Luonnos toimielinten välinen sopimus Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehyksestä /* KOM/2005/0059 lopull. */





Bryssel 25.02.2005 KOM(2005)59 lopullinen Luonnos TOIMIELINTEN VÄLINEN SOPIMUS Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehyksestä (komission esittämä) PERUSTELUT 1. TAUSTAA JA TAVOITTEET Euroopan unionin virastoja on perustettu eri vaiheissa ja eri tarpeisiin. Virastoja leimaa niiden moninaisuus. Virastoihin turvautuminen on ollut epäsystemaattista, eikä niille ole määritelty yhteistä toimintakehystä. Siksi voi syntyä tilanne, joka ei kansalaisten kannalta ole kovin avoin eikä mielekäs ja joka heikentää oikeusvarmuutta. Eurooppalaisesta hallintotavasta antamassaan valkoisessa kirjassa[1] komissio ehdotti, että vahvistetaan toimintakehys niin sanotuille sääntelyvirastoille, jotka osaltaan parantavat yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoa ja soveltamista. Toimintakehyksessä olisi määritettävä virastojen perustamisedellytykset, toiminta ja valvonta hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti[2]. Johdonmukaisuus: Horisontaalisen lähestymistavan avulla halutaan varmistaa, että kyseisten virastojen perustamisessa, toiminnassa ja valvonnassa noudatetaan tiettyjä yhteisiä vähimmäisperiaatteita ja -sääntöjä. Virastojen osallistuminen toimeenpanovallan harjoittamiseen on järjestettävä johdonmukaisesti ja oikeassa suhteessa siten, että toimeenpanovallan yhtenäisyys ja eheys säilytetään yhteisön tasolla. Tehokkuus: Virastojen uskottavuus perustuu suurelta osin niiden tehokkuuteen. Virastoilla on oltava sellainen organisaatio, että ne pystyvät suoriutumaan niille uskotuista tehtävistä tehokkaasti. Tehokkuuden periaate edellyttää, että yksinkertaistetaan päätöksentekoa, karsitaan kustannuksia ja huolehditaan, että virastot ovat organisaationsa, oikeudellisen asemansa ja rahoituksensa puolesta tietyssä määrin autonomisia. Vastuun selkeys: Edellä mainittu autonomia kytkeytyy kiinteästi virastoille kuuluvien tehtävien hoitoon. Jotta Euroopan yhteisön toiminnasta saataisiin entistä oikeutetumpaa, on tärkeää määrittää ja rajata selvästi toimielinten ja sääntelyvirastojen tehtävät. Sääntelyvirastojen käyttämisessä on noudatettava varovaisuuden periaatetta. Lähtökohtana on pidettävä komission suorittamaa mahdollisimman kattavaa ja seikkaperäistä vaikutustenarviointia. Selkeän vastuunjaon periaate vaatii toisaalta selkeän valvontajärjestelmän käyttöönottoa. Osallistuminen ja avoimuus: Virastojen on oltava sisäiseltä rakenteeltaan sellaisia, että niiden toiminnassa taataan myös asiaan liittyvien tahojen osallistuminen sekä avoimuus. Sääntelyvirastojen perustamissäädöksessä on säädettävä, että virastojen on toimielinten tavoin noudatettava moitteettoman hallinnon mukaisia velvollisuuksia. 2. MUIDEN TOIMIELINTEN JA SIDOSRYHMIEN KUULEMINEN Komissio antoi joulukuussa 2002 tiedonannon, jossa esitetään edellä mainittujen periaatteiden pohjalta päälinjat Euroopan unionin sääntelyvirastojen tulevaa toimintakehystä varten[3]. Tiedonanto sai myönteisen vastaanoton parlamentissa[4] ja neuvostossa[5]. Myös nykyisten virastojen johtajilta pyydettiin lausunnot. 3. VÄLINEEN VALINTA: TOIMIELINTEN VÄLINEN SOPIMUS Komissio ehdottaa välineeksi toimielinten välistä sopimusta, sillä se haluaa, että asianomaiset kolme toimielintä ovat suoraan mukana määrittelemässä perusedellytyksiä, joita on noudatettava annettaessa alakohtaisia virastoja koskevia perustamissäädöksiä. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan toimielinten välisellä sopimuksella voi olla oikeudellisesti sitovia vaikutuksia, mikäli sopimuksen sisältö ilmaisee kyseisten kolmen toimielimen tahdon sitoutua keskenään([6]). Tämän välineen valinta ei estä vahvistamasta myöhemmässä vaiheessa yksityiskohtaisempia sääntöjä puiteasetuksessa. 4. SOVELTAMISALA Koska toiminnassa olevat virastot ovat tehtäviltään ja sisäiseltä rakenteeltaan erilaisia, komissio ehdotti tiedonannossaan, että ensin vahvistetaan EY:n perustamissopimuksen piiriin kuuluvien perustettavien Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehys. On vaikeaa, jopa mahdotonta, ottaa yhteiseen toimintakehykseen suoraan mukaan sekä tulevaisuudessa perustettavat virastot että nykyisin toimivat varsin erilaiset virastot. Se saattaisi viivästyttää huomattavasti toimintakehyksen antamista ja heikentää oikeusvarmuutta etenkin äskettäin perustettujen virastojen osalta. Samojen syiden vuoksi sopimusta ei ole tarkoitus soveltaa suoraan virastoihin, jotka on perustettu EY:n perustamissopimuksen puitteiden ulkopuolella. Neuvosto ja parlamentti ovat tukeneet tätä valikoivaa lähestymistapaa. Parlamentti on lisäksi muistuttanut, että nykyisin toimivia virastoja sekä niitä virastoja, jotka on luotu unionin perustamissopimuksen nojalla, on myös arvioitava ja niihinkin on ehdotettava muutoksia. Toimielinten välisessä sopimuksessa määrätäänkin lisäksi, että toimielimet tarkastelevat myöhemmin, minkä sääntöjen mukaisesti sopimuksen soveltamisalaa on mahdollista laajentaa kattamaan nykyiset Euroopan unionin sääntelyvirastot sekä tarvittaessa muut virastot. Mikään ei ole ennen tätä tarkastelua esteenä sille, ettei kunkin perussäädöksen mahdollisen tarkistamisen yhteydessä voitaisi käyttää lähtökohtana tiettyjä toimintakehyksen periaatteita, sääntöjä ja menettelyjä tai jopa sisällyttää niitä tarkistuksiin. 5. OIKEUSPERUSTA Koska sääntelyvirasto on tietyn yhteisön politiikan täytäntöönpanossa käytettävä väline, sen perussäädöksen on pohjauduttava kyseisen politiikan oikeusperustan muodostavaan EY:n perustamissopimuksen määräykseen. Tätä mallia on käytetty tuoreimpien sääntelyvirastojen perustamisessa. Sopimuksen mukaan oikeusperustana voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti käyttää myös EY:n perustamissopimuksen 308 artiklaa. 