Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastosta /* COM/2012/0617 final - 2012/0295 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1 Köyhyys ja aineellinen puute unionissa Euroopan unioni on Eurooppa 2020 -strategiassa asettanut tavoitteekseen vähentää vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 miljoonalla sellaisten ihmisten määrää, jotka kärsivät köyhyydestä tai sosiaalisesta syrjäytymisestä tai elävät köyhyys- tai syrjäytymisuhan alla. Köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat kuitenkin vain lisääntyneet talouskriisin vuoksi, ja esiin nousee huoli siitä, mitä sosiaalisia vaikutuksia tällä on yksilöihin ja koko yhteiskuntaan. Vuonna 2010 lähes neljäsosaa eurooppalaisista (116 miljoonaa) uhkasi köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen. Edellisestä vuodesta määrä oli kasvanut noin 2 miljoonalla, ja saatavilla olevat vuoden 2011 ensimmäiset luvut osoittavat saman suuntauksen jatkuvan. Vaikka yhteiskunnan marginalisoituneiden tarpeet kasvavat jatkuvasti, jäsenvaltioiden kyky tukea heitä on monissa tapauksissa heikentynyt. Määrärahojen niukkuus uhkaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta vakavammin kuin koskaan ennen. Monissa jäsenvaltioissa ajatellaan, että Euroopan tasolla sovitut poliittiset toimintalinjat ovat joillakin tavoin syynä tähän kehitykseen. Lisääntyvä köyhyys vaikuttaa kielteisesti Euroopan kansalaisten elinoloihin, ja noin 40 miljoonaa eurooppalaista kärsii vakavasta aineellisesta puutteesta. Vaikka tämä luku pieneni selvästi vuosina 2005–2008, se alkoi taas kasvaa vuosien 2009 ja 2010 välillä, ja vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien ihmisten määrä lisääntyi yhdessä vuodessa 342 000:lla. Yksi aineellisen puutteen keskeisistä piirteistä on se, ettei ihmisellä ole mahdollisuuksia saada riittävää määrää riittävän laadukasta ruokaa. Vuonna 2010 yli 43 miljoonalla eurooppalaisella, toisin sanoen 8,7 prosentilla unionin väestöstä, oli vain joka toinen päivä varaa lihaa, kanaa tai kalaa sisältävään ateriaan tai vastaavaan kasvisateriaan – Maailman terveysjärjestö WHO:n määrittelemään päivittäiseen perustarpeeseen. Lisäksi vuotta 2011 koskevat alustavat luvut osoittavat tilanteen olevan heikentymässä. Ruoan puutetta selvästi pitemmälle menevä, erityisen vakava aineellisen puutteen muoto on asunnottomuus. Asunnottomuuden laajuutta on vaikea arvioida määrällisesti, mutta arvioiden mukaan Euroopassa oli 4,1 miljoonaa asunnotonta vuosina 2009–2010. Viimeaikainen asunnottomien määrän lisääntyminen johtuu matalan ja epätasaisen talouskasvun ja lisääntyvän työttömyyden sosiaalisista vaikutuksista. Vielä huolestuttavampaa on, että syntymässä on uusi asunnottomien ryhmä, joka koostuu lapsiperheistä, nuorista ja maahanmuuttajista. Köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen uhkaavat 25,4 miljoonaa lasta unionissa. Lapsiin kohdistuu yleisesti ottaen suurempi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski kuin muuhun väestöön (27 prosenttia verrattuna 23 prosenttiin). Tämä altistaa lapset aineelliselle puutteelle, joka ulottuu (huonoa) ravitsemusta laajemmalle. Esimerkiksi 5,7 miljoonan lapsen on pärjättävä ilman uusia (ei-käytettyjä) vaatteita, ja 4,7 miljoonalla ei ole kahta oikean kokoista kenkäparia (joka sään jalkineet mukaan luettuna). Näistä aineellisen puutteen muodoista kärsivät lapset eivät todennäköisesti menesty koulussa yhtä hyvin kuin parempiosaiset ikätoverinsa, heidän terveytensä ei ole yhtä hyvä, eivätkä he pääse hyödyntämään kaikkia kykyjään aikuisina. 1.2 Unionin vastaus köyhyyteen ja aineelliseen puutteeseen Unionin tärkein väline työllisyyden tukemiseen, köyhyyden torjumiseen ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseen on nyt ja tulevaisuudessakin Euroopan sosiaalirahasto (ESR). Tästä rakennepoliittisesta välineestä tehdään suoria investointeja ihmisiin ja heidän taitoihinsa ja pyritään parantamaan heidän työllistymismahdollisuuksiaan. Osa köyhyyden vakavimmista muodoista kärsivistä, heikoimmassa asemassa olevista kansalaisista on kuitenkin niin syrjässä työmarkkinoilta, etteivät he hyödy ESR:n tarjoamista sosiaalista osallisuutta edistävistä toimenpiteistä. Vähävaraisimmille suunnatusta EU:n elintarvikejakeluohjelmasta on yli kahden vuosikymmenen ajan annettu elintarvikeapua näille henkilöille. Ohjelma perustettiin vuonna 1987 tarkoituksena käyttää järkevällä tavalla maatalouden ylijäämät, jotka muuten olisi saatettu tuhota, antamalla tuotteet jäsenvaltioille, jotka olivat halukkaita hyödyntämään ne. Vuosien saatossa järjestelmästä tuli merkittävä elintarviketoimitusten lähde organisaatioille, jotka työskentelevät suorassa yhteydessä yhteiskunnan vähäosaisimpiin jäseniin ja jakavat heille elintarvikkeita. Yhteisen maatalouspolitiikan perättäisten uudistusten seurauksena interventiovarastojen odotetaan tyhjenevän ja olevan erittäin huonosti ennakoitavissa vuosina 2011–2020. Tämän vuoksi elintarvikkeiden jakeluohjelman alkuperäisiä perusteita ei enää ole olemassa, ja ohjelma päättyy vuoden 2013 lopussa. Aineellinen puute aiheuttaa kuitenkin edelleen vakavia ongelmia, ja yhteiskunnan vähävaraisimmat tarvitsevat jatkossakin apua EU:lta. Komissio on tarkastellut asiaa seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevassa ehdotuksessaan ja varannut 2,5 miljardin määrärahan uuteen välineeseen, jolla torjutaan köyhyyden ja syrjäytymisen vakavimpia muotoja. Edellä todetun perusteella ehdotettavalla asetuksella perustetaan vuosiksi 2014–2020 uusi väline, joka täydentää nykyisiä koheesiopolitiikan välineitä ja etenkin Euroopan sosiaalirahastoa pureutumalla pahimpiin ja sosiaalisia mahdollisuuksia eniten heikentäviin köyhyyden muotoihin, toisin sanoen ruoan puutteeseen sekä asunnottomuuteen ja aineelliseen puutteeseen lasten osalta. Samalla tuetaan liitännäistoimenpiteitä, joilla pyritään sopeuttamaan unionin vähävaraisimmat henkilöt uudelleen yhteiskuntaan. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET 2.1 Intressitahojen kuuleminen Neuvostossa, Euroopan parlamentissa sekä kansalaisyhteiskunnan ja paikallisviranomaisten kanssa on käyty keskusteluja vähävaraisimmille suunnatun elintarvikkeiden jakeluohjelman puitteissa nykyisin annettavan avun muodoista ja saatu näin arvokkaita näkemyksiä ja ajatuksia tulevaisuutta varten. Lisäksi komissio on kuunnellut sidosryhmien näkemyksiä ja kuullut sekä elintarvikeavun jakelijoita että loppukäyttäjiä edustavia EU-tason kattojärjestöjä. Kansalaisjärjestöt esittivät voimakasta kritiikkiä elintarvikejakeluohjelmasta annettavaan tukeen vuonna 2012 mahdollisesti tehtävää huomattavaa leikkausta kohtaan, ja alue- ja paikallisviranomaisten edustajat korostivat tuen merkitystä ja pyysivät, että ohjelmaa jatkettaisiin aikana, jona tarpeet vain kasvavat. Suuret hyväntekeväisyysorganisaatiot, ruokapankkeja edustavat kansalaisjärjestöt sekä lasten ja asunnottomien parissa työskentelevät organisaatiot ovat toistuvasti tuoneet esiin julkisen tuen ja etenkin EU-tuen tarpeen. Sekä edunsaajia että varsinaisia loppukäyttäjiä edustavien organisaatioiden kattojärjestöjen kanssa pidettiin kaksi kokousta. Organisaatiot pitivät yleisesti tervetulleena rahoitusvälineen soveltamisalan mahdollista laajentamista elintarvikeapua pitemmälle ja kannattivat ihmislähtöistä lähestymistapaa. Jäsenvaltioiden näkemykset rahoitusvälineestä jakautuvat: seitsemän jäsenvaltiota on ilmoittanut vastustavansa elintarvikejakeluohjelman jatkamista vuoden 2013 jälkeen. Muut jäsenvaltiot ovat puolestaan antaneet voimakkaan tukensa ohjelmalle. Kolmetoista jäsenvaltiota antoi joulukuussa 2011 julkilausuman, jossa ne vaativat elintarvikejakeluohjelman jatkamista vuoden 2013 jälkeen. Euroopan parlamentti on ilmoittanut useaan kertaan tukevansa voimakkaasti elintarvikeapuohjelman jatkamista Euroopan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamiseksi. Yksitoista kattojärjestöä kirjoitti joulukuussa 2011 komissaari Andorille ja työllisyyden, sosiaaliasioiden ja osallisuuden pääosaston pääjohtajalle esittäen toiveen, että asunnottomuutta koskevan EU-strategian laatimista edistettäisiin. Myös Euroopan parlamentti vaati asunnottomuutta koskevaa strategiaa – ensiksi kirjallisessa kannantotossa vuonna 2010 ja sittemmin päätöslauselmassa vuonna 2011. Eurooppa-neuvoston 29. kesäkuuta 2012 hyväksymässä kasvu- ja työllisyyssopimuksessa todetaan, että maakohtaisten suositusten täytäntöönpanossa jäsenvaltiot pureutuvat erityisesti työttömyyteen ja pyrkivät hoitamaan kriisin sosiaaliset seuraukset tehokkaasti ja että ne suunnittelevat ja toteuttavat tehokasta toimintapolitiikkaa köyhyyden torjumiseksi ja heikossa asemassa olevien ryhmien tukemiseksi. 2.2 Vaikutusten arviointi Vaikutusten arvioinnin yhteydessä tarkasteltiin tärkeimpänä kysymyksenä uuden välineen soveltamisalaa. Tarkastellut vaihtoehdot olivat seuraavat: 0) ei rahoitusta, 1) nykyisen elintarvikkeiden jakeluohjelman jatkoksi perustettava uusi väline, joka rajoittuu elintarvikeavun jakeluun, 2) väline, joka täydentäisi elintarvikeavun jakelua liitännäistoimenpiteillä, joiden tavoitteena olisi elintarvikeavun saajien sosiaalinen osallisuus, ja 3) kokonaisvaltainen väline, jolla annettaisiin aineellista apua – ruoka-apua sekä tavara-apua asunnottomille ja vähävaraisille lapsille – ja johon yhdistettäisiin liitännäistoimenpiteitä, joiden tavoitteena olisi vähävaraisimpien sopeuttaminen uudelleen yhteiskuntaan. Vaihtoehdon 0 nettovaikutukset riippuvat siitä, kuinka saatavilla olevat määrärahat kohdennetaan uudelleen. Vaihtoehto nähtäisiin kuitenkin solidaarisuuden rapautumisena Euroopassa aikana, jona köyhyys lisääntyy. Vaihtoehtoon 1 verrattuna vaihtoehto 2 ja varsinkin vaihtoehto 3 merkitsevät jaettavan elintarvikeavun vähenemistä, sillä osa resursseista kohdennetaan muuntyyppisiin toimiin. Liitännäistoimenpiteiden pitäisi kuitenkin myös parantaa saatavien tulosten kestävyyttä. Vaihtoehtoa 3 pidetään parhaana, sillä se antaa parhaat mahdollisuudet räätälöidä tuettavat toimenpiteet paikallisiin tarpeisiin. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ EU:n toimenpiteet perustuvat SEUT-sopimuksen 174 artiklaan, jonka mukaan unioni ”edistääkseen koko unionin sopusointuista kehitystä […] kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi”, sekä 175 artiklaan, jossa täsmennetään EU:n rakennerahastojen rooli tämän tavoitteen saavuttamisessa ja määrätään rakennerahastojen ulkopuolisista erityistoimista. EU-tason toiminta on tarpeen, kun otetaan huomioon köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen taso unionissa ja yksittäisten jäsenvaltioiden tilanteiden liian suuret erot. Tilannetta vakavoittaa talous- ja rahoituskriisi, joka on johtanut sosiaalisen yhteenkuuluvuuden heikentymiseen ja heikentänyt mahdollisuuksia saavuttaa Eurooppa 2020 -strategiaan sisältyvä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumista koskeva tavoite. EU:n rahoitustuen avulla voidaan vauhdittaa kansallisen tason toimintaa, koordinoida eri tahojen toimia sekä kehittää ja ottaa käyttöön välineitä, joilla edistetään sosiaalista osallisuutta. Sen avulla unioni voi näyttää esimerkkiä muille. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Komission ehdotuksessa monivuotiseksi rahoituskehykseksi ehdotetaan 2,5 miljardin euron määrärahoja koheesiopolitiikan puitteissa kaudeksi 2014–2020. Asetuksen (EU) N:o … (CPR) 84 artiklan 3 kohdan mukaisesti rahaston kautta jäsenvaltiolle myönnetty tuki katsotaan osaksi Euroopan sosiaalirahastoon osoitettua rakennerahastojen osuutta. Vuosiksi 2014–2020 ehdotetut määrärahat || miljardia euroa Koheesiopolitiikka (rakennerahastot) josta vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto || 339 2,5 *Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina 5. Asetuksen sisältö 5.1 Tavoitteet ja soveltamisala Vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahaston, jäljempänä ’rahasto’, yleisenä tavoitteena on edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta unionissa myötävaikuttamalla siihen, että EU saavuttaa Eurooppa 2020 -strategiassa vahvistetun tavoitteen vähentää vähintään 20 miljoonalla köyhien, syrjäytyneiden ja köyhyys- tai syrjäytymisuhan alaisina elävien määrää. Käytännön erityistavoitteena on tukea kansallisia ohjelmia, joista tarjotaan vähävaraisimmille muuta tukea kuin rahoitustukea kumppaniorganisaatioiden välityksellä. Rahastosta rahoitettavien toimien kohteena on ruoan puute, asunnottomuus ja lasten aineellinen puute. Kukin jäsenvaltio voi itse päättää, paneutuuko se yhteen vai useampaan näistä ongelmista. Rahastosta voidaan myös tukea aineellista apua täydentäviä liitännäistoimenpiteitä, joilla edistetään vähävaraisimpien sopeutumista uudelleen yhteiskuntaan. 