EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 3.9.2020 COM(2020) 363 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 31. vuosikertomus Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta (2019)



















































































{SWD(2020) 156 final} - {SWD(2020) 157 final} - {SWD(2020) 158 final} - {SWD(2020) 159 final} - {SWD(2020) 160 final}



SISÄLLYSLUETTELO KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 31. vuosikertomus Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta (2019) 1. Johdanto 2. Petostentorjunnan yhtenäistäminen ja tehostaminen EU:ssa: monialainen petostentorjuntapolitiikka, toimenpiteet ja ‑tulokset vuonna 2019 2.1. EU:n toimielinten antamat säädökset 2.1.1. Euroopan syyttäjänvirasto 2.1.2. Direktiivi (EU) 2019/1937 unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta 2.2. Tulevaisuuden hahmottelu: EU:n toimielinten lainsäädännölliset ja toimintapoliittiset aloitteet 2.2.1. Komission ehdotus asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 tarkistamiseksi 2.2.2. Unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevat horisontaaliset säännökset (PIF-säännökset) komission kaikissa monivuotista rahoituskehystä koskevissa ehdotuksissa 2.2.3. Korruption torjuminen EU:ssa 2.2.4. Kansainvälinen yhteistyö 2.2.5. Komission petostentorjuntastrategia ja uusi hallintopaketti 2.2.6. Herkules-ohjelman täytäntöönpano ja rakenneuudistusten tukiohjelman kautta annettava tuki 2.3. Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö 2.3.1. Vialto v. komissio 2.3.2. Dalli v. komissio 2.4. Jäsenvaltioilta edellytetyt toimenpiteet

2.4.1. Unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin annetun direktiivin saattaminen osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä 2.4.2. Katsaus jäsenvaltioiden toteuttamiin toimenpiteisiin 2.4.2.1. Avoimuuden lisääminen ja korruption ja eturistiriitojen torjuminen julkisten hankintojen yhteydessä 2.4.2.2. EU:n lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 2.4.2.3. Talousrikollisuuden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta 2.4.2.4. Oikeudelliset toimenpiteet OLAFin kanssa tehtävän yhteistyön tehostamiseksi 2.4.3. Vuoden 2018 suositusten täytäntöönpano 2.5. Havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevien tilastojen yhteenveto 2.5.1. Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 2.5.2. Havaitut, muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 2.5.3. OLAFin tutkimukset 3. Petostentorjuntapolitiikka, toimenpiteet ja tulokset – Tulot 3.1. EU:n toimielinten tulopuolen petostentorjuntatoimet 3.1.1. Keskinäinen hallinnollinen avunanto 3.1.1.1. Lainsäädännöllinen kehitys 3.1.1.2. Petostentorjunnan tietojärjestelmä (AFIS) 3.1.1.3. Yhteiset tullioperaatiot 3.1.2. Keskinäinen avunanto ja petostentorjuntaa koskevat määräykset kansainvälisissä sopimuksissa 3.1.3. Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta 3.1.4. Taloudellisten riskien arviointiperusteet

3.1.5. Yhteinen tullialan riskienhallintajärjestelmä (CRMS) 3.1.6. Tietojen analysointia koskevat aloitteet 3.2. Jäsenvaltioiden tulopuolen petostentorjuntatoimet 3.2.1. Tullipetokset 3.2.2. Veropetokset 3.2.3. Tulli- ja veropetokset 3.3. Havaittuja tulopuolen sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot 3.3.1. Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 3.3.2. Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 4. Alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset – Menot 4.1. Jäsenvaltioiden alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat ja useita menoaloja koskevat toimenpiteet 4.2. Maatalous – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.2.1. Maatalous ja kalastus – jäsenvaltioiden petostentorjuntatoimet 4.2.2. Maatalous – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot 4.2.2.1. Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 4.2.2.2. Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 4.3. Koheesiopolitiikka ja kalastus – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.3.1. Koheesiopolitiikka ja kalastus – Jäsenvaltioiden petostentorjuntatoimet 4.3.2. Koheesiopolitiikka ja kalastus – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot 4.3.2.1. Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet

4.3.2.2. Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 4.3.2.3. Euroopan rakenne- ja investointirahastot (ERI-rahastot) ja COVID-19-kriisi 4.4. Välillinen hallinnointi (liittymisen valmistelu) – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot 4.5. Välitön hallinnointi – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.5.1. Välitön hallinnointi – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot 4.5.1.1. Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 4.5.1.2. Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet 5. Takaisinperintä ja muut ennaltaehkäisevät ja korjaavat toimenpiteet 6. Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa 6.1. Yhteistyö OLAFin kanssa 6.2. Better Spending Network ‑verkosto 7. Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmä 8. Jatkotoimet Euroopan parlamentin antamaan päätöslauselmaan vuosikertomuksesta 2018 9. Toimielinten välinen yhteistyö 9.1. Toimielinten välinen keskustelu 9.2. Euroopan tilintarkastustuomioistuin 9.2.1. Petostentorjuntapolitiikkaa koskevat erityiskertomukset 9.2.2. OLAFin ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen yhteistyö 10. Johtopäätökset ja suositukset 10.1. Tulot

10.2. Menot Kaaviot Kaavio 1: PIF-direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä – tilannekatsaus (kesäkuu 2019) Kaavio 2: Tullivalvontastrategiat rajat ylittävää sähköistä kaupankäyntiä varten Kaavio 3: Mahdollisesti aliarvotettujen tai virheellisesti ilmoitettujen tavaroiden järjestelmällinen havaitseminen arvoltaan vähäisten tavaralähetysten tullivapautusjärjestelmässä Kaavio 4: Toimijoiden vaatimustenmukaisuutta koskevat tarkastukset Kaavio 5: Kansallisten petostentorjuntastrategioiden tilannekatsaus Kaavio 6: Petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet vuonna 2019 Kaavio 7: Petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja niihin liittyvät rahamäärät vuosina 2015–2019 Kaavio 8: Muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet vuonna 2019 Kaavio 9: Yhteiset tullioperaatiot vuonna 2019 Kaavio 10: Perinteiset omat varat – keskeiset tosiseikat ja mallit Kaavio 11: Havaitsemisaste YMP:n osan mukaan (FDR = petosten havaitsemisaste, IDR = sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisaste) Kaavio 12: Maatalouspolitiikka – keskeiset tosiseikat ja luvut (FDR = petosten havaitsemisaste, IDR = sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisaste, FFL = petoksen yleisyystaso, FAL = petoksen määrätaso) Kaavio 13: Markkinatoimet, joihin kohdistuu eniten petoksiksi ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia Kaavio 14: Jäsenvaltioiden koheesiopolitiikassa toteuttamat toimenpiteet Kaavio 15: Koheesiopolitiikka ja kalastus – keskeiset tosiseikat ja luvut Kaavio 16: COCOLAFin rakenne ja alaryhmät



Tiivistelmä EU:n taloudellisten etujen suojaaminen on komission ja jäsenvaltioiden yhteinen tehtävä. Suojaamisen periaatteet on määritelty Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 325 artiklassa, ja sitä tehostetaan jatkuvasti EU:n ja sen jäsenvaltioiden toimilla, lainsäädännöllä ja EU:n talousarvion päivittäisellä toteuttamisella. Vuosi 2019 oli virstanpylväs, sillä jäsenvaltioilla oli heinäkuuhun asti aikaa saattaa unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin annetussa direktiivissä (PIF-direktiivi) säädetyt toimenpiteet osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kaksitoista jäsenvaltiota oli toteuttanut tämän määräaikaan mennessä ja 22 jäsenvaltiota oli tehnyt sen kesäkuuhun 2020 mennessä. EU:n lainsäätäjät hyväksyivät myös direktiivin, jonka tarkoituksena on parantaa unionin lainsäädännön ja politiikkojen täytäntöönpanoa tietyillä aloilla varmistamalla korkeatasoinen suoja henkilöille, jotka ilmoittavat rikkomuksista kyseisillä aloilla (väärinkäytösten paljastamista koskeva direktiivi). Niin ikään vuonna 2019 Laura Codruța Kövesi nimitettiin Euroopan pääsyyttäjäksi ja Euroopan syyttäjänviraston perustamisessa edistyttiin edelleen. Euroopan komissio hyväksyi huhtikuussa 2019 uuden petostentorjuntastrategiansa ja on sen jälkeen työskennellyt saavuttaakseen strategian seitsemän perustavoitetta, erityisesti ne, jotka koskevat komission sisäisen koordinoinnin vahvistamista petostentorjunnan alalla ja sen petostentorjuntaan liittyvien analyysivalmiuksien parantamista, mukaan lukien niiden tukena olevien tietojen laatu. Euroopan unionin tuomioistuimen kaksi merkittävää tuomiota (Vialto v. komissio ja Dalli v. komissio) täydentävät EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevaa oikeuskäytäntöä. Molemmat liittyivät Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksiin. Jäsenvaltiot ovat toteuttaneet kansallisella tasolla monenlaisia toimenpiteitä parantaakseen valmiuksiaan ehkäistä ja havaita petoksia. Useimmat ilmoitetuista toimenpiteistä keskittyvät EU:n varojen hallinnointiin ja valvontaan. Lisäksi ilmoitettiin monialaisista toimenpiteistä, jotka koskivat ·avoimuuden parantamista sekä korruption ja eturistiriitojen torjumista julkisissa hankinnoissa, ·talousrikollisuuden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa, ·EU:n lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja ·yhteistyön parantamista OLAFin kanssa. Jäsenvaltioiden havaitsemien ja komissiolle ilmoittamien sääntöjenvastaisuuksien (joiden analysointi muodostaa perustan tähän kertomukseen sisältyville tilastoille) määrä on alhaisempi kuin aiempina vuosina. Tämä suuntaus on erityisen ilmeinen petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta, joiden määrä on vähentynyt jatkuvasti viimeisten viiden vuoden aikana. Menopuolella tämä väheneminen näyttää kuitenkin liittyvän pikemminkin EU:n rahoitusohjelmien ohjelmakauteenkuin todelliseen havaintojen vähenemiseen. Ohjelmakausien analyysi osoittaa, että petosepäilyjen ja petosten havaitseminen on pysynyt vakaana. Maatalousmenoissa markkinatoimien tuki oli ala, jolla riski oli suurempi. Koheesiopolitiikan osalta havaittiin eniten tapauksia tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen liittyvissä hankkeissa. Koska covid-19-kriisi vaatii tulevina vuosina lisärahoitusta erityisesti terveydenhuollon alalla, tässä kertomuksessa analysoidaan myös sääntöjenvastaisuuksia, jotka liittyvät terveydenhuollon infrastruktuuriin tehtäviin investointeihin. Analyysi osoittaa, että terveydenhuollon infrastruktuurin alalla erityisen yleistä on julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkominen. Muita sääntöjenvastaisuuksien pääasiallisia aiheuttajia olivat hankkeen/toiminnan tukikelvottomuus ja sopimusmääräysten/sääntöjen rikkominen.

Tulopuolella tapauksiin liittyvät rahamäärät ovat vähentyneet huomattavasti vuodesta 2018, joka oli poikkeuksellinen vuosi. Tavaroiden osalta kaikkein eniten petosyrityksiä kohdistui jälleen aurinkopaneeleihin. Tuloihin liittyvät petokset, joissa aliarvotetaan EU:hun tuotavia tavaroita, sähköinen kaupankäynti mukaan lukien, olivat edelleen merkittävä uhka. OLAFilla oli keskeinen rooli tällaisten petosten havaitsemisessa. Nykyisten terveys- ja talouskriisien tilanteessa ja komission esittämän elvytyssuunnitelman mukaisesti tässä kertomuksessa suositellaan, että EU:n menojen seurantaa ja valvontaa ei saa lieventää, ja korostetaan, että tällaisten menojen avoimuuden lisääminen voisi auttaa ehkäisemään petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia.



