[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 9.2.2010

KOM(2010)46 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 täytäntöönpanosta

SEK(2010)115

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 täytäntöönpanosta

JOHDANTO

Tämä on neljäs kolmivuotiskertomuksista, joita komission on määrä toimittaa yhteisön työvoimaa koskevan otantatutkimuksen järjestämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98[1], jäljempänä ’LFS-lainsäädäntö’, 7 artiklan mukaan. Komissio antoi vuonna 2000 ensimmäisen kertomuksen, joka kattoi vuodet 1998–1999. Toinen kertomus esitettiin vuonna 2003, ja se kattoi vuodet 2000–2002. Kolmas kertomus esitettiin vuonna 2006, ja se koski ajanjaksoa 2003–2005.

Nyt annettavassa kertomuksessa selostetaan jäsen-, ehdokas-[2] ja EFTA-valtioiden, jäljempänä ’osallistujamaat’, edistymistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 säännösten noudattamisessa vuosina 2006 ja 2007[3]. Asetusta on muutettu komission asetuksella (EY) N:o 2104/2002[4] ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2257/2003[5]. Asetuksen (EY) N:o 2257/2003 myötä LFS-lainsäädäntöön on tehty muun muassa seuraavat uudistukset, jotka otettiin käyttöön vuonna 2006:

- kuusi uutta tutkittavaa ominaisuutta

- pakollinen kysymyssarja ’n’ epätyypillisistä työajoista, joista kerättiin aiemmin tietoja herrasmiessopimuksen pohjalta

- muuttujien jakaminen keskeisiin muuttujiin, joista on kerättävä tietoa neljännesvuosittain, ja rakenteellisiin muuttujiin, joita on tarpeen tutkia vain vuosittaisina keskiarvoina ja joita varten voidaan käyttää koko vuoden otoksesta poimittua alaotosta.

PÄÄKOHTIA

Jäljempänä selostetaan, miten edellä olevassa kohdassa esitettyjen LFS-lainsäädännön näkökohtien toteuttamisessa on edistytty. Tämän kertomuksen sisältämät arvioinnit perustuvat asianomaisilta mailta saatuihin laatuselvityksiin ja muihin tietoihin sekä kansallisella tasolla tehtyjen kyselyiden tulosten tarkasteluun.

Jatkuvien neljännesvuositutkimusten toteuttaminen — 1 artikla

Jatkuvan tutkimuksen toteuttamista ja neljännesvuosittaisten tulosten tuottamista ja julkistamista on parannettu. Vuonna 2007 Luxemburgissa alettiin tuottaa neljännesvuosittaisia tuloksia ja Kroatiassa siirryttiin jatkuvaan tutkimukseen. Turkki ja Sveitsi ovat ainoat osallistujamaat, joissa ei vielä tehdä jatkuvaa tutkimusta. Turkissa tuotetaan kuitenkin neljännesvuosittaisia tuloksia, ja Sveitsissä on tarkoitus siirtyä jatkuvaan tutkimukseen vuonna 2010.

Bulgariaa lukuun ottamatta kaikki jatkuvaa tutkimusta tekevät osallistujamaat täyttivät vuonna 2007 vaatimuksen, jonka mukaan tutkimuksen on katettava vuoden kaikki viikot. Toiminta on toisin sanoen parantunut Unkarissa[6], Sloveniassa ja Romanissa, joissa kattavuus oli vuoteen 2005 asti vain osittainen, sekä Kroatiassa, jossa otettiin vuonna 2007 käyttöön jatkuva tutkimus.

Toisaalta edistyminen on ollut vähäistä tai olematonta Luxemburgissa, Sloveniassa, Unkarissa, Alankomaissa ja Saksassa, kun kriteerinä on tarkasteluviikkojen tasainen jakautuminen koko vuodelle, sillä kyseisissä maissa on tässä suhteessa edelleen suuria poikkeamia.

Yksiköt ja kohde — 2 artikla

Osallistujamaat soveltavat erilaisia vakinaisesti asuvan väestön määritelmiä: osa maista käyttää perustana asumisen kestoa, ja osa puolestaan pitää kriteerinä oikeudellista asemaa, joka yleensä tarkoittaa rekisteröitymistä hallinnon ylläpitämiin väestöluetteloihin.