5.2 Tukikelpoinen väestö ja avun kohdentaminen Aineellista apua voidaan antaa unionin vähävaraisimmille. Jäsenvaltiot ja kumppaniorganisaatiot pystyvät parhaiten kohdentamaan avun ottaen huomioon paikalliset tarpeet, ja siksi niiden tehtävänä on määrittää perusteet, joiden mukaan avun kohteeksi tulevat vähävaraisimmat henkilöt kartoitetaan. Asetukseen sisältyy myös välillinen kohdennusjärjestelmä, sillä siinä määritellään jaettavan avun tyypit sen mukaan, onko kyse elintarvikkeista vai asunnottomien tai lasten henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetuista peruskulutustavaroista. 5.3 Kumppaniorganisaatiot Kumppaniorganisaatioita ovat järjestöt, jotka jakavat elintarvikkeet tai tavarat vähävaraisimmille suoraan tai välillisesti. Jotta varmistetaan, että rahasto myötävaikuttaa köyhyyden kestävään vähentämiseen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen, elintarvikkeita ja tavaroita suoraan jakavien kumppaniorganisaatioiden on sitouduttava toteuttamaan aineellisen avun tarjoamista täydentäviä liitännäistoimenpiteitä, joiden tavoitteena on vähävaraisimpien sopeutuminen yhteiskuntaan. Näitä liitännäistoimenpiteitä voidaan tukea rahastosta. Kansalliset viranomaiset voivat joko itse ostaa elintarvikkeet ja tavarat ja antaa ne kumppaniorganisaatioiden käyttöön tai ne voivat antaa kumppaniorganisaatioille rahoitusta elintarvikkeiden ja tavaroiden ostoja varten. Jos kumppaniorganisaatio toteuttaa elintarvikkeiden ja tavaroiden ostot, se voi joko itse hoitaa jakelun tai antaa sen muiden kumppaniorganisaatioiden tehtäväksi. 5.4 Täytäntöönpanosäännökset Rahasto pannaan täytäntöön koheesiopolitiikan mallin mukaan eli hallinnointi toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa jäsenvaltiokohtaisten 7-vuotisten (2014–2020) toimintaohjelmien perusteella. Asetuksessa noudatetaan täytäntöönpanojärjestelyjen osalta rakennerahastojen lähestymistapaa, jonka mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus halutessaan käyttää Euroopan sosiaalirahaston yhteydessä nimettyjä viranomaisia ja käyttöön otettuja menettelyitä. Näin voidaan minimoida hallinnolliset rasitteet, joita syntyy siirtymisestä nykyisestä vähävaraisimmille suunnatusta elintarvikkeiden jakelujärjestelmästä uuteen vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastoon. Ohjelmakausia, seurantaa, arviointia sekä tiedotusta ja viestintää koskevia säännöksiä on kuitenkin rationalisoitu ja yksinkertaistettu, jotta ne olisivat oikeassa suhteessa rahaston erityistavoitteisiin ja kohderyhmiin. Tukikelpoisuussäännöissä on myös otettu huomioon rahaston luonne ja rahaston täytäntöönpanoon osallistuvat erilaiset toimijat. Asetuksessa säädetään useimpiin menoluokkiin sovellettavista yksinkertaistetuista kustannusmenetelmistä ja annetaan vaihtoehtoja muita luokkia varten. Varainhoidon hallinto- ja valvontajärjestelmä perustuu sekin rakennerahastojen periaatteisiin. Lisäksi joitakin säännöksiä on mukautettu ja yksinkertaistettu, jotta ne soveltuisivat rahastosta tuettaviin toimintatyyppeihin. Tämä koskee muun muassa ennakkorahoitusta, komissiolle esitettävien maksatushakemusten sisältöä ja suhteutettua valvontaa. Kumppaniorganisaatioiden mahdollisuudet saada tarvittavat varat ennakkoon ovat rajalliset. Myös jäsenvaltioilla voi olla vaikeuksia toimien ennakkorahoittamiseen tarvittavien resurssien saamisessa käyttöön. Lisäksi määrärahojen niukkuudesta kärsivät todennäköisesti juuri ne jäsenvaltiot, joissa vähävaraisimpia on eniten. Koska tilanne voisi vaarantaa rahaston tavoitteen saavuttamisen, ennakkorahoituksen tasoksi vahvistetaan 11 prosenttia jäsenvaltion kokonaismäärärahoista. Näin voidaan kattaa enintään 90 prosenttia ensimmäisen vuoden avustuskampanjan kustannuksista, jos mukaan ei lasketa teknisestä tuesta, kuljetuksista, hallinnosta ja liitännäistoimenpiteistä aiheutuvia kustannuksia. 2012/0295 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastosta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 3 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[1], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[2], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Eurooppa-neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 2010 antamissa päätelmissä hyväksyttiin älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskeva unionin strategia, ja sen myötä unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteekseen vähentää vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 miljoonalla sellaisten ihmisten lukumäärää, joita uhkaa köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen. (2) Aineellisesta tai jopa vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien ihmisten lukumäärä kasvaa unionissa, ja nämä ihmiset ovat usein liian syrjäytyneitä voidakseen hyötyä asetuksen (EU) N:o […CPR] ja etenkin asetuksen (EU) No […ESF] aktivointitoimenpiteistä. (3) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 174 artiklassa määrätään, että edistääkseen koko unionin sopusointuista kehitystä unioni kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi. (4) Vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahaston, jäljempänä ’rahasto’, tulisi lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta myötävaikuttamalla köyhyyden vähentämiseen unionissa tukemalla kansallisia ohjelmia, jotka tarjoavat vähävaraisimmille muuta kuin rahoitustukea, jolla helpotetaan ruoan puutetta, asunnottomuutta ja lasten aineellista puutetta. (5) Perussopimuksen 317 artiklan mukaisesti ja yhteisen hallinnoinnin puitteissa edellytykset, joilla komissio voi toteuttaa unionin yleisen talousarvion täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviään, olisi täsmennettävä ja jäsenvaltioiden kanssa tehtävään yhteistyöhön liittyvät tehtävät olisi selkeytettävä. Näiden edellytysten avulla komission olisi voitava saada varmuus siitä, että jäsenvaltiot käyttävät rahastoa laillisesti ja asianmukaisesti ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetussa neuvoston asetuksessa (EU) N:o […][3], jäljempänä ’varainhoitoasetus’, tarkoitettua moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen. (6) Kyseisillä säännöksillä myös varmistetaan, että tuettavat toimet ovat sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia, etenkin vähävaraisimmille jaettavien tavaroiden turvallisuuden osalta. (7) Jotta voitaisiin perustaa asianmukainen rahoituskehys, komission tulisi täytäntöönpanosäädöksin vahvistaa jäsenvaltiokohtaisten kokonaismäärärahojen vuosijakauma käyttäen objektiivista ja avointa menetelmää, jossa otetaan huomioon köyhyyden ja aineellisen puutteen erot. (8) Kunkin jäsenvaltion toimenpideohjelmassa olisi kartoitettava ja perusteltava aineellisen puutteen muodot, joihin toiminta kohdistuu, sekä kuvattava sen vähävaraisimmille annettavan avun tavoitteet ja erityispiirteet, joka toteutetaan kansallisten ohjelmien tuella. Ohjelmaan tulisi sisältyä myös elementtejä, joiden avulla varmistetaan toimenpideohjelman tehokas ja vaikuttava täytäntöönpano. (9) Jotta rahaston vaikutus etenkin kansallisiin olosuhteisiin nähden olisi mahdollisimman suuri, on aiheellista vahvistaa menettely toimenpideohjelman mahdollista muuttamista varten. (10) Kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihto tuo huomattavaa lisäarvoa, ja komission tulisi mahdollistaa tällainen tietojen vaihto. (11) Jotta toimintaohjelmien täytäntöönpanon edistymistä voidaan seurata, jäsenvaltioiden olisi laadittava ja toimitettava komissiolle vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset, joilla varmistetaan olennaisten ja ajantasaisten tietojen saatavuus. Samoista syistä komission ja kunkin jäsenvaltion olisi pidettävä vuosittain kahdenvälinen tarkastelukokous, jolleivät ne muuta sovi. (12) Jotta voidaan parantaa kunkin toimenpideohjelman laatua ja rakennetta sekä arvioida rahaston vaikuttavuutta ja tehokkuutta, olisi toteutettava ennakko- ja jälkiarvioinnit. Arviointeja olisi täydennettävä toimenpideohjelmasta tukea saaneisiin vähävaraisimpiin kohdistuvilla selvityksillä ja tarvittaessa ohjelmakauden aikana suoritettavilla arvioinneilla. Tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission tehtävät olisi täsmennettävä. (13) Kansalaisilla on oikeus tietää, miten unionin rahoitusvarat sijoitetaan ja mitä vaikutuksia niillä on. Jotta voitaisiin varmistaa rahaston saavutuksia koskevan tiedon laaja jakelu ja rahoitusmahdollisuuksien saatavuus ja avoimuus, olisi vahvistettava tiedottamista ja viestintää koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat etenkin jäsenvaltioiden ja edunsaajien velvoitteita. (14) Sovelletaan yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta koskevaa unionin lainsäädäntöä, etenkin yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY[4]. (15) On tarpeen vahvistaa rahastosta toimintaohjelmille myönnettävän osarahoituksen enimmäistaso, jotta unionin varoilla olisi kerrannaisvaikutus, ja olisi otettava huomioon väliaikaisista talousarviovaikeuksista kärsivien jäsenvaltioiden tilanne. (16) Kaikkialla unionissa olisi sovellettava rahaston tukikelpoisuuskautta, toimia ja menoja koskevia yhtenäisiä ja tasapuolisia sääntöjä. Tukikelpoisuusehdoissa olisi otettava huomioon rahaston tavoitteiden ja kohderyhmien erityisluonne etenkin toimien asianmukaisten tukikelpoisuusehtojen, tukimuotojen sekä korvaussääntöjen ja -ehtojen osalta. (17) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa [ehdotus] maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus)[5] säädetään, että julkisessa interventiossa ostetut tuotteet voidaan poistaa asettamalla ne käytettäviksi unionin vähävaraisimmille suunnatussa elintarvikkeiden jakeluohjelmassa, jos kyseisessä ohjelmassa niin säädetään. Koska tällaisten varastojen käytöstä, käsittelystä tai myynnistä saadut elintarvikkeet voivat olosuhteista riippuen olla taloudellisesti suotuisin vaihtoehto, tässä asetuksessa on aiheellista säätää tällaisesta mahdollisuudesta. Varastoja koskevasta liiketoimesta saadut määrät olisi käytettävä vähävaraisimpien eduksi, eikä niitä pitäisi käyttää ohjelmaan sovellettavan jäsenvaltioiden osarahoitusvelvoitteen pienentämisen perusteena. Jotta varmistetaan interventiovarastojen ja niistä saatavien tulojen mahdollisimman tehokas käyttö, komission pitäisi asetuksen (EU) N:o [YMJ] 19 artiklan e alakohdan mukaisesti hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan menettelyt sille, kuinka interventiovarastoissa olevia tuotteita voidaan käyttää, käsitellä tai myydä vähävaraisimmille suunnatussa ohjelmassa. (18) On tarpeen määrittää, minkä tyyppisiä toimia voidaan toteuttaa komission ja jäsenvaltioiden aloitteesta teknisenä tukena, jota tuetaan rahastosta. (19) Yhteisen hallinnoinnin periaatteen mukaisesti vastuun jäsenvaltion toimenpideohjelman täytäntöönpanosta ja valvonnasta olisi kuuluttava ensisijaisesti jäsenvaltiolle sen hallinto- ja valvontajärjestelmän kautta. (20) Jäsenvaltioiden olisi toteutettava riittävät toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmiensä asianmukaisen rakenteen ja toiminnan turvaamiseksi, jotta ne voivat taata rahaston laillisen ja asianmukaisen käytön. Sen vuoksi olisi täsmennettävä toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmiin sekä sääntöjenvastaisuuksien ja unionin lainsäädännön rikkomusten ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet. (21) Jäsenvaltioiden olisi nimettävä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja toiminnallisesti riippumaton tarkastusviranomainen toimenpideohjelmaansa varten. Jotta jäsenvaltiot voisivat toimia joustavasti perustaessaan valvontajärjestelmiään, on asianmukaista säätää siitä mahdollisuudesta, että hallintoviranomainen suorittaa myös todentamisviranomaisen tehtävät. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi voitava nimetä välittäviä elimiä, jotka suorittavat tietyt hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tehtävät. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava selkeästi niiden velvollisuudet ja tehtävät. (22) Päävastuu rahaston vaikuttavasta ja tehokkaasta täytäntöönpanosta on hallintoviranomaisella, mistä syystä sillä on merkittävä määrä toimenpideohjelman hallintoon ja seurantaan, varainhoitoon ja valvontaan sekä hankkeiden valintaan liittyviä tehtäviä. