[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | UNIONIN ULKOASIOIDEN JA TURVALLISUUSPOLITIIKAN KORKEA EDUSTAJA |

Bryssel 8.3.2011

KOM(2011) 200 lopullinen

YHTEINEN TIEDONANTO EUROOP PA-NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

DEMOKRATIAAN JA YHTEISEEN VAURAUTEEN TÄHTÄÄVÄ KUMPPANUUSETELÄISEN VÄLIMEREN MAIDEN KANSSA

YHTEINEN TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

DEMOKRATIAAN JA YHTEISEEN VAURAUTEEN TÄHTÄÄVÄ KUMPPANUUSETELÄISEN VÄ LIMEREN MAIDEN KANSSA

JOHDANTO

Eteläisissä naapurimaissamme käynnissä olevat tapahtumat ovat historiallisesti merkittäviä. Niissä on kyse perusteellisesta muutosprosessista, jolla on pysyviä seurauksia sekä kyseisen alueen kansoille ja maille että myös muulle maailmalle ja erityisesti EU:lle. Käynnissä olevat muutokset antavat alueen ihmisille toivoa paremmasta elämästä ja siitä, että meille kaikille yhteiset yleismaailmalliset arvot – ihmisoikeudet, moniarvoisuus, oikeusvaltion periaatteet ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus – toteutuvat paremmin. Täydelliseen demokratiaan siirtyminen ei ole koskaan helppo tie, vaan siihen liittyy riskejä ja epävarmuustekijöitä. Vaikeuksista huolimatta EU:n on valittava selkeä strateginen vaihtoehto ja tuettava vaalimiensa periaatteiden ja arvojen tavoittelemista. Siksi EU ei saa olla vain passiivinen sivustakatsoja. Sen on annettava täysi tukensa naapurimaidensa ihmisten toiveelle nauttia samoista oikeuksista, joita me pidämme itsellemme kuuluvina. Euroopan mailla on kokemusta demokratiaan siirtymisestä. Euroopan unioni on tukenut ensin Etelä-Euroopassa ja sittemmin Keski- ja Itä-Euroopassa maita, jotka ovat siirtyneet itsevaltaisesta hallinnosta demokratiaan. Sillä on tässä maineikkaat perinteet. EU voi tarjota asiantuntemusta, jota hallituksilla, EU:n toimielimillä (Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti), paikallisilla ja alueellisilla viranomaisilla, puolueilla, ammattiliitoilla ja kansalaisyhteiskunnan järjestöillä on. Samalla on kuitenkin kunnioitettava sitä, että kyse on lähinnä sisäisistä muutosprosesseista. Eteläisten Välimeren maiden demokratia, vakaus, vauraus ja rauha ovat yhteinen etumme.

Uskomme, että nyt on aika viedä EU:n ja sen eteläisten naapureiden suhteita laadullisesti eteenpäin. Tämän uuden lähestymistavan tulisi perustua yksiselitteisesti siihen, että sitoudutaan yhteisesti yhteisiin arvoihin. Viime viikkoina ihmiset ovat ilmaisseet tarvitsevansa mahdollisuuden poliittiseen osallistumiseen, ihmisarvoon, vapauteen ja työhön. Näihin tarpeisiin voidaan vastata ainoastaan nopeammilla ja kunnianhimoisemmilla poliittisilla ja taloudellisilla uudistuksilla. EU on valmis tukemaan kaikkia eteläisiä naapureitaan, joilla on valmiudet ja halua käynnistää tällaiset uudistukset demokratiaan ja yhteiseen vaurauteen tähtäävän kumppanuuden avulla. Sitoutumisen demokratiaan, ihmisoikeuksiin, sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen, hyvään hallintotapaan ja oikeusvaltion periaatteisiin on oltava molemminpuolista. Kumppanuuden on perustuttava konkreettiseen edistymiseen näillä osa-alueilla. Lähestymistavan on oltava eriytetty . Vaikka yhtäläisyyksiäkin on, alueen maat ovat kuitenkin keskenään erilaisia, ja meidän on otettava kunkin erityispiirteet huomioon.

Demokratiaan ja yhteiseen vaurauteen tähtäävän kumppanuuden olisi perustuttava seuraaviin kolmeen tekijään: demokraattinen muutos ja institutionaalisten rakenteiden kehittäminen, missä erityisenä painopisteenä ovat perusvapaudet, perustuslakiuudistukset, oikeuslaitoksen uudistaminen ja korruption torjunta vahvempi kumppanuus ihmisten kanssa pitäen erityisenä painopisteenä tukea kansalaisyhteiskunnalle ja vaihtomahdollisuuksien ja ihmisten välisen kanssakäymisen lisäämistä erityisesti nuorten osalta kestävä ja osallistava kasvu ja talouskehitys, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, ammatillinen ja yleissivistävä koulutus, terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien parantaminen ja köyhempien alueiden kehittäminen. |

- Tässä tiedonannossa kerrotaan, mitä EU on tehnyt puuttuakseen Pohjois-Afrikan viimeaikaisten tapahtumien lyhyen aikavälin seurauksiin. Sitten selostetaan lähestymistapaamme pidemmän aikavälin prosessiin, jossa ne valtavat toiveet, joita alueella on julkituotu, muutetaan todellisuudeksi. Tämä prosessi etenee kuuntelemalla kumppanihallitusten tukipyyntöjen lisäksi myös kansalaisyhteiskunnan tarpeita.

Eteläisen Välimeren alueen radikaalisti muuttuva poliittinen tilanne edellyttää, että EU muuttaa aluetta koskevaa lähestymistapaansa. Eriyttäminen, ehdollisuus ja yhteiskuntiemme välinen kumppanuus ovat perusteemat, jotka ovat mukana käynnissä olevassa Euroopan naapuruuspolitiikan uudelleentarkastelussa, josta annamme yhteisen tiedonannon huhtikuussa.

VÄLITTÖMÄT TOIMEMME

Humanitaarinen apu (30 miljoonaa euroa) Konsuliyhteistyön ja evakuoinnin helpottaminen Frontexin yhteisoperaatiot EU:n ulkorajarahaston ja Euroopan pakolaisrahaston 25 miljoonan euron määrärahojen hyödyntäminen Korkean edustajan / varapuheenjohtajan vierailu Tunisiaan ja Egyptiin; kansainvälinen koordinointikokous Brysselissä Tuki demokratiaan siirtymiselle |

- Olemme ensin halunneet vastata nopeasti ja tehokkaasti eteläisten naapurimaidemme tilanteen kehittymisestä johtuviin välittömiin haasteisiin ja torjua verenvuodatuksen ja kärsimyksen jatkumisen riskit.

Komissio on asettanut humanitaarisena apuna käytettäväksi 30 miljoonaa euroa, jotta Libyassa voidaan vastata välittömimpiin humanitaarisen avun tarpeisiin ja Tunisian ja Egyptin rajoilla Libyasta lähtemään joutuneiden ihmisten tarpeisiin. Tätä apua käytetään lääkkeiden, ruoan, suojan ja muun välttämättömän tarjoamiseen. Komissiolla on kentällä asiantuntijoita, jotka tekevät vaihtoehtosuunnittelua, jotta voidaan reagoida nopeasti, jos tilanne mahdollisesti heikentyy edelleen. Valppaus on välttämätöntä, sillä humanitaarinen kriisi uhkaa levitä naapurimaihin sekä Maghreb-maissa että Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, kun ihmiset pakenevat Libyasta. Komissio lisää taloudellista tukeaan, jos tarpeet kentällä sitä edellyttävät, ja me kannustamme EU:n jäsenvaltioita jatkamaan toimiaan samaan tapaan.

