FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/34

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Lasten köyhyys”

2012/C 113/07

ALUEIDEN KOMITEA

— painottaa, että paikallis- ja alueviranomaiset ovat toiminnan eturintamassa poistettaessa lasten köyhyyttä ja hyväksikäyttöä ja tähdentää niiden ratkaisevaa vastuuta marginalisoitumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen estämisessä. Komitea on samaa mieltä siitä, että lasten köyhyys on moniulotteinen ilmiö, joka edellyttää moniulotteisen vastauksen, ja toteaa, että parannukset muutamilla avainaloilla, esimerkiksi vähimmäistulosta ja laatuvaatimuksista sopiminen, voivat olla ensiarvoisen tärkeitä lasten köyhyyden poistamiselle.

— korostaa palkkatyön merkitystä, mutta toteaa, ettei työllistyminen yksistään takaa tietä ulos köyhyydestä ja että tarvitaan lisätoimia työssäkäyvien köyhyyden torjumiseksi.

— korostaa, että kaikkien jäsenvaltioiden on myönnettävä lasten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen olevan keskeisiä esteitä, jotka niiden on voitettava, jos ne aikovat saavuttaa työllisyysastetta, tutkimus- ja kehitysinvestointeja, energiaa ja kestävää kehitystä koskevat Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet.

— on huolissaan siitä, että talous- ja finanssikriisi sekä eräiden jäsenvaltioiden toimenpiteet kriisiin reagoimiseksi lisäävät äärimmäistä köyhyyttä, työssä käyvien köyhien määrää ja nuorisotyöttömyyttä.

Esittelijä Doreen HUDDART (UK, ALDE), Newcastlen kaupunginvaltuutettu

I POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Yleiset alustavat huomiot

1. tukee komissio aikomusta julkistaa vuonna 2012 suositus lasten köyhyyden torjumiseksi ja lasten hyvinvoinnin edistämiseksi ja on tyytyväinen mahdollisuuteen antaa tämä suuntaa-antava lausunto panoksena köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen foorumin tavoitteiden edistämiseksi. Komitea kannattaa kolmea toiminta-aluetta, jotka on yksilöity kuuluviksi osaksi suositusta: asianmukaiset resurssit, palvelujen saatavuus sekä lasten ja nuorten aktiivinen osallistuminen. Komitea toteaa, että vaikka EU:n valtionpäämiehet ovat painokkailla poliittisilla lausunnoillaan pyrkineet määrittelemään lasten köyhyyden torjumisen painopistealaksi, tämä ei ole aina johtanut johdonmukaiseen resurssien osoittamiseen, toimenpiteisiin, tavoitteiden asettamiseen ja seurantaan kaikissa EU:n jäsenvaltioissa.

2. painottaa, että paikallis- ja alueviranomaiset ovat toiminnan eturintamassa poistettaessa lasten köyhyyttä ja hyväksikäyttöä poistamiseksi ja tähdentää niiden ratkaisevaa vastuuta marginalisoitumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen estämisessä. Komitea on samaa mieltä siitä, että lasten köyhyys on moniulotteinen ilmiö, joka edellyttää moniulotteisen vastauksen, ja toteaa, että parannukset muutamilla avainaloilla, esimerkiksi vähimmäistulosta ja laatuvaatimuksista sopiminen, voivat olla ensiarvoisen tärkeitä lasten köyhyyden poistamiselle.

3. kiinnittää huomiota siihen, ettei lasten köyhyys ole toisarvoinen tai vähäpätöinen ongelma, joka yksinkertaisesti katoaa talouskasvun myötä (1); kasvun vauhdittuminen vuosina 2000–2008 ei vaikuttanut merkittävästi lasten köyhyyteen. Lasten köyhyys oli EU:n yhteiskunnan häpeäpilkku jo ennen talouskriisiä. Komitea on lisäksi huolestunut siitä, että eräiden jäsenvaltioiden reagointi kriisiin saattaa lisätä lasten köyhyyttä, vaikka se ei ole tarkoitus. Komitea toteaa, että tiettyihin lapsiryhmiin kohdistuu huomattava vakavan tai äärimmäisen köyhyyden uhka, mutta korostaa, että lapset itsessään muodostavat yhteiskunnassa erityisryhmän, jonka köyhyysriski on muuta väestöä suurempi.

