Ehdotus: neuvoston asetus ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, markkinoille saattamiseen ja tuontiin liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä /* KOM/2000/0438 lopull. - CNS 2000/0181 */



Virallinen lehti nro C 365 E , 19/12/2000 s. 0123 - 0131



Ehdotus NEUVOSTON ASETUS ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, markkinoille saattamiseen ja tuontiin liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä PERUSTELUT I. YHTEENVETO Näissä ehdotuksissa laaditaan uudelleen seuraava yhteisön lainsäädäntö: - elintarvikehygieniasta annettuun neuvoston direktiiviin 93/43/ETY sisältyvä elintarvikehygienia ja joitakin kansanterveyteen liittyvistä ongelmista sekä eläinperäisten tuotteiden tuotannosta ja markkinoille saattamisesta annettuja neuvoston direktiivejä, - joihinkin neuvoston direktiiveihin, jotka ovat osittain päällekkäisiä elintarvikehygieniasta annettujen direktiivien kanssa, sisältyvät eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamiseen liittyvät eläinten terveysnäkökohdat, - eläinperäisten tuotteiden viralliset tarkastukset, jotka sisältyvät edellä mainittuihin tuotekohtaisiin direktiiveihin. Näitä direktiivejä (17 yhteensä) on muutettu asteittain vuodesta 1964 lähtien sisämarkkinoiden tarpeiden mukaan ottaen huomioon vaatimus korkeasta terveydensuojelun tasosta. Näiden direktiivien paljous, eri alojen sekoittuminen keskenään (hygienia, eläinten terveys, viralliset tarkastukset) ja erilaiset hygieniajärjestelyt eläinperäisille tuotteille ja muille elintarvikkeille ovat johtaneet monimutkaiseen tilanteeseen. Tilannetta voidaan parantaa laatimalla oikeusvaatimukset uudelleen ja erottamalla elintarvikehygienia eläinten terveydestä ja virallisista tarkastuksista. Uudelleen laadittujen tekstien tärkeimpänä perustana on tarve varmistaa korkea terveydensuojelun taso asianomaisilla eri aloilla. Uudelleen laadittujen hygieniasääntöjen perusajatuksena on, että elintarvikealan toimijat kantavat täyden vastuun tuottamiensa elintarvikkeiden turvallisuudesta. Elintarvikkeiden turvallisuus on varmistettava ottamalla käyttöön periaate vaarojen analysoinnista ja kriittisistä kohdista niiden hallitsemiseksi sekä noudattamalla hygieniasääntöjä. Tämä noudattaa Codex Alimentarius -komiteassa hyväksyttyä kansainvälistä lähestymistapaa. Lisäksi säädetään hygieniasääntöjen soveltamisesta kaikilla elintarviketuotannon tasoilla alkutuotannosta tuotteen jakeluun lopulliselle kuluttajalle. Sikäli kun uudelleen laadituissa hygieniasäännöissä elintarvikealan toimijoiden velvollisuudet ulottuvat koko elintarvikeketjun läpi, on laadittu erillinen teksti, jossa määritellään toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet eläinperäisten tuotteiden valvonnan osalta. Nämä tarkastukset riippuvat tuotetyypistä. Niitä sovelletaan elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän komission valkoisen kirjan toimintasuunnitelmassa olevassa 4 kohdassa (asetusehdotus virallisista tarkastuksista elintarvikkeiden ja ruokinta-aineiden turvallisuuden tarkastamiseksi) ehdotettavien sääntöjen lisäksi. Lopuksi on muistettava, että eläinperäiset tuotteet saattavat sisältää patogeenejä (sikarutto, suu- ja sorkkatauti jne.) , jotka voivat vakavasti vaarantaa tällaisten tuotteiden kanssa tekemisiin joutuvien eläinten terveyden. Vaikka patogeenit ovat ihmisille vaarattomia, ne voivat merkitä huomattavia tappioita ja rajoituksia tällaisten ongelmien eteen joutuville tiloille. Uudelleen laaditut eläinlääkintäsäännöt mahdollistavat näiden ongelmien paremman tunnistamisen ja niiden toimenpiteiden määrittelyn, joita on toteutettava, jotta eläintautien leviäminen eläinperäisten tuotteiden välityksellä voidaan estää. Toimenpiteistä voidaan tehdä erillinen ehdotus. Uudelleenlaadinta on johtanut kolmeen asetukseen, jotka koskevat elintarvikehygieniaa, virallisia tarkastuksia ja eläinten terveysongelmia. Liitteenä on direktiivi nykyisen lainsäädännön kumoamisesta edellä mainittujen seikkojen osalta. Ehdotuspakettiin sisältyy useita elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevässä komission valkoisessa kirjassa tarkoitettuja merkittäviä toimintoja. II. ELINTARVIKEHYGIENIA 1. Kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavat hygieniasäännöt Elintarvikehygieniasta annettu direktiivi 93/43/ETY perustuu seuraaviin periaatteisiin: - tärkein tavoite ihmisten terveyden suojeleminen, - vaarojen analysointi, riskinarviointi ja muut hallintatavat kriittisten kohtien tunnistamiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi elintarviketeollisuudessa, - mikrobiologisten vaatimusten ja lämpötilan valvontatoimenpiteiden vahvistaminen tieteellisesti hyväksyttyjen periaatteiden mukaisesti, - hyvän hygieniakäytännön ohjeistojen kehittäminen, - jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittama elintarvikehygienian valvonta, - elintarvikealan toimijoiden velvoite varmistaa, että markkinoille saatetaan vain ihmisten terveydelle haitattomia elintarvikkeita. Direktiivin täytäntöönpano on osoittanut, että kyseiset periaatteet ovat edelleen ajankohtaiset ja että niiden soveltaminen voidaan ulottaa kaikkiin elintarvikkeisiin. Laadittaessa lainsäädäntöä uudelleen on loogista ulottaa direktiivin 93/43/ETY säännökset eläinperäisiin tuotteisiin, jotka eivät tällä hetkellä kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan. Samalla direktiivin 93/43/ETY säännöksiä on tarkistettu elintarvikehygienian viimeaikaisen kehityksen ottamiseksi huomioon: a) HACCP-järjestelmä Yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi Codex Alimentarius -komiteassa vahvistettujen elintarvikehygieniaa koskevien periaatteiden kanssa ehdotetaan kyseisen järjestön vahvistaman HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) käyttöönottoa. Jos kyseiset periaatteet otetaan käyttöön, ne olisivat pakolliset kaikille elintarvikelaitosten hoitajille. Järjestelmässä kuvataan, millaisia loogisia vaiheita toimijoiden on seurattava koko tuotantoketjun ajan, jotta voidaan tunnistaa vaara-analyysin avulla kohdat, joiden valvonta on kriittisessä asemassa elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta. Periaatteisiin sisältyy valmistajien velvollisuus pitää kirjaa tekemistään tarkastuksista. Tämä on uusi velvollisuus, ja sitä pidetään ensiarvoisen tärkeänä, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat suorittaa tehokkaasti ja toimivasti seurantakokeita. HACCP-järjestelmän soveltaminen vaatii toimijoita täyttämään velvollisuutensa. Niiden on laadittava erityiset valvontaohjelmat. Kaikki mahdolliset vaarat on tunnistettava, ja jokaiselle yksittäiselle elintarvikelaitokselle on vahvistettava asianmukaiset valvontamenettelyt. Korjaavia toimia on toteutettava, jos valvonnassa ilmenee mahdollisia ongelmia. Järjestelmä on saatettava ajan tasalle säännöllisesti. Järjestelmän asianmukaisen soveltaminen lisää kuluttajansuojaa. Omavalvontaohjelmia käytetään jo joissain elintarviketeollisuuden osissa. Muilla elintarviketeollisuuden aloilla periaate omavalvonnasta on uusi. Omavalvontajärjestelmästä on tehtävä tarpeeksi joustava, jotta huomioon voidaan ottaa käytännössä mahdollisesti vallitsevat erilaiset tilanteet erityisesti pienten yritysten osalta. Tätä varten voidaan laatia ohjeita, joilla tuetaan HACCP-järjestelmän täytäntöönpanoa. b) Elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät tavoitteet Nykyhetkellä tiettyjen alojen hygienialainsäädännössä annetaan erityisesti eläinperäisten tuotteiden osalta yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, joita on toteutettava elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi. Elintarvikkeiden turvallisuudesta käydyissä keskusteluissa keskitytään kuitenkin nykyään pikemminkin itse tavoitteeseen, joka on saavutettava elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi, kuin niiden toimenpiteiden yksityiskohtaiseen kuvaukseen, joita on toteutettava elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi. Tämä merkitsee sitä, että elintarvikealan toimijoiden on määriteltävä omat menettelynsä määritellyn tavoitteen saavuttamiseksi. Tällaisen järjestelmän etuja ovat yksinkertaisempi lainsäädäntö (joka voidaan rajoittaa tavoitteiden asettamiseen, jolloin vältetään yksityiskohtainen kuvaus keinoista saavuttaa tavoite) ja suurempi joustavuus elintarvikealan toimijoita varten (joiden velvollisuus on luoda lainsäädännössä määritellyn tavoitteen saavuttamiseksi kehittämistään keinoista dokumentoidut