetus) [1986] Kok. 723. 
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan 62-vuotiaan naispuolisen työntekijän pakottaminen eläkkeelle, 
siitä huolimatta, että samassa asemassa oleva mies sai jatkaa työssäkäyntiä 65-vuotiaaksi asti, rikkoo 
tasa-arvodirektiivin 5 artiklan 1 kohtaa. Kun asia palasi käsiteltäväksi kansallisiin tuomioistuimiin, 
niillä oli lakisääteiset rajat myönnettävien korvausten määristä. Korvausten määrään ei ollut mahdol­
lista lisätä korkoa siitä huolimatta, että asian käsittelyn aloittamisen ja kansallisen tuomioistuimen 
päätöksen välillä oli kulunut pitkä aika. Yhteisöjen tuomioistuimelta kysyttiin jäsenvaltion mahdolli­
suutta vahvistaa enimmäisraja tasa-arvodirektiivin rikkomisesta johtuvien vahinkojen korvauksille ja 
mahdollisuutta kieltää koron lisääminen tähän määrään. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jos jäsen­
valtio oli päättänyt toteuttaa tasa-arvodirektiivin tavoitteet korvauksien maksamisella, korvausten on 
oltava riittäviä siinä mielessä, että niiden on katettava syrjivästä erottamisesta todellisuudessa aiheutu­
nut menetys ja vahinko kansallisten säännösten mukaisesti. 
Asia C-200/91 Coloroll Pensions Trustees Ltd/Russell et ai [1994] Kok 1-4389. 
Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että eläkesäätiöiden on toimivaltansa rajoissa tehtävä kaikkensa tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen varmistamiseksi kaikin käytössä olevin keinoin. Niiden olisi tarvittaessa 
turvauduttava tuomioistuimiin eläkejärjestelmän perustana olevan sopimuksen sääntöjen muuttami­
seksi. 
102 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
KUVIO 29 
OIKEUSTAPAUKSET 
BELGIA TANSKA SAKSA IRLANTI ALANKOMAAT ISO-BRIT. RANSKA ITALIA LUXEMBOURG 
1971 1 
1975 
1978 
l')H0 
I9H1 
1982 
1984 
1986 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 
Yhteensä 
EQEO STmmmQalMRvZTlQS MDiiiJimyiiiniimniH 
1983 
1985 
1993 
Yhteensä 
lyiiii^iiiiiiyiiiiiiiiMiM 
1983 
1985 
1988 
Yhteensä MffiMŒJ^ 
Yhteensä 
1984 
1986 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 
Yhteensä 
ËYî n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti neuvoston direkiivin 79/7/LrY sosiailiiurvaa koskevat oikeustapaukset 
1982 
1986 
1987 
1988 
1989 
1991 
1992 
1994 
1995 
Yhteensä 1 
Kokonaisuutesi» 7 18 79 4 X ! 
Lähde: EYTLn tietokanta ja CELEX-tietokanta. 
103 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTAA OIKEUKSIAAN 
NAISKAUPPA 
Useissa jäsenvaltioissa seksiteollisuus käyttää hyväksi yhä enemmän Keski- ja Itä-Euroopan maista ja kehitys­
maista palkattuja ulkomaalaisia naisia. Tällaiseen seksiteollisuuteen joutuneet naiset ovat taloudellisessa, sosiaali­
sessa ja poliittisessa mielessä haavoittuvassa asemassa ja sellaisessa epäsuhtaisessa tilanteessa, jossa heitä vastassa 
ovat järjestäytyneeseen rikollisuuteen sekaantuneet yritykset. Naiskaupasta seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituk­
sessa on lisäksi tullut jatkuvasti lisääntyvä Euroopan unionin alueelle suuntautuvan laittoman siirtolaisuuden 
muoto: tällä tavalla ilman oikeudellista asemaa olevien Euroopan unionissa asuvien naisten oikeuksien puolusta­
minen on epävarmaa. 
Seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvä naiskauppa ei missään tapauksessa sovellu ihmisoikeuksiin luonnollisesti 
kuuluviin pääperiaatteisiin, kuten yleismaailmallisen ihmisoikeusjulistuksen48 johdantokappaleessa ja 1 artiklassa 
sekä naisiin kohdistuvan väkivallan poistamisesta annetun julistuksen45 johdantokappaleessa esitetään. 
Ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja taistelu naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan olivat aiheina myös Beijingin 
julistuksessa, joka hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien naisten asioita käsitelleessä neljännessä kokouksessa 
vuonna 1995. 
Komission jäsenen Anita Gradinin tekemän Euroopan unionin aloitteen johdosta Itävallassa pidettiin 10 ja 11 
päivänä kesäkuuta 1996 yhteistyössä Kansainvälisen pakolaisjärjestön kanssa kokous. Naiskaupan ongelmia käsi­
teltiin ihmisoikeuksiin kohdistuvan rikkomuksen, naisiin kohdistuvan väkivallan ja järjestäytyneen rikollisuuden 
kannalta. Ongelmien monimutkaisuuden ratkaisemiseksi merkittävin tarkastelutyö ja kokemusten vaihto keskit­
tyi neljään seminaariin, joiden tarkoituksena oli muodostaa komission neuvostolle osoittaman tiedonannon pää­
kohdat. Käsitellyt aiheet olivat: siirtolaisuus, lainsäädännön täytäntöönpano ja poliisiyhteistyö, lainsäädännölli­
set näkökohdat ja sosiaalipolitiikka. 
Sosiaalipolitiikan osalta, johon kuuluu neljäs naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskeva yhteisön 
keskipitkän aikavälin toimintaohjelma, jäsenvaltioiden ja kokoukseen osallistuneiden erityisjärjestöjen asiantun­
tijoiden esille tuomat suositukset sovitettiin käytännön ratkaisuihin. Suosittiin sellaisia ratkaisuja, jotka ottavat 
huomioon naiskaupan rakenteelliset syyt (taloudellisessa muutosvaiheessa olevissa maissa ja kehitysmaissa tapah­
tuva sosiaalinen syrjäytyminen, epätasa-arvo, myyjien ja asiakkaiden vastuu). Käsiteltävänä olivat myös Euroopan 
unionin, jäsenvaltioiden, kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisjärjestöjen aloihin kuuluviin valtuuksiin liittyvien 
asiaankuuluvien toimenpiteiden tasot. Monen tieteenalan mukaantulon tarvetta ongelmien ratkaisemisessa ja 
sitoutumista jäsenvaltioiden tasolla korostettiin voimakkaasti. Useiden komission jäsenten aktiivinen osallistu­
minen yhteensovitettujen toimenpiteiden luomiseen demokratian terveiden toteutusedellytysten turvaamiseksi 
on selvä osoitus poliittisesta tahdosta institutionaalisella tasolla. 
Komissio hyväksyi 20 päivänä marraskuuta 1996 tiedonannon50 naiskaupasta seksuaalista hyväksikäyttöä varten. 
Tässä tiedonannossa todetaan, että kaikkien EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden on jatkettava aktiivista toimin­
taa naiskauppaa koskevan kasvavan ja vakavan ongelman lopettamiseksi. 
Lisäksi komission tiedettä, tutkimusta ja kehitystyötä käsittelevä pääosasto on perustanut asiantuntijaryhmän 
käsittelemään naiskauppaan liittyviä sosioekonomisia ongelmia. Vuonna 1997 järjestetään seminaari, jossa kes­
kitytään naiskaupan ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen välisiin yhteyksiin. 
48 Yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus, Yhdistyneet kansakunnat, yleiskokous, 10.12.1948 
49 Julistus naisiin kohdistuvan väkivallan postamiseksi, Yhdistyneet kansakunnat, yleiskokous, joulukuu 1993 A/RES/48/104 
so KOM(96) 567 lopullinen, 20.11.1996 
imsm 
104 
NAISTEN MAHDOLLISUUS KÄYTTÄÄ OIKEUKSIAAN 
NAISKAUPPAA KÄSITTELEVÄ WIENIN JULISTUS 
Ottaen huomioon, että ihmiskauppa ja seksuaalinen hyväksikäyttö ovat pysyvää perusoikeuksien rik­
komista, 
Ottaen huomioon Euroopan parlamentin tammikuussa 1996 Strasbourgissa suorittaman yksimielisen 
äänestyksen ihmiskaupan vastustamista koskevasta päätöslauselmaluonnoksesta, 
Rohkaistuneena komission jäsenen Anita Gradinin Wienissä 10 ja 11 päivänä kesäkuuta 1996 pide­
tyssä Euroopan naiskauppaa käsittelevässä kokouksessa tekemästä aloitteesta, 
Allekirjoittaneiden hallituksista riippumattomien järjestöjen edustajat ovat päättäneet tänään perustaa 
KANSALAISJÄRJESTÖJEN EUROOPAN KOORDINOINTIELIMEN IHMISTEN KAUPPAA 
JA SEKSUAALISTA HYVÄKSIKÄYTTÖÄ VASTAAN 
Sen ensisijaisena tavoitteena on esittää Euroopan viranomaisille aloitteita ja ehdotuksia yhteisten toi­
mien kehittämisen helpottamiseksi ja esittää erityisiä ihmisten kauppaa ja seksuaalista hyväksikäyttöä 
vastustaviin yhteisiin pyrkimyksiin osallistuvien elinten hankkeita. 
Tänään 11 päivänä kesäkuuta 1996 Wienissä tämä Euroopan koordinaatioelin yhdistää seuraavat jär­
jestöt: 
The Coalition against trafficking in Women (European Regional Department), La Federation 
Internationale des Ligues des Droits de l'homme (International Women's Commission), La Federation 
Européenne pour la Disparition de la Prostitution, La Coordination Belge des associations de Payoke 
(Saralek, Stratelis, Stoppers and Asmodee) Coordinamento servizi Caritas contro lo seuttamento della 
prostituzione, Italia. 
Lähde: Ote vuoden 1996 Wienin julistuksesta. 
105 

6 LUKU 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA 
SAAVUTETUT TULOKSET 
BEIJINGIN KONFERENSSIN 
VALMISTELU 
Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäinen 
naisten asioita käsittelevä maailmankonferenssi 
pidettiin Mexico Cityssä vuonna 1975. Sitä seu­
rasi YK:n naisten vuosikymmen: tasa-arvo, kehi­
tys ja rauha, jonka tavoitteena oli antaa sysäys 
kansallisten hallitusten toimille naisten oikeuk­
sien ja mahdollisuuksien parantamiseksi. Toinen 
maailmankonferenssi pidettiin Kööpenhaminassa 
vuonna 1980 ja kolmas Nairobissa vuonna 1985-
Neljäs maailmankonferenssi kutsuttiin koolle 
arvioimaan "Naisten aseman edistymisen tulevai­
suuden strategioita vuoteen 2000 asti" -ohjelman 
täytäntöönpanoa YK:n jäsenvaltioissa, josta oli 
sovittu Nairobissa. Sen vuoksi se oli merkittävä 
askel jatkuvassa 20-vuotisessa prosessissa yhdistää 
sukupuolten välinen tasa-arvo yhteiskuntaan. 
Tulevaisuuden strategiat' käsittää 372 kohtaa 
toimintasuosituksiksi. Niiden tarkoituksena oli 
saada aikaan todellinen muutos naisten aseman 
parantamiseksi maailmassa. Hyvin moni näistä 
naisten oikeuksien ja naisten ja miesten välisen 
tasa-arvon parantamiseen osallistuneista hen­
kilöistä oli pettynyt tulevaisuuden strategioiden 
toteuttamiseen sekä kansallisesti että kansainväli­
sesti. YK teki arvion tulevaisuuden strategioista 
vuonna 1990. Yleinen vaikutelma oli, että ylei­
sesti tietoisuus naisten asioista oli lisääntynyt ja 
niistä keskusteltiin enemmän, mutta muutosten 
ja parannusten määrä aiheutti pettymyksen ja nii-
'New York: Yhdistyneet kansakunnat, 1986 
(A/CONF.U6/28/REV.1). 