4. Yksi köyhyyden määritelmä on: Yksilöitä, perheitä ja väestöryhmiä voidaan pitää köyhinä, mikäli niillä ei ole varaa hankkia ravintoa, osallistua toimintaan, elää olosuhteissa ja nauttia mukavuuksista, joita voidaan pitää tavanomaisina tai joita ainakin laajasti suositaan tai arvostetaan yhteiskunnissa, joihin ne kuuluvat. Niiden varat ovat niin paljon alle keskimääräisen henkilö- tai perhekohtaisen varallisuuden, että ne itse asiassa syrjäytyvät tavanomaisista käyttäytymismalleista, tavoista ja toimista. (2)

5. toteaa, että laajimmin käytetty köyhyyden indikaattori jäsenvaltioissa ja EU:ssa on tulotaso, joka on alle 60 prosenttia kotitalouksien mediaanitulosta, mutta huomauttaa, että äärimmäisen köyhyyden mittaamisessa on käytettävä suurempaa joukkoa kriteerejä ja että huomioon on otettava inhimillisen kehityksen indeksin (3) mukaisesti muun muassa sellaiset seikat kuin sosiaalinen osallisuus, palveluiden saatavuus, hankittu koulutus ja elinajanodote syntymähetkellä. Komitea on tyytyväinen siihen, että Eurooppa 2020 -strategiassa kiinnitetään aikaisempaa enemmän huomiota köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen, ja yhtyy näkemykseen, jonka mukaan sosiaalisen ulottuvuuden tulisi olla keskeisessä asemassa kyseisessä strategiassa. Lisäksi komitea muistuttaa 20 miljoonan EU:ssa elävän lapsen olevan köyhyysvaarassa.

6. korostaa, että köyhyydellä voi olla musertava vaikutus lapsiin ja heidän lapsuudenkokemuksiinsa, kuten myös heidän tuleviin elämänmahdollisuuksiinsa. Komitea on tyytyväinen siihen, että "Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalainen foorumi" -lippulaivahankkeen yhdeksi painopistealaksi mainitaan lasten köyhyyden torjunta, mutta pahoittelee, että hankkeessa sitoudutaan tähän vain rajallisesti ja ettei siinä ole lasten köyhyyteen liittyvää erityistavoitetta.

7. suhtautuu myönteisesti sitoumukseen julkistaa kesäkuussa 2012 suositus ja tiedonanto lasten köyhyydestä ja lasten hyvinvoinnista. Komitea kannattaa ehdotettua kehystä lasten köyhyyttä ja hyvinvointia koskevalle suositukselle. Se toteaa, että tässä yhteydessä on tärkeää, että köyhyydessä elävät lapset otetaan mukaan toimintaan, ja on tyytyväinen siihen, että aktiivinen osallistuminen on sisällytetty kehykseen. Komitea ehdottaa samalla, että suosituksessa ja tiedonannossa korostettaisiin Unicefin kaltaisten humanitaaristen organisaatioiden arvoa sekä paikallis- ja alueviranomaisten roolia palveluiden tarjoamisessa sen varmistamiseksi, että lapsia suojellaan köyhyydeltä ja siihen liittyvältä aineelliselta puutteelta.

8. toteaa, että nykyinen rahoituskriisi on iskenyt kovimmin yhteiskuntamme haavoittuvimmassa asemassa oleviin ja että on näyttöä siitä, että vaikutukset lapsiin ja erityisesti nuoriin ovat olleet suhteettomat (4). Komitea muistuttaa samalla, että marginalisoitumisen, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski kohdistuu vielä enemmän joihinkin tiettyjen vaikeassa asemassa olevien väestöryhmien lapsiin, kuten katulapsiin, yksinhuoltaja-, suur- tai maahanmuuttajaperheiden tai romanien kaltaisiin etnisiin vähemmistöihin kuuluvien perheiden lapsiin. Komitea korostaa, että samalla kun globalisaatio ja valtioiden välisen yhteistyön lisääntyminen voivat hyödyttää merkittävästi yksilöiden elämää, nämä hyödyt ovat usein jakaantuneet epätasaisesti. Lisäksi tulisi pyrkiä siihen, että kukaan ei jää kokonaan hyötyjen ulkopuolelle.