järjestelmät). Tällaisessa järjestelmässä elintarvikkeiden turvallisuus on seurausta elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa lainsäädännössä säädettyjen yleisten hygieniasääntöjen noudattamisesta, elintarvikealan toimijoiden velvollisuudesta kehittää menettelyt, joilla varmistetaan, että lainsäädännön tavoitetta elintarvikkeiden turvallisuudesta noudatetaan, ja HACCP-järjestelmän täytäntöönpanosta. Komissio tunnustaa, että järjestelmästä, joka perustuu ensisijaiseen periaatteeseen siitä, että elintarvikealan toimija on vastuussa turvallisten elintarvikkeiden saattamisesta markkinoille, koituu etua. Koska elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien tavoitteiden on kuitenkin perustuttava vankkaan tieteelliseen näyttöön, niiden vahvistaminen vaatii aikaa ja huolellista riskinhallinnan arviointia. Tästä syystä tässä ehdotuksessa ei vahvisteta elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä tavoitteita, vaan menettely, jonka avulla komissio voi vahvistaa kyseiset tavoitteet tulevaisuudessa. Tällä välin yksityiskohtainen lainsäädäntö säilytetään voimassa, vaikkakin sitä muutetaan ottamaan huomioon elintarvikealan toimijoiden velvoite soveltaa HACCP-järjestelmää. Näitä yksityiskohtaisia sääntöjä voitaisiin tarkastella uudelleen yhtä aikaa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien tavoitteiden vahvistamisen yhteydessä laskematta kuluttajansuojan tasoa. c) Elintarvikkeiden ja niiden valmistusaineiden jäljittäminen Viimeaikaiset elintarvikealan hätätilanteet ovat osoittaneet, että elintarvikkeiden ja niiden valmistusaineiden alkuperän tunnistaminen on ensiarvoisen tärkeää kuluttajansuojan kannalta. Hygienia-alan ehdotuksissa otetaan käyttöön tiettyjä periaatteita jäljittämisen kehittämiseksi, erityisesti: - Toimivaltainen viranomainen rekisteröi elintarvikealan yritykset ja antaa jokaiselle rekisterinumeron. Rekisterinumeron on oltava tuotteen mukana tuotteen määräpaikkaan saakka. Jos toimivaltainen viranomainen haluaa tietyissä tapauksissa saada varmuuden siitä, että elintarvikealan yrityksissä noudatetaan hygieniasääntöjä, ennen kuin tällainen yritys perustetaan, vaaditaan asianomaisen elintarvikealan yrityksen hyväksymistä. Tällöin hyväksyntänumero seuraa tuotetta. - Elintarvikealan yritysten velvollisuus varmistaa, että käytössä on riittävät menettelyt elintarvikkeiden vetämiseksi pois markkinoilta, jos tällaiset elintarvikkeet muodostavat riskin kuluttajan terveydelle, sekä velvollisuus pitää riittävää kirjanpitoa, jonka avulla yritykset voivat tunnistaa toiminnossa käytettyjen valmistusaineiden ja elintarvikkeiden toimittajan. Elintarvikeketjun monimutkaisuus ja elintarvikkeiden usein monimutkainen, moniaineksinen koostumus saattavat vaatia yksityiskohtaisempia sääntöjä, jotta asianmukainen jäljitys valmistuspaikalle ja valmistuspaikalta voidaan taata. Menettelyä tällaisten yksityiskohtaisten sääntöjen laatimiseksi tarvittaessa ehdotetaan. d) Tuotteiden tuonti yhteisöön Yhteisöön tuotujen elintarvikkeiden on oltava yhteisön hygieniavaatimusten tai niitä vastaavien vaatimusten mukaisia. e) Yhteisön tuotteiden vienti yhteisön ulkopuolisiin maihin Yhteisön ulkopuolisiin maihin viedyt eläinperäiset tuotteet eivät saa aiheuttaa riskiä ihmisten terveydelle. Tuotteiden on tämän vuoksi täytettävä vähintään samat vaatimukset kuin mitä yhteisössä sovelletaan asianmukaisen yhteisön ulkopuolisen maan mahdollisesti edellyttämien vaatimusten lisäksi. f) "Tilalta ruokapöytään" -näkemys ja alkutuotanto Elintarvikkeissa ilmenevät biologiset ja kemialliset vaarat voivat olla peräisin maatilalta. Vaikka tätä ongelmaa käsitellään tietyissä tuotekohtaisissa direktiiveissä, asiaan ei ole koskaan paneuduttu yleisellä tasolla. Yleisiä hygieniasääntöjä ehdotetaan laajennettaviksi niin, että ne kattaisivat hygienian maatiloilla. Näin elintarvikehygieniaa koskevaan yhteisön lainsäädäntöön sisällytetään väline, joka kattaa koko elintarvikeketjun maatilalta ruokapöytään. Vaaditun hygieniatason saavuttamiseksi maatiloilla ehdotetaan, että alkutuotannossa mahdollisesti esiintyviä vaaroja ja menetelmiä tällaisten vaarojen hallitsemiseksi käsiteltäisiin hyvän käytännön ohjeistoissa. Vaikka alkutuotannolle ehdotettu elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva järjestelmä on riskiperusteinen, HACCP-järjestelmän muodollista täytäntöönpanoa ei esitetä. Tällainen järjestelmä voidaan ehkä ottaa käyttöön myöhemmin, kun kokemukset uusista hygieniasäännöistä osoittavat, että järjestelmää voidaan soveltaa järkevästi alkutuotannossa. Eläinten rehu voi vaikuttaa elintarvikehygieniaan. Asiasta on jo annettu tai ehdotettu yksityiskohtaista yhteisön lainsäädäntöä. Tämän vuoksi elintarvikehygieniaa koskevia toimenpiteitä ei tarvitse ulottaa rehujen turvallisuutta koskeviin sääntöihin. g) Joustavuus Yhteisössä saatu kokemus on osoittanut, että tiettyä joustavuutta tarvitaan erityisesti pienyritysten osalta, erityisesti jos ne sijaitsevat erityisistä maantieteellisistä haitoista kärsivillä alueilla (vuoret, syrjäiset saaret), sekä perinteisten tuotteiden valmistuksessa. Liitteenä olevien ehdotusten tarkoituksena on varmistaa tällainen joustavuus, sillä niissä edellytetään, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot varmistavat asianmukaisen hygieniatason tällaisissa yrityksissä niin, että tavoitteet elintarvikkeiden turvallisuudesta eivät kuitenkaan vaarannu. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat asianmukaisin taho arvioimaan tämän tason tarpeita, ja niiden on otettava vastuu tässä asiassa. Yhdessä niiden periaatteiden kanssa, joita on jo olemassa elintarvikehygienian varmistamiseksi, nämä muutokset muodostavat varman pohjan korkean hygieniatason turvaamiseksi elintarvikealan yrityksissä. 2. Eläinperäisiin elintarvikkeisiin sovellettavat hygieniasäännöt a) Johdanto Jo vuonna 1964 havaittiin, että kansanterveyden suojelua säänneltiin eri jäsenvaltioissa eri tavalla eläinperäisten tuotteisiin liittyvien vaarojen osalta. Erityisesti lihan osalta terveyteen liittyviä seikkoja käytettiin perustellusti tai perusteetta luomaan ja säilyttämään yhteisön sisäisen kaupan esteitä kansallisten markkinoiden suojelemiseksi. Asia oli niin monimutkainen ja mahdolliset terveyteen liittyvät vaarat niin mittavat, että ongelman katsottiin ratkeavan ainoastaan alan täydellisellä yhdenmukaistamisella. Tavoitteena oli kaupan esteiden poistaminen samalla kun kuluttajansuojan korkea taso varmistettiin. Tämä johti terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa annettuun direktiiviin 64/433/ETY. Tulos oli onnistunut, vaikka nykyisen korkean terveystason saavuttaminen ja vapaakseen liikkeeseen pääsy kesti joitakin vuosia. Lihaan liittyvien ongelmien kaltaisia ongelmia oli myös muilla aloilla, ja eläinperäisten tuotteiden osalta oli yleistä tarvetta päästä samoihin tuloksiin. Kaikki kyseiset tuotteet voivat sisältää vaaroja ihmisten terveydelle, mikä vuoksi on perusteltua yhdenmukaistaa kansalliset säännöt ja vahvistaa korkea terveydensuojelun taso. Yhtenäismarkkinoiden luominen on vauhdittanut tätä prosessia, ja nykyään eläinperäisten tuotteiden kaupan pitämistä koskevat terveyssäännöt on yhdenmukaistettu kokonaan. Yksityiskohtaiset hygieniasäännöt sisältyvät seuraaviin säädöksiin: Direktiivi 64/433/ETY (tuore liha) Direktiivi 71/118/ETY (siipikarjanliha) Direktiivi 77/96/ETY (trikiinitutkimukset) Direktiivi 77/99/ETY (lihavalmisteet) Direktiivi 89/362/ETY (lypsyhygienia) Direktiivi 89/437/ETY (munatuotteet) Direktiivi 91/492/ETY (elävät simpukat) Direktiivi 91/493/ETY (kalastustuotteet) Direktiivi 91/495/ETY (kaninliha ja tarhatun riistan liha) Direktiivi 92/45/ETY (riistanliha) Direktiivi 92/46/ETY (maito- ja maitotuotteet) Direktiivi 92/48/ETY (kalastusalukset) Direktiivi 92/118/ETY (gelatiini, sammakonreidet ja etanat) Direktiivi 94/65/ETY (jauhettu liha). Vaikka nämä erityissäännöt ovat auttaneet ylläpitämään korkea terveydensuojelun tasoa, varmistamaan vapaan liikkeen yhteisössä ja vahvistamaan yhtenäiset menettelyt eläinperäisten tuotteiden tuonnille yhteisön ulkopuolisista maista, on tunnustettava, että ne ovat joskus tarpeettoman monimutkaisia ja sisältävät samankaltaisia tai samoja vaatimuksia ja ovat näin ollen päällekkäisiä. Joskus eri direktiiveissä olevien säännösten on jopa havaittu olevan ristiriidassa keskenään. Kaikki nämä puutteet lisäävät tulkinta- ja täytäntöönpanovaikeuksia. Eläinperäisiä tuotteita koskevien voimassa olevien hygieniasääntöjen