1.Johdanto Tämä on komission 31. vuosikertomus Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta. EU ja sen jäsenvaltiot ovat yhdessä vastuussa unionin taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta. Jäsenvaltioiden viranomaiset hallinnoivat noin 74:ää prosenttia EU:n menoista ja keräävät EU:n perinteiset omat varat. Komissio valvoo toimintaa kummallakin alalla, asettaa vaatimuksia ja todentaa vaatimustenmukaisuuden. Komission ja jäsenvaltioiden on tehtävä tiivistä yhteistyötä, jotta EU:n taloudellisia etuja suojataan tehokkaasti. Vuosikertomuksessa arvioidaan tätä yhteistyötä, jotta sitä voidaan parantaa. Tässä tarkoituksessa kertomuksessa ·esitetään yhteenveto EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla toteutetuista toimista petosten torjumiseksi ·esitetään analyysi kansallisten ja unionin elinten merkittävimmistä saavutuksista EU:n menoihin ja tuloihin liittyvien petosten ja sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisessa. Analyysi perustuu erityisesti havaittuihin petoksiin ja sääntöjenvastaisuuksiin, jotka jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet alakohtaisten asetusten mukaisesti. Kertomuksen liitteenä on viisi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa (SWD). 2.Petostentorjunnan yhtenäistäminen ja tehostaminen EU:ssa: monialainen petostentorjuntapolitiikka, toimenpiteet ja ‑tulokset vuonna 2019 2.1.EU:n toimielinten antamat säädökset 2.1.1.Euroopan syyttäjänvirasto Tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisessa annetun neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 tultua voimaan 20. marraskuuta 2017 komissio edistyi merkittävästi EPPOn perustamistoimissa vuonna 2019. Neuvosto ja Euroopan parlamentti sopivat lokakuussa 2019 Laura Codruța Kövesin nimittämisestä Euroopan pääsyyttäjäksi. EPPOn Luxemburgissa sijaitsevan toimipaikan kunnostustöihin tarvittavat hankintakierrokset saatiin päätökseen. EPPOn henkilöstön rekrytointiprosessi jatkui, ja vuoden 2019 loppuun mennessä oli palkattu yhdeksän henkilöstön jäsentä. Lisäksi komissio toteutti tarvittavat toimet valmistautuakseen räätälöidyn asianhallintajärjestelmän kehittämiseen EPPOssa. Tämä on keskeinen väline sen toiminnassa. Komissio jatkoi tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa niiden kansallisen lainsäädännön mukauttamiseksi osana valmistautumista EPPOn toiminnan käynnistymiseen ja niiden kuulemiseksi järjestelyjen eri vaiheista EPPO-asetuksen 20 artiklan mukaisesti. Komissio kävi myös keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa helpottaakseen EPPOn tunnustamista toimivaltaiseksi viranomaiseksi keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa vuonna 1959 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen ja sen pöytäkirjojen mukaisesti, kuten EPPO-asetuksessa säädetään. Näin varmistetaan EPPOn sujuva yhteistyö EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. 2.1.2.Direktiivi (EU) 2019/1937 unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta Direktiivin (EU) 2019/1937 (väärinkäytösten paljastamista koskeva direktiivi) tavoitteena on parantaa unionin lainsäädännön ja politiikkojen täytäntöönpanoa tietyillä aloilla varmistamalla korkeatasoinen suoja henkilöille, jotka ilmoittavat rikkomuksista aloilla, joilla rikkomukset voivat aiheuttaa vakavaa haittaa yleiselle edulle ja joilla ainoastaan sisäpiiriläiset voivat paljastaa rikkomukset tai voivat paljastaa ne parhaiten. Näitä aloja ovat muun muassa EU:n taloudellisten etujen suojaaminen, rahanpesun ja terrorismin rahoituksen estäminen, rikkomukset, jotka liittyvät sisämarkkinoihin, mukaan lukien väärinkäytökset, joilla pyritään saamaan yhtiöveroetua ja kiertämään lakisääteisiä verovelvoitteita, sekä julkisia hankintoja koskevan unionin lainsäädännön rikkominen. Direktiivi hyväksyttiin 23. lokakuuta 2019. Jäsenvaltioiden on saatettava se osaksi kansallista lainsäädäntöään joulukuuhun 2021 mennessä.

2.2.Tulevaisuuden hahmottelu: EU:n toimielinten lainsäädännölliset ja toimintapoliittiset aloitteet Tässä kohdassa esitetään yleiskatsaus tärkeimpiin komission toimintapoliittisia ja lainsäädäntöaloitteita koskeviin tapahtumiin vuonna 2019. 2.2.1.Komission ehdotus asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 tarkistamiseksi Komissio hyväksyi 23. toukokuuta 2018 ehdotuksen Euroopan petostentorjuntaviraston tutkimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 883/2013 (OLAF-asetus) tarkistamiseksi. Ehdotuksella on kaksi päätavoitetta: mukauttaa OLAFin toiminta EPPOn perustamiseen ja lisätä OLAFin tutkimustehtävän vaikuttavuutta. Komission ehdotus on OLAF-asetuksen kohdennettu tarkistus, jonka tarkoituksena on varmistaa, että muutokset ovat voimassa viimeistään siinä vaiheessa, kun EPPO on toimintavalmis. Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistivat vuonna 2019 neuvottelukantansa komission ehdotukseen (16. huhtikuuta ja 12. kesäkuuta 2019). Neuvottelut aloitettiin vuoden 2019 lopussa ja Suomen puheenjohtajakaudella järjestettiin kaksi kolmikantakokousta. 2.2.2.Unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevat horisontaaliset säännökset (PIF-säännökset) komission kaikissa monivuotista rahoituskehystä koskevissa ehdotuksissa Tiiviissä yhteistyössä menoja hyväksyvien yksikköjen ja komission keskeisten yksikköjen kanssa OLAF sopi vuonna 2019 lainsäätäjien kanssa, että Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevat vakiosäännökset sisällytettäisiin kaikkiin vuoden 2020 jälkeisiä (suoraan, välillisesti tai yhteistyössä hallinnoitavia) rahoitusohjelmia koskeviin, aloittain yhdenmukaistettuihin säädöksiin. Nämä säännökset vastaavat varainhoitoasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia, ja niissä muistutetaan muun muassa siitä, että unionin taloudellisia etuja on suojattava oikeasuhteisilla toimenpiteillä, joihin kuuluu petosten ja muiden sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen, oikaiseminen ja tutkiminen. Jokaisen unionin varoja saavan henkilön tai yhteisön on tehtävä täysimääräistä yhteistyötä unionin taloudellisten etujen suojaamisessa, annettava komissiolle, OLAFille, EPPOlle ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat tiedonsaantioikeudet ja taattava, että kaikki unionin talousarvion toteuttamiseen osallistuvat kolmannet osapuolet antavat vastaavat oikeudet. 2.2.3.Korruption torjuminen EU:ssa Korruption ehkäisemisen ja torjunnan yhteydessä jäsenvaltioiden oikeudellista kehystä seurataan ja arvioidaan säännöllisesti äskettäin perustetun oikeusvaltiomekanismin puitteissa. Oikeusvaltiomekanismin avulla komissio seuraa oikeusvaltioon liittyvää merkittävää, sekä myönteistä että kielteistä kehitystä jäsenvaltioissa. Mekanismi kattaa neljä pilaria: i) oikeusjärjestelmät, ii) korruptiontorjunnan kehys, iii) tietyt tiedotusvälineiden moniarvoisuuteen liittyvät kysymykset ja iv) muut keskinäiseen valvontajärjestelmään liittyvät institutionaaliset kysymykset. Euroopan komissio laatii oikeusvaltiomekanismin pohjalta kaikista jäsenvaltioista vuosittain objektiiviset ja tosiasioihin perustuvat arvioinnit. Lisäksi mekanismi toimii ennaltaehkäisevänä välineenä, joka syventää vuoropuhelua ja yhteistä tietoisuutta oikeusvaltioon liittyvistä kysymyksistä EU:ssa. Talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä arvioidaan korruptiontorjunnan haasteita kiinnittäen erityistä huomiota riskialoihin, kuten julkisiin hankintoihin, julkishallintoon, liiketoimintaympäristöön ja terveydenhuoltoon. Ohjausjakson vuotuisissa maaraporteissa analysoidaan yksityiskohtaisesti korruptioriskejä ja niihin liittyviä haasteita. Siltä osin kuin on oleellista, nämä kysymykset otetaan huomioon myös maakohtaisissa suosituksissa, jotka jäsenvaltioiden johtajat hyväksyvät vuosittain Eurooppa-neuvostossa. Vuoden 2019 maaraporteissa komissio keskittyi analyysissään 15 jäsenvaltioon, joilla on erityisiä haasteita. Näistä jäsenvaltioista kahdeksalle on tänä vuonna annettu maakohtaisia suosituksia. Ohjausjakson lisäksi Romania ja Bulgaria saivat korruptiontorjuntaa koskevia suosituksia yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa. Komissio järjesti toukokuussa, kesäkuussa ja lokakuussa 2019 EU:n korruptiontorjunnan kokemustenvaihtoa koskevan ohjelman mukaisesti korruptiontorjuntaa valtionyrityksissä käsitteleviä seminaareja, joissa keskityttiin julkisiin hankintoihin liittyviin korruptioriskeihin ja korruptioon turvallisuusuhkana. Komissio järjesti myös korruptioasioita käsittelevien kansallisten yhteyspisteiden kokouksen. Vuonna 2019 EU:sta tuli lahjonnan vastaisen valtioiden ryhmän (GRECO) tarkkailija ja komissio osallistui aktiivisesti useisiin eurooppalaisiin ja kansainvälisiin korruptiontorjunnan foorumeihin. Se edusti EU:ta korruption vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen sopimusvaltioiden 9. konferenssissa ja GRECOn joulukuun täysistunnossa. Komissio jatkoi myös työtään G20-maiden korruptiontorjunnan työryhmässä, joka kehitti vuonna 2019 väärinkäytösten paljastajien suojelua koskevat korkean tason periaatteet sekä koosteen hyvistä käytännöistä, joilla parannetaan korruption ehkäisemistä infrastruktuurin kehittämisessä. Komissio osallistui myös Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) ja korruptiontorjunnan eurooppalaisten kumppanien / Euroopan korruptiontorjuntaverkoston (EPAC/EACN) asiaankuuluviin työskentelyaloihin. EPAC/EACN hyväksyi joulukuussa 2019 Tukholman julistuksen, jossa kehotetaan eurooppalaisia päättäjiä tehostamaan korruptiontorjuntaa. OLAFilla on muun muassa ainutlaatuiset valtuudet suorittaa EU:n toimielimiä, elimiä ja laitoksia koskevia sisäisiä tutkimuksia petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan torjumiseksi. Sisäisten tutkimusten lisäksi OLAF torjuu korruptiota myös ulkoisilla tutkimuksillaan, koska EU:n talousarvioon kohdistuviin petostapauksiin saattaa liittyä korruptiota. 2.2.4.Kansainvälinen yhteistyö Torjuakseen aiempaa vaikuttavammin EU:n talousarvioon kohdistuvia petoksia unionin rajojen ulkopuolella komissio jatkoi petostentorjuntaa koskevien määräysten sisällyttämistä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin sekä kansainvälisten rahoituslaitosten ja muiden kansainvälisten organisaatioiden kanssa tehtävien takuusopimusten malleihin.

Monimutkaisten rajat ylittävien petostapausten ratkaisemiseksi ja petosten tuoton jäljittämiseksi OLAF tekee usein yhteistyötä kansainvälisten organisaatioiden ja EU:n ulkopuolisten maiden kansallisten viranomaisten kanssa. OLAF tapaa vuosittain kansainvälisten organisaatioiden tutkintatyöryhmien edustajia kansainvälisen tutkijakonferenssin puitteissa. Vuonna 2019 OLAF järjesti erityisiä tapahtumia EU:n ulkopuolisten maiden tukemiseksi. Näitä tapahtumia olivat erityisesti seuraavat: • kahdesti vuodessa järjestettävä pilottiryhmän kokous afrikkalaisten kumppaniviranomaisten kanssa suhteiden vahvistamiseksi Afrikan keskeisiin tutkinta- ja valvontaviranomaisiin ja korruption vastaisiin elimiin • vuotuinen seminaari ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden kumppaniviranomaisille (aiheena petosten ehkäisemisen ja tutkinnan välinen yhteys) ja • Pohjois-Makedonian ja Albanian kumppaniviranomaisten opintovierailut OLAFiin. 2.2.5.Komission petostentorjuntastrategia ja uusi hallintopaketti Uusi petostentorjuntastrategia hyväksyttiin 29. huhtikuuta 2019. Se perustuu komission sisäisten politiikkojen perusteelliseen riskinarviointiin, ja siinä yksilöidään kaksi keskeistä osa-aluetta, joilla on parantamisen varaa. Nämä ovat i) petoksia ja tietojen analysointia koskevien tietojen keruu ja analysointi sekä ii) komission yksiköiden välinen yhteistyö ja koordinointi. Nämä seikat on siis otettu uuden petostentorjuntastrategian painopisteiksi. Ne ovat myös jatkoa komission sisällä edellisestä strategiasta tehdylle arvioinnille. Hallintoparannuksia toteutettiin jo vuonna 2018, jolloin niillä vahvistettiin komission hallintoneuvoston roolia petostentorjunnassa, ja vuoden 2019 loppuun mennessä petosten ehkäisy- ja havaitsemisverkostoa (FPDNet) vahvistettiin ottamalla käyttöön aihekohtaisia alaryhmiä. Nämä parannukset sisältyvät 63 toimeen, jotka toteutetaan asteittain lähivuosina uuden petostentorjuntastrategian liitteenä olevan erityisen toimintasuunnitelman mukaisesti. 2.2.6.Herkules-ohjelman täytäntöönpano ja rakenneuudistusten tukiohjelman kautta annettava tuki Kauden 2014–2020 Herkules III ‑ohjelmassa tuetaan toimia, joilla torjutaan petoksia, lahjontaa ja muuta unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa laitonta toimintaa. Ohjelman täytäntöönpanon viidentenä vuonna eli vuonna 2019 sen talousarvio oli 15,89 miljoonaa euroa, ja määrärahat oli tarkoitettu seuraaviin toimiin: •toimet jäsenvaltioiden kansallisten ja alueellisten viranomaisten operatiivisten ja teknisten valmiuksien vahvistamiseksi sekä tietotekninen tuki (74 prosenttia ohjelman talousarviosta) ja •koulutustoimet ja konferenssit, mm. digitaalinen rikostekninen koulutus ja analyytikkokoulutus jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden lainvalvontaviranomaisten työntekijöille sekä vertaileva tutkimus ja tieteellinen julkaisutoiminta (24 prosenttia talousarviosta). Herkules III ‑ohjelman avustusten saajat ilmoittivat saaneensa ohjelmasta rahoitettujen varusteiden, koulutuksen ja muiden toimien avulla aikaan huomattavia tuloksia. Tällaisia olivat ovat muun muassa •salakuljetettujen ja väärennettyjen savukkeiden ja tupakan takavarikoinnit •EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuviin sääntöjenvastaisuuksiin, petoksiin ja lahjontaan liittyvät paremmat operaatiot ja nopeammat tutkimukset •rajat ylittävän yhteistyön tehostaminen ja verkostojen luominen •parhaiden käytäntöjen jakaminen unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavien petosten ja laittoman toiminnan ehkäisemisessä ja torjunnassa. Lisäksi komissio on osoittanut rakenneuudistusten tukiohjelman kautta varoja teknisen tuen antamiseen kahdelle jäsenvaltiolle seuraaviin tavoitteisiin: •Kreikan petostentorjunnan koordinointiviraston (AFCOS) toiminnan tehostaminen EU:n asetusten ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti •Espanjan viranomaisten tukeminen julkisten menojen valvonnan tehostamisessa hyödyntämällä tietoja ja automatisoituja menetelmiä sekä lisäämällä ymmärrystä ja valmiuksia tunnistaa ja lieventää avustuksiin liittyviä petosriskejä keskeisillä politiikan aloilla.