Ranska ei vieläkään täytä kansallisen talousalueen kattamista koskevaa vaatimusta, sillä merentakaiset departementit eivät kuulu tutkimukseen vuosineljänneksillä 1, 3 ja 4. Tavoitteena on kuitenkin saavuttaa täysimääräinen peitto vuoteen 2013 mennessä.

Maantieteelliseen vertailukelpoisuuteen vaikuttaa myös se, että eri maat menettelevät eri tavoin laitostalouksien suhteen. Eroja on siinä, missä määrin otos kattaa laitostalouksissa asuvia henkilöitä (täysimääräisesti, osittain tai ei lainkaan) ja mitä tietojenkeruumenetelmiä käytetään (otannassa on suoraan mukana laitostalouksia, tai tiedot kerätään sellaisen kotitalouden kautta, johon laitostaloudessa asuvat henkilöt ovat säilyttäneet yhteyden). Lisäksi tutkimuksen painokertoimien laskennassa on eroja, jotka johtuvat laitostalouksissa asuvien henkilöiden sisällyttämisestä kohdeperusjoukkoon tai jättämisestä sen ulkopuolelle. Useat maat toimivat epäjohdonmukaisesti: ne jättävät laitostaloudet otoksen ulkopuolelle mutta täydentävät otosta siten, että se kattaa koko perusjoukon (Belgia, Irlanti, Latvia, Malta, Romania, Slovenia ja Sveitsi), tai – vaihtoehtoisesti – keräävät tietoja laitostalouksissa asuvilta henkilöiltä mutta ottavat painokertoimien laskennassa huomioon ainoastaan kotitalouksissa asuvat (Liettua).

Niistä kuudesta maasta, jotka poimivat otokseen yksityishenkilöitä, vain Tanska ja Suomi toimittavat Eurostatille kotitalouksia käsittelevät tiedot alaotoksen perusteella. Tanskan tapauksessa alaotos ei kuitenkaan ole läheskään kattava. Toisaalta Ruotsi, Norja, Islanti ja Sveitsi eivät toimita kotitaloustietoja. Tanska ja Ruotsi ovat hiljattain luvanneet toimittaa kotitalouksia koskevat tiedot täysin säännösten mukaisesti vuodesta 2010, mutta Norja tarvitsee lisäaikaa.

Tarkkuusvaatimukset — 3 artiklan 1 ja 2 kohta[7]

Työttömien ryhmän osalta, joka edustaa viittä prosenttia työikäisestä väestöstä, suhteellinen keskivirhe vuosikeskiarvoja estimoitaessa saa 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn tarkkuusvaatimuksen mukaan olla NUTS II:n tasolla enintään kahdeksan prosenttia kyseisestä väestöryhmästä. Vuosina 2006 ja 2007 keskivirhe oli tätä enimmäismäärää suurempi 35:llä NUTS II -tason alueella, kun yli 300 000 asukkaan alueita oli yhteensä 288 (292 vuonna 2007). Kyseiset alueet sijaitsevat Ranskassa (10 aluetta), Yhdistyneessä kuningaskunnassa (8), Kreikassa (5), Puolassa (5), Romaniassa (3), Portugalissa (2), Bulgariassa (1) ja Belgiassa (1). Ranskassa ollaan kuitenkin muuttamassa työvoimatutkimusta muun muassa siten, että otoksen koko kasvaa asteittain. Muutosten myötä pitäisi olla mahdollista täyttää tämä vaatimus vuoden 2011 alusta. Puola on osaltaan suurentanut asteittain otoksen kokoa sellaisilla alueilla, joilla 3 artiklan 1 kohdan vaatimus ei täyty. Otos suureni keskimäärin 7 prosenttia vuosina 2008 ja 2009.

Sellaisessa väestöryhmässä, johon kuuluu viisi prosenttia työikäisestä väestöstä, kahden peräkkäisen vuosineljänneksen välisiä muutoksia koskevan estimaatin suhteellinen keskivirhe saa 3 artiklan 2 kohdan mukaan olla enintään kaksi prosenttia kyseisestä väestöryhmästä maissa, joissa on vähintään 20 miljoonaa asukasta. Saksa, Puola ja Romania eivät täyttäneet tätä vaatimusta. Jotta vaatimus täyttyisi, Puola aikoo kaksinkertaistaa otoksen koon vuodesta 2010 alkaen. Belgiassa, Bulgariassa, Tanskassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Sloveniassa ja Kroatiassa suhteellinen keskivirhe oli suurempi kuin kolme prosenttia, joka on asetettu enimmäismääräksi sellaisille maille, joiden asukasluku on miljoonan ja kahdenkymmenen miljoonan välillä.