yksinkertaistamisessa käytettävä menetelmä on laatia eri direktiivit uudelleen. Tähän lähestymistapaan on kannustanut havainto siitä, että direktiiveihin sisältyy menettelyjä ja vaatimuksia, jotka ovat samoja, lähes samoja tai samankaltaisia. Näitä tiivistämällä on mahdollista määritellä uudet, kaikkia elintarvikkeita koskevat yhteiset säännöt sekä välttää nykyisissä direktiiveissä esiintyvät toistot, päällekkäisyydet ja epäjohdonmukaisuudet. Jäljelle jäävät säännöt ovat tuotekohtaisia, ja ne säilytetään tuotekohtaisissa liitteissä. b) Soveltamisala Eläinperäisiä elintarvikkeita koskevien tulevien yksityiskohtaisten terveyssääntöjen soveltamisalan selventäminen ja parempi määrittely oli kiireellinen tehtävä. Vähittäiskauppa Käsityksen mukaan erityistä elintarvikelainsäädäntöä koskevat säännöt ovat liian yksityiskohtaiset täytäntöönpantaviksi vähittäiskaupan tasolla. Hygienia tällä tasolla voidaan varmistaa yleisillä hygieniasäännöillä, jotka sisältävät kaikki tarvittavat osa-alueet elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi. Tähän sisältyvät menettelyt varastointi- ja kuljetuslämpötilojen vahvistamiseksi ja tarvittaessa mikrobiologisten vaatimusten vahvistaminen. Tämä varmistaa jatkuvuuden koko ketjun läpi, esimerkiksi kylmäketjun jatkumisen ostotapahtumaan saakka. Tuotemäärittelyt Nykyisissä erityissäännöissä olevia eläinperäisten tuotteiden määrityksiä ei ole vahvistettu ja tulkittu yhdenmukaisella tavalla. Paljon sekaannusta ovat aiheuttaneet yhdistelmätuotteet, jotka sisältävät eläinperäisten tuotteiden lisäksi kasviperäisiä elintarvikkeita. Ehdotetaan, että eläinperäiset tuotteet luokitellaan tulevaisuudessa seuraavalla tavalla: - jalostamattomat (raa'at) tuotteet, kuten liha, raakamaito, munat, kala ja simpukat, - jalostetut tuotteet, kuten lihavalmisteet, munatuotteet, jalostettu kala. Nämä luokat muodostaisivat perustan eläinperäisiä tuotteita koskevan erityisen hygienialainsäädännön soveltamisalan määrittelemiselle. Uskotaan, että yhdistelmätuotteiden osalta hygienia voidaan varmistaa tyydyttävästi yleisten hygieniasääntöjen täytäntöönpanolla, kun oletetaan, että tällaisissa tuotteissa eläinperäiset ainesosat on saatu erityisten hygieniasääntöjen mukaisesti. c) Laitosten hyväksyminen Elintarvikkeita valmistavien ja jalostavien laitosten hyväksyminen on perinteinen osa erityistä hygienialainsäädäntöä. Näin valvontaviranomaiset voivat varmistaa, että kaikki eläimistä saatavia elintarvikkeita valmistavat laitokset toimivat hygieniavaatimusten mukaisesti. Ainoastaan toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät ja luetteloimat laitokset voivat saattaa tuotteita markkinoille. Tällaisille laitoksille annetaan hyväksyntänumero, jonka on seurattava tuotteita kaupan pitämisen ajan. d) Terveysmerkintä Terveysmerkki otettiin ensimmäisen kerran käyttöön tuoreesta lihasta annetulla direktiivillä 64/433/ETY. Lihassa oleva terveysmerkki on virallinen tunnustus siitä, että liha on tuotettu ja tarkastettu voimassa olevien terveyssääntöjen mukaisesti. Lisäksi terveysmerkki voi mahdollistaa lihan alkuperälaitoksen (teurastamo, leikkaamo) jäljittämisen, koska laitoksen hyväksyntänumero on osa terveysmerkkiä. Tämä on merkittävä väline valvontaviranomaisille, jos lihan kaupan pitämisen aikana esiintyvien terveysongelmien vuoksi on toteutettava toimenpiteitä. Muista eläinperäistä tuotteista annettujen terveytä koskevien erityisdirektiivien hyväksymisellä terveysmerkin käyttö on ulotettu kyseisiin tuotteisiin valvontatarkoituksia varten. Käyttöön on kuitenkin otettu elintarvikealan yritysten järjestelmällinen rekisteröinti, ja jokaiselle elintarvikealan yritykselle on annettava rekisteröintinumero, jonka on seurattava tuotteen mukana, joten terveysmerkinnän tarve jäljitystarkoituksia varten ei enää ole niin ilmeinen. Lisäksi, kun pidetään mielessä, että perusvastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta on elintarvikealan toimijoilla, tarve tunnustaa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät näkökohdat hyväksymällä muodollisesti laitokset ja käyttämällä terveysmerkkiä ei ole niin ilmeinen. On keskusteltava edelleen tarpeesta säilyttää hyväksyntä- ja terveysmerkintäjärjestelmät nykyisessä muodossaan. Tällä välin ehdotetaan eläinperäisten tuotteiden terveysmerkintöjen säilyttämistä. Tilannetta voidaan tarkastella uudelleen, kun elintarvikkeiden alkuperän jäljittämiseksi käytettävät muut järjestelmät osoittautuvat tehokkaammiksi. e) Yksityiskohtaiset vaatimukset Nykyistä erityistä elintarvikelainsäädäntöä on arvosteltu erityisesti sen vuoksi, että sitä pidetään liian ohjeellisena, mikä johtaa joustamattomaan järjestelmään, joka ei anna tuottajille mahdollisuutta kehittää uusia tekniikoita. Kuulemismenettelyn aikana havaittiin kuitenkin, että yksityiskohtien poistamista ei vaadittu. Yleisesti tunnuttiin hyväksyvän periaate, jonka mukaan erityissääntöihin on sisällyttävä myös tietty määrä yksityiskohtia tuotteen turvallisuuden ja korkean kuluttajansuojan varmistamiseksi, vaikka nykyisiä sääntöjä voitaisiinkin yksinkertaistaa. Jos yksityiskohtia on karsittu lainsäädännön yksinkertaistamiseksi, tarkoituksena on ollut toiston välttäminen. Joissakin tapauksissa yksityiskohtien karsiminen on ollut perusteltua HACCP-menettelyjen käyttöönoton vuoksi. HACCP-menettelyjen käyttöönoton pitäisi osoittaa ne kohdat, joissa yksityiskohtaisia vaatimuksia voidaan edelleen karsia tulevaisuudessa. Yksityiskohtia on karsittu silloin, kun nykyiset vaatimukset voidaan helposti korvata hyvän hygieniakäytännön ohjeistoilla. Tällaisten ohjeistojen lisäkehittelyn on osoitettava, voidaanko nykyään oikeudellisesti sitovat yksityiskohdat korvata mainittuihin ohjeistoihin sisältyvillä suuntaviivoilla. Vaikuttaa siltä, että hyvän hygieniakäytännön ohjeistojen ja HACCP-periaatteiden soveltamisesta saadun kokemuksen puuttuessa yksityiskohtien äkillinen poistaminen loisi tyhjiön, joka jättäisi useat elintarvikealan toimijat epätietoisuuteen oikeista menettelyistä, jotka on pantava täytäntöön asianmukaisen hygieniatason varmistamiseksi. Joissakin tapauksissa nykyisiä sääntöjä on itse asiassa vahvistettu, jotta voitaisiin välttää viime aikoina esiintyneiden, elintarvikkeiden välityksellä tarttuvien tautien aiheuttamat ongelmat. Uusia toimenpiteitä on otettu käyttöön ruhojen saastumisen estämiseksi. Näitä ovat esimerkiksi vaatimus teurastettavaksi tuotavien eläinten puhtaudesta ja sellaisen sisäelinten poistotekniikan käyttö, jolla vältetään suolten sisällön levittyminen ruhon päälle. Joissakin jäsenvaltioissa saadut viimeaikaiset kokemukset ja tieteellinen kirjallisuus osoittavat, että tällaisten toimenpiteiden avulla tuotteiden saastumiseen liittyviä riskejä voidaan vähentää huomattavasti. f) Mikrobiologiset vaatimukset Nykyisen erityislainsäädännön uudelleentarkastelun yhteydessä tarkasteltiin sitä, missä määrin nykyiset mikrobiologiset vaatimukset vaativat ajan tasalle saattamista. Tästä syystä vaatimusten tarkastelu päätettiin antaa uudelleen tiedekomitean/-komiteoiden tehtäväksi. Siihen asti kun tästä asiasta tehdään päätöksiä, sovelletaan nykyisiä mikrobiologisia vaatimuksia. g) Varastointi- ja kuljetuslämpötilat Voimassa olevaan erityislainsäädäntöön sisältyy erilaisia varastointi- ja kuljetuslämpötiloja erityisen hygienialainsäädännön soveltamisalaan kuuluville eri tuotteille. Kuten mikrobiologisten vaatimustenkin osalta, perusteet eri tuotteiden varastointi- ja kuljetuslämpötiloissa oleville eroille on vahvistettava tieteellisesti. Tiedekomitealle on annettu tästä tieto, ja asian tarkastelemiseksi on perustettu työryhmä. h) Pienet tuotantoyksiköt Vaikuttaa siltä, että paikallismarkkinoita palvelevien tai sellaisilla alueilla, joilla tarjonta on rajoitettua, sijaitsevien pienten laitosten ei aina tarvitse täyttää säädettyjä rakennevaatimuksia ja että ne voivat tuottaa turvallisia tuotteita tällaista tuotantoa varten mukautetuilla erityissäännöillä. Näihin ehdotuksiin sisältyy tämän vuoksi tarvittaessa erityissäännöt pienten laitosten perusrakennetta varten. Nämä erityissäännöt eivät saa vaarantaa elintarvikkeiden turvallisuutta. i) Yhteisön ulkopuolisista maista tuleva tuonti Ehdotukseen sisältyy yhdenmukainen menettely ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuonnin järjestämiseksi yhteisön ulkopuolisista maista. Nämä menettelyt koostuvat pääasiallisesti seuraavista vaiheista: - toimivaltaisten viranomaisten toiminnan auditointi ja/tai arviointi sekä paikalla tehtävät