Ehdotus: Neuvoston direktiivi sisävesialusten teknisistä vaatimuksista 4 päivänä lokakuuta 1982 annetun direktiivin 82/714/ETY muuttamisesta /* KOM/97/0644 slutlig - SYN 97/0335 */



Virallinen lehti nro C 105 , 06/04/1998 s. 0001



Ehdotus neuvoston direktiiviksi sisävesialusten teknisistä vaatimuksista 4 päivänä lokakuuta 1982 annetun direktiivin 82/714/ETY muuttamisesta (98/C 105/01) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(97) 644 lopull. - 97/0335 (SYN) (Komission esittämä 9 päivänä joulukuuta 1997) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa, sekä katsoo, että sisävesialusten teknisistä vaatimuksista 4 päivänä lokakuuta 1982 annetulla neuvoston direktiivillä 82/714/ETY (1) otettiin käyttöön yhdenmukaistetut vaatimukset sisävesiliikenteen aluksille tarkoitettujen teknisten todistusten antamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa; turvallisuuden varmistamiseksi mainitut vaatimukset on mukautettava tekniikan kehitykseen ottaen samalla huomioon yhteisön vesiväylien verkossa tapahtuneet muutokset, Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun yleissopimuksen 22 artiklan mukaiset sisävesialustodistusten antamista koskevat edellytykset ja tekniset vaatimukset on tarkistettu 1 päivästä tammikuuta 1995; kilpailu- ja turvallisuussyistä olisi suotavaa, että mainittujen teknisten vaatimusten soveltamisala ja sisältö vahvistettaisiin kaikkialla yhteisön verkossa, on aiheellista, että yhteisön sisävesialustodistukset, joilla osoitetaan alusten olevan täysin edellä tarkoitettujen tarkistettujen teknisten vaatimusten mukaiset, ovat voimassa kaikilla yhteisön vesiväylillä, on suotavaa varmistaa, että edellytykset, joiden perusteella jäsenvaltiot antavat yhteisön täydennystodistuksia 1 ja 2 vyöhykkeen vesiväylillä (joensuut) tapahtuvaa liikennöintiä sekä 4 vyöhykkeen vesiväylillä tapahtuvaa liikennöintiä varten, ovat entistä yhdenmukaisemmat, on aiheellista ottaa käyttöön väliaikainen järjestely niitä käytössä olevia aluksia varten, joilla ei vielä ole yhteisön sisävesialustodistusta, kun niille suoritetaan ensimmäinen tekninen tarkastus tällä direktiivillä vahvistettujen teknisten vaatimusten mukaisesti, on aiheellista määrittää kussakin yksittäisessä tapauksessa yhteisön todistusten voimassaoloaika tiettyjä rajoja noudattaen ja kyseisen aluksen luokan mukaan, tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen entistä nopeammin on tarpeen ottaa käyttöön tätä tarkoitusta varten säädetyt menettelyt, jotka perustuvat neuvoston päätökseen 87/373/ETY (2), ja on tarpeen, että sisävesialusten purjehduskelpoisuus lupien vastavuoroisesta tunnustamisesta 20 päivänä tammikuuta 1976 annetussa direktiivissä 76/135/ETY (3) säädetyt toimenpiteet pysyvät voimassa sellaisten kyseisessä direktiivissä tarkoitettujen alusten osalta, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 82/714/ETY seuraavasti: 1. Muutetaan 1 artiklan ensimmäisen kohdan kolmas luetelmakohta seuraavasti: "- 4 vyöhyke: liitteessä I olevassa 3 luvussa luetellut muut yhteisön vesiväylät." 2. Korvataan 2 artikla seuraavasti: 1. "Tämä direktiivi koskee: - aluksia, joiden pituus on vähintään 20 metriä, - aluksia, joiden liitteessä II olevassa 1.01 artiklassa määritelty pituuden (L), leveyden (B) ja syväyksen (T) tulo on vähintään 100 kuutiometriä, - hinaajia ja työntöaluksia, mukaan lukien alukset, joiden pituus on vähemmän kuin 20 metriä tai joiden liitteessä II olevassa 1.01 artiklassa määritelty pituuden (L), leveyden (B) ja syväyksen (T) tulo on pienempi kuin 100 kuutiometriä, jos ne on rakennettu hinaamaan tai työntämään tai siirtämään vierellään ensimmäisessä luetelmakohdassa määriteltyjä aluksia. 2. Tämä direktiivi ei koske seuraavia aluksia: - matkustaja-alukset, jotka voivat kuljettaa enintään 12 matkustajaa miehistön lisäksi, - lautat, - huvialukset, joiden pituus on vähemmän kuin 24 metriä, - valvontaviranomaisille kuuluvat virka-alukset ja palontorjunta-alukset, - laivaston alukset, - merialukset, mukaan lukien merihinaajat ja -työntöalukset, jotka liikennöivät tai joiden tukikohta on vuorovesialueella tai väliaikaisesti sisävesillä, jos niillä on seuraavat voimassa olevat purjehdusluvat tai turvallisuuskirjat: - todistus ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS), sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisuudesta tai vastaava todistus, - todistus vuonna 1966 tehdyn kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisuudesta tai vastaava todistus, ja IOPP-todistus alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (MARPOL), sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisuudesta, tai - matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -standardeista annetun neuvoston direktiivin 98/. . ./EY mukaisesti annettu todistus, jos on kyse matkustaja-aluksesta, johon ei sovelleta kaikkia mainittuja yleissopimuksia." 3. Korvataan 3 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta seuraavasti: "- Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun yleissopimuksen 22 artiklan mukaisesti annettu todistus tai 8 artiklan mukaisesti 1 päivän heinäkuuta 1998 jälkeen annettu yhteisön sisävesialustodistus siitä, että alus täyttää täysin liitteen II tekniset vaatimukset, kun se liikennöi R-vyöhykkeen vesiväylillä, - yhteisön sisävesialustodistus, joka annetaan tämän direktiivin säännösten mukaisesti liitteen II tekniset vaatimukset täyttäville aluksille, kun ne liikennöivät muiden vyöhykkeiden vesiväylillä." 4. Korvataan 5 artikla seuraavasti: "1. Jäsenvaltio voi asettaa liitteessä II vahvistettujen vaatimusten lisäksi teknisiä vaatimuksia aluksille, jotka liikennöivät sen alueella olevilla 1 ja 2 vyöhykkeen vesiväylillä, jollei Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun yleissopimuksen määräyksistä muuta johdu ja komission hyväksyttyä tämän 19.3 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä lisävaatimukset on rajoitettava liitteessä Va lueteltuihin kohtiin ja laadittava siinä vahvistettujen säännösten mukaisesti. 2. Edellä 3 artiklassa tarkoitetussa yhteisön todistuksessa tai 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa yhteisön täydennystodistuksessa on täsmennettävä, että alus on mainittujen lisävaatimusten mukainen. Kyseinen todistus vaatimusten mukaisuudesta on tunnustettava vastaavalla vyöhykkeellä yhteisön vesiväylillä. 3. Jäsenvaltio voi sallia liitteen II teknisten vaatimusten lievennyksen aluksille, jotka liikennöivät yksinomaan sen alueella olevilla 4 vyöhykkeen vesiväylillä, komission hyväksyttyä tämän 19.3 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tällainen lievennys on rajoitettava liitteessä Vb lueteltuihin kohtiin. Jos aluksen tekniset tiedot vastaavat näitä lievennettyjä teknisiä vaatimuksia, yhteisön todistuksessa tai 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa yhteisön täydennystodistuksessa on täsmennettävä, että niiden voimassaolo on rajoitettu 4 vyöhykkeen vesiväylille." 5. Lisätään 8 artiklan 2 kohtaan seuraavat alakohdat: "Jos kyseinen tekninen tarkastus tehdään ensimmäisen kerran 1 päivän heinäkuuta 1998 jälkeen, yhteisön todistuksessa on täsmennettävä kaikki puutteet liitteessä II vahvistettujen vaatimusten täyttämisessä. Jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että mainitut puutteet eivät aiheuta selvää vaaraa, kyseiset alukset voivat jatkaa liikennöintiään, kunnes sellaiset aluksen komponentit tai tilat, jotka eivät todistuksen mukaan täytä vaatimuksia, korvataan tai kunnes ne muutetaan, jonka jälkeen näiden komponenttien tai tilojen on täytettävä liitteen II vaatimukset. Osien vaihtamista samanlaisiin osiin tai tekniikaltaan ja käyttötarkoitukseltaan vastaaviin osiin tavanomaisen korjauksen ja huollon yhteydessä ei pidetä korvaamisena tämän kohdan merkityksessä." 6. Lisätään 8 artiklaan seuraava kohta: "4. Yhteisön todistus on annettava sellaisille alunperin tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomille aluksille, jotka direktiivillä 98/. . ./EY tehtyjen 2 artiklan 1 ja 2 kohdan muutosten vuoksi siirtyvät sen soveltamisalaan sen jälkeen, kun aluksen voimassa olevan todistuksen voimassaoloajan päättyessä ja joka tapauksessa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2008 tehdyssä teknisessä tarkastuksessa on varmistettu, että alus täyttää liitteessä II vahvistetut tekniset vaatimukset. Yhteisön todistuksessa on täsmennettävä kaikki puutteet liitteessä II vahvistettujen vaatimusten täyttämisessä. Jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että mainitut puutteet eivät aiheuta selvää vaaraa, kyseiset alukset voivat jatkaa liikennöintiään, kunnes sellaiset aluksen komponentit tai tilat, jotka eivät todistuksen mukaan täytä vaatimuksia, korvataan tai kunnes ne muutetaan, jonka jälkeen näiden komponenttien tai tilojen on täytettävä liitteen II vaatimukset. Osien vaihtamista samanlaisiin osiin tai tekniikaltaan ja käyttötarkoitukseltaan vastaaviin osiin tavanomaisen korjauksen ja huollon yhteydessä ei pidetä korvaamisena tämän kohdan merkityksessä." 7. Korvataan 11 artikla seuraavasti: "1. Viranomaisen, joka on toimivaltainen antamaan yhteisön todistuksen, on jokaisessa yksittäisessä tapauksessa määritettävä kyseisen todistuksen voimassaoloaika. Tämä määräaika ei kuitenkaan saa olla pidempi kuin 5 vuotta matkustaja-alusten osalta tai 10 vuotta muiden alusten osalta. 2. Kukin jäsenvaltio voi tämän direktiivin 12 ja 16 artiklassa ja liitteessä II olevassa 2.05 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa antaa väliaikaisia yhteisön todistuksia, joiden voimassaoloaika ei saa olla pidempi kuin kuusi kuukautta." 8. Lisätään 13 artiklaan seuraava virke: "Uudistettaessa ennen 1 päivää heinäkuuta 1998 annettuja yhteisön todistuksia on kuitenkin sovellettava liitteessä II olevan 24 luvun väliaikaisia määräyksiä." 9. Korvataan 15 artiklan toisen kohdan ensimmäinen virke seuraavasti: "Tämän tarkastuksen jälkeen on annettava uusi todistus, jossa mainitaan aluksen tekniset tiedot, tai muutettava vastaavasti voimassa oleva todistus." 10. Korvataan 19 artikla seuraavasti: "1. Komissio tekee tarvittavat muutokset tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, muiden kansainvälisten järjestöjen ja erityisesti Reinin kuljetuskomission työstä johtuvaan tämän alan kehitykseen sen varmistamiseksi, että 3 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut kaksi todistusta on annettu vastaavan turvallisuustason takaavien teknisten vaatimusten perusteella, tai 5 artiklassa tarkoitettujen tapausten huomioon ottamiseksi tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Komissiota avustaa neuvoston direktiivin 91/672/ETY (*) 7 artiklan nojalla perustettu neuvoa-antava komitea, jäljempänä `komitea`. 3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettava huomioon. (*) EYVL L 373, 31.12.1991." 11. Korvataan 20 artikla seuraavasti: "Aluksiin, jotka eivät kuulu 2 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan vaan direktiivin 76/135/ETY 1 a artiklan soveltamisalaan, sovelletaan jälkimmäisen säännöksiä." 12. Korvataan liitteet I, II, ja III tämän direktiivin liitteenä olevilla uusilla liitteillä. Lisätään direktiiviin tämän direktiivin liitteet Va, Vb ja VI. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan samanaikaisesti viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1998 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Niiden on sovellettava näitä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä 1 päivästä heinäkuuta 1998. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3. Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja ennaltaehkäiseviä. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle viipymättä. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille. 3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL L 301, 28.10.1982, s. 1. (2) EYVL L 197, 18.7.1987, s. 33. (3) EYVL L 21, 29.1.1976, s. 10. LIITE I LUETTELO YHTEISÖN VERKON SISÄVESIVÄYLISTÄ JAOTELTUNA MAANTIETEELLISESTI 1, 2, 3 JA 4 VYÖHYKKEESEEN I LUKU 1 vyöhyke Saksan liittotasavalta Ems: linjalta, joka yhdistää Delfzijlin kirkontornin ja Knockin majakan kohti avomerta 53° 30' pohjoista leveyttä ja 6° 45' itäistä pituutta asti (eli jonkin verran Alte Emsillä sijaitsevan kuivalastialusten uudelleenlastauspaikalta kohti avomerta, ottaen huomioon Emsin ja Dollartin välinen yhteistyösopimus). 