2.3.Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö Kaksi Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen vuonna 2019 antamaa tärkeää tuomiota vahvistivat EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevaa oikeuskäytäntöä. 2.3.1.Vialto v. komissio Asiassa T-617/17, Vialto vastaan komissio, unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan vahingonkorvausvaatimuksen ja vahvisti ensimmäistä kertaa EU:n oikeuskäytännössä OLAFin toimivallan ja menetelmän, jolla se suorittaa digitaalisia rikosteknisiä toimia paikalla tehtävien tarkastusten yhteydessä. Tuomioistuimen tuomiossa todetaan selvästi, että OLAFilla on oikeus tutustua kaikkiin tietoihin ja asiakirjoihin, jotka liittyvät sen tutkimusten soveltamisalaan paikalla tehtävän tarkastuksen aikana, ja ottaa jäljennöksiä kaikista asiakirjoista, jotka ovat tarpeen kyseisen tarkastuksen suorittamiseksi ja joita varten sillä on harkintavalta. Tuomiossa vahvistettiin myös, että asetuksen N:o 2185/96 7 artiklan 1 kohdan mukainen oikeus kerätä asiakirjoja käsittää rikosteknisen tiedon hankinnan ja että toimija, joka oli kieltäytynyt toimittamasta OLAFille pyydettyjä digitaalisia tietoja, oli asianmukaisesti suljettu konsortion ulkopuolelle, koska se oli laiminlyönyt sopimusvelvoitteensa tehdä yhteistyötä OLAFin kanssa. Käytännössä vetoaminen toimijan sopimusvelvoitteeseen tehdä yhteistyötä OLAFin kanssa on erittäin tehokas ja hyödyllinen väline OLAFin tutkimuksissa sekä EU:n rajojen sisällä että niiden ulkopuolella. Vialto on hakenut muutosta tuomioistuimen tuomioon, ja valitus on parhaillaan käsiteltävänä. 2.3.2.Dalli v. komissio Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan vahingonkorvausvaatimuksen ja käsitteli tuomiossaan useita oikeuskysymyksiä ja seikkoja, joista on keskusteltu viime vuosina. Tuomioistuimen tuomion tärkeimmät kohdat ovat seuraavat: ·OLAFin toimivalta kattaa muutakin kuin EU:n taloudellisten etujen suojaamisen, eikä EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvan vaikutuksen puuttuminen estä OLAFia aloittamasta tutkimusta. ·OLAFin laatimissa tutkimusmenettelyjä koskevissa ohjeissa ja asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 tarkoitetut tutkimuksen aloittamisperusteet eivät edellytä näiden tietojen perusteellista arviointia, koska tämä voi tapahtua ainoastaan itse tutkimuksen yhteydessä. ·Asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013 ei estä OLAFin pääjohtajaa laajentamasta käynnissä olevan tutkimuksen soveltamisalaa sisäisestä ulkoiseen ja päinvastoin. ·OLAFin pääjohtajaa ei voida estää valvomasta erityistutkintaryhmää tai osallistumasta suoraan tutkimustoimintaan, jos olosuhteet sitä edellyttävät. ·OLAFin loppukertomuksissa ei tarvitse esittää täydellisesti niiden perusteena olevia todisteita. Tällaiset todisteet on tarvittaessa sisällytettävä näiden kertomusten liitteeseen. ·Puhelimen lokitietoja koskevat pyynnöt ovat laillinen tutkintatoimenpide, eivätkä ne edellytä OLAFin valinta- ja arviointiyksikön suorittamaa virallista oikeudellista tarkastusta. Ainoastaan tutkimusmenettelyjä koskevien ohjeiden 11 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti luetellut tutkintatoimet, joihin viitataan tutkimusmenettelyjä koskevien ohjeiden 12 artiklan 1 ja 2 kohdassa, edellyttävät tällaista virallista lausuntoa. ·Asianomaisella henkilöllä on oikeus ilmaista näkemyksensä kaikista itseään koskevista tosiseikoista, mutta ei niistä päätelmistä, joita OLAF voi tehdä lopullisen tutkintakertomuksensa yhteydessä. OLAF ei ole velvollinen pyytämään asianomaista henkilöä ottamaan kantaa jokaiseen esitettyyn todisteeseen, vaan ainoastaan häntä itseään koskeviin tosiseikkoihin. ·Valvontakomitean työjärjestyksessä ei voida asettaa OLAFille velvoitteita, joista ei ole säädetty muun muassa asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013. Valvontakomitea ei voi vastustaa loppukertomuksen toimittamista kansallisille oikeusviranomaisille. ·OLAFin on yleisölle tiedottaessaan löydettävä oikea tasapaino asianomaisen henkilön syyttömyysolettaman kunnioittamista koskevan oikeuden ja sananvapautta koskevaan oikeuteen kuuluvan yleisön tiedonsaantioikeuden välillä. Tiedonsaantioikeus tarkoittaa sitä, että yleisölle tiedotetaan mahdollisimman tarkasti mahdollisiin laiminlyönteihin tai petoksiin liittyvistä toimista. ·Päätöksen 1999/352 3 artiklassa asetettu vaatimus, jonka mukaan OLAFin on käytettävä tutkintavaltuuksiaan täysin riippumattomasti, antaa yksityisille oikeuksia siltä osin kuin sillä taataan OLAFin tutkimusten puolueettomuus, oikeudenmukaisuus ja objektiivisuus. ·EU:n toimielimillä, elimillä ja laitoksilla on oikeus pyytää OLAFin pääjohtajaa käsittelemään määrätty tapaus ensisijaisena, koska pyyntö ei liity tutkimuksen sisältöön.

·EU:n toimielimillä, elimillä ja laitoksilla on oikeus kysyä OLAFin pääjohtajalta tutkinnan vaiheesta. Jos tällainen kysymys kuitenkin esitetään toistuvasti ja itsepintaisesti, sitä voidaan pitää OLAFin ohjeistamisena tai painostuksena, jolla puututaan OLAFin riippumattomuuteen. Unionin tuomioistuimen tuomioon on haettu muutosta, ja valitus on parhaillaan käsiteltävänä. 2.4.Jäsenvaltioilta edellytetyt toimenpiteet 2.4.1.Unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin annetun direktiivin saattaminen osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä PIF-direktiivi korvaa Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta vuonna 1995 tehdyn yleissopimuksen ja sen pöytäkirjat (PIF-yleissopimus) niiden 26 jäsenvaltion osalta, joita se sitoo . PIF-direktiivillä yhdenmukaistetaan tiettyjä Euroopan unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavia rikoksia (petoksia, korruptiota, rahanpesua ja väärinkäyttöä) koskevat määritelmät, seuraamukset ja määräajat näiden etujen suojaamisen tehostamiseksi. Tähän sisältyvät rajat ylittävät arvonlisäveropetokset, joiden kokonaisvahingot ovat vähintään 10 miljoonaa euroa. Lisäksi PIF-direktiivissä määritellään EPPOn aineellinen toimivalta, koska EPPOn toimivalta kattaa direktiivissä säädetyt neljä rikosta. PIF-direktiivin oikea-aikainen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on entistä tärkeämpää johtuen sen yhteydestä Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen. Määräaika PIF-direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyi 6. heinäkuuta 2019. Kaksitoista jäsenvaltiota oli ilmoittanut saattaneensa direktiivin kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöään kyseiseen päivämäärään mennessä. Vuoden 2019 loppuun mennessä 18 jäsenvaltiota oli ilmoittanut direktiivin täydellisestä saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, neljä osittaisesta saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä ja neljä jäsenvaltiota ei ollut ilmoittanut vastaavista toimenpiteistä (kolme kesäkuuhun 2020 mennessä, kuten on esitetty kaaviossa 1 ). Komissio käynnisti rikkomusmenettelyt tapauksissa, joissa täytäntöönpanotoimenpiteistä ei ollut ilmoitettu, ja aloitti ilmoitettujen toimenpiteiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnin. 2.4.2.Katsaus jäsenvaltioiden toteuttamiin toimenpiteisiin Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet yhteensä 27 monialaisesta toimenpiteestä. Ne voidaan jakaa neljään alaryhmään vastaavan täytäntöönpanoalan mukaan. 2.4.2.1.Avoimuuden lisääminen ja korruption ja eturistiriitojen torjuminen julkisten hankintojen yhteydessä Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet kahdeksasta toimenpiteestä avoimuuden lisäämiseksi, korruption torjumiseksi ja eturistiriitojen ehkäisemiseksi julkisissa hankinnoissa. Toimenpiteet ovat luonteeltaan varsin erilaisia. Niihin sisältyy lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan hallinnon tehokkuutta ja toimivuutta sekä varainhoitoa julkisten hankintojen alalla, organisatorisia toimenpiteitä, kuten tarjouskeinottelua käsittelevä työpaja, koulutus ja tietoisuuden lisääminen petostentorjunnasta, sekä hallinnollisia toimenpiteitä, kuten menetelmäohjaus, varainhoidon valvonta ja tarkastus. Kaksi jäsenvaltiota ilmoitti korruptiontorjunnan strategioista eri tasoilla: yksi strategioista käsittää operatiivisia toimenpiteitä ja toinen on yhdistelmä operatiivisia, organisatorisia ja hallinnollisia toimenpiteitä. EU tarjoaa arvokkaita resursseja hankkeiden toteuttamiseen tukeakseen jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä ehkäistä ja torjua korruptiota (myös EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvaa korruptiota) ja muuta rikollista toimintaa. Sisäisen turvallisuuden rahasto (ISF) ja sen seuraaja vuosien 2021–2027 monivuotisessa rahoituskehyksessä pyrkivät tukemaan lainvalvontaviranomaisten ja muiden julkisten ja yksityisten tahojen välistä tietojenvaihtoa ja yhteistyötä rikollisten asettamiin haasteisiin vastaamiseksi. 2.4.2.2.EU:n lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2019 kymmenestä lainsäädännöllisestä toimenpiteestä, jotka koskevat EU:n lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kuusi jäsenvaltiota ilmoitti saattaneensa PIF-direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään vuonna 2019. Muut toimenpiteet liittyvät Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta annettuun neuvoston asetukseen (EU) 2017/1939. Kaksi jäsenvaltiota ilmoitti toteuttaneensa asetukseen liittyviä kansallisia lainsäädäntötoimenpiteitä. Suomi ilmoitti toimenpiteistä, jotka liittyvät viidennen rahanpesunvastaisen direktiivin (direktiivi (EU) 2018/843) saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun taas Romania on saattanut rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin (EU) 2015/849 osaksi kansallista lainsäädäntöään.

2.4.2.3.Talousrikollisuuden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta Jäsenvaltiot ilmoittivat kuudesta tällä alalla toteutetusta toimenpiteestä. Italia ilmoitti operatiivisista toimenpiteistä, kuten ARACHNE-välineen käyttöönotosta, ja Malta kansallisen poliisin valmiuksien parantamishankkeesta. Liettua ja Ruotsi ilmoittivat koordinointiryhmistä, jotka toteuttivat organisatorisia ja operatiivisia toimenpiteitä, kuten Baltian maiden vero- ja tullirikostutkintaviranomaisten ja EU:n taloudellisten etujen suojaamista käsittelevän Ruotsin neuvoston vuotuiset asiantuntijatason kokoukset. Espanja toteutti vastaavan toimenpiteen perustamalla neuvoa-antavan toimikunnan Euroopan unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Espanja hyväksyi myös kansallisen strategian järjestäytyneen rikollisuuden ja vakavien rikosten torjumiseksi. 2.4.2.4.Oikeudelliset toimenpiteet OLAFin kanssa tehtävän yhteistyön tehostamiseksi Belgia, Slovakia ja Latvia ilmoittivat lainsäädännöllisistä toimenpiteistä OLAFin ja kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön tehostamiseksi. 2.4.3.Vuoden 2018 suositusten täytäntöönpano Edellisessä PIF-kertomuksessa komissio antoi jäsenvaltioille kahdenlaisia suosituksia. Komissio on seurannut vuoden 2018 PIF-kertomuksen suositusten täytäntöönpanoa. Tulopuolella 12 jäsenvaltiota on tehostanut ja pannut täytäntöön rajat ylittävää sähköistä kaupankäyntiä koskevia tullivalvontastrategioitaan, erityisesti arvoltaan vähäisten tavaralähetysten tullivapautusten mahdollisen väärinkäytön osalta. Toteutetut toimenpiteet vaihtelivat kohdennetuista tullausarvon aliarvottamisen riskiprofiileista (jotka kattavat arvoltaan vähäiset tavaralähetykset) jäsenvaltioiden tullijärjestelmien päivittämiseen ja parantamiseen. Noin puolet jäsenvaltioista varmisti kattavasti, että sähköiset tulli-ilmoitusjärjestelmät eivät automaattisesti sovella pyydettyä tullivapautusta tavaroihin, joiden ilmoitettu perusarvo on yli 150 euroa, lahjoiksi ilmoitettuihin kaupallisiin lähetyksiin ja tavaroihin, joihin tullivapautusta ei voida soveltaa. Lisäksi 15 jäsenvaltiota varmisti kattavasti, että arvoltaan vähäisten tavaralähetysten tullivapautusjärjestelmää sovellettaessa voidaan järjestelmällisesti havaita mahdollisesti aliarvotetut tai virheellisesti ilmoitetut tavarat riskiprofiilien avulla tai satunnaisesti. 13 jäsenvaltiota varmisti kattavasti, että jälkitarkastuksissa tarkastetaan, noudattavatko kaupan alan toimijat arvoltaan vähäisten tavaralähetysten tullivapautusjärjestelmää. 24 jäsenvaltiota varmisti kattavasti, että valtuutettuja talouden toimijoita ei jätetä arvoltaan vähäisten tavaralähetysten tullivapautta koskevien vaatimustenmukaisuustarkastusten ulkopuolelle. Menopuolella vuoden 2018 seuranta osoitti, että kymmenen jäsenvaltiota on hyväksynyt tai päivittänyt kansallisen petostentorjuntastrategian, jonka ne ovat ilmoittaneet komissiolle. 16 jäsenvaltiota ei ole hyväksynyt kansallista petostentorjuntastrategiaa, ja neljä jäsenvaltiota harkitsee uuden kansallisen petostentorjuntastrategian hyväksymistä tai valmistelee sitä. Lisäksi 16 jäsenvaltiota on tehostanut petosten ja sääntöjenvastaisuuksien havaitsemiseen tarkoitettua riskianalyysia muun muassa käyttämällä tietoteknisiä välineitä (kuten ARACHNEa), ja 13 jäsenvaltiota on hyödyntänyt ARACHNEa riskianalyysissään.