6. VIRASTOJEN KOTIPAIKKA Neuvosto totesi päätelmissään, että kysymys sääntelyvirastojen sijoituspaikasta olisi ratkaistava mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, ja palautti mieliin käytännön, jonka mukaan ratkaisulle on saatava kaikkien jäsenvaltioiden hyväksyntä valtion- tai hallitusten päämiesten tasolla. Valtion- tai hallitusten päämiehet ovat tähän mennessä tehneet lähes kaikki virastojen sijoituspaikkaa koskevat päätökset pakettiratkaisuina Eurooppa-neuvostojen yhteydessä kymmenen vuoden välein. Pakettikohtaiset neuvottelut ovat viivästyttäneet huomattavasti tiettyjen virastojen tosiasiallista käyttöönottoa, kun virastot on väliaikaisesti sijoitettu Brysseliin ennalta määräämättömäksi ajaksi. Tämä käytäntö on aiheuttanut joitakin hallinnollisia ja käytännöllisiä ongelmia käynnistysvaiheessa: henkilöstön rekrytointiongelmat, lisäkustannukset ja käytännön vaikeudet siirrettäessä toiminta lopulliseen kotipaikkaan, saatavuusongelmat jne. Lisäksi komissio katsoo parlamentin tavoin, että kotipaikka on yksi perussäädökseen kuuluvista perusnäkökohdista, joten kotipaikkaa koskeva säännös olisi sisällytettävä perussäädökseen. Komissio katsoo, että jäsenvaltioilla on säilyttävä oikeus päättää viraston kotipaikasta korkeimmalla poliittisella tasolla, ja ehdottaa näin ollen, että tällainen päätös olisi tehtävä ajoissa, jotta se voidaan ottaa huomioon perussäädöksessä. Jos päätös puuttuu, komissio ehdottaa, että se olisi tehtävä enintään kuuden kuukauden kuluessa. 7. MÄÄRITELMÄT JA TEHTÄVÄT Sääntelyvirastojen operatiivista määritelmää vahvistettaessa on otettava huomioon monia eri näkökohtia. 7.1. ”Sääntelyn” käsite ”Sääntely” on erotettava ”säätämisestä” eli yleiskattavien sitovien oikeusnormien antamisesta. Sääntely ei nimittäin välttämättä tapahdu säädösten antamisen kautta. Sääntelyssä voidaan käyttää myös muita, kannustavampia keinoja, joita ovat muun muassa yhteissääntely, itsesääntely, suositukset, tieteellisiin asiantuntijoihin turvautuminen, verkostoituminen ja hyvien toimintatapojen lähentäminen sekä sääntöjen soveltamisen ja täytäntöönpanon arviointi. Toisin sanoen Euroopan unionin sääntelyvirastolla ei välttämättä ole valtuuksia säätää sitovia oikeusnormeja. 7.2. Virastoille annetut tehtävät Edellä määritellyn sääntely-käsitteen mukaisesti virastoille voidaan antaa yksi tai useampia seuraavista tehtävistä: a. tehdä yksittäisiä päätöksiä, jotka sitovat oikeudellisesti kolmansia osapuolia b. avustaa komissiota – ja tarvittaessa yhteisön edun mukaisesti myös jäsenvaltioita – suoraan antamalla tieteellisiä ja asiantuntijalausuntoja ja/tai tarkastusraportteja c. huolehtia yhteisön edun mukaisesti kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yhteistyön verkottamisesta ja järjestämisestä tietojen ja hyvien toimintatapojen keräämiseksi, vaihtamiseksi ja vertaamiseksi. Kaikkien Euroopan unionin sääntelyvirastojen tehtävänä on lisäksi kerätä, analysoida ja välittää objektiivisia, luotettavia ja helposti käyttöön saatavia tietoja toiminta-alaltaan. 7.3. Täytäntöönpanotehtävät Näiden tehtävien suorittamiseksi virastot osallistuvat aktiivisesti täytäntöönpanovallan käyttämiseen yhteisön tasolla. Yksittäisiä päätöksiä tekevillä virastoilla on normatiivinen täytäntöönpanovalta. Tämä täytäntöönpanovalta rajoittuu johdetun oikeuden säännösten soveltamiseen tietyissä erityistapauksissa toimielinjärjestelmän sekä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti[7]. Tarkoituksena on, että virastot voivat niille annettujen muiden tehtävien ansiosta tarjota erityisesti komissiolle kokemusta ja asiantuntemusta, jota tämä tarvitsee voidakseen hoitaa täysimääräisesti tehtävänsä yhteisön täytäntöönpanoelimenä. 7.4. Rakenteellinen autonomia Euroopan unionin sääntelyviraston autonomia on viraston vaikuttavuuden ja uskottavuuden tae pitkällä aikavälillä. Autonomian ansiosta virasto pystyy ottamaan huomioon kaikki ympäristönsä tiedot ja eliminoimaan ulkoa tulevan häirinnän mahdollisimman hyvin. Virastolla on oltava huomattava toimintavapaus teknisten ja tieteellisten arviointien esittämiseen, ja tämä toimintavapaus on taattava EU:n toimielinten lisäksi myös jäsenvaltioihin ja varsinaisiin toimijoihin nähden. 7.5. Päätelmät Voidaan siis määritellä, että Euroopan unionin sääntelyvirasto on lainsäätäjän perustama autonominen oikeussubjekti, jonka tehtävänä on osallistua Euroopan tasolla jonkin alan sääntelyyn ja yhteisön politiikan täytäntöönpanoon. Viraston ja sen tehtävien hoidon avulla voidaan osaltaan parantaa sääntöjen täytäntöönpanoa ja soveltamista kaikkialla Euroopan unionissa. Virasto osallistuu näin ollen aktiivisesti täytäntöönpanovallan käyttämiseen yhteisön tasolla. 8. AUTONOMIA JA VALVONTA Autonomia- ja valvontaedellytysten herkkä tasapaino muodostaa lähtökohdan toimielinten välisen sopimuksen määräyksille. 8.1. Autonomia Autonomia (ks. 7.4) on välttämätön ja monimuotoinen: oikeushenkilön asema, talousarviota koskeva autonomia, hallintoneuvostossa noudatettava kollegisen päätöksenteon periaate ja hallintoneuvoston valtuudet, johtajan, tiedekomiteoiden jäsenten sekä valituslautakuntien riippumattomuus jne. 8.2. Arvioinnit ja valvonta Autonomia kytkeytyy kiinteästi virastoille ja toimielimille kuuluvien tehtävien hoitoon. Sääntelyvirastot, joilla on itsenäinen vastuu täytäntöönpanotasolla, ovat näin ollen tilintekovelvollisia suoraan toimielimille, jäsenvaltioille ja kansalaisille. Vastuun periaatteen mukaan virastoihin on kohdistettava ennakko- ja jälkiarviointeja, minkä lisäksi niihin on sovellettava selkeitä valvontamekanismeja. Arvioinnit Komissio perustelee kaikki sääntelyvirastojen perustamista koskevat ehdotukset tarkalla vaikutustenarvioinnilla. Arvioinneissa on käytävä läpi kaikki mahdolliset vaihtoehdot: suunniteltujen toimien antaminen komission suoritettavaksi, toiminnassa olevan viraston tehtäväalueen laajentaminen, toimiston tai toimeenpanoviraston perustaminen ja/tai yksittäisten tehtävien suorittaminen alihankintana. Perustamisen jälkeen virasto ja komissio arvioivat säännöllisesti viraston toimia ja toimintaa. Arviointitulosten perusteella komissio voi ehdottaa perussäädöksen tarkistamista tai tarvittaessa kumoamista. Valvonta Varainhoidon valvonta, sisäinen tarkastus, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukset, vuotuinen vastuuvapauden antaminen yhteisön talousarvion toteuttamisesta sekä OLAFin suorittamat tutkimukset ovat keinoja, joiden avulla voidaan varmistua virastoille osoitettujen resurssien moitteettomasta käytöstä. Hallinnollinen valvonta antaa tietyt menettelylliset takeet siitä, että asiaan liittyvien tahojen edut otetaan huomioon ja että toiminnan tulokset ovat laadukkaita. Lainsäädäntövallan käyttäjä ja komissio huolehtivat poliittisesta valvonnasta. Yhteisöjen tuomioistuin huolehtii tuomioistuinvalvonnasta (sen jälkeen kun on käytetty kaikki mahdolliset sisäiset valvontakeinot – ks. 9.4). 9. RAKENNE Virastoilla on oltava sellainen organisaatio, että niillä on valmiudet suoriutua tehokkaasti niille uskotuista tehtävistä ja kunnioittaa autonomian ja valvonnan välistä herkkää tasapainoa. 