2 vyöhyke Saksan liittotasavalta Ems: linjalta, joka kulkee sataman suulta kohti Papenburgia Emsin poikki ja joka yhdistää Diemenin pumppuaseman (Diemer Schöpfwerk) ja Halten patoaukon, linjalle, joka yhdistää Delfzijlin kirkontornin ja Knockin majakan, ottaen huomioon Emsin ja Dollartin välinen yhteistyösopimus. Jade: Schilligin ylemmän majakan ja Langwardenin kirkontornin yhdistävältä linjalta kohti sisämaata. Weser: Bremenin rautatiesillalta linjalle, joka yhdistää Langwardenin ja Cappelin kirkontornit Kleine Weserin, Rekumder Lochin, Rechter Nebenarmin ja Schweiburgin sivuhaaroihin. Elbe: Hampurin sataman alarajalta linjalle, joka yhdistää Dösen Kugelbaken ja Hoher Uferin (Dieksand) luoteiskulman Esten, Lühen, Schwingen, Osten, Pinnaun, Krückaun ja Störin sivujokiin (kaikissa tapauksissa padolta suulle) sekä Elben sivujokiin. Meldorfer Bucht: Hoher Uferin (Dieksand) luoteiskulman pään ja Büsumin läntisen aallonmurtajan yhdistävältä linjalta kohti sisämaata. Flensburger Förde: Kekenisin majakan ja Birknackin yhdistävältä linjalta kohti sisämaata. Eckernförder Bucht: kohti sisämaata linjalta, joka yhdistää Bocknis-Eckin mantereen luoteiskärkeen Dänisch Nienhofin kohdalla. Kieler Förde: Bülkin majakan ja Laboen laivastomuistomerkin yhdistävältä linjalta kohti sisämaata. Leda: Leerin merisulun ulkosataman sisäänajosta suulle. Hunte: Oldenburgin satamasta ja 140 m alavirtaan sijaitsevasta Oldenburgin Amalienbrückesta suulle. Lesum: Bremen-Burgin rautatiesillalta suulle. Este: Buxtehuden sulun portilta Esten padolle. Lühe: 250 m ylävirtaan Marschdammin tiesillalta Horneburgissa Lühen padolle. Schwinge: jalankulkusillalta, joka sijaitsee alavirtaan Güldensternbastionilta Stadessa, Schwingen padolle. Freiburger-Hafenpriel: Elben varrella sijaitsevan Freiburgin suluilta suulle. Oste: Bremervörden myllypadolta Osten padolle. Pinnau: Pinneburgin rautatiesillalta Pinnaun padolle. Kruckau: Elmshornin vesimyllyltä Krückaun padolle. Stör: Pegel Rensingistä Störin padolle. Eider: Gieselaun kanavalta Eiderin padolle. Nord-Ostsee-Kanal (Kielin kanava): linjalta, joka yhdistää Brunsbüttelin aallonmurtajat, linjalle, joka yhdistää Kiel-Holtenaun saapumisvalot ja Schirnauer Seen, Bergstedter Seen, Audorfer Seen, Obereiderseen, Engen, Achterwehrerin kanavan ja Flemhuder Seen. Trave: Lübeckin rautatiesillalta ja Holstenin sillalta (Stadttrave) linjalle, joka yhdistää Travemünden molemmat ulkomerellä olevat aallonmurtajat Pötenitzer Wiekiin ja Dassower-järveen. Schlei: Schleimünden aallonmurtajat yhdistävältä linjalta kohti sisämaata. Wismarbucht, Kirchsee. Breitling, Salzhaff ja Wismarin satama-alue: rajoittuu avomeren puolelta linjoihin, jotka yhdistävät Hohen Wieschendorf Hukin ja Timmendorfin majakan sekä Poelin saarella olevan Gollwitzin majakan ja Wustrowin niemen eteläkärjen. Unterwarnow ja Breitling: rajoittuu avomeren puolelta linjaan, joka yhdistää Warnemünden läntisen, keski- ja itäisen allonmurtajan pohjoisimmat päät. Vedet, joita ympäröivät mantere, Darßin ja Zingstin niemet sekä Hiddenseen ja Rügenin saaret (mukaan lukien Stralsundin satama-alue): avomeren puolelta rajoittuu: - Zingstin niemeen ja Bockin saareen, 54° 27' pohjoista leveyttä, - Bockin saaren pohjoiskärjen ja Hiddenseen saaren eteläkärjen yhdistävälle linjalle, - Hiddenseen ja Rügenin (Bug) saarten linjalle, joka yhdistää Neubessinin kaakkoiskärjen Buger Hakeniin. Greifswald Bodden ja Greifswaldin satama-alue (sekä Ryck): rajoittuu avomeren puolelta linjaan, joka yhdistää Thiessower Hakenin (Südperd) itäkärjen, Rudenin saaren itäkärjen ja Usedomin saaren pohjoiskärjen (54° 10' 37″ N, 13° 47' 51″ E). Vedet, joita ympäröivät mantere ja Usedomin saari (Peene-joki, mukaan lukien Wolgastin satama, Achterwasser, Stettinin lahti): rajottuu idässä Saksan ja Puolan rajalinjalle, joka kulkee Stettinin lahden poikki. Ranskan tasavalta Seine: alavirtaan Jeanne d'Arcin sillalta Rouenissa. Garonne ja Gironde: alavirtaan Bordeaux'n kivisillalta. Rhône: alavirtaan Trinquetaillen sillalta Arlesissa ja eteenpäin Marseilleta kohti. Dordogne: alavirtaan Libournen kivisillalta. Loire: alavirtaan Madeleinen sivuhaaran Haudaudine-sillalta ja alavirtaan Pirmilin sivuhaaran Pirmil-sillalta. Alankomaiden kuningaskunta Dollard. Eems. Waddenzee: mukaan lukien yhteydet Pohjanmereen. Ijsselmeer: mukaan lukien Markermeer ja IJmeer, mutta lukuun ottamatta Gouwzeeta. Rotterdam Waterweg ja Scheur. Calandkanaal länteen Benelux-satamasta. Hollands Diep. Breeddiep, Beerkanaal ja siihen liittyvät satamat. Haringvliet ja Vuile Gat: mukaan lukien toisaalta Goeree-Overflakkeen ja toisaalta Voorne-Puttenin ja Hoekse Waardin välillä sijaitsevat vesitiet. Hellegat. Volkerak. Krammer. Grevelingenmeer ja Brouwerschavense Gat: mukaan lukien kaikki vesitiet Schouwen-Duivelandin ja Goeree-Overflakkeen välillä. Keten, Mastgat, Zijpe, Krabbenkreek, Itä-Scheldt ja Roompot: mukaan lukien toisaalta Walcheren, Noord-Bevelandin ja Zuid-Bevelandin ja toisaalta Schouwen-Duivelandin ja Tholen välillä sijaitsevat vesitiet, lukuun ottamatta Scheldt-Rein-kanavaa. Scheldt ja Länsi-Scheldt ja sen suu merelle: mukaan lukien toisaalta Zeeland Flandersin ja toisaalta Walcherenin ja Zuid-Bevelandin välillä sijaitsevat vesitiet, lukuun ottamatta Scheldt-Rein-kanavaa. II LUKU 3 vyöhyke Itävallan tasavalta Tonava: Saksan rajalta Slovakian rajalle. Inn: suulta Passau-Inglingin voimalaitokselle. Traun: suulta 1,8 km. Enns: suulta 2,7 km. March: 6 km. Belgian kuningaskunta Merikelpoinen Scheldt (Antwerpenin avoimesta ankkuripaikasta alavirtaan). Saksan liittotasavalta Tonava: Kelheimista (2 414,72 km) Saksan liittotasavallan ja Itävallan rajalle. Rein: Saksan liittotasavallan ja Sveitsin rajalta Saksan liittotasavallan ja Alankomaiden rajalle. Elbe: Elben ja Seiten välisen kanavan suulta Hampurin sataman alarajalle. Müritz. Ranskan tasavalta Rein. Alankomaiden kuningaskunta Rein. Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten IJ, Afgesloten IJ, Noordzeekanaal, Ijmuidenin satama, Rotterdamin satama-alue, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordische Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandschin kanava, Boven Rijn, Pannersdenschin kanava, Geldersche IJssel, Neder Rijn, Lek, Amsterdam-Rhine-kanava, Veerse Meer, Schelde-Rhine-kanava Volkerakin suulle asti, Amer, Bergsche Maas, Meuse Venlon alapuolella, Gooimeer, Europoort, Calandkanaal (Benelux-satamasta itään), Hartelkanaal. III LUKU 4 vyöhyke Itävallan tasavalta Thaya: Bernhardsthaliin asti. March: 6 km. Belgian kuningaskunta Koko Belgian verkko, lukuun ottamatta 3 vyöhykkeen vesiväyliä. Saksan liittotasavalta Kaikki liittotasavallan vesiväylät, lukuun ottamatta 1, 2 ja 3 vyöhykkeen vesiväyliä. Ranskan tasavalta Koko Ranskan verkko, lukuun ottamatta 1, 2 ja 3 vyöhykkeen vesiväyliä. Alankomaiden kuningaskunta Kaikki muut joet, kanavat ja sisävesijärvet kuin 1, 2 ja 3 vyöhykkeen kohdalla luetellut. Italian tasavalta Po-joki: Piacenzasta suulle. Milan-Cremona-kanava, Po-joki: 15 km:n loppumatka Po-joelle. Mincio-joki: Mantuasta, Governolosta Po-joelle. Ferraran vesitie: Po-joelta (Pontelagoscuro), Ferraralta Porto Garibaldiin. Brondolon ja Vallen kanavat: itäiseltä Po-joelta Venetsian lahteen. Fisseron kanava - Tartaro - Canalbianco: Adriasta itäiselle Po-joelle. Venetsian rantaviiva: Venetsian lahdelta Gradoon. Luxemburgin suurherttuakunta Mosel. LIITE II VYÖHYKKEIDEN 1, 2, 3 JA 4 VÄYLILLÄ LIIKENNÖIVIEN ALUSTEN TEKNISET VÄHIMMÄISVAATIMUKSET I OSA I LUKU YLEISTÄ 1.01 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä ja sen liitteissä tarkoitetaan Alustyypit 1. "vesikulkuneuvolla" alusta tai uivaa kalustoa; 2. "aluksella" sisävesialusta tai merialusta; 3. "sisävesialuksella" yksinomaan tai pääasiassa sisävesiväylillä käytettäväksi tarkoitettua alusta; 4. "merialuksella" meri- tai rannikkoliikenteessä käytettäväksi hyväksyttyä ja pääasiassa tähän käyttöön tarkoitettua alusta; 5. "moottorikäyttöisellä aluksella" tavallista moottorikäyttöistä alusta tai moottorikäyttöistä säiliöalusta; 6. "moottorikäyttöisellä säiliöaluksella" alusta, joka on tarkoitettu kuljettamaan tavaroita kiinteästi sijoitetuissa säiliöissä ja joka on suunniteltu kulkemaan itsenäisesti omalla käyttövoimallaan; 7. "tavallisella moottorikäyttöisellä aluksella" tavaran kuljetukseen tarkoitettua muuta kuin säiliöalusta, joka on suunniteltu kulkemaan itsenäisesti omalla käyttövoimallaan; 8. "kanavaproomulla" sisävesialusta, jonka pituus on enintään 38,5 m ja leveys enintään 5,05 m; 9. "hinaajalla" alusta, joka on erityisesti suunniteltu suorittamaan hinausta; 10. "työntöaluksella" alusta, joka on erityisesti suunniteltu kuljettamaan työntökytkyettä; 11. "proomulla" tavaraproomua tai säiliöproomua; 12. "säiliöproomulla" alusta, joka on tarkoitettu kuljettamaan tavaroita kiinteästi sijoitetuissa säiliöissä, joka on suunniteltu hinattavaksi ja jolla joko ei ole omaa käyttövoimaa tai on käyttövoima, joka riittää ainoastaan lyhyisiin siirtoihin; 13. "tavaraproomulla" tavaran kuljetukseen tarkoitettua alusta, joka ei ole hinattava säiliöproomu, joka on suunniteltu hinattavaksi ja jolla joko ei ole omaa käyttövoimaa, joka riittää ainoastaan lyhyisiin siirtoihin; 14. "työntöproomulla" työnnettävää säiliöproomua, tavallista työntöproomua tai laivaproomua; 15. "työnnettävällä säiliöproomulla" alusta, joka on tarkoitettu kuljettamaan tavaroita kiinteästi sijoitetuissa säiliöissä, joka on suunniteltu tai erityisesti muutettu työnnettäväksi ja jolla ei joko ole omaa käyttövoimaa tai on käyttövoima, joka riittää ainoastaan lyhyisiin siirtoihin, kun se ei ole osana työntökytkyettä; 16. "tavallisella työntöproomulla" tavaran kuljetukseen tarkoitettua alusta, joka ei ole säiliöproomu, joka on suunniteltu tai erityisesti muunnettu työnnettäväksi ja jolla joko ei ole omaa käyttövoimaa tai on käyttövoima, joka riittää ainoastaan lyhyisiin siirtoihin, kun se ei ole osana työntökytkyettä; 17. "proomuemälaivan proomulla" työntöproomua, joka on suunniteltu kuljetettavaksi merialuksilla ja kulkemaan sisävesiväylillä; 18. "matkustaja-aluksella" alusta, joka on suunniteltu ja varustettu kuljettamaan yli 12 matkustajaa; 19. "päiväristeilyaluksella" matkustaja-alusta, jolla ei ole hyttejä matkustajien yöpymistä varten; 20. "matkustajahytein varustetulla aluksella" matkustaja-alusta, jossa on hyttejä matkustajien yöpymistä varten; 21. "uivalla kalustolla" uivaa rakennetta, johon on asennettu koneistoja, kuten nosturit, ruoppaajat, paalujuntat ja elevaattorit; 22. "työaluksella" alusta, joka rakenteeltaan ja varusteiltaan soveltuu ja on tarkoitettu käytettäväksi työmaalla, mukaan lukien ruoppaajat, palko- ja ponttoniproomut, ponttonit ja lohkarenostimet; 23. "huviveneellä" urheiluun tai vapaa-aikaan tarkoitettua muuta kuin matkustaja-alusta; 24. "uivalla laitoksella" uivaa laitteistoa, jota ei tavallisesti ole tarkoitettu siirrettäväksi (mukaan lukien uima-allas, telakka, laituri tai venevaja); 25. "uivalla laitteistolla" lauttaa tai muuta rakennetta, esinettä tai kokonaisuutta, joka kykenee kulkemaan ja joka ei ole alus tai uiva kalusto tai laitos; Alusryhmät 26. "kytkyeellä" kiinteää kytkyettä tai hinauskytkyettä; 27. "ryhmitelmällä" kytkyekokoonpanon muotoa; 28. "kiinteällä kytkyeellä" työntökytkyettä tai rinnakkaisryhmitelmää; 29. "työntökytkyeellä" kiinteää muodostelmaa aluksia, joista vähintään yksi on muodostelmalle työntövoiman antavan yhden tai kahden moottorikäyttöisen aluksen, työntöaluksen, edessä; kiinteänä pidetään myös kytkyettä, joka muodostuu työntöaluksesta ja työnnettävästä aluksesta, joiden kytkentätapa mahdollistaa ohjatun nivelliikkeen; 30. "rinnakkaisryhmitelmällä" muodostelmaa aluksia, jotka on kytketty kiinteästi rinnakkain ja joista mikään ei ole sijoitettu muodostelmaa kuljettavan aluksen eteen; 31. "hinattavalla kytkyeellä" yhden tai useamman aluksen, uivan laitoksen tai uivan laitteiston muodostelmaa, jota hinaa yksi tai useampi moottorikäyttöinen alus; Aluksen eri osat 32. "pääkoneistotilalla" tilaa, johon kuljetuskoneisto on asennettu; 33. "koneistotilalla" tilaa, johon polttomoottorit on asennettu; 34. "kattilahuoneella" tilaa, johon polttoainekäyttöinen laitteisto, joka on suunniteltu tuottamaan höyryä tai lämpöenergiaa kuljettavaa nestettä on asennettu; 35. "suljetulla ylärakenteella" yhtenäistä, kiinteää ja vesitiivistä rakennetta, jonka kiinteät laipiot on liitetty kanteen pysyvästi ja vesitiiviisti; 36. "ohjaushytillä" tilaa, johon