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (23) Todentamisviranomaisen olisi laadittava maksatushakemukset ja toimitettava ne komissiolle. Sen olisi laadittava tilinpäätökset ja todennettava tilinpäätöstietojen täydellisyys, oikeellisuus ja totuudenmukaisuus ja se, että tileihin kirjatut menot ovat sovellettavien unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (24) Tarkastusviranomaisen olisi varmistettava, että tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmää, toimista poimittua asianmukaista otosta sekä tilinpäätöstä koskevia tarkastuksia. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (25) Varainhoidon valvontaa koskevaa komission toimivaltaa rajoittamatta olisi varmistettava jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyö tämän asetuksen puitteissa ja vahvistettava perusteet, joiden mukaisesti komissio voi kansallisten järjestelmien valvontastrategiansa puitteissa määrittää, kuinka vakuuttavat takeet sen olisi saatava kansallisilta tarkastuslaitoksilta. (26) Olisi säädettävä komission vallasta ja vastuusta tarkistaa hallinnointi- ja valvontajärjestelmien toiminnan tosiasiallinen tehokkuus ja vaatia jäsenvaltiolta toimien toteuttamista. Jotta komissio voisi tehdä päätelmiä rahaston tuloksellisuudesta, sillä olisi myös oltava valta tehdä tarkastuksia, joissa keskitytään moitteettomaan varainhoitoon liittyviin seikkoihin. (27) Unionin talousarviositoumukset olisi toteutettava vuosittain. Ohjelman hallinnoinnin tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa välimaksupyyntöjä, vuotuisen saldon maksamista sekä loppumaksun maksamista koskevat yhteiset säännöt. (28) Jotta voitaisiin varmistaa, että komissiolla on riittävä varmuus asiassa, välimaksua koskevan hakemuksen yhteydessä maksettavan määrän olisi oltava 90 prosenttia maksatushakemuksessa ilmoitetuista tukikelpoisista kustannuksista. (29) Toimenpideohjelman alussa maksettavalla ennakkomaksulla olisi varmistettava, että jäsenvaltiolla on heti toimenpideohjelman hyväksymisen jälkeen käytettävissään varat, joilla se tukee tuensaajia toimien täytäntöönpanossa. Tämä ennakkomaksu olisi käytettävä yksinomaan tähän tarkoitukseen, ja tuensaajien tulisi saada riittävä rahoitus, jotta ne voivat käynnistää toimen heti sen valinnan jälkeen. (30) Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi olisi voitava toteuttaa ajallisesti rajattuja toimenpiteitä, joiden avulla valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksatuksen, jos on näyttöä merkittävistä puutteista hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa tai maksatushakemukseen liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista taikka jos asiakirjojen toimittaminen tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten on laiminlyöty. (31) Jotta voitaisiin suojata unionin taloudellisia etuja ja tarjota ohjelmien tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseen tarvittavat resurssit, olisi oltava toimenpiteitä, joiden avulla komissio voi keskeyttää maksatuksen. (32) Jotta voitaisiin varmistaa, että unionin talousarviosta varainhoitovuonna rahoitetut menot käytetään sovellettavien sääntöjen mukaisesti, olisi luotava asianmukaiset puitteet vuotuista tilien tarkastusta ja hyväksymistä varten. Nimettyjen elinten olisi näissä puitteissa toimitettava komissiolle toimenpideohjelman osalta hallinnollinen vahvistuslausuma, varmennetut tilinpäätöstiedot, vuotuinen tiivistelmä lopullisista tilintarkastuskertomuksista ja suoritetuista tarkastuksista, riippumaton tarkastuslausunto ja tarkastuskertomus. (33) On tarpeen määritellä rahastoon sovellettavaa vuotuista tilien tarkastusta ja hyväksymistä koskeva yksityiskohtainen menettely, jotta varmistetaan näiden järjestelyjen selkeä perusta ja oikeusvarmuus. On tärkeää antaa jäsenvaltiolle rajallinen mahdollisuus määrittää tilinpäätöksessään varaus sellaisen erän osalta, johon kohdistuu tarkastusviranomaisen kanssa käynnissä oleva menettely. (34) Unionin talousarvion ja jäsenvaltioiden oikeusvarmuuden turvaamiseksi on aiheellista vahvistaa erityiset järjestelyt ja menettelyt jäsenvaltioiden ja komission tekemiä rahoitusoikaisuja varten ja etenkin määritellä tilanteet, joissa sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkominen voi johtaa rahoitusoikaisun tekemiseen. (35) Toimiin kohdistuvien tarkastusten tiheyden olisi oltava oikeassa suhteessa rahastosta annettavan unionin tuen määrään. Olisi etenkin vähennettävä suoritettavien tarkastusten määrää, kun toimeen liittyvien tukikelpoisten menojen yhteismäärä on enintään 100 000 euroa. Olisi kuitenkin oltava mahdollista suorittaa tarkastuksia milloin tahansa, kun on näyttöä sääntöjenvastaisuudesta tai petoksesta, tai osana otantatarkastusta. Jotta komission tekemien tarkastusten määrä olisi oikeassa suhteessa riskiin, komission olisi voitava vähentää toimenpideohjelmia koskevaa tarkastustyötään, jos merkittäviä puutteita ei ole tai jos voidaan luottaa tarkastusviranomaiseen. Tarkastusten soveltamisalassa olisi lisäksi otettava täysimääräisesti huomioon rahaston tavoite ja kohderyhmien erityisominaisuudet. (36) Rahoituskurin varmistamiseksi on aiheellista määrittää talousarviositoumuksen osan vapauttamista koskevat järjestelyt toimenpideohjelmassa, erityisesti silloin, kun erän osalta voidaan tehdä poikkeus vapauttamisesta, etenkin jos täytäntöönpanon viiveet johtuvat olosuhteista, jotka ovat asianomaisesta osapuolesta riippumattomia, epätavanomaisia tai ennalta arvaamattomia, ja joiden seurauksia ei osoitetusta huolellisuudesta huolimatta voida välttää. (37) Tämän asetuksen tiettyjen muiden kuin keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti seuraavista: jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka koskevat sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamismenettelyä ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintää, toimia koskevassa tiedonvaihdossa noudatettavat toimintatavat, asianmukaiseen jäljitysketjuun liittyvät järjestelyt, kansallisten tarkastusten edellytykset, hallinto- ja todentamisviranomaisten nimeämistä koskevat kriteerit, yleisesti hyväksyttyjen tietovälineiden määrittäminen ja rahoitusoikaisun suuruuden määrittämisperusteet. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. (38) Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (39) Komissiolle olisi annettava valta antaa täytäntöönpanosäädöksillä päätöksiä kokonaismäärärahojen vuotuisesta jakautumisesta jäsenvaltioittain, päätöksiä vuotuisten määrärahojen jaosta kullekin jäsenvaltiolle, päätöksiä toimenpideohjelmien hyväksymisestä, päätöksiä maksujen keskeyttämisestä, päätöksiä rahoitusoikaisuista ja vapauttamisen tapauksessa päätöksiä ohjelmien hyväksymisestä annettujen päätösten muuttamisesta. (40) Jotta tämän asetuksen täytäntöönpanolle voitaisiin varmistaa yhdenmukaiset edellytykset, vuotuisten ja lopullisten täytäntöönpanokertomusten mallia ja yhteisten indikaattoreiden luetteloa, tuen loppukäyttäjiä koskevan jäsennellyn selvityksen mallia, jäsenvaltion ja komission välistä tiedonvaihtoa koskevaa sähköistä järjestelmää, hallinnollisen vahvistuslausuman mallia, tarkastusstrategian, tarkastuslausunnon ja vuotuisen tarkastuskertomuksen malleja sekä otantamenetelmää, tarkastusten aikana kerättyjen tietojen käyttöä ja maksatushakemusten mallia koskevaa täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[6] mukaisesti. (41) Tässä asetuksessa noudatetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet, mukaan luettuina ihmisarvon sekä yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen, oikeus henkilötietojen suojaan, lapsen oikeudet, ikääntyneiden henkilöiden oikeudet, naisten ja miesten välinen tasa-arvo ja syrjintäkielto. Tätä asetusta on sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti. (42) Koska tämän asetuksen tavoitetta eli sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kohentamista unionissa sekä myötävaikuttamista köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO: YLEISET MÄÄRÄYKSET 1 artikla Kohde 1. Tällä asetuksella perustetaan vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto, jäljempänä ’rahasto’, 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi ajaksi, määritellään rahaston tavoitteet, siitä myönnettävän tuen soveltamisala ja käytettävissä olevat varat ja niiden jakoperusteet sekä vahvistetaan säännöt, jotka ovat tarpeen rahaston vaikuttavuuden varmistamiseksi. 2 artikla Määritelmät Sovelletaan seuraavia määritelmiä: 1) ’vähävaraisimmilla’ tarkoitetaan luonnollisia henkilöitä, jotka ovat yksittäisiä henkilöitä tai tällaisten henkilöiden muodostamia perheitä, kotitalouksia tai ryhmiä, joiden avuntarve on todettu kansallisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymin objektiivisin perustein tai kumppaniorganisaatioiden määrittelemin ja kyseisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymin perustein; 2) ’kumppaniorganisaatioilla’ tarkoitetaan julkisia elimiä tai voittoa tavoittelemattomia organisaatioita, jotka jakavat elintarvikkeet tai tavarat vähävaraisimmille suoraan tai muiden kumppaniorganisaatioiden välityksellä ja joiden toimet hallintoviranomainen on valinnut 29 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti; 3) ’kansallisilla ohjelmilla’ tarkoitetaan ohjelmia, joilla on ainakin osittain samat tavoitteet kuin rahastolla ja joita julkisia elimet tai voittoa tavoittelemattomat organisaatiot toteuttavat kansallis-, alue- tai paikallistasolla; 4) ’toimella’ tarkoitetaan hanketta, sopimusta tai toimenpidettä, jonka kyseisen toimenpideohjelman hallintoviranomainen on valinnut tai joka on valittu hallintoviranomaisen valvonnassa ja jolla edistetään siihen liittyvän toimenpideohjelman tavoitteiden saavuttamista; 5) ’päätökseen saadulla toimella’ tarkoitetaan toimea, joka on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ja jonka osalta tuensaajat ovat maksaneet kaikki asiaankuuluvat maksut ja tuensaajille on maksettu tuki vastaavasta toimenpideohjelmasta; 6) ’tuensaajalla’ tarkoitetaan toimien käynnistämisestä tai käynnistämisestä ja täytäntöönpanosta vastaavaa julkista tai yksityistä tahoa; 7) ’loppukäyttäjillä’ tarkoitetaan vähävaraisimpia, jotka vastaanottavat elintarvikkeita tai tavaroita ja/tai hyötyvät liitännäistoimenpiteistä; 8) ’julkisella tuella’ tarkoitetaan toimelle annettavaa rahoitustukea, joka on peräisin kansallisten tai alue- tai paikallisviranomaisten talousarviovaroista, rahastoa varten varatuista unionin talousarviovaroista, julkisoikeudellisten yhteisöjen talousarviovaroista taikka viranomaisten tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdassa tarkoitettujen julkisoikeudellisten laitosten muodostamien yhteenliittymien talousarviovaroista; 9) ’välittävällä elimellä’ tarkoitetaan julkista tai yksityistä yhteisöä, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen alaisuudessa tai joka hoitaa tällaisen viranomaisen puolesta tuensaajien täytäntöönpanotoimiin liittyviä tehtäviä; 10) ’tilivuodella’ tarkoitetaan 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta sillä tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa; viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2022 alkava ja 30 päivänä kesäkuuta 2023 päättyvä jakso; 11) ’varainhoitovuodella’ tarkoitetaan tammikuun 1 päivänä alkavaa ja joulukuun 31 päivänä päättyvää jaksoa. 3 artikla Tavoitteet Rahaston avulla edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta unionissa myötävaikuttamalla siihen, että Eurooppa 2020 -strategian mukainen tavoite vähentää vähintään 20 miljoonalla köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten määrää saavutetaan. Rahastolla edistetään erityistavoitetta, joka koskee köyhyyden pahimpien muotojen lieventämistä unionissa tarjoamalla vähävaraisimmille muuta tukea kuin rahoitustukea. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan rahastosta tukea saavien henkilöiden lukumäärällä. 4 artikla Tuen soveltamisala 1. Rahastosta tuetaan kansallisia ohjelmia, joiden puitteissa elintarvikkeita ja asunnottomien tai lasten henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettuja peruskulutustavaroita jaetaan vähävaraisimmille jäsenvaltioiden valitsemien kumppaniorganisaatioiden välityksellä. 2. Rahastosta voidaan tukea liitännäistoimenpiteitä, joilla täydennetään elintarvike- ja tavara-avun jakamista ja edistetään vähävaraisimpien sosiaalista osallisuutta. 