tarkastukset EU:n vaatimusten noudattamisen/vastaavuuden tarkastamiseksi, - luettelo EU:n vaatimukset täyttävistä yhteisön ulkopuolisista maista, - tuontiedellytysten ja todistusvaatimusten vahvistaminen kaikille yhteisön ulkopuolisille maille, - luettelo EU:n vaatimukset täyttävistä laitoksista yhteisön ulkopuolisissa maissa. j) Laatu ja merkintä Nykyiset erityiset hygieniasäännöt sisältävät joukon asianomaisia tuotteita koskevia laatuvaatimuksia, kuten esimerkiksi jauhetun lihan rasva- ja kollageenipitoisuus ja maidon jäätymispiste. Samaan aikaan on olemassa näitä laatunäkökohtia koskevia merkintävaatimuksia. Vaikka näiden vaatimusten tärkeys kuluttajansuojalle tunnustetaan, niillä ei katsota olevan suoraa hygieniavaikutusta. Tämän vuoksi on tarkasteltava, kuinka nämä seikat voidaan yhdentää muualle yhteisön lainsäädäntöön. Laatuvaatimukset säilytetään voimassa siihen saakka, kunnes erityisemmät säännöt on annettu. k) Hygieniasäännöt ja BSE Hygieniasäännöissä huomio ei kohdistu erityisesti BSE:hen. Tätä varten yhteisön lainsäädännössä on säädetty suojatoimenpiteitä, ja kyseisen erityisongelman voittamiseksi on tehty ehdotuksia. Uudelleenlaadinnassa joitakin sääntöjä on kuitenkin tiukennettu. Joitakin aineksia, kuten luuliha, on suljettu pois tuotteiden valmistuksesta. Nämä uudet toimenpiteet antavat paremmat takeet suojasta mahdollisia terveysriskejä vastaan, BSE:n aiheuttamat riskit mukaan luettuina. Ehdotettujen sääntöjen noudattaminen ei kuitenkaan yleisesti ottaen rajoita tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä ja torjuntaa koskevien erityissääntöjen noudattamista. III. Eläinten terveysvaatimukset Eläinten terveyssääntöjen tarkoituksena on estää sikaruton ja suu- ja sorkkataudin kaltaisten eläintautien leviäminen eläinperäisten tuotteiden välityksellä. Nämä säännöt sisältyvät seuraaviin neuvoston direktiiveihin: Direktiivi 72/461/ETY (tuore liha) Direktiivi 80/215/ETY (lihavalmisteet) Direktiivi 91/67/ETY (vesiviljellyt eläimet ja tuotteet) Direktiivi 91/494/ETY (siipikarjanliha) Direktiivi 91/495/ETY (kaninliha ja tarhatun riistan liha) Direktiivi 92/45/ETY (riistanliha) Direktiivi 92/46/ETY (maito- ja maitotuotteet) Hygieniasäännöistä tehdyt huomiot pätevät myös tarpeeseen laatia eläinten terveyssäännöt uudelleen. Koska näillä säännöillä ei ole suoraa vaikutusta ihmisten terveyteen, näiden kahden näkökohdat erottamisesta on ollut hyötyä. Tämän vuoksi tehdään erillinen esitys eläinten terveystarkoituksia varten. Myös tällä alalla on säilytetty suojelun korkea taso. Liitteenä olevassa ehdotuksessa selvennetään vaaroja, joita voi esiintyä eläinperäisissä tuotteissa, ja esitetään, kuinka näitä vaaroja torjutaan. Samoja periaatteita kuin hygieniatarkoituksia varten esitetään virallisten tarkastusten, yhteisön tarkastusten ja yhteisön ulkopuolisista maista tulevan tuonnin osalta. IV. Viralliset tarkastukset 1. Kaikkiin elintarvikkeisiin ja ruokinta-aineisiin sovellettavat tarkastusvaatimukset Eläinlääkinnän, kansanterveyden, eläinten terveyden, elintarvikkeiden ja eläinten rehujen kaltaisilla eri aloilla on jo säädetty vaatimuksesta tehdä virallisia tarkastuksia. Alakohtainen lähestymistapa on johtanut tilanteeseen, jossa samantyyppisiä vaatimuksia käsitellään eri tavalla asianomaisilla eri aloilla tai jossa joitakin näkökohtia ei käsitellä tietyllä alalla, mikä kohtaa aukkoihin lainsäädännössä. Vastauksena tähän tilanteeseen ja valkoisessa kirjassa esitettyjen komission suunnitelmien mukaisesti (valkoisen kirjan liitteessä oleva 4 toimi) tehdään ehdotus, jossa vahvistetaan yleiset valvontaperiaatteet, joita on seurattava sen varmistamiseksi, että elintarvikkeita ja ruokinta-aineita koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan. Tässä ehdotuksessa käsitellään kaikkia näkökohtia, jotka liittyvät ruokinta-aineiden ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin virallisiin tarkastuksiin ja tältä osin erityisesti jäsenvaltioiden virallisten yksiköiden velvollisuuksiin sekä toimiin, joita on toteutettava tilanteessa, jossa kuluttajille aiheutuu riski, virallisten tarkastajien koulutukseen, varosuunnitelmien soveltamiseen, tuontitavaroiden valvontaan, komission suorittamiin tarkastuksiin, suojatoimenpiteisiin jne. 2. Erityiset tarkastusvaatimukset Vaikka kaikkien elintarvikkeiden osalta voidaan vahvistaa joitakin yleisiä tarkastusvaatimuksia, ei saada kuitenkaan unohtaa, että tiettyjen tuotteiden ominaislaatu vaatii erityisten tarkastusvaatimusten vahvistamista. Tämä pätee erityisesti eläinperäisiin tuotteisiin, joihin liittyvät vaarat ovat hyvin tunnusmerkillisiä kullekin tuotetyypille. Ante mortem- ja post mortem -tarkastusten kaltaiset lihan yksityiskohtaiset tarkastusmenettelyt ovat luonteeltaan hyvin teknisiä. Joitakin näistä menettelyistä on noudatettu yli 30 vuotta ilman suurempia muutoksia. Vaikka nämä menettelyt ovat osoittautuneet tehokkaiksi tuberkuloosin ja räkätaudin kaltaisten tautien torjunnassa, parhaillaan pohditaan intensiivisesti näiden perinteisten tarkastusmenettelyjen tarkastelemista uudelleen, jotta voidaan ottaa huomioon nykyaikaisiin elintarvikkeiden tuotantomenetelmiin liittyvät vaarat. Näissä keskusteluissa huomio on erityisesti kohdennettu elintarvikkeiden kautta välittyvien tartuntojen, joita aiheuttavat muun muassa Salmonella sp., E. coli, listeria ja kampylobakteeri, ehkäisyyn nykyaikaisilla tarkastusmenettelyillä sekä riskeihin perustuvan järjestelmän kehittämiseen muiden vaarojen torjumiseksi. Jotta komissio voi reagoida nopeasti sitten, kun keskusteluissa on päästy tarkoituksenmukaiseen tulokseen, on laadittu erillinen ehdotus, jossa kuvataan kaikki yksityiskohtaiset tarkastusmenettelyt. Ehdotetaan, että nykyisiä sääntöjä soveltamista siihen saakka, kunnes tieteellisen arvioinnin tulokset saadaan. V. Tulevat toimet Sitten kun nämä ehdotukset on hyväksytty, unionilla on kansanterveyden suojelun kannalta hyvin korkealaatuinen erityinen hygienialainsäädäntö. Lainsäädäntöön sisältyy joitakin tärkeitä yleisiä vaatimuksia, joista jotkin ovat uusia toimijoille ja valvontaviranomaisille. Näiden vaatimusten täytäntöönpanon seuranta olisi varmistettava. Myös hyvän hygieniakäytännön ohjeistojen luominen on merkittävä osa elintarvikkeiden turvallisuuden kehittämistä. Tämän vuoksi ehdotetaan, että komission pitäisi seurata tarkasti tätä kehitystä ja raportoida toimijoiden käyttämien tarkastusjärjestelmien täytäntöönpanosta, hyvän hygieniakäytännön ohjeistojen luomisesta ja kokemuksista, joita jäsenvaltiot saavat näiden järjestelmien asianmukaisen täytäntöönpanon tarkastuksista ja auditoinnista. Lisäksi komissio seuraa valppaasti ja tarkasti alan teknistä ja tieteellistä kehitystä. Lainsäädäntöä on todennäköisesti muutettava uudelleen tulevina vuosina edellä kuvattujen seikkojen mukaisesti. Tätä varten lisätään tarkistuslauseke. VI. Ulkoinen ulottuvuus ja yleiset huomiot Viime vuosikymmenten aikana elintarvikemarkkinat ovat muuttuneet huomattavasti. Elintarvikkeet ja kauppa ovat kansainvälistyneet entisestään, yhteisö käy elintarvikekauppaa melkein joka puolella maailmaa, ja kauppiaamme etsivät koko ajan uusia markkinoita ja tuotteita uusilta kehittyviltä talousalueilta. Markkinapaikkojen muuttuessa elintarvikkeiden turvallisuudesta aiheutuu yhä enemmän huolta: mahdolliset vaarat, kuten elintarvikkeiden mikrobiologinen saastuminen ja lääkejäämät tai muut kemialliset saastuttajat, voivat siirtyä elintarvikkeiden mukana ja muodostavat politiikan tekijöille uusia haasteita kehittää riittäviä järjestelmiä, joilla turvata ihmisten terveys. Tämä heijastuu kansainvälisiin sopimuksiin ja velvollisuuksiin. Samoin korostuu kansainvälisten järjestöjen, kuten Codex Alimentarius -komitean ja kansainvälisen eläintautiviraston (OIE), asema. Nämä järjestöt ovat vahvistaneet terveysvaatimuksia, suosituksia ja suuntaviivoja elintarvikkeiden kansainvälistä kauppaa varten. Komission ehdotukset vastaavat tähän haasteeseen ottamalla käyttöön tuontielintarvikkeiden hygienialaatua koskevat vaatimukset kansainvälisten standardien ja suuntaviivojen perusteelta. VII. Elintarvikehygienia ja komission vihreä kirja elintarvikelaista Elintarvikelakia koskevassa komission vihreässä kirjassa tunnistettiin joitakin elintarvikehygienian kannalta merkityksellisiä periaatteita ja eturyhmiä pyydettiin esittämään asiasta mielipiteensä. Jäljempänä esitetään yhteenveto näistä huomautuksista. Huomautuksista kävi esille tarve kehittää yhteisön hygienialainsäädäntöä tuontiin liittyvien