Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Asbesti"

(1999/C 138/09)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 19.-20. maaliskuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla laatia lausunnon aiheesta "Asbesti".

Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto antoi lausuntonsa 4. maaliskuuta 1999. Esittelijä oli Thomas Etty.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 362. täysistunnossaan (maaliskuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 55 ääntä puolesta, 9 vastaan, ja 13 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Asbestia on pidetty EU:ssa jo monen vuoden ajan aineena, jonka on osoitettu aiheuttavan ihmisissä syöpää. Asiaa koskevat EU:n lait säädettiin vuonna 1983.

1.2. Komitea on useissa aiemmissa lausunnoissaan asbestista ja aiheeseen liittyvästä yhteisön lainsäädännöstä hyväksynyt komission näkemyksen, jonka mukaan kaikentyyppinen asbesti on karsinogeenistä. Komitea on myös todennut, että "on mahdotonta määrittää 'turvallisia' altistumistasoja asbestin vaarallisille ominaisuuksille - -. Hyvin pienetkin määrät voivat aiheuttaa syöpää. Siten ainoa todella 'turvallinen' ratkaisu on kieltää asbesti. Asbestille asetettuja raja-arvoja ei tule pitää tieteellisiin tutkimustuloksiin perustuvina 'turvallisina' raja-arvoina, vaan pikemmin sellaisen harkinnan tuloksena, jossa myös muut kuin terveysnäkökohdat on otettu huomioon."(1) Raja-arvoja on järjestelmällisesti tiukennettu uusien tutkimustulosten seurauksena.

1.3. Useimmat asbestin aiheuttamista vakavista, useimmiten kuolemaan johtavista sairauksista (erilaiset syövät, asbestoosi) ilmenevät vasta monta (5-10) vuotta ensimmäisen altistumisen jälkeen. Viime vuosikymmenten suojelulainsäädännöstä huolimatta tieteelliset ennusteet asbestiin liittyvistä sairauksista ovat hälyttäviä. Esimerkiksi Alankomaiden sosiaali- ja työllisyysministeriön äskettäin teettämässä tutkimuksessa todetaan, että Alankomaissa diagnosoidaan seuraavien 35 vuoden aikana 40 000 asbestiin liittyvää sairaustapausta. Vuosina 1945-1995 alankomaalaisissa tehtaissa asbestille altistui noin 10 000 raaka-asbestin kanssa työskentelevää ihmistä. Lisäksi noin 330 000 ihmistä on altistunut asbestille käsitellessään asbestia sisältäviä materiaaleja ja tuotteita. Odotettavissa on 19 000 keuhkopussin mesotelioomatapausta sekä 19 000 asbestista johtuvaa keuhkosyöpätapausta.(2) Aivan tuoreessa julkaisussa alan johtaviin asiantuntijoihin kuuluva J. Peto ennustaa, että seuraavien 35 vuoden aikana Länsi-Euroopassa kuolee neljännesmiljoona ihmistä asbestista johtuvaan mesotelioomaan. Peton tutkimuksessa keskityttiin kuuteen valtioon: Saksaan, Isoon-Britanniaan, Ranskaan, Italiaan, Alankomaihin ja Sveitsiin(3).

1.4. EU:ssa vain kaksi kolmesta kaupallisesti käytetystä asbestikuidusta (sininen ja ruskea asbesti) sekä niitä sisältävät tuotteet ovat olleet täysin kiellettyjä tammikuusta 1986 lähtien. Valkoinen asbesti (krysotiili) on kielletty neljässätoista tuoteluokassa, mutta sitä käytetään edelleen asbestisementtituotteissa (esim. viemäriputkissa ja katto- ja seinäverhoiluissa, jotka muodostavat noin 85 prosenttia koko asbestinkäytöstä), kitkalevyissä (9 prosenttia), tekstiileissä, tiivisteissä ja eristeissä (6 prosenttia) ja eräissä harvoissa erikoissovelluksissa kuten lääketieteellisissä suodattimissa.

1.5. Yhdeksän jäsenvaltiota (Alankomaat, Belgia, Italia, Itävalta, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Tanska) ovat nyt kieltäneet (tosin poikkeuksin) asbestin ensikäytön (tuotanto, jalostus, myynti, tuonti ja markkinointi). Irlanti ja Luxemburg kannattavat periaatteessa kieltoa, ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus neuvottelee parhaillaan kiellon voimaansaattamisesta. Espanjan, Kreikan ja Portugalin hallitukset kannattavat yhä nykytilanteen säilyttämistä, sillä maissa on merkittävää asbestisementtiteollisuutta. Ne eivät hyväksy tieteellisiä perusteluja, joihin muiden jäsenvaltioiden kanta pohjautuu, ja viittaavat kiellon haitallisiin taloudellisiin vaikutuksiin.

1.6. Asbestin ensikäyttöön liittyvän työntekijöiden ja kuluttajien altistumisvaaran lisäksi EU:n työntekijät ja suuri yleisö voivat altistua varsinkin rakennuksissa käytetylle asbestille purku-, kunnossapito-, korjaus-, sähkö- ja putkitöiden yhteydessä. Tällaisia tilanteita ja toimintaa koskevaa EU:n lainsäädäntöä on jo olemassa.