3. Rahastosta tuetaan vähävaraisimmille annettavan muun kuin rahoitustuen alaan liittyvää keskinäistä oppimista, verkottumista ja hyvien toimintatapojen levittämistä. 5 artikla Periaatteet 1) Rahastolle kohdennettu unionin talousarvion osa toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission yhteisen hallinnoinnin puitteissa varainhoitoasetuksen 55 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta komission aloitteesta annettavaa teknistä tukea, joka toteutetaan suoran hallinnoinnin puitteissa varainhoitoasetuksen 55 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti. 2) Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että rahaston tuki on unionin politiikkojen ja prioriteettien mukaista ja että se täydentää unionin muita välineitä. 3) Rahastosta annettava tuki pannaan täytäntöön tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden välillä. 4) Jäsenvaltiot ja niiden tätä varten nimeämät elimet vastaavat toimenpideohjelmien täytäntöönpanosta sekä tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamisesta jäsenvaltion institutionaalisen, oikeudellisen ja rahoituskehyksen mukaisesti edellyttäen, ettei tämän asetuksen noudattamisesta muuta johdu. 5) Rahaston täytäntöönpanoon ja käyttöön liittyvien järjestelyjen ja erityisesti raportointiin, arviointiin, hallinnointiin ja valvontaan liittyvien taloudellisten ja hallinnollisten resurssien osalta on otettava huomioon suhteellisuusperiaate kohdennettavan tuen määrän suhteen. 6) Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat kukin oman vastuualueensa mukaisesti yhteensovittamisen Euroopan sosiaalirahaston sekä unionin muiden politiikkojen ja välineiden välillä. 7) Komissio ja jäsenvaltiot sekä tuensaajat noudattavat moitteettoman varainhoidon periaatetta varainhoitoasetuksen 26 artiklan mukaisesti. 8) Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat rahaston vaikuttavuuden erityisesti seurannan, raportoinnin ja arvioinnin kautta. 9) Suorittaessaan rahastoon liittyviä tehtäviään komissio ja jäsenvaltiot pyrkivät tuensaajien hallinnollisen rasituksen vähentämiseen. 10) Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että naisten ja miesten välistä tasa-arvoa sekä sukupuolinäkökulman mukaan ottamista edistetään rahaston toteuttamisen eri vaiheissa. Komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimet estääkseen sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän rahastosta saatavilla olevan tuen osalta. 11) Rahastosta rahoitettavien toimien on oltava unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia. Rahastoa voidaan käyttää vain sellaisten elintarvikkeiden ja tavaroiden jakamiseen, jotka ovat kulutustavaroiden turvallisuutta koskevan unionin lainsäädännön mukaisia. 12) Jäsenvaltioiden ja tuensaajien on valittava elintarvikkeet ja tavarat objektiivisin perustein. Elintarvikkeisiin – ja tapauksen mukaan tavaroihin – sovellettavissa valintaperusteissa on myös otettava huomioon ilmastoon ja ympäristöön liittyvät näkökohdat, jotta voidaan etenkin vähentää elintarvikejätteen määrää. II OSASTO: MÄÄRÄRAHAT JA OHJELMATYÖ 6 artikla Kokonaismäärärahat 1. Rahaston talousarviositoumuksiin käytettävissä olevat kokonaismäärärahat kaudella 2014–2020 ovat 2 500 000 000 euroa vuoden 2011 hintoina liitteessä II vahvistetun vuosijakauman mukaisesti. 2. Ohjelmatyötä varten ja määrien ottamiseksi myöhemmin unionin yleiseen talousarvioon määrärahoihin tehdään vuosittain kahden prosentin indeksikorjaus. 3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen, jossa vahvistetaan jäsenvaltiokohtaisten kokonaismäärärahojen vuosijakauma, asetuksen (EU) N:o … (CPR) 84 artiklan 5 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 4 kohdan soveltamista; tässä otetaan huomioon seuraavat Eurostatin vahvistamat indikaattorit: a) vakavaa aineellista puutetta kokeva väestö; b) erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa elävä väestö. 4. Kokonaismäärärahoista 0,35 prosenttia kohdennetaan komission aloitteesta annettavaan tekniseen tukeen. 7 artikla Toimintaohjelma 1. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavaa ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvää jaksoa koskeva yksi toimenpideohjelma, joka sisältää seuraavat seikat: a) toimenpideohjelman kohteena olevat aineellisen puutteen tyypit ja perustelut niiden valinnalle sekä kuvaus kustakin kohteena olevasta aineellisen puutteen tyypistä, kuvaus elintarvikkeiden tai tavaroiden jakamisen pääpiirteistä ja tavoitteista sekä kuvaus tarjottavista liitännäistoimenpiteistä, ottaen huomioon 14 artiklan mukaisesti suoritetun ennakkoarvioinnin tulokset; b) kuvaus kuhunkin toimien kohteena olevaan aineellisen puutteen tyyppiin kohdistuvista vastaavista kansallisista ohjelmista; c) kuvaus vähävaraisimpiin sovellettavien tukikelpoisuusperusteiden vahvistamismenettelystä, joka on tarvittaessa eriytetty kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan; d) toimien valintaperusteet ja kuvaus valintamenettelystä, joka on tarvittaessa eriytetty kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan; e) kumppaniorganisaatioiden valintaperusteet, jotka on tarvittaessa eriytetty toiminnan kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan; f) kuvaus menettelystä, jolla varmistetaan keskinäinen täydentävyys Euroopan sosiaalirahaston kanssa; g) kuvaus toimenpideohjelman täytäntöönpanosäännöksistä, joihin sisältyvät hallintoviranomaisen, soveltuvissa tapauksissa todentamisviranomaisen, tarkastusviranomaisen ja sen elimen tunnistetiedot, jolle komissio suorittaa maksut, sekä kuvaus seurantamenettelystä; h) kuvaus toteutettavista toimenpiteistä, joilla pyritään saamaan toimivaltaiset alue-, paikallis- ja muut viranomaiset sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet ja tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavat elimet mukaan toimenpideohjelman valmisteluun; i) kuvaus siitä, miten 25 artiklan 2 kohdan mukaista teknistä tukea aiotaan käyttää, mukaan lukien toimenpiteet, joilla lisätään tuensaajien hallinnollisia valmiuksia toimenpideohjelman täytäntöönpanon osalta; j) rahoitussuunnitelma, jossa on seuraavat taulukot: i) taulukko, jossa eritellään vuosikohtaisesti 18 artiklan mukaisesti rahastosta annettavaan tukeen varatut määrärahat ja 18 artiklan mukainen osarahoitus; ii) taulukko, jossa täsmennetään koko ohjelmakauden osalta toimenpideohjelmasta kuhunkin aineellisen puutteen tyyppiin kohdistettavan tuen kokonaismäärärahat sekä vastaavat liitännäistoimenpiteet. Edellä e alakohdassa tarkoitettujen elintarvikkeita tai tavaroita suoraan jakavien kumppaniorganisaatioiden on sitouduttava toteuttamaan aineellisen avun tarjoamista täydentäviä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on vähävaraisimpien sosiaalinen osallisuus, riippumatta siitä, tuetaanko näitä toimenpiteitä rahastosta. 2. Toimenpideohjelman laatii jäsenvaltio tai sen nimeämä viranomainen yhteistyössä toimivaltaisten alue-, paikallis- ja muiden viranomaisten sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavien elimien ja tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavien elimien kanssa. 3. Jäsenvaltioiden on laadittava toimenpideohjelmansa liitteessä I vahvistetun mallin mukaisesti. 8 artikla Toimenpideohjelman hyväksyminen 1. Komissio arvioi toimenpideohjelman johdonmukaisuuden tähän asetukseen nähden ja sen, miten toimenpideohjelma edistää rahaston tavoitteiden toteuttamista, ottaen huomioon 14 artiklan mukaisesti suoritetun ennakkoarvioinnin. 2. Komissio voi esittää huomautuksia kolmen kuukauden kuluessa toimenpideohjelman toimittamispäivästä. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki tarpeelliset lisätiedot ja tarvittaessa tarkistettava ehdotettua toimenpideohjelmaa. 3. Komissio hyväksyy toimenpideohjelman täytäntöönpanosäädöksellä aikaisintaan 1 päivänä tammikuuta 2014 ja viimeistään kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on virallisesti toimittanut ohjelmaehdotuksensa, edellyttäen että komission 2 kohdan mukaisesti esittämät huomautukset on otettu riittävällä tavalla huomioon. 9 artikla Toimenpideohjelman muuttaminen 1. Jäsenvaltio voi esittää toimenpideohjelman muuttamista koskevan pyynnön. Sen mukana on oltava tarkistettu toimenpideohjelma ja muutoksen perustelut. 2. Komissio arvioi 1 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot ottaen huomioon jäsenvaltion toimittamat perustelut. Komissio voi esittää huomautuksia, ja jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki tarpeelliset lisätiedot. 3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä toimenpideohjelman muutoksen viimeistään viiden kuukauden kuluttua siitä kun jäsenvaltio on virallisesti toimittanut ehdotuksensa, edellyttäen että komission mahdollisesti esittämät huomautukset on otettu riittävällä tavalla huomioon. 10 artikla Tietojenvaihtofoorumi Komissio perustaa EU-tason foorumin, jolla helpotetaan vähävaraisimmille annettavaa muuta tukea kuin rahoitustukea koskevaa kokemusten vaihtoa, valmiuksien parantamista ja verkottumista sekä aiheeseen liittyvien tulosten levittämistä. Lisäksi komissio kuulee vähintään kerran vuodessa kumppaniorganisaatioita unionin tasolla edustavia organisaatioita rahastosta annettavan tuen täytäntöönpanosta. III OSASTO: SEURANTA, ARVIOINTI, TIEDOTUS JA VIESTINTÄ 11 artikla Täytäntöönpanokertomukset ja indikaattorit 1. Jäsenvaltioiden on vuosina 2015–2022 toimitettava komissiolle vuosittain viimeistään 30 päivänä kesäkuuta toimenpideohjelman vuotuinen täytäntöönpanokertomus edelliseltä varainhoitovuodelta. 2. Jäsenvaltioiden on laadittava vuotuinen täytäntöönpanokertomus komission vahvistaman mallin mukaisesti, ja mukana on oltava yhteisten panos- ja tulosindikaattoreiden luettelo. 3. Vuotuiset täytäntöönpanokertomukset katsotaan hyväksyttäviksi, jos ne sisältävät kaikki 2 kohdassa tarkoitetussa mallissa vaaditut tiedot yhteiset indikaattorit mukaan luettuina. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle hyväksynnän epäämisestä 15 työpäivän kuluessa vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen vastaanottamispäivästä. Mikäli komissio ei ole lähettänyt ilmoitusta tämän määräajan kuluessa, kertomus katsotaan hyväksyttäväksi. 4. Komissio tarkastelee vuotuista täytäntöönpanokertomusta ja ilmoittaa jäsenvaltiolle huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen vastaanottamisesta. Mikäli komissio ei esitä huomautuksia tässä määräajassa, kertomus katsotaan hyväksytyksi. 5. Jäsenvaltion on toimitettava toimenpideohjelmaa koskeva lopullinen täytäntöönpanokertomus viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2023. Jäsenvaltioiden on laadittava lopullinen täytäntöönpanokertomus komission vahvistaman mallin mukaisesti. Komissio tarkastelee lopullista täytäntöönpanokertomusta ja ilmoittaa jäsenvaltiolle huomautuksensa viiden kuukauden kuluessa lopullisen kertomuksen vastaanottamisesta. Mikäli komissio ei esitä huomautuksia tässä määräajassa, kertomus katsotaan hyväksytyksi. 6. Komissio hyväksyy vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen mallin, yhteisten indikaattoreiden luettelo mukaan luettuna, ja lopullisen täytäntöönpanokertomuksen mallin täytäntöönpanosäädöksellä. Tämä täytäntöönpanosäädös annetaan 60 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. 7. Komissio voi esittää jäsenvaltiolle huomautuksia toimenpideohjelman täytäntöönpanosta. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava toteutetuista korjaavista toimenpiteistä komissiolle kolmen kuukauden kuluessa. 8. Hallintoviranomaisen on julkaistava tiivistelmä kunkin vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen ja lopullisen täytäntöönpanokertomuksen sisällöstä. 12 artikla Kahdenvälinen tarkastelukokous 1. Komissio ja kukin jäsenvaltio tapaavat vuosittain vuosina 2014–2022, jollei muuta sovita, tarkastellakseen toimenpideohjelman täytäntöönpanon edistymistä ottaen soveltuvin osin huomioon vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen sekä 11 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut komission huomautukset. 2. Kahdenvälisen tarkastelukokouksen puheenjohtajana toimii komissio. 3. Jäsenvaltion on varmistettava, että komission kokouksessa esittämien huomioiden seurauksena toteutetaan asiamukaisia jatkotoimia. 13 artikla Arviointia koskevat yleiset säännökset 1. Jäsenvaltioiden on annettava käyttöön arviointien toteuttamiseksi tarvittavat resurssit ja huolehdittava, että käytössä on menettelyjä, joilla tuotetaan ja kerätään arviointeja varten tarvittavat tiedot, myös 11 artiklassa tarkoitettuihin yhteisiin indikaattoreihin liittyvät tiedot. 