EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.3.2017 COM(2017) 148 final KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE Oppimisliikkuvuuden vertailuarvo: tilanneselvitys



1. Johdanto Tuoreessa komission tiedonannossa Investointi Euroopan nuorisoon korostetaan oppimiseen liittyvän liikkuvuuden myönteistä vaikutusta työllistyvyyden ja aktiivisen kansalaisuuden kannalta. Kouluttautuminen, opiskelu tai harjoittelu toisessa maassa on ainutlaatuinen kokemus ja voi avata uusia näköaloja. Liikkuvuuden aikana hankitut taidot, kuten ongelmanratkaisukyky, sopeutumiskyky, suvaitsevaisuus ja itseluottamus, ovat työnantajien arvostamia ja merkitykseltään olennaisia nykypäivän yhteiskunnassa. Komissio kannustaa nuorten oppimisliikkuvuutta strategioilla ja ohjelmilla, joihin liittyy erityinen vertailuarvo ja Erasmus+-ohjelmasta saatava tuki. Oppimisliikkuvuutta koskevasta vertailuarvosta vuonna 2011 annetuissa neuvoston päätelmissä (2011/C372/08) komissiota kehotetaan ”raportoimaan neuvostolle vuoden 2015 loppuun mennessä liitteessä esitetyn oppimiseen liittyvää liikkuvuutta koskevan EU:n vertailuarvon uudelleentarkastelua ja tarvittaessa tarkistamista varten.” Neuvoston päätelmissä komissiolta ja jäsenvaltioilta pyydetään myös muita toimia, erityisesti liittyen opiskelijoiden, nuorten ja opettajien liikkuvuutta ilmentäviin indikaattoreihin. Näistä toimista ei kuitenkaan velvoiteta raportoimaan neuvostolle. Ne esitetään yksityiskohtaisemmin erikseen saatavilla olevassa komission dokumentaatiossa. Vuoden 2011 neuvoston päätelmät sijoittuvat eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisiin puitteisiin (ET 2020), joissa komissiota pyydetään ”esittämään neuvostolle ehdotus vertailuarvoksi tätä alaa varten vuoden 2010 loppuun mennessä. Siinä olisi aluksi keskityttävä maiden väliseen fyysiseen liikkuvuuteen korkea-asteen koulutuksen alalla [...]”. Neuvoston päätelmiä edelsi 24. toukokuuta 2011 annettu komission yksiköiden valmisteluasiakirja koulutusta koskevien vertailuarvojen kehittämisestä työllistyvyyttä varten ja oppimiseen liittyvästä liikkuvuudesta (asiak. 10697/11). Tämä kertomus täyttää velvoitteen raportoida neuvostolle liikkuvuuden vertailuarvoon liittyvästä kehityksestä työn jatkamiseksi kohti vuotta 2020. Oppimisliikkuvuutta koskeva vertailuarvo muodostuu kahdesta indikaattorista, ja se määritellään vuoden 2012 päätelmien liitteessä seuraavasti: – ”Vuoteen 2020 mennessä olisi EU:ssa keskimäärin vähintään 20 prosentilla korkeakoulututkinnon suorittaneista oltava takanaan ulkomailla suoritettu korkea-asteen koulutukseen liittyvä opiskelu- tai harjoittelujakso (työharjoittelujaksot mukaan lukien), josta saa vähintään 15 eurooppalaisen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmän (ECTS) suorituspistettä tai joka kestää vähintään kolme kuukautta.” – ”Vuoteen 2020 mennessä olisi EU:ssa keskimäärin vähintään kuudella prosentilla 18–34 vuoden ikäisistä ammatillisen peruskoulutuksen suorittaneista oltava takanaan ulkomailla suoritettu ammatilliseen peruskoulutukseen liittyvä opiskelu- tai harjoittelujakso (työharjoittelujaksot mukaan lukien), joka kestää vähintään kaksi viikkoa(3) tai vähemmän, jos siitä on merkintä Europass-kansiossa. (3) = 