FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 16.8.2010 
SEK(2010) 981 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
 
 
Oheisasiakirja 
 
ehdotukseen 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
 
direktiivien 98/78/EY, 2002/87/EY ja 2006/48/EY  muuttamisesta finanssiryhmittymään 
kuuluvien rahoitusalan yhte isöjen lisävalvonnan osalta 
COM(2010) 433 
 SEK(2010) 979 
 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
  
Oheisasiakirja 
 
ehdotukseen 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
 
direktiivien 98/78/EY, 2002/87/EY ja 2006/48/EY  muuttamisesta finanssiryhmittymään 
kuuluvien rahoitusalan yhte isöjen lisävalvonnan osalta 
 
FI 3   FI 1. T AUSTAA  
1990-luvun alussa syntyi suuria ja monimutkaisia konserneja, jo illa oli useita pankki- ja 
vakuutusalan toimilupia. Vuonna 2002 annett iin G10-maiden valvontaviranomaisista 
koostuvan yhteisen foorumin suositusten pe rusteella finanssiryhmittymädirektiivi1. Sillä 
pyrittiin täydentämään finanssiryhmittymään kuuluvien säänneltyjen yksiköiden valvontaa, ja 
sen painopisteenä olivat ka ksinkertaisesta hyväksikäytö stä (pääoman moninkertaisesta 
käytöstä) mahdollisesti aiheutuvat riskit ja  niin sanotut ryhmäriskit eli ongelmien 
leviämisriski, hallinnoinnin monimutkaisuude n riski, riskien kesk ittymisriski sekä 
eturistiriitariski.  
Vuodesta 2002 lähtien markkinat ovat kehitt yneet siihen suuntaa n, ettei pankki- ja 
vakuutusliiketoiminnan välillä voida aina tehdä selkeää eroa. Lisäksi su urilla konserneilla on 
nykyään toimintaa monissa eri maissa. Valvontake hystä on kehitetty edelleen tarkistamalla 
vuoden 1998 Baselin sopimusta vuonna 2004, sisällyttämällä mainittu sopimus vakavaraisuusdirektiiviin
2 vuonna 2006 ja ottamalla käyttöön kattava vakuutusalan 
sääntelypaketti solvenssi II -direktiivillä3, mutta finanssiryhmittymien osalta kaikella tällä on 
ollut vaikutuksia vain sellaisiin konsernin oikeus henkilöihin, jotka toimivat samalla alalla eli 
pankki- tai vakuutusalalla. Lisävalvontakehystä, joka otettiin käyttöön eri alojen toimilupien 
yhdistelemisestä aiheutuvia monimutkais uusongelmia ja riskejä käsittelevällä 
finanssiryhmittymädirektiivillä, ei ole vielä arvioitu.  
Vuoden 2009 lopulla finanssiryhmittymädirektiivin  soveltamisalaan kuului 69 eurooppalaista 
konsernia ja 6 kolmannen maan konsernia. Niistä  noin 35 on pieniä kons erneja, joilla on vain 
muutamia toimilupia ja jotka toimivat pääsääntöisesti kotimaansa markkinoilla. Vaikka tarkistamistyöllä pyritään myös yksinkertaist amaan pienten finanssiryhmittymien valvontaa, 
sen perimmäisenä tavoitteena on Euroopan noi n 30 suurimman finanssiryhmittymän valvonta. 
Näiden finanssiryhmittymien kokonaisvarallis uus oli vuoden 2009 lopulla yli 25 biljoonaa 
euroa, mikä on huomattava osuus EU:n noin 42 biljoonan euron pankkimarkkinoista ja noin 
10 biljoonan euron vakuutusmarkkinoista.  Tavanomaisella suurella finanssiryhmittymällä on 
yli 400 toimilupaa eri lainkäyttö alueilla ja eri aloilla, kut en pankkialalla, henki- ja 
vahinkovakuutusalalla sekä  omaisuudenhoidon alalla.  
2. S
IDOSRYHMIEN KUULEMINEN  
Komissio keskusteli voimassa olevan lainsääd ännön mahdollisista parannuksista kolme kertaa 
Euroopan finanssiryhmittymäkomiteassa (EFCC)4 ja kolme kertaa omassa 
finanssiryhmittymädirektiiviä käsittelevässä työryhmässään. Finanssiryhmittymädirektiivin tarkistamisessa hyödynnettiin kahta aiempaa finanssiryhmittymien sääntelyä koskevaa 
                                                
