FI Euroopan unionin virallinen lehti C 129/76

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Uudistettu kumppanuus Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden kanssa”

(JOIN(2016) 52 final)

(2018/C 129/13)

Esittelijä: Brenda KING

Lausuntopyyntö Euroopan komissio, 27.1.2017 Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artikla Vastaava erityisjaosto ”ulkosuhteet” (REX) Hyväksyminen erityisjaostossa 7.11.2017 Hyväksyminen täysistunnossa 7.12.2017 Täysistunnon nro 530 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 165/1/2

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan unionin (EU) ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden ryhmän (AKT) tekemä Cotonoun kumppanuussopimus umpeutuu vuonna 2020. Sopimus on muodostanut perustan yhteistoiminnalle ja vuoropuhelulle politiikan, talouden, kaupan ja kehitysavun aloilla.

1.2 EU ja AKT-maat ovat molempien osapuolten erillisestä aloitteesta käynnistäneet keskustelut kartoittaakseen tulevien suhteidensa mahdollista kehystä ja perustaa. Niiden piiriin todennäköisesti luettavia ensisijaiskysymyksiä ovat köyhyyden vähentäminen, kauppasuhteet, muuttovirtojen hallinta ja toiminta ilmaston lämpenemistä vastaan. EU:n ja AKT-maiden viralliset neuvottelut on määrä käynnistää viimeistään ennen vuoden 2018 elokuuta.

1.3 Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) ja Euroopan komissio käynnistivät vuonna 2015 julkisen kuulemismenettelyn valmistellakseen Cotonoun sopimuksen umpeutumisen jälkeisiä puitteita. Ne julkaisivat marraskuussa 2016 yhteisen tiedonannon, jossa kannatetaan yhteisessä kehyksessä tehtävää, yhteiset arvot ja intressit määrittävää sopimusta, joka sisältäisi erilliset kumppanuudet kunkin kolmen alueen (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen) kanssa.

1.4 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK, komitea) on tyytyväinen yhteiseen tiedonantoon ja komission suosimaan vaihtoehtoon eli yhteisessä kehyksessä ja oikeudellisesti sitovana tehtävään sopimukseen erityisine aluekohtaisine prioriteetteineen. ETSK katsoo, että tarvitaan uusi ja ajantasaistettu sopimus, jossa otetaan huomioon sellaiset uudet realiteetit kuin eurooppalaisen suuren yleisön huoli kasvaneesta terroristihyökkäysten uhasta, käsitys muuttajavirtojen hallitsemattomuudesta, ilmastopakolaisuuden mahdollisuus Afrikan rajusta väestönkasvusta johtuen, muiden alueellisten voimatekijöiden vaikutusvallan kasvu ja Yhdysvaltojen nykyisen presidentin arvaamaton toiminta.

1.5 ETSK kehottaa lisäksi integroimaan kansalaisyhteiskunnan paremmin uuteen kehykseen ja antamaan sille sellaisen, vahvemman roolin, joka ei rajoitu pelkkään konsultoitavana olemiseen. Tämä on tärkeää, jotta pystytään varmistamaan kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuuden periaatteen toteutuminen.

1.6 ETSK on hyvillään suunnitelmasta hyödyntää YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelmaa Agenda 2030:tä sekä Euroopan kehitysrahaston ominaispiirteitä. Tämä täydentää tuoretta, kehityspolitiikkaa koskevaa eurooppalaista konsensusta, jossa tärkeimpänä tavoitteena on köyhyyden kitkeminen mutta joka käsittää lisäksi kestävän kehityksen taloudellisen, sosiaalisen ja ekologisen ulottuvuuden. Komitea on kuitenkin pettynyt siihen, että Agenda 2030:tä ei ole määritetty tulevan sopimuksen ydinasiaksi, sillä se vahvistaa sellaisia keskeisiä periaatteita kuin yleismaailmallisuutta ja hallintoa sekä kestävän kehityksen tavoitteiden sidoksia ja jakamattomuutta.