10 työpäivää” Vertailuarvon painopiste on ulospäin suuntautuvassa liikkuvuudessa: toisin sanoen se mittaa sitä, missä laajuudessa yksittäiset henkilöt lähtevät ulkomaille hankkimaan oppimiskokemuksia ja tutkintoja. EU:n sisällä tämä tavoite kytkeytyy EU:n perusperiaatteisiin taata ihmisten ja työvoiman vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla. EU:n vertailuarvo mittaa niiden tutkinnon suorittaneiden lukumäärää, jotka ovat sekä suorittaneet liikkuvuusjakson opiskeluaikanaan että läpäisseet tutkintonsa. Sille ei varsinaisesti täsmennetä mitään maantieteellistä aluetta, mutta vuoden 2011 päätelmissä korostettiin, että ”oppimiseen liittyvä liikkuvuus määritellään fyysiseksi liikkuvuudeksi ja siinä otetaan huomioon maailmanlaajuinen liikkuvuus.” Ammatillisessa peruskoulutuksessa liikkuvuuden vertailuarvoindikaattorin mittaamisen rajaa käytännössä neuvoston päätelmissä mainittu kartoitusväline (määrättyä laajaa ikäryhmää koskeva kotitaloustutkimus), kun taas korkea-asteen koulutuksen vertailuarvon indikaattorille ei ole määritetty tietolähdettä. Asiaa käsittelevä komission neuvoa-antava elin eli indikaattoreja ja vertailuarvoja käsittelevä pysyvä työryhmä (SGIB) otti kantaa tämän raportin luonnokseen tammi- ja helmikuussa 2016 järjestetyissä kuulemisissa käytyään alustavan keskustelun joulukuussa 2015. Kuulemisten tuloksiin viitataan tässä raportissa tarvittaessa. Ne otetaan huomioon komission arvioidessa tulevan työn teknistä toteutettavuutta. Raportissa käsitellään vuoden 2011 jälkeen tehtyä työtä käytettävissä olevan näytön pohjalta ja tehdään päätelmiä liikkuvuuden vertailuarvon indikaattoreista korkea-asteen koulutuksessa (jakso 2) ja ammatillisessa peruskoulutuksessa (jakso 3). Lisäksi siinä esitetään komission ehdottamat lisätoimet (jakso 4). 2. Liikkuvuuden vertailuarvon indikaattori korkea-asteen koulutuksessa 2.1. Vuoden 2011 jälkeen tehty työ

Vuosina 2011–2012 työskennellyt Eurostatin erityistyöryhmä tuotti ehdotuksen menetelmäksi ja tiedonkeruutavaksi, joiden avulla tätä vertailuarvon indikaattoria koskevat vaatimukset voidaan täyttää. Tiedot eivät olleet saatavilla oikeassa muodossa ennen neuvoston päätelmien hyväksymistä. Erityistyöryhmä havaitsi, että tärkein kysymys oli tiedonkeruun toteutettavuus siten, että kerätyt tiedot täyttävät vertailuarvon määritelmän. Indikaattorin määritelmä laadittiin ja myöhempi työ tehtiin tiiviissä yhteistyössä Bolognan prosessiin osallistuvien toimijoiden kanssa, kuten myös neuvoston päätelmissä edellytettiin. Fokus on laajemmin oppimisliikkuvuuteen liittyvän tiedon parantamisessa (noudattaen myös eurooppalaisen korkeakoulutusalueen ja Bolognan prosessin strategiaa Strategy: Mobility for better learning). Oppimisliikkuvuudesta kootaan dataa Unescon, OECD:n ja Eurostatin (UOE) koulutusalan tiedonkeruun kautta käyttämällä pääasiassa hallinnollisia tietoja. Eurostat on kehittänyt yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa (erityistyöryhmän kautta) sekä OECD:n, Unescon samoin kuin DG EAC:n ja muiden asiaa käsittelevien komission elinten kanssa menetelmäoppaan oppimisliikkuvuudesta ja tiedonkeruutaulukot. Vertailuarvoon liittyvien tietojen keruu EU:n jäsenvaltioista perustuu vuonna 2013 annettuun komission asetukseen, joka pannaan täytäntöön asteittain vuosina 2015–2018. Vuonna 2022 saatavilla tulee olemaan viiden vuoden tiedot viitejaksolta 2016–2020 (koska tavoite on asetettu vuodeksi 2020). Vuonna 2019 tilannetta on tarpeen arvioida tarkemmin vuoden 2020 jälkeistä ajanjaksoa silmällä pitäen. Vuonna 2019 tätä varten käytettävissä oleva näyttöpohja käsittää tiedot kahdelta vuodelta (2016 ja 2017). 