 
1 Direktiivi 2002/87/EY finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja 
sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta. 
2 Direktiivi 2006/48/EY luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta ja direktiivi 
2006/49/EY sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä. 
3 Direktiivi 2009/138/EY vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 
(Solvenssi II) (uudelleenlaadittu toisinto). Odotettaessa solvenssi II -direktiivin täytäntöönpanoa 
finanssiryhmittymädirektiivillä täydennetään jo voimassa olevia vakuutusdirektiivejä. 
4 Finanssiryhmittymiä käsittelevä neuvoa-antava komitea. 
 
FI 4   FI arviointia, joista toinen oli niin sanotun Mixed Technical Group  -työryhmän tekemä vuodelta 
2005 ja toinen finanssiryhmittymiä käsittelevän sekakomitean (JFCF)5 edeltäjän eli 
finanssiryhmittymiä käsittelevän väliaikaisen työryhmän tekemä vuodelta 2008 (” Capital 
Advice ”). Vuoden 2008 huhtikuussa EFCC antoi hyväksyntänsä 
finanssiryhmittymädirektiivin vaaditulle tarkistamiselle ja esitti JCFC:lle lausuntopyynnön . 
Alan toimijat ovat olleet mukana tässä työssä vuoden 2008 toukokuusta lähtien EFCC:n 
ensimmäisen tiedotuslehden ja keskustelujen ka utta sekä esittäneet näkemyksiään neljässä 
julkisessa tilaisuudessa. 
Sen jälkeen, kun lopullinen JCFC-lausunto  oli toimitettu lo kakuussa 2009, jäljellä olevista 
kysymyksistä ja mahdollisista toimintavaihto ehdoista järjestettiin julkinen kuuleminen 
6. marraskuuta 2009 ja 15. tammikuuta 2010 välisenä aikana. Julkiseen kuulemiseen6 
erikokoisilta pankkien ja vakuutus laitosten johtamilta finanssir yhmittymiltä saadut vastaukset 
osoittivat, että komission yksiköide n ehdotuksia tuettiin laajalti. 
3. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
3.1. Holdingyhtiöiden valvonta 
Holdingyhtiöiden valvontaa hallinnoidaan voima ssa olevilla finanssiryhmittymädirektiivin, 
vakavaraisuusdirektiivin ja vakuutusryhmädrektiivin7 säännöksillä. Näistä direktiiveistä 
ensimmäisessä viitataan ”rahoitusalan seka holdingyhtiöihin”, tois essa ”rahoitusalan 
holdingyhtiöihin” ja kolmannessa ”vakuutushall intayhtiöihin”. Valv ontavälineet, joita 
voidaan soveltaa ylimmällä tasolla, muttuvat,  kun ylimmän tason yhtiöstä eli rahoitusalan 
holdingyhtiöstä tai vakuutuhallin tayhtiöstä tulee rahoitusalan sekaholdingyhtiö. Jäljempänä 
olevat kuvat 1 ja 28 osoittavat, että konsernin rakenteesta riippuen finanssiryhmittymän 
määrittäminen voi vaikuttaa alakohtaisen valvonnan soveltamiseen.  
Kuva 1: Finanssiryhmittymädirektiivillä täydennet ään alakohtaista valvontaa ja osittain 
korvataan se, kun pankki- tai vakuutuskonsernista tulee finanssiryhmittymä. Ennen holdingyhtiön tekemää hankintaa pankkiin tai vakuutuslaitokseen sovelletaan konsolidoitua 
valvontaa joko vakavaraisuusdirektiivin tai va kuutusryhmädirektiivin  mukaisesti. Hankinnan 
jälkeen konsolidoitua valvontaa voidaan sove ltaa ainoastaan ylimmän tason pankki- tai 
vakuutusyksikköön. Finanssiryhmittymädirektiivi llä täydennetään tätä konsolidoitua 
valvontaa. 
                                                
