B4-0367/95

Päätöslauselma Euroopan unionin painopistealueista sosiaalisen kehityksen maailmankokousta varten (Kööpenhamina, maaliskuussa 1995)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan,

- ottaa huomioon työntekijöiden perustavaa laatua olevia sosiaalisia oikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan,

- ottaa huomioon 9. maaliskuuta 1994 päivätyn päätöslauselmansa kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevasta komission valkoisesta kirjasta ((EYVL C 91, 28.3.1994 s. 124)),

- ottaa huomioon 27. lokakuuta 1994 päivätyn päätöslauselmansa keskipitkän tähtäimen toimintasuunnitelmasta, jonka tarkoituksena on vastustaa syrjäytymistä ja edistää solidaarisuutta: uusi suunnitelma innovaatioiden tukemiseksi ja käynnistämiseksi (1994 - 1999) ((EYVL C 323, 21.11.1994 s. 188)),

- ottaa huomioon 19. tammikuuta 1995 päivätyn päätöslauselmansa Euroopan sosiaalipolitiikkaa koskevasta valkoisesta kirjasta - unionin tie eteenpäin ((Istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 2.)),

A. ottaa huomioon, että sosiaalisen kehityksen tavoitteena on kaikkien ihmisten henkisten, kulttuuristen ja aineellisten, yksilöllisten ja kollektiivisten tarpeiden tyydyttäminen käytännössä kannustamalla heidän vapautumistaan; katsoo, että konferenssille valitun kolmen aiheen - köyhyyden vastainen taistelu, sosiaalinen yhdentyminen ja yhteiskunnallisesti hyödyllisten ja ympäristöajattelun mukaisten työpaikkojen määrän lisääminen - erityinen yhdistäminen muodostaa konkreettisen tavan lähestyä sosiaalisen kehityksen kysymystä,

B. ottaa huomioon, että vaikka nämä kolme aihetta ovat sen tulosta, että sosiaalista kehitystä lähestytään pelkästään taloudelliselta kannalta, kysymyksen sosiaalipoliittisia näkökohtia ei pidä laiminlyödä, ja erityisesti on huomattava, että toimenpiteet köyhyyden vastustamiseksi ja sosiaalisen yhdentymisen saavuttamiseksi ovat ensisijaisesti aiheita, jotka liittyvät yksilöllisten oikeuksien ja ihmisoikeuksien arvon kunnioittamiseen,

C. ottaa huomioon, että ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamista, johon sisältyy työntekijä- ja työnantajaosapuolien välinen keskustelu, ei voi erottaa sosiaalisesta kehityksestä; sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja sosiaalinen kehitys ovat olennaisia rauhan saavuttamisessa ja sen säilyttämisessä, kun taas köyhyys ja sosiaalinen syrjäyttäminen aiheuttavat jännitystä, joka voi horjuttaa rauhaa ja demokratiaa,

D. ottaa huomioon, että taloudellisen kehityksen olisi palveltava sosiaalista kehitystä; taloudellisia ilmiöitä kuten kaupan yleismaailmallistumista, kansainvälistä työnjakoa tai kansallista budjettipolitiikkaa olisi sen vuoksi tarkasteltava sosiaalisten seuraustensa kannalta,

E. ottaa huomioon, että sosiaalilausekkeen mahdollisen sisällyttämisen kansainvälisiin kauppasopimuksiin ei pitäisi missään olosuhteissa johtaa kehitysmaihin kohdistuvan protektionismin kasvuun; se päinvastoin edesauttaa sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja oikeudenmukaisen kilpailun tavoitteiden toteutumista,

F. ottaa huomioon, että talouden yleismaailmallistuminen, kuten YK:n työ on osoittanut, johtaa maailman köyhimpien ja rikkaimpien maiden välisten erojen korostumiseen, perinteisten sosiaalisten rakenteiden hajoamisen nopeutumiseen, laajalle levinneeseen köyhyyteen ja kaupunkien hallitsemattomaan kehitykseen, mutta voi myös edistää ihmisten kasvavaa liikkuvuutta, parempia tietoliikenneyhteyksiä ja arvojen vaihdantaa, lisääntynyttä kauppaa, työllisyyttä ja pääoman liikkuvuutta sekä tärkeitä teknisiä kehitystuloksia;