2. Arvioinnit on annettava sellaisten asiantuntijoiden tehtäväksi, jotka ovat toiminnallisesti riippumattomia toimenpideohjelman täytäntöönpanosta vastaavista viranomaisista. Kaikki arvioinnit on julkaistava kokonaisuudessaan. 14 artikla Ennakkoarviointi 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpideohjelmaa koskeva ennakkoarviointi. 2. Ennakkoarviointi on toteutettava toimenpideohjelmien valmistelusta vastaavan viranomaisen vastuulla. Se on esitettävä komissiolle samanaikaisesti toimenpideohjelman kanssa, ja mukaan on liitettävä tiivistelmä. 3. Ennakkoarvioinneissa on arvioitava seuraavia seikkoja: a) myötävaikutus unionin tavoitteeseen vähentää vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 miljoonalla köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten määrää, ottaen huomioon toimien kohteeksi valittu aineellisen puutteen tyyppi sekä köyhyyttä, sosiaalista syrjäytymistä ja aineellista puutetta koskevat kansalliset olosuhteet; b) ehdotetun toimenpideohjelman sisäinen johdonmukaisuus ja suhde muihin asiaan liittyviin rahoitusvälineisiin; c) talousarviomäärärahojen jaon ja toimenpideohjelman tavoitteiden keskinäinen vastaavuus; d) odotettujen tuotosten vaikutus tuloksiin; e) toimenpideohjelman seurannassa ja arvioinneissa tarvittavien tietojen keräämisessä sovellettavien menettelyjen soveltuvuus. 15 artikla Arviointi ohjelmakauden aikana 1. Hallintoviranomainen voi ohjelmakauden aikana toteuttaa arviointeja, joissa arvioidaan toimenpideohjelman vaikuttavuutta ja tehokkuutta. 2. Hallintoviranomaisen on vuosina 2017 ja 2021 toteutettava loppukäyttäjiä koskeva jäsennelty selvitys komission antaman mallin mukaisesti. Komissio hyväksyy mallin täytäntöönpanosäädöksellä. Tämä täytäntöönpanosäädös annetaan 60 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. 3. Komissio voi toteuttaa omasta aloitteestaan toimenpideohjelmien arvioinnin. 16 artikla Jälkiarviointi Komissio toteuttaa omasta aloitteestaan ja tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ulkoisten asiantuntijoiden avustuksella jälkiarvioinnin, jossa tarkastellaan saatujen tulosten vaikuttavuutta ja kestävyyttä sekä mitataan rahaston tuoma lisäarvo. Jälkiarviointi on suoritettava loppuun 31 päivään joulukuuta 2023 mennessä. 17 artikla Tiedotus ja viestintä 1. Jäsenvaltion on tiedotettava rahastosta rahoitettavista toimista ja tehtävä niitä tunnetuiksi. Tiedotustoimet on suunnattava vähävaraisimmille, tiedotusvälineille ja laajemmalle yleisölle. Siinä on korostettava unionin roolia ja varmistettava, että rahastosta myönnettävä tuki saa näkyvyyttä. 2. Rahastosta myönnettävän tuen avoimuuden varmistamiseksi hallintoviranomaisen on pidettävä yllä luetteloa, joka käsittää rahastosta tuettavat toimet CSV- tai XML-muodossa ja johon voi tutustua verkkosivuston kautta. Luettelossa on oltava ainakin seuraavat tiedot: tuensaajan nimi ja osoite, myönnetyn unionin rahoituksen määrä sekä toimien kohteena oleva aineellisen puutteen tyyppi. Toimet käsittävää luetteloa on päivitettävä vähintään joka kahdestoista kuukausi. 3. Toimen toteuttamisen aikana tuensaajien ja kumppaniorganisaatioiden on tiedotettava yleisölle rahastosta saadusta tuesta sijoittamalla vähintään yksi toimea ja sille Euroopan unionilta saatavaa rahoitustukea esittelevä juliste (vähimmäiskoko A3) jokaiselle elintarvikkeiden ja tavaroiden jakelupaikalle ja liitännäistoimenpiteiden toteutuspaikalle siten, että se on helposti yleisön nähtävissä, paitsi jos tämä ei ole mahdollista jakeluolosuhteiden vuoksi. Mikäli tuensaajalla ja kumppaniorganisaatioilla on verkkosivustot, niiden on myös esitettävä kyseisillä verkkosivustoilla lyhyt kuvaus toimesta, sen tavoitteista ja tuloksista korostaen Euroopan unionilta saatua rahoitustukea. 4. Kaikessa tuensaajan ja kumppaniorganisaatioiden tiedotuksessa ja viestinnässä on tuotava esiin rahastosta saatu tuki toimelle lisäämällä materiaaliin unionin tunnus sekä viittaus unioniin ja rahastoon. 5. Hallintoviranomaisen on tiedotettava tuensaajille, että tuensaajat mainitaan 2 kohdan mukaisesti julkaistussa toimien luettelossa. Hallintoviranomaisen on toimitettava tiedotus- ja julkaisupaketit sähköisessä muodossa olevine malleineen auttaakseen tuensaajia ja kumppaniorganisaatioita 3 kohdassa säädettyjen velvoitteiden noudattamisessa. 6. Hallintoviranomaisen sekä tuensaajien ja kumppaniorganisaatioiden on noudatettava direktiiviä 95/46/EY käsitellessään henkilötietoja tämän artiklan nojalla. IV OSASTO: RAHASTOSTA MYÖNNETTÄVÄ RAHOITUSTUKI 18 artikla Osarahoitus 1. Kunkin toimenpideohjelman osarahoitusosuus saa olla enintään 85 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista. 2. Toimenpideohjelman hyväksymisestä annettavassa komission päätöksessä vahvistetaan toimenpideohjelmaan sovellettava osarahoitusosuus ja rahastosta myönnettävän tuen enimmäismäärä. 3. Komission aloitteesta tai komission puolesta toteutettavat teknisen tuen toimenpiteet voidaan rahoittaa täysimääräisesti. 19 artikla Maksujen korottaminen tilapäisistä talousarviovaikeuksista kärsivien jäsenvaltioiden osalta 1. Välimaksuja ja loppumaksuja voidaan jäsenvaltion pyynnöstä korottaa siten, että ne ovat 10 prosenttiyksikköä suuremmat kuin toimenpideohjelmalle vahvistettu osarahoitusosuus. Korotettua osuutta, joka ei voi ylittää 100:aa prosenttia, sovelletaan maksupyyntöihin, jotka koskevat sitä tilikautta, jonka aikana jäsenvaltio on toimittanut pyyntönsä, ja sitä seuraavia tilikausia, joiden aikana jäsenvaltio täyttää yhden seuraavista edellytyksistä: a) jäsenvaltio, joka on ottanut euron käyttöön, saa unionilta neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010[7] mukaista makrotaloudellista rahoitusapua; b) jäsenvaltio, joka ei ole ottanut käyttöön euroa, saa neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002[8] mukaista keskipitkän ajan rahoitustukea; c) sen saataville on asetettu rahoitustukea Euroopan vakausmekanismin perustamisesta tehdyn sopimuksen mukaisesti. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, välimaksuina ja loppumaksuina maksettu unionin tuki ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin julkinen tuki ja rahastosta myönnetyn tuen enimmäismäärä, jotka on vahvistettu toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä. 20 artikla Tukikelpoisuusaika 1. Toimenpideohjelmasta voidaan myöntää tukea menoihin, jotka ovat aiheutuneet ja jotka tuensaaja on maksanut 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2022 välisenä aikana. 2. Toimia ei valita toimenpideohjelman tuen kohteiksi, jos ne on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ennen kuin tuensaaja on jättänyt toimenpideohjelmaan liittyvän rahoitushakemuksen hallintoviranomaiselle, siitä riippumatta, onko tuensaaja maksanut kaikki asiaankuuluvat maksut. 3. Tämä artikla ei rajoita 25 artiklassa säädettyä komission aloitteesta annettavaa teknistä tukea koskevien tukikelpoisuussääntöjen soveltamista. 4. Jos toimenpideohjelmaa muutetaan, toimenpideohjelman muutoksen myötä tukikelpoisiksi tulevat menot ovat tukikelpoisia vasta siitä päivästä, jona muuttamista koskeva pyyntö toimitetaan komissiolle. 21 artikla Toimien kelpoisuusedellytykset 1. Toimenpideohjelmasta tuettavat toimet on toteutettava sen jäsenvaltion alueella, jota toimenpideohjelma koskee. 2. Toimet voivat saada tukea toimenpideohjelmasta, jos ne on valittu oikeudenmukaisella ja avoimella menettelyllä toimenpideohjelmassa vahvistettujen perusteiden pohjalta. 3. Kumppaniorganisaatiot voivat itse ostaa elintarvikkeet ja asunnottomille tai lapsille tarkoitetut tavarat. Myös julkinen elin voi ostaa ne ja antaa ne maksutta kumppaniorganisaatioiden käyttöön. Tässä tapauksessa elintarvikkeet voidaan hankkia asetuksen (EU) N:o [YMJ] 15 artiklan mukaisesti käyttöön saatettavien interventiovarastoissa olevien tuotteiden käytön, käsittelyn tai myynnin kautta edellyttäen, että tämä on taloudellisesti suotuisin vaihtoehto eikä se viivytä kohtuuttomasti elintarviketuotteiden toimittamista kumppaniorganisaatioille. Näitä varastoja koskevista liiketoimista saadut määrät on käytettävä vähävaraisimpien eduksi, eikä niitä saa käyttää sen perusteena, että ohjelmaan sovellettavaa, tämän asetuksen 18 artiklassa säädettyä jäsenvaltioiden osarahoitusvelvoitetta pienennetään. Jotta varmistetaan interventiovarastojen ja niistä saatavien tulojen mahdollisimman tehokas käyttö, komissio soveltaa asetuksen (EU) N:o [YMJ] 19 artiklan e alakohdan nojalla hyväksyttyjä menettelyjä sen osalta, kuinka interventiovarastoissa olevia tuotteita voidaan käyttää, käsitellä tai myydä tämän asetuksen soveltamiseksi. 4. Aineellinen apu on jaettava vähävaraisimmille maksutta. 5. Rahastosta tuettava toimi ei voi saada tukea muusta unionin välineestä. 22 artikla Tukimuodot Jäsenvaltioiden on käytettävä rahastoa antaakseen tukea avustuksina, hankintoina tai näiden yhdistelminä. 23 artikla Avustusmuodot 1. Avustukset voivat olla seuraavan muotoisia: a) tosiasiallisesti syntyneiden ja maksettujen tukikelpoisten kustannusten korvaaminen; b) korvausten maksaminen yksikkökustannusten perusteella; c) kertakorvaukset enintään 100 000 euron julkisen tuen rajoissa; d) kiinteämääräinen rahoitus, joka määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan määriteltyyn kustannuslajiin. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoja voidaan yhdistää ainoastaan, jos niistä kutakin sovelletaan eri kustannuslajiin tai jos niitä käytetään toimen peräkkäisiin vaiheisiin. 3. Edellä 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetut määrät on vahvistettava seuraavien perusteella: a) oikeudenmukainen, tasapuolinen ja todennettava laskentamenetelmä, joka perustuu johonkin seuraavista: i) tilastotiedot tai muut objektiiviset tiedot; tai ii) yksittäisten tuensaajien todennetut aiemmat tiedot tai kyseisten tuensaajien tavanomaiset kustannuslaskentakäytännöt; b) menetelmät ja vastaavat yksikkökustannukset, kertakorvaukset ja kiinteämääräinen rahoitus, joita sovelletaan kyseisen jäsenvaltion kokonaan rahoittamissa avustusjärjestelmissä samantyyppisiin toimiin ja tuensaajiin; c) tässä asetuksessa vahvistetut määrät; d) tapauskohtainen vahvistaminen hallintoviranomaisen ennakkoon hyväksymän talousarvioluonnoksen perusteella, mikäli julkinen tuki on enintään 100 000 euroa. 4. Tuensaajille 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetuissa muodoissa laskettuja määriä on pidettävä tuensaajalle aiheutuneina ja tuensaajan maksamina tukikelpoisina menoina VI osaston soveltamiseksi. 5. Asiakirjassa, jossa vahvistetaan kullekin toimelle asetetut tukiedellytykset, on vahvistettava toimen kustannusten määrittämisessä sovellettava menetelmä sekä avustuksen maksamista koskevat edellytykset. 24 artikla Menojen tukikelpoisuus 1. Toimenpideohjelmasta voidaan myöntää tukea seuraaviin kustannuksiin: a) elintarvikkeiden sekä asunnottomien tai lasten henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettujen peruskulutustavaroiden ostoista aiheutuvat kustannukset; b) mikäli julkinen elin ostaa elintarvikkeet tai asunnottomien tai lasten henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetut peruskulutustavarat ja tarjoaa ne kumppaniorganisaatioille, kustannukset, jotka aiheutuvat elintarvikkeiden tai tavaroiden kuljettamisesta kumppaniorganisaatioiden varastoihin, 1 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista; c) kumppaniorganisaatioille aiheutuvat hallinto-, kuljetus- ja varastointikustannukset 5 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista; d) sosiaalista osallisuutta edistävien toimien kustannukset 5 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista, mikäli kyse on sellaisten kumppaniorganisaatioiden toteuttamista toimista ja ilmoittamista kustannuksista, jotka jakavat aineellisen avun suoraan vähävaraisimmille; e) jäljempänä olevan 25 artiklan nojalla aiheutuneet kustannukset. 2. Toimenpideohjelmasta ei myönnetä tukea seuraaviin kustannuksiin: a) lainojen korot; b) käytettyinä hankittujen tavaroiden kustannukset; c) arvonlisävero. Alv-määrät ovat kuitenkin tukikelpoisia, jos ne kansallisen alv-lainsäädännön mukaan ovat palautukseen oikeuttamattomia ja jos niiden maksajana on tuensaaja, joka ei ole neuvoston direktiivin 2006/112/EY[9] 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa olevan määritelmän mukainen verovelvollinen. 