 
5 Niin sanotun Lamfalussy-rakenteen 3. tason komitea finanssiryhmittymäasioissa. 
6 http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/ficod/feedback_document_en.pdf 
7 Direktiivi 98/78/EY vakuutusyritysryhmään kuuluvien vakuutusyritysten lisävalvonnasta. 
8 Havainnollistamissyistä kuvissa 1 ja 2 käytetään esim erkkinä pankkikonsernia, mutta sama pätee myös 
vakuutuskonserneihin, kun viittaus vakavaraisuusdirektiiviin korvataan viittauksella 
vakuutusryhmädirektiiviin. 
 
FI 5   FI Pankki
Pankki A Pankki B   Vakuutuksen-
antaja XPankki
Pankki A Pankki B
 
Kuva 2:  Finanssiryhmittymädirektiiv illä korvataan alakohtainen valvonta konsernitasolla. Jos 
rahoitusalan sekaholdingyhtiöllä korvata an rahoitusalan holdingyhtiö ja/tai 
vakuutushallintayhtiö ja jos ylimmällä tasolla ei ole pa nkki- tai vakuutusyksikköä (eli 
rahoitusalan sekaholdingyhtiö omistaa suoraan kaikki toimiluvat), al akohtaista valvontaa 
koskevia sääntöjä ei enää voida soveltaa konsernitasolla.  
Rahoitusalan holdingyhtiö
Pankki A Pankki BRahoitusalan 
sekaholding-yhtiö
Pankki A Pankki B   Vakuutuksen-
antaja X
Vakavaraisuusdirektiivi / vakuutussäännöt yksittäisellä tasollaYLIN TASO:
AINOASTAAN FINANSSIRYHMIT-
TYMÄDIREKTIIVI
 
Kuvassa 2 esitetyn tapahtumaketjun tuloks ena tiettyjä rahoitusalan holdingyhtiöön tai 
vakuutushallintayhtiöön sovelletta via alakohtaisen valvonnan välin eitä ei voida soveltaa koko 
konserniin, jos holdingyhtiö on rahoitusala n sekaholdingyhtiö. Näitä välineitä ovat 
tytäryhtiöiden yksilöllisestä valvonnasta vapauttaminen, ilmo itusvelvollisuuden soveltaminen 
(3. pilari), itsearviointi ja valvonnan uudelleentarkastelu (2. pilari) konsolidoi dulta pohjalta. 
Tämä johtaa siihen ristiriitaise en tilanteeseen, että konserniin , joka on hankkinut toimiluvan 
toiselta alalta, jotta holdingyhtiö stä tulisi rahoitusalan sekaholdingyhtiö, sovelletaan sääntelyä, 
joka ei välttämättä ole yhtä kattavaa kuin siihen  ennen hankintaa sovell ettu sääntely, vaikka 
konsernista olisi tullut kooltaan  suurempi ja monimutkaisempi. Tämän vuoksi konserni 
saattaa olla suurempi riski koko rahoitusjärjestelmälle.  
Siksi siihen, miten valvontavir anomaiset käyttävät vapautusta  (eli kun ne päättävät, onko 
jokin konserni finanssiryhmittymä vai ei), va ikuttaa arvio siitä, olisiko alakohtaisen 
valvonnan soveltaminen toiminnan vakauden kanna lta perustellumpi vaihtoehto. Jatkamalla 
alakohtaista valvontaa ei kuitenk aan välttämättä voida riittävä llä tavalla ottaa huomioon niitä 
toiminnan vakaudelle aiheutuvia  lisäriskejä, jotka johtuv at konsernin koon kasvusta ja 
monimutkaisuuden lisääntymisestä mutta jotka olisi voitu ottaa huomioon finanssiryhmittymädirektiiviin tehtyjen täydennysten avulla. Lisäksi finanssiryhmittymien valvontasääntöjen mukaisessa kohtelussa voi s yntyä eroja (valvonta perustuu riskiprofiilin 
sijaan rakenteeseen).  
 