kaikki aluksen ohjaukseen tarvittavat ohjauslaitteet on asennettu; 37. "asuintilalla" tilaa, joka on tarkoitettu laivalla yleensä asuville henkilöille taikka matkustajille, ja siihen kuuluu laivan keittiö, elintarvikevarasto, WC:t ja peseytymistilat, pesulatilat, porrastasanteet ja käytävät, mutta ei ohjaushytti; 38. "lastiruumalla" aluksen osaa, joka on rajattu laipioin keulassa ja perässä, on joko avoin tai luukunkansilla suljettava ja on suunniteltu pakatun tai irtolastin kuljetukseen tai runkoon kiinteästi kuulumattomien säiliöiden sijoittamiseen; 39. "kiinteällä säiliöllä" alukseen kiinnitettyä säiliötä, jonka seininä on joko itse runko tai runkoon kiinteästi kuulumaton kotelo; 40. "työtilalla" aluetta, jolla miehistön täytyy suorittaa tehtäviään, mukaan lukien laskuportaat, nostopuomit ja veneet; 41. "käytävällä" aluetta, joka on tarkoitettu ihmisten ja tavaroiden tavanomaista liikkumista varten; Laivateknisiä termejä 42. "enimmäissyväystasolla" veden pinnan tasoa, joka vastaa enimmäissyväystä, jossa alus saa kulkea; 43. "turvallisuusvälillä" etäisyyttä ensimmäissyväystason ja samansuuntaisen tason välillä, joka kulkee alimman pisteen kautta, jota ylempänä alusta ei pidetä vesitiiviinä; 44. "varalaidalla (F)" etäisyyttä enimmäissyväystason ja samansuuntaisen, sivukannen alimman pisteen kautta kulkevan tason, tai jos sivukantta ei ole, laidoituksen yläreunan alimman pisteen kautta kulkevan tason välillä; 45. "upporajalla" teoreettista rajaa, joka kulkee laidoituksessa vähintään 10 cm laipiokannen alapuolelta ja vähintään 10 cm laidoituksen alimman ei-vesitiiviin pisteen alapuolelta; jos laipiokantta ei ole, käytetään rajaa, joka kulkee vähintään 10 cm sen alimman rajan alapuolelta, johon asti ulkolaidoitus on vesitiivis; 46. "uppouman tilavuudella [ ]" aluksen syrjäyttämän vesimäärän tilavuutta kuutiometreinä; 47. "uppouman painolla (D)" aluksen kokonaispainoa tonneina, lasti mukaan luettuna; 48. "täyteläisyyskertoimella (ä)" uppouman tilavuuden suhdetta pituuden (LF), leveyden (BF) ja syväyksen (T) tuloon; 49. "vesiviivan leikkauspinta-alalla (S)" aluksen leikkauspinta-alaa neliömetreinä vesiviivan yläpuolella; 50. "laipiokannella" kantta, johon vaaditut vesitiiviit laipiot johtavat ja josta varalaita mitataan; 51. "laipiolla" aluksen tavallisesti pystysuoraa tietylle korkeudelle ulotettua seinää, joka jakaa tilaa ja rajoittuu aluksen pohjaan, laidoitukseen tai toisiin laipioihin; 52. "poikittaislaipiolla" aluksen laidasta toiseen ulottuvaa laipiota; 53. "seinällä" tavallisesti pystysuoraa tilanjakajaa; 54. "väliseinällä" seinää, joka ei ole vesitiivis; 55. "pituudella (L)" laivan rungon enimmäispituutta metreinä ilman peräsintä ja rainea; 56. "suurimmalla pituudella" vesikulkuneuvon suurinta pituutta metreinä, mukaan lukien kaikki kiinteät laitteet kuten ohjaus- ja kuljetuslaitteen osat, mekaaniset ja muut vastaavat laitteet; 57. "pituudella (LF)" aluksen enimmäissyväystasolla mitattua rungon pituutta metreinä; 58. "leveydellä (B)" laidoituksen ulkoreunaan mitattua rungon enimmäisleveyttä metreinä (ilman siipirattaita, lepuuttajia ja vastaavia); 59. "suurimmalla leveydellä" vesikulkuneuvon enimmäisleveyttä metreinä, mukaan lukien kaikki kiinteät laitteet kuten siipirattaat, lepuuttajat, mekaaniset laitteet ja vastaavat; 60. "leveydellä (BF)" aluksen enimmäissyväystasolla laidoituksen ulkoreunasta mitattua rungon leveyttä metreinä; 61. "sivukorkeudella (H)" kölin kärjen ja kannen alimman aluksen sivulla olevan pisteen välistä pienintä kohtisuoraa etäisyyttä; 62. "syväyksellä (T)" rungon, kaaria lukuun ottamatta, tai kölin alimman pisteen ja enimmäissyväystason välistä kohtisuoraa etäisyyttä; 63. "keulapystysuoralla" pystysuoraa keulassa rungon ja enimmäissyväystason leikkauskohdassa; 64. "sivukansien vapaalla leveydellä" etäisyyttä pystysuorasta, joka kulkee kehyksen puolella sivukannen ulkonevimman osan kautta, pystysuoraan, joka kulkee sivukannen ulkolaidassa liukastumissuojan (suojakaide, jalkatuki) sisäreunan kautta; Ohjauslaitteet 65. "ohjauslaitteistolla" kaikkia aluksen ohjaamiseen tarvittavia laitteita, joilla varmistetaan 5 luvussa säädetty ohjattavuus; 66. "peräsimellä" peräsintä tai peräsimiä akseleineen, mukaan lukien peräsinsektori ja peräsinlaitteeseen yhdistävät osat; 67. "peräsinlaitteella" ohjauslaitteen osaa, jolla saadaan aikaan peräsimen liike; 68. "ohjauslaitteen valvontajärjestelmällä" peräsinlaitteen valvontajärjestelmää voimanlähteen ja peräsinlaitteen välissä; 69. "voimanlähteellä" ohjauslaitteen valvontajärjestelmän ja ajoyksikön voimansyöttöä päävirtapiiristä, akuista tai sisäpolttomoottorista; 70. "ajoyksiköllä" moottorikäyttöisen ohjauslaitteen valvontajärjestelmän käyttöön tarvittavia osia ja virtapiirejä; 71. "peräsinlaitteen valvontayksiköllä" peräsinlaitteen, sen ajoyksikön ja voimanlähteen valvontajärjestelmää; 72. "käsikäyttöisellä kytkimellä" järjestelmää, jossa peräsimen liike saadaan aikaan kääntämällä ohjauspyörää käsin mekaanisella tai hydraulisella välityksellä ilman lisävoimanlähdettä; 73. "hydraulisella käsikäyttöisellä kytkimellä" käsikäyttöistä järjestelmää hydraulisella välityksellä; 74. "kääntymisnopeuden säätelijällä" laitetta, joka automaattisesti asettaa ja ylläpitää ennakolta valittujen arvojen mukaisesti alukselle määritellyn kääntymisnopeuden; 75. "yhden henkilön suorittamaan tutkaohjaukseen varustetulla ohjaushytillä" ohjaushyttiä, joka on varustettu siten, että yksi henkilö voi ohjata alusta tutkalla navigoiden; Rakenteiden osien ja materiaalien ominaisuudet 76. "vesitiiviillä" rakenneosia tai laitteita, joihin veden pääsy on estetty; 77. "roiskevedenpitävällä ja säätiiviillä" rakenneosia tai laitteita, jotka tavanomaisissa oloissa mahdollistavat vain erittäin pienen vesimäärän pääsyn läpi; 78. "kaasutiiviillä" rakenneosia tai laitteita, joihin kaasun ja höyryn pääsy on estetty; 79. "palamattomalla" materiaalia, joka ei pala tai josta ei kehity helposti syttyviä höyryjä siinä määrin, että se syttyy saavuttaessaan noin 750 °C:n lämpötilan; 80. "huonosti syttyvällä" materiaalia, joka ei syty helposti tai jonka pinta ei syty helposti ja joka asianmukaisesti estää tulen leviämistä; 81. "palonkestävällä" rakenneosia tai laitteita, jotka täyttävät tietyt palotekniset vaatimukset; Muita käsitteitä 82. "hyväksytyllä luokituslaitoksella"; hyväksyttyinä luokituslaitoksina pidetään seuraavia: Germanischer Lloyd, Bureau Veritas ja Lloyd's Register of Shipping; 83a. "yhteisön todistuksella" todistusta, jonka direktiivin 3 artiklan mukaisesti antaa jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tämän liitteen teknisten säännösten mukaisille aluksille; 83b. "yhteisön täydennystodistuksella"; direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikilta aluksilta vaaditaan Reinin todistuksen lisäksi yhteisön täydennystodistus 1 ja 2 vyöhykkeen sekä 3 ja 4 vyöhykkeen vesiväylillä liikennöimiseen, jos halutaan hyötyä näillä vesiväylillä noudatettavista lievennetyistä teknisistä vaatimuksista; 84. "tarkastuskomitealla" jäsenvaltioiden tehtävään asettamia toimivaltaisia viranomaisia, jotka suorittavat tarkastuksen tässä liitteessä mainittujen määräysten mukaisesti ja myöntävät todistuksen tai todistuksia. 1.02 artikla (ei tekstiä) 1.03 artikla (ei tekstiä) 1.04 artikla (ei tekstiä) 1.05 artikla (ei tekstiä) 1.06 artikla Väliaikaiset määräykset Toimivaltainen viranomainen voi säätää tilapäisiä määräyksiä direktiivin 19 artiklan menettelyn mukaisesti, jos tämä vaikuttaa välttämättömältä, jotta voidaan mahdollistaa kokeiluja rajoittamatta kuitenkaan turvallisuutta ja haittaamatta liikenteen joustavaa kulkua. Nämä määräykset voivat olla voimassa korkeintaan kolme vuotta. 1.07 artikla Ohjeet tarkastuskomiteoille Tämän direktiivin soveltamisen helpottamiseksi ja yksinkertaistamiseksi voidaan direktiivin 19 artiklan menettelyn mukaisesti päättää ohjeista tarkastuskomiteoille. Toimivaltaiset viranomaiset saattavat nämä ohjeet tarkastuskomiteoiden tietoon. Nämä ohjeet sitovat tarkastuskomiteoita. 2 LUKU MENETTELY 2.01 artikla Tarkastuskomiteat 1. Jäsenvaltiot perustavat tarkastuskomiteoita sopiviin satamiin. 2. Tarkastuskomiteoihin kuuluu puheenjohtaja sekä asiantuntijoita. Asiantuntijoiksi on jokaiseen tarkastuskomiteaan kutsuttava vähintään a) yksi sisävesiliikenteestä vastaavan hallinnonalan virkamies, b) yksi sisävesiliikenteen laivanrakennuksen ja laivakoneenrakennuksen asiantuntija, c) yksi merenkulun asiantuntija, jolla on perämiestodistus. 3. Sen valtion viranomaiset, johon tarkastuskomitea perustetaan, nimittävät puheenjohtajan ja asiantuntijat. 4. Tarkastuskomiteat voivat kutsua avukseen erityisasiantuntijoita kulloistenkin kansallisten määräysten mukaisesti. 2.02 artikla Tarkastuspyyntö 1. Menettely, jota on noudatettava tarkastuspyyntöä esitettäessä ja tarkastuksen suorittamispaikkaa ja -aikaa vahvistettaessa, kuuluvat todistuksen antavien viranomaisten toimivaltaan. Tarkastuskomitea vahvistaa asiakirjat jotka sille on esitettävä. Menettelyn on oltava sellainen, että tarkastus voi tapahtua kohtuullisen ajan kuluessa tarkastuspyynnön esittämisestä. 2. Sellaisen aluksen omistaja, johon tätä direktiiviä ei sovelleta, tai hänen valtuuttamansa henkilö voi hakea tarkastustodistusta. Todistus on myönnettävä, jos alus vastaa tämän direktiivin määräyksiä. 2.03 artikla Aluksen esittäminen tarkastukseen 1. Omistajan tai tämän edustajan on esitettävä alus tarkastusta varten varustettuna, lastaamattomana ja puhdistettuna. Hänen on avustettava tarvittavassa määrin, esimerkiksi toimittamalla tarkoituksenmukainen vene, antamalla henkilökuntaa käyttöön ja helpottamalla sellaisten laivanrungon tai laitteiden osien tutkimista, jotka eivät ole suoraan käsillä tai näkyvillä. 2. Tarkastuskomitean on tarkastettava alus ensimmäistä kertaa telakalla. Tarkastus telakalla voidaan suorittaa, jos aluksella on luokitustodistus tai hyväksytyn luokituslaitoksen todistus, jonka mukaan rakennustapa vastaa niiden määräyksiä. Jälki- ja erityistarkastuksissa tarkastuskomitea voi vaatia tarkastusta telakalla. Tarkastuskomitean on suoritettava koestus, kun moottorialusta ja kytkyettä tarkastetaan ensimmäistä kertaa ja kun kuljetuslaitteessa tai ohjauslaitteessa on tehty merkittäviä muutoksia. 3. Tarkastuskomitea voi suorittaa lisätarkastuksia ja koestuksia sekä vaatia lisätodisteita. Tämä koskee myös aluksen rakennusvaihetta. 2.04 artikla (ei tekstiä) 2.05 artikla Väliaikainen tarkastustodistus 1. Tarkastuskomitea voi antaa väliaikaisen tarkastustodistuksen a) aluksille, jotka haluavat ajaa valitsemansa tarkastuskomitean luo saadakseen tarkastustodistuksen; b) alukselle, jolla ei tilapäisesti ole tarkastustodistusta tämän direktiivin 2.07 sekä 12 ja 16 artiklassa mainituissa tapauksissa; c) aluksille, joiden tarkastustodistus on vielä tarkastuksen jälkeen käsiteltävänä; d) aluksille, jotka eivät täyttäneet kaikkia tarkastustodistuksen myöntämistä koskevia edellytyksiä liitteen III (yhteisön todistus) tai IV (yhteisön täydennystodistus) mukaisesti; e) aluksille, joiden kunto ei tapahtuneen vahingon seurauksena enää vastaa todistuksen tietoja; f) uiville laitoksille ja uiville laitteistoille, jos erityiskuljetuksista vastaava viranomainen vaatii erikoiskuljetuksiin tarvittavan luvan saamiseksi tällaista todistusta. Erikoiskuljetuksia saa suorittaa vain niiden viranomaisten erityisluvalla, joiden toimivaltaan kuuluvien alueiden läpi kuljetaan. Erikoiskuljetuksia koskevat määräykset, jotka kyseiset viranomaiset vahvistavat yksittäistapauksissa. Jokaiselle erikoiskuljetukselle on määrättävä perämies, jolla on perämiestodistus kyseiselle alustyypille ja ajettavalle matkalle. 2. Tilapäinen tarkastustodistus annetaan liitteessä VI esitetyn mallin mukaisesti, jos aluksen, uivan laitoksen tai uivan laitteiston ajokelpoisuus vaikuttaa riittävältä. Siihen kuuluvat tarkastuskomitean tarpeellisina pitämät määräykset ja se on voimassa a) 1 kohdan a ja d-f alakohdan mukaisesti kertaluontoisiksi määritetyissä ajoissa sopivan ajan sisällä, kuitenkin enintään kuukauden kuluessa; b) 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti sopivan ajan kuluessa. 2.06 artikla (ei tekstiä) 2.07 artikla Tarkastustodistuksen merkinnät ja muutokset 1. Aluksen omistajan tai hänen edustajansa on ilmoitettava tarkastuskomitealle kaikki nimen muutokset, omistajanvaihdokset, kaikki aluksen mittojen sekä kaikki aluksen virallisen järjestysnumeron, rekisteröinnin tai kotisataman muutokset. Samalla tämän on annettava komitealle tarkastustodistus, johon muutokset merkitään. 