9. panee merkille, ettei vahva poliittinen keskittyminen lasten köyhyyden torjuntaan EU:ssa viime vuosina eivätkä EU:n valtionpäämiesten tätä tukevat poliittiset lausunnot ole vähentäneet merkittävästi lasten köyhyyttä, ja korostaa, että poliittisen tuen ongelman ratkaisemiselle on johdettava johdonmukaiseen resurssien osoittamiseen, toimenpiteisiin ja tavoitteiden asettamiseen kaikissa EU:n jäsenvaltioissa.

10. korostaa palkkatyön merkitystä, mutta toteaa, ettei työllistyminen yksistään takaa tietä ulos köyhyydestä ja että tarvitaan lisätoimia työssäkäyvien köyhyyden torjumiseksi. (5)

11. korostaa, että kaikkien jäsenvaltioiden on myönnettävä lasten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen olevan keskeisiä esteitä, jotka niiden on voitettava, jos ne aikovat saavuttaa työllisyysastetta, tutkimus- ja kehitysinvestointeja, energiaa ja kestävää kehitystä koskevat Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet.

12. yhtyy näkemykseen, ettei ole hyväksyttävissä, että yhdellä maailman rikkaimpiin kuuluvalla alueella elää 2000-luvulla 20 miljoonaa lasta köyhyydessä tai köyhyysvaarassa, ja toteaa (6), että köyhyydessä ei ole kysymys ainoastaan matalasta tulotasosta ja puutteenalaisuudesta – kyse myös siitä, että ihmisiltä riistetään valta, kunnioitus, hyvä terveys, koulutus ja asuinolot, perusitsetunto ja kyky osallistua sosiaaliseen toimintaan.

13. painottaa, että myös YK:n yleiskokous tunnustaa köyhyyden erityismerkityksen lasten kannalta. YK korostaa myös, että lasten köyhyydessä on kyse enemmästä kuin ainoastaan rahan puutteesta. Lasten köyhyys voidaan ymmärtää eräiden lasten oikeuksia koskevaan YK:n yleissopimukseen sisältyvien oikeuksien loukkaamiseksi. Yleissopimuksessa tunnustetaan jokaisen lapsen oikeus hänen ruumiillisen, henkisen, hengellisen, moraalisen ja sosiaalisen kehityksensä kannalta riittävään elintasoon (27 artikla). Lasten köyhyys tarkoittaa suurimmassa osassa tapauksia sitä, että yleissopimukseen sisältyviä oikeuksia lasten henkiinjäämisen edellytyksistä, suojelusta, kehittymisen edellytyksistä ja osallistumisesta loukataan.

14. korostaa monien tutkimusten osoittavan tehokkaan lapsiperheitä hyödyttävän tulonjakopolitiikan olevan tärkeässä asemassa lasten köyhyyden torjunnassa. Sosiaaliset tulonsiirrot vähentävät lasten köyhyyttä jopa 44 prosenttia koko EU:ssa.

EU:n politiikka

15. tähdentää, että on saatava entistä parempi käsitys lasten köyhyyden (7) ja hyväksikäytön, sosiaalisen syrjäytymisen ja yleisesti sosiaalisen eriarvoisuuden poistamiseen tähtäävien investointien kustannuksista suhteessa niistä saatavaan hyötyyn. Komitea muistuttaa eduista, joita syntyy koko yhteiskunnalle siitä, että parannetaan tasavertaisuutta ja vähennetään marginalisoitumista, syrjäytymistä ja köyhyyttä yhteiskunnissa, sekä painottaa rahoituksellisia, taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä, joita saadaan investoimalla lapsiin ja perheisiin varhaisessa vaiheessa. (8)

16. kannattaa neuvoston 17. kesäkuuta 2011 lasten köyhyyden torjumisesta ja lasten hyvinvoinnin edistämisestä antamia päätelmiä, joissa kehotetaan asettamaan lasten köyhyyden torjuminen painopisteeksi, sekä sosiaalisen suojelun komitean 15. helmikuuta 2011 antamaa lausuntoa, jossa kehotetaan asettamaan lasten köyhyyden torjunta etusijalle kaikilla asianomaisilla aloilla.