1.7 ETSK katsoo, että tulevan kumppanuuden tulee joka tapauksessa perustua poliittiseen vuoropuheluun eikä avunantaja–vastaanottaja-suhteeseen. Komitea toteaa, että tiedonanto on perustellusti laadittu yhteneväksi EU:n globaalistrategian kanssa. Se suosittaa kuitenkin, että kaikentyyppinen AKT-maiden ja EU:n tuleva yhteistoiminta sovitetaan yhteen myös AKT-kumppaniosapuolten mahdollisten strategioiden ja tavoitteiden kanssa.

1.8 ETSK suosittaa lisäksi, että hankkeen poliittista ulottuvuutta vahvistetaan ja siihen liitetään voimakas seurantamekanismi, joka käsittää myös kansalaisyhteiskunnan. Kansalaisyhteiskunnan (kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden), yksityissektori mukaan luettuna, osallistumista koskeva EU:n säännöstö olisi säilytettävä, ja sitä olisi lujitettava, ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot pitäisi osallistaa poliittisen vuoropuhelun institutionaaliseen kehykseen.

1.9 AKT-maiden talous- ja yhteiskuntaelämän tahojen parissa tehty ETSK:n kyselytutkimus antoi tulokseksi, että 82 % vastaajista kannattaa valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumista parlamentaarisiin kokouksiin ja että 78 % vastaajista kannattaa niiden osallistumista hallitustenvälisiin kokouksiin, joissa niillä tulisi olla myös mahdollisuus esittää selvityksiä ja tehdä suosituksia.

1.10 ETSK on pettynyt, ettei yhteisestä tiedonannosta käy ilmi kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden merkitys yleiskehyksen tasolla sen paremmin kuin asianomaisilla kolmella alueellakaan. Komitea suosittaa, että tulevaan kumppanuuteen sisällytetään virallinen mekanismi, jonka avulla kansalaisyhteiskunnan organisaatiot osallistetaan paitsi suunnitteluun, toteutukseen, seurantaan ja uudelleentarkasteluun myös tulossa olevaan neuvotteluvaiheeseen. ETSK on valmis toimimaan keskeisessä roolissa tässä prosessissa.

1.11 ETSK panee merkille, ettei Euroopan kehitysrahastoa (EKR) mainita sanallakaan, ja olettaa asian muuttuvan, kunhan monivuotinen rahoituskehys on ratkaistu ja kunhan EKR:n sisällyttämisestä unionin talousarvioon on päätetty. ETSK palauttaa mieliin asiakokonaisuuteen REX/455 kuuluvassa lausunnossaan esittämänsä suosituksen, että kaiken unionin ulkopuolisille maille annettavan EU:n kehitysavun olisi kuuluttava saman lainsäädäntökehyksen ja saman, Euroopan parlamentin suorittaman demokraattisen valvonnan piiriin. Tässä yhteydessä olisi säilytettävä Euroopan kehitysrahaston myönteiset näkökohdat entisellään. ETSK katsoo sen lisäksi, että Afrikan rauhanrahasto ja uudet muuttoliikkeeseen liittyvät hankkeet pitäisi rahoittaa muista kuin EKR:n varoista.

1.12 ETSK on hyvillään huomion kohdentamisesta inhimilliseen kehitykseen tulevan kumppanuuden erityisenä prioriteettina ja katsoo, että siitä pitäisi tehdä prioriteetti kaikille kyseisille kolmelle alueelle ja se tulisi kytkeä kestävän kehityksen tavoitteisiin.

1.13 ETSK pitää tervetulleena tiedonannon toteamusta sitoutumisesta sukupuolten tasa-arvon täysimääräiseen suojelemiseen, edistämiseen ja toteuttamiseen sekä naisten ja tyttöjen vaikutusmahdollisuuksien lisäämiseen. Niin ikään on myönteistä, että tiedonannossa tunnustetaan naisten ja tyttöjen keskeinen rooli rauhan rakentamisessa ja valtiorakenteiden kehittämisessä, talouskasvussa, teknologian kehittämisessä, köyhyyden vähentämisessä, terveyden ja hyvinvoinnin edistämisessä, kulttuurin alalla ja inhimillisessä kehityksessä. ETSK on kuitenkin pettynyt, ettei tiedonannossa tehdä yksityiskohtaisesti selkoa tavoista edistää mainittuja asioita.

