EUROOPAN KOMISSIO Strasbourg 13.12.2016 COM(2016) 815 final 2016/0397(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (EY) N:o 987/2009 muuttamisesta (ETA:n ja Sveitsin kannalta merkityksellinen teksti)

{SWD(2016) 460 final}

{SWD(2016) 461 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet EU:n kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus liikkua ja asua vapaasti missä tahansa EU-maassa on yksi EU:n perussopimuksiin kirjatuista neljästä perusvapaudesta. Ihmisten vapaa liikkuvuus on mahdollista vain, jos liikkuvuutta harjoittavien eurooppalaisten ja heidän perheenjäsentensä sosiaaliturvaoikeudet suojataan. Tämä aloite on osa Euroopan komission vuonna 2016 esittämää työvoiman liikkuvuutta koskevaa pakettia. Aloitteen tavoitteena on nykyaikaistaa edelleen EU:n sosiaaliturvan koordinointia koskevaa lainsäädäntöä, joka esitetään asetuksissa (EY) N:o 883/2004 ja 987/2009, jäljempänä ’asetukset’. Tarkoituksena on helpottaa entisestään kansalaisten oikeuksien harjoittamista ja taata samalla oikeudellinen selkeys, taloudellisen rasitteen oikeudenmukainen ja tasapuolinen jakautuminen jäsenvaltioiden kesken sekä sääntöjen hallinnollinen yksinkertaisuus ja täytäntöönpanokelpoisuus. Sellaisen nykyaikaisen sosiaaliturvan koordinointijärjestelmän saavuttaminen, joka vastaa jäsenvaltioiden yhteiskunnallisia ja taloudellisia realiteetteja, on yksi tämän aloitteen keskeisistä syistä. Ehdotuksessa keskitytään neljään yhteensovittamisen osa-alueeseen, joilla tarvitaan parannuksia: työvoiman ulkopuolella olevien kansalaisten oikeudet sosiaalietuuksiin, pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet, työttömyysetuudet ja perhe-etuudet. Kukin jäsenvaltio voi vapaasti päättää oman sosiaaliturvajärjestelmänsä ominaisuuksista, esimerkiksi siitä, mitä etuuksia tarjotaan, etuuksien myöntämisehdoista, etuuksien laskentatavasta ja suoritettavista maksuista, sekä kaikista sosiaaliturvan eri aloista, kuten vanhuus-, työttömyys- ja perhe-etuuksista, kunhan näissä kansallisissa säännöksissä noudatetaan EU:n lainsäädännön periaatteita etenkin yhdenvertaisen kohtelun ja syrjimättömyyden osalta. Jäsenvaltiot voivat tähän liittyen seurata vapaasti näiden etuuksien maksamiseen liittyvää kehitystä, myös muissa jäsenvaltioissa asuvien kansalaisten osalta. Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevällä hallintotoimikunnalla on erityinen asema näiden tietojen vaihtamisessa. Tarkistuksella pyritään ensinnäkin selkeyttämään olosuhteita, joissa jäsenvaltiot voivat rajoittaa sosiaalietuuksien myöntämistä työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille. Euroopan unionin tuomioistuimen, jäljempänä ’tuomioistuin’, tuoreen oikeuskäytännön perusteella tämä on tarpeen selvyyden, avoimuuden ja oikeusvarmuuden vuoksi. Työvoiman ulkopuolella olevia liikkuvuutta harjoittavia kansalaisia arvioidaan olevan 3,7 miljoonaa. Näistä lähes 80 prosenttia asuu työvoimaan kuuluvien perheenjäsenten kanssa ja heillä on näiden kautta saatuja johdettuja oikeuksia (oleskeluoikeus ja/tai oikeus etuuksiin) ja he ovat edelleen oikeutettuja yhdenvertaiseen kohteluun kansallisten työntekijöiden perheenjäsenten kanssa. Työvoiman ulkopuolella olevien liikkuvuutta harjoittavien EU:n kansalaisten, joilla oli aiemmin laillinen oleskeluoikeus mutta jotka eivät enää täytä direktiivin 2004/38/EY edellytyksiä, pitäisi pystyä nojautumaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen maksuihin perustuvien sosiaaliturvaetuuksien osalta, kunhan vastaanottava jäsenvaltio ei ole virallisesti peruuttanut kyseisen henkilön oleskeluoikeutta. Toiseksi tarkistuksella pyritään luomaan johdonmukainen järjestelmä pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien (jotka kuuluvat tällä hetkellä sairausetuuksia koskevaan lukuun) yhteensovittamiseeen ottamalla käyttöön asetuksessa (EY) N:o 883/2004 erillinen luku niiden koordinoimiseksi ja sisällyttämällä siihen näiden etuuksien määritelmä ja niiden luettelo. Kaikkiaan noin 80 000:n liikkuvuutta harjoittavan kansalaisen arvioidaan olevan oikeutettuja pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin, joiden arvo on yhteensä 793 miljoonaa euroa (0,4 prosenttia EU:n pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien kokonaiskustannuksista). Tarkistuksessa ehdotetaan myös uusia järjestelyjä työttömyysetuuksien yhteensovittamiseen valtioiden rajat ylittävissä tapauksissa. Uudet järjestelyt koskevat vakuutuskausien yhteenlaskemista työttömyysetuuksia koskevan oikeuden luomiseksi tai säilyttämiseksi, työttömyysetuuksien siirtämistä toiseen valtioon sekä sen määrittämistä, mikä jäsenvaltio on vastuussa työttömyysetuuksien maksamisesta rajatyöntekijöille ja muille toisessa jäsenvaltiossa työskenteleville. Vakuutuskausien yhteenlaskemiseen liittyy noin 25 000 tapausta (23 jäsenvaltion ilmoituksen mukaan), ja EU:ssa on noin 27 300 ihmistä, jotka siirtävät työttömyysetuutensa toiseen jäsenvaltioon. Lisäksi arvioiden mukaan työttömiä toisessa jäsenvaltiossa työskenteleviä on vuodessa 91 700, joista 53 500 on rajatyöntekijöitä. Neljänneksi ehdotukseen sisältyy uusia säännöksiä sellaisten perhe-etuuksien yhteensovittamisesta, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta. Tällainen etuus on 22 jäsenvaltiossa. Lisäksi ehdotuksessa selkeytetään sovellettavaa lainsäädäntöä koskevia lainvalintasääntöjä sekä suhdetta asetusten ja palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY, jäljempänä ’direktiivi 96/71/EY’, välillä. Sillä vahvistetaan sosiaaliturvan yhteensovittamista koskevia hallinnollisia sääntöjä tietojenvaihdon ja tällaisten työntekijöiden sosiaaliturva-aseman todentamisen alalla, jotta estetään mahdolliset epäreilut käytännöt tai väärinkäytökset. Ehdotuksella annetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 291 artiklan mukaisesti komissiolle uutta täytäntöönpanovaltaa täsmentää yhdenmukainen lähestymistapa esitettävän asiakirjan A1 (haltijaan sovellettavaa sosiaaliturvalainsäädäntöä koskeva todistus) myöntämiseen, todentamiseen ja peruuttamiseen. Tämän lisäksi ehdotukseen sisältyy joukko teknisiä muutoksia. Ne koskevat sairausetuuksiin kohdistuvien johdettujen oikeuksien priorisointia, lääkärintarkastusten kustannusten korvaamista, sairausetuuksien vuotuisten keskimääräisten kustannusten laskemista ja sellaisten toimenpiteiden käyttöönottoa, joilla helpotetaan asetusten soveltamiseen liittyvien petosten tai virheiden yksilöintiä, mukaan luettuna sellaisten perusteiden käyttöönotto, jotka antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden vaihtaa säännöllisesti henkilötietoja. Lisäksi perusteettomasti maksettujen sosiaaliturvaetuuksien takaisinperintää koskevia menettelyjä on tarkistettu ja ne on linjattu keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annetun direktiivin 2010/24/EU vastaaviin menettelyihin erityisesti siksi, että saataisiin aikaan täytäntöönpanotoimissa käytettävä yhdenmukainen asiakirja ja vakiomuotoiset menettelyt, joilla voidaan pyytää vastavuoroista apua ja ilmoittaa saatavaan liittyvistä asiakirjoista ja päätöksistä. Ehdotuksessa esitetään myös säännöllisiä teknisiä päivityksiä, jotta voidaan ottaa huomioon jäsenvaltioiden lainsäädännössä tapahtunut kehitys, jolla on vaikutusta EU-sääntöjen soveltamiseen. Ehdotuksella annetaan myös SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti komissiolle uutta valtaa hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla edistetään ja vauhditetaan lainsäädäntömenettelyä asetuksen (EY) N:o 883/2004 maakohtaisten liitteiden muuttamiseksi. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tällä aloitteella täydennetään muita aloitteita, jotka yksilöidään poliittisissa suuntaviivoissa: ”Uusi alku Euroopalle”, ”Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat ja lujempi teollisuuspohja” (painopisteala 4) ja erityisesti suunnitteilla oleva sisämarkkinastrategia. Työvoiman liikkuvuus on keino helpottaa resurssien tehokkaampaa jakoa sektoreiden välillä ja sisällä sekä vähentää työttömyyttä ja parantaa ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamista. Aloitteella täydennetään poliittisten suuntaviivojen painopistealaa 1 myös luomalla suotuisampi sääntely-ympäristö yrittäjyyden ja työpaikkojen luomisen tueksi ja varmistetaan, että asetuksissa noudatetaan komission sitoumusta parempaan sääntelyyn.

2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 48 artiklaan. •Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu EU:n yksinomaiseen toimivaltaan. Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ehdotuksen tavoitteita kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason toimilla, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla seuraavista syistä: Sosiaaliturva-alan koordinoinnissa on kyse valtioiden rajat ylittävistä tilanteista, joissa mikään jäsenvaltio ei voi toimia yksinään. SEUT-sopimuksen 48 artiklalla edellytetään EU:n tason yhteensovittamistoimia, jotka ovat välttämättömiä vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden harjoittamista varten. Ilman yhteensovittamista vapaa liikkuvuus saattaa vaarantua: ihmiset jättävät todennäköisemmin muuttamatta, jos se tarkoittaa toisessa jäsenvaltiossa hankittujen sosiaaliturvaoikeuksien menettämistä. EU:n koordinointilainsäädännöllä korvataan lukuisat aiemmat kahdenväliset sopimukset. EU:n puitteiden luominen alalle varmistaa liikkuvuutta harjoittavien EU:n kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksien yhdenmukaisen tulkinnan ja suojelun, mitä ei voitaisi saavuttaa yksittäisten jäsenvaltioiden toimilla. Se paitsi tekee sosiaaliturva-alan toimien koordinoimisesta helpompaa jäsenvaltioille myös varmistaa sen, että kansallisten sosiaaliturvasäädösten mukaisesti vakuutettuja EU-kansalaisia kohdellaan yhdenvertaisesti. Ehdotuksella päivitetään voimassa olevia koordinointisääntöjä panemalla täytäntöön muutoksia, joista on tullut välttämättömiä muuttuvien yhteiskunnallisten realiteettien myötä, ja ottamalla huomioon jäsenvaltioissa toteutetut oikeudelliset muutokset. Ehdotus on siten toissijaisuusperiaatteen mukainen. •Suhteellisuusperiaate Ehdotetussa muutosasetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen toimivan sosiaaliturvan yhteensovittamisen saavuttamiseksi: sillä ei laajenneta voimassa olevien asetusten aineellista tai henkilöllistä soveltamisalaa, ja sen vaikutukset kohdistetaan edellä esitetyille neljälle alalle. Jäsenvaltiot huolehtivat jatkossakin sosiaaliturvajärjestelmiensä organisoinnista ja rahoituksesta. Ehdotuksella helpotetaan sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamiseen liittyvää jäsenvaltioiden tehtävää ja pyritään suojelemaan ihmisiä, jotka muuttavat EU:n sisällä, ottaen samalla huomioon jäsenvaltioiden muuttuvat tarpeet. Ehdotus on tämän vuoksi suhteellisuusperiaatteen mukainen. •Toimintatavan valinta Ehdotettu sääntelytapa on asetus. Muilla tavoilla, esimerkiksi tiedonannolla tai muilla ei-sitovilla välineillä, ei saavutettaisi vaadittua oikeusvarmuutta ja selkeyttä. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