2.2. Näyttö Korkea-asteen koulutusta koskeva vertailuarvoindikaattori mittaa kahdentyyppistä liikkuvuutta: ”opintopisteitä kerryttävää” ja ”tutkintoon liittyvää” liikkuvuutta. Näitä kahta tyyppiä käsitellään jäljempänä erikseen, koska menetelmä- ja datavaatimukset eroavat merkittävästi niiden välillä. – Opintopisteitä kerryttävä liikkuvuus Opintopisteitä kerryttävä liikkuvuus määritellään tilapäiseksi koulutukseen ja/tai opintoihin liittyväksi harjoitteluksi ulkomailla, joka kuuluu korkea-asteen koulutusohjelmaan omassa oppilaitoksessa, (yleensä) opintopisteiden keräämiseksi (oman oppilaitoksen tunnustamat opintopisteet). Tutkinnon suorittaneet, jotka ovat osallistuneet opintopisteitä kerryttävään liikkuvuusjaksoon, määritellään tietystä (ISCED-luokitukseen kuuluvasta) korkea-asteen koulutusohjelmasta valmistuneiksi, jotka ovat suorittaneet tilapäisen korkea-asteen opintojakson ja/tai työharjoittelun ulkomailla ja jotka palaavat omaan oppilaitokseensa suorittamaan tutkintonsa loppuun. Lähettävät oppilaitokset toimittavat tiedot opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta kansallisille tilastoviranomaisille (minkä jälkeen ne toimitetaan Eurostatille sovitussa muodossa). Tutkinnon suorittaneiden opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta ei ole vielä saatavilla dataa Eurostatista. Jäsenvaltiot alkavat toimittaa tietoja Eurostatille vuonna 2017 viitekaudelta 2016 (lukuvuodelta 2015–2016), ja ne on määrä julkaista vuoden 2018 alkupuoliskolla. Tässä vaiheessa opintopisteitä kerryttävää liikkuvuutta koskevat tiedot ovat lähes täydelliset, koska ne perustuvat niistä maista kerättyihin tietoihin, joihin opiskelijat palaavat opintopisteitä kerryttävän liikkuvuusjakson jälkeen (kattaen kaikki EU:n 28 jäsenvaltiota), ja koska tietojen toimittaminen Eurostatille on pakollista syyskuussa 2013 hyväksytyn asetuksen mukaisesti. Siihen asti parhaat tiedot opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta EU:n tasolla saadaan Erasmus+-ohjelman tiedoista. Tähän ei kuitenkaan sisälly ohjelman ulkopuolella tapahtuva liikkuvuus, minkä lisäksi ainoat tällä hetkellä käytettävissä olevat tiedot koskevat ilmoittautumisia. Niillä ei voida korvata vertailuarvoindikaattorin kyseisen osan edellyttämiä tietoja tutkinnon suorittaneista. – Tutkintoon liittyvä liikkuvuus Tutkintoon liittyvä liikkuvuuden määritelmänä on kansallisen rajan fyysinen ylittäminen korkea-asteen tutkinto-ohjelmaan ilmoittautumiseksi määrämaassa. Liikkuvat tutkinnon suorittaneet ovat tutkinnon suorittaneita, joiden alkuperämaa on eri kuin maa, jossa he suorittavat korkea-asteen tutkinnon. Liikkuvia tutkinnon suorittaneita koskevat tiedot kerätään kohdemaan tasolla. Tämä tarkoittaa sitä, että laskettaessa lähtevien tutkinnon suorittaneiden kokonaismäärää EU:ssa alkuperämaan mukaan otetaan