107 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
den havaittiin olevan seisahduksissa. Sen vuoksi 
sovittiin, että pidettäisiin toinen maailmankonfe­
renssi, jossa tarkasteltaisiin vuodesta 1985 tapah­
tunutta edistystä ja asetettaisiin uusia sitoumuk­
sia ja strategioita tulevaisuutta varten. 
Aikaisempien naisten maailmankonferenssien ja 
YK:n naisten vuosikymmenen aiheista, joita ovat 
tasa-arvo, kehitys ja rauha, otettiin esille 12 kes­
keistä aihetta. 
Kehitys Euroopan unionissa 
Myös Euroopan unionissa on oltu pettyneitä 
saavutetun edistyksen tasoon. Esimerkiksi naisten 
palkka pysyy edelleen sitkeästi miesten palkkaa 
alempana, ja työn erottelussa, sukupuolisessa häi­
rinnässä ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittami­
sessa on edelleen todellisia ongelmia. 
Havaittavissa on kuitenkin myös tervetulleita 
parannuksia ja saavutuksia. Tärkeä uusi tasa-
arvolainsäädäntö on hyväksytty sekä jäsenvaltioi­
den että Euroopan yhteisön tasolla. Asenne tasa-
arvoasioita kohtaan on yleisesti ottaen parantu­
nut. Kehitysyhteistyössä on tunnustettu tarve 
ottaa sukupuolikysymykset esille. 
Ihmisoikeuksien edistäminen on sisällytetty sopi­
mukseen Euroopan unionista ja siitä on tullut 
yksi tärkeimmistä EU:n jäsenyyden edellytyk­
sistä. Kansalaisjärjestöt ovat saaneet enemmän 
kokemusta ja vaikutusvaltaa, ja ne edustavat nais­
ten asioita käytännön tasolla suoremmin kuin 
aikaisemmin. Toinen2 ja kolmas3 tasa-arvoisia 
mahdollisuuksia koskeva toimintaohjelma, jotka 
yhdessä käsittävät vuodet 1985 - 1995, antavat 
käsityksen yhteisön päämääristä Nairobin jälkei­
senä vuosikymmenenä. Monet toimintaohjelman 
yhteydessä toteutetut toimet toteuttavat tulevai­
suuden strategioita, jotka on asetettu etusijalle 
sopimaan yhteisön erityisiin olosuhteisiin. 
Beijingin konferenssin yhdistä­
minen muiden viimeaikaisten 
maailmanko nferenssien saa vu-
tuksiin 
Koko valmisteiujakson ajan ja sitäkin 
enemmän konferenssin aikana pyrittiin luomaan 
yhteys Beijingin konferenssin ja muiden tärkei­
den konferenssien välille, näitä ovat muun muas­
sa seuraavat: 
• vuonna 1992 Riossa pidetty ympäristö- ja kehi­
tyskonferenssi 
• vuonna 1993 Wienissä pidetty ihmisoikeus­
konferenssi (jonka ehdottomassa ja innoittavas­sa julistuksessa sanottiin, että "naisten ihmisoi­
keudet ovat luovuttamaton, erottamaton ja 
jakamaton osa yleisiä ihmisoikeuksia"). 
• vuonna 1994 Kairossa pidetty väestö- ja kehi­
tyskonferenssi (jossa korostettiin yksilöiden ja 
parien oikeutta päättää vapaasti ja vastuullisesti 
lastensa lukumäärästä, ajoituksesta ja syntymäa-
jankohdasta). 
• vuoden 1995 maaliskuussa Kööpenhaminassa 
pidetty sosiaalisen kehityksen konferenssi (jossa 
tunnustettiin, että kestävä taloudellinen kehitys 
ei ole turvattu ilman naisten täydellistä osallis­
tumista). 
Jokaisessa näistä konferensseista viitattiin ene­
nevässä määrin sukupuolikysymyksiin. Monet 
Beijingin konferenssin valmisteluihin osallistu­
neet henkilöt olivat sitä mieltä, että näitä tuloksia 
olisi tarkasteltava tässä tärkeässä naisten asioita 
käsittelevässä tilaisuudessa. Itse asiassa nämä asiat 
saivat osakseen pelkkää tarkastelua suurempaa 
huomiota; naisiin ja naisten oikeuksiin kohdistu­
van lisääntyvän huomion puolesta vaikutettiin 
voimakkaasti. Kävi ilmi, että Beijingin konferens­
sissa pyrittiin myös muuttamaan eräitä aikaisem­
missa konferensseissa saavutettuja tuloksia. 
Euroopan unioni vastusti näitä pyrkimyksiä ja 
pyrki nykyisen tilanteen kehittämiseen. 
Valmisteluvaihe 
Konferenssin valmistelu keskittyi YK:n Naisten 
aseman toimikunnan säännöllisiin kokouksiin 
New Yorkissa. Jokaisessa kokouksessa Euroopan 
unionin jäsenvaltiot pitivät päivittäin koordi-
nointikokouksia kulloisenkin puheenjohtajaval­
tion johdolla keskustellakseen unionin neuvotte­
lulinjoista toimintaohjelman luonnosvaiheessa. 
Euroopan unioni oli sekä valmisteluvaiheessa että 
varsinaisessa konferenssissa yksi suurimmista ja 
merkittävimmistä neuvotteluryhmistä. 
Komissio laati heinäkuussa 1994 valmistelua­
siakirjan komission yksiköistä, jotka käsittelivät 
Euroopan unionin osallistumista konferenssiin,4 
helmikuussa 1995 toisen samaa aiherta käsitte­
levän valmisteluasiakirjan (katso jäljempänä)s ja 
1 Euroopan yhteisöjen komissio. Naisten ja miesten tasa-arvoi­
sia mahdollisuuksia koskeva yhteisön keskipitkän aikavälin 
toimintaohjcma 1986-1990, EY-tiedote 3-1986. 
1 Kolmas naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia kos­
keva yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelma, 
KOM(90) 449 lopullinen, 6.1 1.1990. 
4SP.C(94) 1373, 28.07.1994. 
' SEC(95) 247,10.02.1995 
108 
toukokuussa 1995 tiedonannon neuvostolle 
(katso jäljempänä). Jokaisessa näistä asiakirjoista 
määriteltiin yhteisön periaatteet yhtäläisiä mah­
dollisuuksia ja sukupuolten välistä tasa-arvoa kos­
kevassa toiminnassa sekä unionissa että sen ulko­
puolella ja kehitysyhteistyössä ja ihmisoikeustoi-
minnassa. Asiakirjoissa viitattiin myös säännök­
siin, olemassa olevaan lainsäädäntöön ja muihin 
näillä aloilla tehtyihin sitoumuksiin. 
Yhteisön päämäärät Beijingin 
konferenssille 
Neuvostolle annetussa tiedonannossa "Naisten 
ja miesten välinen uusi kumppanuus: tasa-arvoi-
nen jakaminen ja osallistuminen",'' joka hyväksyt­
tiin 29 päivänä toukokuuta 1995, esiteltiin 
Euroopan yhteisön työtä yhtäläisten mahdolli­
suuksien ja sukupuolten välisen tasa-arvon 
hyväksi tähän päivään asti. Siinä mainittiin 
yhteisön maailmankonferenssille asettamiksi 
päämääriksi seuraavat asiat: 
•Ihmisoikeudet 
•Naiset toimijoina 
•Naiset päätöksenteossa 
•Naiset talouselämässä 
•Köyhyys ja syrjäytyminen 
•Muut oleelliset sukupuolten väliset erot (suku­
puolten väliset erot terveydessä, lukutaidossa ja 
koulutuksessa). 
Tiedonannossa korostettiin voimakkaasti valta-
virtaistamista: 
"Sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseen 
ja naisten aseman parantamiseen tähtäävillä poli­
tiikoilla ja toimenpiteillä ei ole tarvittavaa vaiku­
tusta, jollei oteta käyttöön erityisiä toimenpiteitä 
sen varmistamiseksi, että sukupuolinäkökohdat 
otetaan kokonaisvaltaisesti huomioon yhteiskun­
nan kaikkia aloja käsittelevissä politiikoissa." 
Siinä korostettiin myös uuden naisten ja mies­
ten välisen suhteen kehitystä yhteiskunnassa: 
"Yhteisön on tartuttava tähän Beijingin konfe­
renssin tarjoamaan tilaisuuteen ja osoitettava 
aikomuksensa olemalla edelleenkin ensimmäisten 
joukossa edistämässä naisten asemaa maailman­
laajuisesti ja turvaamalla tasa-arvoon ja yhtäläisiin 
mahdollisuuksiin perustuva naisten ja miesten 
välinen muuttunut kumppanuus". Nämä aiheet 
vahvistivat edelleen yhteisön roolia konferenssin 
valmistelussa ja varsinaisessa konferenssissa. Itse BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TUl.OKSE 
asiassa oli Euroopan unionin ansiota, että valta-
virtaistamista käsittelevä kohta sisällytettiin jokai­
seen strategisten tavoitteiden ja toimien toimin­
taohjelmaan. Parhaillaan käydään mitä mielen­
kiintoisinta kansainvälistä ja kansallista keskuste­
lua "mainstreaming"-käsitteen todellisesta merki­
tyksestä, siitä mitkä myönteiset toimet ovat tuo­
mittavia ja mitkä hyväksyttäviä, ja mikä on 
tämän käsitteen suhde moniulotteiseen "suku-
puoliulottuvuus"-käsitteeseen. 
Tiedonannossa tätä asiaa käsiteltiin myös kehi­
tysyhteistyön näkökulmasta. Siinä todetaan seu­
raavasti: "Yhteisön politiikkana ja käytäntönä on 
sukupuolinäkökohdan valtavirraistaminen kai­
kessa kehitysyhteistyössä. Tavoitteena on vatmis-
taa, että yhteisön kehitysyhteistyötoiminta vastaa 
paikallisten naisten tarpeita ja päämääriä, että 
siitä koituu hyötyä yhtä paljon naisille kuin mie­
hille, ja että he voivat osallistua täysin kehity­
shankkeiden suunnitteluun ja toteutukseen. 
Tämä ei sulje pois tarvetta toteuttaa tarvittaessa 
erityisiä laaja-alaisia toimia naisten hyväksi, eri­
tyisesti vakavien sukupuolten välisten erojen 
osoittamiseksi". 
Yhteisö tunnustaa, että tehokkaan kehitysyh­
teistyön toteuttamiseksi tarvitaan sekä naisten 
että miesten täysi osallistuminen. Tämä johtuu 
suureksi osaksi siitä, että naisilla on talouden alal­
la tärkeä rooli, vaikka sitä ei aikaisemmin ole tun­
nustettukaan. 
Tiedonannossa korostetaan lisäksi yhteisön 
ihmisoikeussitoumuksia. Siinä ne määritellään 
"perusoikeuksiksi, joihin kuuluu oikeus osallistua 
täysin tasavertaisina kumppaneina kaikilla 
elämän aloilla" ja "naisten ja miesten välisen tasa-
arvon kulmakiveksi". Yhteisön ihmisoikeuskäsit­
teeseen kuuluu tasa-arvon edistäminen ja taistelu 
sukupuoleen perustuvaa väkivaltaa, syrjintää ja 
seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan niin 
Euroopan unionin alueella kuin unionin suhteis­
sa ulkopuolisiin maihin. Demokratian periaatteet 
ja ihmisoikeudet määrittelevä lauseke sisällytet­
tiin "oleelliseksi osaksi" kaikkiin kehitysmaiden 
kanssa tehtyihin sopimuksiin vuonna 1992. 
Toledon kokous 
omissio piti yhteistyössä Instituto de la 
Mujerin (Espanjan kansallinen tasa-arvojärjestö) 
kanssa neuvoa-antavan kokouksen Toledossa 
huhtikuussa 1994. Sen tavoitteena oli arvioida 
'KOM(95)221, 29.05.1995. 