1.7. Maanteiden kunnossapitoon (maaseudulla) käytettävän asbestipitoisen teollisuus- ja purkujätteen sekä asbestisementtiputkien korroosion aiheuttama ympäristön (ilman ja veden) saastuminen on myös vakava ongelma. Myös tähän alaan sovelletaan EU:n lainsäädäntöä.

2. Oma-aloitteisen lausunnon perustelut

2.1. Asbestin, myös valkoisen asbestin, vahingollisista ja usein kohtalokkaista vaikutuksista on yhä vakuuttavampaa tieteellistä näyttöä.

2.2. On aihetta pelätä, ettei nykyinen EU:n lainsäädäntö ja sen noudattamisen valvonta suojele riittävästi työntekijöitä ja suurta yleisöä. Keskeinen näkökohta on ensinnäkin, ettei asbestin haitallisille ominaisuuksille ole mahdollista määrittää turvallisia altistumistasoja. Lisäksi asiantuntijat arvioivat, että monissa tapauksissa asbestia tai sitä sisältäviä tuotteita käsittelevien työntekijöiden tai muiden henkilöiden altistumista on vaikea valvoa. EU:n lainsäädännössä asetetut raja-arvot saattavat usein ylittyä.

2.3. Komitea katsoo myös, että nykyiset poikkeukset ovat aivan liian laajoja ja mahdollistavat valkoisen asbestin tarpeettoman tuonnin ja käytön sellaisissakin tapauksissa, joissa asbestia ei tarvitsisi käyttää lainkaan tai saatavilla on sitä turvallisempia korvaavia materiaaleja. Komitea tietää, että monissa tapauksissa vain harvat jäsenvaltiot hyödyntävät näitä poikkeuksia, mikä viittaa siihen, että jos niitä tarvittiinkin aikaisemmin - eräät jäsenvaltiot käyttivät niitä aluksi - näin ei enää ole asianlaita.

2.3.1. Olennaisempaa on, että poikkeuksia tulisi myöntää vain tapauksissa, joissa asbestille ei ole tarjolla ominaisuuksiltaan vastaavia korvikkeita. Koska melkein kaikissa tapauksissa tällaisia korvikkeita on olemassa, ollaan omituisessa tilanteessa, jossa poikkeuksia ei oikeastaan tarvita, mutta käytännössä niitä hyödynnetään enemmän tai vähemmän (eräässä tapauksessa jäsenvaltio on käyttänyt erityispoikkeustaan vain kahdeksan kertaa). Komitea katsoo, että kun sopivia asbestin korvaavia aineita on saatavissa, poikkeukset ovat turhia ja ne tulisi kumota.

2.3.2. Komitea on myös huolissaan siitä, että tutkimukset, joilla on määritetty poikkeuksien oikeutus, ovat olleet sikäli puutteellisia, että niissä on tutkittu vain asbestia sisältävien tuotteiden valmistusta ja ensisijaista käyttöä, mutta ei myöhempää käyttöä, kun niitä työstetään tai ne hajoavat. Asbestia sisältävät materiaalit, jotka ovat moitteettomassa kunnossa täysin turvallisia, murenevat ja vapauttavat kaikkialla EU:ssa kuituja työ- ja muuhun ympäristöön, rikottiinpa niitä sitten tahallisesti tai tahattomasti.

2.4. EU:n nykytilanne, jossa yhdeksän jäsenvaltiota kannattaa asbestin käyttökieltoa, merkitsee, että EU:n valkoisen asbestin kieltopolitiikalla on takanaan selvä määräenemmistö.

2.5. Teollisuus on edistynyt merkittävästi säänneltyjen, turvallisuuden kannalta paremmiksi katsottujen korvikkeiden kehittämisessä asbestille.(4) Komission teettämät tutkimukset ovat osoittaneet, että käytännöllisesti katsoen kaikkiin valkoisen asbestin käyttötarkoituksiin on nykyään saatavilla asbestia vaarattomampina pidettyjä vaihtoehtoisia materiaaleja, joita ovat esimerkiksi polyvinyylialkoholikuidut, selluloosa ja p-aramidikuidut.(5)

2.6. Komitea ottaa nämä seikat huomioon ja on tyytyväinen komission ilmoitukseen, jonka mukaan se aikoo kieltää valkoisen asbestin käytön lähitulevaisuudessa. Komitean saamien tietojen mukaan kiellosta tullaan sallimaan vain hyvin harvoja poikkeuksia. Kielto toteutetaan muuttamalla tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27. heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitettä 1 (asbesti). Muutoksen yhteydessä sovelletaan siirtymäkausia.

2.6.1. On selvää, että valkoisen asbestin käyttökiellolla on huomattavia vaikutuksia Espanjan, Kreikan ja Portugalin asbestisementtiteollisuuteen. Komitea toivoo, että sitä kuullaan tästä aiheesta.

2.7. Sosiaaliasiain neuvosto kehotti 7. huhtikuuta 1998 pitämässään kokouksessa tiukentamaan työntekijöiden asbestialtistumisen valvontaa. Asbestin markkinoinnin ja käytön täysin kieltävä tai sitä tiukasti rajoittava direktiivi on merkittävä askel oikeaan suuntaan. Sillä ei kuitenkaan ratkaista EU:ssa jo käytetyn asbestin muodostamia valtavia ongelmia, jotka pysyvät ajankohtaisina vielä useita vuosikymmeniä. Näihin ongelmiin täytyy jälleen kerran puuttua.