9.1. Hallintoneuvosto Hallintoneuvoston tehtävät vastaavat suunnittelu- ja valvontaelimelle perinteisesti kuuluvia tehtäviä. Parlamentin ja neuvoston kanssa käydyissä, tiedonantoon pohjautuvissa keskusteluissa päädyttiin siihen, että hallintoneuvostojen kokoonpanolle ei voi olla yhtä ainoaa mallia. Hyvän hallintotavan periaatteita on kuitenkin ehdottomasti noudatettava. 1. Vastuun ja johdonmukaisuuden periaatteiden mukaan hallintoneuvoston kokoonpanon on määräydyttävä sen mukaan, millainen asema virastolla on yhteisön ja jäsenvaltioiden välisessä täytäntöönpanovallan jaossa. 2. Tehokkuuden periaate ja kustannusten vähentäminen puhuvat suppean hallintoneuvoston puolesta. 3. Osallistumisen ja avoimuuden periaatteet vaativat asiaan liittyvien tahojen mukaanottoa. Toimivaltarakenteen tasapainoperiaate Virasto osallistuu täytäntöönpanovallan käyttöön yhteisön tasolla, ja siksi yhteisön täytäntöönpanovallan kahden käyttäjän on oltava yhtäläisesti edustettuina hallintoneuvostossa. Yhtäläisellä edustuksella pyritään takaamaan asianmukainen tasapaino eli ottamaan huomioon toisaalta yhteisön tavoitteet ja toisaalta kansalliset edut. Jäsenvaltioiden edustus Virastolle annetut tehtävät eivät periaatteessa edellytä kaikkien jäsenvaltioiden edustusta hallintoneuvostossa. Se voi kuitenkin olla perusteltua, jos virasto osallistuu yhteisön edun mukaisesti myös jäsenvaltioiden täytäntöönpanovallan käyttämiseen. EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisesti virasto mahdollistaa näin ollen sen, että jäsenvaltiot voivat täyttää yhteisön oikeudesta johtuvat velvoitteet. Tuolloin neuvosto nimittää yhden edustajan kustakin jäsenvaltiosta. Jokaisella edustajalla on yksi ääni. Jotta toimivaltarakenteen tasapainoperiaate toteutuisi hallintoneuvostossa, toimielimet sopivat, että neuvoston nimittämille jäsenille myönnetään yhtä suuri kokonaisäänimäärä kuin komission nimittämille jäsenille. Parlamentti Hallintoneuvostoon ei sitä vastoin ole tarkoitus kuulua parlamentin nimeämiä jäseniä, sillä se saattaisi asettaa kyseenalaiseksi parlamentin suorittaman ulkoisen valvonnan objektiivisuuden varsinkin kun otetaan huomioon parlamentin asema vastuuvapauden myöntämisestä vastaavana viranomaisena. Asiaan liittyvien tahojen osallistuminen Jotta toiminta olisi avointa, asiaan liittyvät tahot voivat osallistua asioiden käsittelyyn hallintoneuvostossa jäseninä, mutta ilman äänioikeutta. 9.2. Johtokunta Viraston toiminnan tehostamiseksi on mahdollista perustaa suppea johtokunta, jos hallintoneuvosto ei kokonsa vuoksi pysty täyttämään sille kuuluvia tehtäviä tehokkaasti. Perussäädöksessä on tarkat säännökset tehtävien delegoinnista johtokunnalle. 9.3. Johtaja Taatakseen viraston tehokkuuden ja riippumattomuuden sen jokapäiväisessä hallinnossa ja toiminnassa johtaja kantaa täyden vastuun virastolle annetuista operatiivisista tehtävistä, minkä lisäksi hän on viraston laillinen edustaja. Kuten edellä selostetaan, hallintoneuvoston kokoonpano määräytyy sen mukaan, millainen asema virastolla on yhteisön täytäntöönpanovallan käyttäjän ja kansallisten täytäntöönpanovallan käyttäjien välisessä toimivaltajaossa. Viraston johtajan nimittämisessä voidaan käyttää vain yhtä ainoaa menettelyä: johtajan nimittää hallintoneuvosto komission esittämän ehdokasluettelon perusteella. Hallintoneuvoston valitsema ehdokas voidaan ennen varsinaista nimittämistä kutsua asiasta vastaavan parlamentin valiokunnan kuultavaksi. 9.4. Muut elimet Jotta virasto pystyisi suoriutumaan sille uskotuista tehtävistä tehokkaasti, voidaan tarvita muita elimiä: koordinointielimiä, tiede- ja/tai asiantuntijakomiteoita ja valituslautakuntia. Luonnos TOIMIELINTEN VÄLINEN SOPIMUS Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehyksestä EUROOPAN PARLAMENTTI, EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO JA EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, palauttavat mieleen eurooppalaisesta hallintotavasta 25 päivänä heinäkuuta 2001 annetun komission valkoisen kirjan[8] ja Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehyksestä 11 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission tiedonannon[9], ottavat huomioon Euroopan parlamentin 13 päivänä tammikuuta 2004 antaman päätöslauselman[10] ja neuvoston 28 päivänä kesäkuuta 2004 antamat päätelmät[11], sekä katsovat seuraavaa: Eurooppalaista hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan mukaisesti Euroopan unionin sääntelyvirastot osallistuvat yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoon ja soveltamiseen. Virastojen perustaminen, toiminta ja valvonta on siis poliittisesti ja toimielinten kannalta erittäin tärkeää. Yhteisen toimintakehyksen puuttuminen sekä virastojen nimitysten, tehtävien, rakenteiden ja valvontamekanismien lisääntyminen ovat synnyttäneet tilanteen, joka ei ole kovin avoin eikä mielekäs ja joka heikentää oikeusvarmuutta. Avoimuutta ja johdonmukaisuutta on lisättävä, ettei lainsäädäntövallan käyttäjä perustaisi toisistaan yhä enemmän poikkeavia virastoja, mikä heikentää täytäntöönpanovallan yhtenäisyyttä. Toimintakehystä olisi ensiksi sovellettava Euroopan unionin sääntelyvirastojen perustamista koskeviin tuleviin aloitteisiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen puitteissa, ja sen olisi edistettävä niiden välistä yhtenäisyyttä. Seuraavaksi toimielimet sitoutuvat tarkastelemaan, millä menettelytavoilla toimintakehys voitaisiin laajentaa koskemaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen puitteissa jo aikaisemmin perustettuja Euroopan unionin sääntelyvirastoja ja tarvittaessa muitakin virastoja. Toimintakehyksen on noudatettava valkoisessa kirjassa mainittuja hyvän hallintotavan periaatteita, jotka ovat avoimuus, osallistuminen, vastuun selkeys, tehokkuus ja johdonmukaisuus. Avoimuuden ja osallistumisen tavoitteet edellyttävät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 255 artiklassa tarkoitettujen ehtojen soveltamista, kun on kyse oikeudesta tutustua virastojen hallussa oleviin asiakirjoihin ja sidosryhmien edustuksesta kyseisissä virastoissa. Tehokkuuden tavoite edellyttää, että yksinkertaistetaan päätöksentekoa, karsitaan kustannuksia ja huolehditaan, että virastot ovat toimintansa puolesta autonomisia. Autonomia kytkeytyy kiinteästi virastoille kuuluvien, selkeästi määriteltyjen tehtävien hoitoon täytäntöönpanovallan yhtenäisyyttä kunnioittaen. Selkeän vastuunjaon periaate vaatii näin ollen yksinkertaisen ja tehokkaan valvontajärjestelmän käyttöönottoa. Johdonmukaisuus syntyy sillä, että toimielinten ja virastojen tehtävät sekä toisaalta eri virastojen tehtävät erotetaan toisistaan selkeällä järjestelmällä yhtenäisen lähestymistavan takaamiseksi. Kaikista Euroopan unionin sääntelyviraston perustamista koskevista ehdotuksista on tehtävä tarkka vaikutustenarviointi, joka käsittää toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisen lisäksi mahdollisimman kattavan ennakkoarvioinnin. On painotettava, että tässä sopimuksessa määritetään yhteiset vähimmäisperiaatteet, -säännöt ja -menettelyt, joita on noudatettava Euroopan unionin sääntelyviraston perustamista koskevassa säädöksessä tämän kuitenkaan rajoittamatta sitä, että säädökseen voi olla tarpeen tapauskohtaisesti lisätä asetettavia tavoitteita, osoitettavia velvollisuuksia ja kullekin virastolle kuuluvia erityistehtäviä. SOPIVAT SEURAAVAA: 1. TARKOITUS Tämän sopimuksen tarkoituksena on vahvistaa Euroopan unionin sääntelyvirastojen perustamista, rakennetta, toimintaa, arviointia ja valvontaa koskeva horisontaalinen kehys. Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio sopivat, että ne noudattavat tässä sopimuksessa määritettyjä periaatteita, sääntöjä ja menettelyjä, kun ne hyväksyvät Euroopan unionin sääntelyvirastoja koskevia säädöksiä (jäljempänä ’perussäädöksiä’). 2. Soveltamisala Edellä mainitut kolme toimielintä sopivat, että tätä sopimusta sovelletaan sen voimaantulon jälkeen perustettaviksi ehdotettaviin Euroopan unionin sääntelyvirastoihin. Toimielimet sopivat siitä, että tämä sopimus koskee kaikkia Euroopan unionin sääntelyvirastoja, jotka perustetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen puitteissa. Kolme toimielintä sitoutuvat tarkastelemaan mahdollisimman pian tämän sopimuksen voimaantulon jälkeen, millä menettelytavoilla sopimuksen soveltamisala voitaisiin laajentaa koskemaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen puitteissa jo aikaisemmin perustettuja Euroopan unionin sääntelyvirastoja ja tarvittaessa muitakin virastoja tämän kuitenkaan rajoittamatta sitä, että kyseisiä virastoja mukautetaan vähitellen perussäädöksessä säädetyillä tarkistuksilla. 3. Määritelmä Tässä sopimuksessa Euroopan unionin sääntelyvirastolla (jäljempänä ’virasto’) tarkoitetaan kaikkia autonomisia oikeussubjekteja, jotka lainsäädäntövallan käyttäjä on perustanut ja jotka osallistuvat Euroopan tasolla jonkin alan sääntelyyn ja yhteisön politiikan täytäntöönpanoon. Virastolla on julkisen palvelun tehtävä. Se parantaa osaltaan yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoa ja soveltamista kaikkialla Euroopan unionissa. Tähän määritelmään eivät kuulu niin sanotut toimeenpanovirastot, jotka komissio on perustanut suorittamaan komission valvonnassa ja vastuulla tiettyjä tehtäviä, jotka liittyvät pelkästään yhteisön ohjelmien hallinnointiin. Toimeenpanovirastoista on 19 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston puiteasetus (EY) N:o 58/2003[12], jossa niiden asema määritetään. 4. Tehtävät Virastolla voi olla yksi tai useampi seuraavista tehtävistä: a) soveltaa yhteisönormeja erityistapauksiin. Tätä varten virastolla on valta tehdä yksittäisiä päätöksiä, jotka sitovat oikeudellisesti kolmansia osapuolia. b) avustaa suoraan komissiota, ja tarvittaessa yhteisön edun mukaisesti myös jäsenvaltioita, antamalla tieteellisiä ja asiantuntijalausuntoja ja/tai tarkastusraportteja c) huolehtia yhteisön edun mukaisesti kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yhteistyön verkottamisesta ja järjestämisestä tietojen ja hyvien toimintatapojen keräämiseksi, vaihtamiseksi ja vertaamiseksi. Kaikkien virastojen tehtävänä on lisäksi kerätä, analysoida ja välittää objektiivisia, luotettavia ja helposti käyttöön saatavia tietoja toiminta-alaltaan. Tietojen luonne ja vastaanottajat on täsmennettävä perussäädöksessä. 5. Täytäntöönpanotehtävät Näiden tehtävien suorittamiseksi virasto osallistuu aktiivisesti täytäntöönpanovallan käyttämiseen yhteisön tasolla. (1) Edellä 4 a kohdassa mainituissa tehtävissä virastolla on suora täytäntöönpanovelvollisuus niiden toimivaltuuksien rajoissa, jotka sille kuuluvat johdetun oikeuden mukaan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen sääntöjä noudattaen. Näiden tehtävien puitteissa: a) virasto ei voi vahvistaa yleisiä sääntelytoimenpiteitä b) virastolle ei uskota päätösvaltaa aloilla, joilla on tehtävä ratkaisu erilaisten vastakkaisten yleisten etujen välillä tai joilla on käytettävä poliittista harkintaa c) virastolle ei uskota vastuualueita, joiden osalta Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa on annettu päätösvalta suoraan komissiolle. Lainsäädäntövallan käyttäjän suorittaman delegoinnin on rajoituttava tarkasti määriteltyihin valtuuksiin, joita voidaan valvoa tiukasti. (2) Edellä 4 b ja c kohdassa mainituissa tehtävissä virasto tarjoaa tarvittavaa asiantuntemusta erityisesti komissiolle, jotta se voi suorittaa tehtävänsä yhteisön täytäntöönpanoelimenä. 6. Oikeudellinen asema Virasto on oikeushenkilö. Se nauttii jokaisessa jäsenvaltiossa kansallisen lainsäädännön nojalla oikeushenkilöille myönnettyä laajinta mahdollista oikeuskelpoisuutta. Se voi muun muassa hankkia tai luovuttaa irtainta ja kiinteää omaisuutta sekä esiintyä kantajana ja vastaajana oikeudenkäynneissä. Tällöin virastoa edustaa sen johtaja. I PERUSTAMINEN 7. Vaikutustenarviointi Komissio sitoutuu siihen, että kaikki virastojen perustamista koskevat ehdotukset perustuvat vaikutustenarviointiin, joka käsittää toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisen lisäksi mahdollisimman kattavan ennakkoarvioinnin. Vaikutustenarvioinnissa otetaan huomioon useita tekijöitä, kuten: a) ratkaistava ongelma ja lyhyellä tai pitkällä aikavälillä täytettävä tarve b) yhteisön toimista saatava lisäarvo c) vaihtoehdot Euroopan unionin sääntelyviraston luomiselle, joita ovat: suunniteltujen toimien antaminen komission suoritettavaksi, toiminnassa olevan viraston tehtäväalueen laajentaminen, toimiston perustaminen, toimeenpanoviraston perustaminen ja/tai yksittäisten tehtävien suorittaminen alihankintana d) saavutettavat tavoitteet yleisellä, erityisellä ja toiminnallisella tasolla sekä niiden arvioinnissa tarvittavat indikaattorit e) mahdolliset tahattomat vaikutukset ja vastavuoroiset myönnytykset f) osoitettavat tehtävät g) mahdollisesti saavutettavat hyödyt asiantuntemuksen, näkyvyyden, avoimuuden ja joustavuuden sekä julkisen toiminnan reagointikyvyn, johdonmukaisuuden, uskottavuuden ja tehokkuuden osalta h) valvonnan, koordinoinnin ja inhimillisten voimavarojen aiheuttamat kustannukset sekä muut hallinnolliset menot i) vastaavista hankkeista aiemmin saadut kokemukset j) käyttöön otettava seurannan ja säännöllisen arvioinnin järjestelmä. Komissio esittää vaikutustenarvioinnista tekemänsä johtopäätökset ehdotuksensa perusteluissa. Euroopan parlamentti ja neuvosto sitoutuvat suorittamaan alustavat arvioinnit ennen kuin komission ehdotukseen tehdään merkittäviä tarkistuksia. 