25 artikla Tekninen tuki 1. Rahastosta voidaan komission aloitteesta tai puolesta ja enintään 0,35 prosentin osuudella vuotuisista määrärahoista rahoittaa valmistelua, seurantaa, hallintoa, teknistä tukea, tarkastuksia, tiedotusta, valvontaa ja arviointia koskevia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön, sekä foorumiin 10 artiklan nojalla liittyviä toimia. 2. Toimenpideohjelmasta voidaan jäsenvaltion aloitteesta ja enintään 4 prosentin osuudella rahaston määrärahoista rahoittaa valmistelua, hallintoa, seurantaa, hallinnollista ja teknistä tukea, tarkastuksia, tiedotusta, valvontaa ja arviointia koskevia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön. Siitä voidaan rahoittaa myös teknistä tukea ja kumppaniorganisaatioiden valmiuksien parantamista. V OSASTO: HALLINNOINTI JA VALVONTA 26 artikla Jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet Hallinto- ja valvontajärjestelmien on sisällettävä säännökset seuraavista: a) kunkin hallinnoinnista ja valvonnasta vastaavan elimen tehtävien kuvaus samoin kuin tehtävien jako kunkin elimen sisällä; b) tehtävien erottamista koskevan periaatteen noudattaminen kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä; c) menettelyt ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi; d) sähköiset tietojärjestelmät kirjanpitoa, taloudellisten tietojen ja indikaattoreita koskevien tietojen säilyttämistä ja siirtämistä sekä seurantaa ja raportointia varten; e) raportointi- ja seurantajärjestelmät, jos vastuuelin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle; f) järjestelyt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamiseksi; g) järjestelmät ja menettelyt asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi; h) sääntöjenvastaisuuksien sekä petosten ehkäisy, toteaminen ja oikaisu sekä aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintä mahdolliset korot mukaan luettuina. 27 artikla Jäsenvaltioiden velvollisuudet 1. Jäsenvaltioiden on täytettävä varainhoitoasetuksen ja tämän asetuksen mukaisissa yhteistä hallinnointia koskevissa säännöissä vahvistetut hallinnointi-, valvonta- ja tarkastusvelvollisuutensa ja otettava hoitaakseen niistä johtuvat kyseisissä säännöissä vahvistetut tehtävät. Yhteisen hallinnoinnin periaatteen mukaisesti toimenpideohjelmien hallinnointi ja valvonta kuuluvat jäsenvaltioiden vastuulle. 2. Jäsenvaltioiden on estettävä, todettava ja oikaistava sääntöjenvastaisuudet sekä perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät ja tarvittaessa perittävä viivästyskorkoa. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisistä sääntöjenvastaisuuksista komissiolle ja tiedotettava komissiolle tapauksiin liittyvien hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä. Jos tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei saada perittyä takaisin jäsenvaltion virheen tai laiminlyönnin vuoksi, jäsenvaltio vastaa menetettyjen määrien korvaamisesta unionin yleiseen talousarvioon. Siirretään komissiolle valta antaa 59 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tässä kohdassa määritetyistä jäsenvaltioiden velvoitteista. 3. Jäsenvaltioiden on perustettava ja otettava käyttöön menettely rahastosta osarahoitettujen toimien valintaa tai toteutusta koskevien kantelujen riippumatonta tutkimista ja ratkaisemista varten. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näiden tutkimusten tulokset komissiolle pyynnöstä. 4. Jäsenvaltioiden ja komission välinen virallinen tiedonvaihto on kokonaisuudessaan hoidettava käyttämällä sähköistä tiedonvaihtojärjestelmää, joka on otettu käyttöön komission täytäntöönpanosäädöksillä vahvistamien ehtojen ja edellytysten mukaisesti. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 60 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 28 artikla Hallinto- ja valvontaelinten nimeäminen ja organisaatio 1. Jäsenvaltion on nimettävä hallintoviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin. 2. Jäsenvaltion on nimettävä todentamisviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista. 3. Jäsenvaltio voi nimetä hallintoviranomaisen, joka suorittaa lisäksi todentamisviranomaisen tehtävät. 4. Jäsenvaltion on nimettävä tarkastusviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin, joka on hallinto- ja todentamisviranomaisesta toiminnallisesti riippumaton. 5. Hallintoviranomainen, tapauksen mukaan todentamisviranomainen sekä tarkastusviranomainen voivat olla osa samaa viranomaista tai elintä edellyttäen, että tehtävien erottamista koskevaa periaatetta noudatetaan. 6. Jäsenvaltio voi nimetä yhden tai useamman välittävän elimen, joka suorittaa tietyt hallinto- tai todentamisviranomaisen tehtävät kyseisen viranomaisen vastuulla. Asianmukaiset järjestelyt hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen ja välittävien elinten välillä on vahvistettava kirjallisessa muodossa. 7. Jäsenvaltio tai hallintoviranomainen voi antaa toimenpideohjelman osan hallinnoinnin välittävälle elimelle siten, että mainitun välittävän elimen ja jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen ja mainitun elimen välillä tehdään kirjallinen sopimus. Välittävän elimen on osoitettava vakavaraisuutensa ja kyseistä alaa koskeva sekä hallinnollinen ja varainhoitoa koskeva pätevyytensä. 8. Jäsenvaltion on vahvistettava kirjalliset säännöt, jotka koskevat sen suhteita hallintoviranomaiseen, todentamisviranomaiseen ja tarkastusviranomaiseen, kyseisten viranomaisten välisiä suhteita sekä kyseisten viranomaisten suhteita komissioon. 29 artikla Hallintoviranomaisen tehtävät 1. Hallintoviranomainen vastaa toimenpideohjelman hallinnoinnista moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen. 2. Kun kyseessä on toimenpideohjelman hallinto, hallintoviranomaisen tehtävänä on a) laatia vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset ja toimittaa ne komissiolle; b) asettaa välittävien elinten saataville niiden tehtävien suorittamisen kannalta olennaisia tietoja ja tuensaajien saataville toimien toteuttamisen kannalta olennaisia tietoja; c) ottaa käyttöön sähköinen tietojärjestelmä, jolla tallennetaan ja säilytetään seurantaa, arviointia, varainhoitoa ja tarkastamista varten tarvittavat tiedot; d) varmistaa, että c alakohdassa tarkoitetut tiedot kerätään, viedään kyseiseen järjestelmään ja säilytetään siinä direktiivin 95/46/EY säännösten mukaisesti. 3. Kun kyseessä on toimien valinta, hallintoviranomaisen tehtävänä on a) laatia ja ottaa käyttöön asianmukaiset valintamenettelyt ja -perusteet, jotka ovat syrjimättömät ja avoimet; b) varmistaa, että valittu toimi i) kuuluu rahaston ja toimenpideohjelman toiminta-alaan; ii) täyttää toimenpideohjelmassa sekä 20, 21 ja 24 artiklassa vahvistetut ehdot; iii) vastaa 5 artiklan 10, 11 ja 12 kohdassa säädettyjä yleisiä periaatteita. c) toimittaa tuensaajalle asiakirja, jossa määritetään kullekin toimelle asetetut tukiedellytykset mukaan lukien erityisvaatimukset, jotka koskevat osana toimea toimitettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa ja toteuttamiselle asetettua aikarajoitusta; d) varmistaa ennen toimen hyväksymistä, että tuensaajalla on c alakohdassa määriteltyjen edellytysten täyttämiseen tarvittavat hallinnolliset, toiminnalliset ja rahoitusvalmiudet; e) varmistua toimea koskevien unionin ja kansallisten sääntöjen noudattamisesta, jos toimi on alkanut ennen kuin siihen liittyvä rahoitushakemus on jätetty hallintoviranomaiselle; f) määrittää aineellisen avun tyypin, joihin toimen menot on kohdennettava. 4. Kun kyseessä on toimenpideohjelman varainhoito ja valvonta, hallintoviranomaisen tehtävänä on a) tarkastaa, että osarahoitetut tuotteet ja palvelut on toimitettu ja että tuensaajat ovat maksaneet ilmoittamansa menot ja että ne ovat sovellettavan unionin ja kansallisten lainsäädännön, toimenpideohjelman ja toimelle asetettujen tukiedellytysten mukaiset; b) varmistaa, että 23 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella korvattavien toimien täytäntöönpanoon osallistuvilla tuensaajilla on käytössään joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville tapahtumille; c) ottaa käyttöön tehokkaita ja oikeasuhteisia petostentorjuntatoimenpiteitä todetut riskin huomioon ottaen; d) ottaa käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi, säilytetään 26 artiklan g alakohdan vaatimusten mukaisesti; e) laatia varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut hallinnollinen vahvistuslausuma ja vuotuinen tiivistelmä. 5. Edellä olevan 4 kohdan a alakohdan mukaisten tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt: a) tuensaajan kutakin korvaushakemusta koskevat hallinnolliset tarkastukset; b) toimia koskevat, paikan päällä tehtävät tarkastukset. Paikan päällä tehtävien tarkastusten tiheys ja kattavuus on suhteutettava toimelle myönnetyn julkisen tuen määrään sekä riskitasoon, joka on määritetty paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa ja tarkastusviranomaisen toimittamissa tarkastuksissa koko hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta. 6. Edellä olevan 5 kohdan b alakohdan mukaisia paikan päällä suoritettavia yksittäisten toimien tarkastuksia voidaan tehdä otantaperiaatteella. 7. Mikäli hallintoviranomainen on myös toimenpideohjelman tuensaaja, 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin tarkastuksiin liittyvillä järjestelyillä on varmistettava tehtävien erottaminen riittävällä tavalla. 8. Komissio antaa 59 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan 2 kohdan c alakohdan mukaisessa tiedonvaihdossa sovellettavat toimintatavat. 9. Komissio antaa 59 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun jäljitysketjuun liittyviä järjestelyjä koskevat säännöt. 10. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä 4 kohdan e alakohdassa tarkoitetun hallinnollisen vahvistuslausuman mallin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 60 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. 30 artikla Todentamisviranomaisen tehtävät Todentamisviranomaisen tehtävänä on erityisesti 1. laatia maksatushakemukset ja toimittaa ne komissiolle sekä todentaa, että ne on laadittu luotettavan kirjanpitojärjestelmän ja todennettavissa olevien tositteiden perusteella ja että niihin on kohdistunut hallintoviranomaisen tekemiä tarkastuksia; 2. laatia varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tilinpäätös; 3. todentaa tilinpäätöstietojen täydellisyys, oikeellisuus ja totuudenmukaisuus ja se, että tileihin kirjatut menot ovat sovellettavien unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset ja aiheutuneet toimenpideohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti rahoitettaviksi valituista toimista, jotka ovat unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset; 4. varmistaa, että käytössä on kutakin toimea koskevan kirjanpitoaineiston tallentamiseen ja säilyttämiseen tarkoitettu sähköinen tietojärjestelmä, joka käsittää kaikki maksatushakemusten ja tilinpäätöksen laatimiseen vaaditut tiedot, mukaan lukien tiedot takaisin perittävistä määristä, takaisin perityistä määristä sekä määristä, jotka on palautettu johonkin toimeen tai toimenpideohjelmaan tarkoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta; 5. varmistaa, että se on saanut hallintoviranomaiselta maksatushakemusten laatimista ja esittämistä varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista; 6. ottaa maksatushakemusten laadinnassa ja esittämisessä huomioon kaikkien tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulokset; 7. säilyttää sähköisessä muodossa kirjanpitoaineisto, joka koskee komissiolle ilmoitettuja menoja ja tuensaajille maksettua vastaavaa julkista rahoitusosuutta; 8. pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja määristä, jotka on poistettu johonkin toimeen osoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta. Takaisin perityt määrät palautetaan unionin yleiseen talousarvioon ennen toimenpideohjelman päättämistä vähentämällä ne seuraavasta menoilmoituksesta. 31 artikla Tarkastusviranomaisen tehtävät 1. Tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmiä, toimista poimittua asianmukaista otosta sekä tilinpäätöstä koskevia tarkastuksia. Siirretään komissiolle valta antaa kyseisiä tarkastuksia koskevien edellytysten vahvistamiseksi delegoituja säädöksiä 59 artiklan mukaisesti. 2. Jos tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että kaikki tällaiset elimet ovat vaadittavalla tavalla toiminnallisesti riippumattomia. 3. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä otetaan huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastusstandardit. 