Kaikkien jäsenvaltioiden ja EU:n välistä tiivistä konsuliyhteistyötä on pidetty yllä, ja asianomaiset EU:n mekanismit, kuten ulkosuhdehallinnon tilannekeskus, on aktivoitu, jotta tiedonvaihto olisi nopeaa ja resurssien käyttö mahdollisimman tehokasta. EU:n pelastuspalvelumekanismi (MIC) aktivoitiin 23. helmikuuta, jotta EU:n kansalaisten evakuointia lentokoneilla ja laivoilla voitaisiin helpottaa. EU:n sotilasesikunta on tukenut tätä työtä. Komissio tekee yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen (UNHCR ja Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö IOM) kanssa, jotta ihmisiä, jotka haluavat lähteä Libyasta takaisin kotimaihinsa, voidaan auttaa. Yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) välineiden käyttöä voitaisiin harkita lyhyen aikavälin toimien vahvistamiseksi.

Komissio on ottanut käyttöön välineensä, joilla tuetaan Italiaa ja tarvittaessa muita jäsenvaltioita, jos muuttoaalto Pohjois-Afrikasta toteutuu. Näihin välineisiin kuuluu operatiivisia toimenpiteitä ja taloudellista apua. Frontexin yhteisoperaatio Hermes 2011 käynnistettiin 20. helmikuuta. Operaatiossa käytetään kalustoa ja asiantuntijoita useista jäsenvaltioista. Tarvittaessa Frontexin operaatioita voitaisiin vahvistaa, jotta mahdollisten uusien muuttoaaltojen käsittely olisi helpompaa. Komissio on valmis antamaan muun muassa taloudellista apua esimerkiksi ulkorajarahastosta ja Euroopan pakolaisrahastosta, joiden suuruus on yhteensä 25 miljoonaa euroa.

Tunisian osalta on osoitettu 17 miljoonaa euroa välittömään lyhyen aikavälin tukeen demokratiaan siirtymiselle ja köyhtyneiden sisämaan alueiden auttamiseen. Tällä tuetaan myös oikeudellisen kehyksen luomista vaaleja ja EU:n vaalitarkkailuvaltuuskuntaa varten. Valtuuskunta tukee kansallisen perustuslakiuudistus- ja vaalikomission työtä. Määrärahaan sisältyy myös lisätukea kansalaisyhteiskunnalle. Lisätukea demokraattiselle uudistukselle annetaan vakautusvälineestä. Käytyään Tunisiassa ja Egyptissä korkea edustaja / varapuheenjohtaja kutsui 23. helmikuuta koolle kansainvälisen kokouksen, jossa oli mahdollisuus vertailla havaintoja tärkeimpien kumppanien ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa alueen tilanteen kehittymisestä. Kokouksessa todettiin, että kansainvälisen yhteisön toimia on koordinoitava tiiviisti ja niiden on vastattava tunisialaisten ja egyptiläisten ilmaisemia ensisijaisia tavoitteita, joita on pidettävä ohjenuorana.

Egyptin osalta on ennenaikaista ilmoittaa tukipaketista ennen kuin maan viranomaiset ovat valmiita esittämään avustuspyynnön ja määrittelemään ensisijaiset tukitarpeet. EU on valmis antamaan tukea noiden ensisijaisten tarpeiden perusteella, kun ne ovat selvillä.

Libyan osalta EU on tiukasti tuominnut Gaddafin hallinnon toimet. EU keskeytti heti neuvottelut EU:n ja Libyan välisestä puitesopimuksesta sekä kaiken teknisen yhteistyön. YK:n pakotteiden lisäksi EU hyväksyi 28. helmikuuta lisää rajoittavia toimenpiteitä, kuten sellaisten tarvikkeiden vientikiellon, joita voidaan käyttää kansallisiin tukahduttamistoimiin, matkustusrajoitusten alaisten henkilöiden yksipuolisen määrittelemisen ja varojen jäädyttämisen. Lisätoimenpiteitä on ehdotettu.

LÄHESTYMISTAPAMME MUOKKAAMINEN

- Tarkastellaan uudelleen EU:n naapuruuspolitiikkaa ja mukautetaan sitä

- Edetään kohti pitkälle edistyneen maan asemaa assosiaatiosopimuksissa

- Lisätään poliittista vuoropuhelua

EU:n on reagoitava alueella tapahtuviin muutoksiin kohdennetummin, innovatiivisemmin ja kunnianhimoisemmin ja vastattava ihmisten tarpeisiin ja todellisuuteen kentällä. Poliittisten ja taloudellisten uudistusten on kuljettava käsi kädessä, ja niillä on saatava aikaan tuloksia poliittisten oikeuksien ja vapauksien, poliittisen vastuun ja osallistumisen suhteen. EU:n olisi oltava valmis tarjoamaan enemmän tukea maille, jotka ovat valmiita toteuttamaan yhteistä esityslistaa, mutta myös harkitsemaan tukea uudelleen, jos maat poikkeavat tältä linjalta.

Tämä uusi lähestymistapa, demokratiaan ja yhteiseen vaurauteen tähtäävä kumppanuus on perustavaa laatua oleva muutos EU:n suhteissa niihin kumppaneihin, jotka sitoutuvat tiettyihin mitattaviin uudistuksiin. Lähestymistapa on kannustinperusteinen , ja eriyttäminen on siinä keskeisemmällä sijalla: ne joiden uudistukset menevät pidemmälle ja etenevät nopeammin saavat EU:lta enemmän tukea. Niiden osalta, jotka viivyttävät tai karsivat sovittuja uudistussuunnitelmia, tukea kohdennetaan uudelleen.

Tiiviimpi poliittinen yhteistyö tarkoittaa konkreettisemmin etenemistä kohti tiukempia ihmisoikeusnormeja ja vähimmäisvaatimuksiin perustuvaa hallintotapaa, jota arvioidaan. Kumppanuuden pääsyvaatimuksena on sitoutuminen asianmukaisesti seurattuihin, vapaisiin ja oikeudenmukaisiin vaaleihin. Se tarkoittaa myös tiiviimpää yhteistyötä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) yhteydessä ja lisää yhteistä työskentelyä kansainvälisillä foorumeilla yhteisen edun mukaisissa asioissa. EU on edelleen sitoutunut tukemaan alueen valtioiden sisäisten ja valtioiden välisten kiistojen rauhanomaista ratkaisemista. Kumppanuuden tueksi olisi lisättävä poliittista vuoropuhelua. EU lisää kahdenvälistä poliittista vuoropuhelua kaikilla tasoilla heti, kun paikalliset olosuhteet sen sallivat. Vuoropuhelussa painotetaan vahvasti ihmisoikeuksia ja poliittista vastuuta.

Kumppanimaat, jotka toteuttavat tarvittavat uudistukset voivat olettaa, että assosiaatiosopimuksista käytävät neuvottelut käynnistetään uudelleen siinä tarkoituksessa, että kumppanimaa voi saavuttaa ”pitkälle edistyneen maan aseman”, joka mahdollistaa huomattavasti vahvemman poliittisen vuoropuhelun ja yhteyksien lisäämisen kumppanimaan ja EU:n toimielinten välillä. Tähän kuuluu syvempi liikkuvuutta koskeva sitoumus ja EU:n markkinoille pääsyn parantaminen.