Tutkimuksen kuvaus — 4 artiklan 1 kohta

Tietojen kattavuus on yleisesti ottaen parantunut viimeksi annetun kertomuksen jälkeen. Tämä koskee esimerkiksi kysymyssarjoja ’a’ demografinen tausta ja ’f” näkyvä alityöllisyys. Useimmat maat ottivat vuonna 2006 täysimääräisesti käyttöön asetuksella (EY) N:o 2257/2003 lisätyt kuusi uutta tutkittavaa ominaisuutta[8]. Eräät osallistujamaat eivät kuitenkaan vieläkään toimita osaa pakollisista muuttujista (monesti kyseessä on kokonaisia alasarjoja). Irlanti ei vieläkään toimita virheettömiä tietoja kotitalouksien koostumuksesta eikä vastaajien kansalaisuudesta. Toimia LFS-lainsäädännön noudattamiseksi on kuitenkin tehostettu syksyllä 2009, ja vuoden loppuun mennessä on määrä saada aikaan tyydyttävä ratkaisu.

Lisäkysymykset — 4 artiklan 2 kohta

Työelämästä eläkkeelle siirtymistä koskevat lisäkysymykset ajoitettiin vuodelle 2006 ja työtapaturmia ja työhön liittyviä terveysongelmia koskevat lisäkysymykset vuodelle 2007.

Molemmat lisäkysymyssarjat toteutettiin kaikissa osallistujamaissa; poikkeuksia olivat kuitenkin Kroatia ja Islanti vuonna 2006 sekä Turkki, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia sekä Sveitsi molempina vuosina[9]. Ensimmäiset tiedot lähetettiin yleensä oikeaan aikaan lukuun ottamatta Irlantia vuonna 2006 ja Tanskaa, Ranskaa, Islantia ja Norjaa vuonna 2007. Usein tarvittiin kuitenkin lukuisia uudelleenlähetyksiä ennen kuin virheettömät tietosarjat olivat koossa. Eräät maat poikkesivat asiaankuuluvasta tarkastelujaksosta, joka oli joko kokonainen vuosi tai toinen vuosineljännes. Vuoden 2007 kysymyksissä Yhdistynyt kuningaskunta käytti tarkastelujaksona ensimmäistä vuosineljännestä, kun taas Alankomaiden ja Itävallan otos kattoi yli vuosineljänneksen mutta ei koko vuotta.

Työttömyyden määritelmä ja kysymysten muotoilua koskevat 12 periaatetta — 4 artiklan 3 kohta

Kahdeksan maata – Italia, Luxemburg, Latvia, Unkari, Romania, Slovakia, Kroatia ja Norja – muutti vuosina 2006 ja 2007 kysymyslomakkeitaan, jotta ne vastaisivat paremmin komission asetuksessa (EY) N:o 1897/2000[10] säädettyä työttömyyden määritelmää. Tanska, Ranska, Italia, Latvia, Itävalta, Romania, Norja ja Sveitsi noudattivat määritelmää kaikilta osin vuoden 2007 loppuun mennessä. Määritelmästä poikkeavissa maissa useimmat ongelmat liittyivät yhä tarkastelujaksoon kysymyksessä, onko henkilö vapaa aloittamaan työskentelyn (Belgia, Bulgaria, Tšekki, Kreikka, Irlanti, Kypros, Liettua, Luxemburg, Unkari, Malta, Alankomaat, Puola, Slovenia, Suomi, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Turkki, Islanti), sekä seurantakysymyksiin, joilla varmistetaan lomautettujen työmarkkina-asema (Bulgaria, Tšekki, Saksa, Luxemburg, Alankomaat, Portugali, Slovakia, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta, Kroatia, Islanti). Espanja, Yhdistynyt kuningaskunta ja Islanti asettivat alemmaksi ikärajaksi 16, ja Viro, Irlanti, Slovenia ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia eivät kartoittaneet asianmukaisesti henkilöitä, jotka eivät hae työtä siksi, että he olivat jo löytäneet työtä.