109 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
kehitystä unionissa viimeisten kymmenen vuo­
den aikana, tehdä tilannekatsaus ja arvioida tähä­
nastiset saavutukset, ottaa esille yhteiset piirteet ja 
tehdä ehdotuksia tulevaisuudelle. Istunnoissa 
käsiteltiin seuraavia aiheita: 
•Naiset talouden alalla; 
•Naiset julkisessa elämässä; 
•Naiset ja solidaarisuus (solidaarisuus eurooppa­
laisessa yhteiskunnassa ja solidaarisuus muiden 
maiden naisia kohtaan). 
Jäsenvaltioiden ja tuolloin jäsenyyttä hakenei­
den valtioiden valtuuskunnat ja Euroopan parla­
mentin jäsenet tapasivat lukuisia tasa-arvoasian-
tuntijoita, kansainvälisten järjestöjen edustajia ja 
Itä- ja Keski-Euroopan maiden edustajia. Samaan 
aikaan kokouksen kanssa järjestettiin kansalais­
järjestöjen tilaisuus. 
Alueelliset valmistavat kokoukset 
Vuoden 1994 aikana kaikki viisi YK:n alueellis­
ta taloudellista toimikuntaa järjestivät oman 
kokouksensa: ESCAP (Aasia ja Tyynenmeren 
alue) Jakartassa, ECA (Afrikka) Dakarissa, 
ESCWA (Länsi-Aasia) Ammanissa, ECLAC 
(Latinalainen Amerikka ja Karibian alue) Mar del 
Platassa, Argentiinassa. 
Euroopan, Pohjois-Amerikka ja Israel mukaan 
lukien, alueellisen taloudellisen toimikunnan 
(ECE) korkeatasoinen alueellinen valmistava 
kokous oli vastaava YK:n alueellinen kokous 
Euroopan unionin jäsenvaltioille. Se pidettiin 
Wienissä 17-21 päivänä lokakuuta 1994, ja 
siellä laadittiin muiden alueellisten kokousten 
tavoin oma alueellinen toimintaohjelma,7 joka oli 
tarkoitettu heijastelemaan alueen erityisiä periaat­
teita. ECE:n tunnistamat periaatteet ovat: 
•Naisten ihmisoikeuksien edistäminen 
•Naisten köyhyyden vähentäminen 
•Naisten osuuden edistäminen talouden alalla 
•Nais- ja miespuolisten työntekijöiden tasa-
arvoinen kohtelu; työ- ja perhe-elämän yhteen­
sovittaminen 
•Sukupuolikohtaiset tilastot ja tutkimus 
•Solidaarisuuden edistäminen alueen sisällä ja 
alueiden välillä ja naisten lisääntyvä osallistumi­
nen julkiseen elämään. ESPANJALAISEN 
MINISTERIN CRISTINA 
ALBERDINPUHE 
BEIJINGISSÄ: 
"EUROOPAN SITOUMUKSEN 
VAHVISTAMINEN" 
Sosiaaliasioista vastaava ministeri 
Cristina Alberdi Alonso antoi lausun­
non Euroopan unionin puolesta 15-
syyskuuta 1995. Hän puhui "ratkaise­
vasta hetkestä, jolla on historiallista 
merkitystä naisille, hetkestä jolloin 
naisten ja miesten välinen tasa-arvo on 
oleellista yhteiskunnan kehitykselle, 
oikeudenmukaisuuden asia ja kehityk­
sen edellytys." Hän kehotti "uuteen 
sukupuolien väliseen sopimukseen ja 
uudenlaiseen naisten ja miesten väli­
seen vastavuoroiseen ymmärtämiseen 
niin julkisen kuin yksityisen elämän 
alalla". Hän korosti myös, että 
"Euroopan unioni on jo pitkään ollut 
sitoutunut tasa-arvoon. Tämä konfe­
renssi on kuitenkin sysäys tämän 
sitoumuksen uudelleen ilmaisemiselle 
ja vahvistamiselle." 
Lopulliset YK:n tasolla tapahtu­
vat valmistelut 
YK:n Naisten asemaa käsittelevä toimikunta 
kokoontui valmistelevana toimikuntana New 
Yorkissa 15 päivästä maaliskuuta 7 päivään huh­
tikuuta keskustelemaan Beijingissä hyväksyttävän 
toimintaohjelman luonnoksesta. 
Konferenssisihteeristö oli valmistellut tämän luonnok­
sen aikaisempien Naisten aseman toimikunnan 
kokouksien, viiden alueellisen valmistelevan kokouk­
sen ja näiden tuloksena syntyneiden toimintaoh­
jelmien, kansallisten kertomusten ja monien 
ympäri maailmaa järjestettyjen neuvoa-antavien 
ja asiantuntijakokousten perusteella. Eräistä toi­
mintaohjelman luonnoksessa esiintyneistä asiois­
ta näytti olevan mahdotonta päästä sopimukseen 
7Wien: Yhdistyneet 
(E/ECE/RW/HLM/18). kansakunnai ECE 1994 
110 
ja näiden asioiden edistymiseksi YK:ssa pidettiin 
31 päivästä heinäkuuta 4 päivään elokuuta epä­
muodollinen kuuleminen. Lisäksi Beijingissä 
käytiin vielä kaksi päivää keskusteluja välittömäs­
ti ennen konferenssia, 
Valmistelut Beijingin 
Konferenssia Varten 
Jäsenvaltioissa 
Jäsenvaltiot olivat usein jo vuosia aikaisemmin 
perustaneet komiteoita konferenssin valmistelua 
varten. Komiteoiden kokoonpano vaihteli alueel­
listen päämäärien mukaan, mutta yleensä siihen 
kuuluivat jotkut tai kaikki seuraavista tahoista: 
•Asiaankuuluvat ministeriöt (sosiaaliasiat/naisten 
oikeudet, ulkoasiat/kehitysyhteistyö, työllisyys, 
opetus) 
•Parlamentin jäsenet kansallisella ja alueellisella 
tasolla. 
•Tasa-arvojärjesröt 
•Hallituksista riippumattomat järjestöt 
•Työmarkkinaosapuolet 
•Yhteiskunnallisesti merkittävät naiset 
Sen lisäksi, että nämä ryhmät olivat virallisesti 
edustettuina kansallisessa valmisteluvaiheessa, 
jäsenvaltiot kuulivat myös laajasti kansalaisjär­
jestöjä - esimerkiksi Alankomaissa kuultiin yli 
600 tällaista järjestöä. 
YK:n pyynnöstä jokainen jäsenvaltio, joiden 
joukossa olivat tietenkin Euroopan unionin 
jäsenvaltiot, laati kansallisen hallituksen näke­
myksen mukaisen kansallisen kertomuksen nais­
ten asemasta. Nämä kertomukset muodostavat 
yhtenäisen kokoelman tilastoja ja muuta tietoa 
naisista 1900-luvun lopulla. 
Jotkut Euroopan unionin jäsenvaltioista laati­
vat (virallisen kansallisen kertomuksen lisäksi) 
varsin mielenkiintoisia julkaisuja. Esimerkiksi: 
•Ruotsin hallitus julkaisi "Miehet miehistä": 
kahdeksan ruotsalaisen miehen henkilökohtai­
sen näkemyksen tasa-arvosta, miehisyydestä ja 
vanhempana olemisesta 
•Itävalta (ja monet muut valtiot) kokosivat tär­
keimpiä tilastoja kansallisesta kertomuksesta ja 
julkaisivat niitä, kuten "Naiset Itävallassa vuosi­
na 1985 - 1995" 
•Belgia laati kirjasen, jossa kerrotaan YK:n nais­
ten asioita käsittelevien konferenssien historias-BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
KOMISSION JÄSENEN 
PADRAIG ELYNNIN 
PUHE: 
'AVAINSANANA KUMPPANUUS" 
Puhuessaan Euroopan yhteisön puo­
lesta Beijingissä 6. syyskuuta 1995 
komission jäsen aloitti sanomalla suo­
raan, että tasa-arvon eteneminen ei ole 
ollut niin nopeaa kuin toivoimme 
hyväksyessämme Nairobin tulevaisuu­
den strategiat. Cristina Alberdin 
tavoin Flynn korosti kumppanuutta ja 
uutta sukupuolien välistä suhdetta 
sanomalla, että tämä kumppanuus 
edellyttää vallan ja vastuun tasa-arvoi­
sia oikeuksia ja tasa-arvoista jakamis­
ta. Se edellyttää naisten perusoikeuk­
sien kunnioittamista, heidän täyttä ja 
tasa-arvoista osallistumistaan päätök­
sentekoon julkisessa ja yksityisessä 
elämässä ja taloudellisen vallan lisää­
mistä heille. Hän palasi näihin tee­
moihin puhuessaan Euroopan naisten 
etujärjestön (EWL) täysistunnossa 
hallituksista riippumattomien jär­
jestöjen tilaisuudessa Huairoussa, jol­
loin hän kuvaili tapahtuman avainsa­
naksi "kumppanuutta"; tämä tarkoit­
taa naisten ja miesten tasa-arvoisten 
oikeuksien kautta muodostuvaa 
kumppanuutta, naisten ja miesten, 
julkisten elinten ja kansalaisjärjestöjen 
välistä kumppanuutta, päätöksente­
koelinten välistä kumppanuutta ja 
etelän ja pohjoisen välistä kumppa­
nuutta. 
111 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
TOIMINTASUUNNITELMA 
Toimintasuunnitelmassa8 on noin 360 kohtaa. Sen esipuheena on poliittinen julistus, jossa hal­
litukset sitoutuvat suunnitelman toteuttamiseen tiettyjä alueita korostaen. 
1 luku on Tehtäväjulistus, jossa suunnitelmaa kuvataan esityslistaksi naisten vallan kasvattami­
seksi ja jossa korostetaan ihmisoikeusasioita, kumppanuutta miesten kanssa ja tarvetta yhteis­
toimintaan ja voimakkaaseen sitoumukseen. 
Seuraava luku on Yleiset puitteet. Siinä kuvataan Nairobista alkaen tapahtunutta kehitystä ja 
jäljellä olevia ongelmia ja haasteita laajemmasta kansainvälisestä tilanteesta tarkasteltuna. 
3 luvussa Tärkeimmät käsiteltävät alat, luetellaan 12 alaa, jotka ovat toimintasuunnitelman 
tärkeimmän 4 luvun Strategiset tavoitteet ja toimet perustana. 
Strategisia tavoitteita ja toimia käsittelevässä luvussa luetellaan yksityiskohtaisesti ne tär­
keimmät konferenssissa hyväksytyt toimet, jotka eri toimijoiden, joinin myös kansalliset halli­
tukset ja kansainväliset elimet kuuluvat, olisi toteutettava. Vaikka tällaisen tiiviin ja yksityiskoh­
taisen asiakirjan esittäminen lyhyesti on vaikeaa, se voidaan esittää pääpiirteittäin seuraavasti: 
Osa A: Naiset ja köyhyys. Tässä osassa käsitellään köyhyyden kohdistumista yhä enemmän nai­
siin, ja siinä kehotetaan muun muassa asiaankuuluvan sosiaaliturvasäännöksen luomiseen, suku­
puolinäkökohtien huomioon ottamiseen taloudellisessa päätöksenteossa, uusien ia lisävarojen 
myöntämiseen köyhyydessä eläville naisille, rakenteellisten mukauttamisohjelmien kielteisen 
vaikutuksen vähentämiseen sekä pakolaisnaisten ja muiden haavoittuvassa asemassa olevien nais­
ten oikeuksien suojeluun. 
