Toimenpiteellä kannustettaisiin käyttämään maasähköä satamien ja merenkulun kestävyyden edistämiseksi. Se on EU:n poliittisten tavoitteiden mukaista. Maasähkön käyttöönotto Euroopan satamissa on yksi ehdotetuista toimenpiteistä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Toimenpiteellä vähennetään todennäköisesti myös hiilidioksidipäästöjä, koska maasähköverkosta saatavan sähkön kokonaistuotanto on vähemmän hiili-intensiivistä kuin aluksissa bunkkeriöljyä polttamalla tuotettu sähkö, mikä johtuu järjestelmän tehokkuudesta ja käytettyjen polttoaineiden erosta. Tältä osin Alankomaiden viranomaiset ovat tähdentäneet, että vaikka hiilidioksidipäästöjen todellinen väheneminen riippuu käytetyn sähkön laadusta, Alankomaiden sähköpaletissa päästöjen arvioidaan vähenevän generaattorin kuormasta riippuen 28–67 prosenttia ja tämän prosenttiosuuden odotetaan kasvavan tulevaisuudessa.

Energiapolitiikka

Toimenpide on vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta annetun direktiivin 2014/94/EU mukainen. Direktiivi koskee maasähköpisteiden asentamista satamiin, joissa on niille kysyntää ja joissa kustannukset eivät ole suhteettomat verrattuna hyötyihin, ympäristöhyödyt mukaan luettuina. Se on myös tunnustettu yhteisen edun mukaiseksi tavoitteeksi valtiontuen myöntämiseksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan nojalla.

Tässä yhteydessä on muistettava, että maasähkön epäsuotuisan kilpailuaseman yhtenä merkittävänä syynä on se, että maasähkön vaihtoehto eli sähkön tuottaminen merisatamissa olevilla aluksilla on nykyään täysin verotonta: Sen lisäksi, että sähkön tuottamiseksi poltettava bunkkeriöljy on vapautettu verosta direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisessa normaalitilanteessa, myös itse sähkö, jota aluksella tuotetaan, on vapautettu verosta (ks. direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan c alakohta). Vaikka jälkimmäistä verovapautusta voi sinällään olla vaikea pitää yhteensopivana unionin ympäristötavoitteiden kanssa, siinä on kuitenkin otettu huomioon käytännön näkökohdat. Aluksilla tuotetun sähkön verottaminen edellyttäisi nimittäin, että aluksen omistaja, joka on usein sijoittautunut kolmanteen maahan, tai liikenteenharjoittaja antaa ilmoituksen kulutetun sähkön määrästä. Ilmoituksessa olisi eriteltävä myös, mikä osuus sähköstä on kulutettu sen jäsenvaltion aluevesillä, jossa vero on maksettava. Tämä aiheuttaisi valtavan hallinnollisen rasituksen alusten omistajille, koska ilmoitukset olisi annettava kaikista jäsenvaltioista, joiden aluevesillä alus on purjehtinut. Sisävesiliikenteeseen ja direktiivin 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaiseen vaihtoehtoiseen verotukseen (jota Alankomaat toimeenpanee) liittyy vastaavia seikkoja. Tässä tilanteessa voi olla perusteltua, että vähemmän saastuttavaa maasähköä ei aseteta huonompaan asemaan, vaan Alankomaiden sallitaan soveltaa alennettua verokantaa.

Liikennepolitiikka

Toimenpide vastaa maasähkön käytön edistämisestä unionin satamassa laiturissa olevissa aluksissa annettua komission suositusta 2006/339/EY ja komission tiedonantoa, joka koskee EU:n meriliikennepolitiikan strategisia tavoitteita ja suosituksia.

Sisämarkkinat ja terve kilpailu

Sisämarkkinoiden ja terveen kilpailun kannalta haettu toimenpide ainoastaan vähentää bunkkeriöljylle myönnetyn verovapautuksen aiheuttamaa nykyistä vääristymää satamissa laiturissa olevien alusten kahden kilpailevan sähkölähteen välillä, joita ovat aluksella tuotettava sähkö ja maasähkö.