Komissio on arvioinut, missä määrin tämänhetkisillä lainsäädäntöpuitteilla vielä varmistetaan tehokas yhteensovittaminen. Tällä arvioinnilla täydennetään asetusten virallisia uudelleentarkasteluvelvollisuuksia, joissa edellytetään, että sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, jäljempänä ’hallintotoimikunta’, ja Euroopan komissio tarkastelevat ja arvioivat asetusten tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa ja vaikuttavuutta. Sillä täydennetään myös komission antamaa sitoumusta arvioida tarvetta työttömyysetuuksien yhteensovittamisperiaatteiden uudelleentarkasteluun. •Sidosryhmien kuuleminen Sidosryhmiä kuultiin useaan otteeseen. 1.Jäsenvaltioita kuultiin hallintotoimikunnan puitteissa. Kansallisia viranomaisia kuultiin kohdennetun verkkokyselyn kautta, jossa käsiteltiin pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien koordinointia, työttömyysetuuksien siirtämistä toiseen jäsenvaltioon ja rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien koordinointia. 3.Työmarkkinaosapuolia kuultiin pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien ja rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien koordinoinnista sekä työttömyysetuuksien siirtämisestä toiseen jäsenvaltioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän neuvoa-antavan komitean puitteissa ja perhe-etuuksien, pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien ja työttömyysetuuksien koordinoinnista asiaa käsittelevässä kuulemistilaisuudessa. 4.Kansalaisjärjestöjä kuultiin perhe-etuuksien, pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien ja työttömyysetuuksien koordinoinnista asiaa käsittelevässä kuulemisseminaarissa. 5.Verkkokuulemisia käynnistettiin kaksi: joulukuussa 2012 pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien koordinoinnista, työttömyysetuuksien siirtämisestä toiseen jäsenvaltioon ja rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien koordinoinnista ja heinäkuussa 2015 työttömyysetuuksien ja perhe-etuuksien koordinoinnista. Jäsenvaltioilla oli eriäviä näkemyksiä sosiaalietuuksien myöntämisestä työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille. Jotkin kannattivat nykytilannetta ensimmäisenä tai toisena vaihtoehtona, toiset taas asetuksen yhdenvertaista kohtelua koskevien säännösten muuttamista ensimmäisenä tai toisena vaihtoehtona, joskaan tarvittavista muutoksista ei päästy yleiseen yksimielisyyteen. Vähemmistö jäsenvaltioista ilmaisi olevansa kiinnostunut hallinnollisista ohjeista. Pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien koordinoinnin osalta suurin osa jäsenvaltioista kannatti etuuksia koskevan erityisen määritelmän ja/tai erityisen luvun ja/tai luettelon laatimista, kun taas loput kannattivat nykytilanteen säilyttämistä. Vuoden 2012 julkisen kuulemisen tuloksissa tuli esiin näkemyseroja siltä osin, mikä jäsenvaltio on toimivaltainen tarjoamaan pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet. Työttömyysetuuksista käydyissä keskusteluissa jäsenvaltioilla oli eriäviä näkemyksiä työttömyysetuuksiin oikeuttavien kausien yhteenlaskemisesta: hienoinen enemmistö kannatti nykytilanteen säilyttämistä ja loput yhteenlaskemisen aloittamista vasta yhden tai kolmen työskentelykuukauden jälkeen. Työmarkkinaosapuolet vaikuttivat kannattavan tilanteen säilyttämistä ennallaan. Vuoden 2015 julkisessa kuulemisessa kolmannes vastaajista katsoi, että nykyisiä sääntöjä olisi muutettava. Työttömyysetuuksien siirtämisestä toiseen jäsenvaltioon jäsenvaltioilla oli eriäviä näkemyksiä: jotkin kannattivat nykyisiä säännöksiä, jotkin taas oikeutta maastavientiin vähintään kuuden kuukauden ajaksi. Työnantajajärjestöt kannattivat nykyisiä säännöksiä ja ammattiyhdistykset ja kansalaisjärjestöt oikeutta maastavientiin vähintään kuuden kuukauden ajaksi. Vuoden 2012 julkisessa kuulemisessa suurin osa vastaajista kannatti työttömyysetuuksien maastaviennin keston pidentämistä. Rajatyöntekijöiden ja muiden toisessa jäsenvaltiossa työskentelevien työttömyysetuuksien koordinoinnista jäsenvaltiot vaikuttivat olevan eri mieltä: osa kannatti nykytilannetta ja osa työttömyysetuuksien antamista kaikille työntekijöille siitä valtiosta, jossa toimintaa on viimeksi harjoitettu. Vuoden 2012 julkisessa kuulemisessa tulivat myös esiin aihetta koskevien näkemysten eroavaisuudet yksilöiden ja eri sidosryhmien kesken. Perhe-etuuksien maastaviennin osalta merkittävä vähemmistö jäsenvaltioiden valtuuskunnista kannatti sellaisten perhe-etuuksien erilaista yhteensovittamista, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta. Enemmistö kansalaisjärjestöistä kannatti nykytilannetta. Vuoden 2015 julkisessa kuulemisessa neljännes vastaajista katsoi, että nykyisiä sääntöjä olisi muutettava. Laajat näkemyserot saaduissa vastauksissa antoivat komissiolle kattavan käsityksen nykyisen sosiaaliturvan yhteensovittamisen toiminnasta, myös havaituista ongelmista, mahdollisista ratkaisuista sekä siitä, missä määrin näitä ratkaisuja kannatetaan. Julkisen kuulemisen tulokset löytyvät Sinun äänesi Euroopassa -portaalilta. Tarkat tiedot sidosryhmien kannoista löytyvät vaikutustenarviointiraportista. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Tätä ehdotusta valmisteltaessa on kuultu kattavasti komission sisäisiä sekä ulkoisia asiantuntijoita. Huomioon on otettu oikeudellisen asiantuntijaverkoston (trESS), EU:n sisäistä liikkuvuutta käsittelevien oikeudellisten asiantuntijoiden verkoston (FreSsco) ja EU:n sisäistä liikkuvuutta käsittelevien tilastoasiantuntijoiden verkoston laatimat tutkimukset ja raportit, Deloitte Consultingin laatima täydentävä vaikutustenarviointitutkimus, KU Leuven Research Institute for Work and Society (HIVA) -tutkimuslaitoksen laatima täydentävä analyysi sekä Fondazione Giacomo Brodolinin, COWIn ja Warwick Institute for Employment Research -laitoksen muodostaman konsortion laatima analyysi. Tarkat tiedot asiantuntijoiden kuulemisesta löytyvät vaikutustenarviointiraportista. Lisäksi ehdotuksessa on käytetty hallintotoimikunnan puitteissa muodostetun jäsenvaltioiden viranomaisten kansallisista asiantuntijoista koostuvan tilapäisen ryhmän työtä; ryhmä laati joukon suosituksia sovellettavan lainsäädännön määrittämistä koskevista säännöistä, etenkin lähetettyjen työntekijöiden ja kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa työskentelevien henkilöiden osalta. • Vaikutustenarviointi Parempaa sääntelyä koskevan politiikkansa mukaisesti komissio teki mahdollisista toimintavaihtoehdoista vaikutustenarvioinnin, jossa tarkasteltiin niiden vaikutuksia taloudelliselta, sosiaaliselta ja sääntelyn kannalta sekä yleistä vaikuttavuutta ja johdonmukaisuutta laajempien EU:n tavoitteiden kanssa. Työn tukena oli jäsennetty kuuleminen komission yksikköjen kanssa komission yksiköiden välisen ohjausryhmän kautta.

Yhteensovittamista koskevat säännöt on osoitettu suoraan jäsenvaltioille ja niiden sosiaaliturvalaitoksille. Tämä ehdotus ei vaikuta välittömästi pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (pk-yrityksiin). Positiivisia tai negatiivisia ympäristövaikutuksia ei ole nähtävissä. Digitaalisten vaikutusten osalta ehdotus on täysin yhteensopiva internetin kanssa. Sähköinen tiedonvaihto kansallisten viranomaisten välillä sosiaaliturvan yhteensovittamisen alalla pannaan täytäntöön sosiaaliturvatietojen sähköisen vaihtojärjestelmän (EESSI) kautta (kattava täytäntöönpano vuoden 2019 puoliväliin mennessä). Mitä tulee sosiaalietuuksien myöntämiseen työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille, parhaaksi arvioitu vaihtoehto oli muuttaa asetuksen (EY) N:o 883/2004 yhdenvertaista kohtelua koskevia säännöksiä niin, että viitataan Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY, jäljempänä ’direktiivi 2004/38/EY’, mukaisiin rajoituksiin ja otetaan huomioon tuomioistuimen oikeuskäytäntö. Tätä pidettiin parempana kuin muita lainsäädäntövaihtoehtoja (poikkeuksen soveltaminen erityisiin maksuihin perustumattomiin rahaetuuksiin asetuksen (EY) N:o 883/2004 70 artiklan mukaisesti tai toimeentulon takaavien erityisten maksuihin perustumattomien rahaetuuksien poistaminen tästä asetuksesta) ja ei-lainsäädännöllisiä vaihtoehtoja (sääntöjen selkeyttäminen tiedonannolla). Ehdotuksessa kodifioidaan tämänhetkinen EU:n lainsäädäntö, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, minkä vuoksi sillä on erittäin vähän taloudellisia vaikutuksia tai vaikutuksia sosiaalisiin oikeuksiin lähtötilanteeseen nähden. Se kuitenkin saattaa alentaa sääntelyyn liittyviä kustannuksia selkeyttämällä EU:n lainsäädännön nykytilaa. Ehdotuksessa vahvistetaan pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin sovellettava johdonmukainen järjestely sisällyttämällä asetukseen näiden etuuksien yhteensovittamista koskeva erillinen luku, joka on linjattu yhteen sairausetuuksia koskevien nykyisten säännösten kanssa ja johon lisätään pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien määritelmä ja luettelo kansallisista etuuksista. Tätä pidettiin parempana kuin muita vaihtoehtoja, joiden mukaan asuinjäsenvaltion olisi tarjottava kaikki pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet, jotka toimivaltainen jäsenvaltio sitten korvaisi (joko toimivaltaisen valtion maksamalla erotusetuudella tai ilman sitä). Parhaaksi arvioitu vaihtoehto tarjoaa nimenomaisen oikeusperustan voimassa oleville säännöille ja tuo järjestelyyn avoimuutta ja vakautta. Kansalaiset ja laitokset hyötyvät selkeydestä ja sosiaalinen suojelu kohenee. Parhaaksi arvioituun vaihtoehtoon ei liity merkittäviä taloudellisia vaikutuksia tai korkeita täytäntöönpanokustannuksia lähtötilanteeseen nähden. Työttömyysetuuksien yhteensovittaminen: Parhaaksi arvioitu vaihtoehto työttömyysetuuksiin oikeuttavien kausien yhteenlaskemisen alalla on se, että viimeisimmässä työskentelyjäsenvaltiossa vaaditaan vähintään kolmen kuukauden vakuutuskausi ennen kuin aiempien vakuutuskausien yhteenlaskemiseen syntyy oikeus (aiemman työskentelyjäsenvaltion on tarjottava etuudet, jos ehto ei täyty). Tätä pidettiin parempana kuin muita vaihtoehtoja, joissa sallittiin yhteenlaskeminen jo yhden vakuutuspäivän tai -kuukauden jälkeen tai sallittiin aiemmassa työskentelyjäsenvaltiossa saatujen viiteansioiden huomioon ottaminen työttömyysetuuksien laskemisessa yhden tai kolmen kuukauden työskentelyn jälkeen toimivaltaisessa jäsenvaltiossa. Parhaaksi arvioidulla vaihtoehdolla varmistetaan ennusteiden mukaan tiiviimpi yhteys niiden laitosten välillä, jotka ovat toimivaltaisia työttömyysetuuksien tarjoamisessa, ja se johtaa mahdollisesti 41 miljoonan euron säästöihin, vaikkakin kustannukset jakautuvat eri tavoin jäsenvaltioiden välillä. Sääntelykustannuksiin ei kohdistu merkittäviä vaikutuksia. Työttömyysetuuksien toiseen jäsenvaltioon siirtämisen osalta parhaaksi arvioitu vaihtoehto on pidentää työttömyysetuuksien maastaviennin ajanjakso kolmesta kuuteen kuukauteen ja säätää mahdollisuudesta siirtää etuus toiseen jäsenvaltioon koko siksi ajaksi, jona siihen on oikeus. Tähän vaihtoehtoon yhdistetään vahvistettu yhteistyömekanismi, jolla tuetaan työnhakijoita työnhaussa ja parannetaan näin työmarkkinoille integroitumisen todennäköisyyttä. Tätä pidetään parempana kuin vaihtoehtoa, jossa myönnetään oikeus siirtää työttömyysetuus toiseen jäsenvaltioon koko siksi kaudeksi, jona siihen on oikeus. Parhaaksi arvioituun vaihtoehtoon ei liity merkittäviä taloudellisia vaikutuksia tai suurempia täytäntöönpanokustannuksia lähtötilanteeseen verrattuna, koska toimivaltaisen jäsenvaltion on siirrettävä vain etuudet, joihin on jo olemassa oleva oikeus. Rajatyöntekijöiden ja muiden toisessa jäsenvaltiossa työskentelevien työttömyysetuuksien koordinoinnin osalta parhaaksi arvioitu vaihtoehto on, että viimeisin työskentelyjäsenvaltio on vastuussa työttömyysetuuksien maksamisesta, jos rajatyöntekijä on työskennellyt siellä vähintään 12 kuukautta, ja muutoin vastuu on asuinjäsenvaltiolla. Tämän seurauksena nykyinen korvausmenettely poistetaan. Tätä pidettiin parempana kuin muita tarkasteltuja vaihtoehtoja, joissa joko annettiin rajatyöntekijöiden valita, mistä he hakevat työttömyysetuuksia, tai asetettiin viimeisin työskentelyjäsenvaltio vastuuseen työttömyysetuuksien maksamisesta kaikissa tapauksissa. Tämän vaihtoehdon arvioidaan kohottavan taloudellisia kustannuksia 416 miljoonasta eurosta 442 miljoonaan euroon mutta myös vähentävän sääntelykustannuksia 9,9 miljoonasta eurosta 3,7 miljoonaan euroon. Sellaisten lastenhoitoavustusten koordinoinnin osalta, joilla on tarkoitus korvata vanhempien tuloja lastenhoitokausilta, parhaaksi arvioitiin vaihtoehto, jolla muutetaan nykyisiä yhteensovittamissäännöksiä niin, että lastenhoitoavustuksia pidetään yksilöllisinä ja henkilökohtaisina oikeuksina ja toissijaisesti toimivaltaiselle jäsenvaltiolle sallitaan vapaaehtoinen oikeus maksaa etuus täysimääräisenä. Näin ne jäsenvaltiot, joissa kannustetaan aktiivisesti jakamaan vanhemmuuteen liittyvää vastuuta, voivat poistaa mahdollisia taloudellisia esteitä sellaisten vanhempien osalta, jotka molemmat pitävät vanhempainlomaa samalla kaudella. Tätä pidettiin parempana kuin muita harkittuja vaihtoehtoja, joissa asetettiin toissijaisesti toimivaltaiselle jäsenvaltiolle pakollinen velvoite poiketa päällekkäisyyden estämistä koskevista säännöistä joko kaikkien lastenhoitoavustusten tai vain palkkoihin liittyvien lastenhoitoavustusten osalta. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon taloudellinen enimmäisvaikutus toissijaisesti toimivaltaiselle jäsenvaltiolle olisi 58–84 prosenttia, vaikkakin käytännössä se olisi todennäköisesti alempi, koska kaikki jäsenvaltiot eivät päätä soveltaa poikkeusta. Yksilöllisiin ja henkilökohtaisiin oikeuksiin siirtymisestä aiheutuvan vaikutuksen sosiaalisiin oikeuksiin odotetaan olevan erittäin vähäinen, mikä johtuu siitä, että lastenhoitoavustuksiin kohdistuvien johdettujen oikeuksien tunnustamista koskevan vaatimuksen noudattaminen on vähäistä. Tämän ehdotuksen liitteenä on vaikutustenarviointiraportti (SWD(2016) 460), jonka on tarkastanut sääntelyntarkastelulautakunta. Se antoi myönteisen lausunnon 21 päivänä tammikuuta 2016. Kaikki sääntelyntarkastelulautakunnan suositukset on otettu huomioon lopullisessa vaikutustenarviointiraportissa. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. Mahdolliset vaikutukset kansallisiin talousarvioihin on esitetty edellä. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle viiden vuoden kuluttua muutettujen asetusten soveltamispäivästä ja sen jälkeen joka viides vuosi arviointikertomuksen uuden välineen soveltamisesta parempaa sääntelyä koskevien suuntaviivojen mukaisesti. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Tässä kohdassa selitetään tarkemmin asetusta (EY) N:o 883/2004, jäljempänä ’perusasetus’, ja asetusta (EY) N:o 987/2009, jäljempänä ’täytäntöönpanoasetus’, koskevan ehdotuksen tiettyjä säännöksiä. 1 artikla Ehdotuksen 1 artikla koskee muutoksia perusasetukseen.