DEMOKRATIAN JA INSTITUTIONAALISTEN RAKENTEIDEN KEHITTÄMINEN

- Lisätään tukea kansalaisyhteiskunnalle

- Perustetaan kansalaisyhteiskuntaa tukeva naapuruuspolitiikan väline

- Tuetaan työmarkkinavuoropuhelufoorumia

EU on valmis tukemaan demokratia- ja perustuslakiuudistuksia. Oikeuslaitoksen uudistaminen, läpinäkyvyyden lisääminen ja korruption torjunta ovat tässä prosessissa erittäin tärkeitä, koska ne kannustavat lisäämään kotimaisia ja ulkomaisia investointeja ja merkitsevät ihmisille näkyvää muutosta heidän jokapäiväisessä elämässään. Olemme valmiita asettamaan asiantuntemusta käyttöön esimerkiksi kummitoiminnan ja TAIEX-ohjelman kautta. Tarkoituksena on tukea valmiuksien kehittämistä keskittyen erityisesti vahvistamaan – myös alueellisella ja paikallisella tasolla – julkishallinnon instituutioita, jotka voivat varmistaa muutoksen vakiinnuttamisen. Myös vaaliapuasiantuntemuksemme otetaan täysimääräisesti käyttöön Tunisian vaaleissa ja myös Egyptissä, jos maan viranomaiset sitä pyytävät.

Kukoistava kansalaisyhteiskunta voi auttaa ylläpitämään ihmisoikeuksia ja myötävaikuttaa demokratian kehittymiseen ja hyvään hallintotapaan. Sillä on tärkeä rooli hallituksen ylilyöntien hillitsemisessä. Erilaiset kansalaisjärjestöt ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt voivat antaa uudistuksille tervetullutta tukea, ja ne voivat olla mukana osa-alueilla, jotka ovat lähellä kansalaisia, kuten ihmisoikeudet, ympäristökysymykset sekä yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys. Tämä on osa-alue, jolla meidän olisi pyrittävä maksimoimaan apu, jota jäsenvaltiot voivat lyhyellä varoitusajalla tarjota kansalaisyhteiskunnan foorumin kehittämiseksi puolueille, ammattiliitoille ja järjestöille. Se voitaisiin perustaa EU:n rahoituksella ja EU:n puolueiden, ammattiliittojen, säätiöiden ja kansalaisjärjestöjen tuella. Naisilla on ollut tärkeä asema alueen muutoksissa, ja sukupuolinäkökohdilla on tärkeä asema tulevassa EU:n tuessa.

Euroopan naapuruuspolitiikan huhtikuisessa uudelleentarkastelussa tullaan ehdottamaan, että EU:n tukea kansalaisyhteiskunnan järjestöille naapurimaissamme vahvistetaan. Tämä merkitsee kansalaisyhteiskunnalle kohdennettua tukea ( kansalaisyhteiskuntaa tukeva naapuruuspolitiikan väline ), jolla on tarkoitus kehittää kansalaisyhteiskunnan järjestöjen neuvotteluvalmiuksia ja lisätä niiden valmiuksia seurata uudistamista ja osallistua tehokkaasti poliittiseen vuoropuheluun.

Ammattiliittojen ja työnantajien välisellä työmarkkinavuoropuhelulla on tärkeä rooli uudistustyön etenemisessä. Uusia ammattiliittoja ja työnantajajärjestöjä on syntymässä. Tämä antaa mahdollisuuden toimivammalle työmarkkinavuoropuhelulle. Euro–Välimeri-työmarkkinavuoropuhelufoorumi tulee helpottamaan Välimeren alueen työmarkkinaosapuolten näkemystenvaihtoa keskeisistä työllisyys- ja sosiaalikysymyksistä ja tukemaan valmiuksien kehittämistä.

EU tukee jo nyt julkisen hallinnon uudistamista, jolla pyritään virtaviivaistamaan ja vahvistamaan politiikan perustoimintoja, kuten budjetointia ja valmiuksia kerätä kotimaista rahoitusta tehokkaiden, oikeudenmukaisten ja kestävien vero- ja hallintojärjestelmien avulla. Jotta korruption ja laittomien rahavirtojen torjuntaa voitaisiin paremmin tukea ja parantaa varainhoitoa, ohjelmien kohteena olisi oltava myös julkisen hallinnon läpinäkyvyys ja vastuuvelvollisuus.

LIIKKUVUUDEN HAASTEISIIN VASTAAMINEN

Perustetaan liikkuvuuskumppanuuksia Vahvistetaan paikallista Schengen-yhteistyötä Hyödynnetään EU:n viisumisäännöstön parannuksia täysimääräisesti |

- Ihmisten välinen kanssakäyminen on tärkeää molemminpuolisen ymmärryksen ja liiketoiminnan edistämiseksi. Se vaikuttaa myönteisesti koko Välimeren alueen kulttuuri- ja talouskehitykseen sekä muuttajien kotoutumiseen EU:ssa.

Keskeisellä sijalla tässä on raja-, maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita koskevien valmiuksien kehittämisen vahvistaminen Välimeren maissa ja tehokkaampi lainvalvontayhteistyö, jolla voidaan parantaa turvallisuutta kaikkialla Välimeren alueella.

Kumppanimaiden kanssa olisi käynnistettävä liikkuvuuskumppanuuksia . Niillä pyritään tarjoamaan kokonaisvaltaiset puitteet, jotta voidaan varmistaa, että ihmisten liikkuminen EU:n ja kolmannen maan välillä on hallittua. Ne kattavat aloitteita, jotka koskevat esimerkiksi seuraavia: viisumeihin ja lailliseen maahanmuuttoon liittyvät järjestelyt, oikeudelliset kehykset (taloudellisista syistä tapahtuvalle) maahanmuutolle, valmiuksien kehittäminen rahalähetysten hallinnoimiseksi ja työvoiman kysynnän ja tarjonnan yhteensovittamiseksi, paluuta ja uudelleenkotoutumista koskevat ohjelmat, turvapaikkajärjestelmien nostaminen EU-normien tasolle jne. Lisääntyvän liikkuvuuden vastineena kumppanien on oltava valmiita lisäämään valmiuksien kehittämistä ja antamaan asianmukaista taloudellista tukea rajaturvallisuuteen ja laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan ehkäisemiseen ja torjumiseen, myös lisäämällä merivalvontaa, sekä laittomien maahanmuuttajien palauttamiseen (paluujärjestelyt ja takaisinottosopimukset) ja lainvalvontaviranomaisten valmiuksien lisäämiseen, jotta ne voivat tehokkaasti torjua valtioiden rajat ylittävää järjestäytynyttä rikollisuutta ja korruptiota.