Osa B: Yhtäläisten koulutusmahdollisuuksien varmistaminen. Tässä osassa kehotetaan kou­
lutuksessa tapahtuvan syrjinnän poistamiseen, kaikille avoinna oleviin mahdollisuuksiin perus­
koulutukseen, naisten lukutaidottomuuden poistamiseen, parempiin koulutus- ja uudelleen­
koulutusmahdollisuuksiin sekä asiaankuuluvien varojen myöntämiseen naisten koulutuksen 
parantamiseksi. 
Osa C: Naiset ja terveys. Tässä osassa keskitytään naisten oikeuksiin hallita omaa seksuaalista 
ja lisääntymiskäyttäytymistään Kairon väestö- ja kehityskonferenssia lujittaen ja kehittäen. Siinä 
ehotetaan sukupuoliseen terveysvalistukseen ja ehkäiseviin terveysohjelmiin. 
Osa D: Naisiin kohdistuva väkivalta. Tässä osassa väkivallaksi määritellään "kaikki sukupuo­
leen perustuva väkivalta, joka johtaa tai saattaa johtaa naisten fyysiseen, seksuaaliseen tai psyyk­
kiseen vahingoittamiseen tai kärsimykseen". Siinä kehotetaan toteuttamaan toimenpiteitä tällai­
sen väkivallan estämiseksi ja poistamiseksi, väkivallan tutkimiseksi ja naiskaupan lopettamisek­
si. 
Osa E: Naiset ja aseelliset yhteenotot. Tässä osassa selvitetään tapoja, joilla naisten ihmisoi­
keuksia voidaan rikkoa aseellisissa yhteenotoissa ja kehotetaan naisten roolin vahvistamiseen 
konfliktien ratkaisussa ja rauhan edistämisessä,sotilaallisten menojen vähentämiseen, väkivallat­
tomien keinojen edistämiseen konfliktien ratkaisussa sekä pakolaisnaisia tukevien säännösten 
antamiseen. ia 
New York: Yhdistyneet kansakunnat, Tiedotusosasto, 1996. 
112 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
Osa F: Naiset ia talouselämä. Tässä esitellään naisten ja miesten välisen epätasa-arvon nykyi­
nen tilanne ja kehotetaan naisten taloudellisen itsenäisyyden ja itsemääräämisoikeuden edistä­
miseen, naisten tasa-arvoisten varoihin, työhön, markkinoille ja kauppaan liittyvien mahdolli­
suuksien helpottamiseen, erityisesti huonosti palkattujen naisten tukemiseen, sukupuolisyr-
jinnän poistamiseen työpaikalla; sellaisten toimenpiteiden edjstämiseen, jotka helpottavat 
työhön ja perheeseen liittyvien velvollisuuksien yhdistämisen sekä ilman korvausta tehtävän 
työn tunnustamiseen. 
Osa G: Naisten asema vallankäytössä ja päätöksenteossa. Tässä osassa kehotetaan "naisten 
yhtäläisiin mahdollisuuksiin vallankäytössä ja päätöksenteossa ja täyteen osallistumiseen näillä 
aloilla" ja johtamiskoulutukseen. 
Osa H: Institutionaaliset menetelmät naisten aseman edistämiseksi. Tässä kehotetaan kan­
sallisten menetelmien soveltamista korkeimmalla mahdollisella tasolla, sukupuolinäkökohtien 
huomioon ottamisen sisällyttämistä lainsäädäntöön, politiikkaan ja ohjelmiin sekä parempaa ja 
täydellisempää sukupuolikohtaista^ tietoa. 
Osa I: Naisten ihmisoikeudet. Tässä osassa vahvistetaan uudelleen naisten oikeuksien kuulu­
van ihmisoikeuksiin. Tässä viitataan Wieniin ihmisoikeuskonferenssiin ja kehotetaan olemas­
saolevien ihmisoikeussopimusten toteuttamiseen, tasa-arvoiseen kohteluun lainsäädännössä ia 
käytännössä sekä toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että naiset ovat tietoisia laillisista oikeuk­
sistaan ja voivat käyttää niitä. 
Osa J: Naiset ja tiedotusvälineet. Tässä osassa pyritään siihen, että tiedotusvälineiden antama 
käsitys naisista on tasapainoinen ja vailla stereotypioita ja tiedotusvälineissä työskentelevien nais­
ten vaikutusmahdollisuuksien lisäämiseen. 
Osa K: Naiset ja ympäristö. Tässä osassa pannaan merkille naisten huomattava osuus 
kestävässä kehityksessä ja kehotetaan naisia osallistumaan aktiivisesti päätöksentekoon ympä­
ristöasioissa ja sukupuolinäkökohdan lisäämistä tällaisiin politiikkoihin ja ohjelmiin. 
Osa L: Tyttölapset. Tässä osassa osoitetaan tyttöjen epäedullinen tilanne, ja kehotetaan tyttö­
lapsiin kohdistuvan syrjinnän ja kielteisen asenteen poistamiseen perheessä, opetuksessa ja kou­
lutuksessa, perimisoikeudessa, terveydenhoidossa, ravitsemisessa ja työmarkkinoilla, tyttölapsiin 
kohdistuvan väkivallan poistamiseen sekä tyttölasten aseman edistämiseen. 
Luvussa 5 käsitellään Institutionaalisia järjestelyitä. Siinä korostetaan, että vaikka ohjelman 
toteuttamisessa on päävastuu hallituksilla, myös muiden kansainvälisten elinten, kuten YK:n, ja 
julkisen ia yksityisen sektorin sekä kansalaisjärjestöjen on toteutettava oma osansa tästä ohjel­
masta. Naisten aseman toimikunnalle ehdotetaan lisää valtuuksia ja korkeatasoista asemaa YK:n 
pääsihteerin toimistossa. 
Luvussa 6 käsitellään Taloudellisia järjestelyitä. Siinä korostetaan poliittista sitoutumista arvit-
tavien varojen saamiseksi kansallisiin, alueellisiin ja kansainvälisiin Käyttötarkoituksiin. 
113 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
ta, konferenssin valmisteluvaiheesta YK:ssa ja 
valtioissa, toimintaohjelman merkityksestä, ja 
esitellään Belgian kansallinen kertomus 
•Ranskan koordinointikomitea julkaisi konfe­
renssin valmisteluvaiheessa säännöllisesti ilmes­
tyvää tiedotetta. 
•Espanja laati ja toi konferenssiin kertomuksen 
Espanjan naisten tilanteesta 
•Saksa julkaisi kansallisen valmistelevan komi­
tean työryhmien kertomukset. 
Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto, Eurostat, 
julkaisi yhteistyössä komission kanssa ennen kon­
ferenssia julkaisun "Naiset ja miehet Euroopan 
unionissa - tilastokatsaus".9 Se sisältää tietoa 
väestöstä, mukaan lukien tietoa odotettavissa ole­
vasta eliniästä ja terveydestä, perhe-elämästä, 
työelämästä ja osallistumisesta päätöksentekoon -
nämä kaikki kuvaavat unionin 12 jäsenvaltiossa 
elävien naisten tilannetta 1990-luvun alussa. 
Komissio laati myös selittävän vihkosen 
"Euroopan yhteisö neljännen naisten maailman­
konferenssin haasteiden edessä"."1 Se käsittelee 
institutionaalisia puitteita, unionin yhdenvertais­
ten mahdollisuuksien taustaa, kehitysyhteistyötä 
sekä naisten ja miesten ihmisoikeuksia. Euroopan 
parlamentti hyväksyi konferenssia koskevan 
päätöslauselman" kesäkuussa 1995. Siinä esitel­
tiin parlamentin näkemyksiä tärkeimmistä koh­
dista, joita olisi käsiteltävä sekä konferenssissa 
että Euroopan unionin tasolla, ja se perustui kon­
ferenssin valmisteluja koskevaan mietintöön 
(Grönerin mietintö). Viisi parlamentin jäsentä 
naisten oikeuksien valiokunnasta kuului 
Beijingin konferenssiin osallistuneeseen 
Euroopan yhteisön viralliseen valtuuskuntaan ja 
osallistui parlamenttien välisen unionin jär­
jestämään kokoukseen, jossa hyväksyttiin yhtei­
nen julistus. Parlamentti hyväksyi 21 päivänä 
syyskuuta 1995 toisen päätöslauselman12 konfe­
renssin tuloksista ja parlamentin näkemyksistä 
toimintaohjelman toteuttamisen näkökohdista. 
Talous- ja sosiaalikomitea antoi 6 päivänä heinä­
kuuta 1995" lausunnon, jossa kehotettiin, että 
"toimintaohjelma olisi uusi naisten oikeuksien ja 
vastuiden edistämisen liikkeelle paneva voima 
koko maailmassa" ja "väline, jota voidaan käyttää 
monissa erilaisissa kulttuurisissa, sosiaalisissa ja 
taloudellisissa ympäristöissä, ja joka johtaa tasa-
arvoisten mahdollisuuksien ja naisten aseman 
edistymisen uusiin sitoumuksiin". VARSINAINEN KONFERENSSI 
Beijingin konferenssi oli suurin koskaan 
kokoontunut elin, joka kokoontui tekemään 
sopimusta tärkeimpiä tasa-arvoasioita koskevasta 
maailmanlaajuisesta toimintaohjelmasta. 
Jäsenvaltioilla oli konferenssissa omat valtuus­
kuntansa ja myös Euroopan unioni oli edustettu­
na. Unionilla oli jälleen yhteensovittamiskokouk-
sia ainakin päivittäin, joskus jopa useammin. 
Puheenjohtajavaltiot johtivat Euroopan unionin 
kokouksia, laativat Euroopan unionin puolesta 
yhteenvetoja kansalaisjärjestöille ja pitivät 
Euroopan unionin kannan ilmaisevan asiakirjan, 
jota käytettiin toimintaohjelmaa koskevissa neu­
votteluissa, säännöllisesti ajan tasalla. Sen tulok­
sena unionin kanta oli selkeä ja yksimielinen: 
unionilla oli todellista vaikutusvaltaa ja auktori­
teettia, ja se toimi välittäjänä joissakin vaikeissa ja 
arkaluontoisissa väittelyissä. Euroopan unionin 
kanta oli todellakin monen myönteisen sopimuk­
sen perustana. Neuvoston ja komission valtuus­
kunnat (jälkimmäiseen kuului myös Euroopan 
parlamentin jäseniä) olivat läheisessä yhteistyössä 
jäsenvaltioiden valtuuskuntien kanssa koko kon­
ferenssin ajan. 
Monia valtuutettuja elähdytti Norjan päämi­
nisterin Gro Harlem Bruntlandin pitämä puhe, 
joka oli yksi konferenssin päätöspuheenvuoroista. 
Hän sanoi, että Beijingin konferenssi voisi "per­
uuttamattomasti muuttaa maailman mielipi­
dettä" "jatkuvasta sukupuolisyrjinnästä huoli­
matta". "Meidän on siis lähdettävä 
Beijingistä - mentävä slummeihin...sato­
maille...omiin yhteisöihimme - mentävä 
takaisin muuttamaan arvoja ja asenteita. 
Muttei ainoastaan sinne. Meidän on 
mentävä myös kokoushuoneisiin, esikau­
punkeihin, kaikkiin paikallisiin yhteisöi­
himme, hailituksiimme ja YK:n päämajaan. 
Siellä voidaan saada aikaan muutosta. Niin 
pohjoisessa kuin etelässäkin." 
' Luxemburg: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toi­
misto, 1995. 
'" Luxemburg: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toi­
misto, 1995. Luettelo n:o CC- 90-95-485. 
11 A4-0142/95 (Istuntopöytäkirja 15.06.95). 
11 B4-1194/95 (Istuntopöytäkirja 21.09.95). 
" EYVL N:o C 256, 02.10.1995, s.28. 