1.Johdanto-osan 2 kappaletta muutetaan niin, että siinä viitataan kaikkien EU:n kansalaisten oikeuteen vapaaseen liikkuvuuteen EU:n lainsäädännön nojalla. 2.Johdanto-osan 5 kappaletta muutetaan niin, että siinä viitataan direktiiviin 2004/38/EY sisältyviin rajoituksiin, jotka koskevat sosiaalietuuksien myöntämistä työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille. 3.Johdanto-osaan lisätään 5 a kappale, jossa selvennetään, että direktiivin 2004/38/EY soveltamisalaa suhteessa asetuksiin on selkeytetty unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä asioissa C-140/12 Brey (EU:C:2013:565), C-333/13 Dano (EU:C:2014:2358) ja C-308/14 komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta (EU:C:2016:436). 4.Johdanto-osaan lisätään 5 b kappale, jossa selvennetään, että kun jäsenvaltiot arvioivat, täyttyykö direktiivin 2004/38/EY mukainen vaatimus kattavasta sairausvakuutuksesta, niiden olisi varmistettava, että työvoiman ulkopuolella olevat liikkuvuutta harjoittavat EU:n kansalaiset voivat täyttää tämän vaatimuksen. 5.Johdanto-osaan lisätään 5 c kappale, jossa selvennetään, että direktiiviin 2004/38/EY sisältyvät rajoitukset, jotka koskevat työvoiman ulkopuolella olevien liikkuvuutta harjoittavien EU:n kansalaisten yhdenvertaista kohtelua, eivät syrjäytä näiden henkilöiden perusoikeuksia, sellaisina kuin ne on tunnustettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. 6.Johdanto-osan 24 kappaletta muutetaan sisällyttämällä siihen viittaus uuteen pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskevaan lukuun. 7.Johdanto-osaan lisätään 35 a kappale, jossa selitetään, että perhe-etuudet, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta, ovat perhe-etuuksien erityinen ryhmä ja niitä on kohdeltava yksilöllisenä ja henkilökohtaisena oikeutena, edellyttäen että kyseinen etuus sisältyy perusasetuksen liitteessä XIII olevan 1 osan luetteloon. Tämä tarkoittaa sitä, että toimivaltaisella jäsenvaltiolla ei ole velvollisuutta myöntää johdettuja oikeuksia tällaisen etuuden osalta vakuutetun perheenjäsenille. Toissijaisesti toimivaltainen jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta perusasetuksen 68 artiklan 2 kohdan mukaisia päällekkäisyyden estämistä koskevia sääntöjä ja myöntää tällaiset etuudet täysimääräisinä niihin oikeutetulle henkilölle. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa tätä poikkeusta, se olisi lisättävä liitteessä XIII olevan 2 osan luetteloon, ja poikkeusta on sovellettava johdonmukaisesti kaikkiin etuuksiin oikeutettuihin henkilöihin. 8.Johdanto-osan 39 a kappaleessa viitataan asiaan liittyviin EU:n tietosuojavälineisiin. 9.Johdanto-osaan lisätään 46 kappale, jossa viitataan komissiolle SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti siirrettyyn valtaan hyväksyä delegoituja säädöksiä kaikkien perus- ja täytäntöönpanoasetuksen liitteiden muuttamiseksi. Nämä liitteet sisältävät maakohtaisia tietoja, joissa tuodaan esiin jäsenvaltioiden järjestelmien erot. 10.Johdanto-osaan lisätään 47 kappale, jossa korostetaan, että perusasetuksessa noudatetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet ja että perusasetus on pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti. 11.Johdanto-osaan lisätään 48 kappale, jossa selvennetään, että millään perusasetukseen sisältyvällä säännöksellä ei rajoiteta riippumattomia oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka tunnustetaan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa. 12.Ehdotuksella muutetaan 1 artiklaa, jotta voidaan ottaa huomioon pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskeva ehdotettu uusi 1 a luku. Artiklan d alakohdassa määritellään pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet ja täsmennetään, mistä tekijöistä nämä etuudet muodostuvat. Määritelmässä otetaan huomioon trESS-verkoston analyysi ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, ja se on vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen mukainen. 13.Ehdotuksella muutetaan 3 artiklan 1 kohtaa sisällyttämällä siihen pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet sosiaaliturvan erillisenä alana. 14.Ehdotuksen 4 artiklassa säädetään, että kun tehdään päätöstä sosiaaliturvaetuuksien myöntämisestä työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille vastaanottavassa jäsenvaltiossa, yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen voidaan soveltaa direktiivin 2004/38/EY mukaista vaatimusta laillisesta oleskelusta. Tätä säännöstä sovellettaessa – lukuun ottamatta oikeutta saada sosiaaliavustusta direktiivin 2004/38/EY mukaisesti – työvoiman ulkopuolella olevia liikkuvuutta harjoittavia EU:n kansalaisia eivät ole liikkuvuutta harjoittavat työnhakijat, joilla SEUT-sopimuksen 45 artiklan mukaisesti on oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa sinä aikana, kun he hakevat työtä sieltä. 15.Ehdotuksella muutetaan 11 artiklan 2 kohtaa niin, että otetaan huomioon pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien uusi määritelmä. Myös sen 5 kohta päivitetään, jotta voidaan linjata ’kotiaseman’ määritelmä lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti 5 päivänä lokakuuta 2012 annetun komission asetuksen (EU) N:o 965/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 29 päivänä tammikuuta 2014 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 83/2014, liitteessä III olevan osaston FTL 14 alakohtaan sisältyvän uuden määritelmän mukaiseksi. 16.Ehdotuksella muutetaan 12 artiklaa sen selventämiseksi, että ’lähetetyllä työntekijällä’ on sama merkitys kuin direktiivissä 96/71/EY. Tällä selvennyksellä ei kuitenkaan muuteta artiklan henkilöllistä soveltamisalaa vaan vain linjataan käytetyt käsitteet kyseisissä säädöksissä käytettyjen mukaisiksi. Muutoksissa säädetään lisäksi, että 12 artiklan 1 kohtaan sisältyvää kieltoa, jonka mukaan lähetettyä työntekijää ei saa korvata toisella lähetetyllä työntekijällä, olisi sovellettava myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin. 17.Ehdotuksella lisätään 13 artiklaan 4 a kohta, jossa säädetään selvästä lainvalintasäännöstä tapauksessa, jossa henkilö saa samanaikaisesti työttömyysetuutta yhdestä jäsenvaltiosta ja on työssä toisessa jäsenvaltiossa. Siinä tarjotaan lakisääteinen perusta hallintotoimikunnan suositukseen N:o U1 sisältyville periaatteille. 18.Ehdotuksella muutetaan 32 artiklaa säätämällä perheenjäsenten johdettuja oikeuksia koskevista selvistä prioriteettisäännöistä tapauksissa, joissa luontoisetuuksina myönnettäviin sairausetuuksiin on useamman kuin yhden jäsenvaltion lainsäädännön nojalla päällekkäinen oikeus. 19.Ehdotuksella poistetaan 34 artikla, jotta voidaan ottaa huomioon pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskeva uusi 1 a luku. 20.Ehdotuksella lisätään 1 a luku, joka on pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien yhteensovittamista koskeva erillinen luku.