kysymysten osalta. a) Hygieniasääntöjen johdonmukaisuus Jäsenvaltiot tukevat toimia, joita on toteutettu vertikaalisten hygieniadirektiivien kodifioimiseksi ja yksinkertaistamiseksi sekä kyseisten direktiivien ja direktiivin 93/43/ETY soveltamisalaan kuuluvan yleisen elintarvikehygienian välisen yhteyden arvioimiseksi. Jäsenvaltiot ovat samaa mieltä siitä, että yleisen hygieniadirektiivin pitäisi muodostaa pohja kaikkia elintarvikkeita koskeville hygieniatoimenpiteille elintarvikkeiden alkuperästä huolimatta ja siihen pitäisi sisältyä vaatimus HACCP-järjestelmistä (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi). Yksityiskohtaisia lisävaatimuksia kuitenkin kannatetaan, jos jostakin tuotteesta saattaa aiheutua terveysriski. Useimmiten oltiin sitä mieltä, että kaikki seitsemän Codex Alimentarius -komission HACCP-periaatetta olisi otettava perustaksi yhteisön toimenpiteille, kunhan pieniriskisille yrityksille annettaisiin joustovaraa. Hyvän hygieniakäytännön ohjeistoja pidetään hyödyllisenä välineenä varsinkin pienyrityksille. Periaatteessa kansalaisjärjestöt kannattavat näitä huomioita sekä riskejä arvioivaa "tilalta ruokapöytään" näkemystä. Ne ovat samaa mieltä siitä, että yleisen hygieniadirektiivin ja HACCP-järjestelmän pitäisi muodostaa pohja yhteisön toimenpiteille ja tarvittaessa lisätoimenpiteet olisi sisällytettävä yhden ainoan hygieniasäädöksen liitteisiin. b) Vähittäiskauppa Siitä, että elintarvikehygieniasta annetun direktiivin 93/43/ETY säännökset soveltuvat elintarvikkeiden vähittäiskauppaan, oltiin samaa mieltä. Usein suositeltiin kuitenkin, että komissio keskittyisi lämpötilan valvontaan liittyvien sopivien ja yksinkertaisten säännösten kehittämiseen tätä jakeluketjun osaa varten. c) Laatua koskevat säännökset Useimmiten oltiin sitä mieltä, että laatuun liittyviä näkökohtia ei pitäisi sisällyttää hygienialainsäädäntöön, koska laatuun liittyvillä säännöksillä ja hygieniasäännöksillä on eri tavoite, eikä niitä pitäisi käsitellä samassa säädöksessä. Useat jäsenvaltiot katsovat kuitenkin, että elintarvikkeiden laatuun on kiinnitettävä huomiota kuluttajansuojan kannalta. Myös kansalaisjärjestöt katsovat, että laatuun liittyvät näkökohdat olisi poistettava hygieniasäännöistä. Hygienialainsäädäntöön tällä hetkellä sisältyviä laatusääntöjä olisi tarkasteltava uudelleen, ja ne olisi tarvittaessa sisällytettävä erilliseen lainsäädäntöön. d) Suojatoimenpiteet Harvat jäsenvaltiot ovat esittäneet tästä seikasta huomioita, mutta kaikissa esitetyissä huomioissa on kannatettu jatkoaikaa. Toimenpiteitä olisi myös sovellettava yhteisössä kaupan pidettyihin tuotteisiin. e) Valvonta ja täytäntöönpano Jäsenvaltiot ovat esittäneet komissiolle kattavia, mutta erilaisia näkemyksiä asiasta. Joku haluaisi vähentää valvonnan nykyistä tasoa ja keskittyä tulevaisuudessa enemmän yritysten omien valvontajärjestelmien sopivuuteen ja luotettavuuteen. Joku toinen jäsenvaltio ei haluaisi korvata elintarvikkeiden virallisia valvontajärjestelmiä yritysten sisäisillä menettelyillä. Yhdessä huomiossa kannatetaan erityisesti kansallisten viranomaisten ja komission velvollisuuksien erottamista toisistaan jatkossakin virallisen valvonnan osalta. Laadun valvontaa koskevien vaatimusten laatimista kannatetaan. Tähän sisältyisivät valvontaa koskevat jatkotoimenpiteet ja valvonnasta vastaavan henkilökunnan pätevyysvaatimukset. Myös kansalaisjärjestöt ovat esittäneet runsaasti huomiota EU:n lainsäädännön valvonnasta ja täytäntöönpanosta. Valvontaa ja täytäntöönpanoa koskevien velvollisuuksien erittelemistä yritysten, kansallisten viranomaisten ja komission suorittamien tarkastusten kesken kannatetaan, edellyttäen että velvollisuudet on määritelty selkeästi ja valvontatulokset ovat julkisia. Kuluttajajärjestöt ovat toivoneet suurempaa avoimuutta vastavuoroisen luottamuksen nimissä. f) Ulkoinen ulottuvuus Kaikki hallitukset ovat samaa mieltä ulkoisen ulottuvuuden merkityksen lisääntymisestä elintarvikealalla. Yhteisön tulisi olla aktiivinen Codex Alimentarius -neuvotteluissa. Kansalaisjärjestöt viittaavat kansainvälisen kehityksen merkitykseen elintarvikealalla ja kannattavat yhteisön aktiivista osallistumista. VIII. Elintarvikehygienia ja elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevä komission valkoinen kirja Liitteenä olevat ehdotukset vastaavat joihinkin elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän komission valkoisen kirjan liitteessä (ja erityisesti 8 ja 28 toimessa) ehdotettuihin toimiin. Nykyisen lainsäädännön uudelleenlaatiminen johtaa kokonaisvaltaiseen ja yhtenäistettyyn lähestymistapaan, joka kattaa kaikki elintarvikkeet maatilalta myyntiin kuluttajalle. Tämä johtaa elintarvikelainsäädännön parantuneeseen johdonmukaisuuteen ja avoimuuteen. Lisäksi elintarvikeketjussa toimivien asema määritellään paremmin. Näin ollen elintarvikkeiden turvallisuuden perusperiaatteita noudatetaan. Komissio uskoo, että elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevässä valkoisessa kirjassa tehtyjen muiden ehdotusten ja jo käsiteltäviksi otettujen esitysten kanssa saavutetaan korkea terveyden ja kuluttajien suojelun taso. Komission aikomuksena on myös varmistaa, että ehdotetut toimintaperiaatteet säilyvät dynaamisina. Tätä varten on jo aloitettu joitakin toimia sen varmistamiseksi, että uusia riskinarviointeja suoritetaan ja että näiden arviointien tulokset sisällytetään tulevaisuudessa yhteisön lainsäädäntöön. IX. Säädösmuoto Kuten komission vihreässä kirjassa unionin elintarvikelainsäädännön perusperiaatteista selitetään, komissio uskoo, että asetuksina annetulla yhteisön lainsäädännöllä on monia etuja, kuten yhtenäisen soveltamisen varmistaminen yhtenäismarkkinoilla, yhteisön lainsäädännön suurempi avoimuus ja mahdollisuus saattaa yhteisön lainsäädäntö nopeasti ajan tasalle teknisen ja tieteellisen kehityksen huomioon ottamiseksi. Tämän vuoksi ehdotukset on annettu asetuksina. 2000/0181 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, markkinoille saattamiseen ja tuontiin liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C , , s. . ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [2], [2] EYVL C , , s. . ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [3], [3] EYVL C , , s. . sekä katsoo seuraavaa: (1) Yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä on vahvistettu perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvien eläinperäisten tuotteiden yhteisön sisäistä kauppaa ja tuontia kolmansista maista koskevat erityiset eläinten terveyttä koskevat säännöt. (2) Näillä säännöillä on varmistettu, että kyseisiä tuotteita koskevat kaupan esteet on poistettu ja siten saatu luotua sisämarkkinat varmistaen samalla eläinten terveyden suojelun korkea taso. (3) Nämä erityissäännöt on sisällytetty seuraaviin direktiiveihin: - eläinten terveyttä koskevista seikoista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 12 päivänä joulukuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/461/ETY [4], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, [4] EYVL L 302, 31.12.1972, s. 24. - eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa 22 päivänä tammikuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/215/ETY [5], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, [5] EYVL L 47, 21.2.1980, s. 4. - eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/67/ETY [6], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/45/EY [7], [6] EVYL L 46, 19.2.1991, s. 1. [7] EYVL L 189, 3.7.1998, s. 12. - eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä tuoreen siipikarjanlihan kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista 26 päivänä kesäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/494/ETY [8], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/121/EY [9]. [8] EYVL L 268, 24.9.1991, s. 35. [9] EYVL L 340, 31.12.1993, s. 39. - terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista kaninlihan ja tarhatun riistan lihan tuotannossa ja markkinoille saattamisessa 27 päivänä marraskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 91/495/ETY [10], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, [10] EYVL L 268, 24.9.1991, s. 41. - kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista luonnonvaraisen riistan tappamisessa ja luonnonvaraisen riistan lihan markkinoille saattamisessa 16 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/45/ETY [11], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/79/EY [12], [11] EYVL