G. ottaa huomioon, että talouden yleismaailmallistuminen on kuitenkin lisäämässä köyhyydestä, syrjäytymisestä ja tuottavien työpaikkojen puutteesta aiheutuvia ongelmakokonaisuuksia, eikä «kehittyneiden» yhteiskuntien hyvinvointi itsessään suojele niitä näiltä ongelmilta,

H. ottaa huomioon, että Euroopan unionista, joka ei ole immuuni tällaisille vaikeuksille, voi kuitenkin tulla toivon sanansaattaja, sekä rikkaana alueena että historiansa ansiosta ja koska se edustaa kunnianhimoista sosiaalisen kehityksen perinnettä,

I. ottaa huomioon, että Euroopan unioni voi vahvistaa identiteettiään ainoastaan, jos se voi todistaa muulle maailmalle ja omille kansalaisilleen, ettei se ole pelkästään taloudellinen vaan myös sosiaalinen unioni,

J. ottaa huomioon, että sopimuksessa Euroopan unionista annetaan työnantaja- ja työntekijäosapuolille uusia velvoitteita ja ne ovat velvollisia osallistumaan aktiivisesti sosiaaliseen kehitykseen sekä unionin sisällä että meidän taloudellisten kumppaniemme kanssa,

K. ottaa huomioon, että yli miljardi ihmistä maailmassa elää suuressa köyhyydessä ja YK:n tilastojen mukaan vuosittain 18 miljoonaa kuolemantapausta aiheutuu köyhyyteen välittömästi liittyvistä seikoista,

L. ottaa huomioon, että kymmenesosalla maailman väestöstä ei ole minkäänlaista työtä, jonka avulla he voisivat edes hankkia perusravintonsa,

1. Toteaa maailman huippukokousten määrän kasvun ja katsoo, että tällaisten huippukokousten, Kööpenhaminan sosiaalisen kehityksen maailmankokous mukaan lukien, menestys vaatii jatkuvaa ponnistusta Yhdistyneiden Kansakuntien tasolla jäsenvaltioiden täyden yhteistyön avulla, jotta varmistetaan se, että kansallisten hallitusten sitoumukset pannaan nopeasti täytäntöön ja että niitä valvotaan säännöllisesti;

2. Katsoo, että Euroopan unioni, joka on asettanut yhdeksi tärkeimmäksi tavoitteekseen «tasapainoisen ja kestävän taloudellisen sekä sosiaalisen kehityksen edistämisen», on ainutlaatuisessa asemassa antamaan positiivisen panoksen Kööpenhaminan konferenssin menestykselliselle lopputulokselle, ja korostaa tässä yhteydessä työ- ja sosiaaliasiain neuvoston joulukuussa tekemää sopimusta, jonka mukaan huippukokoukselle esitettäviä ehdotuksia tarkastellaan myönteisesti, mukaan lukien sosiaaliseen kehitykseen myönnettävien voimavarojen huomattavaa lisäämistä ja niiden tehokkaampaa jakamista kansallisten toimien ja kansainvälisen yhteistyön kautta;

3. Katsoo, että käsiteltävänä olevat aiheet ovat ratkaisevan tärkeitä vaikeuksissa olevien yhteiskuntiemme tulevaisuudelle;

Kansallisella tasolla suoritettavat toimenpiteet

4. Hyväksyy julistukset, joita YK:n jäsenvaltiot loppujulkilausumaluonnoksen ja toimintaohjelman mukaan aikovat toteuttaa Kööpenhaminan huippukokoukseen liittyen luodakseen taloudellisen, poliittisen ja oikeudellisen ympäristön, joka edistää sosiaalista kehitystä, köyhyyden ja kaikkien sosiaalisen syrjäytymisen muotojen vastaista taistelua, tuottavien työpaikkojen määrää, sosiaalista yhdentymistä ja miesten ja naisten välistä täyttä tasa-arvoa sekä varmistaa, että rakenteelliset sopeuttamisohjelmat sisältävät sosiaaliseen kehitykseen liittyviä tavoitteita, lisää sosiaaliseen kehitykseen osoitettuja varoja sekä edistää kansainvälistä yhteistyötä sosiaalisen kehityksen alalla;

5. Korostaa erityisesti sitä yksittäistä merkitystä, joka on naisia tukevilla ohjelmilla ja ohjelmilla, jotka tähtäävät sosiaaliseen kehitykseen, ja joita ilman pysyvää hyvinvointia ja kestäviä keskinäisesti toisiaan tukevia yhteiskuntia ei voi ylläpitää; korostaa nuorille, vanhuksille ja vammaisille tarkoitettujen toimenpiteiden merkitystä;

