1. Johdanto

Puheenjohtaja Juncker ilmoitti Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin perustamisesta Euroopan parlamentissa 9. syyskuuta 2015 pitämässään puheessa unionin tilasta. Tämä aloite on osa komission ponnisteluja saada aikaan syvempi ja oikeudenmukaisempi talous- ja rahaliitto (EMU) ja osa komission vuoden 2016 työohjelmaa.

Puheenjohtaja Juncker totesi puheessaan seuraavaa: ”Meidän on tehostettava työtä oikeudenmukaisten ja todella yleiseurooppalaisten työmarkkinoiden aikaansaamiseksi. (...) Tähän liittyen haluan kehittää EU:n sosiaalisten oikeuksien pilarin, jossa otetaan huomioon eurooppalaisten yhteiskuntien ja työelämän muuttuvat realiteetit ja joka antaa suuntaa euroalueen uudelle lähentymiselle. Tällä EU:n sosiaalisten oikeuksien pilarilla täydennettäisiin sitä, mitä olemme jo yhdessä saavuttaneet työntekijöiden suojelun suhteen. Odotan työmarkkinaosapuolilta keskeistä roolia tässä prosessissa. Uskon, että tämä aloite on hyvä käynnistää euroalueella ja antaa muiden EU:n jäsenvaltioiden tulla mukaan, jos ne niin haluavat.”

Tässä tiedonannossa hahmotellaan, miten Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin luomisessa on edettävä. Siinä esitetään aloitteen perustelut, keskustellaan sen roolista, soveltamisalasta ja luonteesta ja käynnistetään laaja kuuleminen palautteen keräämiseksi. Tämän tiedonannon liitteenä on ensimmäinen alustava luonnos pilarista keskustelun helpottamiseksi. Tiedonantoon liittyy myös kaksi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa: ensimmäisessä kuvataan keskeisiä talouteen, työmarkkinoihin ja yhteiskuntaan liittyviä kehityssuuntauksia, joille pilari perustuu ja joihin sillä olisi vaikutettava, ja toisessa tuodaan esiin tärkein asiaan liittyvä säännöstö EU:n tasolla.

2. Miksi Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria tarvitaan

2.1. Erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous

EU:n tason toimissa on otettu huomioon unionin perusperiaatteet, ja ne pohjautuvat siihen vakaumukseen, että taloudellisen kehityksen tulisi lisätä sosiaalista edistystä ja yhteenkuuluvuutta ja että samalla kun varmistetaan riittävät turvaverkot eurooppalaisten arvojen mukaisesti sosiaalipolitiikkaa olisi myös pidettävä tuotannontekijänä, joka vähentää eriarvoisuutta, maksimoi työpaikkojen luomisen ja mahdollistaa Euroopan inhimillisen pääoman kukoistamisen. Tälle vakaumukselle antaa vahvistusta työllisyyttä ja sosiaalista tuloskuntoa koskeva näyttö. Taloudellisesti parhaiten suoriutuvissa jäsenvaltioissa on kehitetty entistä kunnianhimoisempia ja tehokkaampia sosiaalipolitiikkoja ei pelkästään taloudellisen kehityksen seurauksena vaan niiden kasvumallin olennaisena osana. Keskeistä tässä on sosiaaliturva- ja työmarkkinajärjestelmien suunnittelu niin, että ne täyttävät tehtävänsä ja tukevat työpaikkojen luomista.

Tämä lähestymistapa on myös tämän komission yleisen talouspoliittisen ohjelman ytimessä, kuten esimerkiksi vuotuisesta kasvuselvityksestä 2016 ilmenee. Komissio keskittyy edistämään rakenneuudistuksia, investointeja ja vastuullista finanssipolitiikka ja on tässä yhteydessä selkeästi korostanut sosiaalisia näkökohtia ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta.