Monet maat muuttivat vuosina 2006 ja 2007 kyselylomakkeitaan, jotta ne vastaisivat paremmin 12:ta kysymysten muotoiluperiaatetta. Kaikki osallistujamaat noudattivat vuonna 2007 kuitenkin vain periaatteita 8 ja 11.

Useimmat poikkeamat koskivat edelleen seuraavia näkökohtia:

- työpaikan ja työntekijän välisen siteen varmistaminen lomautettujen tapauksessa (periaate 2)

- työnhakua koskevassa kysymyksessä ei täsmennetä, että on otettava huomioon myös lyhytkestoisen työn hakeminen (periaate 3)

- tarkastelujaksojen rajaaminen, kun kyseessä ovat työllisyys, työnhaku ja työnhakumenetelmät sekä työhön käytettävissä oleminen (periaate 6)

- sen määrittäminen, että yhteyden ottaminen julkiseen työnvälityspalveluun on aktiivisena työnhakumenetelmänä pidettävä erillään kirjoittautumisen hallinnollisesta uudistamisesta työttömyysetuuksien saamiseksi ja työnvälityspalvelun antamasta avusta työttömäksi kirjoittautuneen työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi (periaate 10).

Irlanti, Malta ja Kroatia esittivät yhä ensin kysymyksiä pääasiallisesta työmarkkina-asemasta, mikä on vastoin periaatetta 1. Alankomaissa käytettiin periaatteen 6 vastaisesti nykyistä tilannetta tarkastelujaksona työllisyyden tapauksessa ja tehtiin työnhakua käsitteleviä kysymyksiä vain niille, jotka ilmoittivat olevansa halukkaita työhön, mikä on ristiriidassa periaatteen 7 kanssa[11]. Neljä maata – Espanja, Itävalta, Romania ja Ruotsi – noudattivat aukottomasti kaikkia periaatteita[12].

Useat maat muuttivat kyselylomakettaan vuoden 2007 jälkeen tai suunnittelivat muuttavansa lomaketta lähivuosina, jotta ne noudattaisivat työttömyyden määritelmää ja kaikkia kahtatoista periaatetta (katso taulukko 15). Liettua on luvannut, että määritelmää ja periaatteita noudatetaan vuodesta 2010.

Rakenteelliset muuttujat — 4 artiklan 4 kohta

Seitsemän maata – Espanja, Saksa, Ranska, Alankomaat, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Norja – päättivät soveltaa vuosina 2006 ja 2007 vaihtoehtoa, jossa rakenteellisia (vuosittaisia) muuttujia tutkitaan koko vuoden otoksesta poimitun alaotoksen avulla. Silti vain Espanja tutki lähes kaikki 42 rakenteellista muuttujaa alaotoksen perusteella. Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Norja tutkivat noin puolet rakenteellisista muuttujista tämän vaihtoehdon mukaisesti, kun taas Suomi, Saksa ja Ranska käyttivät alaotosta vain erittäin harvojen vuosittaisten muuttujien tapauksessa. Eräät maat eivät varmistuneet summien yhdenpitävyydestä vuosittaisen alaotoksen ja neljännesvuosittaisten tulosten vuosittaisen keskiarvon välillä. Lisäksi vuosittaiset painokertoimet toimitettiin – todennäköisesti alaotoksen käyttöön liittyvien teknisten alkuhankaluuksien vuoksi – yleensä melko myöhään alaotoksen käyttöönottovuodelta, mikä esti vuosittaisten tulosten oikea-aikaisen julkistamisen.

Tulosten toimittaminen — 6 artikla

Lähes kaikki osallistujamaat lähettivät ensimmäiset tietonsa 12 viikon toimitusajan kuluessa. Usein tietoja jouduttiin kuitenkin lähettämään uudestaan, ja siihen kului aikaa. Kun tarkastellaan oikean aineiston lähettämiselle asetetun määräajan noudattamista, voidaan todeta, että vain Espanja ja Portugali toimittivat aina ajoissa mikrotiedot vuosien 2006 ja 2007 kaikilta neljänneksiltä, kun taas Maltan, Kroatian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Islannin kaikki toimitukset myöhästyivät molempina vuosina, ja Belgian, Irlannin, Italian, Turkin ja Sveitsin[13] kaikki toimitukset viivästyivät vuonna 2006.