2.8. Toinen syy komitean oma-aloitteisen lausunnon laatimiseen on maailman suurimman valkoisen asbestin viejämaan Kanadan maailman kauppajärjestölle WTO:lle tekemä valitus Ranskasta, joka päätti kieltää krysotiilin. Valitus kohdistuu Ranskan toteuttamiin toimiin, erityisesti 24. joulukuuta 1996 annettuun asetukseen, joka koskee asbestin ja sitä sisältävien tuotteiden käyttö- ja tuontikieltoa. Kanada väittää 28. toukokuuta 1998 jättämissään 15 valituksessa (WT/DS 135), että nämä toimenpiteet ovat ristiriidassa terveys- ja kasvinsuojelutoimista solmitun sopimuksen 2, 3 ja 5 artiklan, kaupan teknisistä esteistä solmitun sopimuksen 2 artiklan sekä vuoden 1994 Gatt-sopimuksen II, XI ja XIII artiklan kanssa. Kanada väittää myös, että Ranskan toimet mitätöivät ja heikentävät Kanadalle näiden sopimusten nojalla kuuluvia etuja. Kanadan valituksen hyväksymisellä saattaisi olla hyvin haitallisia vaikutuksia yhteisön lainsäädäntöön tällä alalla.

2.9. Komitean aloitteen taustalla on myös huoli useissa ellei jopa kaikissa Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneissa maissa vallitsevasta tilanteesta. Keski- ja Itä-Euroopan maissa on pitkään kiinnitetty vain vähän huomiota työntekijöiden asbestialtistumisen terveysvaikutuksiin. On erittäin todennäköistä, että rakennustöissä on käytetty suuria määriä asbestia sisältäviä tuotteita. Myös näissä maissa tullaan törmäämään laajalti moniin edellä mainituista ongelmista. Komission mukaan eräät hakijamaat ovat äskettäin aloittaneet työntekijöiden suojelemista asbestialtistukselta koskevan lainsäädäntötyön.

3. EU:n jäsenvaltioiden lainsäädännön (ja erityisesti poikkeusten) nykytila

3.1. Unionin lainsäädännön sallimat tärkeimmät poikkeukset koskevat asbestisementtituotteita, eristeitä, tiivisteitä ja kitkalevyjä. Kussakin jäsenvaltiossa on monia yksityiskohtaisia poikkeuksia yksittäisiä tuotteita varten, mutta kokonaiskuva on seuraava: Jos maata ei erikseen mainita, sillä on yleispoikkeus sellaisia tuotteita varten, joille ei ole sopivia turvallisia korvikkeita. Seuraavassa mainitut maat ovat joko kieltäneet asbestin käytön kokonaan tai sallivat vain hyvin rajallisia poikkeuksia.

3.2. Asbestisementtiä koskevien poikkeusten voimassaoloaika päättyi Saksassa, Italiassa ja Itävallassa (vesijohtoja koskevaa poikkeusta lukuun ottamatta) vuosina 1994-95. Sen käyttö on ollut kiellettyä jo paljon pidempään Tanskassa, Suomessa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Ranskassa asbestisementin käyttö kiellettiin 1997. Seitsemällä jäsenvaltiolla on yhä asbestisementtiä koskevia yleispoikkeuksia.

3.3. Eristeitä ja tiivisteitä koskevia poikkeuksia sallitaan monissa jäsenvaltioissa - Tanskassa (korkean paineen ja lämpötilan alaisiin kohteisiin), Suomessa, Alankomaissa ja Ruotsissa (näissä kaikissa samoin ehdoin kuin Tanskassa) - mutta Itävallassa (1993), Saksassa (lukuunottamatta nykyisissä kloorialkalielektrolyysitehtaissa käytettyjä tiivistysseiniä) ja Italiassa niiden voimassaoloaika on päättynyt. Myös niissä maissa, joissa poikkeuksia vielä on, on käytettävä vaihtoehtoisia materiaaleja, jos sellaisia on saatavilla. Vain kahdeksassa jäsenvaltiossa on voimassa yleinen poikkeus.

3.4. Kitkalevyjä koskevia poikkeuksia (jotka kumottiin 1.1.1999) oli Tanskassa (vain milloin korvikkeita ei ollut, ja silloinkin poikkeukset koskivat ainoastaan ennen vuotta 1988 rekisteröityjä ajoneuvoja), Suomessa (jos samanveroisia korvikkeita ei ollut käytettävissä), Ranskassa, Alankomaissa (tietyissä raskaissa kuljetusajoneuvoissa), Ruotsissa (jos samanveroisia korvikkeita ei ollut käytettävissä), Saksassa (jossa ne koskivat vain rautateiden kytkimien kitkapintoja) ja Italiassa. Seitsemässä jäsenvaltiossa oli viime aikoihin asti voimassa yleinen poikkeus.