huomioon kaikkien kohdemaiden toimittamat luvut EU:sta ja sen ulkopuolelta. Tämä puolestaan merkitsee, että ulospäin suuntautuvaa liikkuvuutta mittaavan indikaattorin luotettavuus riippuu muiden maiden toimittamien tietojen laadusta ja seikkaperäisyydestä samoin kuin niiden määrämaiden määrästä, joista tietoja on saatavilla. Ensimmäiset tulokset uudesta UOE:n tiedonkeruusta tulivat tutkintoon liittyvän liikkuvuuden osalta käyttöön syksyllä 2015. Yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) elinikäisen oppimisen tutkimusyksikkö (CRELL) analysoi ja julkaisi ensimmäiset arviot eurooppalaisten opiskelijoiden ulospäin suuntautuvasta liikkuvuudesta korkea-asteen koulutuksessa (ISCED-tasoilla 5–8) sekä erikseen kullakin ISCED-tasolla. EU:n vertailuarvo on saatavilla olevien tietojen mukaan 2,9 prosenttia viitekaudelta 2013 (lukuvuosi 2012–2013). Tämä on huomattavasti alle 20 prosentin tavoitteen, mutta tämä johtuu siitä, että ainoastaan osittaiset tiedot ovat tällä hetkellä saatavilla. Kuten edellä mainitaan, opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta ei ole vielä saatavilla tietoja. Tutkintoon liittyvää liikkuvuutta koskevat tiedot ovat toistaiseksi saatavilla vain joistakin kohdemaista, mihin ovat syynä osalle EU-maista myönnetyt vapautukset tietojen toimittamisesta ja tietojen puuttuminen monista EU:n ulkopuolisista kohdemaista. Sen vuoksi on todennäköistä, että vertailuarvo sijoittuu todellisuudessa huomattavasti korkeammalle tasolle. Yksittäisten maiden osalta tiedoista käy ilmi, että Kypros (63 %) ja Luxemburg (68 %) ylittävät vertailuarvon reilusti. Useimmat näistä maista lähtöisin olevat opiskelijat opiskelevat ja suorittavat tutkintonsa joko naapurimaiden oppilaitoksissa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Sveitsissä (jotka molemmat perinteisesti houkuttelevat liikkuvia opiskelijoita). Tietojen osittaisesta kattavuudesta huolimatta voidaan panna merkille, että huomattava osa Bulgarian, Saksan, Viron, Irlannin, Kreikan, Liettuan, Latvian, Maltan, Slovakian ja Suomen tutkinnon suorittajista valmistuu ulkomailla (5–13 %). Useimmat näistä ovat maita, joista monet tällaisista opiskelijoista lähtivät naapurimaihin historiallisten ja usein myös kielellisten yhteyksien vuoksi. Tietojen tarkastelu osoittaa myös, että ylempään koulutustasoon liittyy yleensä suurempi oppimisliikkuvuus. Laajinta se on tohtoritason opinnoissa. Tutkintoon liittyvää liikkuvuutta koskevista ensimmäisistä tiedoista käy ilmi, että yleisesti ottaen jäsenvaltiot noudattavat hyvin komission asetusta. Muutamille maille on myönnetty vapautus, joka sallii myöhemmän täytäntöönpanon (Kreikan ja Ranskan vapautus koskee pääosaa tiedoista, Espanjan ja Puolan tiettyjä osia). Kuten edellä todetaan, vertailuarvo ei rajoitu jäsenvaltioihin. Monet EU:sta tulevat opiskelijat suorittavat tutkintonsa unionin ulkopuolisissa maissa, joten tiedot on tarpeen kerätä myös näistä maista. Tiedonkeruumekanismeja ovat vuodesta 2014 alkaen käynnistäneet myös OECD ja Unesco (yhteistyössä Eurostatin kanssa). Toisin kuin EU:n jäsenvaltioissa, tietojen toimittaminen on kuitenkin vapaaehtoista, ja EU:n ulkopuolisista maista tietoja saatiin ensimmäisen vuoden aikana melko epätasaisesti.