Lyhyellä aikavälillä komissio tekee jäsenvaltioiden kanssa laillisen maahanmuuton sääntelyä ja viisumipolitiikkaa koskevaa yhteistyötä, jolla tuetaan tavoitetta lisätä erityisesti opiskelijoiden, tutkijoiden ja liike-elämän edustajien liikkuvuutta. Yhteistyötä paikallisen Schengen-yhteistyön puitteissa olisi vahvistettava ja hyödynnettävä kaikilta osin viisuminhakijoita koskevia EU:n viisumisäännöstön tarjoamia käytännön parannuksia ja joustavuutta, kuten toistuvaisviisumin myöntämistä vilpittömässä tarkoituksessa matkustaville ja erityisryhmille (kuten tutkijoille, opiskelijoille ja liikemiehille). Neuvotteluihin lyhytaikaisia viisumeja koskevista viisumihelpotussopimuksista eteläisen Välimeren maiden kanssa olisi sovellettava eriytettyä, näyttöön perustuvaa lähestymistapaa. Taloudellista tukea tullaan myöntämään tarvittaessa. Komissio kehottaa lainsäädäntövallan käyttäjiä hyväksymään nopeasti kolmansista maista tulevia kausityöntekijöitä ja yrityksen sisällä siirtyviä työntekijöitä koskevat direktiivit, joilla myös lisätään liikkuvuutta EU:hun.

Jos viisumihelpotussopimukset ja takaisinottosopimukset pannaan asianmukaisesti täytäntöön, pitkällä aikavälillä voitaisiin harkita tapauskohtaisesti etenemistä vähitellen kohti viisumivapautta yksittäisten kumppanimaiden kanssa ottaen huomioon suhteet kyseisen kumppanimaan kanssa kokonaisuudessaan ja edellyttäen, että olosuhteet mahdollistavat hallitun ja turvallisen liikkuvuuden.

OSALLISTAVAN TALOUDELLISEN KEHITYKSEN EDISTÄMINEN

Tuetaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä työpaikkojen luomista Pyritään saamaan jäsenvaltioiden hyväksyntä EIP:n lainanannon lisäämiselle 1 miljardilla eurolla Toimitaan yhteistyössä muiden sidosryhmien kanssa EBRD:n toiminnan laajentamiseksi koskemaan alueen maita Edistetään työpaikkojen luomista ja koulutusta |

- Eteläisen Välimeren maiden levottomuuksilla on selvä yhteys taloudellisiin heikkouksiin. Monille näistä talouksista tyypillisiä piirteitä ovat olleet vaurauden epätasainen jakautuminen, sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten riittämättömyys, uusien työpaikkojen vähäisyys, heikot koulutusjärjestelmät, jotka eivät välitä työmarkkinoilla tarvittavia taitoja, sekä kaupan alueellisen yhdentymisen vähäisyys.

Alueen maiden on piristettävä talouttaan, jotta saadaan aikaan kestävää ja osallistavaa kasvua, köyhemmät alueet kehittyvät ja työpaikkoja syntyy lisää. Työpaikkojen luomisessa tärkeässä asemassa ovat pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset). Menestyäkseen ne tarvitsevat vakaan sääntelykehyksen, joka edistää liiketoimintaa ja yrittäjyyttä. EU on valmis tukemaan tavoitetta poliittisen vuoropuhelun sekä EU:n ja Välimeren alueen maiden välisen teollisuutta koskevan työohjelman mukaisesti tehtävällä yhteistyöllä. Tähän olisi kytkettävä yhdennetty työllisyys- ja sosiaalipolitiikka sekä koulutusaloitteiden sovittaminen yhteen työmarkkinoiden tarpeiden kanssa, työmarkkinavuoropuhelu, sosiaalisten turvaverkkojen tarjoaminen ja epävirallisen sektorin muutokset.

Kansainväliset rahoituslaitokset voivat osallistua näihin pyrkimyksiin. Rahoitusta voitaisiin saada Euroopan investointipankilta (EIP) ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankilta (EBRD), jos sen EU:n ulkopuoliset osakkeenomistajat hyväksyvät asian. EIP on toiminut alueella yli 30 vuotta, ja sen toimintaa toteutetaan Euro–Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineen (FEMIP) alaisuudessa. FEMIP toimii yhdeksässä eteläisen Välimeren maassa, ja sen kohteena ovat erityisesti investoinnit infrastruktuuriin ja yksityisen sektorin tukeminen. Sen lisäksi, että EIP nopeuttaa parhaillaan vireillä olevien hankkeiden toteutusta ja hyväksymistä, se voisi osoittaa Välimeren alueelle tulevien kolmen vuoden aikana noin 6 miljardia euroa, jos neuvosto hyväksyy Euroopan parlamentin äskettäin ehdottamat 1 miljardin euron suuruiset lisälainamäärärahat . Komissio tukee tätä lainanantovaltuutuksen lisäystä ja kehottaa neuvostoa sopimaan lisäyksestä pikaisesti.

Neuvostoa pyydetään myös hyväksymään komission toukokuussa 2008 tekemä ehdotus EIP:lle takaisin maksettavista varoista. Tämä antaisi EIP:lle ja muille rahoituksen välittäjille mahdollisuuden investoida aikaisemmista rahoitustoimista takaisin maksettavat FEMIPin varat uudelleen yksityisen sektorin hyväksi. Tämä järjestely tuottaisi aivan lähitulevaisuudessa noin 120 miljoonaa euroa ja vuoteen 2013 mennessä jopa 200 miljoonaa euroa.

EBRD ei tällä hetkellä toimi eteläisen Välimeren maissa, mutta se voisi laajentaa toimintaansa, jos sen perussääntöä muutettaisiin. Jos kaikki osakkeenomistajat hyväksyvät asian, tämä saattaisi mahdollistaa EBRD:n vuotuisen liiketoiminnan kasvun aluksi 1 miljardiin euroon pankin nykyisillä resursseilla. Komissio kannattaa EBRD:n toiminnan laajentamista ja kehottaa EU:n jäsenvaltioita ja muita osakkeenomistajamaiden hallituksia tukemaan asiaa pikaisesti.

Näitä aloitteita ei toteuteta muille maille, esimerkiksi itäisen naapuruuspolitiikan maille, kohdistetun lainanannon kustannuksella.

KAUPAN JA INVESTOINTIEN VAIKUTUKSEN MAKSIMOIMINEN

- Hyväksytään Paneurooppa–Välimeri-alueen etuuskohteluun oikeuttavat alkuperäsäännöt

- Hyväksytään pikaisesti maatalous- ja kalastustuotteita koskevat sopimukset

- Nopeutetaan palvelujen kauppaa koskevia neuvotteluja

- Neuvotellaan pitkälle menevistä vapaakauppa-alueista

Kauppa ja investoinnit ovat kasvun edistämisen ja köyhyyden vähentämisen moottoreita. Ne kokoavat ihmisiä yhteen, lujittavat siteitä kansakuntien välillä ja edistävät poliittista vakautta. Kaupan ja suorien ulkomaisten sijoitusten mahdollisuuksien hyödyntäminen edellyttää kuitenkin vankkaa liiketoimintaympäristöä, joka puolestaan edellyttää oikeusvaltioperiaatteen ja oikeuslaitoksen lujittamista, korruption torjuntaa ja hallintomenettelyjen tarkistamista.