3.5. Sen lisäksi, mitä komitea esitti tämän oma-aloitteisen lausunnon perusteluissa kohdassa 2.3, se on myös huolissaan unionin nykyisen lainsäädännön käytännön toimeenpanosta. Komitea pelkää, että lainsäädännön käytännön toimeenpano on puutteellista ja että jäsenvaltioiden resurssit seurata ja valvoa toimeenpanoa ovat usein riittämättömät.

4. Asbestin korvikkeet

4.1. Jos asbestille on turvallisuuden kannalta parempia korvikkeita, poikkeuksia ei ole tarpeen säilyttää (varsinkin kun monet poikkeukset ovat jo mahdollistaneet tällaisten korvikemateriaalien vaiheittaisen käyttöönoton).

4.2. Usein asbestin "vaihtoehtona" on yksinkertaisesti olla käyttämättä kyseistä tuotetta tai valmistaa se ilman asbestia. Asbestia on liian helposti käytetty turvallisuusratkaisuna sellaisia riskejä (esim. tulipalovaaraa) vastaan, joita ei itse asiassa ole ollutkaan. Tutkittaessa asbestituotteiden tarvetta tällaisten tuotteiden käyttämättä jättämisestä aiheutuvat riskit tulisi ottaa huomioon ja arvioida asianmukaisesti.

4.3. Niinpä kattoja rakennettaessa käytetään usein tarpeettomasti asbestia sisältäviä materiaaleja tai niiden korvikkeita. Vastaavasti asbestipitoisten materiaalien tai niiden korvikkeiden tarve voidaan poistaa teknisen suunnittelun avulla rakennuksista ja prosesseista, joissa niitä nykyisin pidetään tarpeellisina.

4.4. Komitea on vakuuttunut, että lähes kaikkiin tarkoituksiin, joihin EU:ssa käytetään valkoista asbestia, on markkinoilla vaihtoehtoisia tuotteita. Jotkin niistä poikkeavat suorituskyvyltään hieman asbestista, ja useiden hinnoissa on siihen verrattuna huomattavia eroja (hintaerot tosin riippuvat osittain siitä, onko asbestin käyttö kielletty). Vähiten korvikkeita on asbestitiivisteille ja -eristeille, joita käytetään samanaikaisessa kovassa paineessa ja korkeassa lämpötilassa.

4.5. Asbestipitoiselle tuotteelle on monesti useita korvikkeita, ja joissain tapauksissa jotkin niistä ovat (usein kasvipohjaisia) luonnontuotteita eivätkä keinotekoisia mineraalikuituja, joihin keskustelu asbestin korvikkeista on paljolti keskittynyt.

4.6. Komitea tietää, että jotkin asbestin korvikkeet, varsinkin keinotekoiset mineraalikuidut, voivat olla hyvinkin vaarallisia, ja panee merkille, mitä tästä asiasta sanotaan pääosasto XXIV:n alaisen myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (SCTEE) lausunnossa. Korvikeaineita tulisi tutkia tuntuvasti enemmän. Komitea on tyytyväinen lausunnossa esitettyyn merkittävään päätelmään, jonka mukaan kohdassa 2.5 mainittujen krysotiilin kolmen korviketuotteen aiheuttama syöpä- ja keuhkofibroosivaara on todennäköisesti pienempi. Komitea yhtyy täysin SCTEE:n suositukseen, jonka mukaan korvikekuitujen toksikologista ja epidemiologista tutkimusta samoin kuin teknologista tutkimusta uusien paksumpien ja vaikeammin hengitystiehyihin joutuvien kuitujen kehittämiseksi tulee lisätä. Komitea tukee myös SCTEE:n kehotusta olla höllentämättä korvikekuitujen ympäristövalvontaa työpaikoilla.

4.7. Komitea torjuu eräiden osapuolien ehdotuksen, jonka mukaan työntekijöitä voitaisiin altistaa edelleen valkoisen asbestin tunnetuille vaaroille, kunnes lisätutkimuksia on suoritettu. Kanadalaisten ja brittiläisten tiedemiesten 30. syyskuuta 1997 pidetyssä kokouksessa, jonka tarkoituksena oli antaa kanadalaisille mahdollisuus esittää todisteita krysotiilin terveysriskien hallinnasta, päädyttiin yksimielisyyteen siitä, että valkoinen asbesti saattaa aiheuttaa keuhkosyöpää, mesotelioomaa ja asbestoosia.(6) Tässä tilanteessa tunnettuihin riskeihin tulisi puuttua ennen muiden tuotteiden mahdollisiin riskeihin puuttumista, joskin komitea on samaa mieltä siitä, että tuotteita, joista tiedetään vähän, tulisi käyttää äärimmäisen varovaisesti.