Liikenteenharjoittajien välisestä kilpailusta on ensinnäkin mainittava, että nykyään on hyvin vähän aluksia, joilla maasähköä käytetään liiketaloudellisista syistä. Merkittäviä kilpailun vääristymiä voisi sen vuoksi syntyä ainoastaan toisaalta haettua toimenpidettä soveltavien ja maasähkön käyttöön ottavien alusten ja toisaalta aluksella tuotettavan sähkön käyttöä jatkavien alusten välillä. Vaikka täsmälliset kustannusarviot ovat ratkaisevasti sidoksissa öljyn hinnan kehitykseen ja niitä on sen vuoksi erittäin vaikea ennustaa, viimeisimmät käytettävissä olevat arviot osoittavat, että edes täysi verovapautus ei useimmissa tapauksissa vähentäisi maasähkön toimintakustannuksia niin paljon, että ne olisivat aluksilla tuotettavan sähkön toimintakustannuksia alhaisempia, joten ne eivät missään tapauksessa synnyttäisi merkittävää kilpailuetua maasähköä käyttäville liikenteenharjoittajille aluksella tuotettavaa sähköä käyttäviin liikenteenharjoittajiin nähden. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on vielä epätodennäköisempää, että kilpailu vääristyisi edellä kuvatulla tavalla, koska Alankomaat aikoo noudattaa direktiivissä 2003/96/EY säädettyä verotuksen vähimmäistasoa yrityskäyttöön tarkoitetun sähkön osalta.

Lisäksi, kuten aiemmin mainittiin, direktiivissä 2003/96/EY säädetyn vähimmäistason mukaisesti verotettua maasähköä saavat liikenteenharjoittajat eivät periaatteessa saa taloudellista etua sellaisiin toimijoihin nähden, jotka tuottavat oman sähkönsä aluksella, koska tällainen sähkö on vapautettu verosta. Maasähkön alennettu verokanta pienentää maasähkön ja aluksella tapahtuvaan sähköntuotantoon käytettävien (mineraali)energiatuotteiden verokohtelun eroa.

Sähköntoimittajat ovat velvollisia maksamaan energiaveron ja kestävän energian lisämaksun (Opslag Duurzame Energie, ODE). Energiaveroilmoituksissaan ne soveltavat alennettua verokantaa suoraan. Välittömiä edunsaajia ovat laiturissa oleville aluksille sähköä toimittavien laitosten toiminnanharjoittajat. Toiminnanharjoittajien odotetaan siirtävän taloudellisen edun kokonaan tai osittain maasähkön käyttäjille, jotka ovat sisävesialusten ja merialusten omistajia. Nykyiset käyttäjät ja heidän edustajansa vaativat, että satamaviranomaisten edun mukaista on tehdä maasähköstä käyttäjien kannalta taloudellisesti houkuttelevaa.

Lisäksi maasähköä on tarjolla asianomaisille aluksille riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat, eikä tämä johda kansallisten talouden toimijoiden edullisempaan verokohteluun muista EU:n jäsenvaltioista tuleviin kilpailijoihin nähden.

Satamien välisen kilpailun osalta voidaan odottaa, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei juurikaan tule kohdistumaan vaikutuksia, jotka johtuisivat siitä, että alukset muuttavat reittiään saadakseen maasähköä, johon sovelletaan alennettua verokantaa. Tällaisessa tilanteessa maasähkön käytöstä ei veronalennuksesta huolimatta todennäköisesti ainakaan lyhyellä aikavälillä tule halvempaa kuin aluksella tuotettavan sähkön käytöstä, joten maasähkön veronalennus ei todennäköisesti myöskään houkuttele aluksia muuttamaan reittiään tämän vaihtoehdon saatavuuden mukaan eikä siten merkittävästi vääristä satamien välistä kilpailua. Alankomaiden viranomaiset arvioivat, että satamat valitaan lastin määränpään perusteella eikä sen perusteella, missä satamassa kiinnityskustannukset ovat alhaisemmat maasähkön veronalennuksen ansiosta.

Ellei nykyiseen kehykseen ja tilanteeseen tule merkittäviä muutoksia, alennetun verokannan soveltamiseen haetun luvan voimassaoloajan vuoksi on epätodennäköistä, että edeltävissä kohdissa esitettyyn tarkasteluun kohdistuisi muutoksia ennen toimenpiteen päättymistä.