8. Oikeusperusta Kolme toimielintä sopivat, että perussäädös pohjautuu kyseisen politiikan oikeusperustan muodostavaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräykseen. Toimielimet sopivat, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 308 artikla toimii oikeusperustana ainoastaan, jos mikään muu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen säännös ei mahdollista yhteisön toimivallan käyttöä. 9. Tavoitteet ja toimeksianto Kolme toimielintä huolehtivat siitä, että viraston tavoitteet ja toimeksianto ovat selkeät, täsmälliset ja Euroopan unionin yleisten poliittisten suuntaviivojen ja komission strategisten tavoitteiden mukaiset. 10. Kotipaikka Kolme toimielintä tunnustavat, että kotipaikka on yksi virastoon liittyvistä perusnäkökohdista. Tehokkuuden ja avoimuuden turvaamiseksi sijoituspaikan olisi oltava tiedossa perussäädöksen hyväksymishetkellä. Kolme toimielintä sopivat, että kotipaikkaa koskeva säännös sisällytetään perussäädökseen. Jos kotipaikka ei ole tiedossa perussäädöksen hyväksymishetkellä, päätös asiasta on tehtävä kuuden kuukauden kuluessa. II RAKENNE JA TOIMINTA Toimielinten osallistumisen viraston rakenteeseen ja toimintaan on eritoten heijastettava niiden tehtäviä Euroopan unionin toimielinjärjestelmässä. RAKENNE 11. HALLINTONEUVOSTO 11.1 Hallintoneuvoston tehtävät Hallintoneuvosto valvoo, että virasto suorittaa tehtävät, jotka sille perussäädöksessä uskotaan. Hallintoneuvosto on viraston suunnittelu- ja valvontaelin. Sen tehtävänä on erityisesti: a) nimittää ja tarvittaessa erottaa viraston johtaja ja viraston tiettyjen elinten jäsenet 13.2 ja 14 kohdassa vahvistettujen menettelyjen mukaisesti b) käyttää kurinpidollista toimivaltaa johtajan suhteen c) hyväksyä viraston vuosittainen työohjelma johtajan esittämän ehdotuksen ja komission antaman lausunnon perusteella 20 kohdassa vahvistetuin edellytyksin d) laatia vuosittain ennakkoarvio viraston tuloista ja menoista ja toimittaa se komissiolle e) vahvistaa viraston lopullinen talousarvio ja henkilöstötaulukko vuosittaisen talousarviomenettelyn mukaisesti ja 28.2 kohdassa vahvistetuin edellytyksin f) antaa viraston vuosikertomus 21 kohdassa vahvistetuin edellytyksin ja toimittaa se toimielimille ja jäsenvaltioille g) antaa viraston työjärjestys ja oma työjärjestyksensä johtajan esittämän ehdotuksen ja komission antaman lausunnon perusteella h) vahvistaa viraston varainhoitoa koskevat säännökset johtajan esittämän ehdotuksen ja komission antaman lausunnon perusteella 28.1 kohdassa vahvistetuin edellytyksin i) vahvistaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001[13] soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 16.6 kohdassa vahvistetuin edellytyksin. 11.2 Hallintoneuvoston kokoonpano ja nimittäminen (1) Kolme toimielintä sopivat, että hallintoneuvoston kokoonpanolle ei ole yhtä ainoaa mallia.Ne sitoutuvat kuitenkin rajoittamaan hallintoneuvoston koon siten, että päätöksenteko on tehokasta ja toimintakustannukset mahdollisimman pienet. (2) Toimielimet tunnustavat myös, että viraston osallistuminen täytäntöönpanovallan käyttöön yhteisön tasolla edellyttää yhteisön täytäntöönpanovallan kahden käyttäjän yhtäläistä edustusta hallintoneuvostossa. Komission ja neuvoston olisi siksi nimitettävä sama rajallinen määrä jäseniä hallintoneuvostoon. (3) Virastolle kuuluvat tehtävät eivät edellytä sitä, että jokaiselle jäsenvaltiolle olisi annettava paikka hallintoneuvostossa, ellei virasto myös osallistu yhteisön edun mukaisesti jäsenvaltioiden täytäntöönpanovallan käyttämiseen aiotulla politiikan alalla. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisesti virasto mahdollistaa näin ollen sen, että jäsenvaltiot voivat täyttää yhteisön oikeudesta tai johdetusta oikeudesta johtuvat velvoitteet. Tuolloin neuvosto nimittää yhden edustajan kustakin jäsenvaltiosta. Jokaisella edustajalla on yksi ääni. Jotta toimivaltarakenteen tasapainoperiaate toteutuisi hallintoneuvostossa, toimielimet sopivat myöntävänsä neuvoston nimittämille jäsenille yhtä suuren kokonaisäänimäärän kuin komission nimittämille jäsenille. (4) Avoimuuden varmistamiseksi toimielimet sopivat, että komissio nimittää hallintoneuvoston jäseniksi myös sidosryhmien edustajia, jotka ovat läsnä ilman äänioikeutta. Kyseeseen tulevat alat mainitaan selkeästi perussäädöksessä. (5) Kaikki hallintoneuvoston jäsenet nimitetään sen kokemuksen perusteella, joka heillä asianomaisella alalla on. Komissio ja neuvosto valvovat, että naiset ja miehet ovat tasapuolisesti edustettuina hallintoneuvostossa. Jäsenten toimikausi on viisi vuotta, ja se voidaan uusia yhden kerran. (6) Toimielimet varmistavat, että hallintoneuvoston kokoonpanoa tarkastellaan säännöllisesti uudelleen 27.2 kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti viraston toiminnan, tavoitteiden, toimivallan ja tehtävien kehittyessä. 12. Johtokunta Jos hallintoneuvosto ei kokonsa vuoksi pysty täyttämään tehokkaasti sille kuuluvia tehtäviä, voidaan perustaa johtokunta. Hallintoneuvosto kokoontuu yleensä vain kerran vuodessa, mutta on mahdollista järjestää ylimääräinen kokous. Johtokunnalla on tiettyjä hallintoneuvoston kokouksiin liittyviä valmistelu- ja seurantatehtäviä, mikä ei kuitenkaan rahoita 13.1 kohdassa vahvistettuja johtajan tehtäviä. Johtokuntaan kuuluu yhtä monta edustajaa neuvostosta ja komissiosta. Komission nimittämät sidosryhmien edustajat ovat läsnä ilman äänioikeutta. Johtokunnan koko ei missään tapauksessa saa ylittää 8:aa jäsentä. 13. Johtaja Johtajan on otettava täysi vastuu virastolle annetuista operatiivisista tehtävistä, jotta viraston riippumattomuus säilyy jokapäiväisessä hallinnossa ja toiminnassa. 