5. Alan tärkeimmät kansainväliset sopimukset

5.1. Kansainvälinen työjärjestö ILO hyväksyi vuonna 1986 yleissopimuksen n:o 162, joka koskee turvallisuutta asbestin käytössä, ja antoi siihen liittyvän suosituksen n:o 172. Yleissopimus koskee asbestin - myös EU:ssa jo täysin kiellettyjen asbestilajien - valvottua käyttöä, ja siinä sallitaan poikkeuksia. Siinä kielletään sinisen asbestin käyttö ja kaikkien asbestilajien ruiskutus. Sopimuksen suojelu- ja ehkäisytoimenpiteet puuttuvat samoihin tekijöihin kuin alaa koskeva yhteisön lainsäädäntö, mutta ne ovat yleisesti ottaen menettelypainotteisempia, väljempiä ja yleisluonteisempia. Sama pätee myös työympäristön ja työntekijöiden terveyden seurantaa koskeviin sääntöihin, työntekijöille ja -antajille annettavaan tiedotukseen ja koulutukseen asbestialtistumisen terveysriskeistä sekä ehkäisy- ja valvontakeinoihin.

5.2. Tähän mennessä yleissopimuksen on ratifioinut 22 ILOn jäsenvaltiota, niiden joukossa vain viisi EU:n jäsenvaltiota: Belgia, Espanja, Ruotsi, Saksa ja Suomi. Portugali vahvisti yleissopimuksen 2. joulukuuta 1998 annetulla presidentin asetuksella N:o 56/98. Ratifiointiasiakirjaa ei kuitenkaan ole vielä jätetty. Alankomaiden parlamentti hyväksyi ratifioimisen vuoden 1999 alussa, joten Alankomaat ratifioinee sopimuksen piakkoin.

5.3. ILOn yleissopimus on ainoa nimenomaan tätä alaa koskeva kansainvälinen sopimus, ja on hyvin tärkeää, että sen osapuolina on mahdollisimman monia valtioita. On valitettavaa, etteivät useimmat EU:n jäsenvaltiot ole vielä ratifioineet sitä. Tähän ei ole syynä se, että yleissopimus olisi ristiriidassa yhteisön voimassa olevan lainsäädännön kanssa, vaan pikemminkin se, että komissio on jo jonkin aikaa katsonut, että sillä on yksinomainen toimivalta ILOn turvallisuus- ja terveysstandardien ja niiden toimeenpanon tietyillä tärkeillä osa-alueilla.

5.4. Jos kaikki EU:n jäsenvaltiot ratifioisivat ILOn yleissopimuksen, sen maine työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden maailmanlaajuisen suojelun tärkeänä välineenä kasvaisi. Mikä tärkeämpää, näin putoaisi myös pohja monien kehitysmaiden esittämältä (paikkansapitämättömältä) väitteeltä, jonka mukaan se, että ilmeisesti vain muutamat EU:n jäsenvaltioista kykenevät ratifioimaan yleissopimuksen, osoittaa vakuuttavasti, että sopimuksessa asetetut standardit ovat liian korkeita eikäkehitysmaidenkaan siten voida olettaa ratifioivan sopimusta. Näin ei todellakaan ole asianlaita. Kuten edellä todettiin, yhteisön lainsäädäntö on paljon yksityiskohtaisempaa ja tiukempaa kuin yleissopimukseen N:o 162 sisällytetyt standardit. (Huomattakoon, että ILOn yleissopimuksilla ja suosituksilla on tarkoitus antaa yleiset vähimmäisstandardit, joihin talouskehityksen eri vaiheissa olevat maat voivat tukeutua omassa lainsäädännössään, ei sitovia enimmäisstandardeja, joita tiukempia lakeja sopimukset ratifioineet valtiot eivät voisi säätää.)

6. Ehdotuksia EU:n toimiksi

6.1. Periaatteellisesti komitea katsoo, että EU:n tulisi kieltää täysin kaikentyyppisen asbestin käyttö. Sen vuoksi se on tyytyväinen komission aikeeseen muuttaa neuvoston direktiiviä 76/769/ETY tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (asbesti) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä kieltämällä asbestin kaikkien muotojen markkinoinnin ja käytön.

6.2. Komitea ymmärtää, ettei täysin poikkeukseton kielto ole tällä hetkellä realistinen poliittinen vaihtoehto. Siksi komitea suosittaa painokkaasti, että jos EU sallii poikkeuksia, ne tulisi pitää sekä laajuudeltaan että kestoltaan mahdollisimman rajallisina eivätkä ne saisi olla väljempiä kuin kulloistakin käyttötarkoitusta koskeva EU:n tiukin säännöstö.

6.3. Komitea katsoo, että vaarallisten tuotteiden varastoon keräämisen estämiseksi kiellon voimaantulohetkellä käyttämättömät, krysotiilia sisältävät tuotteet tulisi kieltää hyvin nopeasti tämän jälkeen.

6.4. Komitea panee merkille, mitä Euroopan komission teettämässä Environmental Resources Managementin (ERM) raportissa sanotaan krysotiiliasbestin kieltämisen taloudellisista seurauksista Espanjalle, Kreikalle ja Portugalille ja varsinkin niiden asbestisementtiteollisuudelle: viiden vuoden siirtymäkausi antaisi asbestisementtiteollisuudelle riittävästi sopeutumisaikaa, jotta tämä voi investoida asbestittomaan tuotantotekniikkaan (ja säilyttää näin työpaikkoja) ja löytää työttömiksi jääville työntekijöille uutta työtä paikallisesta taloudesta.(7) Komitea huomauttaa myös, että maat saavat EU:n rakennerahastoista taloudellista tukea asbestikiellon aiheuttamien työllisyysongelmien ja talouden rakenneongelmien ratkaisemiseen, kun muut valkoisen asbestin jo kieltäneet jäsenvaltiot ovat ratkaisseet nämä ongelmat omin varoin.