Euroopan ulkopuolisten maiden osalta ensimmäiset tulokset osoittavat, että ainoastaan Australia, Brasilia, Kanada, Chile, Israel ja Uusi-Seelanti toimittivat tietonsa vaaditussa muodossa. Vertailuarvon suunniteltu (mutta ei saavutettu) kattavuus käsittää muun muassa Yhdysvallat – jonka tiedetään ottavan vastaan suurimman osan EU-maista tulevista opiskelijoista – ja arviolta yhteensä 95 prosenttia liikkuvuudesta koko maailmassa. 2.3. Tehtyyn työhön ja saatavilla olevaan näyttöön perustuvat päätelmät Kohdasta 2.2 ilmenee tarve jatkaa ponnisteluja, jotta saataisiin käyttöön paremmat tiedot oppimisliikkuvuudesta korkea-asteen koulutuksessa. Käyttöön tulisi saada keskenään vertailukelpoiset tiedot opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta sekä varmistaa, että EU:n ulkopuolella tutkinnon suorittaneista jäsenvaltioiden opiskelijoista saadaan tiedot kaikista tärkeimmistä kohdemaista. Komissio tukee korkea-asteen koulutuksen vertailuarvoindikaattorin nykyistä määritelmää. Samoin SGIB:n kuuleminen osoitti, että tämä vertailuarvo olisi säilytettävä ennallaan, koska sitä pidetään tarkoituksenmukaisesti määriteltynä maailmanlaajuiseen liikkuvuuteen tunnettua kiinnostusta vastaavalla tavalla. Ponnisteluja on jatkettava tarvittavien tietojen saamiseksi käyttöön EU:n ulkopuolisista maista, jotta tietojen nykyisellään puutteelliseksi jäävää kattavuutta voidaan laajentaa vuoteen 2018 mennessä. Ensimmäisenä tavoitteena olisi saada tiedot täysin kattaviksi Bolognan prosessissa mukana olevien maiden osalta, koska ne pyrkivät samoihin vertailuarvolla mitattaviin tavoitteisiin. Viimeaikaiset tiedot EU:n ulkopuolisista Bolognan prosessiin osallistuvista maista osoittavat kuitenkin, että tärkeimmistä maista on saatavilla tietoja vain rajoitetusti.. Toisena prioriteettina olisi pyrittävä vahvistamaan yhteistyötä OECD:n ja Unescon kanssa maailmanlaajuisen näytön kokoamiseksi oppimisliikkuvuudesta parantamalla jo sovittujen tietojen keräämistä. Nämä tiedot olisi tärkeää saada käyttöön, varsinkin koska monet EU:sta tulevat opiskelijat opiskelevat Yhdysvalloissa. Komissio tekee tiivistä yhteistyötä OECD:n ja Unescon kanssa pyrkien samoihin toimintapoliittisiin tavoitteisiin oppimisliikkuvuudessa ja on sen vuoksi kehittänyt tiivistä yhteistyötä tietojen keräämiseksi. OECD on ilmoittanut, että UOE:n tiedonkeruuseen vuonna 2014 tehdyt merkittävät muutokset ovat voineet estää joitakin maita antamasta tietoja. UOE:n tiedonkeruu toimitettiin vuonna 2014 perusteellisin muutoksin pääasialliseen koulutusluokitukseen ISCED 2011 tehtyjen muutosten vuoksi. UNESCO-UIS on ilmoittanut, ettei kyseisillä mailla ole valmiuksia mukauttaa tiedonkeruuvälineitään (hyvin todennäköisesti jouduttaisiin keräämään uudet tiedot). Aiempaa paremman tiedonkeruun ja menetelmien rinnalla uutena edistysaskeleena on myös saatavilla olevien vertailuarvoindikaattoriin kuuluvien tietojen levittäminen. Eurostat aikoo levittää tietoja ulospäin suuntautuvasta liikkuvuudesta Euroopan tilastojärjestelmän ja sen käytännesääntöjen kattaman maantieteellisen alueen laajuudelta. Komission olisi kuitenkin myös tärkeää tarjota käyttöön tiedot, jotka kuvastavat EU:n tutkinnon suorittaneiden liikkuvuutta kaikkialla maailmassa – kuten vertailuarvon indikaattorin muotoilu