13.1 Johtajan tehtävät Johtajan tehtävänä on erityisesti: a) valmistella vuosittainen työohjelma, ennakkoarvio viraston tuloista ja menoista, viraston ja hallintoneuvoston työjärjestykset, varainhoitoa koskevat säännökset ja hallintoneuvostossa käsiteltävät asiat b) osallistua hallintoneuvoston kokouksiin ilman äänioikeutta c) panna viraston vuosittainen työohjelma täytäntöön ja vastata komission avunpyyntöihin d) harjoittaa tulojen ja menojen hyväksyjän tehtävää Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002[14] 33-42 artiklan mukaisesti e) toteuttaa viraston talousarvio f) ottaa käyttöön tehokas seurantajärjestelmä, jonka avulla voidaan suorittaa 27.1 kohdassa tarkoitettuja säännöllisiä arviointeja ja valmistella tältä pohjalta viraston vuosikertomus g) esittää mainittu kertomus Euroopan parlamentille h) hoitaa kaikki henkilöstöasiat ja erityisesti käyttää 23.2 kohdassa tarkoitettua toimivaltaa i) määritellä viraston organisaatiorakenne ja toimittaa se hallintoneuvoston hyväksyttäväksi j) ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen takaamiseksi, että virasto toimii perussäädöksensä mukaisesti k) edustaa virastoa myös Euroopan parlamenttiin ja neuvostoon nähden 29.1 kohdassa vahvistetuin edellytyksin. 13.2 Johtajan nimittäminen ja erottaminen (1) Hallintoneuvosto nimittää johtajan komission ehdokasluettelon perusteella. Ennen nimittämistä hallintoneuvoston esittämä ehdokas voidaan kutsua antamaan lausuntonsa Euroopan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle (asiasta vastaaville valiokunnille) ja vastaamaan sen (niiden) jäsenten esittämiin kysymyksiin. (2) Johtajan nimittämisperusteet ovat ansiot ja valmiudet hallinnon ja johtamisen alalla sekä asiantuntemus ja kokemus asianomaisella alalla. Johtajan toimikausi on periaatteessa viisi vuotta. Komission ehdotuksesta ja arvioinnin jälkeen toimikautta voidaan pidentää yhden kerran enintään ensimmäisen toimikauden mittaiseksi ajanjaksoksi. Arvioinnissa komissio ottaa huomioon erityisesti: a) ensimmäisen toimikauden aikana saavutetut tulokset ja tavan, jolla ne on saavutettu b) viraston seuraavien vuosien tehtävät ja tarpeet. (3) Hallintoneuvosto voi komission ehdotuksesta erottaa johtajan ennen toimikauden päättymistä. 14. Muut elimet 14.1 Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten väliset koordinointielimet Virastoilla, joiden tehtävänä on koordinoida tai verkottaa toimivaltaisia kansallisia viranomaisia (4 c kohdassa tarkoitettu tehtävä), on oltava käytettävissään yksi tai useampia koordinointielimiä, jotka koostuvat kyseisten yksikköjen edustajista. 14.2 Tiede- ja/tai asiantuntijakomiteat Virastoilla, jotka tarjoavat teknisiä ja tieteellisiä lausuntoja komissiolle ja tarvittaessa jäsenvaltioille (4 b kohdassa tarkoitettu tehtävä), on oltava käytettävissään yksi tai useampia tiede- ja/tai asiantuntijakomiteoita. Tiedekomiteoiden jäsenten on oltava riippumattomia tieteenharjoittajia, jotka hallintoneuvosto on nimittänyt avoimen kilpailun tuloksena. Hallintoneuvosto nimittää asiantuntijakomiteoiden jäsenet perussäädöksessä säädetyn selkeän ja avoimen menettelyn perusteella. 14.3 Valituslautakunnat Virastoilla, jotka tekevät sellaisia yksittäisiä päätöksiä, joista kolmannet osapuolet voivat valittaa (4 a kohdassa tarkoitettu tehtävä), on oltava käytettävissään yksi tai useampia valituslautakuntia, joiden tehtävänä on varmistaa, että virasto on soveltanut täytäntöönpanosääntöjä oikein niiden tehtävien ja velvollisuuksien rajoissa, jotka sille kuuluvat. Hallintoneuvosto nimittää valituslautakuntien jäsenet viideksi vuodeksi komission esittämän ehdokasluettelon perusteella. TOIMINTA 15. YLEINEN ETU JA RIIPPUMATTOMUUS Hallintoneuvoston jäsenet, johtaja sekä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välisten koordinointielinten, tiedekomiteoiden ja valituslautakuntien jäsenet sitoutuvat toimimaan yleisen edun hyväksi. Johtaja sekä tiedekomiteoiden ja valituslautakuntien jäsenet sitoutuvat lisäksi toimimaan kaikista ulkopuolisista vaikutteista riippumattomasti. Tätä varten he antavat joka vuosi kirjallisen ilmoituksen sitoumuksistaan ja etunäkökohdistaan. 16. Avoimuus (1) Virasto huolehtii siitä, että sen toimintaa harjoitetaan erittäin avoimesti ja että se on jäljempänä olevien säännösten mukaista. (2) Se julkaisee viipymättä: a) työjärjestyksensä ja hallintoneuvoston työjärjestyksen b) vuosikertomuksensa. (3) Hallintoneuvosto voi johtajan esityksestä sallia soveltuvissa tapauksissa sidosryhmien edustajien osallistumisen tarkkailijoina viraston elinten asioiden käsittelyyn. (4) Virasto ei luovuta kolmansille osapuolille saamiaan luottamuksellisia tietoja, jotka on perustellusti pyydetty pitämään luottamuksellisina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.Hallintoneuvoston jäseniä, johtajaa sekä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välisten koordinointielinten, tiedekomiteoiden ja valituslautakuntien jäseniä koskee Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 287 artiklassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus. (5) Viraston perussäädöksensä mukaisesti keräämään tietoon sovelletaan yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001[15]. (6) Asetusta (EY) N:o 1049/2001 sovelletaan myös viraston hallussa oleviin asiakirjoihin.Hallintoneuvosto vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt kuuden kuukauden kuluessa viraston perustamisesta. 17. Kielijärjestelyt Hallintoneuvosto vahvistaa viraston sisäiset kielijärjestelyt. Ulkoisiin kielijärjestelyihin sovelletaan Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annettua neuvoston asetusta N:o 1[16]. Euroopan unionin elinten käännöskeskus huolehtii viraston toiminnassa tarvittavista käännöspalveluista. 18. Moitteettoman hallinnon mukaiset velvollisuudet Perussäädöksen on taattava, että virasto noudattaa moitteettoman hallinnon periaatteita ja sääntöjä, joita ovat asiaan liittyvien toimijoiden oikeus tulla kuulluksi ja konsultoiduiksi, velvoite perustella säädökset, kielijärjestelyt, tiedonsaantioikeus, henkilötietojen ja liikesalaisuuksien suojelu, moitteetonta varainhoitoa koskevat säännöt, petosten ja korruption torjunta sekä yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen. 19. Viraston tulot Virasto voi rahoittaa toimintaansa: a) Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta maksettavalla avustuksella (jäljempänä ’yhteisön avustus) ja/tai b) eri toimijoille suorittamistaan palveluista saatavilla korvauksilla. Perussäädöksessä täsmennetään kysymykseen tulevat palvelut. Jäsenvaltioiden osallistuminen kuluihin voi myös tulla kysymykseen, jos virasto avustaa niitä suoraan. Perussäädöksessä voidaan myös säätää viraston toimintaan osallistuvien kolmansien maiden osallistumisesta toiminnan rahoittamiseen 24 kohdassa vahvistetuin edellytyksin. Kyseiset osuudet täydentävät a ja/tai b kohdassa tarkoitettuja tuloja. Virasto on tulorahoitteinen, jos se ei saa yhtään yhteisön avustusta. 