FI 6   FI 3.2. Valvonnan koordinointi 
Finanssiryhmittymädirektiivillä täydennetään va kavaraisuusdirektiiviä ja vakuutusdirektiivejä 
ottamalla käyttöön lisävalvonta konser nin ylimmällä tasolla. Tämän vuoksi 
finanssiryhmittymädirektiivi sisältää säännöksiä myös konsernin eri valvontaviranomaisten keskinäisestä koordinoinnista. Finanssiryhmitty mädirektiivissä määritellään asiaankuuluvat 
toimivaltaiset viranomaiset  ja edellytetää n, että koordinaatto ri (ylimmän tason 
valvontaviranomainen) kuulee näitä  tietyistä valvontakysymyksist ä. Voimassa olevat säännöt 
kuitenkin antavat sijaa erilaisille tulkinnoi lle siitä, mitä viranomaisia voidaan pitää 
asiaankuuluvina toimivaltaisina viranomaisina.  Laajan tulkinnan mukaan finanssiryhmittymän 
koordinaattorin on kuultava useita  viranomaisia, mikä saattaa heikentää niiden tehtävien 
koordinoinnin tehokkuutta ja sujuvuu tta, joista koordinaa ttori ja asiaankuuluvat toimivaltaiset 
viranomaiset huolehtivat yhdessä. 
3.3. Määrittäminen 
Finanssiryhmittymän määrittämistä koskev iin säännöksiin liittyy kolme ongelmaa.  
Ensinnäkin direktiivissä ei vaadita om aisuudenhoitoyhtiöiden huomioon ottamista 
kynnysarvotesteissä, koska yhteissijo itusyritykset jätettiin ala kohtaisen toiminnan vakautta 
koskevan valvonnan ulkopuolelle vuonna 2002. Dire ktiivissä kuitenkin vaaditaan, että 
omaisuudenhoitoyhtiöiden on kuuluttava lis ävalvonnan soveltamisalaan. Toisekseen 
kynnysarvotestit voivat varallisuus- ja pääomavaat imusten osalta perustua eri muuttujiin, 
mutta säännökset ovat kaksiselitteisiä sen suhteen, millä perusteella laskennat suoritetaan, esimerkiksi kun varallisuuteen s ovelletaan erilaisia kirjanpi tokäytäntöjä tai kun osaan 
konsernista ei aina sovelleta vakavaraisuud en vaatimusta. Kolmanneksi kynnysarvot ovat 
kiinteitä eivätkä riskiperus teisia, eikä niillä siten voida ottaa huomioon odotettuja 
ryhmäriskejä. Tämä tarkoittaa sitä, että hyvin  pienet konsernit, joilla on vain muutamia 
toimilupia kummallakin alalla, kuuluvat lis ävalvonnan piiriin, kun taas suuret ja 
monimutkaiset konsernit voidaan teknise sti katsottuna luokitella muuksi kuin 
finanssiryhmittymäksi. Tästä syystä voimassa  olevat määrittämistä koskevat säännökset 
saattavat vaarantaa dire ktiivin perimmäisten tavo itteiden toteutumisen. 
3.4. Omistusyhteydet 
Omistusyhteyksiä ei käytännössä aina kohde lla johdonmukaisesti lisävalvonnan piirissä, 
koska saatavilla ei ole tietoja, joiden avulla ry hmäriskejä voitaisiin arvioida, mikä puolestaan 
johtuu siitä, ettei pörssiyhtiöih in liittyvistä omistusyhteyksistä  ole kovin helppo saada tietoja. 
Joissakin tapauksissa yhtiöoikeudessa kielletä än vähemmistöosakasta saamasta enempää 
tietoja asianomaisesta yrityksestä kuin muut  osakkaat. Jos esimerkiksi pankin johtamat 
finanssiryhmittymät eivät voi saada tietoja riskei stä, jotka liittyvät niiden omistusyhteyksiin 
vakuutus- ja jälleenvakuutusyhtiöissä, ne eivä t voi osoittaa valvontaviranomaisilleen, että 
niiden hallinto ja sisäinen tarkastus on integroitu näihin yksiköihin nähden tavalla, joka on riittävä konsolidoinnin ja sellaisen konsolidoi ntiin sisältyvän oikeuden kannalta, joka koskee 
tällaisten omistusyhteyksien vähentämistä pääomasta.  
4. T
AVOITTEET  
Tällä aloitteella pyritään ensi sijassa tehosta maan suurten ja monimutkaisten konsernien 
lisävalvontaa EU:ssa finanssiryhmittymädirektiiv in puitteissa ja samalla  säilyttämään näiden 
 