Viisitoista jäsenvaltiota ilmoitti konkreettisista tuloksista, jotka perustuivat PIF-kertomuksen havaintojen käyttöön petosriskinarvioinneissa. Monialaisten kysymysten osalta 13 jäsenvaltiota on helpottanut ja arvioinut täysimääräisesti väärinkäytösten oma-aloitteista ilmoittamista ja tehostanut väärinkäytösten paljastajien suojelua. Suosituksen täytäntöönpanossa ei ole tapahtunut merkittäviä muutoksia viime vuoden seurantatoimiin verrattuna. Tänä vuonna jäsenvaltiot kuitenkin keskittyivät tietojen antamiseen täytäntöönpanon vaiheesta vuosina 2018 ja 2019. Useat jäsenvaltiot viittasivat EU:n väärinkäytösten paljastamista koskevan direktiivin tulevaan saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä 17. joulukuuta 2021 mennessä. Jotkin jäsenvaltiot olivat hyväksyneet väärinkäytösten paljastajia koskevaa lainsäädäntöä jo vuonna 2019. Lisäksi 17 jäsenvaltiota on edistänyt täysimääräisesti oikeus- ja hallintoviranomaisten välistä järjestelmällistä ja oikea-aikaista yhteistyötä. Useimmat jäsenvaltiot toimittivat päivitettyjä tietoja vuonna 2019 toteutetuista aloitteista, ja petostentorjunnan koordinointivirastoille annettiin merkittävämpi rooli eri kansallisten viranomaisten välisen petostentorjuntayhteistyön koordinaattorina-. 2.5.Havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevien tilastojen yhteenveto Vuonna 2019 komissiolle ilmoitettiin 11 726 sääntöjenvastaisuutta, mikä on 2 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2018. Niihin liittyvät rahamäärät olivat suunnilleen noin 1,6 miljardia euroa eli 34 prosenttia vähemmän kuin edellisenä vuonna. Sääntöjenvastaisuuden havaitseminen ja siitä ilmoittaminen tarkoittaa sitä, että korjaavia toimenpiteitä on toteutettu EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi ja että rikosoikeudellinen menettely on tarvittaessa aloitettu. 2.5.1.Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä (johon sisältyvät sekä petosepäilyt että todetut petokset) ja niihin liittyvät rahamäärät eivät suoraan kuvaa EU:n talousarvioon vaikuttavien petosten yleisyyttä. Ne kertovat ennen kaikkea sen, missä määrin jäsenvaltiot ja EU:n elimet havaitsevat mahdolliset petokset ja ilmoittavat niistä. Vuonna 2019 ilmoitettiin petoksiksi 939 sääntöjenvastaisuustapausta (eli 8 prosenttia kaikista havaituista ja ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista), joihin liittyvä rahamäärä oli yhteensä noin 461,4 miljoonaa euroa ja jotka koskivat sekä menoja että tuloja (eli 28 prosenttia kokonaisrahamäärästä, jota sääntöjenvastaisuudet koskivat), kuten esitetään kaaviossa 6 . Vuonna 2019 petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä ja niihin liittyvät rahamäärät vähenivät huomattavasti vuoteen 2018 verrattuna. Kun tarkastellaan viiden vuoden ajanjaksoa (2015–2019), petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä oli 40 prosenttia pienempi kuin vuonna 2015 ja 25 prosenttia pienempi kuin viiden vuoden keskiarvo. Taloudellinen vaikutus vaihtelee suuresti (ks. kaavio 7 ), sillä siihen voivat vaikuttaa erityisesti yksittäiset tapaukset, joihin liittyy suuria rahamääriä.



Liitteessä 1 esitetään vuonna 2019 petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet jäsenvaltioittain ja toimintalohkoittain. 2.5.2.Havaitut, muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Vuonna 2019 komissiolle ilmoitettiin 10 787 muuta kuin petokseksi ilmoitettua sääntöjenvastaisuutta (määrä pysyi vakaana vuoteen 2018 verrattuna). Tapauksiin liittyvät rahamäärät pienenivät 8 prosenttia, noin 1,2 miljardiin euroon, kuten näytetään kaaviossa 8 . Liitteessä 2 esitetään vuonna 2019 muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet jäsenvaltioittain ja toimintalohkoittain.

2.5.3.OLAFin tutkimukset Vahvistettuja lukuja OLAFin tutkimuksista vuonna 2019 ei ollut saatavilla tämän kertomuksen hyväksymisajankohtana, mutta ne julkaistaan OLAFin vuosikertomuksessa myöhemmin tänä vuonna. 3.Petostentorjuntapolitiikka, toimenpiteet ja tulokset – Tulot 3.1.EU:n toimielinten tulopuolen petostentorjuntatoimet 3.1.1.Keskinäinen hallinnollinen avunanto 3.1.1.1.Lainsäädännöllinen kehitys Tullipetosten valtioiden rajat ylittävän luonteen johdosta on olennaisen tärkeää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaiset tekevät keskenään yhteistyötä tulli- ja maatalouslainsäädännön rikkomisten ehkäisemiseksi, tutkimiseksi ja niihin liittyvien syytetoimien toteuttamiseksi. Keskinäisestä hallinnollisesta avunannosta tulliasioissa annetussa asetuksessa (EY) N:o 515/97 määritellään, miten jäsenvaltioiden hallintoelinten olisi tehtävä yhteistyötä keskenään ja Euroopan komission kanssa tullipetosten torjunnassa. Siinä korostetaan erityisesti keskinäistä tietojenvaihtoa, mukaan lukien tavaroiden ja kuljetusvälineiden epäilyttäviä liikkeitä ja tavaroiden varastointipaikkoja koskevat tiedot. Asetuksella (EU) N:o 1525/2015, jolla muutettiin asetusta (EY) N:o 515/97, otettiin käyttöön kaksi muuta tietokantaa: konttien liikkeistä saatujen tietojen (Container Status Messages, CSM) rekisteri ja tuonti-, vienti- ja passitusrekisteri (IET). Lisäksi se edistää yhteistyöpuitteita ja nopeuttaa OLAFin tutkimuksia asettamalla jäsenvaltioille määräajat tutkintaan liittyvien asiakirjojen toimittamiselle ja helpottamalla keskinäisen avunannon perusteella saatujen tietojen käyttöä todisteina kansallisissa oikeudenkäynneissä. Asetuksen (EY) N:o 515/97 arviointiprosessi alkoi vuonna 2019. Kun etenemissuunnitelma oli julkaistu ja komissioon oli perustettu yksiköiden välinen ohjausryhmä, käynnistettiin asianomaisten sidosryhmien kohdennettu kuuleminen sen arvioimiseksi, miten hyödyllinen asetus (EY) N:o 515/97 on aiemmin ollut tullipetosten torjunnassa. 3.1.1.2.Petostentorjunnan tietojärjestelmä (AFIS) Petostentorjunnan tietojärjestelmä on yläkäsite joukolle Euroopan komission hallinnoimia, tietoteknisiä petostentorjunnan sovelluksia. Niiden avulla vaihdetaan petoksiin liittyviä tietoja oikea-aikaisesti ja turvallisesti toimivaltaisten kansallisten ja EU:n viranomaisten välillä sekä tallennetaan ja analysoidaan asiaankuuluvia tietoja. AFIS-portaali on yksi yhteinen infrastruktuuri, jonka kautta tuotetaan seuraavassa kohdassa mainittuja palveluja noin 9 000 rekisteröidylle loppukäyttäjälle, jotka edustavat lähes 1 400:aa jäsenvaltioiden toimivaltaista viranomaista, EU:n ulkopuolista kumppanimaata, kansainvälistä järjestöä, komission yksikköä ja muita EU:n toimielimiä. AFIS-ohjelma käsittää kaksi pääaluetta: keskinäinen avunanto tulliasioissa ja sääntöjenvastaisuuksien hallinnointi. AFIS tukee keskinäistä avunantoa tulliasioissa seuraavien välineiden avulla: yhteisissä tullioperaatioissa käytettävä turvallinen reaaliaikainen tiedonvaihtojärjestelmä VOCU (virtuaalioperaatioiden koordinointiyksikkö), suojattu selainsähköposti (AFIS Mail), erityiset tiedonvaihtomoduulit, kuten CIS+ (tullitietojärjestelmä) ja FIDE (tullin tutkinta-asiakirjojen tunnistustietokanta), tietokannat, kuten IET (tuonti-, vienti- ja passitusrekisteri) ja CSM (konttien liikkeistä saatujen tietojen rekisteri), analyysityökalut, kuten A-TIS (kauttakulkutietoja koskeva tietokanta), sekä sähköiset työnkulun sovellukset, kuten tupakkatakavarikkojen hallintajärjestelmä (Tobacco Seizure Management Application, ToSMA). AFIS-järjestelmään kuuluu myös sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmä (IMS), suojattu sähköinen työkalu, joka tukee sääntöjenvastaisuuksien hallinnointia ja analysointia ja auttaa jäsenvaltioita täyttämään velvoitteensa ilmoittaa havaituista sääntöjenvastaisuuksista, jotka liittyvät maatalous-, rakenne-, koheesio- ja kalatalousrahastoihin, turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastoon (AMIF), poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen (ISF ‑ poliisiyhteistyö) ja vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastoon (FEAD) sekä liittymistä valmistelevaan tukeen. 3.1.1.3.Yhteiset tullioperaatiot Tuloihin liittyviä petostapauksia koskevan tutkimustensa lisäksi OLAF koordinoi suuria yhteisiä tullioperaatioita, joissa on EU:n ohella mukana myös EU:n ulkopuolisia operatiivisia kumppaneita. Yhteiset tullioperaatiot ovat kestoltaan rajoitettuja kohdennettuja toimia, joiden tarkoituksena on torjua petoksia ja arkojen tuotteiden salakuljetusta erityisen riskialttiilla alueilla ja/tai tunnistetuilla kauppareiteillä. Vuonna 2019 OLAF osallistui 13 yhteiseen tullioperaatioon ja johti niistä kahta. Muut operaatiot olivat OLAFin organisoimia tai tukemia yhteistyössä jäsenvaltioiden (Belgia, Ranska ja Puola), Europolin, Frontexin, Euroopan unionin rajavalvonnan avustusoperaation Moldovan tasavallan ja Ukrainan rajalla (EUBAM) tai itäisen ja kaakkoisen maarajan tullitoimintaa käsittelevän asiantuntijaryhmän (CELBET) kanssa. Sen lisäksi, että OLAF tarjoaa osallistuville maille tarvittavan tuen koordinoitujen toimien toteuttamiseksi OLAFin pysyvän teknisen infrastruktuurin ja tietoteknisten ja viestintävälineiden avulla, se tarjoaa myös strategisia analyyseja sekä hallinnollista ja taloudellista tukea.