PÄÄTELMÄT

Osallistujamaat edistyivät tarkasteltavana olevan jakson aikana kaiken kaikkiaan hyvin LFS-lainsäädännnön noudattamisessa. Kansallisia tutkimuksia on muutettu, jotta ne vastaisivat Euroopan unionin lainsäädäntöön tehtyjä muutoksia ja täyttäisivät jo edellisen kertomuksen aikaan voimassa olleet vaatimukset, joista oli tuolloin poikettu. Sekä kansallisten että yhteisön työvoimatutkimusten laatu on siis kokonaisuudessaan parantunut, ja tämä koskee ennen kaikkea relevanssia, tarkkuutta, maantieteellistä vertailukelpoisuutta sekä ajantasaisuutta.

Nykyisin kaikki jäsenvaltiot tekevät jatkuvaa tutkimusta, josta saadaan neljännesvuosittaisia tuloksia, ja lähes kaikkien jäsenvaltioiden tutkimukset kattavat vuoden kaikki viikot. Yhteisön työvoimatutkimuksen relevanssi on parantunut, kun on otettu käyttöön kuusi uutta tutkittavaa ominaisuutta ja vähennetty pakollisten muuttujien määrää ja kun kaksi uutta maata on alkanut lähettää mikrotietoja Eurostatille. Maiden välinen vertailukelpoisuus on parantunut, kun useat maat ovat tarkistaneet kyselylomakkeitaan, jotta niissä noudatettaisiin työttömyyden määritelmää ja jotta kahtatoista vahvistettua periaatetta sovellettaisiin entistä yhdenmukaisemmin työmarkkina-asemaa koskevissa kysymyksissä. Monien kansallisten tutkimusten tarkkuus koheni, kun rakennetta ja järjestämistä parannettiin esimerkiksi suurentamalla otoksen kokoa, tehostamalla rotaatiojärjestelyjä, parantamalla painotusjärjestelmää ja ottamalla käyttöön tietokoneavusteisia menetelmiä paperisten kyselylomakkeiden tilalle. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta myös toimitusten ajantasaisuus on parantunut.

Uusia parannuksia on jo tekeillä sekä maiden että EU:n tasolla. Lisäksi voidaan odottaa, että yhteisön työvoimatutkimuksen laatu paranee tulevina vuosina, kun toteutetaan työvoimatutkimuksen laatua käsittelevän työryhmän antamat 43 suositusta[14].

LFS-lainsäädännön täytäntöönpanossa on kuitenkin yhä poikkeamia, joiden osalta komissio pitää jäljempänä mainittuja kysymyksiä huolestuttavimpina.

Ensinnäkin toimitetut tiedot eivät ole aina olleet laadultaan julkistamiskelpoisia, ja on jouduttu tekemään useita tarkistuksia ennen kuin on saatu aikaan hyväksyttävä versio. Tämä on heikentänyt julkistettujen tietojen ajantasaisuutta ja estänyt työvoimatutkimuksia koskevan julkaisukalenterin käyttöönoton. Tällainen kalenteri olisi käyttäjien kannalta erittäin tervetullut, ja myös tutkimuksen relevanssi parantuisi kalenterin ansiosta.

Edellisen kertomuksen jälkeen on saatu aikaan edistystä, mutta silti useimpien maiden tutkimuksissa ei vieläkään täysin noudateta työttömyyden määritelmää eikä kahtatoista periaatetta, jotka koskevat työmarkkina-asemaa koskevien kysymysten muotoilua. Tämä huonontaa työllisyyttä ja työttömyyttä koskevien tärkeimpien estimaattien vertailukelpoisuutta maiden välillä. Maiden välinen vertailukelpoisuus kärsii myös siitä, että käytetään erilaisia käsitteitä ja toimintamalleja esimerkiksi, kun määritetään vakinaisesti asuva väestö ja käsitellään laitostalouksia.