4. Tarkastusviranomaisen on kuuden kuukauden kuluessa toimenpideohjelman hyväksymisestä laadittava tarkastusten toimittamista koskeva tarkastusstrategia. Tarkastusstrategiassa on vahvistettava tarkastusmenetelmät, toimia koskevissa tarkastuksissa sovellettava otantamenetelmä sekä kuluvan tilivuoden ja kahden seuraavan tilivuoden tarkastussuunnitelma. Tarkastusstrategiaa on päivitettävä vuosittain vuodesta 2016 vuoden 2022 loppuun. Tarkastusviranomaisen on toimitettava tarkastusstrategia komissiolle pyynnöstä. 5. Tarkastusviranomaisen on laadittava seuraavat: a) tarkastuslausunto varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdan mukaisesti; b) vuotuinen tarkastuskertomus, jossa esitetään edellisen tilivuoden aikana tehtyjen tarkastusten havainnot. Edellä b alakohdassa tarkoitetussa kertomuksessa on esitettävä hallinto- ja valvontajärjestelmässä havaitut puutteet sekä niiden korjaamiseksi toteutetut tai ehdotetut toimenpiteet. 6. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tarkastusstrategian, tarkastuslausunnon ja vuotuisen tarkastuskertomuksen mallit sekä 4 kohdassa tarkoitetun otantamenetelmän. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 60 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 7. Komissio hyväksyy komission virkamiesten tai komission valtuuttamien edustajien tekemien tarkastusten aikana kerättyjen tietojen käyttöä koskevat soveltamissäännöt 60 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 32 artikla Hallinto- ja todentamisviranomaisten nimeämismenettely 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle hallintoviranomaisen ja tapauksen mukaan todentamisviranomaisen nimeämisen päivämäärä ja muoto kuuden kuukauden kuluessa toimenpideohjelman hyväksymisestä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun nimeämisen on perustuttava riippumattoman tarkastuselimen antamaan kertomukseen ja lausuntoon, joissa esitetään arviointi hallinto- ja valvontajärjestelmästä, myös välittävien elinten osuudesta kyseisessä järjestelmässä, sekä arvioidaan, onko järjestelmä 26, 27, 29 ja 30 artiklan mukainen, niiden sisäistä ympäristöä, valvontaa, tiedotusta ja viestintää sekä seurantaa koskevien hyväksymisperusteiden mukaisesti, jotka komissio on vahvistanut delegoidulla säädöksellä 59 artiklan mukaisesti. 3. Riippumattoman elimen on tehtäviään suorittaessaan noudatettava kansainvälisesti hyväksyttyjä tarkastusstandardeja. 4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että asetuksen (EU) N:o [CPR] nojalla ESR:sta osarahoitetun toimenpideohjelman yhteydessä nimetyn hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen katsotaan olevan nimetty tämän asetuksen soveltamiseksi. Komissio voi pyytää kahden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta riippumattoman tarkastuselimen kertomuksen ja lausunnon sekä hallinto- ja valvontajärjestelmän kuvauksen. Komissio voi esittää huomautuksia kahden kuukauden kuluessa kyseisten asiakirjojen vastaanottamisesta. 5. Jäsenvaltion on valvottava nimettyä elintä ja peruutettava nimeäminen virallisella päätöksellä, jos yksi tai useampi 2 kohdassa tarkoitetuista perusteista ei enää täyty, ellei kyseinen elin toteuta tarvittavia korjaavia toimenpiteitä koeaikana, jonka jäsenvaltio määrittää ongelman vakavuuden mukaan. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä mahdollisesta nimetylle elimelle määritetystä koeajasta ja mahdollisesta peruuttamista koskevasta päätöksestä. 33 artikla Komission valtuudet ja tehtävät 1. Komissio varmistaa käytettävissä olevien tietojen, myös hallintoviranomaisen ja todentamisviranomaisen nimeämistä koskevien tietojen, vuotuisen hallinnollisen vahvistuslausuman, vuotuisten tarkastuskertomusten, vuotuisen tarkastuslausunnon, vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen sekä kansallisten ja unionin elinten toimittamien tarkastusten perusteella, että jäsenvaltiot ovat perustaneet tämän asetuksen mukaiset hallinto- ja valvontajärjestelmät ja että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti toimenpideohjelman täytäntöönpanon ajan. 2. Komission virkamiehet tai komission valtuuttamat edustajat voivat asianmukaisen ennakkoilmoituksen annettuaan tehdä tarkastuksia paikan päällä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden suorittamia tarkastuksia. Mainituissa tarkastuksissa voidaan ennen kaikkea tarkastaa, toimivatko toimenpideohjelman tai sen osan hallinto- ja valvontajärjestelmät tehokkaasti, ja arvioida, onko toimien tai toimenpideohjelman varainhoito moitteetonta. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin. Komission virkamiehillä tai komission valtuuttamilla edustajilla, joilla on asianmukaiset valtuudet suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, on oltava mahdollisuus tutustua kaikkiin tietoihin, asiakirjoihin ja metatietoihin, jotka liittyvät rahastosta tuettuihin toimiin tai hallinto- ja valvontajärjestelmiin, riippumatta välineestä, jolle tiedot ja asiakirjat on tallennettu. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle pyynnöstä jäljennökset näistä tiedoista, asiakirjoista ja metatiedoista. Tässä kohdassa vahvistetut valtuudet eivät vaikuta niiden kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti nimetyille virkamiehille. Komission virkamiehet ja komission valtuuttamat edustajat eivät esimerkiksi saa osallistua yksityisissä tiloissa suoritettaviin käynteihin tai kansallisen lainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Tällä tavoin hankittujen tietojen on kuitenkin oltava heidän saatavillaan. 3. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota toteuttamaan tarvittavat toimet kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tai menojen oikeellisuuden varmistamiseksi tämän asetuksen mukaisesti. 4. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota tutkimaan komissiolle esitetyn kantelun, joka koskee rahastosta osarahoitettujen toimien toteutusta tai hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintaa. 34 artikla Yhteistyö tarkastusviranomaisen kanssa 1. Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisten kanssa niiden tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien keskinäiseksi yhteensovittamiseksi ja vaihtaa viipymättä tietoja hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista. 2. Komissio ja tarkastusviranomainen tapaavat säännöllisesti vähintään kerran vuodessa, jolleivät ne muuta sovi, tarkastellakseen yhdessä vuotuista tarkastuskertomusta, lausuntoa ja tarkastusstrategiaa ja vaihtaakseen näkemyksiä hallinto- ja valvontajärjestelmien parantamiseen liittyvistä kysymyksistä. VI osasto: Varainhoito, tilien tarkastaminen ja hyväksyminen, rahoitusoikaisut, vapauttaminen 1 luku. Varainhoito 35 artikla Talousarviositoumukset Unionin talousarviositoumukset toteutetaan kunkin toimenpideohjelman osalta vuotuisina erinä 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana. Toimenpideohjelman hyväksymisestä annettu komission päätös muodostaa varainhoitoasetuksen 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun rahoituspäätöksen ja, sen jälkeen kun rahoituspäätös on annettu tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle, kyseisen asetuksen mukaisen oikeudellisen sitoumuksen. Ensimmäistä erää koskeva talousarviositoumus tehdään sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt toimenpideohjelman. Komissio tekee myöhempiä eriä koskevat talousarviositoumukset ennen kunkin vuoden toukokuun 1 päivää toisessa alakohdassa tarkoitetun päätöksen perusteella lukuun ottamatta tapauksia, joihin sovelletaan varainhoitoasetuksen 13 artiklaa. 36 artikla Komission suorittamat maksut 1. Komissio suorittaa rahaston rahoitusosuuteen sisältyvät maksut kuhunkin toimenpideohjelmaan talousarviomäärärahojen mukaisesti ja käytettävissä olevien varojen rajoissa. Kukin maksu kirjataan rahaston aikaisimpaan avoimeen talousarviositoumukseen. 2. Maksut suoritetaan ennakkomaksuina, välimaksuina, tapauksen mukaan vuotuisen saldon maksuna sekä loppumaksuna. 37 artikla Komission suorittamat välimaksut, vuotuisen saldon maksut ja loppumaksu 1. Komissio maksaa välimaksuina 90 prosenttia määrästä, joka saadaan sovellettaessa toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa päätöksessä säädettyä osarahoitusosuutta julkisiin tukikelpoisiin menoihin, jotka on ilmoitettu maksatushakemuksessa. Se määrittää vuotuisen saldon 47 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 2. Sen estämättä, mitä 19 artiklassa säädetään, välimaksuina ja loppumaksuna maksettu unionin tuki ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin rahastosta myönnetyn tuen enimmäismäärä, joka vahvistetaan toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä. 3. Komission maksamien ennakkomaksujen ja välimaksujen sekä vuotuisen saldon yhteismäärä saa olla enintään 95 prosenttia toimenpideohjelmalle rahastosta myönnetystä rahoitusosuudesta. 4. Kun tämä 95 prosentin enimmäismäärä saavutetaan, jäsenvaltion on edelleen toimitettava maksupyyntöjä komissiolle. 38 artikla Komissiolle toimitettavat maksatushakemukset 1. Komissiolle toimitettavassa maksatushakemuksessa on varainhoitoasetuksen 65 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettava kaikki tiedot, jotka komissio tarvitsee tilinpäätöstä varten. 2. Maksatushakemuksiin on sisällyttävä koko toimenpideohjelman osalta ja 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun teknisen tuen osalta seuraavat: a) toimia toteuttaessa aiheutuneiden tuensaajille aiheutuneiden ja tuensaajien maksamien tukikelpoisten menojen kokonaismäärä, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitoon; b) toimien toteuttamisesta aiheutuneiden tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärä, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitoon; c) tuensaajille maksettu vastaava tukikelpoinen julkinen rahoitusosuus, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitoon. 3. Maksatushakemukseen sisältyvien menojen tueksi on esitettävä laskut ja maksukuitit tai vastaavalla tavalla todistusvoimaiset kirjanpitoasiakirjat. Edellä 23 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen avustusmuotojen osalta maksatushakemukseen on sisällytettävä menoina hallintoviranomaisen tuensaajille maksamat määrät. 4. Komissio hyväksyy maksatushakemusten mallit täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 60 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. 39 artikla Tuensaajille maksettavat maksut 1. Hallintoviranomaisen on kumppaniorganisaatioille myönnettävien avustusten tapauksessa varmistettava, että tuensaajille tarjotaan riittävä rahoitusvirta, jolla varmistetaan toimien asianmukainen täytäntöönpano. 2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että tuensaajat saavat julkisen tuen kokonaisuudessaan mahdollisimman pian ja täysimääräisenä ja joka tapauksessa ennen kuin vastaavat menot sisällytetään maksatushakemukseen. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät tuensaajille maksettavia määriä. 40 artikla Euron käyttö 1. Jäsenvaltioiden toimittamassa toimenpideohjelmassa esitetyt määrät, menoilmoitukset, maksupyynnöt, tilinpäätökset sekä vuotuisissa ja lopullisissa täytäntöönpanokertomuksissa mainitut menot on esitettävä euromääräisinä. 2. Jäsenvaltiot, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa valuuttanaan maksatushakemuksen päivämäärään mennessä, muuntavat kansallisessa valuutassa aiheutuneet menojen määrät euroiksi. Tämä määrä muunnetaan euroiksi käyttäen komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jonka aikana meno merkittiin hallintoviranomaisen tileille. Komissio julkaisee tämän kurssin sähköisesti kuukausittain. 3. Kun eurosta tulee jonkin jäsenvaltion valuutta, 1 kohdassa kuvattua muuntomenettelyä sovelletaan edelleen kaikkiin menoihin, jotka merkitään hallintoviranomaisen tileille ennen kansallisen valuutan ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää. 41 artikla Ennakkomaksun maksaminen ja selvittäminen 1. Komissio maksaa toimenpideohjelman hyväksymistä koskevan komission päätöksen jälkeen ennakkomaksun, jonka määrä on 11 prosenttia kyseiselle toimenpideohjelmalle rahastosta myönnetystä kokonaisrahoitusosuudesta. 2. Ennakkomaksua on käytettävä ainoastaan maksujen suorittamiseen tuensaajille toimenpideohjelman täytäntöönpanon yhteydessä. Se on viipymättä asetettava tästä vastaavan elimen käyttöön. 