20. Vuosittainen työohjelma (1) Vuosittaisen työohjelman on oltava perussäädöksessä määriteltyjen viraston tavoitteiden, toimeksiannon ja tehtävien mukainen.Toimielimet suosittelevat, että vuosittainen työohjelma perustuisi komission osana toimintojohtamista (ABM) kehittämään metodologiaan. (2) Hallintoneuvosto hyväksyy vuosittaisen työohjelman johtajan esittämän ehdotuksen ja komission antaman lausunnon perusteella.Toimielimet sopivat, että komission vuosittaisesta työohjelmasta antaman lausunnon oikeusvaikutus on suhteutettava viraston osuuteen täytäntöönpanovelvollisuuksien toteuttamisesta.Sellaisten virastojen osalta, jotka avustavat komissiota suoraan, komission on kyettävä varmistamaan, että vuosittainen työohjelma on yhdenmukainen täytäntöönpanovelvollisuuden kanssa. Jos komissio ilmoittaa vastustavansa vuosittaista työohjelmaa, hallintoneuvosto tarkastelee sitä uudelleen ja hyväksyy työohjelman mahdollisine muutoksineen perussäädöksessä määritetyllä vahvistetulla määräenemmistöllä. 21. Vuosikertomus Vuosikertomuksessa selostetaan, miten virasto on toteuttanut vuosittaisen työohjelmansa. Kertomuksessa selostetaan viraston suorittamat toimet ja arvioidaan tuloksia suhteessa asetettuihin tavoitteisiin ja aikatauluun, toteutettuihin toimiin liittyviä riskejä sekä voimavarojen käyttöä ja viraston yleistä toimintaa. Viraston johtaja valmistelee kertomuksen, ja hallintoneuvosto hyväksyy sen. 22. Erioikeudet ja vapaudet Viraston henkilöstöön sovelletaan 8 päivänä huhtikuuta 1965 tehtyä pöytäkirjaa[17] Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista. 23. Henkilöstö (1) Viraston henkilöstöön sovelletaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä, Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja ja Euroopan yhteisöjen toimielimien näiden henkilöstösääntöjen ja palvelussuhteen ehtojen soveltamiseksi yhteisesti antamia sääntöjä. Hallintoneuvosto antaa yhteisymmärryksessä komission kanssa tarvittavat soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 110 artiklan säännösten mukaisesti. Hallintoneuvosto voi antaa säännöksiä, joilla sallitaan kansallisten asiantuntijoiden siirto jäsenvaltioista viraston määräaikaiseen palvelukseen. (2) Virasto käyttää nimittävälle viranomaiselle annettua toimivaltaa henkilöstöönsä nähden. 24. Kolmansien maiden osallistuminen Viraston toimintaan voivat osallistua ne kolmannet maat, jotka ovat tehneet Euroopan yhteisön kanssa sopimuksen, jonka mukaisesti ne saattavat voimaan perussäädöksen soveltamisalaan kuuluvan yhteisön lainsäädännön ja soveltavat sitä. Näiden sopimusten nojalla tehdään järjestelyjä, joilla täsmennetään näiden maiden osallistumista viraston toimintaan ja sen luonnetta ja tapaa; järjestelyihin kuuluvat määräykset, jotka koskevat osallistumista tiettyihin viraston elimiin, sekä rahoitusosuuksia ja henkilöstön palvelukseenottoa. Sopimuksissa ei ole kuitenkaan sallittua määrätä, että kyseisten kolmansien maiden edustajat voivat olla läsnä hallintoneuvostossa äänioikeutettuina osallistujina, ja sopimuksissa on joka tapauksessa noudatettava Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja. 25. Yhteistyö muiden virastojen kanssa Virasto voi muiden virastojen kanssa tekemiensä sopimusten puitteissa tehdä yhteistyötä niiden kanssa perussäädöksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, jotta vältetään päällekkäisyydet ja saadaan aikaan synergiaetuja. 26. Kansainvälinen toiminta (1) Jos kansainvälinen toiminta on virastolle annettujen tehtävien kannalta tarpeen, perussäädöksessä voidaan (kaikkien tai tiettyjen tehtävien osalta) säätää kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä samankaltaisia tehtäviä hoitavien kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävästä yhteistyöstä, joka perustuu edellä mainittujen viranomaisten ja järjestöjen kanssa sovittuihin työjärjestelyihin. (2) Kyseisten työjärjestelyjen on oltava yhteisön oikeuden mukaisia, ja ne vahvistaa hallintoneuvosto johtajan esittämän ehdotuksen ja komission lausunnon perusteella. Jos komissio ilmoittaa vastustavansa kyseisiä järjestelyjä, hallintoneuvosto tarkastelee niitä uudelleen ja hyväksyy ne mahdollisine muutoksineen perussäädöksessä määritetyllä vahvistetulla määräenemmistöllä. III ARVIOINTI JA VALVONTA 27. ARVIOINNIT JA TARKISTUKSET 27.1 Viraston suorittama arviointi Varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti virasto laatii säännöllisesti ennakko- ja jälkiarvioinnit sellaisille ohjelmille tai toiminnoille, joista aiheutuu huomattavia menoja. Arviointien tulokset ilmoitetaan hallintoneuvostolle. Virasto toteuttaa kaikki asianmukaiset toimet korjatakseen mahdollisesti todetut ongelmat. 27.2 Komission suorittama arviointi sekä tarkistus Komissio sitoutuu arvioimaan määräajoin perussäädöksen täytäntöönpanoa, viraston saavuttamia tuloksia sekä sen työmenetelmiä käyttämällä vertailukohtina perussäädöksessä määriteltyjä tavoitteita, toimeksiantoa ja tehtäviä sekä ennakkoarvioinnissa vahvistettuja ja viraston vuosittaiseen työohjelmaan kuuluvia indikaattoreita. Arvioinnin perusteella komissio tekee tarvittaessa ehdotuksen perussäädöksen säännösten tarkistamiseksi. Jos komissio toteaa, että viraston olemassaolo ei ole enää perusteltua ottaen huomioon asetetut tavoitteet, se voi ehdottaa kyseisen perussäädöksen kumoamista. Euroopan parlamentti ja neuvosto arvioivat komission ehdotuksen pohjalta, onko perussäädöksen muuttaminen tai kumoaminen aiheellista. 28. TALOUSARVION JA VARAINHOIDON VALVONTA, TARKASTUKSET JA PETOSTENTORJUNTA 28.1 Varainhoitoa koskevat säännökset Kunkin viraston on vahvistettava varainhoitoa koskevat säännöksensä. Jos virasto saa yhteisöltä avustusta, on sovellettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002[18] 185 artiklan 1 kohtaa. Viraston varainhoitosäännösten on siinä tapauksessa oltava varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 mukaisia. Varainhoitoa koskevat säännökset voivat poiketa kyseisestä asetuksesta ainoastaan, jos se on välttämätöntä viraston toiminnasta johtuvien erityisvaatimusten vuoksi ja jos komissio antaa siihen ennalta suostumuksen. Jos virasto on tulorahoitteinen, sen varainhoitoa koskevissa säännöksissä käytetään lähtökohtana edellä mainittuja varainhoitoasetuksia, kuitenkin ottaen huomioon viraston ominaisluonne. 28.2 Talousarvio Budjettivallan käyttäjä vahvistaa yhteisöltä avustusta saaville virastoille joka vuosi talousarviomenettelyssä henkilöstösääntöjen alaista henkilöstöä koskevan henkilöstötaulukon varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 46 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti. Lisäksi budjettivallan käyttäjä hyväksyy viraston avustusta koskevat määrärahat. Kaikissa virastoissa hallintoneuvosto vahvistaa lopullisen talousarvion sekä henkilöstötaulukon. 