6.5. Täydellinen (tai vain hyvin rajallisesti poikkeuksia salliva) kielto vaatisi jäsenvaltioilta ylimääräisiä lainsäädännön noudattamisen seuranta- ja valvontaponnistuksia. Komitea kehottaa komissiota tutkimaan varsin pian nykyisen lainsäädännön noudattamista ja tekemään ehdotuksia lakien noudattamista edistävästä toiminnasta ja valvontatoimista.

6.6. Purku- ja kunnossapitotöihin liittyen komitea huomauttaa huolestuneena, että asbestille altteimmat ammattiryhmät ovat nykyisin korjaus-, ylläpito-, kunnostus-, purku- ja asbestinpoistotöissä työskentelevät. Heidän altistumisensa on usein pikemmin sattumanvaraista kuin huonosta suunnittelusta johtuvaa, ja toisin kuin asbestituotteiden valmistajat ja asentajat, joiden kuolleisuus- ja sairastuneisuusluvut ovat jo nyt korkeat, kunnossapito- ja asbestinpoistotyöntekijät altistuvat vaurioituneille asbestimateriaaleille. Monet ovat itsenäisiä yrittäjiä. Työnsä liikkuvan luonteen vuoksi he tuskin koskaan tapaavat työturvallisuustarkastajia. Näiden työntekijöiden terveys ja turvallisuus edellyttää heidän työnantajiensa tehokasta sääntelyä (tähän kuuluu tehokas toimilupajärjestelmä ja laadunarviointi), heidän työolojensa asiamukaista ja yksityiskohtaista sääntelyä sekä näiden sääntöjen tehokasta valvontaa, mihin kuuluvat viranomaisten suorittamat riittävät tarkastukset. Komitea ei ole tyytyväinen EU:n turvallisuuslainsäädännön nykyiseen täytäntöönpanoon. Se kehottaa komissiota tekemään tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tilanteen parantamiseksi ja, jos tällä yhteistyöllä ei saavuteta lähitulevaisuudessa merkittäviä parannuksia, tekemään ehdotuksia näiden ongelmien ratkaisemiseksi.

6.7. Eräät jäsenvaltiot (Alankomaat, Ranska, Saksa) ovat jo perustaneet rekisterejä asbestia sisältävistä rakennuksista tai keränneet vastaavia tietoja. Ensimmäisenä askeleena komissio voisi tehdä tutkimuksen näiden jäsenvaltiotason ponnistusten taustalla vaikuttaneista syistä sekä niistä saaduista kokemuksista ja arvioida rekisterien käytännöllisyyttä ja hyödyllisyyttä. Tältä pohjalta komitea kehottaa komissiota tutkimaan kussakin jäsenvaltiossa laadittavaa, asbestia sisältävien rakennusten ja laitteiden rekisteriä koskevan ehdotuksen toteuttamiskelpoisuutta.

6.8. Tarvitaan myös kansallisia lakeja, jotka velvoittavat rakennusten omistajia laatimaan yhteistyössä rakennusten käyttäjien kanssa suunnitelman asbestin paikantamiseksi rakennuksista. Suunnitelmalla ja esim. siihen liittyvillä tarkastuksilla varmistetaan, että työntekijät tietävät työt aloittaessaan varmasti, onko rakennuksessa asbestia.

6.9. Komitea tietää, että EU:ssa on rakennustoiminnan seurauksena - mm. niin työpaikoilla kuin asuinrakennuksissa - valtava määrä asbestia, joka täytyy poistaa ja hävittää. Jos asbesti on tehokkaasti eristetty rakenteisiin, on tärkeämpää käsitellä muita arveluttavassa kunnossa olevia, asbestia sisältäviä materiaaleja, jos työntekijät tai suuri yleisö on huomattavassa vaarassa joutua alttiiksi kuiduille. Etusijalle tulee siksi asettaa vaurioituneen asbestimateriaalin poistaminen tai korjaus, ja rakenteisiin eristetty asbesti on parempi jättää paikoilleen kunnes vaarallisemmat asbestilähteet on käsitelty. Tämä tarkoittaa, että sellaista asbestia, jonka kanssa ei todennäköisesti jouduta kosketuksiin, ei toistaiseksi tulisi poistaa, koska poistamiseen liittyvät riskit voivat olla suuremmat kuin jos asbesti jätetään paikoilleen.

Jos asbesti kuitenkin poistetaan, on tärkeää, että se poistetaan turvallisesti ja sen hävittämisessä kiinnitetään asianmukaista huomiota työntekijöiden ja ympäristön suojeluun. Asbestia poistettaessa tulisi aina pitää varsinaiseen poistamiseen liittymätön henkilöstö loitolla työkohteesta ja käyttää työskentelylupia ennen poistoa, sen aikana ja sen jälkeen. Poistamisen suorittavilla yrityksillä tulee olla toimilupa, ja niiden työskentelyä ja sen laatua tulee seurata. Poistotyöntekijöitä varten on myös toteutettava tehokkaampia käytännön suojelutoimia kuin mitä edellä hahmoteltiin kunnossapitotyöntekijöille.