2. Kaikki tarkastustodistuksen merkinnät ja muutokset voi tehdä mikä tahansa tarkastuskomitea. 3. Kun tarkastuskomitea tekee muutoksen tai merkinnän tarkastustodistukseen, sen on ilmoitettava tästä todistuksen myöntäneelle tarkastuskomitealle. 2.08 artikla (ei tekstiä) 2.09 artikla Lisätarkastus 1. Alus on tarkastettava uudelleen ennen tarkastustodistuksen voimassaolon päättymistä. 2. Jos aluksen omistaja tai tämän edustaja esittää perustellun pyynnön, tarkastuskomitea voi jatkaa tarkastustodistuksen voimassaoloaikaa ilman lisätarkastusta poikkeuksellisesti enintään yhdellä vuodella. Tällainen pidennys annetaan kirjallisesti, ja sitä on säilytettävä aluksessa. 3. Tarkastuskomitea, joka suorittaa lisätarkastuksen, vahvistaa tämän tarkastuksen perusteella tarkastustodistuksen uuden voimassaoloajan. Voimassaoloaika merkitään tarkastustodistukseen ja se on ilmoitettava myös todistuksen myöntäneelle tarkastuskomitealle. 4. Jos tarkastustodistuksen voimassaolon pidentämisen sijasta hankitaan uusi todistus, vanha todistus on palautettava sen myöntäneelle tarkastuskomitealle. 2.10 artikla Vapaaehtoinen tarkastus Aluksen omistaja tai tämän edustaja voi milloin tahansa pyytää vapaaehtoista aluksen tarkastusta tämän direktiivin 15 artiklassa tarkoitetuista erikoistarkastuksista tai 2.09 artiklan lisätarkastuksista riippumatta. Tarkastuspyyntö on hyväksyttävä. 2.11 artikla (ei tekstiä) 2.12 artikla (ei tekstiä) 2.13 artikla (ei tekstiä) 2.14 artikla (ei tekstiä) 2.15 artikla Kustannukset Aluksen omistajan tai tämän edustajan on vastattava tarkastuksen ja tarkastustodistuksen myöntämisen aiheuttamista kustannuksista erityisen, kunkin jäsenvaltion säätämän kustannusjärjestelmän mukaisesti. 2.16 artikla Tiedotus Henkilöt, jotka voivat osoittaa, että heillä on perusteltu etu saada alusta koskevan todistuksen sisältö tietoonsa, voivat saada sen tietoonsa todistuksen antavalta viranomaiselta, ja he voivat omalla kustannuksellaan hankkia todistuksen otteita tai todistettuja jäljennöksiä, jotka merkitään sellaisiksi. 2.17 artikla Tarkastustodistusrekisteri 1. Todistukset antavien tarkastuskomiteoiden on merkittävä jokaiseen todistukseen järjestysnumero ja vietävä se rekisteriin. 2. Todistukset antavien tarkastuskomiteoiden on säilytettävä joko alkuperäinen kappale tai jäljennös kaikista todistuksista itsellään ja merkittävä siihen todistusten kaikki maininnat, muutokset, peruutukset ja korvaamiset. 2.18 artikla Virallinen numero 1. Tarkastuskomitea, joka myöntää tarkastustodistuksen jossakin jäsenvaltiossa rekisteröidylle alukselle tai alukselle, jonka kotisatama on jossakin jäsenvaltiossa, merkitsee tähän todistukseen viralliseksi numeroksi sen numeron, jolla alus on rekisteröity kotisatamassaan. Muualta kuin yhteisön jäsenvaltiosta oleville aluksille antaa todistukseen merkittävän virallisen numeron sen tarkastuskomitean sijaintivaltion toimivaltainen viranomainen, joka myöntää todistuksen. Nämä määräykset eivät koske merialuksia ja huviveneitä. 2. Virallinen numero on voimassa koko aluksen olemassaolon ajan. Jos alus kuitenkin rekisteröidään tai pitää kotisatamaansa toisessa valtiossa, virallinen numero ei ole enää voimassa. Tällöin tarkastustodistus on esitettävä tarkastuskomitealle, jotta virallinen numero voidaan perua ja tarvittaessa merkitä uusi, toimivaltaisen viranomaisen myöntämä virallinen numero. 2.19 artikla Vastaavuus ja poikkeukset 1. Jos II osan määräyksissä määrätään, että tiettyjä materiaaleja, laitteita tai varusteita on käytettävä aluksessa tai niiden on oltava aluksessa tai että tietyt rakenteelliset toimenpiteet tai järjestelyt on suoritettava, voi tarkastuskomitea myöntää direktiivin 19 artiklan menettelyn mukaisesti luvan, että aluksella käytetään tai säilytetään muita vastaavina pidettäviä materiaaleja, laitteita tai varusteita tai että sillä suoritetaan muita vastaavina pidettäviä rakenteellisia toimenpiteitä tai muita toimenpiteitä. 2. Tarkastuskomitea voi myöntää tarkastustodistuksen koemielessä tai tietyksi ajaksi alukselle, jossa on tehty teknisiä uudistuksia, jotka poikkeavat II osan määräyksistä, jos nämä uudistukset takaavat riittävän turvallisuuden. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaiset vastaavuudet ja poikkeukset on merkittävä tarkastustodistukseen. Niistä on ilmoitettava komissiolle. II OSA 3 LUKU LAIVANRAKENNUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET 3.01 artikla Perussääntö Alukset on rakennettava noudattaen hyvää laivanrakennuskäytäntöä. 3.02 artikla Lujuus ja vakavuus 1. Rungon on oltava riittävän vahva kestämään kaikki siihen suuntautuvat kuormitukset tavallisissa oloissa. a) Uusissa rakenteissa ja muutoksissa, jotka voivat vaikuttaa aluksen kestävyyteen, rungon riittävä vahvuus on osoitettava laskelmilla. Kun aluksella on luokitustodistus tai hyväksytyn luokituslaitoksen todistus, laskelmia ei tarvita. b) Edellä 2.09 artiklan mukaisissa tarkastuksissa on ulkopinnan pohja-, palle- ja pystysivulaidoituksen vähimmäispaksuus tutkittava seuraavalla menetelmällä: Vähimmäispaksuus tmin on suurempi seuraavien kaavojen avulla saaduista arvoista: 1. Aluksilla, joiden pituus (L) on suurempi kuin 40 m: tmin = f 7 b 7 c (2,3 + 0,04 L) [mm]; aluksilla, joiden pituus (L) on pienempi tai yhtä suuri kuin 40 m: tmin = f 7 b 7 c (1,5 + 0,06 L) [mm]; kuitenkin vähintään 3,00 mm. 2. tmin = 0,005 7 a √ T [mm] joissa: >TAULUKON PAIKKA> b = pohja- ja pystysivulaidoituksen tai pallelaidoituksen kerroin >TAULUKON PAIKKA> Kun lasketaan pallelaidoituksen vähimmäispaksuutta, voidaan kertoimena käyttää kaarienvälin kerrointa f = 1. Pallelaidoituksen vähimmäispaksuus ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin pohja- ja pystysivulaidoituksen vähimmäispaksuus. >TAULUKON PAIKKA> Edellä mainitun menettelyn mukaisesti saadut laidoitusten vähimmäispaksuudet ovat normaalin ja tasaisen kulutuksen raja-arvoja, jos on käytetty laivanrakennusterästä ja sisärakenneosat, kuten kaaret, pohjan poikkipalkit sekä pituus- ja poikittaiskannattimet, ovat hyvässä kunnossa eikä laivanrungossa ole vaurioita, jotka voivat johtua pituuslujuuden ylikuormituksesta. Mikäli saadut arvot alittuvat, on kyseiset laidoitukset vaihdettava tai korjattava. Paikallisia pieniä ohuempia kohtia voidaan sallia, jos ero vähimmäispaksuuteen ei ole enempää kuin 10 prosenttia. 2. Alusten vakavuuden on vastattava niiden käyttötarkoitusta. 3.03 artikla Runko 1. Vähintään seuraavat vedenpitävät laipiot, jotka ulottuvat kanteen tai, jos kantta ei ole, rungon laidoituksen yläreunaan, on asennettava seuraavalla tavalla: a) Törmäyslaipio sopivalle etäisyydelle keulavantaasta, niin että täydessä lastissa olevan aluksen kellumiskyky säilyy, kun törmäyslaipion edessä oleva vesitiivis osasto täytetään vedellä eikä 100 mm:n jäännösturvallisuusväliä aliteta. Kohdan 1 vaatimus täyttyy pääsääntöisesti, kun törmäyssuoja on asennettu keulapystysuorasta mitattuna 0,04 L ja 0,04 L + 2 m:n etäisyydelle. Jos tämä välimatka on suurempi kuin 0,04 L + 2 m, on 1 kohdan vaatimus osoitettava laskelmilla. Välimatkaa saa pienentää arvoon 0,03 L saakka. Tällöin kohdan 1 vaatimuksen täyttyminen on osoitettava laskelmin, joissa törmäyssuojan edessä oleva osasto ja sen välittömässä läheisyydessä olevat osastot on kaikki täytetty vedellä. b) Pidemmissä kuin 25 m:n aluksissa perälaipio sopivalle etäisyydelle peräpeilistä. 2. Törmäyslaipion etupuolella ei saa olla asuintiloja eikä aluksen turvallisuudelle ja ohjaukseen tarvittavia laitteita. Tämä ei koske ankkurin käyttölaitetta. 3. Asuintilat, koneistotilat ja kattilahuoneet sekä kaikki niiden osana olevat työtilat on erotettava lastitiloista vedenpitävästi kanteen asti ulottuvilla poikittaislaipioilla. 4. Asuintilat on eristettävä koneistotilasta ja kattilahuoneesta sekä lastitilasta kaasutiiviillä laipioilla, ja niistä on voitava päästä suoraan kannelle. Jos pääsyä ei ole, niin on oltava suoraan kannelle johtava varauloskäynti. 5. Laipioissa ja muissa väliseinissä ei saa olla aukkoja 1, 3 ja 4 kohdassa mainittujen tilojen välillä. Perälaipiossa olevat luukut ja potkuriakselin ja putkien läpiviennit sallitaan, jos ne ovat rakenteeltaan sellaiset, etteivät ne vaikuta tilojen välillä olevien laipioiden ja muiden väliseinien tehokkuuteen. Perälaipiossa olevat luukut sallitaan vain, kun ohjaushytissä voidaan kauko-ohjauslaitteiden avulla havaita, ovatko ne kiinni vai auki ja luukun molemmilla puolilla on oltava hyvin näkyvällä paikalla teksti: "Luukku pidettävä aina suljettuna". 6. Veden tulo- ja poistoputket sekä niihin liittyvät putket on valmistettava siten, että vahingossa tapahtuva veden tunkeutuminen alukseen on mahdotonta. 3.04 artikla Koneistotilat, kattilahuoneet ja polttoaineiden säilytystilat 1. Koneistotilojen ja kattilahuoneiden on oltava siten rakennettuja ja järjestettyjä, että niissä olevia laitteita on helppoa ja vaaratonta käyttää, valvoa ja pitää kunnossa. 2. Nestemäisen polttoaineen tai voiteluöljyn säiliöillä ei saa olla sellaisia yhteisiä seiniä asuintilojen kanssa, joihin normaalissa käytössä kohdistuu nesteen staattista painetta. 3. Koneistotilojen ja kattilahuoneiden sekä polttoainesäiliöiden seinien, sisäkattojen ja ovien on oltava teräksestä tai muusta yhtä palonkestävästä materiaalista. 4. Koneistotiloissa ja kattilahuoneissa ja muissa tiloissa, joissa saattaa kehittyä helposti syttyviä tai myrkyllisiä kaasuja, on oltava riittävä ilmanvaihto. 5. Koneistotiloihin, kattilahuoneisiin ja polttoainesäilytystiloihin johtavien portaiden ja tikkaiden on oltava pysyvästi kiinnitettyjä ja teräksestä tai muusta yhtä vahvasta ja palonkestävästä materiaalista valmistettuja. 6. Koneistotiloissa ja kattilahuoneissa on oltava kaksi uloskäyntiä, joista toinen voi olla varauloskäynti. Toista uloskäyntiä ei tarvita, kun a) koneistotilan tai kattilahuoneen kokonaispinta-ala (keskipituus 7 keskileveys lattiankorkeudella) ei ole enempää kuin 35 m², b) välimatka jokaisesta paikasta, jossa suoritetaan käyttö- tai huoltotöitä, uloskäytävään tai uloskäytävän portaiden alimpaan kohtaan ei ole pidempi kuin 5 m, ja c) uloskäynnin ovesta katsoen kauimmaisessa huoltopisteessä on käsisammutin. Tämä koskee 10.03 artiklan 1 kohdan e alakohdasta poiketen myös silloin, kun asennetun koneen teho on 100 kW tai vähemmän. 7. Suurin sallittu äänenpainetaso koneistotilassa on 110 dB(A). Mittauspisteet on valittava ottaen huomioon kunnossapidon tarve laitteiden toimiessa normaalisti. 4 LUKU TURVALLISUUSVÄLI, VARALAITA JA SYVÄYKSEN OSOITIN 4.01 artikla Turvallisuusväli 1. Turvallisuusvälin on oltava vähintään 300 mm. 2. Aluksissa, joissa on aukkoja, joita ei voida sulkea roiskevedenpitävällä ja säänkestävällä tavalla, ja aluksissa, joissa on avoin ruuma, on turvallisuusväliä korotettava siten, että nämä aukot ovat vähintään 500 mm enimmäissyväyksestä. 4.02 artikla Varalaita 1. Alusten varalaidan on oltava 150 mm, kun niissä on jatkuva kansi, mutta ei ketkaa ja kansirakenteita. 2. Varalaita aluksille, joissa on ketkaa ja kansirakenteet, lasketaan seuraavan kaavan avulla: F = 150 (1 - á) - >NUM>âv 7 Sev + âa 7 Sea >DEN>15 [mm] Kaavassa: >TAULUKON PAIKKA> 3. Korjauskerroin á saadaan seuraavan kaavan avulla: á = >NUM>Ólea + Ólem + Ólev >DEN>L Kaavassa: >TAULUKON PAIKKA> Tehollinen pituus lasketaan seuraavan kaavan avulla: lem = l ( 2,5 7 >NUM>b >DEN>B - 1,5 ) 7 >NUM>h >DEN>0,36 [m] lev tai lea = l ( 2,5 7 >NUM>b >DEN>Bl - 1,5 ) 7 >NUM>h >DEN>0,36 [m] Kaavassa: >TAULUKON PAIKKA> Jos >NUM>b >DEN>B tai >NUM>b >DEN>Bl on pienempi kuin 0,6, on oletettava, että kansirakenteen tehollinen pituus (le) on nolla. 4. Korjauskertoimet âv ja âa lasketaan seuraavan kaavan avulla: âv = 1 - >NUM>3 7 lev >DEN>L âa = 1 - >NUM>3 7 lea >DEN>L 5. Kulloinenkin keulan ja perän tehollinen ketka Sev ja Sea lasketaan seuraavan kaavan avulla: Sev = Sv 7 p Sea = Sa 7 p Kaavassa: >TAULUKON PAIKKA> Arvoa, joka on suurempi kuin 1, ei kuitenkaan saa määrätä korjauskertoimeksi p. 6. Jos âa 7 Sea on suurempi kuin âv 7 Sev, âa 7 Sea:n arvoa käytetään âv 7 Sev:n arvona. 4.03 artikla Varalaidan vähimmäismitta Kun otetaan huomioon 4.02 artiklassa tarkoitetut vähennykset, varalaidan vähimmäismitan on oltava vähintään 0 mm. 4.04 artikla Syväysmerkit 1. Enimmäissyväystaso on määritettävä sellaiseksi, että sillä varmistetaan vähimmäisturvallisuusvälejä koskevien vaatimusten noudattaminen. Tarkastuskomitea voi turvallisuussyistä määrittää suuremman turvallisuusvälin tai varalaidan. 