edellyttää ottaen huomioon oppimisliikkuvuuden merkittävä rooli korkea-asteen koulutuksen toimintapolitiikassa niin EU:n kuin kansainväliselläkin tasolla. SGIB tuki laajasti työn jatkamista näillä osa-alueilla. Kuulemiseen osallistuneet tahot olivat yhtä mieltä siitä, että vertailuarvo on hyvin määritelty ja että sen täyteen tekniseen toimivuuteen tulisi pyrkiä ottamalla huomioon tiedot opintopisteitä kerryttävästä liikkuvuudesta ja puuttuvat tiedot tutkintoon liittyvästä liikkuvuudesta. Koska työ on tässä vaiheessa kesken, sen edistymistä olisi arvioitava uudelleen vuoden 2019 loppuun mennessä jatkoa ja kehittämistä silmällä pitäen. Täysien tietojen saamisen vaatima aikajänne ulottuu periaatteessa vuoteen 2018, koska opintopisteitä kerryttävää liikkuvuutta koskevat tiedot tulevat tällöin saataville EU-maiden osalta. EU:n ulkopuolisten maiden osalta tämä merkitsee, että tiedonkeruun olisi oltava käytössä viitekaudelta 2016 lähtien (raportointi vuonna 2017). Sen vuoksi komissio aikoo kannustaa näitä maita toimittamaan tiedot mahdollisimman pian. Kaiken kaikkiaan on selvää, että oikeusperusta on johtanut säännölliseen ja laadukkaaseen oppimisliikkuvuutta koskevien tietojen raportointiin korkea-asteen koulutuksesta. Samalla tällaisen tiedonkeräysjärjestelmän luominen vie aikaa. Näillä kahdella seikalla yhdessä sen kanssa, että oppimisliikkuvuudella on yleinen ja kasvava toimintapoliittinen merkitys korkea-asteen koulutukselle, on vaikutuksensa työn jatkamiseen tällä alalla (ks. kohta 4). 3. Liikkuvuuden vertailuarvon indikaattori ammatillisessa peruskoulutuksessa 3.1. Vuoden 2011 jälkeen tehty työ Ammatillista peruskoulutusta koskevaa liikkuvuuden vertailuarvoa hyväksyttäessä ei ollut olemassa eurooppalaista tietolähdettä, josta olisi voitu saada yhdenmukaiset tiedot tälle indikaattorille. Sen vuoksi Eurostatin erityistyöryhmä selvitti vuosina 2011–2012 teknisiä kysymyksiä liittyen mahdolliseen kotitaloustutkimusten käyttöön tähän tarkoitukseen sekä yleisen indikaattorin käyttöönottoa nuorten oppimisliikkuvuutta varten. Vertailuarvoindikaattorin mukaan liikkuvuus mitataan ammatillisessa peruskoulutuksessa 18–34-vuotiaiden ikäryhmässä. Erityistyöryhmä totesi, että edustavat kyselyt olisivat ainoa keino tehdä luotettava arvio tämän ikäryhmän osallistumisesta liikkuvuuteen ammatillisessa peruskoulutuksessa. Työryhmän päätelmistä keskusteltiin sosiaalialan tilastoista vastaavien johtajien (Directors of Social Statistics) piirissä, ja työn tuloksena syntyi marraskuussa 2012 Euroopan tilastojärjestelmän (ESS) sopimus kotitaloustutkimuksilla toteutettavasta tiedonkeruun pilottihankkeesta. Mailla on mahdollisuus osallistua tai olla osallistumatta pilottihankkeeseen (oikeudellista velvoitetta ei ollut), ja komissio tarjosi rahoitusta maille, jotka päättivät osallistua. ESS:n sopimus sisälsi luettelon muuttujista, otos- ja laatuvaatimukset sekä tietojen toimitusmuodon ja -määräajat. 3.2. Näyttö