Jäsenvaltiot ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ensisijaisesti toimivaltaisia työllisyys- ja sosiaalipolitiikkansa määrittelyn suhteen. Tähän kuuluvat työlainsäädäntö ja sosiaaliturvajärjestelmien organisointi. Tämä toimivalta tunnustetaan EU:n perussopimuksissa, joissa on Euroopan talousyhteisön perustamisesta lähtien myös määrätty EU:n roolista jäsenvaltioiden toimien täydentämisessä. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklassa määrätään tämän tavoitteen osalta, että unioni ”pyrkii Euroopan kestävään kehitykseen, jonka perustana ovat tasapainoinen talouskasvu ja hintavakaus, täystyöllisyyttä ja sosiaalista edistystä tavoitteleva erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous sekä korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja ympäristön laadun parantaminen”.

Tämän vuoksi Euroopan sisämarkkinoiden perustaminen ja syventäminen on edennyt samaan tahtiin kuin sosiaalialan oikeudellisen säännöstön kehittäminen EU:n tasolla, jotta varmistetaan tasavertaiset toimintaedellytykset, rajoitetaan sosiaalisen polkumyynnin riskiä tai kilpailua alhaisimmasta sääntelytasosta ja helpotetaan taloudellista ja sosiaalista integraatiota. Tämä on myös syy siihen, miksi työllisyyttä koskevat ja sosiaaliset näkökohdat ovat 1990-luvulta lähtien olleet olennainen osa talouspolitiikan koordinointia EU:n tasolla, joka nykyisin tunnetaan nimellä talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin taustalla on tämä logiikka, ja sillä vastataan kahteen vaatimukseen: kriisin voittaminen ja tulevaan suuntautuminen sekä siirtyminen kohti syvempää ja oikeudenmukaisempaa talous- ja rahaliittoa.

2.2. Kriisin voittaminen ja tulevaan suuntautuminen

Eurooppa on toipumassa pahimmasta kriisistään vuosikymmeniin: kukin jäsenvaltio ja koko EU kamppailee poliittisten, talouteen liittyvien ja sosiaalisten seurausten kanssa ja pyrkii samalla ennakoimaan tulevaa kehitystä. Kriisillä on ollut ankaria ja näkyviä vaikutuksia eurooppalaiseen yhteiskuntaan ja talouteen. Sosiaaliturvajärjestelmät ovat vaimentaneet joitakin vaikutuksia, mutta työttömyys on lisääntynyt ja huomattava osa väestöstä elää köyhyysvaarassa, julkinen talous on ollut tiukoilla ja kansallinen suorituskyky on vaihdellut huomattavasti. Erityisesti työttömyys on koetellut raskaasti niin yksilöitä kuin yhteiskuntaa useiden vuosien ajan: lähes 22 miljoonaa ihmistä on edelleen työttömänä ja työnhaussa (lähes 17 miljoonaa euroalueella) – näistä 10 miljoonan kohdalla tämä on ollut todellisuutta jo yli vuoden.

Kriisi on myös osittain kätkenyt joitakin ja korostanut joitakin muita perustavanlaatuisia pitkän aikavälin suuntauksia. Näitä ovat esimerkiksi muutokset yhteiskunnan rakenteissa, perhe- ja työmalleissa, pidemmät ja vaihtelevammat työurat, työvoiman monimuotoistuminen ja uusien työn muotojen leviäminen, ristiriita koulutustason nousun ja osaamisen laajalle levinneen kohtaanto-ongelman välillä, eriarvoisuuden kasvu, elinajanodotteen noususta ja väestön ikääntymisestä johtuvat uudet tarpeet ja mahdollisuudet sekä teknologinen muutos ja yhteiskunnan ja talouden digitalisoituminen.

Työelämään ja yhteiskuntaan yleisemmin kohdistuvat haasteet ovat laajuudeltaan ja luonteeltaan täysin erilaisia kuin 1900-luvulla, ja Euroopan on sopeuduttava moniin uusiin tai tuleviin suuntauksiin. Sosiaalipolitiikan tavoitteet ja sen suorituskyky ovat kovalla koetuksella, ja Euroopan on ehdottomasti kyettävä luomaan toimivat ja oikeudenmukaiset työmarkkinat ja sosiaaliturvajärjestelmät, jotta se voi lisätä tuottavuutta, kilpailla maailmanlaajuisesti, vahvistaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja nostaa kansalaistensa elintasoa.