114 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSE' 
KANSALAISJÄRJESTÖJEN ROOLI 
KANSAIAISJÄRJESTÖJEN 
OSUUS 
Samaan aikaan virallisen konferenssin kanssa 
pidettiin kansalaisjärjestöjen kokous 30 päivästä 
elokuuta 8 päivään syyskuuta Huairoussa. Ennen 
konferenssia vallitsi laaja erimielisyys kokouksen 
järjestelyistä ja pitopaikasta, joka sijaitsi noin 50 
kilometrin päässä varsinaisen konferenssin pito­
paikasta. Sekä kansalaisjärjestöjen että YK:n kan­
salliset valtuuskunnat toimivat tarmokkaasti 
kokouksen järjestelyiden parantamiseksi. 
Merkillepantavin ilmiö viime vuosina on ollut 
kansalaisjärjestöjen lisääntynyt osallistuminen ja 
vaikutus niin kansallisella kuin kansainvälisellä 
tasolla. Hallitusten ja kansalaisjärjestöjen väliset 
suhteet Beijingin konferenssin kaltaisissa suurissa 
kansainvälisissä konferensseissa on ollut jatkuvaa 
molemminpuolista oppimista. Kansalaisjärjestöt 
ovat todella pyrkineet antamaan oman panoksen­
sa sellaisissa tilaisuuksissa, jotka todellisuudessa 
heijastelevat käytännön elämän näkökantoja ja 
päämääriä, koska rämä kehitys on oleellinen osa 
yhteiskunnallista vuoropuhelua. Sekä Nairobin 
että Beijingin konferensseihin osallistuneiden 
keskuudessa ollaan yhtä mieltä siitä, että yhteydet 
ja tiedottaminen oli järjestelmällisemmin ja 
ammattimaisemmin hoidettu Beijingissä. 
Kansalaisjärjestöjen mukaan näitä voidaan 
kehittää vielä edelleen ja hallituksilla olisi vielä 
enemmän tehtävissä käytännössä, taloudelliset 
varat mukaan lukien. Jäsenvaltiot suhtautuivat 
tähän monin tavoin, mutta voidaan sanoa, että 
kaikki pyrkivät kansallisten kertomusten laatimi­
seen ja olemaan mukana konferenssin muissa val­
misteluissa. Euroopan unioni oli avuksi kansalais­
järjestöjen vetoomusmenettelyissä, koska näillä 
järjestöillä oli vaikeuksia tulla hyväksytyiksi tark­
kailijoiksi viralliseen konferenssiin, ja lisäksi 
unioni oli myötävaikuttamassa hakemusten 
määräajan pidentämiseen. 
Kokouksessa korostettuja aiheita olivat: 
•Yleinen sitoutuminen naisten tasa-arvoisiin 
oikeuksiin 
•Naisten mahdollisuudet peruskoulutukseen, 
terveydenhoitoon, työhön ja ammatilliseen 
koulutukseen, laillisiin ja poliittisiin oikeuksiin, 
taloudelliseen kehitykseen ja kestävän ympä­
ristön luomiseen Gesellschajtf r Technische Zusammenarbeit (GTZ) 
- GTZ - Teknisen yhteistyön yhtiö 
Sukupuolinäkökohtien huomioon ottaminen on Saksan 
kehitysyhteistyön periaatteita, jota on käsitelty laajem­
min monissa kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevissa asia­
kirjoissa. Osana voimakasta pyrkimystä sisällyttää suku­
puolinäkökohtien huomioon ottaminen sen työhön, 
apu- ja kuntoutusohjelma on yksi useista GTZ: n (-
GTZ - Teknisen yhteistyön yhtiö) ohjelmista, jota 
toteutetaan yhteistyössä WID-järjestön kanssa (Women 
in Development) sukupuolinäkökohtien huomioon otta­
misen lisäämiseksi, toinen ohjelma on "kohderyhmä-
suuntautuminen". Tämän hankkeen yhteydessä on pyy­
detty ulkopuolista apua suuntaviivojen laatimiseen, kes­
kittyen erityisesti Afrikkaan. Lisäksi Etiopiassa järjes­
tetään kokous, jossa keskustellaan sukupuolikysymyk-
sistä sekä avusta ja kuntoutuksesta yhteistyöjärjestöjen 
kanssa. Koska hanke on vasta valmisteluvaiheessa ja 
suuntaviivoista on tehty vasta jonkinlainen luonnos, on 
epäselvää kuinka niitä käytetään GZTssä jä yhteistyöjär­
jestöissä. 
OXFAM 
Oxfam otti käyttöön sukupuolinäkökohdat huomioon 
ottavan politiikan vuonna 1993. Tähän politiikkaan 
sisältyy sitoumus siitä, että "varmistetaan sukupuolinäkö­
kohtien huomioon ottaminen kaikissa avustus- ja kehi-
tystoimissa alustavan arvioinnin, suunnittelun, toteutuk­
sen, valvonnan ja arvioinnin tasolla." Tämä sitoumus 
perustuu haluun muuttaa hyväksikäyttävät tai alistavat 
sukupuolten väliset suhteet (Oxfam, 1993: 4-5). 
Oxfamin strateginen suunnittelu- ja arviointiryhmä ja 
sukupuolinäkökohtia käsittelevä ryhmä toimivat yhteis­
työssä sen varmistamiseksi, että strategisisissa suunnitte­
luohjelmissa sukupuolinäkökohdat otetaan huomioon. 
Sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla toimi­
vat johtajat että neuvonantajat ovat saaneet koulutusta 
sukupuolinäkökohdat huomioon ottavan politiikan sisäl­
lyttämiseen. Sen lisäksi Oxfam on parhaillaan luomassa 
"hyvän käytännön suuntaviivoja" eri maissa. Nämä suun­
taviivat koskevat tiedohankintaa, perustarpeita, kuten 
vesi, ruoka, asunto tai muu suoja ja terveys, ja sitä kuin­
ka avustustoimenpiteet voivat joko heikentää tai parantaa 
naisten asemaa. 
Lähde:Ote julkaisusta "Sukupuoli, katastrofiapu ja humanitäärinen 
apu" Women in Development -järjestön toimitus, Kehitystyön pääo­
sasto, EY:n komissio. 
115 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
•Naisten osallistuminen hallinnon ja johtamisen 
kaikille tasoille 
•Köyhyyden poistaminen 
•Tyttöihin ja naisiin kohdistuvan väkivallan pois­
taminen 
•Rotusorron poistaminen 
Komissio antoi huomattavaa tukea auttaakseen 
kansalaisjärjestöjä osallistumaan Beijingin konfe­
renssin valmisteluun ja varsinaiseen konferens­
siin. Tukea annettiin Euroopan unionin alueen 
kansalaisjärjestöjen lisäksi myös Itä- ja Keski-
Euroopan ja kehitysmaiden kansalaisjärjestöille. 
Vuonna 1990 perustettu Euroopan naisten 
etujärjestö (EWL), jonka toimintaa komissio 
tukee, toimii Euroopan unionissa erityisesti nais­
ten asiaa ajavien Euroopan kansalaisjärjestöjen 
eturyhmänä ja yhteensovittavana elimenä. 
Beijingin konferenssin valmisteluvaiheessa 
Euroopan naisten etujärjestö (EWL) järjesti 
Euroopan unionin kansalaisjärjestöille keskuste­
lufoorumin virallisen Toledon kokouksen aikana 
huhtikuussa 1994 (katso edellä). Myöhemmin se 
ryhtyi järjestelmällisesti valmistelemaan 
"Beijingin hanketta", johon kuului konferenssia 
edeltänyt tiedottaminen ja valmistelu, osallistu­
minen varsinaiseen konferenssiin ja yhteenveto 
sen sisällöstä helmikuussa 1996. 
Konferenssin valmisteluvaiheessa etujärjestö: 
•tapasi Euroopan unionin puheenjohtajiston 
heinäkuussa 1995 
•järjesti strategiaseminaarin järjestön yhteisen 
strategian kehittämiseksi konferenssia varten 
•suunnitteli julisteen ja laati konferenssissa jaet­
tavan tiedotuslehtisen 
•julkaisi oppaan naisille vuoden 1995 neljättä 
naisten maailmakonferenssia ja kansalaisärjestö-
jen foorumia varten, josta julkaistiin kolme pai­
nosta 
•julkaisi mielipiteensä toimintaohjelman luon­
noksesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden hal­
lituksille ja muille poliittisille päätöksenteki­
jöille. 
Konferenssissa etujärjestöllä oli pysyvä tiedo­
tuspiste, joka toimi myös eurooppalaisten kansa­
laisjärjestöjen kohtauspaikkana. Se järjesti päi­
vittäisiä seminaareja koko foorumin ajan ECE:n 
alueellisessa teltassa. Järjestön pääsihteeri valittiin 
ECE:n alueen kansalaisjärjestöjen ja YK:n väli­
seksi yhteyshenkilöksi. Monet virallisten valtuus­kuntien jäsenistä kävivät Huairoussa foorumin 
aikana ja osallistuivat kansalaisjärjestöjen semi­
naareihin. 
Virallisessa konferenssissa suurin osa jäsenval­
tioista otti kansalaisjärjestöjä mukaan virallisiin 
valtuuskuntiinsa ja Euroopan naisten etujärjestö 
(EWL) akkreditoitiin konferenssiin. Monet viral­
liset valtuuskunnat järjestivät päivittäisiä tiedo­
tustilaisuuksia kansalaisjärjestöille ja eurooppa­
laisten kansalaisjärjestöjen ja Euroopan unionin 
puheenjohtajiston kesken järjestettiin useita tie­
dotustilaisuuksia. Joidenkin virallisten valtuus­
kuntien kanssa järjestettiin kertaluonteisia 
kokouksia, joissa käsiteltiin toimintasuunnitel­
man erityisiä kohtia. Kansalaisjärjestöt tapasivat 
toisiaan päivittäin Euroopan naisten etujärjestön 
valmistelukokouksissa. 
Euroopan naisten etujärjestö (EWL) järjesti 
Beijingin konferenssin jälkeen helmikuussa 1996 
seurantakokouksen nimeltä "Kohti sukupuolten 
välistä sopimusta - Beijingin toimintaohjelman 
toteuttaminen". Kokouksen tavoitteena oli kes­
kustella käsitteestä "sukupuolten välinen sopi­
mus" ja järjestön laatimasta yksityiskohtaiseen 
analyysiin perustuvasta strategiasta sekä toiminta­
suunnitelmasta ja ECE:n alueellisesta suunnitel­
masta. 
Kehitysyhteistyön osalta monet eurooppalaiset 
kansalaisjärjestöt osallistuivat Euroopan unionin 
kansainvälisen kehityksen kokoukseen. Tähän 
kuuluu sellaisia tunnettuja ryhmiä kuten Women 
in Development Europe -verkosto (WIDE) ja 
Eurostep. Kokous toimi läheisessä yhteistyössä 
muiden alueiden ryhmien kanssa ja niiden tär­
keimpänä tavoitteena oli vaikuttaa Kairon ja 
Kööpenhaminan konferenssien ohjelmien tulos­
ten säilyttämiseen, julistuksen ja toimintasuunni­
telman laatimiseen köyhyyden, monenvälisen 
velan, palkattoman työn, varojen, kansalaisjär­
jestöjen roolin, lisääntymisoikeuksien, seksuaalis­
ten oikeuksien, siirtolaisuuden ja ympäristön 
aloilla. 
WIDE ja Eurostep järjestivät seurantakokouk­
sen toukokuussa 1996. WIDE antoi myös talou­
dellista tukea AKT-maiden (Aasian, Karibian ja 
Tyynenmeren maat) kansalaisjärjestöille 
ensimmäistä välitöntä Beijingin konferenssin seu­
rantakokousta varten komission tuella, ja se jär­
jestää tulevaisuudessa neljä AKT-maiden alueel­
lista seminaaria eri aiheista. 
116 
KONFERENSSIN JÄLKEEN -
TOIMINTASUUNNITELMAN 
TOTEUTTAMINEN 
Eurooppa-Neuvoston Kokous 
Espanjassa Lokakuussa 1995 
Konferenssin tulos sai laajaa kannatusta. 