Tarkkuusvaatimusten täyttämisestä on mahdotonta tehdä selviä päätelmiä (katso alaviite 7). Tässä kertomuksessa esitetty arviointi kuitenkin osoittaa, että tähänastiset toimet eivät ole aina johtaneet täysin luotettaviin estimaatteihin. Eräiden maiden on vielä muutettava tutkimuksensa rakennetta, esimerkiksi suurentamalla otoksen kokoa tai ottamalla käyttöön asianmukaisia rotaatiomalleja, jotta ne pystyvät tuottamaan huomattavasti tarkempia estimaatteja joko alueellisella tasolla tai kun on kyse vuosineljännesten välisistä muutoksista.

Vain harvat maat ovat tähän mennessä ottaneet käyttöön vaihtoehdon, jossa rakenteellisia muuttujia tutkitaan alaotoksen avulla. Vaihtoehdon tarkoituksena oli keventää vastaustaakkaa merkittävässä määrin.

Lisäkysymysten tapauksessa tutkimuksen kattavuutta ja toimitusmääräaikojen noudattamista voidaan pitää tyydyttävinä. Komissio tekee jatkossakin tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, jotta niissä noudatettaisiin LFS-lainsäädäntöä täysimääräisesti. Eurostat seuraa lainsäädännön noudattamista säännöllisin väliajoin. Jos laiminlyöntejä havaitaan, komissio toteuttaa tarvittavat toimet.

[1] EYVL L 77, 14.3.1998, s. 3.

[2] Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia kuuluu ensimmäistä kertaa tämän kertomuksen tarkastelukohteisiin. Siitä käytetään joissakin taulukoissa lyhennettä MK. Tämä väliaikainen koodi ei estä ottamasta käyttöön maan lopullista nimeä, joka hyväksytään, kun Yhdistyneissä Kansakunnissa asiasta käytävät neuvottelut saadaan päätökseen.

[3] Vuoden 2008 laatuselvitysten toimitusviivästysten sekä NACE-luokitukseen siirtymisen vuoksi päätettiin, että tässä kertomuksessa ei käsitellä vuotta 2008.

[4] EYVL L 324, 29.11.2002, s. 14.

[5] EUVL L 336, 23.12.2003, s. 6.

[6] Unkarissa tutkimus kyllä kattoi muodollisesti vuoden jokaisen viikon, mutta kunkin vuosineljänneksen viimeisellä viikolla haastatteluja oli erittäin vähän.

[7] Neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyt tarkkuusvaatimukset jättävät tulkinnanvaraa. Ne koskevat teoreettista tilannetta, jollaista käytännössä tuskin esiintyy. Vaatimusten arvioinnissa on siis tarpeen tukeutua tapauskohtaisiin oletuksiin. Näin ollen ei pidä katsoa, että arviointi on vakuuttava osoitus vaatimusten noudattamisesta. Arviointi tarjoaa vain yksittäisiä osoituksia vaatimuksia koskevista poikkeamista.

[8] Irlanti otti käyttöön neljä uutta tutkittavaa ominaisuutta vuonna 2007, mutta yksi puuttuu yhä. Suomi ja Norja ottivat osan uusista tutkittavista ominaisuuksista käyttöön vuonna 2008, ja Sveitsissä käyttöönotto tapahtuu vuonna 2010.

[9] Turkki toteutti vuoden 2007 lisäkysymykset mutta ei lähettänyt tuloksia Eurostatille.

[10] EYVL L 228, 8.9.2000, s. 18.

[11] Alankomaissa toteutetaan parhaillaan toimia, joiden avulla voidaan täyttää periaatteet 6 ja 7 kaikilta osin.

[12] Työvoimatutkimuksen laatua käsittelevä työryhmä, jonka koordinoinnista vastasi Eurostat, totesi äskettäin, että eräitä periaatteita on syytä selventää. Ryhmä suositteli, että Eurostatin perustama asiantuntijaryhmä tarkastelisi uudelleen kyseiset kaksitoista periaatetta.

[13] Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Turkin ensimmäiset toimitukset koskivat vuoden 2006 tietoja. Sveitsi toimitti vain yhden tietosarjan, sillä maassa toteutetaan vuosittainen tutkimus.

[14] Työryhmän loppuraportti on saatavissa pyydettäessä.