Alueen maiden kauppa- ja investointisuhteet EU:hun ovat erilaisissa vaiheissa. Jotkin niistä ovat melko pitkällä (Tunisia, Marokko, Egypti ja Jordania), toiset eivät niinkään (Syyria, Algeria ja Libya). EU:lla on vapaakauppasopimukset koko alueen kanssa Syyriaa ja Libyaa lukuun ottamatta. Näissä sopimuksissa teollisuustuotteille myönnetään vapaa markkinoille pääsy. EU on hiljattain parantanut etuuskohteluun perustuvaa markkinoille pääsyä maatalous- ja kalastustuotteiden osalta, erityisesti Egyptin ja Jordanian kanssa, ja useita muita tämän alan sopimuksia on parhaillaan neuvoteltavina tai jo hyväksyntävaiheessa, esimerkiksi Marokon kanssa. Marokko ja EU ovat myös esittäneet toisilleen tarjoukset palvelujen vapauttamisesta, mutta kompastuskivenä neuvotteluissa on työvoiman liikkuvuus.

EU:n toimenpiteet kaupan ja investointien tukemiseksi olisi parasta mukauttaa kunkin maan tilanteeseen, kuten uudistusten vauhtiin ja laajuuteen yleisemmin, ja huomioon olisi otettava myös alueen tämänhetkinen epävakaus.

EU voisi asettaa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä itselleen seuraavat tavoitteet:

- Nopeutetaan kaupan vapauttamista koskevien sopimusten tekemistä ja hyväksymistä EU:ssa, erityisesti Tunisian ja Marokon kanssa tehtävien maatalous- ja kalastustuotteita koskevien sopimusten osalta.

- Käynnistetään neuvottelut vaatimustenmukaisuuden arviointia ja teollisuustuotteiden hyväksymistä koskevasta sopimuksista.

- Nopeutetaan käynnissä olevia kahdenvälisiä neuvotteluja palvelujen kaupan vapauttamisesta (samoin viisumimenettelyjen helpottamisesta tiettyihin ammattiryhmiin kuuluvien henkilöiden osalta).

- Tehdään vuonna 2011 Paneurooppa–Välimeri-alueen etuuskohteluun oikeuttavia alkuperäsääntöjä koskeva alueellinen yhteistyösopimus . Tämän yhteydessä itse alkuperäsääntöjä olisi tarkistettava pikaisesti. Näiden uudistusten viitekehyksenä on äskettäin hyväksytty yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) edunsaajia koskeva järjestely. Komissio kehottaa neuvostoa hyväksymään kiireellisesti sen käsiteltävinä olevat ehdotukset yhdestä alueellisesta yleissopimuksesta Euroopan parlamenttia kuultuaan.

Sekä alueellisissa että kahdenvälisissä keskusteluissa eteläisen Välimeren alueen kumppanien kanssa sovittu yhteinen keskipitkän ja pitkän aikavälin tavoite ovat pitkälle menevät ja laaja-alaiset vapaakauppa-alueet, jotka perustuvat nykyisiin Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksiin ja Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmiin. Näiden sopimusten olisi oltava osa laajempaa ja kattavaa pakettia demokraattisten ja taloudellisten uudistusten tukemiseksi. Neuvottelut olisi aloitettava niiden maiden kanssa, jotka ovat selvästi sitoutuneet tällaiseen poliittisen ja taloudellisen muutoksen prosessiin. Näillä sopimuksilla olisi pelkän tuontitullien poistamisen lisäksi edistettävä asteittain etenevällä tavalla tiiviimpää yhdentymistä eteläisen Välimeren alueen kumppaniemme talouksien ja EU:n sisämarkkinoiden välillä, ja niihin olisi sisällyttävä sääntelyn lähentämisen tapaisia toimia. Ensi sijalle olisi asetettava erityisesti toimenpiteet kilpailupolitiikan, julkisten hankintojen, sijoitussuojan sekä eläinten ja kasvien terveyteen liittyvien toimenpiteiden tapaisilla aloilla.

ALAKOHTAISEN YHTEISTYÖN KEHITTÄMINEN

Perustetaan EU:n ja eteläisen Välimeren maiden energiayhteisö Käynnistetään maatalouden ja/tai maaseudun kehittämisen tukiohjelma Lisätään osallistumista koulutusalan ohjelmiin Kehitetään internetiä ja muita viestintäteknologioita |

- Jotkin eteläisen Välimeren maat ovat EU:lle strategisesti tärkeitä kaasun ja öljyn toimitusvarmuuden kannalta, mutta alueen merkitys on tärkeä myös laajemmassa mielessä sieltä ja kauempaakin tapahtuvien kuljetusten osalta. On olemassa selkeät mahdollisuudet luoda EU:n ja Välimeren alueen maiden välinen kumppanuus, joka koskisi uusiutuvien energialähteiden, erityisesti aurinko- ja tuulienergian, tuotantoa ja hallinnointia, sekä soveltaa yhteistä lähestymistapaa energian toimitusvarmuudesta huolehtimiseksi. Mahdollisuuksia uuteen kumppanuuteen voisivat tarjota yhteiset uusiutuvia energialähteitä koskevat investoinnit eteläisen Välimeren alueelle EU:n hiilidioksidipäästöjen vähentämistä vuoteen 2050 mennessä koskevan suunnitelman mukaisesti, edellyttäen, että sähkön tuonnille luodaan oikeanlaiset markkinanäkymät.

On toivottavaa luoda uskottava tulevaisuudennäkymä eteläisen Välimeren maiden yhdentämisestä EU:n sisäisiin energiamarkkinoihin eriytetyn ja asteittaisen lähestymistavan pohjalta. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä tämä merkitsisi eräänlaisen ”EU:n ja eteläisen Välimeren maiden energiayhteisön” perustamista aluksi Maghreb-maiden kanssa ja laajentuen mahdollisesti vähitellen myös Mashrek-alueelle. Tämä yhteisö laajentaisi EU:n itäisten ja kaakkoisten naapurien kanssa tehtyä energiayhteisösopimusta tai perustuisi siitä saatuihin kokemuksiin, ja sen olisi katettava EU:n energialainsäädännön olennaiset osat, jotta se edistäisi eteläisen Välimeren alueen kumppanien energiapolitiikan todellista ja luotettavaa lähentymistä EU:n politiikkaan.

Koulutuksen olisi oltava yksi EU:n tällä alueella toteutettavan toiminnan painopiste. Korkean lukutaidottomuusasteen supistaminen on avainasemassa, kun edistetään demokratiaa ja huolehditaan työvoiman ammattitaidosta, mikä puolestaan edistää eteläisen Välimeren talouksien uudenaikaistamista. Yliopistotason vaihdot ovat tässä suhteessa hyödyllisiä, ja Erasmus Mundus-, Euromed Youth- ja Tempus-ohjelmiin eteläisen Välimeren alueen kumppanimaista tulevien osallistujien määrää olisi lisättävä huomattavasti. Eriarvoisuuden torjunnan kannalta tärkeässä osassa on myös ammatillinen koulutus. Sen yhteydessä olisi yksilöitävä yhdennetyn ammatillisen koulutuksen tärkeimmät strategiset osatekijät järjestämällä kansallisen tason keskusteluja avainasemassa olevien sidosryhmien kanssa. Lisäksi olisi kannustettava vaihtamaan parhaita käytänteitä, jotka koskevat työttömien taitoja kehittäviä ohjelmia.

Monissa eteläisen Välimeren maissa matkailu muodostaa merkittävän osan BKT:stä. EU:n olisi pyrittävä laajentamaan käynnissä olevia aloitteitaan, kuten eurooppalaiset matkailun huippukohteet (EDEN), kestävän matkailun mallien edistäminen ja Calypso, jolla tuetaan matkailukauden ulkopuolista matkailua näihin maihin. Kulttuurin monimuotoisuuden suojelu ja edistäminen on tärkeää, ja EU on sitoutunut kehittämään edelleen kulttuurialoitteita eteläisen Välimeren alueen kanssa.