Neuvosto suostui tarkastelemaan Euroopan unio­
nin toimintasuunnitelman toteuttamista vuosit­
tain. Espanjassa marraskuussa 1995 pidetyn seu­
rantakokouksen aiheena oli Euroopan unionin 
jäsenvaltioiden sitoumusten muuttaminen 
käytännön suunnitelmiksi. Aihe "Las Mujeres 
Proponen", antoi tilaisuuden tarkastella strate­
gioita kansallisella ja Euroopan unionin tasolla 
toimintasuunnitelman toteuttamiseksi päätök­
senteossa, yhtäläisten mahdollisuuksien valtavir-
taistamisessa, naiskäsityksen parantamiseksi 
yhteiskunnassa. Kokouksen avauspuheessa 
Cristina Albcrdi otti esille Euroopan unionin 
kannoissa ja yleensäkin konferenssissa jarkuvasti 
esiin tulleet aiheet: vaka, valtavirtaistaminen ja 
kumppanuus. Hän kehotti jäsenvaltioiden halli­
tuksia tarkastelemaan mitä sitoumuksia ne aiko­
vat tehdä Beijingin konferenssin jälkeen ja hän 
yhdisti toimintasuunnitelman toteuttamisen 
Eurooppa-neuvoston Essenin ja Cannesin 
kokouksiin, joissa molemmissa tasa-arvoiset 
mahdollisuudet oli tunnustettu Euroopan 
yhteisön ensisijaisiksi tehtäviksi. 
Naisten aseman toimikunnan 
kokous New Yorkissa maalis­
kuussa 1996 
Naisten aseman toimikunnan ensimmäisessä 
Beijingin konferenssin jälkeisessä kokouksessa 
Euroopan unionin osallistuminen oli jälleen 
aktiivista. Jäsenvaltiot yhtyivät naisten aseman 
toimikunnassa esitettyihin kaikkia kriittisiä aihei­
ta koskeviin merkittäviin lausuntoihin. Unioni 
teki myös aloitteen monilla merkittävillä neuvot­
telualueilla ja vaikutti oleellisesti siihen, että 
kokous oli epätavallisen positiivinen. 
Euroopan unionin puolesta pidetyssä puheen­
vuorossa vahvistettiin Euroopan unionin sitoutu­
minen julistukseen ja toimintasuunnitelmaan 
naisten vallan lisäämistä edistäväksi aiheeksi. BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSI 
Konferenssin tulos tiivistettiin sanomalla, että 
"Beijingissä vakuutimme uudelleen naisia koske­
vien politiikkojen toiminnallisen käsitteen nais­
ten valtaa lisäämällä ja valtavirtaistamisella: nämä 
ovat oleellisia käsitteitä ja toiminnallisia ideoita, 
jotka antavat naisia ja miehiä koskevan ehdotuk­
sen poliittiseksi, taloudelliseksi, kulttuuriseksi ja 
sosiaaliseksi strategiaksi." 
Neljäs tasa-arvoisia mahdolli­
suuksia koskeva toimintaohjel­
ma 
Neljäs tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskeva 
toimintaohjelma (1996-2000) antaa selkeän käsi­
tyksen yhteisön toimintasuunnitelman toteutta­
mista koskevista tärkeimmistä aiheista. Unionin 
naisia koskevien tärkeimpien aiheiden tarkkaan 
tutkiskeluun perustuva neljäs toimintaohjelma 
voi muodostua toimintasuunnitelman toteutta­
misen liikkeelle panevaksi voimaksi niin jäsenval­
tioissa kuin koko unionissa. Puhuessaan konfe­
renssissa komission jäsen Flynn sanoi: "Tämän 
konferenssin tulokset voivat kehittää mielipi­
teitämme (neljännen toimintaohjelman) toteut­
tamisesta". Neuvoston päätös toimintaohjelmasta 
tehtiin joulukuussa 1995.M Toinen yhteisön 
tasolla tehty tärkeä aloite on komission tiedonan­
to yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä 
yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla 
aloilla.15 Tiedonannossa mainstreaming-periaat-
teen toteuttaminen määritellään siten, että "tasa-
arvon edistämispyrkimyksiä ei rajoiteta erityisten 
toimenpiteiden toteuttamiseen naisten hyväksi 
vaan että tasa-arvoa silmällä pitäen otetaan sel­
keästi käyttöön kaikki yleiset toimet ja politiikat 
kiinnittäen niiden suunnittelussa aktiivisesti ja 
näkyvästi huomiota niiden mahdollisiin vaiku­
tuksiin naisten ja toisaalta miesten tilanteeseen 
("gender perspective")". Siinä viitataan yhteisön 
osallistumiseen Beijingin konferenssin loppuju­
listuksen ja toimintaohjelman laatimiseen ja kon­
ferenssissa mainstreaming-periaatteelle annet­
tuun merkitykseen. Siinä kiinnitetään myös huo­
miota yhteisön rooliin muissa edellä mainituissa 
YK:iin liittyvissä konferensseissa ja todetaan 
uudelleen (kuten Essenin, Cannesin ja Madridin 
IZurooppa-neuvostoissa korostettiin), että 
yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen on 
14 Päätös 95/593/EY EYVL N:o L 335 30.12.1995, s.37 
ls "Naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttä­
minen yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla" 
KOM(96) 67 lopullinen, 21.2.1996. 
117 
BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSET 
työttömyyden vastustamisen ohella yksi unionin 
ja sen jäsenvaltioiden ensisijaisista tehtävistä. 
Tiedonannossa käsitellyt asiat ovat hyvin 
pitkälti samat kuin toimintaohjelman kattamat 
alat. Näitä ovat: 
•Työ ja työmarkkinat (rakennerahastot ja neljäs 
toimintaohjelma mukaan lukien) 
•Naiset työnantajina (avustavien puolisoiden 
rooli, yhteisöaloitteiden rooli ja ammattikoulu­
tus- ja tiedottamishankkeet mukaan lukien) 
•Yleissivistävä koulutus ja ammatillinen koulutus 
(koulutusohjelmat mukaan lukien) 
•Henkilöiden oikeudet (naisiin kohdistuvan 
väkivallan poistamiseksi tarkoitetut toimenpi­
teet, pakolaisnaiset, ihmiskauppaa vastaan 
toteutettavat toimenpiteet, perherakenteet 
mukaan lukien). 
•Ulkosuhteet (sukupuolinäkökohtien huomioon 
ottaminen kehitystyössä niin suunnittelussa, 
ohjelmissa kuin poliittisellakin tasolla) 
•Tiedottaminen/tietoisuus (mukaan lukien viit­
taukset tapahtumiin ja julkaisuihin ja tarve tie­
don sisällön ja laadun valvomiseen) 
•Komission henkilöstöpolitiikka Rakennerahastoihin kiinnitetään erityistä huo­
miota. 
Tiedonannon päätelmissä esitetään olettamus, 
että "vuonna 1996 on saavutettava merkittävää 
edistystä sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltai­
sen huomioon ottamisen periaatteen toteuttami­
sessa yhteisön kaikissa poliitikoissa" - tämä on 
puolestaan tärkeä osa toimintaohjelman toteutta­
mista. 
Sukupuolinäkökohtien sisällyttä­
minen kehitysyhteistyöhön 
Unionin ulkopuolisten maiden välisten suhteiden 
yhteydessä tiedonannossa, joka käsittelee sukupuoli-
kysymysten integroimista kehitysyhteistyöhön,"' 
ehdotetaan komissiolle ja jäsenvaltioille yhteisiä poli­
tiikan suuntaviivoja kehitystyön sukupuolikysymyk-
sissä. Siinä ehdotetaan myös olemassa olevan suku-
puolikysymysten kokonaisvaltaisen kaikissa politii­
koissa ja ohjelmissa huomioon ottamisen pohtiikin 
vahvistamista ja tiivistämistä. Neuvosto hyväksyi tätä 
aihetta koskevan päätöslauselman joulukuussa 1995 
pidetyssä kokouksessa.17 Tässä päätöslauselmassa: 
"' KOM(95) 423 lopullinen, 18.9.1995 
1 Päätöslauselma 12627/95, 20.12.1995 
ITÄ-AASIA ; 
KAAKKOIS-AASIA 
ETELÄ-AASIA , 
KESKI-ASIA:.. 
LÄNSI-AASIA 
OSEANIA 
ET SAHARA AFRIKKA . 
POHIOIS-AFRIKKA; 
LATIN AMERIKKA !.. 
KARIBIAALVE :... 
ITÄ-EUROOPPA . 
L- EUROOPPA IA MUUT TEOLL MAAT 
EUi 
LÄHDE: YHDISTYNEET KANSAKUNNAT, MAAILMAN NAISET VUONNA 1995, SUUNTAUKSET JA TILASTOT. NEW YORK, KUVIO 5.4A. 
HOMAUTUS: EU: TA KOSKEVAT TIEDOT EUROSTAT (TVT) (EU12) 1990. KUVIO 1 
118 
•pannaan merkille, että naisten osallistuminen 
kehitystyöhön jää vähäisemmäksi ja se liittää 
päätöslauselman Beijingin konferenssin sitou­
muksiin. 
•esitellään pääpiirteissään kehitysyhteistyön 
sukupuolinäkökohdat huomioon ottavat yleiset 
periaatteet, jotka olisi saatettava kaikkien tule­
vaisuudessa kehitysyhteistyötä tekevien kump­
paneiden tietoon 
•esitellään pääpiirteissään ne keinot ja strategiat, 
jotka koskevat muun muassa politiikkoja, neu­
votteluita kehitystyökumppaneiden kanssa, 
sukupuolierojen korjaamiseksi toteutettavia 
myönteisiä toimia ja sukupuolikysymysten 
kokonaisvaltaista huomioon ottamista kaikilla 
tasoilla, päätöksentekijöiden ja kaikkien kehi­
tystyössä toimivien henkilöiden koulutusta 
•tavoitteena on yhteisön ja jäsenvaltioiden asian­
tuntijoiden vuosittainen kokous ja siinä koros­
tetaan yhteisön ja jäsenvaltioiden tiiviimmän 
yhteensovittamisen merkitystä ja sukupuoliky­
symysten järjestelmällistä käsittelyä kaikissa 
yhteensovittamista koskevissa aloitteissa 
•pyritään luomaan järjestelmä päätöslauselman 
toteuttamiseen liittyvälle tiedottamiselle ja 
ehdotetaan vuoden 1997 toisen puoliskon aika­
na tapahtunutta edistystä koskevan katsauksen 
laatimista. 
Ihmisoikeudet 
Komission tiedonannossa "Euroopan unioni ja 
ihmisoikeuspolitiikan ulkoinen ulottuvuus 
Rooman sopimuksesta Maastrichtin sopimuk­
seen ja sen jälkeisellä ajanjaksolla"18 korostetaan, 
että naisten perusoikeudet ovat luovuttamaton, 
erottamaton ja jakamaton osa yleismaailmallisia 
ihmisoikeuksia. Tiedonannossa ehdotetaan myös 
Beijingin konlerenssin johtopäätösten huomioon 
ottamista ja naisten pitämistä aktiivisina yhteis­
kunnan toimintaan osallistujina ja heidän täyden 
osallistumisensa edistämistä poliittisessa, talou­
dellisessa ja yhteiskunnallisessa elämässä. 
Ihmisoikeustoimikunnan 52. istunnossa, joka 
pidettiin Genevessä 18 päivästä maaliskuuta 26 
päivään huhtikuuta, neuvoston puheenjohtaja­
maana toimineen Italian edustaja piti Euroopan 
unionin puolesta avauspuheen, jossa hän vahvisti 
unionin sitoumuksen Wienin ja Beijingin konfe­
renssien periaatteisiin. BEIJINGIN KONFERENSSISSA SAAVUTETUT TULOKSI-
Toteuttaminen jäsenvaltioiden 
tasolla 
Toimintaohjelman varsin kattava ala ja jäsen­
valtioiden kesken vaihtelevat päämäärät huo­
mioon ottaen on vaikeaa kuvailla yksityiskohtai­
sesti jokaisen jäsenvaltion suunnitelmat toimin­
taohjelman toteuttamiseksi. Euroopan sosiaalia­
sioita käsittelevän neuvoston 3 päivänä kesäkuuta 
1996 pidetyssä kokouksessa jäsenvaltiot esittivät 
konlerenssin seurantaa koskevat kertomuksensa. 