6. Kehottaa ratifioimaan ja panemaan täytäntöön naisiin kohdistuvan syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen, naisia koskevan Nairobin toimintaohjelman, Geneven julistuksen, joka koskee naisia maaseudulla, ja Kairon kansainvälisen väestöä ja kehitystä käsitelleen konferenssin hyväksymän toimintaohjelman kaikki säännökset vuoteen 2000 mennessä;

7. Toteaa, että velkaantuminen on valtava este kehitykselle, erityisesti köyhissä maissa; kehottaa näin ollen pitämään velkaantumisen lievittämistä ensisijaisen tärkeänä tavoitteena; katsoo, että Euroopan unionin pitäisi ryhtyä velkaantumisen vähentämis- ja uudelleenjärjestelytoimenpiteisiin, erityisesti Lomé-maiden osalta, joiden suhteen Euroopan unionilla on erityinen vastuu;

Kansainväliseen solidaarisuuteen liittyvät toimenpiteet

8. Katsoo, että Euroopan unionilla, jonka talous on huomattavasti riippuvaisempi kaupasta muun maailman kanssa kuin muiden suurten talousalueiden talous, näin ollen on erityinen vastuu tällä alalla; katsoo, että on tärkeää, että Euroopan unioni alueellisen yhteistyön järjestönä toimii esimerkkinä ja osallistuu selvästi määritellyllä tavalla huippukonferenssin seurantamenettelyyn valitsemalla tietyn määrän toimenpiteitä työpaikkojen luomiseksi, köyhyyden vastustamiseksi ja sosiaalisen yhdentymisen edistämiseksi;

9. Korostaa, että lisäpanostus sosiaalisen kehityksen edistämiseen olisi aikaansaatava kaupan vapautta ja oikeudenmukaisuutta laajentamalla ja uskoo tältä osin, että sellaisten maiden tuotteiden pääsyä EU:n markkinoille olisi parannettava, jotka ovat ekologista ja sosiaalista «polkumyyntiä» vastustaakseen ottaneet todellisia askeleita kansainvälisen työjärjestön (ILO) sellaisten sopimusten kunnioittamiseksi, jotka koskevat erityisesti:

a) lapsityövoimaa;

b) pakkotyötä;

c) työntekijöiden yhdistymisvapautta, järjestäytymisoikeutta ja oikeutta kollektiivisiin sopimuksiin;

d) syrjinnän poistamista;

e) sosiaalisia vähimmäisnormeja;

10. Kehottaa asekaupan ja aseviennin vähennyksiin; odottaa, että kehitysmaat vähentävät sotilaallisia menojaan ja aseistautumismenojaan ja että käyttävät nämä varat väestöjensä terveydenhoidon ja koulutuksen parantamiseksi;

11. Katsoo, että kehitys kohti talouden yleismaailmallistumista ja maailmanmarkkinoiden syntymistä muodostaa myönteisen ympäristön sosiaaliselle kehitykselle kaupan ja taloudellisten voimavarojen vapaan liikkuvuuden kautta, mutta voi olla hyödyksi sosiaaliselle kehitykselle ainoastaan, jos kehitysmaiden saatavilla on tarvittavat taloudelliset voimavarat:

- tämän uuden ympäristön myönteisten vaikutusten maksimoimiseksi rahoitusta olisi suunnattava riittävästi tuottaviin investointeihin, joista 20 prosentin pitäisi olla sosiaalialalle suunnattuja; tämän pitäisi parantaa kehitysmaiden kilpailukykyä ja luoda edellytykset kestävälle kehitykselle; tällaisen kehityspolitiikan pitäisi edistää työvoimavaltaisten projektien valintaa sekä ympäristövahinkojen vähentämiseen tähtäävää arviointia;

- tukee uutta monivuotista kehitysohjelmaa;

- kehottaa teollisuusmaita todistamaan halukkuutensa osallistumalla kehitysavun kautta tapahtuvaan köyhyyden lievittämiseen ja sen syiden poistamiseen sekä varaamaan vähintään yhden prosentin bruttokansantulostaan tätä tarkoitusta varten;

12. Pyytää komissiota tutkimaan, miten unioni voi esittää aloitteen valuuttojen spekulatiivisten siirtojen verottamisesta 0,05 %:lla, minkä tarkoituksena on tuottaa uusia rahoitusvaroja kansainväliselle sosiaaliselle kehitysrahastolle;