17. on samaa mieltä siitä, että on jo olemassa huomattava tietopohja lasten EU:ssa kärsimästä köyhyydestä. Komitea panee huolestuneena merkille, että lasten köyhyys jäsenvaltioissa vaihtelee 11:n ja 33 prosentin välillä, ja suosittaa, että resursseja käytettäisiin tämän tietopohjan ymmärtämiseen, levittämiseen ja hyödyntämiseen sekä parhaiden käytänteiden jakamiseen jäsenvaltioiden välillä.

18. on huolissaan siitä, että talous- ja finanssikriisi sekä eräiden jäsenvaltioiden toimenpiteet kriisiin reagoimiseksi lisäävät äärimmäistä köyhyyttä, työssä käyvien köyhien määrää ja nuorisotyöttömyyttä. (9)

19. korostaa sellaisten poliittisten toimien tärkeyttä, joilla pyritään katkaisemaan sukupolvelta toiselle periytyvä köyhyyskierre. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan monialaisia poliittisia toimia, joihin sisältyy vanhempien työllisyystilanteen turvaamiseen tähtäävien koulutus- ja sosiaalisten toimenpiteiden lisäksi myös suoraan lapsiin kohdistuvia toimenpiteitä.

20. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita myöntämään suorasanaisemmin, että köyhyys kuuluu yhteisvastuun piiriin ja on yhteinen haaste koko yhteiskunnalle eikä köyhyyttä tai sosiaalista syrjäytymistä saa pitää häpeänä tai epäonnistumisena.

21. toistaa komissiolle osoittamansa kehotuksen varmistaa, että rakennerahastot tarjoavat mahdollisuuden parantaa sosiaalista asuntotarjontaa sen roolin vahvistamiseksi sosiaalisen osallisuuden edistämistoimissa, ja vahvistaa, että julkisen palvelun tehtävät sosiaalisen asumisen alalla on määriteltävä jäsenvaltiotasolla.

22. yhtyy näkemykseen, jonka mukaan köyhyyden vähentämiseksi ja estämiseksi tarvitaan kokonaisvaltainen ja yhdennetty lähestymistapa, jossa otetaan huomioon eri ryhmien tarpeet ja erityishaasteet.

Asianmukaiset resurssit

23. kannattaa näkemystä, jonka mukaan tuloköyhyys on yksi sosiaalisen ahdingon – joka vaikuttaa lapsiin eri tavoin kuin aikuisiin – näkyvimmistä merkeistä. (10) Tämä on kuitenkin vain yksi useista lasten köyhyyteen vaikuttavista tekijöistä, joihin on puututtava. Komitea on yhtä mieltä siitä, että lasten oikeuksien toteuttamiseksi tarvittavat vähimmäisvaatimukset ymmärretään puutteellisesti. Komitea kannustaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita arvioimaan mahdollisuuksia ongelman ratkaisemiseksi sellaisilla avainaloilla kuin tulotuki, palveluiden käyttömahdollisuudet ja lasten osallistuminen.

24. huomauttaa, että maissa, jotka käyttävät eniten varoja sosiaalietuihin, lasten köyhyys on yleensä vähäisintä. Komitea on samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden tulisi, silloin kun se on tarpeen, harkita lapsilisien parantamista osoituksena sukupolvien välisestä yhteisvastuusta; näin tunnustetaan lapsuuden arvo sinänsä ja investointi Euroopan tulevaisuuteen.

25. kannattaa ehdotusta yleisten puitteiden luomisesta vähimmäistulotason takaamiseksi kaikille lapsille siten, että otetaan huomioon koko kotitalouden, niin aikuisten kuin lasten, tulot.

26. korostaa, että on tärkeää harjoittaa ennalta ehkäisevää julkista politiikkaa, jossa panostetaan lasten hyvinvointia edistäviin järkeviin poliittisiin toimiin, joilla tuetaan toimintakykyisten yksilöiden kasvattamista siten, että he kykenevät integroitumaan yhteiskuntaan ja siirtymään työmarkkinoille, sen sijaan että keskityttäisiin ihmisten sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden vaikutuksiin.