FI 7   FI konsernien kilpailuasema. Tämä päätavoite jakautuu seuraaviin ko lmeen yleiseen strategiseen 
tavoitteeseen:  
– lujitetaan rahoitusvakautta, – vahvistetaan velkojien ja va kuutuksenottajien etujen suojaa, 
– varmistetaan EU:n rahoituskons ernien kansainvälinen kilpailukyky. 
Edellä mainitun valossa on yksilöity kolme to iminnallista tavoitetta  ongelmien taustalla 
olevien syiden ratkaisemiseksi. Toteuttamalla nämä toiminnalliset tavoitteet olisi voitava 
saavuttaa erityiset pidemmän aikavälin strate giset tavoitteet, joilla pyritään tehostamaan 
lisävalvontaa, lujittamaan finanssiryhmittymien riskinhallintaa, poistamaan sääntelyllisen 
keinottelun mahdollisuus, vähentämään sääntöjen noudattamisen edellyttämää taakkaa, takaamaan tasapuoliset toimintaedellytykset, tiivistämään valvontaviranomaisten välistä yhteistyötä, lähentämään va lvontakäytäntöjä sekä selk eyttämään lainsäädäntöä. 
5. T
OIMINTAVAIHTOEHDOT JA NIIDEN VAIKUTUS  
Kaiken kaikkiaan on luonnosteltu 17 toimintavaihtoehto a, ja niiden vaikut uksia on arvioitu ja 
vertailtu havaittujen ongelmien ratkaisun kannalta. Tässä jaksossa selostetaan niitä vaikutuksia, joita parhaiksi arvioiduilla toim intavaihtoehdoilla odotet aan olevan kullakin 
alalla. 
5.1. Holdingyhtiöiden lisävalvonta ja valvon taviranomaisten välinen koordinointi 
Jotta voitaisiin yhdenmukaistaa valvontavaltuud et finanssiryhmittymän ylimmällä tasolla, 
estää toimivaltuuksien menettäminen konsernin ra kenteen muuttumisen seurauksena, välttää 
valvonnan päällekkäisyyttä finanssiryhmitt ymän tasolla ja helpottaa tärkeimpien 
valvontaviranomaisten välistä koordinointia , tehdään seuraavat kohdennetut muutokset:  
– sisällytetään lisävalvonnan s oveltamisalaan rahoitusalan se kaholdingyhtiöiksi luokitellut 
pankki- tai vakuutusryhmän ylimmän tason holdingyhtiöt siten, että rahoitusalan 
holdingyhtiöön tai vakuutush allintayhtiöön sovelletut säännöks et ja toimivaltuudet säilyvät 
voimassa, kun konsernin ja sen holdingyhtiön luok itus muuttuu muulla alalla tapahtuneen 
hankinnan tuloksena,  
– kavenentaan asiaankuuluvien toimivaltaiste n viranomaisten määritelmää siten, että se 
kattaisi pelkästään perimmäisten emoyhtiöiden  valvontaviranomaiset tietyillä aloilla ja 
kaikki sellaiset muut toimivaltaiset vira nomaiset, joita perimmäisten emoyhtiöiden 
valvontaviranomaiset pitävät tarkoituksenmukaisina. 
5.2. Finanssiryhmittymien määrittäminen 
Jotta voitaisiin ratkaista 3.3 kohdassa selostettu ongelma , joka liittyy 
omaisuudenhoitoyhtiöiden si sällyttämiseen lisävalvonnan piiriin, ehdotetaan, että 
omaisuudenhoitoyhtiöt kuuluisivat aina sen piiriin ja että annettaisiin suuntaviivoja tällaista 
sisällyttämistä koskevista indikaattoreista. 
 