3. Ennakkomaksuna maksettu määrä on palautettava kokonaisuudessaan komissiolle, ellei kyseistä toimenpideohjelmaa koskevaa maksatushakemusta ole esitetty 24 kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio maksoi ensimmäisen ennakkomaksun. Ennakkomaksun palautus ei vaikuta toimenpideohjelmalle myönnettyyn yhteisön rahoitusosuuteen. 4. Ennakkomaksuna maksettu määrä on poistettava kokonaisuudessaan komission tileistä viimeistään, kun toimenpideohjelma päätetään. 42 artikla Välimaksupyyntöjen esittämistä ja niiden maksamista koskeva määräaika 1. Todentamisviranomaisen on esitettävä säännöllisesti välimaksupyyntö, joka kattaa kyseisen viranomaisen kirjanpitoon viedyt, tuensaajille maksettua julkista tukea vastaavat määrät 30 päivänä kesäkuuta päättyvältä tilivuodelta. 2. Todentamisviranomaisen on esitettävä välimaksua koskeva lopullinen maksupyyntö viimeistään edellisen tilivuoden päätymistä seuraavan heinäkuun 31 päivänä, ja joka tapauksessa ennen kuin se esittää ensimmäisen välimaksupyynnön seuraavalta tilivuodelta. 3. Ensimmäinen välimaksupyyntö voidaan esittää vasta sen jälkeen, kun hallintoviranomaisen ja todentamisviranomaisen nimeämisestä on ilmoitettu komissiolle 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 4. Välimaksuja ei saa suorittaa toimenpideohjelmalle, jos komissiolle ei ole toimitettu vuotuista täytäntöönpanokertomusta 11 artiklan mukaisesti. 5. Komissio suorittaa välimaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa viimeistään 60 päivän kuluttua siitä päivästä, jona maksupyyntö on kirjattu komissiossa. 43 artikla Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen 1. Varainhoitoasetuksessa tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää välimaksupyynnön maksumääräajan kulumisen enintään yhdeksällä kuukaudella, jos seuraavat ehdot täyttyvät: a) kansallisen tai unionin tarkastuselimen toimittamien tietojen mukaan on olemassa näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnassa; b) kyseisen valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkistuksia saatuaan tietoonsa tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että maksupyyntöön sisältyvät menot liittyvät sääntöjenvastaisuuteen, jolla on vakavia taloudellisia seurauksia; c) jokin 45 artiklan 1 kohdassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta. 2. Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi rajata keskeytyksen koskemaan ainoastaan sitä osaa maksupyynnön menoista, johon 1 kohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on ilmoitettava jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle viipymättä keskeyttämisen syistä ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeyttäminen heti, kun tarvittavat toimenpiteet on toteutettu. 44 artikla Maksujen keskeyttäminen 1. Komissio voi keskeyttää välimaksujen maksamisen kokonaan tai osittain, kun a) toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, jonka osalta ei ole toteutettu oikaisutoimenpiteitä; b) menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavia taloudellisia seurauksia aiheuttavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu; c) jäsenvaltio ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä korjatakseen 43 artiklan mukaisen keskeyttämisen aiheuttavan tilanteen; d) seurantajärjestelmän laadussa tai luotettavuudessa tai indikaattoreita koskevissa tiedoissa on vakava puute. 2. Komissio voi täytäntöönpanosäädöksillä päättää keskeyttää välimaksut kokonaisuudessaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa. 3. Komissio lopettaa kaikkia välimaksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun jäsenvaltio on toteuttanut keskeytyksen lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet. 2 luku: Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen 45 artikla Tietojen toimittaminen 1. Nimettyjen elinten on vuosina 2015–2022 toimitettava jokaiselta vuodelta komissiolle viimeistään tilikauden loppumista seuraavan vuoden helmikuun 15 päivänä seuraavat asiakirjat ja tiedot varainhoitoasetuksen 56 artiklan mukaisesti: a) asianomaisten 32 artiklan nojalla nimettyjen elinten varmennetut tilinpäätöstiedot sellaisina kuin ne on määritelty varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdassa; b) hallinnollinen vahvistuslausuma sellaisena kuin se on määritelty varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdassa; c) lopullisista tilintarkastuskertomuksista ja suoritetuista tarkastuksista laadittu vuotuinen yhteenveto, johon sisältyy analyysi virheiden ja puutteiden luonteesta ja laajuudesta sekä niiden korjaamiseksi toteutetut tai suunnitellut toimenpiteet; d) nimetyn riippumattoman tarkastuselimen antama tarkastuslausunto, jota tarkoitetaan varainhoitoasetuksen 56 artiklan 5 kohdassa, sekä lausuntoon liittyvä tarkastuskertomus, jossa esitetään lausunnon kohteena olevan tilivuoden osalta tehtyjen tarkastusten havainnot. 2. Jäsenvaltion on komission pyynnöstä toimitettava lisätietoja komissiolle. Jos jäsenvaltio ei toimita pyydettyjä tietoja komission asettamaan määräaikaan mennessä, komissio voi antaa tilien hyväksymistä koskevan päätöksensä hallussaan olevien tietojen perusteella. 46 artikla Tilinpitotiedot 1. Kunkin toimenpideohjelman varmennettujen tilien on katettava tilivuosi ja sisällettävä koko toimenpideohjelman ja 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun teknisen tuen menojen osalta seuraavat: a) tuensaajille toimien toteuttamisen yhteydessä aiheutuneiden ja tuensaajien maksamien tukikelpoisten menojen kokonaismäärä, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitoon, toimien toteuttamisesta aiheutuneiden tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärä ja vastaava tuensaajille maksettu tukikelpoinen julkinen tuki; b) tilivuoden aikana peruutetut ja takaisin perityt määrät, tilivuoden lopun tilanteen mukaisesti takaisin perittävät määrät sekä määrät, joita ei saada perityiksi takaisin; c) edellä olevan a alakohdan nojalla todettujen menojen ja saman tilivuoden osalta maksatushakemuksissa ilmoitettujen menojen välinen täsmäytys sekä selvitys mahdollisista eroista. 2. Todentamisviranomainen voi määrittää tilien osalta varauksen, joka saa olla enintään viisi prosenttia kyseiseltä tilivuodelta esitettyjen maksatushakemusten mukaisista kokonaismenoista, jos tarkastusviranomaisen kanssa on käynnissä menettely, jossa käsitellään kyseisten menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden arviointia. Varauksen kattama määrä on vähennettävä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tukikelpoisten menojen kokonaismäärästä. Kyseiset määrät on lopullisesti sisällytettävä seuraavan vuoden tilinpäätökseen tai jätettävä sen ulkopuolelle. 47 artikla Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen 1. Komissio tekee viimeistään tilikauden loppumista seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä tilien hyväksymistä koskevan päätöksen toimenpideohjelmalle 28 artiklan nojalla nimettyjen asianomaisten elinten osalta. Tilien hyväksymistä koskeva päätös kattaa esitettyjen tilien täydellisyyden, oikeellisuuden ja totuudenmukaisuuden, eikä se rajoita mahdollisten myöhempien rahoitusoikaisujen soveltamista. 2. Laskiessaan rahastosta tietyn tilivuoden osalta veloitettavaa määrää komissio ottaa huomioon seuraavat: a) kirjanpitoon viedyt 46 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut toimien toteuttamisesta aiheutuneet tukikelpoiset julkiset menot, joihin sovelletaan 18 artiklassa määriteltyä osarahoitusosuutta; b) komission kyseisen tilivuoden aikana suorittamien maksujen kokonaismäärä, joka käsittää komission 37 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan mukaisesti suorittamien välimaksujen määrän. 3. Kun tilien hyväksymisen tuloksena saatu vuotuinen saldo on saatavaa jäsenvaltiolta, komissio antaa siitä perintämääräyksen. Kun vuotuinen saldo on maksettava jäsenvaltiolle, se lisätään seuraavaan välimaksuun, jonka komissio suorittaa tilien tarkastuksen ja hyväksymisen jälkeen. 4. Jos komissio ei jäsenvaltiosta johtuvista syistä pysty suorittamaan tilien tarkastusta ja hyväksymistä viimeistään tilivuoden päättymistä seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä, komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle toimenpiteistä, jotka hallintoviranomaisen tai tarkastusviranomaisen on toteutettava, tai tutkimuksista, joita komissio esittää suoritettavaksi 33 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla. 5. Komission suorittama vuotuisen saldon maksu perustuu kirjanpidon mukaisiin menoihin, joista on vähennetty sellaisten komissiolle ilmoitettujen menojen osalta tehty varaus, jota käsittelevä menettely on käynnissä tarkastusviranomaisen kanssa. 48 artikla Asiakirjojen saatavuus 1. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että kaikki toimia koskevat tositteet ovat pyynnöstä komission ja tilintarkastustuomioistuimen saatavilla kolmen vuoden ajan. Kyseinen kolmen vuoden määräaika alkaa 47 artiklan mukaisen tilien hyväksymistä koskevan komission päätöksen antamisvuoden joulukuun 31 päivänä tai viimeistään loppumaksun suorittamispäivänä. Mainittu kolmen vuoden määräaika lakkaa kulumasta vireillä olevan oikeudenkäynnin tai hallintomenettelyn johdosta tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä. 2. Asiakirjat on säilytettävä joko alkuperäisinä tai oikeaksi todistettuina jäljennöksinä tai sellaisilla yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä, joissa on alkuperäiset asiakirjat sähköisessä muodossa tai vain sähköisessä muodossa olemassa olevat asiakirjat. 3. Asiakirjat on säilytettävä muodossa, josta tietojen kohteet ovat tunnistettavissa ainoastaan niin kauan kuin on tarpeen siihen tarkoitukseen, jota varten tiedot on kerätty tai jota varten niitä myöhemmin käsitellään. 4. Siirretään komissiolle valta antaa 59 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla määritetään, mitä tietovälineitä voidaan pitää yleisesti hyväksyttyinä. 5. Kansallisten viranomaisten on määritettävä menettely, jolla yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä säilytettyjen asiakirjojen todistetaan vastaavan alkuperäisiä asiakirjoja, ja menettelyllä on varmistettava, että säilytetyt versiot vastaavat kansallisten lakien vaatimuksia ja että niitä voidaan käyttää tarkastustarkoituksiin. 6. Jos asiakirjat ovat olemassa vain sähköisessä muodossa, käytettyjen tietokonejärjestelmien on täytettävä hyväksytyt turvallisuusvaatimukset, joilla varmistetaan, että säilytetyt asiakirjat vastaavat kansallisten lakien vaatimuksia ja että niitä voidaan käyttää tarkastustarkoituksiin. 49 artikla Asiakirjojen esittäminen päättämistä varten ja loppumaksun maksaminen 1. Jäsenvaltioiden on esitettävä seuraavat asiakirjat viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2023: a) loppumaksun maksamista koskeva hakemus; b) toimenpideohjelmaa koskeva lopullinen täytäntöönpanokertomus; sekä c) edellä 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat viimeiseltä tilivuodelta eli 1 päivästä heinäkuuta 2022 alkaen 30 päivään kesäkuuta 2023. 2. Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua viimeisen tilivuoden tilien hyväksymistä koskevan päätöksen päivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä, sen mukaan kumpi päivämäärä on myöhempi. 3 luku: Rahoitusoikaisut ja takaisinperinnät 50 artikla Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut 1. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu sääntöjenvastaisuuksien tutkimisesta, tarvittavien rahoitusoikaisujen tekemisestä ja varojen takaisinperinnästä. Kun on kyse järjestelmästä aiheutuvasta sääntöjenvastaisuudesta, jäsenvaltion on laajennettava tutkimuksiaan siten, että ne kattavat kaikki toimet, joihin on voinut aiheutua sääntöjenvastaisuuksia. 2. Jäsenvaltion on tehtävä tarpeelliset rahoitusoikaisut, jotka liittyvät toimissa tai toimenpideohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmästä aiheutuviin sääntöjenvastaisuuksiin. Rahoitusoikaisut käsittävät toimen tai toimenpideohjelman julkisen rahoitusosuuden peruuttamisen kokonaan tai osittain. Jäsenvaltion on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä rahastolle aiheutunut taloudellinen tappio, ja sen on tehtävä oikeasuhteinen oikaisu. Hallintoviranomaisen on sisällytettävä rahoitusoikaisut sen tilivuoden tilinpäätökseen, jona peruuttamisesta päätetään. 3. Jäsenvaltio voi käyttää 2 kohdan mukaisesti peruutetun rahaston rahoitusosuuden uudelleen kyseisessä toimenpideohjelmassa, jollei 4 kohdasta muuta johdu. 4. Rahoitusosuutta, joka on peruutettu 2 kohdan mukaisesti, ei saa käyttää uudelleen mihinkään oikaisun kohteena olleeseen toimeen, j