Eteläisen Välimeren maiden viimeaikaiset tapahtumat ovat yhdessä elintarvikkeiden hintojen nousun kanssa osoittaneet, kuinka kiireellisesti EU:n on autettava kumppanimaitaan parantamaan alueen maataloussektorin tehokkuutta ja tuottavuutta sekä huolehtimaan elintarvikkeiden toimitusvarmuudesta. Komissio voisi tukea maaseudun kehitystä uudella aloitteella, maataloutta ja maaseudun kehittämistä tukevalla Euroopan naapuruuspolitiikan välineellä . Ohjelma perustuisi EU:n parhaisiin käytänteisiin maaseutualueiden kehittämiseksi. Siinä yhdistyisivät investointituki ja hallinnollisten valmiuksien kehittäminen, joilla pyrittäisiin helpottamaan maataloustuotannon modernisointia EU:n laatu- ja elintarviketurvallisuusnormien mukaisesti. Sitä voitaisiin kehittää läheisessä yhteistyössä FAO:n, Maailmanpankin ja mahdollisesti EIP:n kanssa.

Liikenteen alan yhteistyössä olisi keskityttävä ilmaliikenteen hallinnan nykyaikaistamiseen ja lentoturvallisuuden ja ilmailun turvatoimien parantamiseen tavoitteena luoda Euro–Välimeri-ilmailualue. Tähän sisältyy Euroopan geostationaarisen navigointilisäjärjestelmän ( European Geostationary Navigation Overlay System , EGNOS) laajentaminen Välimeren alueen kumppanimaihin. Meriturvallisuutta, merenkulun turvatoimia ja merivalvontaa on tarkoitus parantaa Välimeren alueen merenkulun strategian toteuttamisessa tehtävällä yhteistyöllä Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa.

Välimeren maiden mullistusten aallon syntymistä helpotti suuresti sähköisen viestintäteknologian käyttö satelliittilähetystoiminnan lisäksi. Matkapuhelimien laaja hyödyntäminen ja sosiaalinen verkostoituminen internetin kautta osoittivat tietoyhteiskunnan välineiden ja teknologioiden merkityksen tiedonvälitykselle. Maissa, joissa tiedonkulku on osittain rajoitettua, tällaiset välineet voivat edistää huomattavasti yhteiskunnan demokratisoitumista ja julkisen mielipiteen muotoutumista ilmaisunvapauden edistämisen kautta.

Vaikka eteläisen Välimeren maissa onkin toteutettu joitakin sääntelyuudistuksia, monissa niistä sääntely-ympäristö ei ole vielä riittävän kehittynyt hyödyntämään tieto- ja viestintäteknologiasektorin kasvu- ja tuottavuusmahdollisuuksia täysimääräisesti. Tärkeimmät kriittiset tekijät, joita on vielä käsiteltävä, ovat aidosti avointen markkinoiden luominen (markkinat jäävät usein monopolien kaltaisiksi), riippumattomien sääntelyviranomaisten perustaminen, tasapuolisten toimintaedellytysten ja kilpailuolosuhteiden luominen markkinatoimijoille, taajuuksien tehokas hallinnointi sekä käyttäjien yksityisyyden ja turvallisuuden varmistaminen.

Lisäksi demokratian perustavanlaatuisiin osatekijöihin kuuluu internetin ja muiden sähköisen viestinnän teknologioiden turvallisuuden, vakauden ja kestävyyden varmistaminen. Niiden käyttömahdollisuuksien mielivaltaista katkaisemista on vältettävä. Kun otetaan huomioon sähköisten viestintäteknologioiden ja internetin valtioiden rajat ylittävä luonne ja liittyminen toisiinsa, kaikki yksipuoliset yhden maan sisäiset puuttumiset niiden toimintaan voivat aiheuttaa vakavia vaikutuksia muualla maailmalla. Komissio aikoo kehittää välineitä, joiden avulla EU voi tarvittaessa avustaa kansalaisyhteiskunnan järjestöjä tai yksittäisiä kansalaisia kiertämään tällaista mielivaltaista yhteyksien katkaisua.

ALUEELLISET JA PAIKALLISET SEURAUKSET

Tapahtumat eivät välttämättä ole yhtä dramaattisia koko alueella, vaan muutosten vaikutukset saattavat vaihdella merkittävästi. Alueellisen ulottuvuuden merkitys on kasvanut, ja alueellinen yhteistyö on jatkossa merkittävässä asemassa kielteisten heijastusvaikutusten lieventämisen kannalta.

Alueen muuttuva dynamiikka merkitsee sitä, että Lähi-idän rauhanprosessin edistäminen on nyt kiireellisempää kuin koskaan. EU:n olisi lisäksi toimittava tiiviissä yhteistyössä kumppaniensa kanssa poliittisten ja sosiaalisten muutosten edistämiseksi alueella. Erityisen tärkeässä asemassa on Turkki, joka on sekä merkittävä toimija alueella että vakuuttava esimerkki monipuoluedemokratiasta valtiossa, jossa suurin osa väestöstä on muslimeja.

Tuore näkökulma alueen tilanteeseen edellyttää Barcelonan prosessin ja Välimeren unionin myönteisten osatekijöiden yhdentämistä uudeksi lähestymistavaksi. Kaikkein tehokkaimmaksi on osoittautunut alueellinen yhteistyö, joka on koskenut konkreettista hyötyä tuottaneita hankkeita; ympäristön, energian, liikenteen, kaupan ja sosiaalisen vuoropuhelun aloilla.

Talouden alueellista yhdentymistä olisi edistettävä. EU aikoo tukea hankkeita, jotka edistävät alueen maiden vapaampaa kauppaa, sääntelyn lähentämistä, talouden ohjauksen ja hallinnan lujittamista sekä alueellisen kaupan lisäämiseksi tarvittavia infrastruktuureja.

Välimeren unionin perustamisen taustalla oli hyvä ajatus korkean tason kumppanuuden luomisesta Välimeren pohjois- ja etelärannikon välille. On kuitenkin tunnustettava, ettei sen toteutus ole tuottanut odotettuja tuloksia. Välimeren unionia on uudistettava, jotta sen kaikki mahdollisuudet saadaan hyödynnettyä. Sen on toimittava nykyistä laajemmin katalysaattorina, joka tuo valtiot, kansainväliset rahoituslaitokset ja yksityisen sektorin yhteen toteuttamaan konkreettisia hankkeita, joilla luodaan alueella niin kipeästi tarvittavia työpaikkoja, innovaatioita ja kasvua. Se edistäisi todennäköisesti oikeiden olosuhteiden syntymistä Lähi-idän rauhanprosessin etenemiselle. Mutta ne eivät saisi olla toistensa edellytyksiä. Kumppanimaiden osallistuminen näihin hankkeisiin voisi noudattaa vaihtelevan geometrian periaatetta niiden tarpeiden ja kiinnostuksen kohteiden mukaisesti. Korkea edustaja ja komissio ovat valmiita toimimaan merkittävämmässä roolissa Välimeren unionissa Lissabonin sopimuksen mukaisesti.