2. Enimmäissyväystaso on ilmaistava selvästi näkyvällä pysyvällä syväysmerkillä. 3. Syväysmerkin on oltava vaakatasoinen 300 mm pitkä ja 40 mm korkea suorakaide, jonka alareuna on yhdenmukainen sallitun enimmäissyväystason kanssa. Muuntyyppisissä syväysmerkeissä on oltava tällainen suorakulmio. 4. Kaikissa aluksissa on oltava ainakin kolme paria syväysmerkkejä, yksi pari keskilaivassa ja muut noin yhden kuudesosan verran aluksen pituudesta vastaavasti keulasta ja perästä katsottuna. Kuitenkin: a) jos aluksen pituus on alle 40 m, kaksi merkkiparia yhden neljänneksen verran aluksen pituudesta vastaavasti keulasta ja perästä katsottuna on riittävä; b) jos alusta ei ole tarkoitettu tavaran kuljetukseen, yksi merkkipari suunnilleen keskilaivassa on riittävä. 5. Merkit tai tiedot, jotka lakkaavat olemasta voimassa uuden tarkastuksen tuloksena, on poistettava tai merkittävä pätemättömiksi tarkastuskomitean valvonnassa. Epäselvät syväysmerkit saa korvata vain tarkastuskomitean valvonnassa. 6. Jos alus on mitattu sisävesialusten mittaamisesta tehdyn yleissopimuksen mukaisesti ja mittalevyn merkinnät ovat samalla korkeudella kuin tämän asetuksen mukaiset syväysmerkit, mittalevyt voidaan hyväksyä vaihtoehtoisina syväysmerkeille. Tästä on tehtävä asianomainen merkintä todistukseen. 4.05 artikla Niiden alusten sallittu enimmäissyväys, joiden lastaustilat eivät ole aina roiskevedenpitäviä ja säänkestäviä Jos enimmäissyväystaso on vahvistettu sillä edellytyksellä, että lastitilat ovat vedenpitävät ja säänkestävät ja jos enimmäissyväystason ja luukun kehyksen yläkulman välinen etäisyys on pienempi kuin 500 mm, on määritettävä sallittu enimmäissyväys avoimille lastitiloille. Tarkastustodistukseen on merkittävä: "Jos lastitilan luukut ovat kokonaan tai osittain avoimet, alus saa olla lastattuna enintään . . . mm alle syväysmerkkien." 4.06 artikla Syväysasteikot 1. Aluksissa, joiden syväys voi olla 1 m tai enemmän, on oltava syväysasteikot molemmin puolin perän puolella; aluksissa voi olla myös lisäsyväysasteikkoja. 2. Jokaisen syväysasteikon nollapisteen on oltava pystysuorasti syväysasteikon alapuolella paikassa, joka on samansuuntainen kuin enimmäissyväystaso ja sen on kuljettava laivan rungon tai, jos aluksessa on köli, kölin alimman pisteen kautta. Pystysuora välimatka nollan yläpuolella on jaoteltava desimetreihin. Nämä jaottelut on merkittävä stanssatuilla tai kaiverretuilla viivoilla kuormaamattoman syväyksen tasosta 100 mm enimmäissyväystason yläpuolelle ja maalattava kahdella erilaisella maalilla vuorotellen siten, että ne ovat selvästi näkyviä. Jaottelu on merkittävä numeroilla asteikon viereen vähintään 5 dm:n välein ja asteikon yläpäähän. 3. Kaksi perässä olevaa mitta-asteikkoa, jotka on tehty 4.04 artiklan 6 kohdassa mainitun yleissopimuksen mukaisesti, voivat korvata syväysasteikot, jos ne on jaoteltu edellä olevien vaatimusten mukaisesti ja jos tarvittaessa on lisätty syväystä ilmaisevat numerot. 5 LUKU OHJATTAVUUS 5.01 artikla Yleistä Kaikilla aluksilla ja kytkyeillä on oltava riittävät ajo-ominaisuudet ja riittävä ohjattavuus. Alusten, joilla ei ole omaa käyttövoimaa ja jotka on tarkoitettu hinattavaksi, on vastattava tarkastuskomitean erityisvaatimuksia. Alusten, joilla on oma käyttövoima, ja kytkyeiden on vastattava 5.02-5.10 artiklaa. 5.02 artikla Koestukset 1. Ajo-ominaisuudet ja ohjattavuus on selvitettävä koestamalla. Tällöin osoitetaan: >TAULUKON PAIKKA> 2. Tarkastuskomitea voi luopua koestuksista osittain tai kokonaan, jos ajo-ominaisuuksia ja ohjattavuutta koskevien vaatimusten vastaavuus osoitetaan jollakin muulla tapaa. 5.03 artikla Koestusmatkan pituus 1. 5.02 artiklan mukaiset koestukset on suoritettava toimivaltaisten viranomaisten määräämillä sisävesiväylillä. 2. Näiden koestusmatkojen tulee sijaita mahdollisimman suorilla vähintään 2 km pitkillä ja riittävän leveillä väylillä, joissa vesi virtaa tai seisoo, ja niillä on oltava hyvin tunnistettavat merkit, joiden avulla voidaan todeta aluksen asento. 3. Tarkastuskomitean on voitava määrittää vettä koskevat tiedot, kuten veden syvyys, ajoväylän leveys ja keskimääräinen virtausnopeus ajoväylällä veden pinnan eri korkeuksissa. 5.04 artikla Alusten ja kytkyeiden lastimäärä koestuksen aikana Alusten ja kytkyeiden, jotka on tarkoitettu kuljettamaan tavaroita, on oltava koestuksen aikana mahdollisimman samanlaisessa lastissa ja niiden lastausasteen on oltava vähintään 70 prosenttia. Jos koestus suoritetaan pienemmällä lastimäärällä, on myötävirtaan ajon hyväksyntää tällä lastilla tiukennettava. 5.05 artikla Kannen apuvälineet koestuksen aikana 1. Koestuksessa ei saa käyttää ankkureita, joita voidaan käyttää ohjaushytistä käsin, mutta kaikkia tarkastustodistuksen kohdissa 34 ja 52 mainittuja laitteita saa käyttää. 2. 5.10 artiklan mukaisessa kääntymiskokeessa saa kuitenkin käyttää keula-ankkuria. 5.06 artikla Vähimmäisnopeus (eteenpäin ajettaessa) 1. Alusten ja kytkyeiden on saavutettava vastavirtaan vähintään 13 km/h:n nopeus. Tätä ei sovelleta työntöaluksiin, kun ne ajavat yksinään. 2. Aluksille ja kytkyeille, jotka liikennöivät vain satamissa ja satamien edustalla, tarkastuskomitea voi myöntää poikkeuksia. 5.07 artikla Pysäytysominaisuudet 1. Alusten ja kytkyeiden on pystyttävä pysähtymään hyvissä ajoin myötävirtaan ajettaessa ja oltava samalla riittävästi ohjattavissa. 2. Nämä pysäytysominaisuudet voidaan korvata kääntymisominaisuuksilla enintään 86 m pitkissä ja enintään 22,90 m leveissä aluksissa ja kytkyeissä. 3. Pysäytysominaisuudet on osoitettava pysäytyskokeella 5.03 artiklan mukaisella koestusmatkalla ja kääntymisominaisuudet 5.10 artiklan mukaisella kääntymiskokeella. 5.08 artikla Peräytysominaisuudet Jos 5.07 artiklan mukainen välttämätön pysäytyskoe suoritetaan seisovassa vedessä, on lisäksi suoritettava peräytyskoe. 5.09 artikla Suunnanmuutosominaisuudet Alusten ja kytkyeiden on pystyttävä väistämään hyvissä ajoin. Suunnanmuutosominaisuudet on osoitettava suunnanmuutoskokeella jollakin 5.03 artiklan mukaisella koestusmatkalla. 5.10 artikla Kääntymisominaisuudet Enintään 86 m pitkien ja 22,90 m leveiden alusten ja kytkyeiden on pystyttävä kääntymään hyvissä ajoin. Nämä kääntymisominaisuudet voidaan korvata 5.07 artiklan mukaisilla pysäytysominaisuuksilla. Kääntymisominaisuudet on osoitettava kääntymiskokeella. 6 LUKU PERÄSINLAITTEET 6.01 artikla Yleistä 1. Kaikissa aluksissa on oltava luotettava peräsinlaite, jolla varmistetaan vähintään 5 luvun mukainen ohjattavuus. 2. Moottorikäyttöisen peräsinlaitteen on oltava rakenteeltaan sellainen, että peräsin ei voi tarkoituksettomasti muuttaa asentoa. 3. Koko peräsinkone on suunniteltava siten, että se sallii aluksen pysyvät poikittaiset kallistumat 15°:seen saakka ja ympäristön lämpötilat - 20 - + 50 °C:seen saakka. 4. Peräsinkoneen osat on mitoitettava siten, että ne kestävät kaikki rasitukset, jotka voivat kohdistua niihin tavallisissa käyttöoloissa. Ulkoiset peräsimeen kohdistuvat rasitukset eivät saa haitata peräsinkoneen toimintaa ja sen käyttöä. 5. Peräsinlaitteissa on oltava peräsinkoneen moottorikäyttö, jos peräsimen käyttöön vaikuttavat kuormitukset sitä edellyttävät. 6. Moottorikäyttöinen peräsinkone on varustettava ylikuormasuojalaitteella, jotta rajoitettaisiin käyttölaitteen aiheuttama väännön nouseminen liian suureksi. 7. Peräsinkoneiden akselien läpiviennit on tehtävä niin, että niistä ei voi päästä ympäristöön vesistöjä pilaavia voiteluaineita. 6.02 artikla Peräsinlaitteen valvontayksikkö 1. Moottorikäyttöisissä peräsinlaitteissa on käyttölaitteen rikkoutuessa tai häiriön aikana voitava 5 sekunnissa ottaa käyttöön itsenäinen varakäyttölaite tai manuaalinen käyttölaite. 2. Jos peräsinkoneen varakäyttölaite tai manuaalinen käyttölaite ei kytkeydy automaattisesti pääkäyttölaitteen rikkoutuessa, perämiehen on voitava kytkeä se käsin välittömästi, nopeasti ja helposti yhdellä toimenpiteellä. 3. Myös käytettäessä varakäyttölaitetta tai manuaalista käyttölaitetta on saavutettava 5 luvun mukainen ohjattavuus. 6.03 artikla Peräsinkoneen hydraulinen käyttölaite 1. Peräsinkoneen hydrauliseen käyttölaitteeseen ei saa liittää muita laitteita. Jos käytössä on kaksi erillistä peräsinkoneen käyttölaitetta, voidaan toiseen kuitenkin liittää muita laitteita, jos laitteet on liitetty paluujohtoon ja ne on erotettu sulkulaitteella peräsinkoneen käyttölaitteesta. 2. Kun hydraulisia käyttölaitteita on kaksi, tarvitaan kummallekin laitteelle erillinen hydraulisäiliö. Kaksoissäiliöt on sallittu. Hydraulisäiliöissä on oltava täyttötasohälyttimet, jotka valvovat öljynpinnan laskemista alle turvalliselle käytölle sallitun alimman täyttötason. 3. Jos ohjausventtiiliä voidaan käyttää manuaalisesti tai manuaalisesti toimivalla hydraulisella käyttölaitteella, ei tarvita kahta ohjausventtiiliä. 4. Putkien mittojen, rakenteen ja sijoituksen on oltava sellainen, että ne sulkevat pois mekaanisen tai tulipalon aiheuttaman vahingoittumisen. 5. Hydraulisissa käyttölaitteissa ei peräsinkoneen varakäyttölaitteessa tarvita erillistä putkistoa, jos kummankin käyttölaitteen itsenäinen toiminta on varmistettu ja putkisto on asetettu vähintään 1,5-kertaiselle suurimmaksi sallitulle käyttöpaineelle. 6. Hydrauliletkut on sallittu vain, jos värinänvaimennus tai osien liikkumatila edellyttää niiden käyttöä. Ne tulee asettaa vähintään suurimmalle sallitulle käyttöpaineelle. 6.04 artikla Voimanlähteet 1. Peräsinlaitteilla, joilla on kaksi moottorikäyttöä, on oltava kaksi voimanlähdettä. 2. Jos moottorikäyttöisen peräsinkoneen toinen voimanlähde ei ole ajon aikana jatkuvasti käyttövalmis, on sen käynnistykseen tarvittavaksi ajaksi varmistettava riittävä kapasiteetti puskurijärjestelmällä. 3. Sähköisissä voimanlähteissä peräsinlaitteiden voimansyöttöön ei saa liittää muita laitteita. 6.05 artikla Manuaalinen käyttölaite 1. Moottorikäyttöinen käyttölaite ei saa vaikuttaa ruorirattaaseen. 2. Ruorin pyöriminen on estettävä missä tahansa peräsimen asennossa, kun käsikäyttöinen käyttölaite kytkeytyy automaattisesti. 6.06 artikla Ruoripotkuri-, vesisuihku- ja sykloidipotkurilaitteet sekä aktiivikeulaperäsimet 1. Jos erillinen ruoripotkuri-, vesisuihku- tai sykloidipotkurilaitteen taikka aktiivikeulaperäsimen työnnön suunnanmuutoksen kauko-ohjaus on sähköinen, hydraulinen tai pneumaattinen, ohjauspaikan ja potkurien tai vesisuihkun käyttökoneiston välillä on oltava kaksi erillistä ohjausjärjestelmää, jotka ovat 6.01-6.05 artiklan mukaisia. Tätä ei sovelleta, jos tällaista laitetta tarvitsee käyttää tämän direktiivin 5 luvun mukaisen ohjattavuuden täyttämiseksi tai vain pysäytyskokeessa. 2. Jos itsenäisiä ruoripotkuri-, vesisuihku- tai sykloidipotkurilaitteiden taikka aktiivikeulaperäsimien käyttökoneistoja on kaksi tai enemmän, mitään itsenäistä varaohjausjärjestelmää ei vaadita, jos alus on riittävästi ohjattavissa 5 luvun mukaisesti yhden laitteiston rikkoontuessa. 6.07 artikla Valvonta- ja ilmaisinlaitteet 1. Peräsimen asennon on oltava selvästi nähtävillä ohjauspaikalta. Sähköisillä peräsinkulman ilmaisimilla on oltava itsenäinen virransyöttö. 2. Ohjauspaikalla on oltava vähintään seuraavat valvonta- ja ilmaisinlaitteet: a) hydraulisäiliöiden öljynmäärän taso 6.03 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja hydraulijärjestelmän käyttöpaine; b) ohjauksen sähköisen voimanlähteen rikkoutuminen; c) tehon sähköisen voimanlähteen rikkoutuminen; d) kääntymisnopeuden säätimen rikkoutuminen; e) määräysten mukaisten puskurijärjestelmien rikkoutuminen. 6.08 artikla Kääntymisnopeuden säädin 1. Kääntymisnopeuden säätimen ja sen osien on oltava 9.20 artiklan määräysten mukaisia. 2. Kääntymisnopeuden säätimen käyttövalmiuden on oltava nähtävillä vihreänä merkkivalona ohjauspaikalla. Rikkoutumista, syöttöjännitteen luvatonta poikkeamaa ja gyroskoopin kierrosluvun luvatonta poikkeamaa on valvottava. 3. Jos kääntymisnopeuden säätimen lisäksi on muitakin ohjausjärjestelmiä, on ohjauspaikalla oltava selvästi nähtävillä, mikä järjestelmä on kytkettynä. Järjestelmästä toiseen kytkemisen on voitava tapahtua välittömästi. Kääntymisnopeuden säätimien on oltava ohjauslaitteista riippumattomia. 4. Kääntymisnopeuden säätimen sähkönsyötön on oltava muista laitteista riippumaton. 