Uudessa 35 a artiklassa annetaan pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien yhteensovittamista koskevat yleiset säännökset, jotka on linjattu sairausetuuksia koskevien sääntöjen mukaisiksi. Artiklan 1 kohdassa viitataan perusasetuksen III osaston 1 luvun sovellettaviin säännöksiin. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan hallintotoimikunnan velvoite laatia luettelo kaikista jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisista pitkäaikaishoitoon liittyvistä etuuksista. Artiklan 3 kohdassa säädetään poikkeuksesta, joka koskee pitkäaikaishoitoon liittyvien rahaetuuksien yhteensovittamista uuden luvun nojalla, antamalla jäsenvaltioille mahdollisuus koordinoida etuuksia perusasetuksen III osaston muiden lukujen nojalla. Liitteessä XII luetellaan tällaiset etuudet. Nykyiseen 34 artiklaan sisältyvät säännökset, jotka koskevat pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien päällekkäisyyden estämistä, sisällytetään uuteen 35 b artiklaan, lukuun ottamatta 2 kohtaa, joka sisällytetään uuden 35 a artiklan 2 kohtaan. Uudessa 35 c artiklassa esitetään pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskevat korvaussäännöt laitosten välillä. Sen 1 kohdassa säädetään 35 artiklan soveltamisesta pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin. Artiklan 2 kohdassa säädetään sairausvakuutuslaitosten toissijaisesta toimivallasta korvauksiin tapauksissa, joissa pitkäaikaishoitoon liittyvistä luontoisetuuksista ei ole erityistä lainsäädäntöä. Tämä noudattelee työtapaturmiin ja ammattitauteihin liittyviä etuuksia koskevan 40 artiklan 2 kohdan logiikkaa. 21.Ehdotuksella muutetaan 50 artiklan 2 kohtaa poistamalla siitä tarpeeton viittaus 52 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, koska toisessa jäsenvaltiossa täyttyneitä vakuutuskausia ei oteta huomioon laskettaessa 52 artiklan 1 kohdan alakohdan mukaisia itsenäisiä etuuksia. 22.Ehdotuksella muutetaan 61 artiklaa poistamalla siitä 1 kohtaan sisältyvät kausien yhteenlaskemista koskevat erityissäännökset. Sen sijaan sovelletaan 6 artiklan mukaisia yhteenlaskemista koskevia yleisiä säännöksiä niin, että jäsenvaltio, jossa henkilö viimeksi toimi, ottaa tarpeen mukaan huomioon toisessa jäsenvaltiossa aiemmin täyttyneet vakuutus-, työskentely- tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kaudet, edellyttäen että viimeisimmät vakuutus-, työskentely- tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kaudet täyttyivät kyseisessä jäsenvaltiossa ja kestivät vähintään kolme kuukautta. 23.Ehdotuksella muutetaan 64 artiklaa pidentämällä kautta, jonka ajaksi toisesta jäsenvaltiosta työtä hakeva työtön työnhakija voi pyytää työttömyysetuuksien siirtämistä, kolmesta kuukaudesta kuuteen kuukauteen (tai sen kauden loppuajaksi, jona etuuteen on oikeus, jos se on lyhempi kuin kuusi kuukautta). Jäsenvaltiot voivat pidentää tämän kuuden kuukauden kauden toimivaltaisessa jäsenvaltiossa työttömyysetuuksiin oikeutetun kauden koko kestoajaksi. 24.Uudella 64 a artiklalla täydennetään 61 artiklaa. Siinä säädetään, että työttömät, jotka siirtävät asuinpaikkansa toiseen jäsenvaltioon ja jäävät työttömiksi kyseisessä jäsenvaltiossa alle kolmen kuukauden vakuutuskausiin oikeuttavan työskentelyn jälkeen, voivat pyytää työttömyyteen liittyvien rahaetuuksiensa siirtämistä aiemmasta vakuutusjäsenvaltiosta. Tällöin heidän on rekisteröidyttävä sen jäsenvaltion työvoimapalveluun, jossa he toimivat viimeksi, ja noudatettava kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla työttömyysetuuksien hakijoihin sovellettavia velvollisuuksia. 25.Asetuksen 65 artiklaa muutetaan ottamalla käyttöön uusia säännöksiä, jotka koskevat työttömyysetuuksien maksamista rajatyöntekijöille ja muille toisessa jäsenvaltiossa työskenteleville, jotka viimeisimmän työskentelykautensa ajan asuivat toimivaltaisen jäsenvaltion ulkopuolella. Artiklan 1 kohdassa säädetään, että tällaisia henkilöitä on kohdeltava ikään kuin he asuisivat toimivaltaisessa jäsenvaltiossa. Artiklan 2 kohdassa säädetään, että henkilöt, jotka työskentelivät alle 12 kuukautta toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, saavat etuuksia asuinvaltiosta. Työntekijä, jolla on oikeus työttömyysetuuksiin toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön nojalla ilman turvautumista 6 artiklan mukaiseen yhteenlaskemisen periaatteeseen, voi kuitenkin saada työttömyysetuudet kyseisestä jäsenvaltiosta. Artiklan 3 kohdassa säädetään poikkeuksesta 64 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaiseen normaaliin velvollisuuteen, jonka mukaan työttömän, joka haluaa siirtää työttömyysetuutensa toiseen jäsenvaltioon, on oltava rekisteröityneenä toimivaltaisen jäsenvaltion työvoimapalvelussa vähintään neljän viikon ajan. Poikkeusta sovelletaan kokonaan työttömänä olevan henkilön tapauksessa, jos hän haluaa etsiä työtä asuinjäsenvaltiossaan ja hakee työttömyysetuutta koko siksi ajaksi, joksi hän on siihen oikeutettu. Artiklan 4 kohdassa annetaan tällaisille henkilöille mahdollisuus valita, rekisteröityvätkö he asuinjäsenvaltion vai aiemman työskentelyjäsenvaltion työvoimapalveluun. Artiklan 5 kohdassa selvennetään, että 2–4 kohtaa ei sovelleta henkilöön, joka on osittain tai ajoittain työttömänä. Tällaiset henkilöt voivat hakea työttömyysetuuksia vain aiemmasta työskentelyjäsenvaltiosta. 26.Ehdotuksella lisätään 68 b artikla, jossa säädetään erityisistä yhteensovittamissäännöistä, jotka koskevat perhe-etuuksia, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta ja jotka esitetään uudessa liitteessä XIII olevan I osan luettelossa. Siinä säädetään, että tällaisia etuuksia on kohdeltava yksilöllisenä ja henkilökohtaisena oikeutena eikä koko perhettä koskevana etuutena. Toissijaisesti toimivaltainen jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta perusasetuksen 68 artiklan 2 kohdan mukaisia päällekkäisyyden estämistä koskevia sääntöjä ja myöntää tällaiset etuudet täysimääräisinä niihin oikeutetulle henkilölle. Tällaiset jäsenvaltiot esitetään liitteessä XIII olevan II osan luettelossa. 27.Asetukseen lisätään uusi 75 a artikla, jolla annetaan enemmän painoarvoa täytäntöönpanoasetuksen 89 artiklan 3 kohtaan sisältyvälle velvollisuudelle, jonka mukaan toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että niiden laitokset ovat tietoisia yhteensovittamiseen liittyvistä velvollisuuksista, myös hallintotoimikunnan päätöksistä, ja noudattavat niitä. Sillä myös otetaan käyttöön velvollisuus edistää yhteistyötä toimivaltaisten laitosten ja työsuojeluvirastojen välillä jäsenvaltioiden tasolla. 28.Asetukseen lisätään 76 a artikla, jolla annetaan Euroopan komissiolle SEUT-sopimuksen 291 artiklan mukaisesti valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joissa täsmennetään noudatettavat menettelyt, jotta voidaan varmistaa perusasetuksen 12 ja 13 artiklaan sisältyvien erityisten sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen toiseen jäsenvaltioon lähetettyihin tai muihin komennustyötä tekeviin työntekijöihin ja toiseen jäsenvaltioon lähteviin itsenäisiin ammatinharjoittajiin sekä toimintaa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa harjoittaviin henkilöihin. Näillä toimenpiteillä olisi vahvistettava vakiomenettelyt, joilla myönnetään, kiistetään ja peruutetaan edellä tarkoitetuissa tilanteissa oleviin henkilöihin sovellettavan lainsäädännön todistavat PDA1-asiakirjat. 29.Asetukseen lisätään 87 b artikla, jossa täsmennetään tällä asetuksella käyttöön otettuja muutoksia koskevat siirtymäsäännökset. Siirtymäsäännökset ovat vakiomuotoiset lukuun ottamatta 4 kohtaa, jolla otetaan käyttöön erityisiä entisten rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien yhteensovittamista koskevia siirtymäsäännöksiä. Siinä säädetään, että voimassa olevia säännöksiä sovelletaan edelleen niihin etuuksiin, jotka on myönnetty henkilöille ennen uusien säännösten voimaantuloa. 30.Asetuksen 88 artikla korvataan uudella 88 ja 88 a artiklalla, jotka liittyvät asetusten liitteiden päivittämismenettelyyn. Nämä liitteet sisältävä maakohtaisia tietoja, joissa tuodaan esiin jäsenvaltioiden järjestelmien erot. Muutoksella laajennetaan täytäntöönpanoasetuksen 92 artiklassa säädettyjä nykyisiä valtuuksia, jotta komissio voi SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti hyväksyä delegoituja säädöksiä kaikkien perusasetuksen liitteiden muuttamiseksi. Nopeammalla liitteiden muutosprosessilla, jossa voidaan ottaa huomioon muutokset kansallisella tasolla, taataan suurempi avoimuus ja oikeusvarmuus sidosryhmien kannalta ja parempi suoja kansalaisten kannalta. Asiaa valmistellessaan Euroopan komissio toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, paremmasta sääntelystä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti.

2 artikla Ehdotuksen 2 artikla koskee muutoksia täytäntöönpanoasetukseen. 1.Asetuksen johdanto-osaan lisätään uusi 18 a kappale, jossa viitataan sovellettavaan erityismenettelyyn, jos jäsenvaltio ei pysty ilmoittamaan vuotuisia keskimääräisiä kustannuksia henkeä kohti kussakin ikäryhmässä tietyltä viitevuodelta luontoisetuuksien kustannusten korvaamiseksi kiinteiden määrien perusteella. 2.Johdanto-osan 19 kappaletta muutetaan niin, että päivitetään viittaus keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 26 päivänä toukokuuta 2008 annettuun direktiiviin 2008/55/EY, joka on korvattu keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annetulla direktiivillä 2010/24/EU. 3.Johdanto-osaan lisätään uusi 25 ja 26 kappale, joissa viitataan uusiin petosten ja virheiden torjuntaa koskeviin säännöksiin EU:n tietosuojaperiaatteiden mukaisesti. 4.Asetuksen 1 artiklaa muutetaan sisällyttämällä siihen uusi ’petoksen’ määritelmä 5 artiklan 2 kohdan uuden säännöksen mukaisesti. Se perustuu määritelmään, jota käytetään tiedonannossa ”EU:n kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä vapaa liikkuvuus: viisi merkityksellistä toimenpidettä”. 5.Asetuksen 2 artiklaa muutetaan niin, että siinä vahvistetaan perusteet, joiden mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus vaihtaa säännöllisesti asetusten soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden tietoja, jotta voidaan yksilöidä mahdollisia petoksia tai virheitä asetusten soveltamisessa. Säännöksen piiriin kuuluvaan tiedonsiirtoon sovelletaan perusasetuksen 77 artiklassa olevia velvollisuuksia, joiden mukaan tietojen siirrossa noudatetaan unionin säännöksiä, jotka koskevat luonnollisten henkilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja vapaassa liikkumisessa. 6.Asetuksen 3 artiklan 3 kohtaa muutetaan niin, että siinä täsmennetään oikeudet, jotka rekisteröidyllä henkilöllä on EU:n tietosuojalainsäädännön nojalla, ja säädetään, että rekisteröity voi pyytää asuinjäsenvaltion toimivaltaista viranomaista koordinoimaan rekisteröidyn tekemät pyynnöt, jotka koskevat asetusten nojalla käsiteltyjä henkilötietoja. 7.Asetuksen 5 artiklaan tehdään muutos, jonka mukaan laitoksen myöntämä toteava asiakirja on pätevä vain, jos kaikki pakolliset tiedot on täytetty. Asiakirjan myöntäneen laitoksen on pyynnöstä tarkistettava asiakirjan myöntämisen perusteet ja tarvittaessa oikaistava tai peruutettava asiakirja 25 työpäivän kuluessa. Jos hakija on tehnyt petoksen, asiakirja peruutetaan taannehtivasti. Lisäksi asiakirjan myöntäneen laitoksen on toimitettava pyynnön esittäneelle laitokselle kaikki käytettävissä oleva näyttö, johon sen päätös perustui, 25 työpäivän kuluessa tai ilmeisen kiireellisissä tapauksissa kahden työpäivän kuluessa. 8.Asetuksen 14 artiklan 1 kohtaa muutetaan perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan muutosten huomioon ottamiseksi. Lisäksi siinä säädetään, että vaatimus, jonka mukaan toiseen jäsenvaltioon lähetetyn tai muun komennustyötä tekevän työntekijän oli aiemmin kuuluttava lähettävän jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään, ei edellytä kuulumista työnantajan sijoittautumisjäsenvaltion järjestelmään. 9.Asetuksen 14 artiklan 5 a alakohdassa selvennetään, että perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa, jonka mukaan työntekijään sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa työnantajan tai yrityksen kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee, sovelletaan vain, jos työnantaja tai yritys harjoittaa tavallisesti merkittävää toimintaa kyseisessä jäsenvaltiossa. Ellei näin ole, työntekijään sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa työnantajan pääasiallinen toiminta tapahtuu tai yrityksen toiminnan keskuspaikka sijaitsee. Tämä on määritettävä täytäntöönpanoasetuksen 14 artiklan 9 ja 10 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. Artiklan 5 a kohdan toinen alakohta poistetaan, koska se on tarpeeton, kun otetaan huomioon perusasetuksen 11 artiklan 5 kohtaan tehdyt muutokset. 10.14 artiklaan lisätään 12 kohta, joka sisältää lainvalintasäännöksen tilanteessa, jossa henkilö, joka asuu kolmannessa maassa, joka ei kuulu asetusten soveltamisalaan, harjoittaa toimintaa palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa ja häneen sovelletaan jonkin näistä valtioista sosiaaliturvalainsäädäntöä. Muutoksen mukaan tällaiseen henkilöön sovelletaan vain sen jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädäntöä, jossa työnantajan tai yrityksen kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee tai jossa henkilön toiminnan keskuspaikka sijaitsee. 11.Asetuksen 15 artiklan 2 kohtaa muutetaan niin, että säädetään esitettävän asiakirjan A1, jäljempänä ’PDA1’, myöntämisestä perusasetuksen 11 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuille ohjaamomiehistön tai matkustamomiehistön jäsenille. 12.Asetuksen 16 artiklaa muutetaan järkeistämällä sovellettavan lainsäädännön määrittämismenettelyä tilanteessa, jossa toimintaa harjoitetaan kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa. Artiklan 1 ja 5 kohdassa säädetään, että työnantaja voi panna menettelyn vireille työntekijöidensä puolesta ja että työnantajalle on ilmoitettava, kun on tehty päätös siitä, mitä sosiaaliturvalainsäädäntöä sovelletaan. Artiklan 2 kohtaan tehtyjen muutosten mukaan päätöksestä on ilmoitettava myös sen jäsenvaltion laitokselle, jossa työnantaja sijaitsee. Muutetussa 3 kohdassa säädetään, että nykyinen menettely, jossa alustavasta määrittelystä tulee lopullinen vasta jos mikään muu asiaan liittyvä laitos ei kiistä päätöstä kahden kuukauden kuluessa, rajataan vain tilanteisiin, joissa asuinpaikan laitos määrittää, että sovelletaan toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä. 13.Asetuksen 19 artiklaa muutetaan niin, että toimivaltaisilla laitoksilla on velvollisuus todentaa asiaan kuuluvat tiedot ennen kuin ne myöntävät PDA1-asiakirjan, jossa määritetään sen haltijaan sovellettava lainsäädäntö. Tämä on tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista. Siinä myös säädetään, että sosiaaliturvalaitoksilla sekä työsuojelu-, vero- ja maahanmuuttoviranomaisilla on oikeus vaihtaa suoraan tietoja asianomaisten henkilöiden sosiaaliturvatilanteesta, jotta varmistetaan työhön, terveyteen ja turvallisuuteen, maahanmuuttoon ja verotukseen liittyvien oikeudellisten velvollisuuksien noudattaminen (tällaisen tietojen vaihdon yksityiskohdat täsmennetään hallintotoimikunnan päätöksellä). Toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava rekisteröidyille tarkat ja riittävät tiedot siitä, mitä tarkoitusta varten heidän henkilötietojaan käsitellään. 14.Asetuksen III osaston 1 lukua muutetaan niin, että laajennetaan se koskemaan pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia. 15.Asetuksen 23 artiklaa, 24 artiklan 3 kohtaa, 28 artiklan 1 kohtaa ja 31 ja 32 artiklaa muutetaan sen varmistamiseksi, että niitä sovelletaan pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin. Virkamiesten erityisjärjestelmien osalta etuudet on lueteltava liitteessä 2. 16.Asetuksen 43 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään tilanteista, joissa kansallisessa lainsäädännössä annetaan vapaaehtoisen tai valinnaisen vakuutuksen vakuutuskausille erilaiset arvot eikä toimivaltainen laitos voi määrittää kyseistä määrää asianomaiselta kaudelta. Tämä alakohta poistetaan. Hallintotoimikunnan tekemässä tarkastelussa pääteltiin, että sääntöä ei enää tarvita.