Nämä operaatiot auttavat tulliviranomaisia tehostamaan kohdennettujen tarkastusten tekemistä Euroopan tasolla, tunnistamaan määrättyihin kauppareitteihin liittyvät riskit, suojelemaan kansalaisia ja laillisia yrityksiä estämällä laittomien tuotteiden pääsyn EU:hun ja suojaamaan EU:n julkisia varoja. Kaaviossa 9 esitetään yhteenveto näistä operaatioista. Operaatio Osallistuvat maat/organisaatiot Soveltamisala Tulokset YHTEINEN TULLIOPERAATIO HYGIEA Järjestettiin Aasia-Eurooppa-kokouksen (Asem) puitteissa ja OLAFin koordinoimana. Operaatioon osallistuivat kaikki EU:n jäsenvaltiot, Norja, Bangladesh, Kiinan kansantasavalta, Indonesia, Japani, Mongolia, Malesia, Pakistan, Filippiinit, Singapore, Thaimaa ja Vietnam sekä Europol. Tuoteväärennösten kaupan torjunta – nopeasti liikkuvien kulutustavaroiden (henkilökohtaiset hygieniatuotteet, pesuaineet, kosmetiikka jne.) kansainvälinen kauppa. Aasian ja Euroopan tulliviranomaiset takavarikoivat noin 200 000 väärennettyä hajuvettä, hammastahnoja ja kosmetiikkaa, 120 tonnia väärennettyjä pesuaineita, sampoita ja vaippoja ja yli 4,2 miljoonaa muuta väärennettyä tuotetta (paristot, jalkineet, lelut, tennispallot, partakoneet, elektroniset laitteet jne.) sekä 77 miljoonaa savuketta ja 44 tonnia väärennettyä vesipiipputupakkaa. YHTEINEN TULLIOPERAATIO SNAKE II Johtajana OLAF yhteistyössä Kiinan kansantasavallan yleisen tullihallinnon kanssa (salakuljetuksentorjuntayksikkö (ASB)). Osallistujina jäsenvaltiot ja Europol. Kiinan, Kreikan, Italian, Alankomaiden ja Europolin yhteyshenkilöt avustivat yhteisen tullioperaation koordinoinnissa OLAFin pysyvästä operatiivisesta koordinointiyksiköstä (POCU) käsin. Tuloihin liittyvät petokset. Arviointi kesken. YHTEINEN TULLIOPERAATIO POSTBOX II Järjestäjänä Belgian tulli yhteistyössä OLAFin kanssa, osallistujina 22 jäsenvaltiota ja Europol. Väärennettyjen tuotteiden, huumausaineiden ja uhanalaisten eläin- ja kasvilajien (CITES) laiton kauppa sekä avointa että pimeää verkkoa käyttäen. Yli 2 000 siirron pysäyttäminen, 50 tapauksen tutkinnan aloittaminen ja 30 epäillyn tunnistaminen jäsenvaltioissa. YHTEINEN TULLIOPERAATIO DAPHNE Italian tullihallinnon ja OLAFin yhteistyössä koordinoima operaatio, johon osallistuivat kaikki jäsenvaltiot ja Europol. Käteisrahan ilmoittamatta jättämisen valvonta ja rahanpesun ja terrorismiin sekaantuneiden rikollisjärjestöjen torjunta. Arviointi kesken. YHTEINEN TULLIOPERAATIO OPSON IX Järjestetty Interpolin ja Europolin puitteissa. OLAF johti ja koordinoi viinin ja alkoholijuomien kohdennettua täytäntöönpanon valvontaa koskevaa operaatiota. Tähän toimeen osallistui useita jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia. Väärennettyjen ja ala-arvoisten elintarvikkeiden ja juomien torjunta keskittyen tuotteisiin, jotka aiheuttavat riskin ihmisten terveydelle. Arviointi kesken. Yhteinen rajavalvontaoperaatio SCORPION EUBAM ja OLAF järjestivät yhdessä. Tupakkatuotteiden salakuljetus EU:n itärajalla. Takavarikoitiin yli 15 miljoonaa savuketta, 4 245 kg raakatupakkaa ja 233 kg hookah-tupakkaa. Yhteiset CELBET toimet – JCA6 Järjestäjänä CELBET OLAFin tuella. Laittomien savukkeiden ja muiden tuotemerkkien savukkeiden (”cheap whites”) sekä savukkeiden laittomaan tuotantoon EU:ssa käytettävien laitteiden ja materiaalien havaitseminen. Takavarikoitiin yli 1 miljoonaa savuketta. Yhteinen tehostettu toiminta, joka koskee riskianalyysiä ja operatiivista valvontaa passitusmenettelyjen soveltamisen aikana Järjestäjänä CELBET OLAFin tuella. Yhteisen tehostetun toiminnan päätavoitteena oli testata erityisiä passitusmenettelyjä ja tarkastella mahdollisuutta, että järjestäytyneet rikollisryhmät käyttäisivät niitä järjestelmällisesti väärin, mikä muodostaisi merkittävän uhan EU:n taloudellisille eduille. Yhteistyön edistäminen EU:n jäsenvaltioiden ja EU:n ulkopuolisten maiden välillä sekä kaikkien osapuolten tietoisuuden lisääminen unionin sisäisen passitusmenettelyn haavoittuvuudesta. Yhteisen toiminnan päivä ARKTOS Frontexin johtama yhteistyössä Viron ja Suomen kanssa. Organisoitu EU:n toimintapoliittisen syklin / Euroopan monialaisen rikosuhkien torjuntafoorumin (EMPACT) puitteissa järjestäytyneen ja vakavan kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi. OLAF, Europol, Interpol sekä Latvian, Liettuan, Puolan ja Slovakian tulli-, poliisi- ja rajavartioviranomaiset. Valmisteveron alaisten tavaroiden salakuljetus, laiton maahanmuutto ja asiakirjaväärennökset. Yhteinen operaatio HEXAGON Järjestäjinä olivat Visegrad-ryhmän maiden (Tšekki, Unkari, Puola ja Slovakia), Itävallan ja Slovenian tulli- ja verohallinnot OLAFin tuella. Tullimenettelyn 42 käytöstä johtuvien väärinkäytöksien torjunta. Useita suosituksia annettu. 3.1.2.Keskinäinen avunanto ja petostentorjuntaa koskevat määräykset kansainvälisissä sopimuksissa Yhteistyö EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tullilainsäädännön rikkomusten ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja torjumiseksi perustuu keskinäistä hallinnollista avunantoa tulliasioissa koskeviin sopimuksiin. Tällä hetkellä EU:lla on voimassa olevat sopimukset yli 80 maan kanssa. Niihin kuuluvat sen tärkeimmät kauppakumppanit, kuten Yhdysvallat, Kiina ja Japani. Neuvottelut Andorran, Azerbaidžanin, Chilen ja Kirgisian kanssa saatiin päätökseen vuonna 2019. Neuvottelut Australian, Indonesian ja Uzbekistanin kanssa ovat edelleen käynnissä. Euroopan komissio esitti neuvotteluohjeet Valko-Venäjän kanssa tehtävää sopimusta varten, ja neuvosto hyväksyi ohjeet joulukuussa 2019. Vapaakauppasopimukset sisältävät yleensä petostentorjuntalausekkeen, joka mahdollistaa tietyn tuotteen tullietuuskohtelun väliaikaisen peruuttamisen tapauksissa, joissa havaitaan vakava tullipetos ja sen torjumista koskeva jatkuva asianmukaisen yhteistyön puute. Tällainen lauseke on pakollinen edellytys tullietuuksien myöntämiselle EU:n ulkopuolisille maille. Tämän vuoksi OLAF pitää näitä neuvotteluja erittäin tärkeinä ja osallistuu aktiivisesti neuvotteluprosessiin. Vuonna 2019 neuvottelut jatkuivat Australian, Chilen, Uuden-Seelannin, Indonesian ja Tunisian kanssa. WTO:n kaupan helpottamista koskeva sopimus (Balin sopimus), jonka osapuoli EU on, on ollut voimassa vuodesta 2017. Tulliyhteistyötä koskeva 12 artikla tarjoaa lisämahdollisuuksia vaihtaa tietoja kolmansien maiden kanssa tuonti- tai vienti-ilmoitusten todentamiseksi tapauksissa, joissa on perusteltuja syitä epäillä ilmoituksen todenperäisyyttä tai täsmällisyyttä. 3.1.3.Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta OLAFilla on operatiivinen rooli tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunnassa, ja lisäksi se auttaa vahvistamaan EU:n politiikkaa tällä alalla. Euroopan komissio esitteli 7. joulukuuta 2018 toisen toimintasuunnitelman, jonka avulla Euroopan unioni voi edelleen torjua tupakkatuotteiden laitonta kauppaa. Tämä ilmiö vie unionilta ja sen jäsenvaltioilta joka vuosi noin 10 miljardin euron tulot. Toimintasuunnitelma perustuu vuoden 2013 strategiaan tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunnan tehostamiseksi ja sen täytäntöönpanoa koskevaan vuoden 2017 kertomukseen. Toimintasuunnitelmassa esitetään sekä politiikkatoimia että operatiivisia lainvalvontatoimia, sillä ainoastaan näiden yhdistelmällä tupakkatuotteiden laitonta kauppaa saadaan pysyvästi vähennettyä. Maailman terveysjärjestön (WHO) tupakoinnin torjuntaa koskevaan puitesopimukseen liitetyn, tupakkatuotteiden laittoman kaupan estämistä koskevan lisäpöytäkirjan (FCTC-pöytäkirja) äskettäinen voimaantulo ja EU:n tupakkatuotteiden jäljitettävyysjärjestelmän käynnistäminen vuonna 2019 ovat tässä suhteessa tärkeitä virstanpylväitä, ja niiden on tarkoitus pysyä EU:n tämän alan politiikan keskeisinä osatekijöinä pitkällä aikavälillä. Toimintasuunnitelman täytäntöönpano on hyvässä vauhdissa, ja joitakin keskeisiä toimia on käynnissä tai saatettu jo päätökseen. Komissiolla on johtava rooli monenvälisellä tasolla, ja se toimii myös kahdenvälisesti lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa. Tässä suhteessa valtuutus aloittaa neuvottelut tulliyhteistyötä ja keskinäistä hallinnollista avunantoa koskevasta sopimuksesta Valko-Venäjän kanssa on merkittävä askel. EU:ssa komissio avusti jäsenvaltioita ottamaan käyttöön uuden tupakan jäljitettävyysjärjestelmän, joka käynnistettiin 20. toukokuuta 2019. Analyysien ja tiedustelutietojen alalla on edistytty huomattavasti, esimerkiksi riippumaton tupakka-alan laboratorio käsitteli yli 100 pyyntöä vuonna 2019. Laittomien tupakkamarkkinoiden mittausmenetelmän määrittämiseksi käynnistetty tutkimus on tarkoitus saada päätökseen vuoden 2020 puoliväliin mennessä, ja komissio on tutkinut suuren yleisön käsityksiä laittomasta tupakasta koko EU:ssa, sillä tämä on tärkeä kysynnän indikaattori. FCTC-pöytäkirja tuli voimaan 25. syyskuuta 2018. Sen jälkeen komissio on osallistunut tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa aktiiviseen kansainväliseen työhön, jossa keskitytään tupakkatuotteiden toimitusketjun turvaamiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön. Komissio on tehostanut osallistumistaan kansainvälisellä tasolla tehtävään työhön ennen marraskuussa 2021 pidettävää toista osapuolten välistä kokousta toimimalla muun muassa seurantaa ja jäljittämistä käsittelevän työryhmän ”avaintekijänä”. Kansainvälinen yhteistyö on toinen tärkeä toiminnan osa-alue, sillä komissio tarjoaa asiantuntemustaan apua ja yhteistyötä käsittelevän työryhmän aktiivisena jäsenenä. Komissio osallistuu edelleen tähän työhön kansainvälisellä tasolla. 3.1.4.Taloudellisten riskien arviointiperusteet Komissio hyväksyi toukokuussa 2018 tullialan yhteisen riskienhallintajärjestelmän puitteissa täytäntöönpanopäätöksen, jossa määritellään toimenpiteet tullitarkastusten yhdenmukaista soveltamista varten laatimalla yhteiset taloudellisen riskin arviointiperusteet ja ‑mallit. Taloudellisen riskin arviointiperusteet ja ‑mallit sisältävät joukon sääntöjä, joiden avulla jäsenvaltioiden tulliselvitysjärjestelmillä voidaan järjestelmällisesti tunnistaa tapahtumat, joihin liittyy mahdollinen taloudellinen riski ja jotka edellyttävät lisätarkastuksia ja/tai valvontatoimia. Taloudellisen riskin arviointiperusteet ja ‑mallit kattavat suurimman osan tunnetuista taloudellisista riskeistä, ja niillä edistetään tullitarkastuksien johdonmukaisempaa toimintamallia. Päätös ja sen täytäntöönpanoa koskevat vuoden 2019 ohjeet ovat ainoastaan jäsenvaltioiden tullialan riskinhallinta-asiantuntijoiden saatavilla.