5. Kääntymisnopeuden säätimissä käytettyjen gyroskooppien, antureiden tai kääntönopeuden säätimien on vastattava sisävesialusten kääntönopeuden säätimiä koskevia vähimmäisvaatimuksia ja testausolosuhteiden vähimmäisvaatimuksia. 6.09 artikla Tarkastus 1. Tarkastuskomitean on tarkastettava peräsinlaitteiston määräystenmukainen asennus. Se voi vaatia tätä tarkoitusta varten esitettäväksi seuraavat asiakirjat: a) peräsinlaitteiston kuvaus; b) peräsinkoneen ja ajoyksikön käyttölaitetta koskevat suunnitelmat ja tiedot; c) tietoja peräsinkoneesta; d) sähköasennusten kytkentäkaavio; e) kääntymisnopeuden säätimen kuvaus; f) laitteiston käyttöohje. 2. Koestuksessa on tarkastettava koko peräsinlaitteiston toiminta. Kääntymisnopeuden säätimien osalta on tarkastettava suoran kurssin suuntavakavuus ja varma ajo käänteissä. 7 LUKU OHJAUSHYTTI 7.01 artikla Yleistä 1. Ohjaushytti on suunniteltava siten, että perämies voi aina hoitaa tehtävänsä ajon aikana. 2. Normaaleissa käyttöoloissa ohjauspaikan melutaso ei saa ylittää 70 dB(A) perämiehen pään tasolla. 3. Yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten suunnitelluissa ohjauspaikoissa on perämiehen voitava hoitaa kaikki tehtävänsä istuallaan ja kaikkien aluksen ohjaukseen tarvittavien ilmaisin- ja valvonta- ja käyttölaitteiden on oltava siten suunniteltuja, että perämies voi valvoa ja käyttää niitä helposti matkan aikana nousematta istuimeltaan ja menettämättä näköyhteyttä tutkakuvaan. 7.02 artikla Esteetön näkyvyys 1. Ohjauspaikalta on oltava kaikkiin suuntiin riittävän esteetön näkyvyys. 2. Puolilastissa mutta ilman painolastia olevan aluksen keulan edessä perämiehen näkyvyys ei saa olla estynyt 250 metriä enempää. Esteellisen näkyvyyden lyhentämiseen käytettäviä optisia apuvälineitä ei saa ottaa huomioon tarkastuksessa. 3. Paikalta, jossa perämies tavallisesti oleskelee, on esteettömän näkökentän oltava vähintään 240° horisontista. Tästä vähintään 140°:n näkökentän on oltava etumaisen puoliympyrän sisällä. Perämiehen normaalilla näköakselilla ei saa olla ikkunan puitteita, kannattimia tai muita rakennelmia. Jos taaksepäin ei ole turvattu riittävää esteetöntä näkyvyyttä, tarkastuskomitea voi vaatia muita toimenpiteitä, erityisesti optisten apuvälineiden asentamista. 4. Selvä näkyvyys etuikkunan läpi on oltava turvattu sopivin keinoin kaikissa sääoloissa. 5. Ohjaushytissä käytettyjen ikkunaruutujen on läpäistävä valoa vähintään 75 prosenttia. 7.03 artikla Yleiset käyttö-, näyttö- ja valvontalaitteita koskevat vaatimukset 1. Aluksen ohjaukseen tarvittavat käyttölaitteet on voitava asettaa helposti niiden käyttöasentoon. Tämän asennon on oltava selvästi tunnistettavissa. 2. Valvontalaitteiden on oltava helposti luettavissa; ne on voitava valaista portaattomasti säätäen. Valaistuslähteet eivät saa häiritä tai haitata valvontalaitteiden tunnistettavuutta. 3. Aluksessa on oltava merkkivalojen valvontalaite. 4. On oltava selvästi havaittavissa, onko jokin laite toiminnassa. Jos laitteen ilmoitetaan olevan toiminnassa merkkivalolla, valon on oltava vihreä. 5. Valvontaan tarkoitettujen laitteiden häiriöt tai rikkoutuminen on osoitettava punaisella merkkivalolla. 6. Samanaikaisesti punaisen merkkivalon syttymisen kanssa on kuuluttava äänimerkki. Hälytysäänimerkit voivat kuulua sarjoina. Tämän äänimerkin äänitason on oltava vähintään 3 dB(A) suurempi kuin ohjauspaikalla paikallisesti vallitseva enimmäismelutaso. 7. Äänimerkki voidaan katkaista häiriön tai vian tunnistamisen jälkeen. Äänimerkin katkaiseminen ei saa haitata äänimerkin toimintaa mahdollisten seuraavien häiriöiden kohdalla. Punaiset merkkivalot saavat kuitenkin sammua vasta häiriön korjaamisen jälkeen. 8. Valvonta- ja näyttölaitteiden on kytkeydyttävä automaattisesti toiseen voimanlähteeseen, jos niiden oma voimanlähde vioittuu. 7.04 artikla Erityiset moottorin ja ohjauslaitteiden käyttö-, näyttö- ja valvontalaitteita koskevat vaatimukset 1. Käyttö- ja ohjauslaitteiden käyttö ja valvonta on oltava mahdollista ohjauspaikalta käsin. Käyttökoneistot, joita käytetään ohjauspaikalta käytettävällä kytkimellä tai ohjauspaikalta käytettävällä säätöpotkurilla, saa kytkeä päälle ja pois vain koneistotilasta käsin. 2. Kutakin konetta on ohjattava erillisellä vivulla, joka liikkuu ympyrän kaaren kautta pystytasossa samansuuntaisena kuin aluksen pituusakseli. Vivun siirron keulaa kohti on aiheutettava aluksen liikkuminen eteenpäin ja sen siirron perää kohti on aiheutettava peräytysliike. Vaihteen on kytkeydyttävä tai vaihdettava käyntisuuntaa, kun vipu on suunnilleen vapaa-asennossa. Vivun meno vapaa-asentoon on ilmaistava selvästi erotettavalla naksahduksella. Vivun liike vapaa-asennosta asentoon "täyttä eteenpäin" ja vapaa-asennosta asentoon "täyttä taaksepäin" saa olla enintään 90°. 3. Yhden henkilön tutkaohjauspaikoilla on näytettävä alukseen vaikuttavan työntövoiman ja potkurien tai käyttökoneistojen kierrosluku. 4. Edellä 6.07 artiklan 2 kohdan, 8.03 artiklan 2 kohdan ja 8.05 artiklan 11 kohdan mukaiset valvonta- ja näyttölaitteet on sijoitettava ohjauspaikalle. 5. Yhden henkilön tutkaohjauspaikoilla aluksen peräsintä on ohjattava vivulla. Tätä vipua on oltava helppo käyttää käsin, ja vivun kääntymän on vastattava peräsinlevyn poikkeamaa aluksen pituusakseliin nähden. Vipu on voitava vapauttaa missä tahansa asennossa ilman, että peräsinlevyn asento muuttuu. Vivun vapaa-asento on oltava selvästi havaittavissa naksahduksella. 6. Jos alus on varustettu keulaohjaimilla tai erityisperäsimillä (erityisesti peräytysajoa varten), on niitä voitava ohjata yhden henkilön tutkaohjauspaikoilla erityisillä vivuilla, jotka vastaavat 5 kohdan vaatimuksia. Tämä pätee myös, kun aluskytkyeissä käytetään muuta peräsinlaitetta kuin kytkyeen kuljettamiseen käytettävän aluksen peräsinlaitetta. 7. Kääntymisnopeuden säätimiä käytettäessä on kääntymisnopeuden säätölaite voitava vapauttaa missä tahansa asennossa ilman, että se vaikuttaa säädettyyn kääntymisnopeuteen. Säätölaitteen kääntöalueen on oltava sellainen, että säätäminen voidaan suorittaa riittävän tarkasti. Vapaa-asennon on erottava tuntuvasti muista asennoista. Asteikko on voitava valaista portaattomasti säätäen. 8. Kaikkien kauko-ohjauslaitteiden on oltava kiinteästi asennettuja ja niin sijoitettuja, että valittu ajosuunta on selvästi havaittavissa. Jos kauko-ohjauslaitteet voidaan kytkeä pois, on oltava ilmaisimet, jotka osoittavat, onko laitteen toimintatila "päällä" vai "pois". Ohjausyksiköiden sijoituksen ja käytön on oltava sopusoinnussa niiden toiminnan kanssa. Muissa ohjauslaitteita täydentävissä laitteissa, kuten aktiivikeulaperäsimessä, ei saa käyttää kiinteitä kauko-ohjauslaitteita, jos etusijaiskytkennällä voidaan siirtää täydentävän laitteen ohjaus ohjaushyttiin. 9. Ruoripotkuri-, vesisuihku- ja sykloidipotkurilaitteessa ja aktiivikeulaperäsimessä saa käyttää vastaavia käyttö-, valvonta- ja näyttölaitteita. Edellä 1-8 kohdan mukaiset vaatimukset on täytettävä ottamalla huomioon mainittujen aktiivisten ohjaus- ja käyttöelinten erityisominaisuudet ja valittu järjestys. Näytöstä on oltava tunnistettavissa jokaisen laitteen osalta niiden asennon mukaisesti alukseen vaikuttavan työnnön tai suihkun suunta. 7.05 artikla Kulkuvalojen, merkkivalojen ja äänimerkkien käyttö ja valvonta 1. Tässä luvussa tarkoitetaan: a) "kulkuvaloilla" mastovaloja, sivuvaloja, perävaloja, kaikilta puolilta nähtäviä valoja, sinisiä vilkkuvia valoja ja sinisiä valoja, jotka ilmoittavat vaarallisten aineiden kuljetuksesta; b) "merkkivaloilla" äänimerkkeihin ja sinisiin tauluihin kuuluvia valoja. 2. Kulkuvalojen valvontaa varten on ohjaushyttiin asennettava merkkivaloja tai vastaavia valoja, kuten merkkilamppuja, jos tämä valvonta ei ole mahdollista suoraan ohjaushytistä käsin. 3. Yhden henkilön tutkavalvontapaikoille on kulkuvalojen ja merkkivalojen valvontaa varten asennettava merkkilamppuja. Kulkuvaloja ja merkkivaloja on ohjattava kytkimillä, joiden sijoitus ilmaisee kulkuvalojen ja merkkivalojen todellisen aseman, ja niiden on kuuluttava niihin yksiselitteisesti. Kutakin kulkuvaloa tai merkkivaloa on valvottava kytkimeen tai sen viereen asennetulla merkkilampulla, joka on saman värinen kuin kulkuvalo tai merkkivalo, jota se valvoo. Kulkuvalon tai merkkivalon vioittumisen on aiheutettava vastaavan merkkilampun sammuminen tai ilmaistava tämä jollakin muulla tavoin vastaavan merkkivalon avulla. 4. Yhden henkilön tutkaohjauspaikoilla äänimerkinantolaitteissa on oltava jalkaohjaus. Tämä ei koske jäsenvaltioiden vastaavien liikennemääräysten mukaista "ei saa lähestyä" -äänimerkkiä. 7.06 artikla Tutkalaite ja kääntönopeuden säädin 1. Tutkalaitteen ja kääntönopeuden säätimen on oltava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymää tyyppiä. Asennusta ja toiminnan tarkistusta koskevia määräyksiä on noudatettava. Kääntönopeuden säätimen on sijaittava perämiehen edessä tämän näköpiirissä. 2. Yhden henkilön tutkaohjauslaitteissa a) tutkakuva ei saa poiketa olennaisesti perämiehen normaalista näkökulmasta; b) tutkakuvan on oltava täysin näkyvissä ilman häikäisysuojaa tai varjostinta riippumatta ohjaushytin ulkopuolella vallitsevista valaistusoloista; c) kääntönopeuden säädin on asennettava suoraan tutkakuvan ylä- tai alapuolelle tai sen on sisällyttävä tutkakuvaan. 7.07 artikla Radiopuhelinlaitteisto aluksissa, joiden ohjaushyteissä on erityisjärjestelyt yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten 1. Aluksissa, joiden ohjaushyteissä on erityisjärjestelyt yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten, on oltava radiopuhelinlaitteisto alukselta toiselle tapahtuvaa yhteydenpitoa ja merenkulkutiedotuksia varten. Vastaanoton on tapahduttava kovaäänisen avulla ja lähetyksen kiinteän mikrofonin avulla. Vaihdon vastaanotosta lähetykseen on tapahduttava painikkeen avulla. Mikrofonia, joka on tarkoitettu aluksesta toiseen pidettävää yhteyttä varten, ei missään tapauksessa saa käyttää puheluihin yleisen verkon kautta. 2. Aluksissa, joiden ohjaushyteissä on erityisjärjestelyt yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten ja joissa on yleiseen verkkoon liitetty radiopuhelinlaitteisto, vastaanoton on voitava tapahtua kovaäänisen avulla perämiehen istumapaikalta. 7.08 artikla Aluksen sisäiset puheyhteydet Aluksissa, joiden ohjaushyteissä on erityisjärjestelyt yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten, on oltava sisäinen ääniviestintäjärjestelmä. Ohjauspaikalta on voitava saada seuraavat puheyhteydet: a) aluksen keula tai kytkyeen pää; b) aluksen perä tai kytkyeen pää, jos suora yhteys ohjauspaikalta käsin ei ole mahdollinen; c) miehistön oleskelutilat; d) perämiehen hytti. Vastaanoton on tapahduttava erillisen kovaäänisen avulla ja lähetyksen kiinteän mikrofonin avulla. Aluksen keulaan tai perään tai kytkyeen päähän voi olla radiopuhelinyhteys. 7.09 artikla Hälytyslaite 1. Aluksella on oltava itsenäinen hälytyslaite, jolla voidaan tavoittaa asuintilat, koneistotilat ja tarvittaessa erilliset pumppuhuoneet. 2. Perämiehen ulottuvilla on oltava hälytysmerkin päälle-/poiskytkin. Kytkimet, jotka automaattisesti palaavat "pois"-asentoon, kun ne vapautetaan, eivät ole sallittuja. 3. Hälytysmerkin voimakkuuden on oltava vähintään 75 dB(A) asuintiloissa. Kone- ja pumppuhuoneissa on hälytysmerkin oltava koko tilassa hyvin havaittavissa oleva ja hyvin näkyvä vilkkuva valo. 7.10 artikla Lämmitys ja ilmastointi Ohjaushytit on varustettava tehokkaalla ja säädettävällä lämmityksellä ja ilmastoinnilla. 7.11 artikla Peräankkurin käyttölaite Aluksissa ja kytkyeissä, joiden ohjaushyteissä on erityisjärjestelyt yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta varten, ja yli 86 m pitkillä tai yli 22,90 m leveillä aluksilla perämiehen on voitava pudottaa peräankkurit paikaltaan. 7.12 artikla Ohjaushytin korkeuden säätö Korkeuden säädöllä varustetuissa ohjaushyteissä on oltava hätälaskin. Automaattisen varoitusäänen on kuuluttava selvästi aina ohjaushyttiä laskettaessa. Varoitusääntä ei tarvita, jos sopivin rakenteellisin toimenpitein voidaan estää korkeuden säädön aiheuttama loukkaantumisvaara. Kaikissa korkeusasennoissa on oltava mahdollista poistua ohjaushytistä vaaratta. 7.13 artikla Tarkastustodistuksen merkintä yhden henkilön suorittamasta tutkaohjauksesta Jos alus vastaa yhden henkilön suorittamaa tutkaohjausta koskevia erikoismääräyksiä 7.01, 7.04-7.08 ja 7.11 artiklan mukaisesti, on tarkastustodistukseen merkittävä: "Aluksessa on yhden henkilön suorittama tutkaohjaus". 