17.Asetuksen 55 artiklan 4 kohtaa muutetaan vahvistamalla kolmannessa alakohdassa tarkoitettua valvontamenettelyä niin, että tehdään kuukausittaisista seurantaraporteista pakollisia. 18.Asetuksen 55 artiklan 7 kohtaa muutetaan säätämällä, että nykyisiä säännöksiä, jotka koskevat työttömyysetuuksien siirtämistä toiseen jäsenvaltioon, sovelletaan soveltuvin osin, kun kyseessä on perusasetuksen uuteen 64 a artiklaan perustuva etuuksien siirtäminen. 19.Asetukseen lisätään uusi 55 a artikla perusasetuksen 64 a artiklan nojalla sen varmistamiseksi, että aiemman vakuutusjäsenvaltion toimivaltainen laitos saa kaikki tarvittavat tiedot, jotta se voi arvioida asianomaisen henkilön oikeuden työttömyysetuuksiin. 20.Asetuksen 56 artiklaa muutetaan perusasetuksen 65 artiklan muutosten huomioon ottamiseksi. 21.Asetuksen IV osaston I luku nimetään uudelleen sen huomioon ottamiseksi, että tätä lukua sovelletaan myös pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien korvaamiseen tosiasiallisten menojen tai kiinteiden määrien perusteella. 22.Asetuksen 64 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa muutetaan parantamalla perusasetuksen 24 artiklan 1 kohdassa ja 25 ja 26 artiklassa säädettyjen kiinteisiin määriin perustuvien jäsenvaltioiden välisten korvausten laskentamenetelmän tarkkuutta soveltamalla kolmea eri ikäryhmää 65-vuotiaisiin ja sitä vanhempiin. 23.Kiinteisiin määriin perustuvaa luontoisetuuksien korvausta koskevaa 65 artiklan 1 kohtaa muutetaan selventämällä, että jos jäsenvaltio ei pysty ilmoittamaan keskimääräisiä vuotuisia kustannuksia tietyltä vuodelta vaaditussa määräajassa, hallintotoimikunta voi pyynnöstä hyväksyä virallisessa lehdessä julkaistujen välittömästi edeltävää vuotta koskevien keskimääräisten vuotuisten kustannusten käyttämisen. Poikkeusta ei voida myöntää peräkkäisille vuosille. 24.Asetuksen 70 artikla poistetaan perusasetuksen 65 artiklaan tehtyjen muutosten seurauksena (entisten rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien korvaamista koskevien sääntöjen poistaminen). 25.Asetuksen 73 artiklan 1 ja 2 kohtaa muutetaan ja artiklaan lisätään 3 kohta, jolla laajennetaan saatavien selvittämiseen liittyvän kuittausmenettelyn soveltaminen tapauksiin, jotka johtuvat sovellettavan lainsäädännön taannehtivasta muutoksesta. Lisäksi artiklaan lisätään 4 kohta, jotta voidaan varmistaa, että kansallisessa lainsäädännössä säädetyt aikarajat eivät haittaa laitosten välistä kuittausmenettelyä. Kun otetaan huomioon, että täytäntöönpanoasetuksen 82 artiklan 1 kohdan b alakohdassa on jo otettu käyttöön viiden vuoden vanhentumisaika perintämenettelyä varten, artiklaan lisätään 5 kohta, jossa säädetään, että viiden vuoden vanhentumisaikaa sovelletaan myös 73 artiklan mukaiseen kuittausmenettelyyn laskemalla taaksepäin siitä päivästä lähtien, jona täytäntöönpanoasetuksen 5 artiklan 2 kohdassa tai 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltioiden välisten erimielisyyksien ratkaisumenettely käynnistyi. 26.Ehdotuksella muutetaan 75–82 ja 84 artiklaa ja lisätään 85 a artikla, jolla päivitetään täytäntöönpanoasetuksen V osaston III lukuun sisältyviä perintämenettelyjä. Nykyiset menettelyt perustuvat menettelyihin, jotka on vahvistettu direktiivissä 2008/55/EY, joka on sittemmin korvattu direktiivillä 2010/24/EU. Muutokset koskevat erityisesti yhdenmukaista asiakirjaa, jota käytetään täytäntöönpanotoimenpiteisiin, ja vakiomuotoisia menettelyjä, joilla voidaan pyytää vastavuoroista apua ja ilmoittaa saatavaan liittyvistä asiakirjoista ja päätöksistä. 27.Asetuksen 75 artiklaa muutetaan vahvistamalla jäsenvaltioille oikeusperusta vaihdettujen tietojen käyttöä varten tämän asetuksen piiriin kuuluvilla aloilla, myös direktiivin 2010/24/EU piiriin kuuluvien verojen ja maksujen arviointia ja täytäntöönpanoa varten. Siinä myös vahvistetaan oikeusperusta viranomaisille ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa tiedonvaihtoa varten sosiaaliturvamaksujen palautuksiin liittyvissä tapauksissa. 28.Asetuksen 76 artiklaa muutetaan rajoittamalla jäsenvaltioiden mahdollisuutta kieltäytyä tietojen toimittamisesta, jos tämä olisi hyödyllistä saatavan perimisessä. 29.Asetuksen 77 artiklaa muutetaan ottamalla käyttöön yhdenmukainen ilmoituslomake. Muutoksella myös selvennetään, että ilmoituspyyntö olisi tehtävä, jos pyynnön esittäneen elimen jäsenvaltio ei kykene itse tekemään ilmoitusta sääntöjensä mukaisesti tai jos kyseisen valtion tekemä ilmoitus aiheuttaisi kohtuuttomia vaikeuksia. 30.Asetuksen 78 artiklaa muutetaan ottamalla käyttöön poikkeuksia jäsenvaltion velvollisuuteen antaa apua perintämenettelyyn tapauksissa, joissa on selvää, että täyteen perintään on olemattomat mahdollisuudet tai että menettely aiheuttaisi kohtuuttomia vaikeuksia. 31.Asetuksen 79 artiklaa muutetaan ottamalla käyttöön perimisen täytäntöönpanoon tarkoitettu yhdenmukainen asiakirja, joka tunnustetaan suoraan toisessa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltioiden edustajat hallintotoimikunnassa tukivat voimakkaasti yhdenmukaisen täytäntöönpanoasiakirjan käyttöönottoa. 32.Asetuksen 80 artiklaa muutetaan selkeyttämällä olosuhteita, joissa pyynnön vastaanottanut elin voi vähentää aiheutuneet kustannukset perittävänä olevasta saatavasta. 33.Asetuksen 81 artiklalla mukautetaan riitauttamista koskevia säännöksiä, jotta voidaan ottaa huomioon muutokset, jotka on tehty ilmoittamismenettelyyn ja yhdenmukaiseen täytäntöönpanoasiakirjaan. 34.Asetuksen 82 artiklaa muutetaan selkeyttämällä vanhentumisaikoja, joita sovelletaan viisi vuotta vanhempia saatavia koskeviin avunantopyyntöihin. 35.Asetuksen 84 artiklaa muutetaan tuomalla selvästi esiin, milloin jäsenvaltio voi pyytää apua turvaamistoimiin liittyen. Siinä säädetään myös, että asiakirjaan, joka on laadittu turvaamistoimen sallimiseksi pyynnön esittäneen elimen jäsenvaltiossa, ei voida kohdistaa tunnustamis-, täydentämis- tai korvaamistoimia. 36.Asetuksen 85 artiklaa muutetaan ottamalla käyttöön säännös, jolla selvennetään pyynnön esittäneen elimen velvollisuutta korvata kustannukset, jotka ovat aiheutuneet pyynnön vastaanottaneelle elimelle perinnästä tilanteissa, joissa kustannuksia ei voida periä velalliselta tai vähentää saatavasta.

37.Asetukseen lisätään 85 a artikla, jolla mahdollistetaan pyynnön esittäneen elimen virkamiesten osallistuminen perintämenettelyyn toisessa jäsenvaltiossa, jos osapuolet ovat sopineet tästä ja se on pyynnön vastaanottaneen elimen järjestelyjen mukaista. 38.Asetuksen 87 artiklan 6 kohtaa muutetaan rajoittamalla poikkeusta, joka koskee kyseisessä artiklassa säädettyä maksuttoman keskinäisen hallinnollisen yhteistyön periaatetta, poistamalla velvollisuus hyvittää oleskelu- tai asuinpaikan laitoksen suorittamien lääkärintarkastusten ja hallinnollisten tarkastusten kustannukset tapauksissa, joissa kyseinen laitos käyttää tuloksia täyttääkseen oman lainsäädäntönsä mukaiset velvollisuudet. 39.Asetuksen 89 artiklan 3 kohta poistetaan, koska kyseinen säännös on sisällytetty perusasetukseen sen 75 a artiklana. 40.Asetuksen 92 artikla poistetaan perusasetuksen 88 artiklaan tehtyjen muutosten vuoksi. 41.Ehdotuksella muutetaan 93 artiklaa ja lisätään 94 a artikla, jotta voidaan viitata perusasetuksen 87 b artiklan siirtymäjärjestelyihin ja erityisiin entisten rajatyöntekijöiden työttömyysetuuksien yhteensovittamista koskeviin siirtymäsäännöksiin. 42.Asetuksen 96 artiklaa muutetaan säätämällä, että sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 107 artiklan nojalla tehtävää valuutan muuntamista varten toimivaltaiset laitokset voivat käyttää täytäntöönpanoasetuksen 90 artiklan mukaisesti julkaistuja muuntokursseja. 3 artikla Artiklassa täsmennetään uusien säännösten voimaantulo. Liite 1.Liite sisältää muutokset perusasetuksen liitteisiin. Liitteitä on päivitettävä säännöllisin väliajoin etenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön tehtävien muutosten vuoksi. 2.Perhe-etuuksien yhteensovittamiseen liittyviä poikkeuksia koskevaa perusasetuksen liitettä I muutetaan, jotta voidaan ottaa huomioon kansallisen lainsäädännön muutokset, jotka koskevat elatustukia Slovakian ja Ruotsin osalta ja erityisiä synnytys- ja adoptioavustuksia Unkarin, Romanian ja Ruotsin osalta. 3.Kahdenvälisiä sopimuksia koskevaa perusasetuksen liitettä II muutetaan poistamalla viittaus ”ESPANJA–PORTUGALI”, joka ei ole enää voimassa. 4.Perusasetuksen liitettä III muutetaan 87 artiklan 10 a kohdan mukaisesti: Viroa, Espanjaa, Italiaa, Liettuaa, Unkaria ja Alankomaita koskevat kohdat poistetaan, koska niiden voimassaolo päättyi 1 päivänä toukokuuta 2014. Lisäksi Kroatia, Suomi ja Ruotsi poistetaan liitteestä III niiden omasta pyynnöstä. 5.Perusasetuksen liitteessä IV luetellaan jäsenvaltiot, jotka myöntävät enemmän oikeuksia eläkkeensaajille, jotka palaavat toimivaltaiseen jäsenvaltioon. Sitä muutetaan sisällyttämällä siihen Viro, Liettua, Malta, Portugali, Romania, Slovakia, Suomia ja Yhdistynyt kuningaskunta, jotka haluavat antaa täydet oikeudet sairausvakuutuksen luontoisetuuksiin eläkkeensaajille, jotka palaavat niiden alueelle. 6.Perusasetuksen liitteessä X luetellaan erityiset maksuihin perustumattomat rahaetuudet, ja sitä muutetaan jäsenvaltioiden lainsäädännön muutosten huomioon ottamiseksi. Joitakin kohtia poistetaan, koska lueteltuja etuuksia ei enää ole (Tšekin sosiaaliavustus, Viron aikuisten vammaisten avustus, Unkarin kuljetusavustus ja Slovenian kansaneläke ja elatusapu) tai etuus on määritelty uudelleen ja kuuluu osana kansalliseen sosiaaliapulainsäädäntöön (Slovenian eläkkeensaajien tulotuki). Liitteeseen on lisättävä käyttöön otetut uudet etuudet, jotka täyttävät perusasetuksen 70 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset (Viron hautajaisavustus, Romanian eläkkeensaajien sosiaalituki ja Britannian henkilökohtaiseen riippumattomuuteen tarkoitetun maksun liikkuvuuskomponentti). Kahta Saksaa ja Ruotsia koskevaa kohtaa on päivitettävä, koska kansallista lainsäädäntöä on muutettu. 7.Perusasetuksen liitettä XI, joka sisältää erityissäännöksiä jäsenvaltioiden lainsäädännön soveltamiseksi, on päivitettävä. Saksaa koskevan kohdan muutoksella on tarkoitus varmistaa, että vanhempainlomaetuutta saaviin henkilöihin sovelletaan suotuisinta verojärjestelyä.