L 268, 14.9.1992, s. 35. [12] EYVL L 24, 30.1.1998, s. 31. - raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/46/ETY [13], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/23/EY [14], [13] EYVL L 268, 14.9.1992, s. 1. [14] EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. - eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset, 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/118/ETY [15], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/79/EY. [15] EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49. (4) Näiden direktiivien päämääränä on estää eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamisesta johtuva eläintautien leviäminen. (5) Näissä direktiiveissä on yleisiä säännöksiä, kuten sellaisia, jotka koskevat eläinkulkutautien saastuttamalta tilalta tai alueelta tulevien tuotteiden markkinoille saattamista koskevia rajoituksia tai velvollisuutta tehdä rajoitetuilta alueilta tuleville tuotteille käsittely taudinaiheuttajan tuhoamiseksi. (6) Näitä yleisiä periaatteita voidaan yhdenmukaistaa ja siten poistaa mahdolliset eläinten terveyttä koskevia erityissääntöjä hyväksyttäessä syntyneet epäjohdonmukaisuudet. Tällä yhdenmukaistamisella varmistetaan myös näiden eläinten terveyttä koskevien sääntöjen yhdenmukainen täytäntöönpano koko yhteisössä ja luodaan rakenteeltaan avoimempaa yhteisön lainsäädäntöä. (7) Kauppaa varten tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden eläinlääkinnälliset tarkastukset on tehtävä yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY [16], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY, mukaisesti. Direktiivissä 89/662/ETY esitetään suojatoimenpiteitä, joita voidaan soveltaa eläinten terveyteen kohdistuvan vakavan vaaran uhatessa. [16] EYVL L 395, 30.12.1989, s. 13. (8) Kolmansista maista tuodut tuotteet eivät saa aiheuttaa eläinten terveyteen liittyvää vaaraa yhteisön karjalle. (9) Tämän vuoksi on laadittava menettelyjä eläinkulkutautien yhteisöön kulkeutumisen estämiseksi. Näihin menettelyihin kuuluu kyseisten kolmansien maiden eläinten terveyttä koskevan tilanteen arviointi kyseisessä kolmannessa maassa. (10) On kehitettävä menettelyitä eläinperäisten tuotteiden tuontiin sovellettavien yleisten ja erityisten sääntöjen tai perusteiden laatimiseksi. (11) Kotieläiminä pidettyjen sorkka- ja kavioeläinten lihan ja tällaisesta lihasta valmistettujen lihavalmisteiden tuontia koskevat säännöt sisältyvät jo terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista 12 päivänä joulukuuta 1972 annettuun neuvoston direktiiviin 72/462/ETY [17], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/79/EY. [17] EYVL L 302, 31.12.1972, s. 28. (12) Lihan ja lihavalmisteiden tuonnissa sovellettavia menettelyjä voidaan käyttää muiden eläinperäisten tuotteiden tuonnin mallina. (13) Kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinperäisten tuotteiden eläinlääkintätarkastukset on tehtävä kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkärintarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 18 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/78/EY [18] mukaisesti. [18] EYVL L 24, 30.1.1998, s. 9. (14) Kansainvälistä kauppaa koskevia sääntöjä laadittaessa on otettava huomioon kansainvälisen eläintautiviraston (OIE:n) laatimat säännöt. (15) On säädettävä yhteisön auditointien ja tarkastusten järjestämisestä eläinten terveyttä koskevien säännösten yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. (16) Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat tuotteet sisältyvät perustamissopimuksen liitteeseen I. (17) Koska tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä [19], toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen, [19] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tässä asetuksessa annetaan eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamiseen ja kolmansista maista tuontiin liittyvät eläinten terveyttä koskevat säännöt. 2 artikla Tässä asetuksessa sovelletaan liitteessä I tarkoitetuissa direktiiveissä vahvistettuja määritelmiä ja tarvittaessa elintarvikehygieniasta annetussa neuvoston asetuksessa ..../.... vahvistettuja määritelmiä. 1 LUKU YHTEISÖN TUOTTEIDEN TUOTANNOSSA JA KAUPAN PITÄMISESSÄ SOVELLETTAVAT ELÄINTEN TERVEYTTÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET 3 artikla Eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattaminen ei saa johtaa eläimiin tarttuvien tautien leviämiseen. Tämän vuoksi on noudatettava seuraavia sääntöjä: 1. Eläinperäisten tuotteiden on oltava peräisin eläimistä, jotka täyttävät asianmukaiset yhteisön lainsäädännössä olevat eläinten terveyttä koskevat edellytykset. 2. Eläinperäisten tuotteiden on oltava saatu eläimistä, jotka a) tulevat tilalta, alueelta tai alueen osasta, tai kun kyseessä on vesiviljelytuotteet, viljelylaitoksesta, vyöhykkeeltä tai vyöhykkeen osasta, johon ei kohdistu näihin eläimiin ja tuotteisiin sovellettavia eläinten terveydentilan vuoksi asetettavia rajoituksia ja erityisesti liitteessä I tarkoitetuista säännöistä johtuvia tai muita yhteisön lainsäädännön mukaisia taudintorjuntatoimenpiteitä; b) joita ei ole lopetettu laitoksessa, jossa teurastushetkellä oli eläimiä, joilla on tai epäiltiin olevan jokin a alakohdassa tarkoitettujen sääntöjen kattamista taudeista, tai tällaisten eläinten ruhoja. 3. Sen estämättä, mitä 2 osassa säädetään, mutta liitteessä I tarkoitettuja taudintorjuntatoimenpiteitä noudattaen: a) Sellaisten eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattaminen on sallittua, jotka tulevat alueelta tai alueen osasta, johon kohdistuu eläinten terveydentilan vuoksi asetettavia rajoituksia, mutta jotka eivät tule saastuneelta tai saastuneeksi epäillyltä tilalta edellyttäen, että: - ennen jäljempänä tarkoitettua käsittelyä tuotteet on saatu, käsitelty, kuljetettu ja varastoitu erillään tai eri aikana kuin tuotteet, jotka eivät täytä eläinten terveyttä koskevia edellytyksiä, - tuotteille on tehty riittävä käsittely terveyttä koskevan ongelman poistamiseksi, - käsittely tehdään sen jäsenvaltion, jossa eläinten terveysongelma todettiin, tähän tarkoitukseen hyväksymässä laitoksessa, - tuotteet, joille on tehtävä käsittely, ovat asianmukaisesti tunnistettavissa. Tätä alakohtaa sovelletaan liitteen II ja liitteessä III olevan 1 ja 2 kohdan mukaisesti tai 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyttyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. b) Sellaisten vesiviljelytuotteiden markkinoille saattaminen, jotka eivät ole 2 alakohdassa säädettyjen edellytysten mukaisia, sallitaan liitteessä III olevan 3 kohdan edellytysten mukaisesti ja tarvittaessa 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen säädettyjen edellytysten mukaisesti. 4. Erityistapauksissa 2 alakohtaan voidaan myöntää poikkeuksia 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällaisissa tapauksissa kiinnitetään erityisesti huomiota: a) kaikkiin eläimille tehtäviin kokeisiin ja toimenpiteisiin; b) taudin erityisominaisuuksiin kyseissä lajissa. Kun tällaisia poikkeuksia myönnetään, kaikki tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojelemiseksi yhteisössä on hyväksyttävä samaa menettelyä noudattaen. 5. Silloin kun: - eläinten terveyttä koskevien syiden vuoksi on sovellettu direktiivin 89/662/ETY 9 artiklan säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltioista peräisin olevien eläinperäisten tuotteiden mukana on oltava terveystodistus, tai - tuotteiden mukana on oltava todistus jäsenvaltion tai jäsenvaltion osan eläinten terveyttä koskevan tilanteen vuoksi, todistuksen on oltava 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen laaditun mallin mukainen. Todistus on laadittava vähintään yhdellä todistuksen antavan viranomaisen kielellä ja määräpaikan kielellä. Alkuperäiskappaleen on oltava tuotteiden mukana, se on laadittava yhdelle paperiarkille, ja sen on oltava osoitettu yhdelle vastaanottajalle. 