FI 8   FI Muuttujiin liittyvien epäselvyyksien hälventämise ksi ja finanssiryhmittymien riskiperusteisen 
määrittämisen puuttumista koskevan ongelman ratkaisemiseksi ehdotetaan teknisten standardien laatimista finanssiryhmittymädi rektiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun 
”vapautusmahdollisuuden” soveltamisesta suuriin konserneihin ja otetaan käyttöön 
mahdollisuus vapauttaa lisävalvonnasta konsernit, joiden pienimmän rahoitussektorin hallussa 
pitämät varat jäävät alle 6 milja rdin euron absoluuttisen kynnysarvon. 
5.3. Omistusyhteydet 
Ongelma, joka liittyy siihen, ettei om istusyhteyksiä käytännössä aina kohdella 
johdonmukaisesti lisävalvonnan piirissä, ja jota va in pahentaa se, että yhtiöoikeudella voidaan 
kieltää vähemmistöosakasta saamasta tietoja, jo tka eivät ole muiden osakkaiden saatavilla, 
voidaan ratkaista laatimalla tekniset standard it omistusyhteyksien kohtelusta eri tilanteissa. 
5.4. Parhaiksi arvioitujen toimin tavaihtoehtojen vaikutukset 
Ehdotettujen muutosten odotetaan vahvistavan lisävalvontakehystä ja tehostavan siten 
riskinhallinta-aloitteita ja -käytäntöjä, minkä puolestaan odotetaan parantavan EU:n 
rahoituskonsernien kansainvälist ä kilpailuasemaa. Näillä ehdot uksilla olisi voitava torjua 
riskejä, jotka uhkaavat rahoitu svakautta, ja vähentää yhtei skunnalle koituvia välillisiä 
kustannuksia. Yksittäisten sidosryhmien ja koko rahoitusjärjestelmän kannalta ehdotuksilla 
odotetaan olevan seuraa vanlaisia vaikutuksia: 
– Tietyt pienehköt EU:n rahoituskonsernit
, joilla on yksinkertainen rakenne ja enintään 
muutamia toimilupia sekä pankki- että va kuutusalalla, voidaan  jättää lisävalvonnan 
ulkopuolelle. Tästä kertyisi ni ille säästöä, kosk a niiden ei tarv itsisi noudattaa asiaa 
koskevia sääntöjä. Tämä koskisi noin kymme ntä pienehköä rahoituskonsernia, joilla on 
varoja yhteensä noin 69 miljardia euroa.  Sääntöjen noudattamisesta aiheutuvien 
kustannusten kuitenkin odotettaisiin nousevan monissa sellaisissa suurissa pankin 
johtamissa finanssiryhmittymissä , joilla on satoja toimilupia ja jotka toimivat molemmilla 
aloilla, sillä monet tällaisista konserneista, joilla on varoja jopa 9 biljoonaa rahoitusalalla, 
voidaan sisällyttää lisävalvonnan soveltamisa laan. Sääntöjen noudattamisesta aiheutuvat 
kustannukset nousisivat myös niissä  rahoituskonserneissa, joilla on 
omaisuudenhoitotoimintaa  ja jotka luokiteltaisiin finanssiryhmittymiksi sen jälkeen, kun 
finanssiryhmittymien määrittelyprosessiin on tehty ehdotetut muutokset. Sääntöjen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset niissä rahoituskonserneissa, jo ihin lisävalvontaa 
sovellettaisiin ensimmäistä kertaa, jäisiv ät niiden yhteenlasketun koon vuoksi suhteellisen 
vähäisiksi. Nämä kustannukset jäisivät joka tapauksessa niitä etuj a pienemmiksi, jotka 
saadaan tähän lainsäädäntöehdotukseen  perustuvien kannustimien myötä 
käyttöönotettavista tehokkaammi sta riskinhallintakäytännöistä.  Lisäksi sen, että konserni 
määritetään finanssiryhmittymäksi, odotetaan lisäävän näkyvyyttä ja luottamusta markkinoilla. Näillä eduilla olisi voitava parant aa EU:n suurten konsernien kansainvälistä 
kilpailukykyä, kun otetaan huomioon muilla suuril la kansainvälisillä lainkäyttöalueilla 
parhaillaan toteutettava t lisävalvonta-aloitteet. 
– Edellä mainitut muutokset, joiden tekemistä finanssiryhmittymien määrittämismenettelyyn 
kannatetaan, tekevät lisävalvonnan soveltami salasta tarkoituksenmukaisemman, minkä 
pitäisi tehostaa valvontaviranomaisten
 harjoittamaa rahoituskonserneihin kohdistuvien 
riskien seurantaa. Kun näihin muutoksiin  yhdistetään yhdenmukaistetumpi valvonta 
finanssiryhmittymien ylimmällä tasolla ja  parannettu valvontavälineistö ongelmien 
 