Viroa koskevan kohdan muutoksessa säädetään pro rata -työkyvyttömyysetuuden laskentamenetelmästä perusasetuksen 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ja täsmennetään, että Virossa täyttyneet asumiskaudet otetaan huomioon 16 vuoden iästä lähtien siihen asti, kun työkyvyttömyys ilmeni. Alankomaita koskevan kohdan muutoksen mukaan ’vastaavaa eläkettä’ liitteessä XI olevan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti saavat henkilöt ja heidän perheenjäsenensä ovat oikeutettuja vastaavan eläkkeen ja lakisääteisen vanhuuseläkkeen perusteella saamaan sairausvakuutuksen luontoisetuuksia asuinjäsenvaltiossa Alankomaiden kustannuksella. Tšekin ja Slovakian osalta lisätään kaksi uutta kohtaa, jotka liittyvät Tšekin ja Slovakian liittotasavallan hajoamisen jälkeen 29 päivänä lokakuuta 1992 tehdyn sosiaaliturvasopimuksen soveltamiseen (sisältyy jo liitteessä II olevaan luetteloon). Tarkoituksena on ottaa huomioon niiden uusien lisäeläkkeiden erityispiirteet, jotka liittyvät näihin historiallisiin erityisolosuhteisiin. Ruotsia koskevan kohdan kaksi ensimmäistä kohtaa olisi poistettava tuomioistuimen asiassa C-257/10, Bergström (EU:C:2011:839) antaman tuomion seurauksena. Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan kohdan 1, 2 ja 4 kohtaa muutetaan kansallisen lainsäädännön muutosten huomioon ottamiseksi. 8.Perusasetukseen lisätään uusi XII liite, jossa luetellaan 1 a luvun mukaisesti koordinoitavat pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet, joita tarkoitetaan 35 a artiklan 3 kohdassa. 9.Perusasetukseen lisätään uusi XIII liite, jossa luetellaan rahamääräiset perhe-etuudet, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta ja joita tarkoitetaan 68 b artiklassa. 2016/0397 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (EY) N:o 987/2009 muuttamisesta (ETA:n ja Sveitsin kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 48 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä sekä katsovat seuraavaa: (1)Nykyaikaistettua sosiaaliturvan yhteensovittamisjärjestelmää ryhdyttiin soveltamaan 1 päivästä toukokuuta 2010 asetuksilla (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009.

(2)Näitä asetuksia päivitettiin 22 päivänä toukokuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, jolla täydennettiin, selkeytettiin ja päivitettiin asetusten tiettyjä säännöksiä, etenkin sovellettavan lainsäädännön määrittämisen ja työttömyysetuuksien alalla, ja tehtiin teknisiä mukautuksia liitteissä oleviin viittauksiin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. (3)Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan arvioinneissa ja keskusteluissa on tullut esiin, että nykyaikaistamisprosessia olisi jatkettava pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien, työttömyysetuuksien ja perhe-etuuksien alalla. (4)On olennaisen tärkeää, että yhteensovittamissäännöt pysyvät samassa tahdissa oikeudellisen ja yhteiskunnallisen toimintaympäristön kehityksen kanssa ja että niillä helpotetaan edelleen kansalaisten oikeuksien harjoittamista ja taataan samalla oikeudellinen selkeys, taloudellisen rasitteen oikeudenmukainen ja tasapuolinen jakautuminen jäsenvaltioiden laitosten kesken sekä sääntöjen hallinnollinen yksinkertaisuus ja täytäntöönpanokelpoisuus. (5)On tarpeen taata oikeusvarmuus selkeyttämällä, että työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille vastaanottavassa jäsenvaltiossa myönnettävien sosiaaliturvaetuuksien ehdoksi voidaan asettaa se, että henkilöllä on laillinen oleskeluoikeus kyseisessä jäsenvaltiossa Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY mukaisesti. Tätä varten työvoiman ulkopuolella oleva kansalainen olisi erotettava selvästi työnhakijasta, jonka oleskeluoikeus johtuu suoraan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklasta. (6)Pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet eivät tähän mennessä ole sisältyneet nimenomaisesti asetuksen (EY) N:o 883/2004 aineelliseen soveltamisalaan, vaan niitä on koordinoitu sairausetuuksina, mikä on johtanut oikeudelliseen epävarmuuteen sekä laitosten että pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia hakevien henkilöiden kannalta. Asetuksessa on tarpeen vahvistaa pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskevat vakaat ja asianmukaiset oikeudelliset puitteet, jotka sisältävät näiden etuuksien selkeän määritelmän. (7)Jotta varmistetaan EU:n lainsäädännössä käytetyn terminologian selkeys, termiä ’lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon’ olisi käytettävä vain palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY vahvistetun merkityksen mukaisesti. Jotta palkattuja työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia kohdeltaisiin johdonmukaisesti, on myös tarpeen, että erityissääntöjä, jotka koskevat sovellettavan lainsäädännön määrittämistä tilapäisesti toiseen jäsenvaltioon lähetettyjen tai muiden komennustyötä tekevien työntekijöiden tapauksessa, sovelletaan johdonmukaisesti sekä palkattuihin työntekijöihin että itsenäisiin ammatinharjoittajiin. (8)Työttömyysetuuksien alalla vakuutuskausien yhteenlaskemista koskevia sääntöjä olisi sovellettava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Lukuun ottamatta 65 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja rajatyöntekijöitä, työttömyysetuuksiin liittyvien oikeuksien saamiseksi tehtävää vakuutuskausien yhteenlaskemista koskeviin sääntöihin olisi sovellettava ehtoa, jonka mukaan vakuutetulla on hiljattain täyttynyt vähintään kolmen kuukauden vakuutuskausi kyseisessä jäsenvaltiossa. Aiemmin toimivaltaisen jäsenvaltion olisi oltava toimivaltainen kaikkien niiden vakuutettujen osalta, jotka eivät täytä tätä ehtoa. Tällöin viimeisimmän vakuutusjäsenvaltion työvoimapalveluun rekisteröitymisellä pitäisi olla sama vaikutus kuin sen jäsenvaltion työvoimapalveluun rekisteröitymisellä, jossa työtön oli aiemmin vakuutettu. (9)Katsauksessa Euroopan unionin kansalaisuuteen (2013) annettujen suositusten mukaan on tarvetta pidentää työttömyysetuuksien siirron vähimmäiskesto kolmesta kuuteen kuukauteen, jotta voidaan parantaa työttömien mahdollisuuksia muuttaa toiseen jäsenvaltioon etsimään työtä ja integroitua työmarkkinoille ja puuttua näin ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan epätasapainoon valtioiden rajojen yli. (10)On tarvetta varmistaa rajatyöntekijöiden ja muiden toisessa jäsenvaltiossa työskentelevien yhdenvertainen kohtelu varmistamalla, että rajatyöntekijät saavat työttömyysetuuksia viimeisimmästä työskentelyjäsenvaltiosta, edellyttäen että he ovat työskennelleet kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään viimeisten kahdentoista kuukauden ajan. (11)Perhe-etuudet, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta, on suunniteltu vastaamaan vanhemman yksilöllisiin ja henkilökohtaisiin tarpeisiin toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, minkä vuoksi ne voidaan erottaa muista perhe-etuuksista, koska niillä on tarkoitus kompensoida vanhemman tulojen tai palkan menetystä sinä aikana, joka käytetään lastenhoitoon, eikä pelkästään korvata yleisiä perheeseen liittyviä menoja. (12)Jotta mahdollistetaan asetuksen päivittäminen nopeasti kansallisen tason kehityksen perusteella, Euroopan komissiolle olisi siirrettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti valta hyväksyä säädöksiä tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 987/2009 liitteiden muuttamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio suorittaa asianmukaiset kuulemiset valmistelutöiden aikana, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta sääntelystä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti. Jotta varmistetaan tasapuolinen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi saatava kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoiden, ja niiden asiantuntijoilla olisi oltava järjestelmällisesti pääsy delegoitujen säädösten valmistelua käsittelevien komission asiantuntijaryhmien kokouksiin. (13)Jotta voidaan tukea jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä torjua petoksia ja virheitä yhteensovittamissääntöjen soveltamisessa, on tarpeen vahvistaa oikeusperusta, jotta mahdollistetaan henkilötietojen käsittelyn helpottaminen sellaisten henkilöiden osalta, joihin asetuksia (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 sovelletaan. Näin jäsenvaltiot voisivat verrata säännöllisesti toimivaltaisten laitostensa hallussa olevia tietoja toisen jäsenvaltion laitoksen hallussa oleviin tietoihin, jotta voidaan yksilöidä virheet tai epäjohdonmukaisuudet, jotka edellyttävät lisätutkimuksia. (14)Rekisteröityjen oikeuksien suojaamiseksi niin, että samalla helpotetaan jäsenvaltioiden oikeutettua etua tehdä yhteistyötä oikeudellisten velvollisuuksien täytäntöönpanon valvonnassa, on tarpeen täsmentää selvästi olosuhteet, joissa näiden asetusten nojalla vaihdettuja henkilötietoja voidaan käyttää muihin kuin sosiaaliturvatarkoituksiin, ja selkeyttää jäsenvaltioiden velvollisuuksia tarjota tarkkoja ja riittäviä tietoja rekisteröidyille. (15)Asiakirjojen todentamiseen ja peruuttamiseen liittyvän menettelyn nopeuttamiseksi (etenkin haltijaan sovellettavan sosiaaliturvalainsäädännön osalta) petosten ja virheiden tapauksessa on tarpeen tiivistää yhteistyötä ja tiedonvaihtoa myöntäneen laitoksen ja peruuttamista pyytävän laitoksen välillä. Jos asiakirjan pätevyydestä tai tukena olevan näytön oikeellisuudesta on epäilystä tai jos jäsenvaltioilla on erilaisia näkemyksiä sovellettavan lainsäädännön määrittämisestä, on jäsenvaltioiden ja asianomaisten henkilöiden edun mukaista, että kyseiset laitokset pääsevät sopimukseen kohtuullisessa ajassa. (16)Yhteensovittamissääntöjen tehokkaan ja vaikuttavan toiminnan varmistamiseksi on tarpeen selventää sovellettavan lainsäädännön määrittämistä koskevia sääntöjä sellaisten palkattujen työntekijöiden osalta, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, jotta voidaan parantaa yhdenvertaisuutta niihin ehtoihin nähden, joita sovelletaan henkilöihin, jotka on lähetetty harjoittamaan taloudellista toimintaa yhteen jäsenvaltioon. Lähettämistä koskevia sääntöjä, jotka koskevat sovellettavan lainsäädännön soveltamisen jatkamista, olisi lisäksi sovellettava vain henkilöihin, joilla oli aiempi yhteys alkuperäjäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään. (17)Euroopan komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset asetuksen (EY) N:o 883/2004 12 ja 13 artiklan täytäntöönpanoa varten. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan mukaisesti. (18)Jos jäsenvaltio ei pysty ilmoittamaan keskimääräisiä vuotuisia kustannuksia henkilöä kohti kussakin ikäryhmässä viitevuodelta, on tarpeen säätää vaihtoehdosta, jonka mukaan jäsenvaltio voi toimittaa kyseistä vuotta koskevat saatavat virallisessa lehdessä julkaistujen välittömästi edeltävää vuotta koskevien vuotuisten keskimääräisten kustannusten perusteella. Kiinteisiin määriin perustuvan luontoisetuuksien menojen korvauksen olisi oltava mahdollisimman lähellä tosiasiallisia menoja; sen vuoksi ilmoittamisvelvollisuudesta poikkeamiseen olisi saatava hallintotoimikunnan hyväksyntä, eikä poikkeusta pitäisi myöntää peräkkäisinä vuosina. (19)Kun otetaan huomioon tuomioistuimen oikeuskäytäntö asioissa C-345/09 van Delft ja muut (EU:C:2010:610) ja C-543/13 Fischer-Lintjens (EU:C:2015:359), on tarpeen helpottaa sovellettavan lainsäädännön taannehtivia muutoksia. Sen vuoksi kuittausmenettely, jota sovelletaan tilanteissa, joissa jonkin jäsenvaltion lainsäädäntöä sovellettiin tilapäisesti asetuksen (EY) N:o 987/2009 6 artiklan mukaisesti, olisi laajennettava koskemaan myös muita tapauksia, jotka johtuvat sovellettavan lainsäädännön taannehtivasta muutoksesta. Tässä yhteydessä on lisäksi tarpeen olla soveltamatta kansallisen lainsäädännön eriäviä vanhentumista koskevia säännöksiä, jotta varmistetaan, että kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut yhteensopimattomat aikarajat eivät haittaa laitosten välistä taannehtivaa selvittämistä, ja jotta samalla vahvistetaan yhdenmukainen viiden vuoden vanhentumisaika laskemalla taaksepäin edellä mainitun asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa ja 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn alkamisesta, jotta varmistetaan, että tällaisten kiistojen ratkaisemiseksi tarkoitettu menettely ei vaarannu. (20)Tehokas periminen on keino estää ja torjua väärinkäytöksiä ja petoksia sekä taata sosiaaliturvajärjestelmien jouheva toiminta. Asetuksen (EY) N:o 987/2009 IV osaston III lukuun sisältyvät perintämenettelyt perustuvat keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 26 päivänä toukokuuta 2008 annetussa direktiivissä 2008/55/EY vahvistettuihin menettelyihin ja sääntöihin. Kyseinen direktiivi on korvattu keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annetulla direktiivillä 2010/24/EU, jolla otettiin käyttöön yhdenmukainen asiakirja, jota voidaan käyttää täytäntöönpanotoimenpiteisiin, sekä vakiomuotoinen lomake, jolla ilmoitetaan saataviin liittyvistä asiakirjoista ja toimenpiteistä. Hallintotoimikunnan asetuksen (EY) N:o 987/2009 86 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemässä tarkastelussa useimmat jäsenvaltiot pitivät hyödyllisenä direktiivissä 2010/24/EU säädetyn kaltaisen yhdenmukaisen täytäntöönpanoasiakirjan käyttöä. Sen vuoksi on tarpeen, että sosiaaliturvasaatavien perimiseen liittyvää keskinäistä avunantoa koskevissa säännöissä otetaan huomioon direktiivin 2010/24/EU mukaiset uudet toimenpiteet, jotta periminen olisi tehokkaampaa ja yhteensovittamissäännöt toimisivat moitteettomasti. (21)Tiettyjen jäsenvaltioiden lainsäädäntöön tehtyjen muutosten ottamiseksi huomioon ja oikeusvarmuuden takaamiseksi sidosryhmien kannalta on tarpeen mukauttaa asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteitä,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (EY) N:o 883/2004 seuraavasti: 1.Lisätään johdanto-osan 2 kappaleeseen toinen virke seuraavasti: ”Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 21 artiklalla taataan kaikille unionin kansalaisille oikeus vapaaseen liikkuvuuteen, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu.” 2.Lisätään johdanto-osan 5 kappaleeseen ilmaisun ”asianomaisille henkilöille yhdenvertainen kohtelu” jälkeen seuraava ilmaisu: ”, edellyttäen että Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/38/EY vahvistetut ehdot täyttyvät työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille vastaanottavassa jäsenvaltiossa myönnettävien sosiaaliturvaetuuksien osalta.” 3.Lisätään johdanto-osan 5 kappaleen jälkeen kappaleet seuraavasti: ”(5a) Euroopan unionin tuomioistuin on katsonut, että jäsenvaltioilla on oikeus asettaa työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille vastaanottavassa jäsenvaltiossa myönnettävien sellaisten sosiaaliturvaetuuksien, jotka eivät muodosta direktiivissä 2004/38/EY tarkoitettua sosiaaliavustusta, ehdoksi direktiivissä tarkoitettu laillinen oleskeluoikeus. Laillisen oleskeluoikeuden todentaminen olisi tehtävä direktiivin 2004/38/EY vaatimusten mukaisesti. Tätä varten työvoiman ulkopuolella oleva kansalainen olisi erotettava selvästi työnhakijasta, jonka oleskeluoikeus johtuu suoraan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklasta. Tämän oikeuskäytännön kodifiointi on tarpeen, jotta parannetaan oikeusvarmuutta kansalaisten ja laitosten kannalta. (5b) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että työvoiman ulkopuolella olevia liikkuvuutta harjoittavia EU:n kansalaisia ei estetä täyttämästä edellytystä, jonka mukaan heillä on oltava kattava sairausvakuutusturva vastaanottavassa jäsenvaltiossa direktiivissä 2004/38/EY säädetyn mukaisesti. Tämä saattaa edellyttää, että tällaisille kansalaisille annetaan mahdollisuus suorittaa oikeasuhteisia maksuja sairausvakuutusjärjestelmään siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuvat vakinaisesti. (5c) Direktiivistä 2004/38/EY tai muutoin unionin lainsäädännöstä johtuvista työvoiman ulkopuolella olevien henkilöiden oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun koskevista rajoituksista huolimatta minkään tässä asetuksessa ei pitäisi rajoittaa perusoikeuksia, jotka on tunnustettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, etenkään oikeutta ihmisarvoon (1 artikla), oikeutta elämään (2 artikla) ja oikeutta saada terveydenhoitoa (35 artikla).” 4.Korvataan johdanto-osan 18b kappaleen ensimmäinen virke seuraavasti: ”Lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti 5 päivänä lokakuuta 2012 annetun komission asetuksen (EU) N:o 965/2012, sellaisena kuin se on muutettuna lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti annetun asetuksen (EU) N:o 965/2012 muuttamisesta 29 päivänä tammikuuta 2014 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 83/2014, liitteessä III olevassa osastossa FTL määritellään ohjaamomiehistön tai matkustamomiehistön jäsenten ’kotiaseman’ käsite niin, että se tarkoittaa lentotoiminnan harjoittajan miehistön jäsenelle nimeämää paikkaa, jossa miehistön jäsen tavallisesti aloittaa ja lopettaa työjakson tai peräkkäisten työjaksojen sarjan ja jossa lentotoiminnan harjoittaja ei tavallisesti vastaa hänen majoituksestaan.” 5.Korvataan johdanto-osan 24 kappale seuraavasti: ”(24) Vakuutettujen ja heidän perheenjäsentensä pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien yhteensovittaminen on tehtävä erityisten sääntöjen mukaisesti noudattaen periaatteessa sairausetuuksiin sovellettavia sääntöjä tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. On myös tarpeen antaa erityisiä säännöksiä, jotka koskevat pitkäaikaishoitoon liittyvien luontois- ja rahaetuuksien päällekkäisyyttä.” 6.Lisätään johdanto-osan 35 kappaleen jälkeen kappale seuraavasti: ”(35a) Rahamääräiset perhe-etuudet, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta, ovat vanhemman yksilöllisiä ja henkilökohtaisia oikeuksia, ja niihin sovelletaan toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädäntöä. Näiden perhe-etuuksien erityinen luonne huomioon ottaen ne olisi lueteltava tämän asetuksen liitteessä XIII olevassa I osassa ja varattava yksinomaisesti asianomaiselle vanhemmalle. Toissijaisesti toimivaltainen jäsenvaltio voi päättää, että tällaisiin etuuksiin ei sovelleta ensisijaisuussääntöjä tapauksessa, jossa päällekkäisiä oikeuksia perhe-etuuksiin kertyy toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön ja perheenjäsenten asuinjäsenvaltion lainsäädännön perusteella. Jos jäsenvaltio päättää olla soveltamatta ensisijaisuussääntöjä, sen on tehtävä niin johdonmukaisesti kaikkien etuuksiin oikeutettujen henkilöiden osalta vastaavassa tilanteessa, ja se olisi mainittava liitteessä XIII olevan II osan luettelossa.” 7.Lisätään johdanto-osan 39 kappaleen jälkeen kappale seuraavasti: ”(39a) Tämän asetuksen mukaiseen henkilötietojen käsittelyyn on sovellettava asianmukaista EU:n tietosuojasäännöstöä, erityisesti luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) annettua asetusta (EU) 2016/679.”