4 artikla (Viralliset tarkastukset) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä virallisia tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tätä asetusta, sen täytäntöönpanosääntöjä ja eläinperäisiin tuotteisiin mahdollisesti sovellettavia varotoimenpiteitä noudatetaan. Näiden tarkastusten täytäntöönpanoa, niiden tuloksia ja tulosten perusteella tehtyjä päätöksiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 5 artikla (Virallisten tarkastusten seuranta ja muutoksenhaku) Jos todetaan eläinten terveyttä koskevien sääntöjen rikkomisia, on toimittava tilanteen korjaamiseksi. Jos rikkomisessa mukana ollut oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö ei korjaa tilannetta toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa tai jos havaitaan vakava eläinten terveyttä koskeva riski, on toteutettava kyseisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevia rajoituksia. Tällaisiin rajoituksiin voi kuulua kielto tuottaa ja saattaa markkinoille eläinperäisiä tuotteita ja jo markkinoille saatettujen tuotteiden markkinoilta poistaminen ja tarvittaessa hävittäminen. Tämä asetuksen, sen täytäntöönpanosääntöjen tai eläinperäisiin tuotteisiin sovellettavien terveyttä koskevien suojatoimenpiteiden rikkomista tai toimivaltaisen viranomaisen kanssa tehtävän yhteistyön tekemättä jättämisestä seuraa asianmukainen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen määräämä rikosoikeudellinen ja/tai hallinnollinen seuraamus. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon yhteisön tarkastusten päätelmät toteuttaessaan korjaavia toimia tai määrätessään rikosoikeudellisia ja/tai hallinnollisia rangaistuksia. Tällä asetuksella ei vaikuteta jäsenvaltioissa voimassa olevassa lainsäädännössä oleviin muutoksenhakukeinoihin kansallisten viranomaisten päätöksistä. 6 artikla (Yhteisön auditoinnit ja tarkastukset) 1. Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehdä paikalla auditointeja ja/tai tarkastuksia kaikissa eläinperäisten tuotteiden tuotannon ja markkinoille saattamisen vaiheissa tämän asetuksen, sen täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen ja siitä johtuvien suojatoimenpiteiden yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Nämä voivat koskea myös jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten organisaatiota ja toimintaa. Komission asiantuntijoiden mukana saa olla jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ja komission auditointi- ja/tai tarkastustarkoituksiin nimeämä mikä tahansa asiantuntija. 2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille säännöllisesti yleisestä auditointi- tai tarkastusohjelmastaan ja antaa niille tiedon tuloksista. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tarkastus- ja/tai auditointimenettely voidaan vahvistaa tai sitä voidaan muuttaa 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 4. Jotta auditoinnit ja/tai tarkastukset voidaan tehdä tehokkaasti, jäsenvaltion, jonka alueella auditointi ja/tai tarkastus tapahtuu, on annettava kaikki komission asiantuntijoiden auditointitarkoitukseen pyytämät apu ja asiakirjat. 5. Komission varmistaa, että 1 kohdassa tarkoitetut asiantuntijat ovat saaneet tehtäviensä oikean suorittamisen edellyttämän asianmukaisen koulutuksen elintarvikehygienian ja -turvallisuuden alalla, auditointitekniikoissa sekä silloin kun se on heidän tehtäviensä puolesta oleellista, vaarojen analysoinnin ja niiden kriittisten kohtien hallitsemisen periaatteissa. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetuilla asiantuntijoilla on pääsy kaikkiin tiloihin ja tilojen osiin ja että heillä on käytettävissään kaikki tiedot, jotka ovat olennaisia heidän tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiselle. Jos yhteisön auditoinnin tai tarkastuksen aikana todetaan vakava vaara eläinten terveydelle, kyseisen jäsenvaltion on välittömästi toteutettava tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojaamiseksi. Jos tällaisia toimenpiteitä ei toteuteta tai jos ne todetaan riittämättömiksi, komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojaamiseksi ja ilmoittaa tästä jäsenvaltioille. II LUKU TUONTI KOLMANSISTA MAISTA 7 artikla (Yleiset säännökset) Eläinperäisten tuotteiden tuontiin kolmansista maista sovellettavien säännösten on oltava samoja tai vastaavia kuin yhteisön tuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen sovellettavat säännökset. 8 artikla (Yhteisön sääntöjen noudattaminen) Edellä olevassa 7 artiklassa säädetyn yleisen velvoitteen noudattamisen varmistamiseksi on 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen laadittava seuraavat: 1. Luettelot kolmansista maista tai kolmansien maiden osista, joista tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuonti on sallittu. Näitä luetteloita laadittaessa on kiinnitettävä erityisesti huomiota: - kolmannen maan lainsäädäntöön, - kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen ja tarkastuslaitosten organisaatioon, näiden laitosten toimivaltaan ja niihin kohdistuvaan valvontaan sekä niiden mahdollisuuksiin valvoa tehokkaasti lainsäädännön täytäntöönpanoa, - yhteisöön tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, valmistukseen, käsittelyyn, varastointiin ja lähettämiseen tosiasiallisesti sovellettuihin eläinten terveyttä koskeviin edellytyksiin, - takeisiin, jotka kolmas maa voi antaa kyseessä olevien eläinten terveyttä koskevien edellytysten noudattamisen osalta, - kolmannesta maasta peräisin olevan tuotteen kaupan pitämisestä ja tehdyistä tuontitarkastuksista saatuun kokemukseen, - kolmannessa maassa tehtyjen yhteisön tarkastusten tuloksiin, - kolmannen maan karjan, muiden kotieläinten ja luonnonvaraisten eläinten terveystilanteeseen, ottaen huomioon erityisesti eksoottiset eläintaudit ja maan yleinen terveystilanne siltä osin kuin se voi aiheuttaa riskin kansanterveydelle tai eläinten terveydelle yhteisössä, - kolmansien maiden toimittamien, sen alueella esiintyviä tarttuvia eläintauteja koskevien tietojen säännöllisyyteen ja nopeuteen, erityisesti Maailman eläintautiviraston (OIE) eläintautiluetteloissa A ja B lueteltujen tautien osalta tai, vesiviljeltyjen eläinten osalta, OIE:n vesiviljeltyjen eläinten terveyssäännöstössä lueteltujen ilmoitettavien tautien osalta, - tarttuvien eläintautien ehkäisyä ja torjuntaa koskeviin kolmannen maan sääntöihin ja niiden täytäntöönpanoon, mukaan lukien sen muista maista tuontia koskevat säännöt. Tässä kohdassa laadittu luettelo voidaan yhdistää kansanterveydellisiin tarkoituksiin laadittuihin luetteloihin. 2. Kolmanteen maahan tai kolmansien maiden ryhmään sovellettavat erityiset tuontiedellytykset ottaen huomioon kyseisen kolmannen maan tai kolmansien maiden ryhmän terveystilanne. Näihin edellytyksiin on kuuluttava sellaisten terveystodistusten yksityiskohdat, joiden on seurattava yhteisöön tarkoitettujen lähetysten mukana. Näiden todistusten on: - oltava laadittu määräjäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jonka rajatarkastusasemalla tarkastus tehdään, kielellä tai kielillä; tarkastava tai määräjäsenvaltio voi sallia jonkin muun yhteisön kielen käytön kuin sen oma kieli; - oltava tuotteiden mukana alkuperäiskappaleena; - oltava laadittu yhdelle paperiarkille; - oltava osoitettu yhdelle vastaanottajalle. Todistus on oltava laadittu päivänä, jona tuotteet lastataan lähetettäviksi määrämaahan, ja sen on oltava toimivaltaisen viranomaisen edustajan allekirjoittama. Se voidaan yhdistää kansanterveyssääntöjen mukaisesti annettuun todistukseen. 3. Tarvittaessa - yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, ja - perusteet, joiden mukaan kolmannet maat tai niiden osat luokitellaan eläintautien osalta. 9 artikla (Yhteisön tarkastukset ja auditoinnit) 1. Komission asiantuntijat voivat tehdä kaikissa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa vaiheissa kolmansissa maissa auditointeja ja/tai tarkastuksia eläinten terveyttä koskevien yhteisön sääntöjen noudattamisen tai vastaavuuden tarkistamiseksi. Komission asiantuntijoiden mukana voi olla joku muu komission auditointi- ja/tai tarkastustarkoituksiin nimeämä asiantuntija. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut auditoinnit ja/tai tarkastukset kolmansissa maissa tehdään komission lukuun, joka myös vastaa niistä aiheutuneista kuluista. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu auditointi- ja/tai tarkastusmenettely kolmansissa maissa voidaan vahvistaa tai niitä voidaan muuttaa 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 4. Jos yhteisön auditoinnin ja/tai tarkastuksen aikana todetaan vakava riski eläinten terveydelle, komissio toteuttaa välittömästi tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojaamiseksi ja se ilmoittaa tästä välittömästi jäsenvaltioille. 5. Komissio varmistaa, että sen asiantuntijat ja muut 1 kohdassa tarkoitetut asiantuntijat ovat saaneet tehtäviensä oikean suorittamisen edellyttämän asianmukaisen koulutuksen eläinten terveyden alalla ja auditointitekniikoissa. LUKU III LOPPUSÄÄNNÖKSET 10 artikla Tämän asetuksen liitteitä voidaan täydentää tai muuttaa 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tätä menettelyä on seurattava erityisesti kolmansien maiden tai niiden osien luokitteluedellytysten vahvistamiseksi tiettyjen tautien osalta. 