3.1.5.Yhteinen tullialan riskienhallintajärjestelmä (CRMS) Yhteisen tullialan riskienhallintajärjestelmän (CRMS) tarkoituksena on tarjota nopea ja helppokäyttöinen mekanismi riskeihin liittyvien tietojen vaihtamiseksi suoraan jäsenvaltioiden operatiivisten virkamiesten ja riskianalyysikeskusten välillä. Se on unionin riskienhallintakehyksen kehittämisen kannalta keskeinen tekijä, sillä järjestelmällä helpotetaan EU:n laajuisia tullitoimia, jotka liittyvät suurimpiin riskeihin EU:n ulkorajoilla ja sen rajojen sisäpuolella. Riskitietolomake (RIF) täytetään verkossa, ja se on välittömästi kaikkien verkkoon liitettyjen tullitoimipaikkojen saatavilla. Sillä taataan havaittuja uusia ja merkittäviä riskejä koskevien tietojen jakaminen mahdollisimman nopeasti kaikkien jäsenvaltioiden operatiivisille tullitoimipaikoille, jolloin tällaisten riskien torjumiseksi voidaan ryhtyä välittömiin toimenpiteisiin kaikkialla EU:ssa. Sillä myös luodaan tasapuoliset toimintaedellytykset kaupan alan toimijoille ja torjutaan vaarallisen, sääntöjenvastaisen tai vilpillisen kaupan kulkeutumista muualle. Vuonna 2019 laadittiin 1 777 riskitietolomaketta. 3.1.6.Tietojen analysointia koskevat aloitteet Tullitoiminta on olennaisen tärkeää unionin suojaamiseksi sekä tuloihin liittyviltä että muilta riskeiltä. Keskeinen keino tämän saavuttamiseksi on yhdennetty eurooppalainen toimintamalli, jolla tehostetaan tullialan riskienhallintaa ja tuetaan jäsenvaltioiden suorittamia tehokkaita tarkastuksia. OLAF perusti Yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa vuonna 2018 jäsenvaltioiden pyynnöstä Herkules III ‑ohjelmasta rahoitetun INTELF4CUSTAF-hankkeen. Hankkeessa komission osastot ja jäsenvaltioiden tulliviranomaiset määrittävät yhdessä tapoja hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla uusia ja kehittyviä tietolähteitä ja analyysitekniikoita. Ensimmäisenä toimintavuonna (2018) keskityttiin lähinnä analyyttisten tarpeiden ja painopisteiden tunnistamiseen ja ymmärtämiseen, ja toiminnan tuloksena luotiin noin 100 asiantuntijasta koostuva yhteisö. Vuonna 2019 toteutettiin viisi pilottihanketta, joissa asiasta kiinnostuneiden jäsenvaltioiden asiantuntijat kokoontuivat jakamaan kokemuksia ja testianalyysejä. Pilottihankkeissa analysoitiin sekä tunnettujen petosluokkien, kuten väärin kuvaamisen ja aliarvotuksen, analyysimenetelmiä että uusia kokeellisempia toimintamalleja, kuten sähköisen kaupan alan toimijoiden (”eTrader”) järjestelmällistä havainnointia SAD-lomakkeiden avulla, ja kokonaan uutta menetelmää mahdollisesti epäilyttävien konttien tunnistamiseksi painon perusteella. Yhdessä Tšekin tullihallinnon kanssa järjestetyssä neljännessä seminaarissa esiteltiin näiden pilottihankkeiden tuloksia ja muita esimerkkejä kansallisista tullialan petostentorjunta-analyyseistä. Työtä jatketaan vuonna 2020. Vuonna 2019 toteutettiin menestyksekkäästi OLAFin ja asiasta vastaavien komission yksiköiden yhteistä analyysivalmiutta koskeva pilottihanke, jossa saatettiin yhteen osapuolten asiantuntemusta ja useita asianomaisissa yksiköissä käytettävissä olevia tietoresursseja kauppavirtoja koskevien tietojen analysointia varten. Analyysissä havaittiin useiden kaupan suojatoimenpiteiden piiriin kuuluvien tuotteiden osalta suuria virheellisten ilmoitusten riskejä, jotka edellyttivät operatiivisia jatkotoimia, kuten riskitietojen (RIF) levittämistä jäsenvaltioille. Pilottihanke mahdollistaa tullitietojen analysoinnin jatkokehittämisen komissiossa, ja sen avulla voidaan myös ehdottaa pysyvämpää ja kunnianhimoisempaa kehystä EU:n tason tietoanalyysijärjestelmän tarjoamiseksi tullialalla. 3.2.Jäsenvaltioiden tulopuolen petostentorjuntatoimet Jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2019 toteuttaneensa kuusitoista tulopuolen toimenpidettä. Ne voidaan jakaa niiden täytäntöönpanoalojen mukaan tullipetoksiin ja veropetoksiin (jotkin niistä kattavat molemmat). 3.2.1.Tullipetokset Jäsenvaltiot ilmoittivat kahdeksasta tullipetoksiin liittyvästä toimenpiteestä. Kolme niistä on operatiivisia, kuten parhaiden käytäntöjen jakaminen Visegrad-maiden välillä jälkitarkastusten alalla, yksilö- ja hyödykeperusteisen riskienhallinnan käyttöönotto sekä talouden toimijoiden profilointia ja segmentointia koskevan järjestelmän käyttöönotto. Kaksi jäsenvaltiota ilmoitti organisatorisesta toimenpiteestä, esimerkiksi perinteisiä omia varoja koskevasta OLAFin yleiskirjeestä tai operatiivisen suunnittelun ja koordinoinnin osaston perustamisesta. Kaksi muuta jäsenvaltiota ilmoitti hallinnollisista toimenpiteistä, jotka koskevat virheellisesti ilmoitettujen tavaroiden havaitsemista ja verotulojen alalla toteutettavia toimenpiteitä. Romania ilmoitti panevansa täytäntöön joukon tupakan ja tupakkatuotteiden salakuljetukseen liittyviä hallinnollisia, organisatorisia ja operatiivisia toimenpiteitä. 3.2.2.Veropetokset Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet viidestä veropetoksiin liittyvästä toimenpiteestä. Kolme niistä on operatiivisia: Kroatia ilmoitti järjestäneensä teknistä koulutusta sähköisen kaupankäynnin seuranta- ja tarkastusvälineistä ja työkalujen hankinnasta, Viro lisäsi rakennusalan alihankkijoiden tarkastuksia, kun taas Italia otti käyttöön tietotekniikkasovelluksia alv-petosten torjumiseksi. Puola ilmoitti myös kahdesta veropetoksiin liittyvästä lainsäädäntötoimenpiteestä, jotka koskivat muun muassa alv-lain muuttamista. 3.2.3.Tulli- ja veropetokset Kolme toimenpidettä koski sekä tulli- että veropetoksia. Bulgaria ilmoitti uusista alv-lain säännöksistä ja tullilain muutoksesta. Unkari toteutti tulli- ja riskienhallintaosastojensa organisatoristen ja operatiivisten toimenpiteiden kokonaisuuden. 3.3.Havaittuja tulopuolen sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot Kaaviossa 10 esitetään tärkeimmät tilastotiedot ja havainnot perinteisiin omiin varoihin liittyvistä havaituista ja ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista. Sekä petosten että muiden sääntöjenvastaisuuksien kohdalla ilmoitettujen tapausten määrä pieneni viiden vuoden keskiarvoon verrattuna, mutta niihin liittyvät summat kasvoivat.

3.3.1.Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Vuonna 2019 tulopuolella ilmoitettiin petoksiksi 425 sääntöjenvastaisuutta. Määrä on 21 prosenttia pienempi kuin viiden vuoden keskiarvo, joka oli 541 sääntöjenvastaisuutta vuodessa kaudella 2015–2019. Vuonna 2019 tapauksiin liittyvien perinteisten omien varojen arvioitu ja todettu määrä (80 miljoonaa euroa) on 19 prosenttia pienempi kuin viiden vuoden keskiarvo, 98 miljoonaa euroa. Petostentorjunnasta vastaavien yksiköiden tekemät tarkastukset olivat menestyksekkäin tapa havaita petokset ja niihin liittyvät määrät vuonna 2019. Liikkeeseen laskemisen jälkeiset tarkastukset sijoittuivat toiseksi. Liikkeeseen laskemisen yhteydessä suoritetut tarkastukset ovat edelleen erittäin tehokkaita järjestäytyneen tullien kiertoon liittyvän rikollisuuden ja uusien petosmallien, kuten aliarvotuksen, havaitsemiseksi. Vuoden 2018 PIF-kertomuksessa kerrottiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa havaituista, perinteisistä omista varoista saataviin tuloihin vaikuttavista aliarvottamistapauksista. Kiinasta Yhdistyneen kuningaskunnan kautta tuotuihin tekstiileihin ja jalkineisiin liittyviä aliarvotuspetoksia koskevien OLAFin tutkimusten ja komission omien varojen hallinnoinnin yhteydessä tekemien tutkimusten seurauksena on syntynyt vakavia epäilyjä niiden perinteisten omien varojen (tullien) määrien epätäsmällisyydestä, jotka Yhdistynyt kuningaskunta on siirtänyt EU:n talousarvioon. Komissio siirsi 7. maaliskuuta 2019 Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi rikkomustapauksen, joka oli käynnistetty Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan aliarvotettujen tuontitavaroiden aiheuttamien perinteisten omien varojen menetysten takia. Tuomioistuinkäsittely Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan on edelleen kesken. Perinteisten omien varojen menetysten suuruudesta johtuen komissio suoritti vuosina 2017–2019 kaikissa jäsenvaltioissa tullausarvon valvontastrategiaan liittyviä paikalla tehtäviä tarkastuksia tutkiakseen, noudattavatko jäsenvaltiot asianmukaisesti velvollisuutta kerätä perinteiset omat varat ja asettaa ne ajoissa EU:n talousarvion käyttöön. Toimenpiteiden seurauksena useissa tarkastuskertomuksissa (joista viimeisin valmistui vuoden 2019 lopulla) todettiin, että EU:n taloudellisia etuja ei ollut suojattu tehokkaasti, mikä johti perinteisten omien varojen merkittäviin menetyksiin EU:n talousarviossa. OLAF on tähän mennessä laatinut myös tutkintakertomuksia, joihin sisältyy taloudellisia suosituksia kuudelle jäsenvaltiolle (Unkarille, Kreikalle, Slovakialle, Tšekille, Maltalle ja Ranskalle). Yleisesti ottaen jäsenvaltiot eivät ole panneet kattavasti täytäntöön aliarvotuspetosten johdonmukaiseen torjuntaan tarvittavia toimenpiteitä. Komissio pyysi jo vuonna 2018 kaikkia jäsenvaltioita arvioimaan oman vastuuvelvollisuutensa ja korjaamaan vahvistetut määrät vuodesta 2012 alkaen. Komissio määrittää perinteisten omien varojen menetykset määrällisesti kaikissa jäsenvaltioissa. 3.3.2.Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Vuonna 2019 havaittiin 4 237 sääntöjenvastaisuutta, jotka ilmoitettiin muiksi kuin petoksiksi. Määrä on 6 prosenttia viiden vuoden keskiarvoa pienempi (4 484 vuodessa vuosina 2015–2019). Tapauksiin liittyvä perinteisten omien varojen arvioitu ja vahvistettu määrä on 397 miljoonaa euroa vuonna 2019, mikä on 3 prosenttia pienempi kuin viiden vuoden keskiarvo (407 miljoonaa euroa vuodessa). Muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet havaittiin ensisijaisesti liikkeeseen laskemisen jälkeen suoritettavissa tarkastuksissa. 4.Alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset – Menot 4.1.Jäsenvaltioiden alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat ja useita menoaloja koskevat toimenpiteet Jäsenvaltiot ilmoittivat neljästä toimenpiteestä, jotka koskevat samanaikaisesti useita rahastoja. Bulgaria ilmoitti muuttaneensa sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamista koskevaa asetustaan. Kreikka ilmoitti kansallisen läpinäkyvyysviranomaisen perustamiseen liittyvästä operatiivisten ja lainsäädännöllisten toimenpiteiden paketista. Unkari ilmoitti operatiivisten toimenpiteiden paketista, johon sisältyy tuensaajien tietojen siirtojärjestelmän kehittäminen edelleen, ja organisatoristen toimenpiteiden paketista, joka liittyy useisiin koulutuskursseihin EU:n varoja käsittelevien laitosten verkostossa. 4.2.Maatalous – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.2.1.Maatalous ja kalastus – jäsenvaltioiden petostentorjuntatoimet Jäsenvaltiot ilmoittivat neljästä tällä alalla toteutetusta toimenpiteestä. Itävalta ilmoitti toimenpiteestä, jolla viinialan toimenpiteiden täytäntöönpano siirretään kokonaisuudessaan maksajavirastolle. Italia ilmoitti hallintovirastojen ja oikeusviranomaisten välisestä yhteistyöhankkeesta. Liettua ilmoitti maaseudun kehittämisohjelman täytäntöönpanoon liittyvien säädösten rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia koskevan lainsäädäntötoimenpiteen hyväksymisestä. Tanska ilmoitti organisatoristen ja operatiivisten toimenpiteiden paketista, joka on osa toimintasuunnitelmaa maatalousrahastojen varojen käyttöön liittyvien petosten ehkäisemiseksi.