27. muistuttaa muiden kuin varainsiirtoresurssien merkityksestä. Vanhempien osallistuminen työmarkkinoille voi auttaa nostamaan lapset pois köyhyydestä vain, jos palkat ovat siihen nähden asianmukaiset ja riittävät vanhempien erilaisten työssäolomallien yhteensovittamiseen. Komitea kehottaa jäsenvaltioita suhtautumaan myönteisesti ehdotukseen lisätä suositus asianmukaista tulotasoa koskevasta lainsäädännöstä ja "ihmisarvoisen" työn (11) turvaamisesta ja ehdottaa, että työsuhdeturvalainsäädäntö olisi osa tätä suositusta. Komitea korostaa kuitenkin, että jotkut ihmiset eivät ole työmarkkinoiden käytettävissä eivätkä kykene työskentelemään ja että tämä on otettava huomioon varainsiirroissa.

28. toteaa, että yleiset lapsilisät ovat tehokkain tapa tarjota tulotukea lapsiperheille ja että niihin olisi yhdistettävä kohdennettuja tukia suurimmassa avuntarpeessa oleville. (12)

29. kehottaa selkiyttämään termiä "asianmukainen" ja kannustaa jäsenvaltioita ja komissiota sopimaan EU-normeista tai luomaan yhteisesti sovitun menetelmän lapsesta aiheutuvien kustannusten määrittämiseksi ja asianmukaisten resurssien määrittelemiseksi lasten köyhyyden ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Komitea ehdottaa, että määritelmissä tulisi ottaa huomioon seuraavat näkökohdat: kenen kannalta, kuinka pitkään ja missä mielessä asianmukainen sekä kuka määrittelee asianmukaisuuden. (13)

30. kannattaa vakaasti ehdotusta kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan suurta varovaisuutta, kun ne lisäävät ehdollisuutta ja käyttävät seuraamuksia etuusjärjestelmien puitteissa, jotta estetään, että rangaistus kohdistuu lapsiin ja että he jäävät ilman tarvittavia resursseja. Komitea huomauttaa tällaisen lähestymistavan usein lisäävän köyhyydessä elävien perheiden ja lasten leimautumista sekä käsityksiä siitä, että köyhyyden taustalla olisivat henkilökohtaiset epäonnistumiset tai puutteet. Komitea toteaa talouskriisin lisänneen merkittävästi työttömyyttä, jäädyttäneen kotitalouksien tulot ja nostaneen elinkustannuksia useissa jäsenvaltioissa sekä korostaa tärkeää roolia, joka neuvontapalveluilla voi olla pyrittäessä maksimoimaan kotitalouksien tulot. Komitea panee merkille, että eräissä jäsenvaltioissa kyseiset palvelut voivat olla vaarassa.

31. on samaa mieltä siitä, että asianmukainen tasapaino työn ja yksityiselämän välillä on ratkaisevan tärkeää lasten ja yhteiskunnan hyvinvoinnin kannalta, sillä niin tuloköyhyys kuin ajan puute voivat vahingoittaa lapsen kehitystä. Komitea on yhtä mieltä siitä, että vanhempien epävarmoilla työsuhteilla, poikkeavilla työajoilla ja matalapalkkaisilla töillä voi olla haitallinen vaikutus aikuisten elämään ja lapsen kehitykseen. (14)

Palvelujen saatavuus

32. suhtautuu myönteisesti sen seikan painottamiseen, että varmistetaan, että kaikilla lapsilla on mahdollisuus käyttää laadukkaita palveluita kehityksensä ratkaisevassa vaiheessa, ja toteaa, että terveydenhuolto, koulutus, kasvatus- ja perhetuki, asuminen ja suojelu ovat avainpalveluita, joita useimmiten tarjoavat paikallis- ja alueviranomaiset.