Seuraavaan osaan on koottu toteuttamisen tär­
keimmät asiat ja lähestymistavat, jotka kävivät 
ilmi seurantakokouksesta. Mukaan on liitetty 
myös joitakin havainnollistavia esimerkkejä. 
Beijingin konferenssista seuranneiden toimien 
ja olemassa olevia yhtäläisiä mahdollisuuksia ja 
kehitysyhteistyöohjelmia koskevien ohjelmien, 
joita jäsenvaltiot olivat jo panneet alulle ennen 
Beijingin konferenssin valmisrelua, kesken on 
väistämättä päällekkäisyyttä. Tällaisia olemassa 
olevia ohjelmia ovat esimerkiksi koulutusta ja 
naisten osallistumista talouselämään ja päätök­
sentekoon käsittelevät ohjelmat. Monet toimet 
juontavat kuitenkin juurensa suoraan toimin­
taohjelmasta. Ja vaikka eivät juontasikaan, monet 
maat puhuvat toiminnan lisäämisestä tai tasa-
arvokysymyksiin liittyvien ponnisteluiden kak­
sinkertaistamisesta sekä siitä sysäyksestä, jonka 
konferenssi on antanut tasa-arvoasioiden hoita­
miselle. Ohjelman on sanottu myös olevan selkeä 
lähtökohta, josta on hyvä lähteä liikkeelle, vertai­
lukohta ja vahvistuksen ilmaisu. 
Jos Beijingin konferenssia edeltävänä aikana on 
ollut havaittavissa kansalaisjärjestöjen mer­
kittävämpää osallistumista jäsenvaltioissa ja 
parempaa hallitusten ja kansalaisjärjestöjen 
välistä tiedottamista, niin konferenssin seuranta-
vaiheessa on voitu panna merkille myös esimerk­
kejä näiden suhteiden syvenemisestä. Sen lisäksi, 
että hallitukset ovat todella pyrkineet tiedotta­
maan kansalaisjärjestöjä, ne ovat myös pyrkineet 
kuulemaan niitä toimintaohjelman toteuttami­
seksi parhaalla mahdollisella tavalla. Kehitys on 
ollut molemminpuolista. Esimerkiksi belgialaiset 
kansalaisjärjestöt laativat muistion hallitukselle ja 
muut kansalaisjärjestöt järjestivät seminaareja tai 
kokouksia, jotta toimintaohjelma vastaisi heidän 
omia ja/tai hallitusten (Belgia, Tanska ja 
Alankomaat) tavoitteita, Yhdistynyt kuningas­
kunta kuuli hallituksista riippumattomia järjestö­
jä heidän näkemyksistään ohjelman toteuttami-
18 KOM(95) 567 lopullinen, 22.11.1995 
119 
HEIIINGIN KONIT.RLNSSIS.NA SAA\'U IT'.TU'I' TULOKSI- I 
MAMMttftWKtt*' 
IHMISOIKEUSPOLITIIKKA 
Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on yksi tärkeim­
mistä Euroopan unionin jäsenyyden edellytyksistä, 
perusperiaate, joka vallitsee kaikessa sen toiminnas­
sa. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artik­
lan 2 kohdassa todetaan seuraavasti: "Unioni pitää 
arvossa yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina per­
usoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuk­
sien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä, 
Roomassa 4 päivänä marraskuuta 1950 allekirjoite­
tussa Euroopan yleissopimuksessa ja sellaisina kuin 
ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntö­
perinteessä." 
Ulkoisten toimien osalta sopimuksessa määrätään, 
että yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan tavoit­
teena on "kehittää ja lujittaa kansanvaltaa ja oikeus­
valtion periaatetta sekä ihmioikeuksien ja perusva­
pauksien kunnioittamista".19 Samoin Euroopan 
yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikalla "myötävaikute­
taan kansanvallan ja oikeusvaltion kehittämisen ja 
lujittamisen yleiseen tavoitteeseen sekä ihmisoikeuk­
sien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoittami-
" 20 
seen . 
Nämä määräykset edistävät merkittävästi oleellisesti 
taloudellisen yhteisön kehittymistä poliittiseksi eli­
meksi. Perustamissopimuksissa ei viitata erityisesti 
ihmisoikeuksiin tai vastaaviin kansainvälisiin eli­
miin. Tällainen viittaus löytyy vasta 30 vuotta myö­
hemmin tehdystä asiakirjasta, Euroopan yhtenäisa­
siakirjan johdantokappaleesta, johon poliittinen 
yhteistyö on virallisesti sisällytetty. 
Lähde: Ote "Euroopan unioni ja ihmisoikeuspolitiikan ulkoinen ulot­
tuvuus Rooman sopimuksesta Maastrichtin sopimukseen ja sen jäi— 
keisellä ajanjaksolla" KOM(95) 567, 22.11.1995, sivu 5. 
''' j.l artiklan 2 kolulan viiilcs luetelmakohta. 
'" Kuroopan unionista tehdyn sopimuksen 13()u artiklan 2 kolua. sesta ja Irlanti tutkii menetelmiä varmistamaan 
hallituksista riippumattomien järjestöjen osallis­
tumisen ohjelman toteuttamiseen. 
Useimmat jäsenvaltiot näkivät tiedon jakami­
sen konferenssista ja toimintaohjelmasta 
ensimmäiseksi velvollisuudekseen konferenssin 
päätyttyä ja valtuuskuntien palattua kotimaahan. 
Jäsenvaltiot ryhtyivät tehtävään monin eri tavoin: 
Käytännössä jokainen jäsenvaltio järjesti konfe­
renssia käsitteleviä kokouksia, työryhmiä tai 
seminaareja naisjärjestöille ja muille kansalaisjär­
jestöille, työmarkkinaosapuolille, poliitikoille ja 
muille asiasta kiinnostuneille. Toiset näistä tilai­
suuksista oli järjestetty kansallisella tasolla, toiset 
paikallisella tasolla. Italia isännöi useita Beijingin 
konferenssiin liittyviä, erityisesti työllisyyttä 
käsitteleviä tilaisuuksia ja osallistui niiden rahoi­
tukseen, kun taas Itävallan järjestämään seuran­
takokoukseen osallistui myös monia Euroopan 
unionin ulkopuolisista maista tulleita valtuus­
kuntia. Kreikka käytti Kansainvälistä naisten 
päivää hyväkseen tuodakseen esille Beijingin kon­
ferenssista saatua tietoa. 
Myös kansalaisjärjestöt järjestivät omia rilai-
suuksiaan. 
Monet jäsenvaltiot, Saksa, Kreikka, Irlanti, 
Portugali, Espanja, Ruotsi ja Ranska mukaan 
lukien, ovat jo julkaisseet kertomuksen konfe­
renssista ja/tai kääntäneet toimintaohjelman 
kokonaisuudessaan tai tiivistelmän siitä, tai heillä 
on vakaat aikomukset tehdä niin. Yhdistyneen 
kuningaskunnan kertomus on luettavissa 
Internetissä ja myös Alankomaat aikoo käyttää 
iätä kanavaa tiedottamiseen, hiivalta on suunni 
tellut julkaisevansa neliosaisen julkaisun konfe­
renssista, sen seurannasta, tutkimuksista maahan 
muuttaneista naisista Itävallassa ja lisääntyneestä 
sukupuolinäkökohtien huomioon ottamisesta 
kehitysyhteistyössä. Beijingissä läsnä olleet 
Tanskan, Italian, Saksan, Ranskan, Luxemburgin, 
Alankomaiden, Belgian ja Yhdistyneen kuningas­
kunnan ministerit ovat laatineet kertomukset 
parlamentille ja/tai näissä maissa on järjestetty 
parlamenraarisia kuulemisia tai keskusteluita. 
Eräät jäsenvaltiot ovat jo säätäneet uutta 
lainsäädäntöä tai ovat aikeissa tehdä niin. 
Esimerkiksi Belgia on tehnyt lakiehdotuksen sen 
varmistamiseksi, että valtakunnallisten neuvoa-
antavien elinten jäsenistä on vähintään yksi kol­
masosa naisia. Luxemburgin edustajainhuone on 
ehdottanut yhtäläisten mahdollisuuksien periaat­
teen sisällyttämisiä perustuslakiin. Muni ehdote­
tut lakialoitteet on mainittu tämän osan muissa 
kappaleissa. 
120 
On olemassa lukuisia esimerkkejä uusien tasa-
arvon edistämiseen pyrkivien rakenteiden perus­
tamisesta. Portugali on perustanut pääministerin 
kansliaan uuden tasa-arvon ja perheasioiden 
edistämistä hoitavan korkea-arvoisen viranomai­
sen viran, ja uuden parlamentaarisen tasa-arvoa ja 
yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevän valiokun­
nan, Italialla on ensimmäistä kertaa tasa-arvomi-
nisteri, myös Belgian flaaminkielisellä hallituksel­
la on ensimmäistä kertaa yhtäläisistä mahdolli­
suuksista vastaava ministeri, Ruotsin hallitus on 
perustanut alueellisia pisteitä tasa-arvon edistä­
miseksi alueellisesti ja tasa-arvokysymysten koko­
naisvaltaisen huomioon ottamisen edistämiseksi 
ja Luxemburg on perustanut tasa-arvoa käsitte­
levän ministeriöiden välisen toimikunnan. 
Näihin uusiin rakenteisiin ja saavutettua edis­
tystä koskeviin kertomushankkeisiin liittyen 
Yhdistynyt kuningaskunta on ehdottanut vuosit­
taista katsausta, johon sisältyy toimintaohjelman 
toteuttamisen edistymistä koskeva vuosikertomus 
ja vuosittaiset kokoukset kansalaisjärjestöjen 
kanssa sekä kansallisesti että alueellisesti. 
Belgiassa helmikuussa 1996 hyväksytty laki vel­
voittaa hallitusta laatimaan vuosittain kertomuk­
sen toimintaohjelman toteuttamisesta; kerto­
muksessa otetaan huomioon myös kansalaisjär­
jestöjen kokouksen päätelmät, ja yhtäläisistä 
mahdollisuuksista ja kehitysavusta vastaavien 
ministereiden on laadittava kertomus parlamen­
tille. 
On monenlaista toimintaa, jota voidaan kutsua 
sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltaiseksi huo­
mioon ottamiseksi. Monet hallitukset, Saksa, 
Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta 
mukaan lukien, ovat kehottaneet ministeriöitään 
miettimään sitä, kuinka toimintaohjelma voitai­
siin parhaiten sisällyttää niiden toimintaan. 
Portugalin tasa-arvoa ja naisten oikeuksia käsitte­
levä toimikunta laari mietinnön, jossa on lueteltu 
tulevan toiminnan päätavoitteet, ja jonka laatimi­
seen monet ministeriöt osallistuivat. 
Sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltainen huo­
mioon ottaminen on mainittu myös Ruotsin, 
Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan tavoit­
teeksi. Ranska pitää tärkeänä sitä, että tähän sisäl­
tyy naisten ja miesten välinen kumppanuus. 
Edellisessä kappaleessa mainittujen ministeriöi­
den välisten toimien lisäksi monet jäsenvaltiot 
ovat perustaneet uusia rakenteita ja menetelmiä 
toimintaohjelman parhaan toteuttamisen arvioi­
miseksi. Tanska ja Luxemburg ovat perustaneet 
toimikuntia ja Itävalta on puolestaan perustanut 
työmarkkinaosapuolten välisen työryhmän. 