EU:N TALOUDELLINEN TUKI

- Kohdennetaan eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen kahdenväliset ohjelmat uudelleen

- Tarjotaan lisärahoitusta

EU:n eteläpuolisten naapurimaiden tukemiseen eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä on vuoden 2013 loppuun ulottuvalla ajanjaksolla tällä hetkellä käytettävissä noin 4 miljardia euroa. Suurin osa tästä avusta toimitetaan kahdenvälisten avustusohjelmien kautta. Vaikka monet käynnissä tai suunnitteilla olevista ohjelmista koskevat kumppanuuden kolmea painopistettä, katsomme, että alueen viimeaikaisten muutosten suurusluokka edellyttää EU:n avun kattavaa analyyttista arviointia ja mahdollista painopisteiden uudelleenmäärittelyä kumppanimaiden kanssa käytävien keskustelujen pohjalta.

EU on jo tehnyt selväksi sekä Tunisialle että Egyptille, että se on valmis harkitsemaan tarkasti vuosiksi 2011–13 laadittujen kahdenvälisten ohjelmien (Tunisian ohjelman suuruus 240 miljoonaa euroa ja Egyptin ohjelman 445 miljoonaa euroa) täyttä uudelleenkohdistamista, jotta ohjelmat vastaisivat paremmin nykyisiin haasteisiin toimemme olisivat kansan perusteltujen toiveiden mukaisia. Ohjelmia tarkastellaan koko alueen osalta läheisessä yhteistyössä ja kumppanuudessa tuensaajamaiden kanssa. Kehotamme jäsenvaltioita toteuttamaan samanlaisen analyyttisen arvioinnin omien kahdenvälisten ohjelmiensa osalta, jotta EU:n tuen vaikutus saadaan maksimoitua. Katsomme myös, että vallitsevassa talousarviotilanteessa tämänhetkiset tapahtumat edellyttävät ennennäkemättömiä ponnisteluja, jotta jäsenvaltioiden toimet ja EU:n toiminta ovat mahdollisimman koordinoituja ja yhtenäisiä. Jatkamme myös pyrkimistä mahdollisimman suureen vuorovaikutukseen ja toiminnan koordinointiin kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa.

Tuen analyyttinen arviointi ja uudelleenkohdistaminen on ensimmäinen vaihe tuen tarjoamisessa kumppanimaiden hallituksille uudistusten ja sosioekonomisen kehityksen lujittamiseen. Tarpeiden arviointi ei ole vielä mahdollista mielekkäällä tavalla, mutta uudistusprosessi tarvitsee huomattavaa tukea. Se otetaan EU:n tämänhetkisestä talousarviosta[1].

Erityistä huomiota tullaan kiinnittämään myös siihen, että EU:n yksityistä sektoria kannustetaan investoimaan eteläisen Välimeren maihin. Tätä varten komissio tuottaa edelleen vipuvaikutusta EIP:n FEMIP-välineen sekä muiden kansainvälisten rahoituslaitosten lainoille naapuruuspolitiikan investointivälineellä, josta annetaan tukea infrastruktuureihin tehtäviin investointeihin ja yksityisen sektorin kehittämiseen[2]. Ottaen huomioon komission huomattavan rahoitusosuuden naapuruuspolitiikan rahoitusvälineessä jäsenvaltioita kannustetaan edelleen täydentämään välinettä.

Näistä rahoitusvälineistä tuettavia, yksityisistä lähteistä tulevia suoria ulkomaisia sijoituksia varten olisi oltava myös vahvat sijoitusten suojaa koskevat säännökset. Komissio aikookin tarjota käyttöön tietovälineen sekä laatia sijoitusten suojaa koskevan kehyksen sellaisia eurooppalaisia yrityksiä varten, jotka ovat kiinnostuneita sijoittamaan eteläisen Välimeren maihin.

Lisäksi saattaa olla tarpeen myöntää makrotaloudellista apua joillekin maille, jotka todennäköisesti kohtaavat lyhytaikaisia vaikeuksia , kun kriisi vaikuttaa kauppa-, investointi- ja matkailuvirtoihin ja kotimainen tuotanto keskeytyy. Jos IMF:llä on voimassa olevia lainaohjelmia ja ulkoisten rahoitustarpeiden olemassaolo vahvistetaan, Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat voisivat saada EU:n makrotaloudellista apua .

PÄÄTELMÄT

Tässä tiedonannossa esitetään ensimmäiset ehdotukset uuden kumppanuuden muodostamiseksi tukemaan muutosta eteläisen Välimeren maissa. Välitöntä ja lyhyen aikavälin tukea olisi täydennettävä pitemmän aikavälin tuella, kunhan kukin maa on valmis ilmoittamaan, mitä se EU-kumppaneiltaan tarvitsee.

Euroopan unionilla on kaksi ulottuvuutta; se on demokraattisten jäsenvaltioiden yhteisö ja kansojen liitto, joka on ylittänyt historiansa aikana monenlaisia esteitä. Sen menestys tuli mahdolliseksi, kun toivo voitti pelon ja vapaus voitti sorron. Tämän vuoksi EU:ssa tunnetaan syvää ymmärtämystä eteläisen naapurialueen kansojen pyrkimyksiä kohtaan. EU haluaa tukea niitä todellisen demokratian sekä rauhanomaisen ja hyvinvoivan yhteiskunnan rakentamisessa. Kukin maa ja kansa valitsee luonnollisestikin oman tiensä ja tekee omat valintansa. Niillä on oikeus tehdä omat päätöksensä eikä EU voi määrätä ratkaisuja. Tässä tiedonannossa korostetaan EU:n määrätietoisuutta tukea niitä niiden tiellä kohti parempaa tulevaisuutta.

Liite I: SANASTO

Assosiaatiosopimus

Assosiaatiosopimuksilla viitataan Euroopan unionin (EU) ja sen ulkopuolisten maiden välisiin sopimussuhteisiin. Assosiaatiosopimuksilla voidaan edistää säännöllisen vuoropuhelun ja läheisten suhteiden luomista/vahvistamista poliittisissa ja turvallisuuskysymyksissä, tavaroiden, palvelujen ja pääoman kaupan asteittaista vapauttamista, taloudellista yhteistyötä kyseisen maan taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen ja alueellisen taloudellisen yhdentymisen edistämiseksi sekä sosiaalista, kulttuurista ja ihmisoikeuskysymyksiä koskevaa vuoropuhelua. Assosiaatiosopimusten oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 217 artikla. Lisäksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 8 artiklan 2 kohdassa viitataan naapurimaiden kanssa tehtäviin sopimuksiin.

Assosiaatiosopimuksiin perustuva ”pitkälle edistyneen maan” asema merkitsee läheisempää poliittista yhteistyötä ja uusia mahdollisuuksia talous- ja kauppasuhteiden alalla, sääntelyn asteittaista lähentymistä sekä tiiviimpää yhteistyötä eräiden EU:n virastojen ja ohjelmien kanssa.

Pitkälle menevä ja laaja-alainen vapaakauppa-alue

Kyse on vapaakauppasopimuksesta, joka kattaa laaja-alaisia kauppaan liittyviä kysymyksiä. Sopimuksen avulla pyritään poistamaan valtioiden rajat ylittävän kaupan esteet lähentämällä sääntelyä ja siten osittain avaamalla/laajentamalla EU:n sisämarkkinoita toiselle sopimuspuolelle. Tällä hetkellä tätä yhteistyömahdollisuutta tarjotaan ainoastaan ENP-maille.