13. Katsoo, että poliittinen vakaus demokraattisissa institutionaalisissa puitteissa on olennainen ehto kestävälle taloudelliselle ja sosiaaliselle kehitykselle; tunnustaa, että vakaan lainsäädännöllisen ja institutionaalisen ympäristön puuttuminen on vakava este tuottaville sijoituksille kehitysmaihin ja maihin, joiden taloudet ovat siirtymävaiheessa;

14. Katsoo, että Kööpenhaminan huippukokouksessa edustettuina olevien hallitusten ja järjestöjen pitäisi hyväksyä yhteiseksi tavoitteekseen turvallinen, kestävä ja asianmukaisesti palkattu työ; tätä tarkoitusta varten on otettava huomioon ne perusperiaatteet ja perusoikeudet, jotka sisältyvät kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksiin; etusija on annettava pakkotyön ja lapsityövoiman kieltämiselle, yhdistymisvapaudelle, kollektiivisille sopimuksille ja syrjimättömyyden periaatteelle;

15. Katsoo, että unionin tulisi kehottaa käyttämään kehitysmaille kerättyjä varoja niin, että luodaan ympäristön kanssa sopusoinnussa olevia ja sosiaalisesti hyödyllisiä työpaikkoja kehitysmaissa, erityisesti sellaisia työpaikkoja, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun, maaseudun ja kaupunkialueiden kehittämiseen, pieniin ja keskisuuriin sekä erittäin pieniin yrityksiin, kasvatukseen, koulutukseen, koko elämän kestävään oppimiseen, terveyteen, julkiseen rakentamiseen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseen;

16. Kehottaa kehityksen rahoituksesta pääasiallisesti vastaavia elimiä, kuten maailmanpankkia ja kansainvälistä valuuttarahastoa, sovittamaan politiikkaansa YK:n asianomaisten elinten kanssa, jotta huippukokouksessa sovittavat tavoitteet ja sitoumukset pannaan paremmin täytäntöön;

17. Kehottaa Euroopan unionia laatimaan sellaisen «vientitakuusuunnitelman» taloudellisten lisävoimavarojen suuntaamisen kehitysmaihin todelliseksi kannustimeksi, joka kattaa tuottavat sijoitukset ja tarjoaa tarvittavan suojan näiden maiden «maariskiä» vastaan; ehdottaa, että jäsenvaltiot rahoittavat tällaista suunnitelmaa EU:n talousarvioon maksamien osuuksien perusteella; pyytää EU:n jäsenvaltioita myöntämään takuita tuottaville investoinneille kehitysmaihin;

18. Suhtautuu myönteisesti siihen, että yleisten asioiden neuvosto päätti 19 päivänä joulukuuta 1994 sisällyttää seuraavat lisämääräykset unionin uuteen yleistariffijärjestelmään ajanjaksolle 1995 - 1998:

- 1 päivästä tammikuuta 1998 lähtien erityisten edistämisohjelmien käynnistäminen, joissa myönnetään suosiva lisämarginaali kaikille niille maille, jotka noudattavat tiettyjä yhdistymisoikeutta ja työehtosopimusneuvotteluja koskevia sosiaalisia määräyksiä (sosiaalisia aloitteita koskeva lauseke):

- yleisen suosituimmuusjärjestelmän mukaisten etujen väliaikaisen pidättämisen mahdollisuus kokonaan tai osittain niiltä mailta, jotka harjoittavat mitä tahansa orjuuden muotoa tai vievät ulkomaille vankiloissa valmistettuja tuotteita (sosiaalisen rangaistuksen lauseke);

19. Ilmoittaa halukkuutensa tukea maailmankauppajärjestön (WTO) puitteissa kaikkien sopimuspuolten välistä syvällistä keskustelua sosiaalisten perusoikeuksien kunnioittamisen ja kansainvälisen kaupan välisestä yhteydestä, ja pyytää komissiota ja unionin jäsenvaltioita ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin vakavan vuoropuhelun aloittamiseksi tästä aiheesta kehitysmaiden kanssa ja vetoaa toisaalta kehitysmaihin, etteivät ne hylkäisi ajatusta tällaisesta vuoropuhelusta; pyytää myös maailmankauppajärjestön pääsihteeriä perustamaan mahdollisimman pian järjestön sisäisen sosiaalisen kehityksen työryhmän, joka käsittelee köyhyyden ja yhteiskunnasta syrjäytymisen ehkäisemistä;