Kuten oppimisliikkuvuutta koskevasta vertailuarvosta annetuissa neuvoston päätelmissä (2011/C372/08) kehotetaan, tiedonkeruun pilottihanke toteutettiin vuonna 2014 kotitaloustutkimusten avulla. Kyseessä oli joko EU:n työvoimatutkimus tai yksittäinen itsenäinen kysely (BG, ES ja SE). Pilottihankkeeseen osallistui 16 jäsenvaltiota (BE, BG, EE, ES, IT, LV, LT, HU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SK ja SE), joista 10 hyödynsi komission tarjoama taloudellista tukea (BG, ES, IT, LT, HU, NL, AT, RO, SI ja SE). Kuten Eurostatin raportoinnista käy ilmi, pilottihankkeeseen osallistuneiden 16 maan tietojen katsotaan olevan keskenään vertailukelpoisia. Lisäksi muutamat jäsenvaltiot ovat toimittaneet tietoja kansallisista hallinnollisista lähteistä (mm. CZ, DE ja UK). Jäsenvaltiot voivat valita kyselystä joko lyhyen tai pitkän version. Pitkän version tavoitteena oli myös kartoittaa nuorten liikkuvuutta. Eurostatin raportointi osoittaa, että luotettavia tuloksia alle 15 prosentin variaatiokertoimella saatiin vain kuudesta maasta: BE, IT, HU, NL, AT ja SE. Viidestä muusta maasta saatuja tietoja voidaan otoksen kokoa koskevien vaatimusten suhteen pitää luotettavina, vaikka variaatiokerroin oli 15 prosenttia tai enemmän: BG, ES, PL, PT ja SI. Oppimisliikkuvuutta ammatillisessa peruskoulutuksessa koskevia tuloksia ei voida luotettavuuteen liittyvistä syistä julkaista kolmen maan osalta: EE, LV ja LT. Tulosten luotettavuus on heikko myös kahden muun maan osalta: RO ja SK. Tämä tuo ilmi valitun menetelmän pääasiallisen ongelman eli sen, miten saada luotettavia tietoja pienistä populaatioista otantatutkimuksen avulla. Yhdistämällä tulokset niistä 16 maasta, joita koskevat tiedot ovat saatavilla, oppimisliikkuvuuden voidaan todeta olevan ammatillisessa peruskoulutuksessa keskimäärin 3,1 prosenttia (painotettu keskiarvo 16 maasta). Johtopäätöksenä voidaan todeta, että kotitaloustutkimukset eivät ole paras väline oppimisliikkuvuuden mittaamiseksi ammatillisessa peruskoulutuksessa, koska ne edellyttäisivät hyvin suuria otoksia niihin liittyvine kustannuksineen, mutta ilman takeita luotettavista ja laadukkaista tiedoista EU:n tavoitetta ajatellen. 3.3 Tehtyyn työhön ja saatavilla olevaan näyttöön perustuvat päätelmät Liikkuvuutta ammatillisessa peruskoulutuksessa kartoittaneen pilottitiedonkeruun tulokset huomioon ottaen komissio aikoo keskustella keskeisten sidosryhmien kanssa jäsenvaltioiden tasolla mahdollisista vaihtoehdoista löytää toimiva ja kestävä ratkaisu parantaa näyttöpohjaa kyseistä liikkuvuutta koskevaa vertailuarvon indikaattoria varten. Tässä yhteydessä on olennaisen tärkeää, että toimet vastaavat tuloksia – ja näin ollen että seurantaa varten valitut välineet tarjoavat luotettavaa ja säännöllistä tietoa sälyttämättä tarpeettomia rasitteita ja kustannuksia tilastojärjestelmälle. Pilottitiedonkeruun ja jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa käytyjen keskustelujen pohjalta komissio katsoo, että olisi hyödyllistä selvittää hallinnollisten tietojen käyttöä ammatillisen peruskoulutuksen liikkuvuusvertailuarvon tueksi ja arvioida tällaisen käytön soveltuvuutta. Hallinnollisia tietoja käytetään jo joissakin EU-maissa sekä muissa Erasmus+-ohjelmaan osallistuvissa maissa. Toimintapoliittisesta näkökulmasta tarkasteltuna hallinnollisten tietojen käyttöön siirtymisestä on selvää hyötyä, koska tällöin Erasmus+-ohjelmaan osallistuvien tiedot voidaan yhdistää muihin tietoihin liikkuvuudesta ammatillisessa peruskoulutuksessa ja käyttöön tarjoutuu säännöllisempiä ja tuoreempia tietoja. Tätä lähestymistapaa