33. korostaa varhaiskasvatuksen ja lastenhoidon sekä varhaiskasvatuspalvelujen laadun merkitystä. Komitea korostaa, että tehokas ja varhainen puuttuminen ja tuki koko lapsuuden ja nuoruuden aikana (ja erityisesti kriittisinä hetkinä (15)) voi vaikuttaa erittäin myönteisesti lapsen kehitykseen, ja toteaa, että eräät paikallis- ja alueviranomaisten tarjoamat palvelut, kuten lastentarhat, koulut, kirjastot ja iltapäiväkerhot, ovat erittäin tärkeitä lasten hyvinvoinnin parantamiseksi mutta että useissa jäsenvaltioissa säästötoimet uhkaavat niiden toimintaa. (16)

34. pitää tervetulleena ehdotusta vahvistaa koulutuksen roolia köyhyyskierteen estämisessä ja katkaisemisessa poistamalla kaikki taloudelliset esteet koulutukselta, varmistamalla yhtäläiset mahdollisuudet ja tarjoamalla tarvittavaa lisätukea kaikenlaisten haittatekijöiden kompensoimiseksi. Komitea toteaa, että on tärkeää varmistaa yhtäläiset mahdollisuudet saada koulutukseen liittyviä palveluita, jotka ovat poikkeuksetta paikallis- ja alueviranomaisten tarjoamia ja joista esimerkkeinä mainittakoon ilmaiset kouluateriat, ilmaiset kirjat ja oppimateriaalit sekä taloudellinen tuki koulujen opintomatkoille ja kulttuuritapahtumiin osallistumiseen niille lapsille, jotka ovat pienituloisista ja köyhyysriskiryhmään kuuluvista perheistä.

35. Korostaa päivähoidon voivan olla merkittävässä asemassa lasten köyhyyden torjunnassa. Lapsille itselleen päivähoito voi merkitä mahdollisuutta vuorovaikutukseen toisten lasten ja hoitopaikan henkilöstön kanssa sekä mahdollisuutta hyötyä vuorovaikutuksen eduista. Se voi parantaa lasten kognitiivista, kielellistä, emotionaalista ja sosiaalista kehitystä, ja tällaiset vaikutukset näyttävät olevan pitkäaikaisia.

36. korostaa köyhyyden mahdollisesti tuhoisaa vaikutusta lasten terveyteen. (17) Komitea on huolissaan siitä, että terveyseroja käsittelevän komission tiedonannon mukaan lasten pääsyyn terveydenhuollon piiriin ei kiinnitetä riittävästi huomiota ja että terveyserojen vähentämistä koskeva tietoisuus on yleisesti puutteellista ja toimenpiteiden priorisointi sekä sitoutuminen riittämättömiä. Komitea ehdottaa, että suosituksessa ja tiedonannossa korostetaan lasten terveyden, myös mielenterveyden, parantamisen tärkeyttä, ja on samaa mieltä siitä, että lapset tulisi ottaa terveyserojen kaventamiseen tähtäävien laajempien toimenpiteiden erityiskohderyhmäksi ja että olisi turvattava köyhien ja sosiaalisesti syrjäytyneiden väestöryhmien, myös kaikkien lapsien, mahdollisuus käyttää terveydenhuoltopalveluja.

37. jakaa huolen siitä, että saastumisen, liikenteen, pilaantuneen maan ja juomakelvottoman veden kaltaisilla ympäristökysymyksillä on usein suhteeton vaikutus köyhyydessä eläviin lapsiin. Komitea suhtautuu myönteisesti ehdotukseen ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimiin köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivien lasten gettoutumisen välttämiseksi ja yhteiskuntaryhmien sekoittumiseen tähtäävän asuntopolitiikan edistämiseksi. Komitea kannattaa ehdotusta lasten sekä heidän perheidensä ja yhteisöjensä ottamista mukaan suunnitteluun ja ehdottaa, että suosituksessa harkittaisiin lasten asumista koskevien vähimmäisvaatimusten käyttöönottoa siten, että otetaan huomioon lasten oikeuksien ensisijaisuus.

38. yhtyy näkemykseen, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi varmistettava, ettei lapsia eroteta perheistään sen vuoksi, ettei perheillä ole varaa huolehtia heistä, ja toteaa, että riittävän toimeentulon takaaminen varmistaisi, ettei näin tapahdu. Komitea varoittaa lisäämästä köyhyyteen liittyvää leimautumista yhdistämällä köyhyys ja perheissä tapahtuva hyväksikäyttö liian tiiviisti toisiinsa ja korostaa paikallis- ja alueviranomaisten tärkeää roolia lastensuojelussa.