FI 9   FI leviämisriskin, riskien keskittymisriskin, hallinnoinnin monimutk aisuuden riskin ja 
eturistiriitariskin havaitsemiseksi yrityksissä, jotka ovat sidoksissa finanssiryhmittymään omistusyhteyksien kautta, rahoitusvakautta
 pitäisi voida vahv istaa entisestään. 
– Selkeyttämällä säännöksiä, jotk a koskevat omaisuudenhoitoyhtiöiden  sisällyttämistä 
määrittämisen ja lisävalvonnan soveltamisalaan, pitäisi voida taata tasapuoliset toimintaedellytykset tällä alalla. 
– Asianomaisten rahoituskonsernien asiakkaisiin
 kohdistuvien vaikutus ten odotetaan jäävän 
vähäisiksi, koska yksilöidyistä vaihtoehdoista koituu asianomais ille konserneille yleisesti 
ottaen vain vähäisiä nettovaikutuksia. Lisäksi asiakkaat eivät välttämättä ole tietoisia siitä, 
että pankkeihin, vakuutuslaitoksiin ja finanssiry hmittymiin sovelletaan erilaista sääntelyä. 
He saattavat pelkästään luottaa siih en, että valvontakehys on kattava ja 
varovaisuusperiaatteen mukainen. Näillä muutoksilla pyritään nimenomaisesti vahvistamaan valvontakehystä ja site n täyttämään asiakkaiden odotukset.  
6. S
EURANTA JA ARVIOINTI  
Ehdotettujen muutosten odotet aan tulevan voimaan vuonna  2011. Ehdotetut muutokset 
liittyvät läheisesti komission äskettäin anta maan ehdotukseen koontidirektiiviksi, jolla 
muutetaan rahoituspalveludirektiivejä, jo tta voidaan ottaa huomioon uusien Euroopan 
valvontaviranomaisten perustaminen. Ehdotettu ja muutoksia todennäköisesti myös seuraa 
finanssiryhmittymädirektiivin perusteellinen ta rkistaminen, johon saattaa sisältyä säännöksiä 
pääomapuskureiden laadusta ja soveltamisalan ulottamisesta sääntelemättömiin yksiköihin. Siksi voisi olla tarkoituksenmukaista te hdä kattava arviointi täysin uudistetun 
lainsäädäntökehyksen perusteella. Tätä varten olisi asetettava määräaika, joka on linjassa 
näiden muiden direktiivien arvioinnin kanssa.