Irlanti on ilmoittanut aikovansa tehdä julistuksen BEIJINGIN KONfT.RENSSISSA SAAVUTETUT TUI.OKSEI 
kansallisesta politiikasta, jossa arvioidaan kansal­
liset ohjelmat toimintaohjelman perusteella. 
Toimien vaikutuksista talousarvioon on kes­
kusteltu Alankomaissa, joka on sitoutunut 
esittämään ehdotuksia seuraavissa budjettineu­
votteluissa 12 tärkeimmän tavoitteen toteuttami­
seksi ministeriöiden välillä. Suomi laatii erillisen 
toimintaohjelmaan perustuvan ohjelman suku­
puolten välisestä tasa-arvosta, jolla on oma talou­
sarvionsa. 
Kehitysyhteistyön osalta monet jäsenvaltiot 
ovat lisänneet pyrkimyksiään sen varmistamisek­
si, että kehitysyhteistyöpolitiikoissa ja -hankkeis­
sa on otettu huomioon sukupuolinäkökohdat. 
Uusi Luxemburgissa annettu laki lisää rahoitusta 
sellaisille hallituksista riippumattomille jär­
jestöille, jotka haluavat toteuttaa naisten asemaa 
edistäviä hankkeita kehitysmaissa. Itävalta on 
perustanut kansalaisjärjestöistä ja ministeriöistä 
koostuvan työryhmän, joka suunnittelee uusia 
sukupuolinäkökohdat huomioon ottavia toimen­
piteitä. Ruotsissa on tehty lakiehdotus tasa-arvo-
tavoitteen lisäämiseksi olemassa oleviin kehity­
syhteistyön pääperiaatteisiin. 
Strategisia tavoitteita koskevassa osassa D käsi­
tellään naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Monet 
Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallituksista 
ovat korostaneet toimia tällä alalla. Ranska 
ehdottaa ympärivuorokautista puhelinlinjaa rais­
kauksen tai kotiväkivallan uhrien auttamiseksi ja 
se perustaa tukikeskuksia kaikkiin departement­
teihin, Ruotsi ilmoitti tekevänsä lakiehdotuksia 
naisiin kohdistuvan väkivallan poistamiseksi tar­
koitettujen olemassa olevien toimenpiteiden vah­
vistamiseksi ja laajentamiseksi, Belgian poliisivoi­
missa järjestetään erityiskoulutusta ja Portugali 
on ottanut asian yhdeksi toimintaohjelmansa 
päätavoitteista. 
Teknisemmältä kannalta katsottuna jotkut 
jäsenvaltiot ovat ryhtyneet parantamaan virallisia 
tilastotietojaan. Belgia on antanut tehtäväksi suo­
rittaa tutkimus tilastoissa esiintyneistä puutteelli­
suuksista ja tilastotietojen parantamiseksi, Tanska 
ja Ranska tekevät tilastollisia analyysejä epätasa-
arvoisesta palkkauksesta, Ranskan tulevien vaa­
lien jälkeen julkaistaan sukupuolikohtaiset tilas­
tot kaikista ehdolla olleista ja valituksi tulleista 
henkilöistä ja Ruotsi on korostanut sukupuolet 
erottelevien tilastojen merkitystä korkeatasoisten 
virkamiesten ja muidenkin ryhmien koulutukses­
sa. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut 
aikovansa pyytää kaikkia ministeriöitä analysoi­
maan ja julkaisemaan kaikki tärkeimmät tilastot 
sukupuolikohtaisesti. 
121 
Kuviot 
Kuvio 1: Naisten (15-64 -vuotiaat) taloudelliseen toimintaan osallistumisaste 
(%) Euroopan unionissa, 1990 ja 1995 
Kuvio 2: Euroopan unionin jäsenvaltioiden väestö, 1995 
Kuvio 3: Naisten ja miesten (15 - 64 vuotiaat) taloudelliseen toimintaan 
osallistumisaste (%) Euroopan unionissa, 1995 
Kuvio 4: Naisten ja miesten (15-24 -vuotiaat) työvoimaan kuulumattomuus- ja 
taloudelliseen toimintaan osallistumattomuusaste (%) Euroopan 
unionissa, 1994 
Kuvio 5: Naisten ja miesten (50 - 64 -vuotiaat) työvoimaan kuulumattomuus- ja 
taloudelliseen toimintaan osallistumattomuusaste (%) Euroopan 
unionissa, 1994 
Kuvio 6: Naisten ja miesten (15 - 24 -vuotiaat) taloudelliseen toimintaan 
osallistumisaste (%) Euroopan unionissa, 1995 
Kuvio 7: Naisten ja miesten (50 - 64 -vuotiaat) taloudelliseen toimintaan 
osallistumisaste (%) Euroopan unionissa, 1995 
Kuvio 8: Naisten (25 - 64 -vuotiaat) taloudelliseen toimintaan osallistumisaste 
(%) koulutustason mukaan Euroopan unionissa, 1995 
Kuvio 9: Korkeakoulututkinnon suorittaneiden naisten ja miesten (25 - 64 -
vuotiaat) taloudelliseen toimintaan osallistumisaste (%) Euroopassa, 
1995 
Kuvio 10: Naisten ja miesten työhömyysasta (%) Euroopan unionissa; 1995 
Kuvio 11: Työllistetyt naiset työmarkkina-aseman mukaan (%) Euroopan 
unionissa, 1995 
Kuvio 12: Maatalouden alan työlliset naiset ja miehet työmarkkina-aseman 
mukaan (%) Euroopan unionissa, 1995 
Kuvio 13: Naisten osuus (%) ammattiryhmissä Euroopan unionissa, 1995 . 
Kuvio 14: Palkkaerot, ruumiillista työtä tekevien naisten tuntipalkkojen 
prosentuaalinen osuus miesten tuntipalkoista Euroopan unionissa, 
1990-1994 
Kuvio 15: Taloudelliseen toimintaan osallistumisaste (%) ikäryhmittäin Euroopan 
unionissa, 1995 
Kuvio 16: Alle 10-vuotiaiden lasten äitien työllisyys (%) Euroopan 
unionissa, 1993 
Kuvio 17: Äitien ja isien osa-aikatyö prosenttiesuus Euroopan unionissa, 1993 
A e 
Kuvio 18: Alle 10 vuotiaiden lasten äitien kokopäivätyö ja osa-aikatyö (%) 
Euroopan unionissa, 1985 ja1993 
Kuvio 19: Alle 10 vuotiaiden lasten äitien ja isien työttömyys ja poissaolo 
työmarkkinoilta muista syistä (%) Euroopan unionissa, 1993 
Kuvio 20: Naisten osa-aikatyön ja tilapäistyön osuus kokonaistyöllisyydestä (%) 
Euroopan unionissa, 1994 
Kuvio 21 : Syntyvyys Euroopan unionissa 1980, 1985 ja 1994 
Kuvio 22: Yksityisten kotitalouksien kokoonpano (%) Euroopan unionissa, 1994 
Kuvio 23: Naisten osuus Euroopan unionissa jäsenvaltioiden kansallisissa 
parlamenteissa ja Euroopan parlamentissa (%) 
Kuvio 24: Naisten osuus EU:n jäsenvaltioiden kansallisissa hallituksissa ja 
Euroopan unionissa komissiossa (%) 
Kuvio 25: Naisten osuus Eruoopan unionissa jäsenvaltioiden alueellisissa 
parlamenteissa ja hallituksissa 
Kuvio 26: Naisten osuus kansallisen tason julkishallinnossa Euroopan unionissa 
jäsenvaltioissa 
Kuvio 27: Naisten osallistuminen paikallistasolla Euroopan unionissa 
jäsenvaltioissa (%) 
Kuvio 28: Naiset alakohtaisten ja alueellisten jäsenliittojen jäseninä ja johtajina 
sekä EAY:n 31 kansallisen liiton kongressiedustajina, 1993 
Kuvio 29: Oikeustapaukset 
Kuvio 30: Naisten osuus taloudelliseen toimintaan osallistuvasta väestöstä 
maailman eri talousalueilla vuonna 1990 
Taulukot 
Taulukko 1 : Valtavirtaistamisen strategioiden soveltamisen tasot 
Taulukko 2: Yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat toimen piteet monivuotisissa 
ohjelmissa 
Taulukko 3: Yhteenveto pienille lapsille suunnatuista palveluista, kouluiästä ja 
koulupäivän pituudesta 
Taulukko 4: Yhteenveto vanheimpainvapaata koskevista säädöksistä Euroopan 
unionin jäsenvaltioissa, 1994 -1995 
Taulukko 5: Tuloverotuksen muuttaminen yksilöperusteiseksi 
Taulukko 6: Perhesidonnaiset johdannaiset oikeudet Euroopan eläkejärjestelmissä 
Kartta 1 : Taloudelliseen toimintaan osallistumisaste -1994 - naiset 
3 
LÄHDETIEDOT 
1. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus ja ILO 
2. Eurostat, Väestötilastot 
3. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
4. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
5. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
6. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
7. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
8. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
9. Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
lO.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
11.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
12.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
13.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
14.Eurostat - Yhdenmukaistetut palkkatilastot 
15.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
16.Euroopan komission lastenhoitoa käsittelevä verkosto 
17.Euroopan komission lastenhoitoa käsittelevä verkosto 
18.Euroopan komission lastenhoitoa käsittelevä verkosto 
19.Euroopan komission lastenhoitoa käsittelevä verkosto 
20.Eurostat, Yhteisön työvoimatutkimus 
21 .Eurostat Väestötilastot 
22.Eurostat Yhteisön työvoimatutkimus 
23.Eurooppalainen asiantuntijaverkosto "Naiset päätökseteossa" 
24.Eurooppalainen asiantuntijaverkosto "Naiset päätökseteossa" 
25.Eurooppalainen asiantuntijaverkosto "Naiset päätökseteossa" 
26.Eurooppalainen asiantuntijaverkosto "Naiset päätökseteossa" 
27.Eurooppalainen asiantuntijaverkosto "Naiset päätökseteossa" 
28."Naiset ammattiliittojen päätöksenteossa", Braithwaite ja Byrne, Euroopan 
ammattiliittojen keskusjärjestö, Brussel 
29.EYTI:n tietokanta ja Celex-tietokanta 
30.Yhdistyneiden kansakuntien tilasto-osasto 
Lähteet 
Pääasiallisena tietolähteenä on käytetty Euroopan yhteisöjen tilastokeskusta 
(Eurostat) ja erityisesti yhteisön työvoimatutkimusta (LFS). Tämä on ainoa työllisyyttä 
ja siihen liittyviä muuttujia sisältävä tietolähde, joka on vertailukelpoinen ja 
täydellinen kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Koska se perustuu kotitalouksissa 
tehtyihin tutkimuksiin ja siinä käytettävät koodit ja menetelmä ovat yleisesti 
käytettyjä, siinä ei ole kansallisia eroja määritelmissä, luokittelumenetelmissä, 
hallinnollisissa menettelyissä tai asetuksissa. Kansallisista lähteistä saadut tiedot 
voivat sen vuoksi poiketa tässä kertomuksessa esitetyistä luvuista. 
Kertomuksen 3 ja 4 luvun tietoja on täydennetty jäsenvaltioiden asiantuntijoiden 
kansallisista lähteistä keräämillä tiedoilla. Asiantuntijaverkosto yhteensovitti 
tiedonkeruun ja analysoi saadut tiedot Euroopan komission PO V:n tuella. 
Kertomuksen 5 luvun tuomioistuimen käsittelemiä asioita koskevat tiedot on saatu 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tietokannasta Luxemburgista ja CELEX-
tietokannasta. Kertomuksen 6 luvun tiedot on kerätty Yhdistyneiden kansakuntien 
tilasto-osaston tiedoista. 
1 <L 4 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 650 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 06 
Luettelonumero : CB-C0-96-728-FI-C 
ISBN 92-78-14085-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
AZ s