Lasten ja nuorten aktiivinen osallistuminen

39. kannattaa vakaasti sitä, että ehdotetussa suosituksessa painotetaan lasten ja nuorten aktiivista osallistumista. Komitea on samaa mieltä siitä, että on esteitä, jotka haittaavat kaikkien lasten osallistumista ja joita epäedullisessa asemassa olevat lapset joutuvat kohtaamaan vielä monin verroin muita useammin. Niihin ei todennäköisesti kyetä puuttumaan perinteisten konsultaatiolähestymistapojen avulla. Aktiivista osallistavaa lähestymistapaa tulisi kuitenkin edistää perheissä, kunnissa, kansalaisjärjestöissä ja yksityissektorilla koko yhteiskunnan sitoutuneisuuden vahvistamiseksi.

40. esittää, että lasten tulisi voida osallistua ja vaikuttaa heitä koskeviin päätöksiin, osallistua urheilu- ja virkistystoimintaan terveyden, sosiaalisen elämän ja henkilökohtaisen kehityksen parantamiseksi sekä ottaa osaa kulttuuritoimintaan taitojen kehittämiseksi ja tietoisuuden lisäämiseksi kulttuureista ja kulttuurisesta moninaisuudesta entistä osallistavamman ja syrjimättömämmän yhteiskunnan rakentamiseksi.

41. kehottaa sekä jäsenvaltioita että paikallis- ja alueviranomaisia antamaan panoksensa siihen, että lapsille ja nuorille voitaisiin taata asianmukaisen oppimis-, kehitys-, ja vapaa-ajan ympäristön sekä monipuolisten mahdollisuuksien avulla aktiivisen osallistumisen edellytykset.

42. on samaa mieltä siitä, että este lasten köyhyyden torjumiselle on, että puuttuu yleinen ja poliittinen tietoisuus ongelmasta ja sen vaikutuksesta lapsiin, heidän perheisiinsä ja yhteiskuntaan yleisesti. Komitea on huolissaan siitä, että köyhyyden rajallinen ja toisinaan kielteinen käsittely tiedotusvälineissä, huono tietoisuus lasten oikeuksista tai niiden puutteellinen tukeminen sekä pitkän aikavälin vision puuttuminen ja lyhytjänteisten vaalietujen tavoitteleminen (lapset eivät äänestä) vahvistavat tätä ilmiötä. Komitea panee merkille, että useissa maissa poliittiseen kulttuuriin ei kuulu keskittyminen lapsiin tai lasten kohteleminen itsenäisinä persoonina.

43. korostaa paikallis- ja alueviranomaisten piirissä tehtävää ja niiden tekemää työtä sen varmistamiseksi, että lapset voivat osallistua päätöksentekoon asioissa, jotka vaikuttavat heidän elämäänsä. Tosin vielä on paljon tehtävää, jotta kaikille lapsille voitaisiin taata Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen 12 artiklan mukaisesti oikeus tulla kuulluksi heitä koskevissa asioissa.

Suositukset

44. suosittaa, että otetaan käyttöön lasten köyhyyttä koskeva erityistavoite "Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalainen foorumi" -lippulaivahankkeen painopisteiden puitteissa. Lisäksi komitea suosittelee, että hyväksytään lasten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastainen kattava strategia, johon sisältyy valtakunnallinen, alueellinen ja paikallinen taso ja joka sopii laajempaan Eurooppa 2020 -strategiaan. Komitea suosittaa myös sellaisten seurantapuitteiden perustamista, jotka pohjautuvat vankkoihin indikaattoreihin ja ovat yhteydessä lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen nykyisiin raportointimekanismeihin.

45. toteaa jälleen, että on raportoitava erityisesti lasten köyhyydestä jäsenvaltioissa, ja ehdottaa, että tällainen raportointi nivotaan Eurooppa 2020 -strategian mukaisiin jäsenvaltioiden raportointivelvoitteisiin, kun on ensin kehitetty vaara- ja hätätilanteiden vakavuuden arvioimiseen tarkoitettuja diagnoosivälineitä, joita paikallis- ja alueviranomaisten suositellaan käyttävän. Komitea korostaa AK:n 19. huhtikuuta 2011 käynnistämän pikakartoituksen tulosten osoittavan, että useat vastaajat pitävät pakollisten prioriteettien mahdollista sisällyttämistä tuleviin alueohjelmiin myönteisenä kehityksenä, joka voisi nostaa köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyvät kysymykset paremmin esille paikallis-, alue- ja valtiotasolla.