8.Lisätään johdanto-osan 45 kappaleen jälkeen kappaleet seuraavasti: ”(46) Jotta mahdollistetaan asetuksen päivittäminen nopeasti kansallisen tason kehityksen perusteella, Euroopan komissiolle olisi siirrettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti valta hyväksyä säädöksiä tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 987/2009 liitteiden muuttamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio suorittaa asianmukaiset kuulemiset valmistelutöiden aikana, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta sääntelystä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti. Jotta varmistetaan tasapuolinen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi saatava kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoiden, ja niiden asiantuntijoilla olisi oltava järjestelmällisesti pääsy delegoitujen säädösten valmistelua käsittelevien komission asiantuntijaryhmien kokouksiin. (47) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti henkilötietojen suojaa (8 artikla), vapautta valita ammatti ja oikeutta tehdä työtä (15 artikla), omistusoikeutta (17 artikla), syrjintäkieltoa (21 artikla), lapsen oikeuksia (24 artikla), ikääntyneiden henkilöiden oikeuksia (25 artikla), vammaisten sopeutumista yhteiskuntaan (26 artikla), oikeutta perhe- ja työelämään (33 artikla), oikeutta sosiaaliturvaan ja toimeentuloturvaan (34 artikla), oikeutta terveydenhoitoon (35 artikla) sekä oikeutta liikkumis- ja oleskeluvapauteen (45 artikla), ja se on pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti. (48) Minkään tässä asetuksessa ei pitäisi rajoittaa riippumattomia oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka tunnustetaan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa, etenkään oikeutta elämään (2 artikla), oikeutta suojeluun epäinhimilliseltä ja alentavalta kohtelulta (3 artikla), oikeutta omaisuuteen (ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artikla) sekä oikeutta syrjimättömyyteen (14 artikla), ja tämä asetus on pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja velvollisuuksien mukaisesti.” 9.Muutetaan 1 artikla seuraavasti: a)Korvataan c alakohdassa ilmaisu ”III osaston 1 ja 3 luvuissa” ilmaisulla ”III osaston 1, 1a ja 3 luvuissa”. b)Lisätään i alakohdan 1 alakohdan ii alakohtaan ilmaisun ”sairaus-, äitiys- ja vastaavia isyysetuuksia koskevan III osaston 1 luvun” jälkeen ilmaisu ”ja pitkäaikaishoitoon liittyviä etuuksia koskevan 1a luvun”. c)Lisätään va alakohdan i alakohtaan ilmaisun ”III osaston 1 lukua (sairausetuudet sekä äitiys- ja vastaavat isyysetuudet)” jälkeen ilmaisu ”ja 1a lukua (pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet)” ja poistetaan viimeinen virke. d)Lisätään va alakohdan jälkeen alakohta seuraavasti: ”vb) ’pitkäaikaishoitoon liittyvillä etuuksilla’ kaikkia luontois- ja rahaetuuksia tai niiden molempien yhdistelmää henkilöille, jotka vanhuuden, toimintarajoitteen, sairauden tai vamman vuoksi vaativat pitkäkestoisesti merkittävää apua toiselta henkilöltä tai henkilöiltä olennaisten päivittäisten toimiensa hoitamiseen, mukaan luettuna itsemääräämisoikeuden tukeminen; tähän sisältyvät etuudet, jotka myönnetään tällaista apua antavalle henkilölle;” 10.Lisätään 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan jälkeen alakohta seuraavasti: ”ba) pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet;”. 11.Korvataan asetuksen (EY) N:o 883/2004 4 artikla seuraavasti: ”4 artikla Yhdenvertainen kohtelu 1. Henkilöillä, joihin tätä asetusta sovelletaan, on samat jäsenvaltion lainsäädännön mukaiset etuudet ja velvollisuudet kuin kyseisen jäsenvaltion kansalaisilla, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä. 2. Jäsenvaltio voi vaatia, että työvoiman ulkopuolella oleville liikkuvuutta harjoittaville EU:n kansalaisille kyseisessä jäsenvaltiossa myönnettävien sosiaaliturvaetuuksien osalta sovelletaan ehtoa, jonka mukaan näillä henkilöillä on oltava laillinen oleskeluoikeus Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY mukaisesti.”. 12.Muutetaan 11 artikla seuraavasti: a)Korvataan 2 kohdassa ilmaisu ”rahana maksettaviin toistaiseksi jatkuvan hoidon kattaviin sairausetuuksiin” ilmaisulla ”pitkäaikaishoitoon liittyviin rahaetuuksiin”. b)Korvataan 5 kohta seuraavasti:

”5. Toimintaa lentoliikenteen henkilö- tai rahtipalveluja suorittavana ohjaamomiehistön tai matkustamomiehistön jäsenenä pidetään yksinomaan siinä jäsenvaltiossa harjoitettavana toimintana, jossa lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti 5 päivänä lokakuuta 2012 annetun komission asetuksen (EU) N:o 965/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 29 päivänä tammikuuta 2014 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 83/2014, liitteessä III olevassa osastossa FTL määritelty kotiasema sijaitsee.” 13.Korvataan 12 artikla seuraavasti: ”12 artikla Erityissäännöt 1. Jäsenvaltiossa tavallisesti toimintaansa harjoittavalle työnantajalle tässä jäsenvaltiossa palkkatyötä tekevä henkilö, jonka tämä työnantaja lähettää toiseen jäsenvaltioon tekemään siellä työtä kyseisen työnantajan lukuun palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY tarkoitetulla tavalla tai jonka kyseinen työnantaja lähettää komennukselle toiseen jäsenvaltioon tekemään työtä kyseisen työnantajan lukuun, on edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen, edellyttäen että tämän työskentelyn arvioitu kesto on enintään 24 kuukautta ja että kyseistä henkilöä ei lähetetä korvaamaan toista palkattua työntekijää tai itsenäistä ammatinharjoittajaa, joka on aiemmin lähetetty tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla. 2. Jäsenvaltiossa tavallisesti toimiva itsenäinen ammatinharjoittaja, joka lähtee tekemään samankaltaista työtä toiseen jäsenvaltioon, on edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen, edellyttäen että tämän toiminnan arvioitu kesto on enintään 24 kuukautta ja että kyseinen henkilö ei korvaa toista lähetettyä palkattua työntekijää tai itsenäistä ammatinharjoittajaa.”. 14.Lisätään 13 artiklan 4 kohdan jälkeen 4 a kohta seuraavasti: ”4 a. Henkilöön, joka saa rahamääräisiä työttömyysetuuksia yhdestä jäsenvaltiosta ja harjoittaa samanaikaisesti toimintaa palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toisessa jäsenvaltiossa, sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, joka maksaa työttömyysetuudet.”. 15.Lisätään 32 artiklaan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jos perheenjäsenellä on johdettu oikeus etuuksiin useamman kuin yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, sovelletaan seuraavia ensisijaisuussääntöjä: a)jos oikeudet on saavutettu eri perustein, ensisijaisuusjärjestys on seuraava: i) vakuutetun henkilön palkkatyön tai itsenäisen ammatinharjoittamisen perusteella saavutetut oikeudet; ii) vakuutetun henkilön eläkkeen perusteella saavutetut oikeudet; iii) vakuutetun henkilön asuinpaikan perusteella saavutetut oikeudet; b)jos johdetut oikeudet on saavutettu samoin perustein, ensisijaisuusjärjestys määritetään käyttämällä perheenjäsenen asuinpaikkaa toissijaisena perusteena; c)jos ensisijaisuusjärjestystä ei ole mahdollista määrittää edellä esitettyjen perusteiden perusteella, viimeisenä perusteena sovelletaan vakuutetun henkilön pisintä vakuutuskautta kansallisessa eläkejärjestelmässä.”. 16.Poistetaan 34 artikla. 17.Lisätään 35 artiklan jälkeen luku seuraavasti: ”1 a LUKU Pitkäaikaishoitoon liittyvät etuudet