11 artikla (Pysyvän eläinlääkintäkomitean menettely) 1. Komissiota avustaa neuvoston päätöksellä 68/361/ETY [20] perustettu pysyvä eläinlääkintäkomitea. [20] EYVL L 225, 18.10.1968, s. 23. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/486/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 artiklan 3 kohta ja 8 artikla. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta. 12 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle säännöksistä, jotka ne hyväksyvät erityisesti tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi sekä kaikista sen täytäntöönpanemiseksi ja valvomiseksi käytetyistä oikeudellisista välineistä ja toimenpiteistä. 13 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2004. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I ELÄINPERÄISTEN TUOTTEIDEN KAUPASSA HUOMIOON OTETTAVAT TAUDIT I. Taudit, joiden torjuntatoimenpiteistä säädetään yhteisön lainsäädännössä TAUTI // DIREKTIIVI Klassinen sikarutto (Classical swine fever) // Yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 80/217/ETY Suu- ja sorkkatauti // Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 85/511/ETY Lintuinfluenssa (avian influenza) // Yhteisön toimenpiteistä avian-influenssan torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 92/40/ETY Newcastlen tauti // Yhteisön toimenpiteistä Newcastlen taudin torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 92/66/ETY Karjarutto Pienten märehtijäin rutto Sian vesikulaaritauti (swine vesicular -tauti) // Yhteisön yleisistä toimenpiteistä tiettyjen eläintautien torjumiseksi sekä swine vesicular -tautiin liittyvistä erityistoimenpiteistä annettu neuvoston direktiivi 92/119/ETY Lohen tarttuva anemia (ISA) Tarttuva vertamuodostava kuolio (IHN) Verenvuotoseptikemia (VHS) // Yhteisön vähimmäistoimenpiteistä tiettyjen kalatautien torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 93/53/ETY Simpukkataudit // Yhteisön vähimmäistoimista simpukoiden tiettyjen sairauksien torjumiseksi annettu neuvoston direktiivi 95/70/EY II. Afrikkalaista sikaruttoa koskevat toimenpiteet Siihen asti kunnes afrikkalaista sikaruttoa koskevat erityiset torjuntatoimenpiteet vahvistetaan, afrikkalaisen sikaruton puhkeamiseen sovelletaan direktiivissä 80/217/ETY säädettyjä toimenpiteitä soveltuvin osin. Sen estämättä, mitä kyseisessä direktiivissä säädetään, päätökset tämän kohdan perusteella sovellettavien rajoitusten kumoamiseksi tehdään 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 1. Liha Jäsenvaltion, jonka alueella on todettu esiintyvän afrikkalaista sikaruttoa, on varmistettava, että alueelta, jossa tauti on todettu, kielletään välittömästi tuoreen sianlihan vienti muun yhteisön alueelle. Edellä tarkoitettuja alueen osia määritettäessä on otettava huomioon erityisesti: - taudin torjunnassa käytetyt menetelmät, erityisesti tartunnan saaneiden, saastuneiden taikka tartunnan saaneiksi tai saastuneiksi epäiltyjen tilojen sikojen hävittäminen, - kyseisen alueen osien pinta-alat ja niiden hallinnolliset ja maantieteelliset rajat, - taudin esiintymistiheys ja sen leviämistaipumus, - toimenpiteet taudin leviämisen ehkäisemiseksi, - toimenpiteet, jotka on toteutettu sikojen liikkumisen rajoittamiseksi ja valvomiseksi sekä kyseisen alueen osassa että sen ulkopuolella. 2. Lihavalmisteet Jäsenvaltion, jonka alueella on todettu esiintyvän afrikkalaista sikaruttoa, on varmistettava, että alueelta, jossa tauti on todettu, kielletään välittömästi lihavalmisteiden vienti muun yhteisön alueelle. Edellä olevan 3 artiklan 3 kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan kuitenkin lihavalmisteisiin, joille on tehty jokin liitteessä III olevan 1 kohdan a ja e alakohdassa tarkoitettu käsittely. LIITE II Alueelta tai alueen osasta, jotka eivät täytä kaikkia eläinten terveyttä koskevia vaatimuksia, tulevan tuoreen lihan erityinen tunnistusmerkintä Sellaisella alueella, johon kohdistuu liitteessä I tarkoitettujen tautien johdosta eläinten terveydentilan vuoksi asetettavia rajoituksia, sijaitsevalta tilalta tulevista eläimistä saatu tuore liha, jolle on tarkoitus tehdä jokin käsittely kyseisen eläinten terveyttä koskevan ongelman vuoksi, on tunnistettava seuraavasti: 1. Tuoreen lihan terveysmerkin on oltava peitetty vinoristillä, joka koostuu kahdesta toisensa suorassa kulmassa kohtaavasta suorasta viivasta siten, että yhtymäkohta on keskellä leimaa ja siinä olevat tiedot pysyvät luettavina. 2. Merkki voi muodostua myös yksittäisestä leimasta; seuraavien tietojen on oltava siinä selvästi luettavassa muodossa: - yläosassa lähettäjämaan nimi suuraakkosin, - keskellä teurastamon eläinlääkinnällinen hyväksymisnumero, - alaosassa jokin seuraavista lyhenteistä: CE-EF-EK-EC-EY-EG, - kaksi toisensa suorassa kulmassa kohtaavaa suoraa viivaa siten, että yhtymäkohta on keskellä leimaa ja siinä olevat tiedot eivät peity, - tieto, jonka avulla lihan tarkastuksen tehnyt eläinlääkäri voidaan tunnistaa. Eläinten terveysvaatimusten täytäntöönpanosta vastuussa olevan virkaeläinlääkärin on tehtävä tämä merkki tai se on tehtävä hänen vastuullaan. LIITE III 1. Käsittelyt terveysriskien poistamiseksi lihasta >TAULUKON PAIKKA> "+": Teho tunnustettu. (*) On toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ristikontaminaation välttämiseksi. 2. Käsittelyt eläinten terveyttä koskevien riskien poistamiseksi maidosta Suu- ja sorkkataudille alttiiden eläinlajien maito ja tästä maidosta kokonaan tai osittain valmistetut maitotuotteet eivät saa olla peräisin direktiivissä 85/811/ETY säädetyltä seuranta-alueelta, ellei maidolle tai maitotuotteelle ole tehty toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa yhtä seuraavista käsittelyistä: a) sterilisaatiota vähintään Fo-arvoon 3, tai b) yksi UHT-käsittely 130 °C:seen 2-3 sekunnin ajaksi. c) Ensimmäistä lämpökäsittelyä, jonka lämpövaikutus on ainakin vastaava kuin mikä saavutetaan pastöroimalla vähintään 72 °C:n lämpötilassa vähintään 15 sekunnin ajan ja riittävä aiheuttamaan negatiivisen reaktion fosfataasikokeessa, mikä jälkeen tehdään: i) toinen lämpökäsittely, joka johtaa negatiiviseen reaktioon peroksidaasikokeessa; tai ii) jos kyseessä on maitojauhe tai maitojauhetta sisältävä tuote, toinen lämpökäsittely, jonka vaikutus on vähintään vastaava kuin ensimmäisen lämpökäsittelyn ja riittävä negatiiviseen reaktioon fosfataasikokeessa, minkä jälkeen tehdään kuivauskäsittely; tai iii) happamuuskäsittely, jossa pH-arvo saatetaan alle kuuteen ja pidetään tällä tasolla vähintään tunnin ajan; iv) toinen lämpökäsittely, jolla on vähintään vastaava vaikutus kuin ensimmäisellä lämpökäsittelyllä; molemmat lämpökäsittelyt tehdään maidolle, jonka pH-arvo on yli 7,0 (tätä käsittelyä ei saa tehdä suoja- ja tuotantoalueelta tulevalle maidolle). d) Ensimmäinen c alakohdassa tarkoitettu lämpökäsittely maidolle, jonka pH-arvo on alle 7,0 (tätä käsittelyä ei saa tehdä suoja- ja seurantavyöhykkeeltä tulevalle maidolle). 3. Käsittely eläinten terveyttä koskevien riskien vähentämiseksi vesiviljelytuotteista a) Vesiviljeltyjä kaloja, jotka ovat alttiita tarttuvalle vertamuodostavan kudoksen kuoliolle tai virusperäiselle verenvuotoseptikemialle ja jotka ovat peräisin vyöhykkeeltä, jota ei ole hyväksytty näiden tautien osalta, saa tuoda hyväksytylle vyöhykkeelle vain, jos ennen lähettämistä kalat on tapettu, niiltä on poistettu pää ja ne on perattu. Tätä vaatimuksesta voidaan luopua, jos kala tulee ei-hyväksytyllä vyöhykkeellä sijaitsevalta hyväksytyltä tilalta. b) Bonamioosille ja marteilioosille alttiita eläviä nilviäisiä, jotka ovat peräisin vyöhykkeeltä, jota ei ole hyväksytty näiden tautien osalta, voidaan tuoda hyväksytylle vyöhykkeelle vain suoraan ihmisravinnoksi tai säilyketeollisuudelle toimitettaviksi. Niitä ei saa siirtää uuteen paikkaan: - elleivät ne ole peräisin ei-hyväksytyllä vyöhykkeellä sijaitsevalta hyväksytyltä tilalta, tai - ellei niitä upoteta väliaikaisesti varastoaltaisiin tai puhdistamoihin, jotka on erityisesti varustettu tähän tarkoitukseen ja jotka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä tarkoitusta varten ja joihin sisältyy erityinen jäteveden käsittely- ja desinfiointijärjestelmä. Näiden vaatimusten täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.