Euroopan naapuruuspolitiikka (ENP)

Komissio ehdotti ENP-puitepolitiikkaa vuosina 2003–2004, jotta laajentunut EU voisi lujittaa ja syventää suhteitaan 16 lähinaapurinsa kanssa (Algeria, Armenia, Azerbaidžan, Egypti, Georgia, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, miehitetyt palestiinalaisalueet, Moldova, Syyria, Tunisia, Ukraina ja Valko-Venäjä). Tarkoituksena oli vähentää syrjään jäämisen riskiä näissä naapurimaissa, jotka eivät olleet mukana vuoden 2004 historiallisessa laajentumisessa, ja samalla vahvistaa vaurauteen, vakauteen ja turvallisuuteen perustuvaa yhteistä aluetta. Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskeva uudelleentarkastelu saataneen päätökseen huhtikuussa 2011.

Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmat

Toimintaohjelmat laaditaan yhteistyössä kunkin maan kanssa, ja niissä otetaan huomioon maan tarpeet ja valmiudet sekä kyseisen maan ja EU:n edut. Toimintaohjelmissa määritellään poliittiset ja taloudelliset uudistukset sekä niihin liittyvät lyhyen ja keskipitkän aikavälin (3–5 vuotta) tavoitteet. Ne kattavat poliittisen vuoropuhelun ja poliittiset uudistukset, taloudellisen ja sosiaalisen yhteistyön ja kehityksen, kauppaan liittyvät kysymykset sekä markkinoiden ja sääntelyn uudistamisen, yhteistyön oikeus- ja sisäasioissa, alakohtaiset toimet (esim. liikenne, energia, tietoyhteiskunta, ympäristö, tutkimus ja kehitys) sekä ns. inhimillisen ulottuvuuden (ihmisten väliset kontaktit, kansalaisyhteiskunta, koulutus, kansanterveys). Keskeisten uudistusten osalta saavutetun edistyksen pohjalta voidaan lisätä maiden osallistumista EU:n ohjelmiin ja verkostoihin, kasvattaa niille annettavaa apua ja edistää markkinoillepääsyä.

Eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI)

Eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline on vuodesta 2007 muodostanut oikeusperustan ENP-maille ja Venäjälle annettavalle avulle. Siitä tuetaan Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmissa sovittuja tavoitteita sekä Venäjän kanssa solmittua strategista kumppanuutta, ja se korvaa aiemmat itäisiä naapurimaita ja Venäjää sekä Välimeren alueen kumppaneita koskeneet välineet.

Barcelonan prosessi

Barcelonan prosessi on puitepolitiikka, jonka EU:n 15 silloisen jäsenvaltion ja Välimeren alueen 14 kumppanimaan ulkoministerit käynnistivät vuonna 1995. Se muodostaa pohjan Euro–Välimeri-kumppanuudelle, josta on sittemmin kehittynyt Välimeren unioni. Kumppanuus käsittää kolme keskeistä ulottuvuutta: poliittinen ja turvallisuusasioita koskeva vuoropuhelu, talous- ja rahoituskumppanuus sekä sosiaalinen, kulttuurinen ja inhimillinen kumppanuus. Sen jälkeen kun Euroopan naapuruuspolitiikka otettiin käyttöön vuonna 2004, Barcelonan prosessista on tullut monenvälinen foorumi EU:n ja sen Välimeren alueen kumppaneiden vuoropuhelua ja yhteistyötä varten. Täydentäviä kahdenvälisiä suhteita hoidetaan lähinnä Euroopan naapuruuspolitiikan sekä kumppanimaiden kanssa tehtyjen assosiaatiosopimusten puitteissa.

Euro–Välimeri-investointi- ja kumppanuusväline (FEMIP)

FEMIPissä yhdistyvät EU:n talousarviosta taatut Euroopan investointipankin (EIP) lainat sekä muut EIP:n palvelut, joilla tuetaan Välimeren alueen kumppanimaiden taloudellista kehitystä ja yhdentymistä. Toimet keskittyvät kahteen asiaan: yksityissektorille annettavaan tukeen sekä investointeja edistävän ilmapiirin luomiseen.

Euroopan investointipankki (EIP)

Euroopan investointipankki on Euroopan unionin rahoituslaitos. Sen osakkaita ovat EU:n 27 jäsenvaltiota, jotka ovat yhdessä merkinneet pankin pääoman. EIP:n tehtävänä on tarjota pitkäaikaista rahoitusta erilaisiin investointihankkeisiin. Euroopan unionissa EIP tukee EU:n poliittisia tavoitteita seuraavilla aloilla: pienet ja keskisuuret yritykset, koheesio ja lähentyminen, ilmastonmuutoksen ehkäiseminen, ympäristönsuojelu ja kestävät yhteisöt, kestävä, kilpailukykyinen ja varma energiahuolto, osaamistalous sekä Euroopan laajuiset verkot. EU:n ulkopuolella EIP toimii yli 150 maassa auttaen toteuttamaan EU:n ulkoisen yhteistyö- ja kehityspolitiikan taloudellista osiota (yksityissektorin tukeminen, infrastruktuurin kehittäminen, energian toimitusvarmuus sekä ympäristön kestävyys).

Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki (EBRD)

Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki perustettiin vuonna 1991 Keski- ja Itä-Euroopassa tapahtuneiden suurten poliittisten ja taloudellisten mullistusten johdosta. Tämä kansainvälinen rahoituslaitos tukee Keski-Euroopassa ja Keski-Aasiassa toteutettavia hankkeita investoimalla lähinnä yksityissektorin asiakkaisiin, jotka eivät saa tarvitsemaansa rahoitusta markkinoilta. Tarkoituksena on edistää siirtymistä avoimeen ja demokraattisen markkinatalouteen. EBRD:n toimialue on hiljattain laajentunut kattamaan myös Turkin.

Frontex

Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto on Varsovassa toimiva erikoistunut ja riippumaton elin, jonka tehtävänä on koordinoida jäsenvaltioiden operatiivista yhteistyötä rajaturvallisuuden alalla.

Maghreb

Maghrebilla tarkoitetaan yleensä viittä Pohjois-Afrikan valtiota – Marokkoa, Algeriaa, Tunisiaa, Libyaa ja Mauritaniaa – sekä kiistanalaista Länsi-Saharan aluetta. Yleisimmin Maghreb tosin viittaa pelkästään Algeriaan, Marokkoon ja Tunisiaan.

Mashrek

Mashrekilla tarkoitetaan Egyptistä itään sekä Arabian niemimaasta pohjoiseen sijaitsevia maita (Jordania, Libanon, Syyria sekä miehitetyt palestiinalaisalueet). Yleensä kuitenkin myös Egypti sisällytetään Mashrek-maihin.

[1] Vuosien 2007–2013 monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeesta 4, ja tarvittaessa joustovälineen ja hätäapuvarauksen kautta.

[2] Naapuruuspolitiikan investointivälineen mahdollisuudet tuottaa varoille vipuvaikutusta ovat valtavat. Hyväksytyille hankkeille vuosiksi 2007–2010 myönnettyihin naapuruuspolitiikan investointivälineen avustuksiin kohdistui 17-kertainen vipuvaikutus. Tätä potentiaalia olisi tulevina vuosina hyödynnettävä edelleen.