35 a artikla Yleiset säännökset 1. Edellä 17–32 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän luvun erityissäännösten soveltamista. 2. Hallintotoimikunta laatii yksityiskohtaisen luettelon pitkäaikaishoitoon liittyvistä etuuksista, jotka täyttävät tämän asetuksen 1 artiklan vb alakohtaan sisältyvät perusteet, ja täsmentää, mitkä ovat luontoisetuuksia ja mitkä rahaetuuksia. 3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää pitkäaikaishoitoon liittyviä rahaetuuksia III osaston muiden lukujen mukaisesti, jos etuus ja siihen sovellettavat erityiset edellytykset luetellaan liitteessä XII ja jos tällaisen yhteensovittamisen tulos on edunsaajalle vähintään yhtä suotuisa kuin jos etuuden yhteensovittaminen tapahtuisi tämän luvun mukaisesti. 35 b artikla Pitkäaikaishoitoon liittyvien etuuksien päällekkäisyys 1. Jos pitkäaikaishoitoon liittyviä rahaetuuksia toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla saava henkilö saa samaan aikaan tämän luvun nojalla pitkäaikaishoitoon liittyviä luontoisetuuksia toisessa jäsenvaltiossa olevan asuin- tai oleskelupaikkansa laitokselta ja jos myös ensin mainitun jäsenvaltion laitoksen on 35 c artiklan nojalla korvattava näiden luontoisetuuksien kustannukset, on sovellettava 10 artiklassa päällekkäisten etuuksien estämisestä annettua yleistä säännöstä, soveltaen ainoastaan seuraavaa rajoitusta: rahaetuuden määrästä on vähennettävä luontoisetuuden korvattava määrä, jota voidaan hakea 35 c artiklan nojalla ensimmäisen jäsenvaltion laitokselta. 2. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio taikka niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia muista toimenpiteistä tai lisätoimenpiteistä, joiden on oltava vähintään yhtä suotuisia kyseisen henkilön kannalta kuin 1 kohdassa esitettyjen periaatteiden. 35 c artikla Korvaukset laitosten kesken 1. Edellä 35 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin pitkäaikaishoitoon liittyviin etuuksiin. 2. Jos sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa tämän luvun mukainen toimivaltainen laitos sijaitsee, ei säädetä pitkäaikaishoitoon liittyvistä luontoisetuuksista, laitosta, joka on tai olisi kyseisessä jäsenvaltiossa toimivaltainen luvun 1 nojalla toisessa jäsenvaltiossa luontoisetuutena myönnettyjen sairausetuuksien korvaamista varten, on pidettävä toimivaltaisena myös luvun 1 a nojalla.”. 18.Korvataan 50 artiklan 2 kohdassa ilmaisu ”52 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdan” ilmaisulla ”52 artiklan 1 kohdan b alakohdan”. 19.Korvataan 61 artikla seuraavasti: ”61 artikla Vakuutus-, työskentely- tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kausien yhteenlaskemista koskevat erityissäännöt 1. Lukuun ottamatta 65 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tapauksia, 6 artiklan soveltamiseksi edellytetään, että asianomainen henkilö on viimeksi täyttänyt vähintään kolmen kuukauden vakuutus-, työskentely- tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kauden sen lainsäädännön mukaisesti, jonka nojalla etuuksia haetaan. 2. Jos työtön henkilö ei täytä kausien yhteenlaskemisen edellytyksiä 1 kohdan mukaisesti, koska viimeksi täyttyneiden vakuutus-, työskentely- tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kausien kokonaiskesto kyseisessä jäsenvaltiossa on alle kolme kuukautta, henkilöllä on oikeus työttömyysetuuksiin sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa hän oli aiemmin täyttänyt tällaiset kaudet 64 a artiklassa säädettyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti.”. 20.Muutetaan 64 artikla seuraavasti:

a)Korvataan 1 kohdan c alakohdassa ilmaisu ”kolmen” ilmaisulla ”kuuden” ja ilmaisut ”kolmen kuukauden ajan enintään kuudeksi kuukaudeksi” ilmaisulla ”kuuden kuukauden ajan enintään sen kauden loppuun, jona henkilöllä on oikeus etuuksiin”; b)Korvataan 3 kohdassa ilmaisu ”kolme” ilmaisulla ”kuusi” ja ilmaisu ”enintään kuudeksi kuukaudeksi” ilmaisulla ”sen kauden loppuun, jona henkilöllä on oikeus etuuksiin”. 21.Lisätään 64 artiklan jälkeen 64 a artikla seuraavasti: ”64 a artikla Sellaisia työttömiä koskevat erityissäännöt, jotka muuttavat toiseen jäsenvaltioon täyttämättä 61 artiklan 1 kohdan ja 64 artiklan edellytyksiä Edellä 61 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa jäsenvaltiosta, jonka lainsäädäntöä työttömään sovellettiin aiemmin, tulee toimivaltainen ja sen on tarjottava työttömyysetuudet. Etuudet on tarjottava toimivaltaisen laitoksen kustannuksella 64 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn kauden ajan, jos työtön ilmoittautuu käytettäväksi viimeisimmän vakuutusjäsenvaltion työvoimapalveluun ja noudattaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä vahvistettuja ehtoja. Edellä 64 artiklan 2–4 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.” 22.Korvataan 65 artikla seuraavasti: ”65 artikla Työttömät, jotka asuivat muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa 1. Työttömänä olevan henkilön, joka viimeisimmän palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimintansa aikana asui muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, on ilmoittauduttava aiemman työnantajansa tai toimivaltaisen jäsenvaltion työvoimapalvelun käytettäväksi. Tällainen henkilö saa etuuksia toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, ikään kuin hän asuisi kyseisessä jäsenvaltiossa. Nämä etuudet myöntää toimivaltaisen jäsenvaltion laitos. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kokonaan työttömänä olevan henkilön, joka viimeisimmän palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimintansa aikana asui muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa ja joka ei ole täyttänyt vähintään 12:ta työttömyysvakuutuskuukautta yksinomaisesti toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, on ilmoittauduttava asuinjäsenvaltionsa työvoimapalvelun käytettäväksi. Tällainen henkilö saa etuuksia asuinjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, ikään kuin hän olisi täyttänyt kaikki vakuutuskaudet kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla. Kyseiset etuudet myöntää asuinjäsenvaltion laitos. Tässä kohdassa tarkoitettu kokonaan työtön henkilö, jolla olisi oikeus työttömyysetuuteen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti ainoastaan, jos hän asuisi siellä, voi vaihtoehtoisesti ilmoittautua kyseisen jäsenvaltion työvoimapalvelun käytettäväksi ja saada etuuksia kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ikään kuin hän asuisi siellä. 3. Jos 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu kokonaan työtön henkilö ei halua ilmoittautua toimivaltaisen jäsenvaltion työvoimapalvelun käytettäväksi tai olla edelleen sen käytettävissä rekisteröidyttyään sinne ja haluaa hakea työtä asuinjäsenvaltiossa tai viimeisimmässä työskentelyjäsenvaltiossa, 64 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin, lukuun ottamatta sen 1 kohdan a alakohtaa. Toimivaltainen laitos voi jatkaa 64 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettua aikaa siihen asti, kun oikeus etuuksiin päättyy. 4. Sen lisäksi, että tässä artiklassa tarkoitettu kokonaan työtön henkilö voi ilmoittautua käytettäväksi toimivaltaisen jäsenvaltion työvoimapalveluun, hän voi ilmoittautua käytettäväksi myös toisen jäsenvaltion työvoimapalveluun. 5. Tämän artiklan 2–4 kohtaa ei sovelleta henkilöön, joka on osittain tai ajoittain työttömänä.” 23.Lisätään 68 a artiklan jälkeen artikla seuraavasti: ”68 b artikla Rahamääräisiä perhe-etuuksia, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta, koskevat erityissäännökset 1. Rahamääräisiä perhe-etuuksia, joilla on tarkoitus korvata tuloja lastenhoitokausilta ja jotka luetellaan liitteessä XIII olevassa I osassa, myönnetään yksinomaisesti henkilölle, johon sovelletaan toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädäntöä, eikä hänen perheenjäsenillään ole mitään johdettuja oikeuksia näihin etuuksiin. Tämän asetuksen 68 a artiklaa ei sovelleta tällaisiin etuuksiin, eikä toimivaltaisen laitoksen tarvitse ottaa huomioon lapsen tai lasten toisen vanhemman, vanhemmaksi katsotun henkilön tai holhoojana toimivan laitoksen täytäntöönpanoasetuksen 60 artiklan 1 kohdan nojalla toimittamaa hakemusta. 2. Poiketen siitä, mitä 68 artiklan 2 kohdassa säädetään, tapauksissa, joissa on päällekkäisiä oikeuksia toisen lainsäädännön tai toisten lainsäädäntöjen nojalla, jäsenvaltio voi myöntää 1 kohdassa tarkoitetun perhe-etuuden täysimääräisesti edunsaajalle riippumatta määrästä, joka on myönnetty ensimmäisen lainsäädännön nojalla. Jäsenvaltio, joka päättää soveltaa tällaista poikkeusta, on lisättävä liitteessä XIII olevan 2 osan luetteloon, jossa on mainittava perhe-etuus, johon poikkeusta sovelletaan.”. 24.Lisätään 75 artiklan jälkeen osastoon V ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ 75 a artikla seuraavasti:

”75 a artikla Toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet 1. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että niiden laitokset ovat tietoisia kaikista säännöksistä ja muista toimista, myös hallintotoimikunnan päätöksistä, ja että ne soveltavat niitä tämän asetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen soveltamisalalla ja niissä säädetyin edellytyksin. 2. Jotta voidaan varmistaa sovellettavan lainsäädännön moitteeton määrittäminen, toimivaltaisten viranomaisten on edistettävä jäsenvaltioiden laitosten ja työsuojeluviranomaisten välistä yhteistyötä.”. 25.Lisätään 76 artiklan jälkeen 76 a artikla seuraavasti: ”76 a artikla Valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä 1. Siirretään komissiolle valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joissa täsmennetään noudatettavat menettelyt, jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen 12 ja 13 artiklan yhdenmukainen soveltaminen. Näissä säädöksissä vahvistetaan vakiomenettely, mukaan luettuna määräajat, jotka koskevat –esitettävän asiakirjan, jossa todistetaan haltijaan sovellettava sosiaaliturvalainsäädäntö, myöntämistä, muotoa ja sisältöä, –niiden tilanteiden määrittämistä, joissa asiakirja on myönnettävä, –todennettavia tekijöitä ennen asiakirjan myöntämistä, –asiakirjan peruuttamista, kun työskentelyjäsenvaltion toimivaltainen laitos kiistää sen paikkansapitävyyden tai pätevyyden. 2. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 3. Komissiota avustaa hallintotoimikunta, joka on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.” 26.Lisätään uusi 87 b artikla seuraavasti: ”87 b artikla Siirtymäsäännös asetuksen (EU) xxxx soveltamista varten 1. Asetuksen (EU) xxxx perusteella ei kerry oikeuksia sen soveltamisen alkamispäivää edeltävältä ajalta.

2. Kaikki vakuutuskaudet ja tapauksesta riippuen kaikki työskentelykaudet ja itsenäisen ammatinharjoittamisen kaudet tai asumiskaudet, jotka jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ovat täyttyneet ennen [the date of application of Regulation (EU) xxxx] kyseisessä jäsenvaltiossa, otetaan huomioon määritettäessä tämän asetuksen nojalla saavutettuja oikeuksia. 3. Jollei 1 kohdasta muuta johdu, oikeus on saavutettu asetuksen (EU) xxxx mukaisesti, vaikka se liittyy tapahtumaan, joka sattui ennen asetuksen soveltamisen alkamispäivää kyseisessä jäsenvaltiossa. 4. Tämän asetuksen 61, 64 ja 65 artiklaa, jotka olivat voimassa ennen [the entry into application of the Regulation (EU) xxxx], sovelletaan edelleen työttömyysetuuksiin, jotka on myönnetty henkilöille, joiden työttömyys alkoi ennen kyseistä päivää.”. 27.Korvataan 88 artikla seuraavasti: ”88 artikla Säädösvallan siirto liitteiden päivittämiseksi Siirretään Euroopan komissiolle 88 a artiklan mukaisesti valta hyväksyä delegoituja säädöksiä tämän asetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen liitteiden muuttamiseksi määräajoin hallintotoimikunnan pyynnöstä. 88 a artikla Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset. 2. Siirretään 88 artiklassa tarkoitettu valta Euroopan komissiolle määräämättömäksi ajaksi [the date of entry into force of the Regulation (EU) xxxx]. 3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 88 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. 5. Heti kun Euroopan komissio on antanut delegoidun säädöksen, se antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 6. Edellä 88 artiklan nojalla annett