20. Katsoo, että on välttämätöntä edelleen pohtia sosiaalisen kehityksen mittareiden kehittämistä OECD:n ja Euroopan unionin laatimien suuntaviivojen mukaisesti;

21. Pyytää Euroopan unionia kehitystukiohjelmien myöntämisessä ensiksikin pitämään mielessä, että kehitysmaita, erityisesti köyhimpiä niistä, on avustettava, ja että tässä työnantajajärjestöjen ja ammattiyhdistysten lisäksi kansalaisjärjestöillä, maatalousjärjestöillä ja osuuskunnilla on myös tärkeä osuus; toiseksi määrittelemään konkreettisia sosiaalisen kehityksen päämääriä ja niille aikataulun joka porrastetaan sen mukaisesti, mikä on kehityksen taso seuraavilla alueilla: ravitsemus, peruskoulutus, asunnot, juomaveden saanti, perusterveydenhuollon infrastruktuuri, koulutus, terveys, työllisyys, tasapuoliset mahdollisuudet markkinoille ja tuotantovälineiden hyödyntämiseen, asteittain toteutettava sosiaaliturvajärjestelmä, korkeakouluopetus ja jatkuva koulutus;

22. Toteaa kansalaisjärjestöjen, erityisesti vapaaehtoisjärjestöjen, osallistumisen olevan merkittävä lisä köyhyyden, yhteiskunnasta syjäytymisen ja asunnottomuuden ehkäisemisessä sekä nälänhätään ja sisällissotiin liittyvien taloudellisten, sosiaalisten ja terveydellisten ongelmien lievittämisessä; uskoo, että näitä järjestöjä olisi tuettava kaikin tavoin kansallisella ja Euroopan unionin tasolla, jotta ne voivat jatkaa korvaamatonta humanitaarista työtään;

23. Pyytää, että sosiaalisen maailmankokouksen tuloksia täytäntöönpantaessa kiinnitettäisiin erityishuomiota pienten saariyhteisöjen ja kehitysmaiden, joilla ei ole pääsyä merelle, tarpeisiin;

24. Suhtautuu myönteisesti Kööpenhaminan päätösjulkilausuman ja toimintaohjelman luonnoksissa esitettyihin sitoumuksiin rikollisuuden, väkivallan ja huumeiden vastustamisesta yhteiskunnan hajoamisen aiheuttajina, mutta pahoittelee, että suoritettavat toimenpiteet toteutetaan pikemminkin kansallisella kuin kansainvälisellä tasolla;

25. Kehottaa välittömästi Yhdistyneitä Kansakuntia ja asianomaisia maita seuraamaan tarkasti sitoumusten ja erityisesti Kööpenhaminassa hyväksyttävän toimintaohjelman täytäntöönpanoa ja vahvistamaan talous- ja sosiaalineuvoston osuutta tässä asiassa;

26. Tukee Jacques Delors'in ehdotusta turvallisuusneuvoston perustamisesta taloudellisia ja sosiaalisia asioita varten, YK:n turvallisuusneuvostoa vastaavasti;

27. Katsoo, että kansalaisjärjestöjen asiantuntemuksen ja käytettävissäolon huomioon ottaen niiden täydellinen osallistuminen tasavertaisina osapuolina on tärkeää toteutettaessa Kööpenhaminan maailmankokouksen päätösjulkilausumaan sisältyviä suosituksia.

28. Pyytää, että kansainvälinen työjärjestö ILO osallistuu keskeisesti maailmankokouksen seurantaan, koska ILO:n saavutukset ei ainoastaan työllisyyden vaan myös sosiaalisen kehityksen tukemisessa ovat vaikuttavia;

29. Katsoo, että teollisuuden kahden osapuolen välistä vuoropuhelua on edistettävä kansainvälisellä tasolla, sopiva väline tähän tarkoitukseen on kolmen osapuolen välinen kansainvälisen työjärjestön sopimuksessa nro 144 tarkoitettu neuvottelu, joka kaikkien kansainvälisen työjärjestön jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä;

30. Pyytää valtuutettujaan Kööpenhaminassa välittämään tämän päätöslauselman sisällön konferenssille, ja pyytää puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja kaikille virallisten valtuuskuntien jäsenille Kööpenhaminan maailmankokouksessa.