Lisäksi ilmoitettiin kahdesta toimenpiteestä, jotka koskivat sekä maataloutta että kalastusta. Ensimmäinen niistä oli Saksan toteuttama hallinnollinen toimenpide, jolla pyritään lisäämään toimivaltaisten viranomaisten tietoisuutta eturistiriidoista. Toinen, Slovenian toteuttama toimenpide koski petosten ehkäisyä ja havaitsemista koskevan koulutuksen järjestämistä kansallisen viraston henkilöstölle. 4.2.2.Maatalous – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot Yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) koostuu kahdesta pääosasta (ks. kaavio 12 ): ·suora tuki eli suorat maksut viljelijöille (suorat tuet) ja markkinatukitoimet (markkinatoimet), jotka rahoitetaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto), ja ·maaseudun kehittäminen, joka rahoitetaan pääosin Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto). Maataloustukirahastossa noudatetaan vuosittaista täytäntöönpanoa, kun taas maaseuturahastosta rahoitetaan monivuotisia ohjelmia. Yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvien sääntöjenvastaisuuksien määrä vähentyi aluksi huomattavasti, mutta se on pysynyt vakaana vuodesta 2017. Suorien tukien osalta havaittujen tapausten määrä noudatti tasaista suuntausta, mutta pieneni maaseudun kehittämisen osalta, koska ohjelmakauteen 2007–2013 liittyvien sääntöjenvastaisuuksien määrä väheni. Sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät rahamäärät vaihtelivat huomattavasti. Vuonna 2019 kokonaisrahamäärä pysyi suhteellisen vakaana, mutta suorien tukien ja maaseudun kehittämisen suuntaukset olivat vastakkaisia. Sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät rahamäärät vähenivät viimeksi mainitun osalta, kun taas suorien tukien osalta sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät rahamäärät kasvoivat erityisesti joidenkin markkinatoimiin vaikuttavien, arvoltaan merkittävien sääntöjenvastaisuuksien vuoksi. Juuri tällaisten toimien osalta sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät keskimääräiset rahamäärät olivat kaikkein suurimmat. Kaavio 13 esittää toimet, joihin kohdistuu eniten sääntöjenvastaisuuksia. Havainnot keskittyivät erityisesti petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta muutamaan jäsenvaltioon, ja tämä suuntaus oli voimakkaampi kuin mitä voitiin odottaa asiaan liittyvien maksujen jakautumisen perusteella. Tämä saattaa johtua monista eri tekijöistä, kuten sääntöjenvastaisuuksien ja petosten eri tasoista, ehkäisy- tai havaitsemistoimien erilaisesta laadusta tai erilaisista käytännöistä siinä menettelyn vaiheessa, jossa mahdollisesti petoksiksi katsottavista sääntöjenvastaisuuksista ilmoitettiin. Havaintojen keskittyminen oli voimakkaampaa petoksiksi katsottavien sääntöjenvastaisuuksien osalta. Tämä viittaa siihen, että erilaiset tavat hyödyntää rikosoikeudellisia keinoja EU:n talousarvion suojaamiseksi tai petosepäilyihin liittyvät raportointikäytännöt saattavat olla merkittäviä lisätekijöitä, jotka johtavat eroavuuksiin jäsenvaltioiden välillä. 4.2.2.1.Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Petoksiksi todettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä on vähentynyt, ja sääntöjenvastaisuudet keskittyvät muutamiin jäsenvaltioihin. Maaseudun kehittämisen alalla petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä väheni huomattavasti johtuen ohjelmakauteen 2007–2013 liittyvien havaintojen vähenemisestä ohjelmakauden elinkaaren mukaisesti, ja ohjelmakauteen 2014–2020 liittyvät havainnot käynnistyivät hitaasti, mitä olisi seurattava. Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien vähennyttyä maaseudun kehittämisen ja suorien tukien osalta niihin liittyvät kokonaisrahamäärät vähenivät 62 prosenttia vuonna 2019. Maaseudun kehittämisen osalta havaittiin kuitenkin edelleen enemmän petoksiksi ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia kuin suorien tukien osalta. Korkein petosten havaitsemisaste (0,87 %) ilmeni kuitenkin markkinatoimien alalla, ja se oli yli neljä kertaa suurempi kuin maaseudun kehittämisen osalta (ks. kaavio 11 ). Suorien tukien alalla useimmat havainnot viittasivat väärennettyjen asiakirjatodisteiden tai tukihakemusten käyttöön. Toinen yleinen petostyyppi olivat keinotekoisesti luodut edellytykset rahoitustuen saamiselle. Maaseudun kehittämisen osalta tehtiin useita havaintoja, jotka liittyivät toimen toteuttamiseen. Keinotekoisten edellytysten luominen rahoitustuen saamiselle aiheuttaa huolta myös tällä alalla.

4.2.2.2.Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Viiden viime vuoden aikana suorien tukien osalta havaittujen muiden kuin petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä on pysynyt vakaana, mutta niihin liittyvät rahamäärät ovat vaihdelleet huomattavasti. Tämä johtuu siitä, että kolmannekseen markkinatoimien osalta havaituista sääntöjenvastaisuuksista liittyi poikkeuksellisen suuria rahamääriä (ilmoitettu vuosina 2015, 2017 ja 2019). Maaseudun kehittämiseen liittyvät muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja erityisesti niihin liittyvät rahamäärät ovat vuodesta 2015 lähtien vähentyneet tämän alan ohjelmien monivuotisen luonteen mukaisesti. Muita kuin petoksiksi ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia esiintyi edelleen enemmän maaseudun kehittämisen kuin suorien tukien osalta. Toisaalta sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisaste oli kuitenkin suurin markkinatoimien osalta – lähes kaksinkertainen maaseudun kehittämiseen verrattuna (ks. kaavio 11 ). Tämä johtui osittain (mutta ei ainoastaan) muutamista markkinatoimien osalta havaituista sääntöjenvastaisuuksista, joihin liittyi poikkeuksellisen suuria rahamääriä. Useimmin havaitut, muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet liittyvät tuetun toimen täytäntöönpanoon, maksupyyntöihin ja asiakirjanäyttöön. Sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisaste on korkein markkinatoimien osalta ja seuraavaksi korkein maaseudun kehittämisen osalta. 4.3.Koheesiopolitiikka ja kalastus – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.3.1.Koheesiopolitiikka ja kalastus – Jäsenvaltioiden petostentorjuntatoimet Yhdeksän maata ilmoitti hyväksyneensä koheesiopolitiikan toimenpiteitä. Tällä alalla hyväksyttiin eniten aloitteita, lähinnä operatiivisia, kuten on esitetty kaaviossa 1 . Tanska ilmoitti erityisestä kalastukseen liittyvästä toimenpiteestä, jolla pyritään turvaamaan markkinaehtoperiaate tuensaajan ja toimittajan välillä. 4.3.2.Koheesiopolitiikka ja kalastus – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot Verrattuna muihin toimintalohkoihin koheesiopolitiikan analysointi on monimutkaisempaa, koska ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet liittyvät eri ohjelmakausiin ja osin erilaisiin sääntöihin. Lisäksi ohjelmakaudet ovat monivuotisia, mikä vaikuttaa merkittävästi suuntauksiin. Hallinnoinnin samankaltaisuuden vuoksi kalastusta ja koheesiopolitiikkaa analysoidaan yhdessä. Havaintojen määrä ohjelmakaudella 2007–2013 väheni odotetusti edelleen ohjelmakauden päättyessä vuonna 2015 saavutetuista huippulukemista, kun taas ohjelmakauden 2014–2020 havaintojen määrä on kasvanut. Nämä vastakkaiset suuntaukset johtuvat ohjelmakausien eri vaiheista.

Vuonna 2019 ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet koskivat kolmea viimeisintä ohjelmakautta, ja niistä yli kolme neljäsosaa liittyi ohjelmakauteen 2014–2020. Ilmoitetut rahamäärät ovat huomattavasti pienemmät kuin vuonna 2018 (joka oli poikkeuksellinen vuosi). Kun tarkastellaan kahta viimeistä ohjelmakautta yhdessä, voidaan todeta koheesiorahastoon liittyvän keskimääräisen rahamäärän jatkuva kasvu, kun taas muiden rahastojen osalta kasvu hidastui vuonna 2019. 4.3.2.1.Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Yleisesti ottaen petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien keskimääräiset rahamäärät olivat kaikkien rahastojen ja ohjelmakausien kohdalla selvästi suuremmat kuin muiden kuin petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien keskimääräiset rahamäärät. Tämä korostaa petosten aiheuttamaa uhkaa ja oikeusviranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön merkitystä. Jäsenvaltiot näyttävät ohjelmakaudella 2014–2020 kohdistaneen entistä enemmän huomionsa petoksiksi ilmoitettuihin sääntöjenvastaisuuksiin. Tästä suuntauksesta huolimatta petoksiksi ilmoitettuihin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät rahamäärät ovat poikkeuksellisia tapauksia lukuun ottamatta vähentyneet kaikkien rahastojen osalta, myös ohjelmakauden 2014–2020 tapauksessa vuonna 2019. Ohjelmakauden 2014–2020 laskusuuntaus ei ollut odotettavissa. ja siihen on kiinnitettävä huomiota. Suurin määrä petoksiksi ilmoitettuja tapauksia liittyi Euroopan aluekehitysrahastoon, ja myös sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät rahamäärät olivat tämän rahaston kohdalla suurimmat. Vuonna 2019 tapahtui kuitenkin merkittävä ja myös odottamaton lasku. Euroopan sosiaalirahastoon (ESR) liittyvät petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ovat vähentyneet vuodesta 2015, lukuun ottamatta yksittäistä määrän nousua vuonna 2018. Koheesiorahastoon vaikuttavista petoksiksi ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista on ilmoitettu säännöllisesti vuodesta 2010 lähtien. Näihin tapauksiin liittyvät rahamäärät vaihtelevat kuitenkin huomattavasti, sillä tapauksia on vähemmän ja niihin liittyvät rahamäärät ovat suuria. Jäsenvaltioiden ilmoituskäytännöt olivat erilaisia siltä osin kuin kyseessä oli niiden taipumus havaita petoksiksi ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia, joihin liittyi suuria rahamääriä. Aiemmista huomioista riippumatta ja poikkeavia havaintoja lukuun ottamatta petoksiksi ilmoitettujen tapausten lukumäärä ja niihin liittyvät rahamäärät ohjelmakaudella 2014–2020 olivat samaa suuruusluokkaa kuin ohjelmakaudella 2007–2013 havaitut määrät siinä vaiheessa kun ohjelmakauden alusta oli kulunut vastaava aika. Lukumäärien osalta tärkeimmät painopistealat olivat ”Tutkimus ja teknologinen kehittäminen”, ”Työntekijöiden sekä yritysten ja yrittäjien sopeutumiskyvyn parantaminen” ja ”Työelämään pääsyn ja kestävyyden parantaminen”. Rahamäärien osalta painopistealat olivat ”Tutkimus ja teknologinen kehittäminen”, ”Liikenne”, ”Kaupunkien ja maaseudun elvyttäminen”, ”Ympäristönsuojelu ja riskien ehkäiseminen” ja ”Matkailu”. 4.3.2.2.Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Ohjelmakaudella 2014–2020 muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja niihin liittyvät rahamäärät ovat kasvaneet kaikkien rahastojen osalta, mutta kuitenkin odotettua vähemmän, sillä ohjelmakauden täytäntöönpano on edennyt jo pitkälle. Edelliseen ohjelmakauteen verrattuna kuusi vuotta ohjelmakauden alkamisen jälkeen ilmoitettujen tapausten lukumäärien ja niihin liittyvien rahamäärien väheneminen on huomattavaa, eikä sitä voida juurikaan selittää täytäntöönpanon viivästymisellä. Ero on merkittävä kaikkien rahastojen osalta, mutta erityisesti EAKR:n osalta. Ohjelmakaudelta 2007–2013 ohjelmakaudelle 2014–2020 siirryttäessä muutettiin joitakin sääntöjä (esim. tilinpäätöksen käyttöönotto), mikä on saattanut auttaa tehostamaan sisäistä valvontaa jäsenvaltioiden tasolla. ESR:n osalta joidenkin täytäntöönpanoviiveiden lisäksi yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen laajempi käyttö on saattanut osaltaan vähentää muita kuin petoksiksi ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia. Tilannetta tulee kuitenkin seurata tiiviisti. Jäsenvaltioilla oli erilaisia ilmoituskäytäntöjä myös muiden kuin petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien tapauksissa. 4.3.2.3.Euroopan rakenne- ja investointirahastot (ERI-rahastot) ja COVID-19-kriisi COVID-19-kriisi saattaa edellyttää tulevina vuosina lisärahoitusta, erityisesti terveydenhuollon alalla. Tätä varten tähän kertomukseen liittyvään komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan sisältyy erityinen analyysi terveydenhuollon infrastruktuuriin tehtävien investointien ensisijaisuudesta. 15 jäsenvaltiota ilmoitti sääntöjenvastaisuuksista terveydenhuollon infrastruktuureihin liittyvissä toimissa. Niistä seitsemän havaitsi myös petoksia. Yli puolet petoksiksi ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja niihin liittyvistä rahamääristä olivat Romanian ja Slovakian ilmoittamia. Puola havaitsi yli kolmanneksen muista kuin petoksiksi ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista, ja yli puolet sääntöjenvastaisuuksiin liittyvistä rahamääristä oli Slovakian ilmoittamia. Julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomukset vaikuttavat voimakkaasti terveydenhuollon infrastruktuuriin liittyviin toimiin. Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien joukossa yleisimmät havaitut ongelmat liittyvät tositteisiin.

Se, että muut jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet sääntöjenvastaisuuksista tällä alalla, ei tarkoita sitä, että niihin ei kohdistuisi tällaisia riskejä. 4.4.Välillinen hallinnointi (liittymisen valmistelu) – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot Välillisen hallinnoinnin osalta tässä kertomuksessa keskitytään liittymistä valmisteleviin välineisiin. Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet koskevat kahta ohjelmakautta (2007–2013 ja 2014–2020), ja niistä suurin osa koskee liittymistä valmistelevia välineitä ohjelmakaudella 2007–2013 (IPA I). Tällä politiikan alalla eri edunsaajamaiden ilmoituksissa on selviä eroja. Turkki on vuosien mittaan ilmoittanut havaituista sääntöjenvastaisuuksista ja petoksista johdonmukaisesti. Kuten edellisinäkin vuosina, sääntöjenvastaisuudet ja petokset vaikuttivat eniten maaseudun kehittämiselle osoitettuun tukeen. Asiaankuuluvat indikaattorit (petosten yleisyystaso FFL ja petosten määrä FAL) ovat siinä korkeimmat kaikista tässä asiakirjassa analysoiduista politiikoista (FFL 19 % ja FAL 22 %). Tunnistetut tyyppiluokitukset liittyvät asiakirjanäyttöön ja tukikelpoisuuteen. 4.5.Välitön hallinnointi – alakohtaiset petostentorjuntapolitiikat, toimenpiteet ja tulokset 4.5.1.Välitön hallinnointi – havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia koskevat tilastot Välittömän hallinnoinnin tilastot perustuvat komission yksiköiden perintämääräyksiin, jotka kirjataan komission suoriteperusteiseen kirjanpitojärjestelmään. Politiikan alat, joihin sääntöjenvastaisuudet vaikuttivat eniten, olivat ”Viestintäverkot, sisältö ja teknologia” sekä ”Tutkimus ja innovointi”. 4.5.1.1.Havaitut petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Vuonna 2019 suoriteperusteiseen kirjanpitojärjestelmään kirjattiin 37 perintäkohdetta, jotka luokiteltiin petoksiksi, ja niihin liittyvä yhteenlaskettu rahamäärä oli 10,6 miljoonaa euroa. 4.5.1.2.Havaitut muut kuin petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet Muiden kuin petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta vuonna 2019 kirjattiin 1 778 perintäkohdetta, joiden arvo oli yhteensä 55,4 miljoonaa euroa. 5.Takaisinperintä ja muut ennaltaehkäisevät ja korjaavat toimenpiteet Takaisinperintää, rahoitusoikaisuja ja muita ennaltaehkäiseviä ja korjaavia toimenpiteitä (maksujen keskeyttämiset ja lykkäämiset) koskevat yksityiskohtaiset tiedot julkaistaan komission vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa. EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevassa vuosikertomuksessa tarkoitettuihin sääntöjenvastaisuuksiin, jotka on havaittu ja joista on ilmoitettu, kohdistetaan korjaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, ettei EU:n varoja käytetä sääntöjenvastaisten tai petollisten hankkeiden rahoittamiseen. Kansalliset viranomaiset ottavat tarvittaessa käyttöön ja noudattavat takaisinperintämenettelyitä kansallisten sääntelykehysten mukaisesti. 6.Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa Petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevä neuvoa-antava komitea (COCOLAF) kokoaa yhteen komission ja jäsenvaltioiden asiantuntijoita. Se on foorumi, jolla keskustellaan petostentorjunnan keskeisistä tapahtumista ja SEUT-sopimuksen 325 artiklan 5 kohdan mukaisesti tämän kertomuksen valmistelusta. Komitea tekee työtään neljässä työryhmässä ja täysistunnossa (ks. kaavio 16 ). Komitean ilmoittamis- ja analysointialaryhmä tarjosi ihanteellisen foorumin sääntöjenvastaisuuksien tilastollisesta analyysista annetussa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esiteltyjä analyyseja koskevalle keskustelulle ja tarkentamiselle sekä kehitetyn tiedon jakamiselle.