46. suosittaa, että rakennerahastojen varojen myöntämisessä otetaan huomioon sellaisten hankkeiden ja palveluiden merkitys, joilla torjutaan lasten köyhyyttä ja edistetään lasten ja heidän perheidensä hyvinvointia etenkin, kun alaikäisillä tai nuorilla on fyysinen sairaus tai mielenterveyden häiriö tai he ovat joutuneet hyväksikäytön uhreiksi, väärinkäyttävät päihteitä, ovat maahanmuuttajia, ovat kosketuksissa rikollisuuteen tai kun heillä on jokin muu haavoittuvuutta lisäävä tekijä, sekä parannetaan näiden lasten ja perheiden osallistumista ja torjutaan köyhyyteen liittyviä kielteisiä mielikuvia ja leimautumista.

47. suosittaa, että paikallis- ja alueviranomaiset osallistuvat aktiivisesti sellaisten päätösten ja politiikkojen muotoiluun, jotka koskevat perheille annettavaa tukea, palveluntarjontaa sekä lasten ja nuorten aktiivista osallistumista, koska niillä on keskeinen rooli EU:n laajuisten politiikkojen täytäntöönpanossa paikallistasolla.

48. suosittaa, että parhaiden käytänteiden jakamiseksi komissio kehittää ja pitää yllä jatkuvaa vuoropuhelua AK:n kanssa ja myöntää varoja, jotta AK voisi yhteistyössä Eurocities- ja Eurochild-järjestöjen kaltaisten organisaatioiden kanssa julkaista asiakirjoja jäsenvaltioiden eri paikallis- ja alueviranomaisten toteuttamista onnistuneista hankkeista lasten köyhyyden torjumiseksi.

Bryssel 15. helmikuuta 2012 Alueiden komitean puheenjohtaja Mercedes BRESSO

(1) Can Higher Employment Levels Bring Lower Poverty in the EU? Regression based simulations of the Europe 2020 target, keskusteluasiakirja 6068, Institut zur Zukunft der Arbeit (IZA) (työelämän tulevaisuuden tutkimuslaitos), Bonn.

(2) Poverty in the United Kingdom, Peter Townsend, 1979.

(3) Inhimillisen kehityksen indeksin määrittämisessä otetaan huomioon maan tai alueen henkeä kohti lasketun bruttokansantulon ohella myös koulutusajan odote, keskimääräinen koulutusaika ja elinajanodote syntymähetkellä.

(4) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, Eurochild, 2011.

(5) Ks. esim. A Living Wage for Newcastle, http://www.newcastle.gov.uk/news-story/a-living-wage-newcastle.

(6) Poverty: the facts, 5th Edition, Flaherty, J, Veit-Wilson, J and Dornan, P, Child Poverty Action Group, 2004.

(7) Hirsch, D., Estimating the costs of child poverty, Joseph Rowntree Foundation, 2008.

(8) Ks. esim. Early Intervention: Smart Investment, Massive Savings, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanslia, 2011.

(9) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, Eurochild, 2011.

(10) Child poverty – family poverty: Are they one and the same?, Eurochild, Policy Position, 2011.

(11) Ks. esim. Shildrick, T. ym., The low-pay, no-pay cycle: understanding recurrent poverty, Joseph Rowntree Foundation, 2010.

(12) Ks. Esim. Child benefits in the European Union, J. Bradshaw, Poverty (139), CPAG, 2011.

(13) Veit-Wilson, J., What do we mean by ‧adequate‧ benefits?, julkaisussa Strelitz, J. ja Lister, R. (toim.), Why Money Matters: Family income, poverty and children's lives, luku 14, Save the Children, Lontoo, s. 125–132.

(14) Ks. esim. MacDonald, R., Precarious work: risk, choice and poverty traps, julkaisussa Furlong, A., Handbook of Youth and Young Adulthood: New perspectives and agendas, 2009.

(15) Understanding youth exclusion: critical moments, social networks and social capital, Shildrick, T.A. & MacDonald, R., Youth & Policy, 2008

(16) Ks. alaviite 14.

(17) Ks. esim. Spencer, N., Health Consequences of Poverty for Children, End Child Poverty, 2008.