28.3 Kirjanpitosäännöt Varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklan 4 kohdan mukaan virasto soveltaa komission tilinpitäjän kyseisen asetuksen 133 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti vahvistamia kirjanpitosääntöjä, jotta viraston tilinpäätös voidaan yhdistää komission tilinpäätökseen. 28.4 Tarkastukset Varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklan 3 kohdan mukaan komission sisäisellä tarkastajalla on yhteisöltä avustusta saavien virastojen osalta samat toimivaltuudet kuin komission osalta. 28.5 Ulkoinen tarkastus ja vastuuvapaus Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti tilintarkastustuomioistuin tarkastaa kaikkien yhteisöltä avustusta saavien virastojen tilit. Varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklan 2 kohdan mukaan Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta vuosittain vastuuvapauden yhteisöltä avustusta saavien virastojen talousarvioiden toteuttamisesta. Tulorahoitteisissa virastoissa hallintoneuvosto antaa vastuuvapauden johtajalle. Hallintoneuvosto ilmoittaa vastuuvapauden myöntämistä koskevasta päätöksestään Euroopan parlamentille, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Johtaja pyrkii kaikin tavoin toimimaan vastuuvapauden myöntämistä koskevaan päätökseen liitettyjen huomautusten mukaisesti. 28.6 Petostentorjunta ja yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen Petosten, lahjonnan ja muun laittoman toiminnan torjumiseksi virastoon sovelletaan rajoituksetta Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999[19]. Perussäädöksessä säädetään, että virasto liittyy perustamishetkestä alkaen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission väliseen toimielinten sopimukseen[20]. Hallintoneuvosto vahvistaa liittymisen ja antaa tarvittavat säännökset, joilla helpotetaan OLAFin suorittamien sisäisten tutkimusten tekemistä. 29. POLIITTINEN VALVONTA 29.1 Euroopan parlamentti ja neuvosto Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa, ja erityisesti viraston vuosikertomuksen julkaisemisen yhteydessä, pyytää johtajan kuultavakseen jostakin viraston toimintaan liittyvästä aiheesta, tämän kuitenkaan rajoittamatta edellä mainittua valvontaa ja erityisesti talousarvio- ja vastuuvapausmenettelyä. 29.2 Komissio Komissio suorittaa valvontaa oikeuksiensa mukaisesti: (1) Komissio käyttää aloiteoikeuttaan tekemällä tarvittaessa ehdotuksen perussäädöksen tarkistamiseksi tai kumoamiseksi 27.2 kohdan mukaisesti.Komissio tekee lisäksi vuosittain budjettivallan käyttäjälle ehdotuksen virastolle tarkoitetun avustuksen määrästä sekä sille tarpeelliseksi katsomastaan henkilömäärästä hallintoneuvoston laatiman menoja ja tuloja koskevan ennakkoarvion perusteella 11.1 kohdan d alakohdan mukaisesti. (2) Komissio vastaa sille kuuluvasta täytäntöönpanosta seuraavin keinoin: a) sillä on edustajansa hallintoneuvostossa; b) se laatii ehdokasluettelon johtajan ja valituslautakuntien jäsenten nimityksiä varten 13.2 kohdan 1 alakohdan ja 14.3 kohdan mukaisesti; c) se tekee arviointinsa perusteella ehdotuksensa johtajan toimikauden pidentämiseksi 13.2 kohdan 2 alakohdan mukaisesti; d) se antaa lausuntoja vuosittaisesta työohjelmasta 20.2 kohdan mukaisesti, työjärjestyksestä 11.1 kohdan g alakohdan mukaisesti ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä samankaltaisia tehtäviä hoitavien kansainvälisten järjestöjen kanssa sovittavista mahdollisista työjärjestelyistä 26.2 kohdan mukaisesti. 30. Hallinnollinen valvonta Toimielimet sopivat Euroopan unionin perusoikeuskirjan 43 artiklan mukaisesti, että virasto kuuluu unionin oikeusasiamiehen hallinnollisen valvonnan piiriin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 195 artiklassa määrätyin edellytyksin. 31. Tuomioistuinvalvonta Yhteisöjen tuomioistuimessa voidaan nostaa kumoamiskanteita sellaisista viraston toimista, jotka sitovat oikeudellisesti kolmansia osapuolia, samoin kuin laiminlyöntikanteita tai korvauskanteita, jotka koskevat viraston toimintansa yhteydessä aiheuttamia vahinkoja. Kumoamiskanteet, jotka koskevat 4 a kohdassa määrättyjen tehtävien puitteissa toteutettuja toimia, voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi vasta sen jälkeen kun on käytetty kaikki 14.3 kohdassa määrätyt virastojen sisäiset muutoksenhakukeinot. IV SOPIMUKSEN VOIMAANTULO, TÄYTÄNTÖÖNPANO JA SEURANTA 32. Voimaantulo Tämä sopimus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Sitä sovelletaan kaikkiin sen voimaantulon jälkeen esitettäviin ehdotuksiin, jotka koskevat Euroopan unionin säätelyviraston perustamista. 33. TÄYTÄNTÖÖNPANO JA SEURANTA Kolme toimielintä sitoutuvat toteuttamaan kaikki tarvittavat järjestelyt edistääkseen tämän sopimuksen koordinointia ja huomioon ottamista omissa yksiköissään. Tämän sopimuksen täytäntöönpanon seurannasta vastaa toimielinten välisen yhteistyön korkean tason tekninen työryhmä . Euroopan parlamentin puolesta Puhemies | Neuvoston puolesta Puheenjohtaja | Komission puolesta Puheenjohtaja | [1] KOM(2001) 428, EYVL C 287, 12.10.2001, s. 1. [2] Tähän mennessä on jo annettu puiteasetus (neuvoston asetus (EY) N:o 58/2003, annettu 19 päivänä joulukuuta 2002, EYVL L 11, 16.1.2003), joka koskee toimeenpanovirastoja eli virastoja, jotka hoitavat hallinnointitehtäviä eli avustavat komissiota rahoitusohjelmien täytäntöönpanossa. [3] Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehystä koskeva tiedonanto, 11.12.2002 (KOM(2002)718). [4] Päätöslauselma, 13.1.2004, P5_TA(2004)0015. [5] Päätelmät, 28.6.2004, asiak. 17046/04. [6] Asia C-25/94, komissio v. neuvosto, tuomio 19.3.1996 (Kok. I-1469). [7] Asia 9/58, Meroni, tuomio 13.6.1958 (Kok. 1958, s. 11); asia 98/80, Romano, tuomio 14.5.1981 (Kok. 1981, s. 1241). [8] KOM(2001)428, EYVL C 287, 12.10.2001, s. 1. [9] KOM(2002)718. [10] Asiak. P5_TA(2004)0015. [11] Asiak. 17046/04. [12] EYVL L 11, 16.1.2003, s. 1. [13] EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43. [14] EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72. [15] EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1. [16] EYVL 17, 6.10.1958, s. 385. [17] Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehtyyn sopimukseen liitetty pöytäkirja, EYVL 152, 13.7.1967, s. 13. [18] EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1. [19] EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1. [20] EYVL L 136, 31.5.1999, s. 15.