Petostentorjunta-alaryhmässä keskityttiin vuonna 2019 kehittämään menetelmiä, joiden avulla luodaan jäsenvaltioiden petostentorjuntajärjestelmiä kuvaavia maaprofiileja. Työkalun kehittämistä jatketaan tulevina vuosina. 6.1.Yhteistyö OLAFin kanssa Sekä tutkinnan että toimintapolitiikan laatimisen näkökulmasta OLAFin työskentely johtaa parempiin tuloksiin silloin, kun OLAF tekee yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa petosten ja korruption torjumiseksi. Jäsenvaltioiden petostentorjunnan koordinointivirastot (AFCOS) tapaavat vuosittain OLAFin toimiessa kokouksen puheenjohtajana. Vuonna 2019 kokouksessa petostentorjunnan koordinointivirastot keskustelivat OLAFin kanssa roolinsa kehittämisestä ja erityisesti asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 muuttamisesta käytävissä neuvotteluissa käsiteltävistä asiaankuuluvista säännöksistä, Herkules III ‑ohjelman tarjoamista mahdollisuuksista sekä tilintarkastustuomioistuimen suosituksista laajentaa koordinointivirastojen toimintapoliittista roolia koordinoinnin parantamiseksi. Esityslistalla olivat myös Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioiden vaikutus OLAFin tutkimuksiin jäsenvaltioissa sekä monimutkaiset paikalla tehtävät OLAFin tarkastukset. OLAFin petostentorjunnan tiedotusverkosto (OAFCN) kokoaa yhteen OLAFin operatiivisten kumppaneiden tiedotuksesta vastaavat virkamiehet ja tiedottajat jäsenvaltioista. OLAF järjesti vuonna 2019 useiden jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten kanssa yhteisen kampanjan sosiaalisessa mediassa Herkules-ohjelman tunnetuksi tekemiseksi esittelemällä Herkules-ohjelman rahoittamia hankkeita ja laitteita. OLAF tuki myös Latvian petostentorjunnan koordinointivirastoa käynnistämällä kolmatta kertaa kampanjan, jossa rohkaistaan menestyksellisesti ihmisiä kieltäytymään petoksista. Jäsenvaltiot ja komissio keskustelivat vuonna 2019 petostentorjunnan kysymyksistä neuvoston petostentorjuntatyöryhmän (GAF) kokouksissa Romanian ja Suomen puheenjohtajakausien aikana sekä OLAFia koskevassa toimielinten välisessä näkemysten vaihdossa. 6.2.Better Spending Network ‑verkosto Komissio järjesti lokakuussa 2019 konferenssin jäsenvaltioiden julkisen sektorin sisäisen valvontaverkoston edustajien kanssa. Verkoston nimeksi vaihdettiin myöhemmin Better Spending Network . Kyseessä on foorumi, jossa jäsenvaltiot ja Euroopan komissio voivat käydä jäsenneltyä vuoropuhelua sisäisistä valvontajärjestelmistä ja vaihtaa tietoja ja hyviä käytäntöjä siitä, miten voitaisiin varmistaa julkisten varojen parempi käyttö koko julkisella sektorilla. 7.Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmä Euroopan komissio hallinnoi EU:n talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 135–145 artiklassa säädettyä varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmää. Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmä on tehokas väline, jolla tehostetaan EU:n taloudellisten etujen suojaamista epäluotettavilta henkilöiltä ja yhteisöiltä sulkemalla nämä henkilöt ja yhteisöt EU:n varojen myöntämismenettelyjen ulkopuolelle. Se on myös yksi vakiintuneista poissulkemisjärjestelmistä eri kansainvälisten järjestöjen ja monenvälisten kehityspankkien tarjoamien järjestelmien joukossa. Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmä kattaa lukuisia kiellettyjä käytäntöjä, kuten petokset, korruption ja vakavat ammatilliset väärinkäytökset sekä puutteelliset suoritukset (esim. merkittävät puutteet sopimusten täytäntöönpanossa). Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmällä varmistetaan erityisesti ·sellaisten henkilöiden tai yhteisöjen varhainen havaitseminen, jotka aiheuttavat riskin EU:n taloudellisille eduille, ·henkilöiden tai yhteisöjen poissulkeminen niin, etteivät ne voi saada EU:n varoja, ja/tai taloudellisten seuraamusten määrääminen tällaisille henkilöille tai yhteisöille, edellä mainittujen tietojen kirjaaminen varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmän tietokantaan, joka on EU:n varojen täytäntöönpanosta vastaavien taloushallinnon toimijoiden käytettävissä, ja ·vakavimmissa tapauksissa asianomaisten henkilöiden tai yhteisöjen nimien julkaiseminen komission verkkosivustolla. Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmä mahdollistaa poissulkemistilanteiden keskitetyn arvioinnin ja turvaa samalla asianomaisten henkilöiden ja yhteisöjen perusoikeudet, erityisesti heidän oikeutensa tulla kuulluksi. Varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmän erikoisuus ja vahvuus on EU:n toimielimille ja elimille annettu toimivalta toimia, ”jos lainvoimaista tuomiota ei ole annettu tai tapauksen mukaan lopullista hallinnollista päätöstä ei ole tehty”. Seuraamusten määrääminen voi perustua todettuihin tosiseikkoihin ja tuloksiin, jotka ovat peräisin toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän vastuulla suoritetuista tarkastuksista tai valvonnasta, OLAFin suorittamista tutkimuksista tai kansallisten viranomaisten tai kansainvälisten järjestöjen alustavista hallintopäätöksistä. Tulojen ja menojen hyväksyjä voi tehdä päätöksen seuraamusten määräämisestä epäluotettaville yhteisöille tai henkilöille vasta, kun on saatu suositus elintenväliseltä keskitetyltä tutkintaelimeltä, joka tekee alustavan oikeudellisen luokituksen, jos lainvoimaista tuomiota ei ole annettu tai lopullista hallinnollista päätöstä ei ole tehty. Tutkintaelimellä ei ole tutkintavaltuuksia. Tutkintaelin koostuu riippumattomasta pysyvästä korkea-arvoisesta puheenjohtajasta, kahdesta pysyvästä jäsenestä, jotka edustavat järjestelmästä vastaavaa komissiota, ja yhdestä tilapäisestä jäsenestä, joka edustaa suosituksen pyytävän osaston tulojen ja menojen hyväksyjää. Tutkintaelimen tehtävänä on varmistaa, että asianomaisen talouden toimijan oikeutta puolustautua kunnioitetaan antamalla toimijalle tilaisuus esittää näkemyksensä, ja tutkintaelimen suositukset ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisia.

Tutkintaelimelle osoitettiin vuonna 2019 sen pysyvän sihteeristön kautta 19 tapausta, joista yksi oli peräisin muusta toimielimestä kuin komissio, yksi erillisvirastosta ja yksi yhteisyrityksestä. Näiden tutkintaelimen sihteeristölle vuonna 2019 lähetettyjen 19 tapauksen lisäksi tähän kertomukseen liittyvään komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan on lisätty kolme vuonna 2018 osoitettua tapausta, koska ne osoitettiin tutkintaelimelle vuonna 2019. Vuoden 2019 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana tutkintaelimelle on osoitettu kahdeksan tapausta, joista yksi on esitetty edellä mainitussa valmisteluasiakirjassa. Komission on myös ilmoitettava tulojen ja menojen hyväksyjien päätöksistä, jotka koskevat seuraavia asioita: ·Toimijoita ei suljeta menettelyn ulkopuolelle, jos on välttämätöntä varmistaa palvelun jatkuvuus rajoitetun ajan ja kunnes asianomaiset talouden toimijat toteuttavat korjaavia toimenpiteitä. ·Komission internetsivuilla ei julkaista tietoja hallinnollisista seuraamuksista joko tutkinnan luottamuksellisuuden vuoksi tai suhteellisuusperiaatteen noudattamiseksi luonnollisen henkilön osalta. ·Tulojen ja menojen hyväksyjän päätös poikkeaa tutkintaelimen suosituksesta. Sen jälkeen kun tutkintaelin aloitti työnsä vuonna 2016, tällaisia tilanteita ei ole esiintynyt. Kaikki asianomaiset tulojen ja menojen hyväksyjät ovat noudattaneet tutkintaelimen suosituksia täysimääräisesti. Komission sisäinen tarkastus tarkasti varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmän vuonna 2018 ja ilmaisi myönteisen näkemyksensä käytössä olevasta järjestelmästä. Jatkotoimena komissio on erityisesti seurannut yhteistyössä OLAFin kanssa suositusten järjestelmällisiä jatkotoimia. Unionin tuomioistuin on jälleen vahvistanut varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmän pätevyyden (unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13. toukokuuta 2020, T-290/18, AGMIN v. komissio). Tuomioistuin vahvisti tuomiossaan erityisesti tutkintaelimen ja tulojen ja menojen hyväksyjien roolien pätevyyden ja totesi, että tutkintaelimen käyttämässä kontradiktorisessa menettelyssä oli täysin kunnioitettu asianomaisen yhteisön oikeutta tulla kuulluksi . 8.Jatkotoimet Euroopan parlamentin antamaan päätöslauselmaan vuosikertomuksesta 2018 Euroopan parlamentin päätöslauselma vuoden 2018 PIF-kertomuksesta hyväksyttiin parlamentin täysistunnossa heinäkuussa 2020 sen jälkeen, kun talousarvion valvontavaliokunta oli äänestänyt sen puolesta 7. toukokuuta 2020. 9.Toimielinten välinen yhteistyö 9.1.Toimielinten välinen keskustelu Asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 16 artiklan mukaisesti Euroopan parlamentti, neuvosto, komissio ja OLAF kokoontuvat vuosittain keskustelemaan OLAFin toiminnasta toimielinten välisessä poliittisen tason näkemystenvaihdossa. Vuoden 2019 keskustelu käytiin 11. joulukuuta, ja sen puheenjohtajana toimi neuvoston puheenjohtajavaltio Suomi. Toimielimet keskustelivat OLAFin roolista keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja vahvistivat tukevansa vahvasti OLAFia. 9.2.Euroopan tilintarkastustuomioistuin 9.2.1.Petostentorjuntapolitiikkaa koskevat erityiskertomukset Euroopan tilintarkastustuomioistuin on kahdessa vuonna 2019 julkaisemassaan erityiskertomuksessa antanut tunnustusta tämän politiikan alalla saavutetuille edistysaskelille, mutta myös määrittänyt aloja, joilla tarvitaan parannuksia. Useimpia niistä tukevat EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevissa kertomuksissa esitetyt johtopäätökset, kun taas osa antaa aihetta uusille toimenpiteille. Komission huhtikuussa 2019 hyväksymässä petostentorjuntastrategiassa käsitellään useimpia tilintarkastustuomioistuimen huolenaiheista ja pyritään vahvistamaan komission analyysivalmiuksia ja sisäistä koordinointikehystä, jotta voidaan vastata jatkuvasti muuttuvan ympäristön asettamiin uusiin haasteisiin. 9.2.2.OLAFin ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen yhteistyö OLAFin ja tilintarkastustuomioistuimen yhteisenä tehtävänä on suojella EU:n talousarviota ja näin ollen ne tekevät keskenään jatkuvaa yhteistyötä. OLAF ja tilintarkastustuomioistuin saattoivat päätöksen toukokuussa 2019 hallinnollisen järjestelyn, jolla luotiin jäsennellyt puitteet yhteistyölle ja helpotettiin oikea-aikaista tietojenvaihtoa. Järjestelyssä sovittiin erityisesti taitotiedon ja riskianalyysien vaihdosta sekä yhteisestä koulutuksesta ja henkilöstövaihdosta. Järjestely allekirjoitettiin yhteisen seminaarin yhteydessä, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2019 ja johon osallistui molempien organisaatioiden johtoa ja henkilöstöä sekä tilintarkastustuomioistuimen jäseniä. Seminaari on tarkoitus järjestää vuosittain. 10.Johtopäätökset ja suositukset 10.1.Tulot