sovelletaan jo korkea-asteen koulutuksen vertailuarvoindikaattoriin, ja se antaisi komissiolle mahdollisuuden käyttää seurantaa EU:n politiikan/ohjelmien tavoitteiden edistämiseksi ammatillisen peruskoulutuksen puolella. SGIB:n kuuleminen osoitti, että yhteensä 12 kaikkiaan 15 maasta suostuisi periaatteessa tietolähteen muuttamiseen. Vain kaksi maata vastusti tätä (koska ne katsoivat käytettävissä olevat tiedot puutteellisiksi tai asettivat kyselytiedot etusijalle). Komissio ehdottaa näin ollen tiedonkeruun toteutettavuuden testaamista hallinnollisten lähteiden kautta. On syytä korostaa, että tietolähteen muutos merkitsisi vertailuarvon määritelmän tarkistamista, koska nykyinen muotoilu sisältää viittauksen kotitaloustutkimuksella toteutettavaan tiedonkeruuseen (koska kartoitus tehdään ikäryhmässä). Ehdotetussa toteutettavuustutkimuksessa testattaisiin samaan tapaan kuin on menetelty korkea-asteen koulutuksen vertailuarvoindikaattorin suhteen, voivatko ammatillista peruskoulutusta antavat oppilaitokset tarjota tietoja opiskelijoiden tai tutkinnon suorittaneiden oppimisliikkuvuuteen liittyvistä erityispiirteistä. Tämä vaihtoehto tuotiin esiin myös SGIB:n kommenteissa liittyen indikaattorin poliittiseen merkitykseen sekä kansallisella että institutionaalisella tasolla. Ammatilliseen peruskoulutukseen sovellettavan vertailuarvon määritelmän tarkistamista voidaan harkita vasta toteutettavuustutkimuksen tulosten perusteella sen mukaan, millaista näyttöä saadaan hallinnollisella tai institutionaalisella tasolla (hallinnollisten lähteiden tiedoista). Edelleen on myös tarpeen keskustella siitä, tulisiko painottua ulos- vai sisäänpäin suuntautuvaan oppimisliikkuvuuteen. Nykyinen vertailuarvon määritelmä ei kata ammatillisen peruskoulutuksen piirissä tutkinnon suorittaneita liikkuvuuteen osallistuvia, jotka tulevat EU:sta mutta asuvat EU:n ulkopuolisessa maassa (ja ovat iältään 18–34-vuotiaita). Työ tehdään Eurostatin kanssa tiiviissä yhteistyössä ammattikoulutusalan tärkeimpien kumppanien kanssa EU:n, kansallisella ja institutionaalisella tasolla. Toteutettavuustutkimus vaatii kuitenkin aikaa, minkä vuoksi on epätodennäköistä, että ammatillisen peruskoulutuksen liikkuvuustavoitetta voitaisiin arvioida ennen vuotta 2020. 4. Tulevaisuudennäkymät Vuoden 2015 yhteisessä koulutusta koskevassa raportissa 2020 tarkastellaan edistystä ja asetetaan uusia painopisteitä vuodelle 2020. Siinä korostetaan, että oppimiseen liittyvä liikkuvuus on ensisijainen tavoite, jonka keskeisenä haasteena on saada parempia tietoja liikkuvuuden seuraamiseksi näytön perusteella. EU:n Erasmus+-ohjelman (2014–2020) talousarvion korottaminen 40 prosentilla verrattuna sitä edeltäneeseen elinikäisen oppimisen ohjelmaan (2007–2013) on selkeä osoitus komission ja jäsenvaltioiden jatkuvasta ja kasvavasta sitoutumisesta lisätä oppimiseen liittyvää liikkuvuutta entisestään. Komissio on ehdottanut määrärahojen lisäämistä myös monivuotisen rahoituskehyksen (MRK) tarkistamisen yhteydessä, ja liikkuvuuden myönteinen vaikutus sai vahvistuksen ja lisätukea hiljattaisessa ”Investointi Euroopan nuorisoon” -aloitteessa, jonka yhteydessä komissio korosti, että ”nuorten liikkuvuudella on keskeinen merkitys eurooppalaisen tietoisuuden ja identiteetin rakentamisessa.”