8 LUKU KONEENRAKENNUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET 8.01 artikla Yleistä 1. Kaikki koneistot ja niihin liittyvät laitteet on suunniteltava, rakennettava ja asennettava tekniikan vakiintuneen käytännön mukaisesti. 2. Valvottavien laitteistojen, erityisesti höyrykattiloiden ja muiden paineastioiden sekä niiden varusteiden sekä hissien, on oltava jonkin yhteisön jäsenvaltion määräysten mukaisia. 3. Vain polttomoottorit, jotka käyvät polttoaineella, jonka leimahduspiste on alle 55 °C, ovat sallittuja. 8.02 artikla Turvalaitteisto 1. Kaikki koneistot on valmistettava ja asennettava siten, että ne ovat riittävän luoksepäästäviä käyttöä ja kunnossapitoa varten ja siten, että kyseinen henkilökunta ei joudu vaaraan. Niiden on oltava varmistettuja vahingossa tapahtuvalta käynnistymiseltä. 2. Pää- ja apukoneistot, höyrykattilat, painesäiliöt ja kaikki niiden lisälaitteet on varustettava turvalaitteilla. 3. Moottorit, jotka käyttävät paineilma- ja poistoilmatuulettimia, on voitava pysäyttää hätätapauksessa koneistotilan tai sen tilan ulkopuolelta, johon ne on asennettu. 8.03 artikla Käyttölaitteet 1. Aluksen käyttölaitteet on voitava käynnistää, pysäyttää ja niiden suuntaa on voitava muuttaa luotettavasti ja nopeasti. 2. Seuraavia arvoja on valvottava sopivilla laitteilla, jotka hälyttävät, kun saavutetaan kriittinen arvo: a) käyttökoneiston jäähdytysveden lämpötila; b) käyttökoneiston ja vaihteiston voiteluöljyn paine; c) käyttökoneiston suunnanmuutoslaitteiston, kääntymisvaihteiston tai potkurien öljyn- ja ilmanpaine. 3. Aluksissa, joissa on vain yksi käyttökoneisto, moottori ei saa pysähtyä automaattisesti paitsi ylikierrossuojan vaikutuksesta. 4. Akselien läpiviennit on tehtävä niin, että niistä ei voi päästä valumaan vesistöjä pilaavia voiteluaineita. 8.04 artikla Polttomoottoreiden pakokaasuputket 1. Pakokaasut on poistettava kokonaan aluksen ulkopuolelle. 2. Pakokaasujen tunkeutuminen aluksen eri tiloihin on estettävä tarkoituksenmukaisin toimenpitein. Jos asuintilojen tai ohjaushytin läpi on asennettu pakokaasujen poistoputkia, on ne sijoitettava näissä tiloissa kaasutiiviin verhouksen alle. Pakokaasuputkien ja verhouksen välisen tilan on oltava yhteydessä ulkoilmaan. 3. Pakokaasuputket on asennettava ja suojattava siten, että ne eivät voi aiheuttaa tulipaloa. 4. Koneistotiloissa pakokaasuputkien on oltava riittävästi eristettyjä tai jäähdytettyjä. Koneistotilojen ulkopuolella riittää pelkkä kosketussuoja. 8.05 artikla Polttoainesäiliöt, -letkut ja muut varusteet 1. Nestemäiset polttoaineet tulee säilyttää aluksen runkoon kuuluvissa tai alukseen kiinteästi asennetuissa teräksisissä tai, jos aluksen rakenne vaatii, tulenkestävyyden suhteen vastaavasta materiaalista valmistetuissa säiliöissä. Tämä ei koske apukoneistojen säiliöitä, joiden tilavuus on enintään 12 l ja jotka on liitetty näihin kiinteästi tehtaalla. Polttoainesäiliöillä ei saa olla yhteisiä pintoja juomavesisäiliöiden kanssa. 2. Nämä säiliöt sekä polttoaineletkut ja muut varusteet on sijoitettava ja asennettava siten, että polttoainetta tai kaasua ei voi vahingossa päästä aluksen tiloihin. Polttoainesäiliöiden polttoaine- tai vedenottoventtiilien on oltava itsestään sulkeutuvia. 3. Ennen törmäyslaipiota ei saa olla polttoainesäiliöitä. 4. Päivittäiseen käyttöön tarkoitettuja säiliöitä ja niiden varusteita ei saa sijoittaa koneistojen tai pakokaasuputkien päälle. 5. Polttoainesäiliöiden täyttöaukot on merkittävä selvästi. 6. Polttoainesäiliöiden täyttöputkien on lähdettävä kannelta. Poikkeuksen muodostavat päivittäiseen käyttöön tarkoitetut säiliöt. Täyttöputkien on oltava suljettavia. Näillä säiliöillä on oltava ilmanvaihtoputki, joka johtaa ulkoilmaan kannen yläpuolella ja on asennettu siten, että siihen ei pääse tunkeutumaan vettä. Tämän tuuletusputken halkaisijan on oltava vähintään 1,25-kertainen täyttöputkenhalkaisijaan nähden. Jos nestemäisen polttoaineen säiliöt ovat yhteydessä toisiinsa, on yhdysletkun halkaisijan oltava vähintään 1,25-kertainen täyttöputken halkaisijaan nähden. 7. Nestemäisen polttoaineen ulostuloletkut, jotka ovat kiinni säiliöissä, on varustettava lukituslaitteella, jota voidaan käyttää kannelta käsin. Tämä ei koske polttoainesäiliöitä, jotka on asennettu suoraan moottoriin. 8. Polttoaineputkien, niiden liitäntöjen, tiivisteiden ja liittimien on oltava materiaalista, jotka kestävät niihin odotettavasti kohdistuvan mekaanisen, kemiallisen ja termisen rasituksen. Polttoaineputkia ei saa saattaa alttiiksi haitalliselle lämpövaikutukselle ja ne on voitava tarkastaa niiden koko pituudelta. 9. Polttoainesäiliöissä on oltava mittalaite, joka on voitava lukea enimmäistäyttömäärään asti. Mittalasit on suojattava vahingoittumiselta, alapäästä itsesulkeutuvalla laitteella ja yläpäästä jälleen säiliöön ylimmän täyttöasteen päähän liitettynä. Mittalasien materiaalin on säilytettävä muotonsa normaalissa ympäristön lämpötilassa. 10. Nestemäisten polttoaineiden säiliöt on varustettava tiiviisti suljettavilla puhdistus- ja tarkastusaukoilla. 11. Välittömästi käyttökoneisiin ja ajoon tarvittaviin moottoreihin liitetyt polttoainesäiliöt on varustettava laitteella, joka osoittaa ohjaushytissä optisesti ja akustisesti, että säiliön täyttöaste ei ole riittävä turvallista käyttöä ajatellen. 8.06 artikla Tyhjennyspumput 1. Kaikkien vesitiiviiden osastojen on oltava itsekseen tyhjentyviä. Tämä ei koske pelkästään vesitiiviitä osastoja, jotka normaalisti suljetaan ilmatiiviisti ajon aikana. 2. Miehitetyt alukset on varustettava kahdella itsenäisellä tyhjennyspumpulla, joita ei saa sijoittaa samaan tilaan ja joista ainakin toisen on oltava moottorikäyttöinen. Kuitenkin aluksilla, joiden kuljetuskoneiston teho on alle 225 kW, ja aluksilla, joiden kantokyky on alle 350 tonnia, tai aluksilla, joita ei ole tarkoitettu tavaroiden kuljetukseen ja joiden uppouma on alle 250 m³, riittää käsi- tai moottorikäyttöinen tyhjennyspumppu. Kaikkia määräystenmukaisia pumppuja on voitava käyttää kaikissa vesitiiviissä osastoissa. 3. Ensimmäisen tyhjennyspumpun vähimmäistyhjennysmäärä Q1 saadaan seuraavan kaavan mukaan: Q1 = 0,1 7 d1² [l/min] d1 saadaan seuraavan kaavan mukaan: d1 = 1,5 7 √ L (B + H) + 25 [mm] Varatyhjennyspumpun vähimmäistyhjennysmäärä Q2 saadaan seuraavan kaavan mukaan: Q2 = 0,1 7 d2² [l/min] d2 saadaan seuraavan kaavan mukaan: d2 = 2 7 √ l (B + H) + 25 [mm] Kuitenkaan d2 ei saa olla suurempi kuin d1. Q2:n laskemisessa l viittaa pisimpään vesitiiviiseen osastoon. Kaavassa: >TAULUKON PAIKKA> 4. Jos tyhjennyspumput on liitetty tyhjennysjärjestelmään, on tyhjennysputken sisähalkaisijan oltava vähintään d1 (mm) ja toisen tyhjennyspumpun sisähalkaisijan vähintään d2 (mm). Alle 25 m pitkillä aluksilla d1 ja d2 voivat olla alimmillaan 35 mm. 5. Ainoastaan itsesyöttävät tyhjennyspumput ovat sallittuja. 6. Jokaista yli 5 m:n levyistä tasapohjaista osastoa kohti on oltava ainakin yksi imusihti kummallakin puolella. 7. Peräosasto on voitava tyhjentää koneistotilasta automaattisesti sulkeutuvien valumisputkien avulla. 8. Tyhjennysputkihaarat eri osastoilta on yhdistettävä pääputkeen takaiskuventtiileillä, jotka voidaan sulkea. Painolastin ottoa varten varustettujen osastojen tai muiden tilojen tarvitsee olla yhdistettynä tyhjennysjärjestelmään ainoastaan yksinkertaisella sulkulaitteella. Tämä ei koske lastitiloja, jotka on varustettu painolastin ottoa varten. Tällaisten lastitilojen täyttäminen painolastivedellä on suoritettava tyhjennysputkesta erillisenä olevalla, kiinteällä painolastiputkella tai toisella haaraputkella, jotka voidaan liittää joustaviksi putkiksi tai liikuteltavien välikappaleiden avulla päätyhjennysputkeen. Pohjaventtiilit eivät ole sallittuja tähän tarkoitukseen. 9. Lastitilan pilssi on varustettava mittausmahdollisuudella. 10. Jos aluksessa on tyhjennysjärjestelmä, johon kuuluu kiinteät putket, on öljypitoisen veden keräämiseen tarkoitettujen pilssien tyhjennysputkiin asennettava lukituslaitteita, jotka tarkastuskomitea on varustanut sinetillä niiden ollessa suljettuna. Näiden lukituslaitteiden määrä ja sijainti on merkittävä tarkastustodistukseen. 8.07 artikla Öljyisen veden ja jäteöljyn keruujärjestelmä 1. Käytössä syntyvä öljypitoinen vesi on voitava kerätä alukseen. Koneistotilan pilssi on keruusäiliö. 2. Jäteöljyn keruuta varten on koneistotiloissa oltava yksi tai useampi säiliö, joiden tilavuus on vähintään 1,5-kertainen kaikkien polttomoottoreiden ja vaihteistojen säiliöiden jäteöljyn määrään sekä hydrauliöljysäiliön hydrauliöljyn määrään nähden. Näiden säiliöiden tyhjennysliitäntöjen on oltava eurooppalaisen standardin EN 1305 mukaisia. 3. Tarkastuskomitea voi hyväksyä poikkeuksia 2 kohdasta aluksille, jotka liikennöivät vain lyhyillä matkoilla. 8.08 artikla Aluksen melutaso 1. Aluksen käytön aikaista melutasoa, erityisesti moottoreiden imu- ja pakoäänet, on vaimennettava sopivin laittein. 2. Alusten käytönaikainen melutaso sivusuunnassa 25 m laidoituksesta ei saa olla suurempi kuin 75 dB(A). 3. Pysähtyneenä olevissa aluksissa melutaso sivusuunnassa 25 m laidoituksesta ei saa olla suurempi kuin 65 dB(A) muulloin kuin lastauksen aikana. 9 LUKU SÄHKÖLAITTEET 9.01 artikla Yleistä 1. Jos jonkin laitteen tietyille osille ei ole annettu erityisiä määräyksiä, katsotaan niiden turvallisuus riittäväksi, jos kyseiset osat on valmistettu voimassa olevan eurooppalaisen standardin mukaisesti tai jonkin hyväksytyn luokituslaitoksen määräysten mukaisesti. Tarkastuskomitealle on esitettävä tarvittavat asiakirjat. 2. Aluksella on oltava seuraavat tarkastuskomitean tarkastamat asiakirjat: a) yleiskaaviot koko sähkölaitteistosta; b) pää-, vara- ja jakotaulun kytkentäkaaviot, jotka sisältävät tärkeimmät tekniset tiedot, jotka koskevat esimerkiksi sähkövirran nimellisvoimakkuutta ja kytkinlaitteita; c) käytettävien sähköisten laitteiden tehotiedot; d) kaapelityypit ja niiden poikkipinnat. Miehittämättömillä aluksilla näiden asiakirjojen ei tarvitse olla aluksessa, mutta niiden on oltava saatavana omistajalta milloin tahansa. 3. Kaikki sähkölaitteet on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ne kestävät jatkuvaa poikittaiskallistumaa 15°:seen asti ja ympäröivää sisälämpötilaa 0 °C - + 40 °C:seen ja kannella - 20 °C - + 40 °C asti. Niiden on toimittava näiden raja-arvojen puitteissa moitteettomasti. 4. Kaikkiin sähköisiin ja elektronisiin laitteistoihin ja laitteisiin on päästävä hyvin ja niiden on oltava helppoja huoltaa. 9.02 artikla Virransyöttöjärjestelmät 1. Aluksilla, joilla on sähkölaitteita, on niiden virransyöttöjärjestelmän muodostuttava vähintään kahdesta virtalähteestä, niin että yhden virtalähteen rikkoutuessa ehjä virtalähde pystyy käyttämään sähkölaitteita, joita tarvitaan aluksen turvalliselle kululle, vähintään 30 minuuttia. 2. Virransyöttöjärjestelmän riittävä mitoitus on osoitettava käyttösuhteella. Samalla voidaan huomioida sopiva samanaikaisuuskerroin. 3. Ohjauslaitteisiin (peräsinlaitteisiin) sovelletaan 6.04 artiklaa 1 kohdasta riippumatta. 4. Matkustaja-aluksilla 1 kohdassa tarkoitettujen virtalähteiden on oltava itsenäisiä. 5. Päiväristeilyalusten joiden LF on 25 m tai enemmän, sekä hytillisten alusten varavirtalähteisiin sovelletaan 9.18 artiklaa. 9.03 artikla Kosketussuoja sekä suoja vierailta esineiltä ja vedeltä Laitteiston kiinteiden osien vähimmäissuojausluokan tulee vastata sijaintia seuraavan taulukon mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> 9.04 artikla Räjähdyssuoja Tiloissa, joihin voi kerääntyä räjähdysalttiita kaasuja tai kaasuseoksia (kuten akkujen herkästi syttyvien aineiden säilytystiloissa), on sallittu vain räjähdyssuojatut sähkölaitteet (osoitettu turvallisuus). Valojen ja muiden sähkölaitteiden kytkimiä ei saa asentaa näihin tiloihin. Räjähdyssuojan on vastattava mahdollisten räjähdysvaarallisten kaasujen ja kaasuseosten ominaisuuksia (räjähdysluokka, lämpötilaluokka). 9.05 artikla Suojamaadoitus 1. Laitteissa, joiden jännite on yli 50 V, on oltava suojamaadoitus. 2. Metalliosat, jotka eivät ole sähköä johtavia käytön aikana, kuten koneiden rungot ja kotelot, laitteet ja lamput, on maadoitettava erikseen, jos niitä ei ole asennettu siten, että niillä on tehokas metallikosketus laivan runkoon. 