Tällainen pohdinta on lisääntymässä niin kansainvälisesti kuin kaikissa jäsenvaltioissakin. Tulevaisuutta koskevasta epävarmuudesta huolimatta on saatu yhä enemmän näyttöä siitä, että taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöön liittyvän kehityksen välisiä yhteyksiä on vahvistettava, että eriarvoisuus haittaa talouskasvua ja että on luotava osallistavampi kasvumalli. Näistä seikoista ollaan myös laajalti yhtä mieltä, kuten ilmenee Yhdistyneiden kansakuntien syyskuussa 2015 hyväksymistä kestävän kehityksen tavoitteista ja G20:n usein toistamista päätelmistä. Tämä maailmanlaajuinen toimintasuunnitelma perustuu suurelta osin kansainvälisten järjestöjen, kuten Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n, Maailmanpankin, Kansainvälisen työjärjestön ja Kansainvälisen valuuttarahaston, laajamittaiseen tutkimusaineistoon.

Nämä julkaisut osoittavat, että yksi tärkeä välittymismekanismi pitkän aikavälin kasvun, tasa-arvon ja sosiaalisen edistyksen välillä on investoiminen inhimilliseen pääomaan. Ne myös vahvistavat sen, että tulojen eriarvoisuudella voi olla pitkällä aikavälillä kielteinen vaikutus potentiaaliseen kasvuun, sillä se vahvistaa ja lujittaa nykyistä mahdollisuuksiin liittyvää eriarvoisuutta, rajoittaa osaamisen kehittämistä ja haittaa yhteiskunnallista ja ammatillista liikkuvuutta. Kehittyneissä talouksissa, joiden vauraus perustuu tuottavuuden kasvuun ja kykyyn innovoida, sosiaalinen ja taloudellinen suorituskyky ovat saman kolikon kaksi puolta.

Nykyaikaisen sosiaalipolitiikan olisi perustuttava inhimilliseen pääomaan tehtäviin investointeihin, joissa nojaudutaan yhtäläisiin mahdollisuuksiin, sosiaalisten riskien ehkäisemiseen ja niiltä suojeluun, tehokkaisiin turvaverkkoihin ja kannustimiin osallistua työmarkkinoille, jotta ihmiset voisivat elää ihmisarvoista elämää, muuttaa henkilökohtaista ja ammatillista tilannettaan elinaikanaan ja hyödyntää osaamistaan täysipainoisesti.

2.3. Siirtyminen kohti syvempää ja oikeudenmukaisempaa talous- ja rahaliittoa

Euroalue on ottanut oppia viime vuosien kriisistä ja pyrkii etenemään yhdentymisen ja vakauttamisen tiellä. Tähän sisältyy väistämättä myös sosiaalinen ulottuvuus. EMUn viimeistelyä koskevassa viiden puheenjohtajan kertomuksessa korostetaan, että ”Euroopan tavoitteena tulisi olla parhaaseen sosiaalisen tuloskuntoon pääseminen”. Lisäksi siinä todetaan seuraavaa: ”Jotta EMU voisi menestyä, työmarkkinoiden ja sosiaaliturvajärjestelmien on toimittava hyvin ja oikeudenmukaisesti kaikissa euroalueen jäsenvaltioissa”. Kertomuksessa toki muistutetaan, että ei ole olemassa yhtä kaikille sopivaa mallia, mutta samalla siinä korostetaan, että eri jäsenvaltioilla on usein samankaltaisia haasteita. Lisäksi siinä kehotetaan keskittymään painokkaammin työllisyyteen ja sosiaaliseen tuloskuntoon osana ylöspäin tapahtuvan lähentymisen prosessia, jossa pyritään kestävämpiin talouden rakenteisiin euroalueella.