6.10. On hyvin toivottavaa, että asbestipitoisen materiaalin jatkokäytön ja myynnin estämiseksi kehitetään tehokkaita toimia.

6.11. Kohdassa 6.5 tehdyn ehdotuksen lisäksi komitea toivoo komission ryhtyvän uusiin toimenpiteisiin työntekijöihin kohdistuvan riskin vähentämiseksi. Näihin toimiin tulisi sisältyä

- altistumisraja-arvojen tiukentaminen

- työnantajille, -tekijöille ja suurelle yleisölle (myös nuorille) suunnattua koulutusta ja tiedotusta

- rakennusten omistajien suorittamat pakolliset asbestitarkastukset ennen purku- tai kunnossapitotöitä

- tiedotuskampanjoita asbestin korvaavista, turvallisuuden kannalta paremmista aineista ja näiden käytön aktiivista edistämistä eri keinoin

- tiedotuskampanjoita korvikkeiden käyttöön liittyvistä riskeistä.

Komitea toivoo ja edellyttää, että komission vastaaville yksiköille myönnetään riittävät resurssit näiden tehtävien täyttämiseksi.

6.12. TSK kiinnittää huomiota sotilashenkilöstön erityistilanteeseen. Komitea pelkää, että nykyinen yhteisön lainsäädäntö ei suojele sotilashenkilöstöä riittävästi, ja kehottaa komissiota kehittämään ratkaisuvaihtoehtoja tilanteen parantamiseksi.

6.13. Komission tulisi tukea aktiivisesti tutkimuksia asbestin korvikkeiden käytön työntekijöiden ja suuren yleisön terveydelle ja turvallisuudelle aiheuttamista vaaroista.

6.14. Eräissä jäsenvaltioissa on tapahtunut mielenkiintoista kehitystä asbestiin liittyvien sairauksien tunnustamisessa työperäisiksi sairauksiksi. Myös niiden uhreille tai näiden jälkeenjääneille perheenjäsenille tarkoitettuja korvausjärjestelmiä on kehitetty. EU, WHO ja useimmat jäsenvaltiot tunnustavat mesoteliooman olevan työperäinen sairaus. Muutkin asbestista johtuvat sairaudet on yleisesti hyväksytty työperäisiksi sairauksiksi. Joissain maissa on rekisterejä mesoteliooman uhreista, mutta harvat valtiot pitävät kirjaa muiden asbestiperäisten syöpälajien uhreista. Tämän huomioonottaen komitea kehottaa komissiota tarkastamaan 22. toukokuuta 1990 jäsenvaltioille antamansa suosituksen työperäisten sairauksien luettelon hyväksymisestä ja tutkimaan, onko sen vaatimukset syytä saattaa ajantasalle.(8)

6.15. Jäsenvaltioiden viimeaikainen tarmo työterveyttä ja -turvallisuutta koskevan lainsäädännön parantamiseksi on paitsi tuottanut tiukempia lakeja myös johtanut sitovuudeltaan lakeja lievempien säädösten ja menettelysääntöjen kehittämiseen. Esimerkkinä voidaan mainita työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen teollisuudenaloittain laatimat käytännön oppaat, joissa kuvataan vaihe vaiheelta asbestipitoisen materiaalin poistaminen rakennuksista ja puututaan sekä teknisiin että työhön liittyviin terveys- ja turvallisuusnäkökohtiin. Komitea suosittaa, että lainsäädännön lisäksi komissio edistää samanlaista kehitystä yhteisön tasolla.

6.16. TSK on hyvin huolissaan Kanadan WTO:lle tekemän, Ranskan krysotiilikieltoa koskevan valituksen mahdollisista vaikutuksista. Komiteasta on varsin yllättävää, ettei EU:ssa ole käyty toistaiseksi asiasta minkäänlaista julkista keskustelua. Komitea kehottaa komissiota avaamaan keskustelun kriittisellä arviolla Kanadan valituksesta. Se kehottaa myös neuvostoa tukemaan Ranskaa voimakassanaisella lausunnolla.

6.17. Viitaten vuonna 1995 antamaansa lausuntoon EU:n ja ILOn suhteista komitea kehottaa komissiota tekemään jäsenvaltioille pikaisesti yhteistyöaloitteen, jonka tarkoituksena on saada ne kymmenen jäsenvaltiota, jotka vielä eivät ole ratifioineet ILOn yleissopimusta N:o 162 turvallisuudesta asbestin käytössä, ratifioimaan sen lähitulevaisuudessa. Eräitä ILOn suosituksen N:o 172 elementtejä voitaisiin käyttää tulevaisuudessa yhteisön lainsäädännössä ja sitovuudeltaan lievemmissä säännöissä.

6.18. Komitean mielestä olisi ajankohdan ja yhteisön lainsäädännön uuden kehityksen (ehdotetun kiellon) huomioon ottaen loogista, että komissio tarkastelisi uudelleen aiheeseen liittyviä ympäristöpoliittisia välineitään.