3. Siirrettävien sähkölaitteiden ja käsikäyttöisten laitteiden kotelot on maadoitettava liitosjohdon käytön aikana virtaa johtamattomalla lisäsuojajohtimella. Lisäsuojajohtimia ei tarvita, kun käytetään suojaeristysmuuntajaa, eikä suojauseristetyissä laitteissa (kaksoiseristys). 4. Suojajohtimen halkaisijan on oltava vähintään seuraavan taulukon mukainen: >TAULUKON PAIKKA> 9.06 artikla Sallitut enimmäisjännitteet 1. Seuraavia jännitteitä ei saa ylittää: >TAULUKON PAIKKA> 2. Korkeammat jännitteet on sallittu vaadittuja turvatoimenpiteitä noudatettaessa: a) koneissa, joiden teho sitä vaatii; b) erityislaivalaitteissa (mm. radiolaitteet ja käynnistyslaitteet). 9.07 artikla Jakelujärjestelmät 1. Tasavirralle ja yksivaihevaihtovirralle on sallittu seuraavat jakelujärjestelmät: a) 2-johdinjärjestelmä, joista toinen on maadoitettu (L1/N/PE); b) 1-johdinjärjestelmä ja laivanrungon paluujohdin, vain paikallisesti rajatuissa laitteistoissa (kuten polttomoottorin käynnistyslaite, katodinen korroosiosuojaus) (L1/PEN); c) 2-johdinjärjestelmä eristettynä laivanrungosta (L1/L2/PE). 2. Kolmivaihevirralle (kiertovirralle) on sallittu seuraavat jakelujärjestelmät: a) 4-johdinjärjestelmä, jossa on maadoitettu nollajohdin ilman laivanrungon paluujohdinta (L1/L2/L3/N/PE) = (TN-S-verkko) tai (TT-verkko); b) 3-johdinjärjestelmä eristettynä laivanrungosta (L1/L2/L3/PE); c) 3-johdinjärjestelmä, jossa on maadoitettu nollajohdin ja laivanrungon paluujohto, kuitenkaan ei pääjakelujohdolle (L1/L2/L3/PEN). 3. Tarkastuskomitea voi sallia muiden järjestelmien käytön. 9.08 artikla Maihinliitäntä ja liitäntä muihin ulkoisiin virtalähteisiin 1. Jos sähkölaite saa virran maissa olevasta virtalähteestä tai muusta ulkoisesta verkosta, kaapeleilla on oltava pysyvä liitäntä aluksessa tai se on varustettava pysyvällä liitoksella. On varmistettava, etteivät kaapelit ja niiden liitännät joudu vetokuormitukseen. 2. Jos sisään tuleva jännite ylittää 50 V, laivan runko on maadoitettava tehokkaasti. Rungossa olevassa maadoituspistokkeessa on oltava erityismerkinnät. 3. Liitäntöjen kytkinten avulla on varmistettava, että aluksen generaattoreiden käyttö samanaikaisesti maissa olevan virtalähteen tai muun ulkoisen virtalähteen kanssa ei ole mahdollista. Lyhytaikainen samanaikainen käyttö vaihtokytkentätarkoituksessa katkaisematta järjestelmien jännitettä on sallittu. 4. Liitännän on oltava suojattu oikosululta ja ylikuormitukselta. 5. Pääsähkötaulussa on oltava ilmaisin, joka näyttää, onko maaverkkoliitäntä jännitteellinen. 6. Aluksessa on oltava ilmaisimet, joiden avulla voidaan verrata tasavirran polaarisuutta ja kolmivaihevirran liitännän vaihejärjestystä aluksen virtalähteen kanssa. 7. Liitännän ohjetaulussa on kerrottava: a) toimenpiteet liitännän tekemiseksi; b) käyttötarkoitus ja nimellisjännite, vaihtovirrassa lisäksi taajuus. 9.09 artikla Virransyöttö muihin aluksiin Jos muille aluksille syötetään virtaa, on aluksessa oltava erillinen liitäntälaite. Käytettäessä virransyötössä yli 16 A:n nimellisjännitteen pistoliitäntää on käytettävä laitteita (kuten kytkimet tai lukitukset), jotka mahdollistavat liitännän teon tai erottamisen vain virrattomassa tilassa. 2. On varmistettava, etteivät kaapelit ja niiden liitännät joudu vetokuormitukseen. 3. On sovellettava 9.08 artiklan 3-7 kohtaa. 9.10 artikla Generaattorit ja moottorit 1. Generaattorit, moottorit ja niiden liitäntäkotelot on sijoitettava siten, että ne on helppo päästä tarkastamaan, mittaamaan ja korjaamaan. Suojausluokan on vastattava sijaintipaikkaa (9.03 artikla). 2. Pääkoneen, potkuriakselin tai muuhun tehtävään tarkoitetun apukoneen käyttämät generaattorit on suunniteltava kestämään käyttöoloissa ilmeneviä kierrosluvun muutoksia. 9.11 artikla Akut 1. Akut on kiinnitettävä siten, että ne ovat helposti päästävässä paikassa eivätkä ne pääse siirtymään aluksen liikkeiden mukana. Niitä ei saa sijoittaa siten, että ne altistuvat liialliselle kuumuudelle, äärimmäiselle kylmyydelle, roiskeille tai höyrylle. Akkuja ei saa asentaa ohjaushyttiin, asuintiloihin tai ruumaan. Siirrettävien laitteiden akut sekä alle 0,2 kW:n akut voidaan kuitenkin sijoittaa ohjaushytteihin tai oleskelutiloihin. 2. Jos akkujen varauksen tehontarve on yli 2 kW (laskettu enimmäisvarausvirrasta ja akun nimellisjännitteestä sekä latauslaitteen ominaiskäyrä huomioon ottaen), ne on asennettava niille erityisesti varattuun tilaan. Jos akut sijoitetaan kannelle, ne on sijoitettava kaappiin. Jos akkujen varauksen tehontarve on enintään 2 kW, akut voidaan asentaa kannen alle kaappiin tai tiiviiseen laatikkoon. Ne voidaan asentaa myös konehuoneeseen tai johonkin muuhun hyvin ilmastoituun paikkaan, jos ne on suojattu putoavilta esineiltä ja tippuvalta vedeltä. 3. Kaikkien tilojen, kaappien, arkkujen, hyllyjen ja muiden akuille erityisesti tarkoitettujen apurakenteiden pinnat on suojattava elektrolyytin haitallista vaikutusta vastaan. 4. Kun paristot on sijoitettu suljettuun tilaan, kaappiin tai arkkuun, ilmanvaihdon on oltava tehokas. Tilat on varustettava koneellisella ilmanvaihdolla, kun varauksen tehontarve on yli 2 kW nikkeli-kadmium-akuilla ja yli 3 kW lyijyakuilla. Ilman on tultava pohjalta ja mentävä pois ylhäältä siten, että kaasut poistuvat kokonaan. Ilmanvaihtokanavissa ei saa olla laitteita, jotka voivat estää ilmavirtauksen (kuten sulkuventtiilit). 5. Tarvittava ilman määrä (Q) saadaan seuraavan kaavan avulla: Q = 0,11 7 I 7 n [m³/h] jossa: >TAULUKON PAIKKA> Akuissa, joilla on puskurikytkentä aluksen verkon kanssa, voi tarkastuskomitea vastaavalla latauslaitteen latauskäyrällä hyväksyä muita tarvittavan ilmamäärän laskentamenetelmiä, jos ne perustuvat hyväksyttyjen luokituslaitosten määräyksiin tai vastaaviin standardeihin. 6. Luonnollisessa ilmanvaihdossa kanavien poikkileikkauspinta-alan on oltava tarkoituksenmukainen tarvittavalle ilmavirralle nopeudella 0,5 m/s. Sen on oltava vähintään 80 cm² lyijyakuille ja vähintään 120 cm² nikkeli-kadmium-akuille. 7. Jos vaadittavaa ilmanvaihtoa ei saavuteta luonnollisella ilmanvirtauksella, on oltava tuuletin tai mieluummin imutuuletin, jonka moottori on erillään ilman kaasuvirtauksesta. Tuulettimen on oltava rakenteeltaan sellainen, että kipinöiden syntyminen puhaltimen siiven ja vaipan välisen kontaktin kautta ei ole mahdollista ja että sähköstaattinen varaus estyy. 8. Paristoja sisältävien osastojen, kaappien ja arkkujen oville ja kansille on sijoitettava "Tupakointi kielletty" -kilpi, jonka läpimitta on vähintään 10 cm. 9.12 artikla Kytkimet 1. Kytkintaulut a) Kytkintaulujen laitteiden, kytkinten, varokkeiden ja elinten on oltava sijoitettu siten, että ne ovat havainnollisia ja että niitä päästään helposti huoltamaan ja pitämään kunnossa. Alle 50 V:n jännitteiden ja yli 50 V:n jännitteiden liitinkiskot on sijoitettava toisistaan erilleen ja merkittävä asianmukaisesti. b) Kytkintauluissa kaikilla kytkimillä ja laitteilla on oltava nimikilvet, joissa ilmoitetaan niiden virtapiiri. Varokkeisiin on merkittävä nimellisvirranvoimakkuus ja virtapiiri. c) Kun laitteita, joiden käyttöjännite on yli 50 V, on sijoitettu ovien taakse, on laitteen jännitettä johtavat osat suojattava satunnaiskosketusten estämiseksi ovien ollessa auki. d) Kytkintauluissa käytettyjen materiaalien on oltava mekaanisesti lujia, kestäviä, huonosti syttyviä ja itsestään sammuvia, eivätkä ne saa olla kosteutta sitovia. e) Jos kytkintaulussa on varokkeita, joilla on suuri katkaisukyky, on kytkintaulun lähettyville sijoitettava sopivia apuvälineitä ja suojia, joita käytetään näitä varokkeita irrotettaessa ja paikalleen pantaessa. 2. Kytkimet, suojalaitteet a) Kaikki generaattorit ja piirit on suojattava oikosulkua ja ylivirtaa vastaan kaikissa maadoittamattomissa johtimissa. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää automaattisia virtakatkaisimia, joissa on oikosulku- ja ylijännitelaukaisimet tai lankavarokkeet. Ohjauslaitteiden (peräsinlaitteet) sähkökäytön virtapiirit sekä niiden ohjausvirtapiirit on suojattava oikosulkua vastaan. Jos virtakatkaisimissa on lämpökatkaisimia, ne on otettava pois toiminnasta tai ainakin säädettävä kaksinkertaiselle nimellisvirralle. b) Pääkytkintaulun sähkölaitehaarautumat, joiden virranvoimakkuus on yli 16 A, on varustettava kuormituskytkimillä tai tehokytkimillä. c) Sähkölaitteet, joita tarvitaan aluksen käyttöön, ohjauslaitteisiin (peräsinlaitteet), peräsimen asennon ilmaisimeen, navigointiin ja turvallisuusjärjestelmiin sekä sähkölaitteet, joiden nimellisvirta on yli 16 A, on liitettävä erilliseen virtapiiriin. d) Niiden sähkölaitteiden virtapiirit, joita tarvitaan aluksen käyttöön ja ohjaukseen, on liitettävä suoraan pääkytkintauluun. e) Kytkimet on valittava niiden nimellisvirran, lämpö- ja dynaamisen lujuuden sekä kytkemisominaisuuksien mukaisesti. Kytkinten on kytkettävä kaikki jännitteiset johtimet yhtäaikaa. Kytkentäasennon on oltava selvästi tunnistettavissa. f) Varokkeilla on oltava suljettu sulamistila ja niiden on oltava keraamisia tai vastaavaa materiaalia. Ne on voitava vaihtaa siten, että vaihtajalle ei voi aiheutua vaaraa kosketuksesta. 3. Valvonta- ja mittauslaitteet a) Generaattori-, akku- ja jakeluvirtapiireissä on oltava laitteen turvallisen käytön vaatimat valvonta- ja mittauslaitteet. b) Maadoittamattomissa verkoissa, joiden jännite on yli 50 V, on oltava sopiva maadoituksen mittalaitteisto, jossa on sekä optinen että akustinen hälytys. Toissijaisissa laitteissa, kuten ohjauksen virtapiirissä, ei tarvita maadoituksen mittalaitteistoa. 4. Kytkintaulujen sijoitus a) Kytkintaulujen on sijaittava helppopääsyisissä ja hyvin ilmastoiduissa paikoissa siten, että ne on suojattu vesi- ja mekaanisilta vahingoilta. Putkijohdot ja ilmakanavat on sijoitettava niin, että mahdolliset vuodot eivät vaaranna kytkinlaitteita. Jos ei voida välttää niiden asentamista kytkintaulujen lähelle, putkissa ei saa olla liukenevia yhdisteitä näillä alueilla. b) Kaappien ja syvennysten, joihin avoimet kytkinlaitteet on sijoitettu, on oltava huonosti syttyvästä materiaalista tai ne on oltava suojattu metallisella tai muusta palamattomasta materiaalista olevalla verhouksella. c) Kun pääkytkintaulun jännite on yli 50 V, on paikalliseristeenä oltava eristävä ristikko tai matto. 9.13 artikla Hätäkatkaisimet Öljylämmityslaitteissa, polttoainepumpuissa, polttoaineseparaattoreissa ja konehuoneen tuulettimissa on oltava niiden sijaintitilan ulkopuolella keskeisellä paikalla hätäkatkaisin. 9.14 artikla Asennustarvikkeet 1. Laitteiden johtojen liittimien on oltava mitoitettu liitettäville johdoille ja sovitettu käytettäville johtotyypeille. 2. Eri jakelujärjestelmien, joiden jännitteet ja taajuudet poikkeavat toisistaan, pistorasioiden on erotuttava toisistaan selvästi. 3. Kytkinten on kytkettävä kaikki virtapiirin maadoittamattomat johtimet samanaikaisesti. Maadoittamattomissa verkoissa sallitaan valaistuksen virtapiireissä asuintiloissa yksinapaiset kytkimet, pesu- ja kylpytiloja lukuun ottamatta. 4. Kun virran voimakkuus on yli 16 A, on pistorasiat lukittava kytkimellä siten, että pistoketta, jossa on virtaa, ei voida panna pistorasiaan eikä irrottaa pistorasiasta. 9.15 artikla Kaapelit 1. Kaapeleiden on oltava huonosti syttyviä, itsestään sammuvia sekä vettä ja öljyä kestäviä. Asuintiloissa voidaan sallia muuntyyppisten kaapeleiden käyttö, jos ne on suojattu tehokkaasti, ne ovat huonosti syttyviä ja itsestään sammuvaa materiaalia. 2. Voima- ja valaistuslaitteissa on käytettävä kaapeleita, joiden johtimen vähimmäisläpimitta eristettyä johdinta kohti on 1,5 mm². 3. Voima- ja valaistuslaitteiden metallivarusteita ja kaapeleiden metallipäällyksiä ei saa tavallisen käytön aikana käyttää johtimina tai suojajohtimina. 4. Voima- ja valaistuslaitteiden metallivarusteet ja kaapeleiden metallipäällykset on maadoitettava ainakin yhdestä päästä. 5. Johtimen läpimitan mittojen on oltava sallitun johtimen pään enimmäislämpötilan (virrankuormituskyky) sekä sallitun jännitepudotuksen mukaisia. Tämä pudotus ei saa kattaa pääkytkintaulun ja kulloisenkin laitteen epäedullisen pisteen välillä enempää kuin 5 prosenttia valaistuksen ja 7 prosenttia voiman ja lämmityksen osalta suhteessa nimellisjännitteeseen. 6. Kaapeleiden on oltava suojattuna mekaanisen vaurioitumisen vaaraa vastaan. 7. Kaapeleiden kiinnityksellä on varmistettava, että mahdollinen vetokuormitus pysyy sallittujen raja-arvojen sisällä. 8. Jos kaapeleita johdetaan laipioiden tai kansien läpi, ei näiden laipioiden tai kansien mekaanista lujuutta, tiiviyttä tai tulenkestävyyttä s