6.18.1. Yksi tarkasteltavista kysymyksistä on vaihtoehtoisen tekniikan edistäminen asbestipitoisen jätteen käsittelyssä. Yleisin tapa hävittää tällaiset jätteet on kuljettaa ja sijoittaa ne valvotusti kaatopaikalle. Eräissä maissa käytetään tai kehitellään tekniikkaa, jossa asbesti käsitellään korkeissa lämpötiloissa tai kemiallisissa prosesseissa, jotka rikkovat kuitujen rakenteen. Tällainen teknologia on toistaiseksi paljon kalliimpaa kuin kaatopaikalle vieminen. Eräät jäsenvaltiot tukevat tällaisen ympäristöteknologian tutkimusta ja kehittämistä. Komitean mielestä on tärkeää, että myös komissio osallistuu tähän.

6.18.2. Komitea kiinnittää komission huomion myös purkujätesepelin tuotantoon liittyviin ongelmiin, sillä tällaista sepeliä käytetään paljon tienpohjissa ja se sisältää usein asbestia purkutöitä koskevista tiukoista säännöistä huolimatta. Komitea toivoo, että komissio tukee tutkimuksia tähän liittyvistä terveysriskeistä sekä purkujätteen ja sepelin sisältämän asbestin vakioiduista ja vahvistetuista mittausmenetelmistä. Jos tulokset osoittavat, että asiassa tarvitaan yhteisön toimia, komitea edellyttää komission tekevän asiaa koskevia ehdotuksia myös tuontimateriaalia koskevista säännöistä.

6.18.3. Useissa EU:n jäsenvaltioissa asbestijätettä on monia vuosia käytetty (ja käytetään mahdollisesti edelleen) maaseudulla entisten asbestisementtitehtaiden lähiympäristössä sijaitsevien teiden kunnossapitoon. Komission tulisi kehottaa jäsenvaltioita tutkimaan tilannetta ja ryhtymään asianmukaisiin toimiin.

6.19. Koska uusien valtioiden liittyminen EU:n jäseniksi on näköpiirissä, komitea kiinnittää komission huomion niiden asbestiongelmiin ja erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maissa vallitsevaan tilanteeseen. Komission tulisi käynnistää kyseisten maiden hallitusten kanssa keskustelu edellä kuvatuista ongelmista ja toimintatavoista ja luetteloida siten maiden asbestiongelmat ja niihin liittyvät nykytoimet. Tällaisen luettelon pohjalta voitaisiin EU:n ja hakijamaiden välille kehittää tiettyjä yhteistyömuotoja esimerkiksi uuden lainsäädännön laatimiseksi ja erityisesti sen soveltamiseksi käytäntöön.

Bryssel 24. maaliskuuta 1999.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) Lausunto aiheesta "Toinen neuvoston direktiivi työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät hiukkasaltistukseen työssä: asbesti", EYVL C 310, 30.11.1981, s. 44, kohta 1.9, ja uudelleen lausunnossa aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, annetun direktiivin 83/477/ETY muuttamisesta", EYVL C 332, 31.12.1990, s. 162.

(2) A. Burdorf et al., Schatting van asbest-gerelateerde ziekten in de periode 1996-2030 door beroepsmatige blootstelling in het verleden, Den Haag, maart 1997.

(3) British Journal of Cancer, vol. 79 (3/4). Asbestin aiheuttamien keuhkosyöpäkuolemien määrä on vähintään sama kuin mesotelioomatapausten määrä. Siten asbesti aiheuttanee seuraavien 35 vuoden aikana Länsi-Euroopassa yli 500 000 kuolemantapausta.

(4) Kaikkia korvikekuituja säännellään 27.11.1980 annetulla neuvoston direktiivillä 80/1107/ETY työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä (EYVL L 327, 3.12.1980) ja neuvoston 7.4.1998 annetulla direktiivillä 98/24/EY työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä (EYVL L 131, 5.5.1998).

(5) Environmental Resources Managementin (ERM) tutkimukset, joihin myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (SCTEE) 15.9.1998 antama lausunto perustuu.

(6) Health and Safety Executiven (HSE) järjestämä kanadalaisten ja brittiläisten edustajien tapaaminen 30.9.1997; HSE:n laatima raportti, 12.12.1997.

(7) Näissä kolmessa maassa 13 yritystä omistaa 15 asbestisementtitehdasta, joissa on yhteensä 2 480 työpaikkaa. ERM on laskenut näistä välillisesti riippuvien työpaikkojen määräksi 5 695 (vuoden 1997 tilastot). Valmistettavat tuotteet ovat kattopäällysteitä ja painejohtoja. EU:n ainoa toimiva asbestikaivos on Kreikassa, kun Italia lopetti kaivostoiminnan vuonna 1991. Jos Espanja, Kreikka ja Portugali saavat viiden vuoden siirtymäajan, ERM arvioi, että hieman yli kolmannes 2 480 työpaikasta voidaan säilyttää. Asbestisementtiteollisuuden työpaikkojen katoamista tasapainottaa pitkälti työpaikkojen lisääntyminen PVC-johtoja ja teräslevyjä valmistavissa yrityksissä. Niissä voitaisiin mahdollisesti luoda jopa 1 000 uutta työpaikkaa.

(8) Ks. tähän liittyen myös TSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta "Työterveys", EYVL C 307, 19.11.1984.