1.14 ETSK on tyytyväinen siihen, että kauppasopimukset ja talouskumppanuussopimukset on määrä kytkeä uuteen kumppanuuteen kaikilta osin. ETSK katsoo, että YK:n Agenda 2030 -toimintaohjelmaa ja Pariisin (ilmasto)sopimusta tulisi soveltaa kauppasopimusten ja talouskumppanuussopimusten viitekehyksenä.

1.15 ETSK suosittaa, että talouskumppanuussopimuksista neuvotellaan AKT-maiden ja EU:n välillä avoimesti ja kansalaisyhteiskunnan myötävaikutuksella. Talouskumppanuussopimuksiin tulisi sisältyä valvottavissa oleva kestävää kehitystä käsittelevä luku, ja kansalaisyhteiskunnan pitäisi päästä aktiivisesti osallistumaan toteutukseen, seurantaan ja uudelleentarkasteluun.

1.16 ETSK on hyvillään siitä, että ilmasto on yksi ensisijaiskysymyksistä, mutta pitää askarruttavana, että ilmasto- ja ympäristöprioriteetit kyseisillä kolmella alueella poikkeavat toisistaan. Komiteaa arveluttaa myös se, että huomiota kohdistetaan AKT-mailta edellytettäviin toimiin vailla mainintaa EU:n vastuusta omasta jalanjäljestään tai vaikutuksesta näiden kehitysmaiden luonnonvaroihin ja ekosysteemeihin.

2. Taustaa

2.1 Euroopan unioni (EU) sekä 79 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maata (AKT) ovat tehneet laaja-alaisen ja oikeudellisesti sitovan kansainvälisen yhteistyösopimuksen, jonka piiriin kuuluu yli puolet maailman kansallisvaltioista. Tämä Cotonoun kumppanuussopimus (Cotonoun sopimus) allekirjoitettiin Beninissä vuonna 2000, ja sen tavoitteena on vahvistaa EU:n ja AKT-maiden pitkäjänteistä yhteistyötä politiikan, kaupan ja kehityksen alalla. Sopimuksen myötä on perustettu erilaisia elimiä, jotka helpottavat EU:n ja AKT-maiden yhteistyötä hallitustahojen, viranomaisten, parlamentin jäsenten, paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan, myös elinkeinoelämän, kesken. Yhteistyö perustuu EU:n ja sen entisten siirtomaiden historialliseen suhteeseen, joka on sittemmin kehittynyt useiden peräkkäisten sopimusten myötä: Euroopan talousyhteisön ja aiempien Ranskan afrikkalaisten siirtomaiden välisistä assosiaatiosopimuksista (ensimmäinen ja toinen Yaoundén yleissopimus 1963–1975), EU:n ja AKT-maiden välisiin Lomén yleissopimuksiin (1975–2000) ja viimeisimpään Cotonoussa allekirjoitettuun kumppanuussopimukseen (2000).

2.2 Lomén yleissopimuksilla myönnettiin AKT-maille oikeudellinen asema, jonka turvin ne kykenivät luomaan kehityksen mallin ja vaatimaan etuoikeutettua pääsyä yhteismarkkinoille. Tässä kehyksessä oli suurempi painoarvo Karibian ja Tyynenmeren mailla, jotka eivät todennäköisesti olisi kyenneet hyödyntämään tämäntyyppistä kehityksen mallia kahdenvälisten sopimusten nojalla. Vaikka köyhyys väheni, AKT-maiden osuus sisämarkkinoilla supistui 6,7 %:sta 3 %:iin vuosina 1976–1998.

2.3 Cotonoun sopimuksella pyrittiin lujittamaan kumppanuutta. Se muodostuu kolmesta pilarista: poliittisesta, kaupallisesta ja kestävästä kehityksestä. Tämän kattavan sopimuksen alkuperäisenä tavoitteena oli edistää AKT-maiden kehitystä ja kannustaa niiden talouksien monipuolistamiseen luomalla yrittäjyydelle ja investoinneille otolliset olosuhteet.

3. Yleistä

3.1 Cotonoun kumppanuussopimus päättyy vuonna 2020, joten Euroopan komissio ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja julkaisivat 22. marraskuuta 2016 yhteisen tiedonantoasiakirjan. Tiedonannossa esitetään kolme vaihtoehtoa, jotka perustuvat 6. lokakuuta 2015 käynnistetyn julkisen kuulemismenettelyn tuloksiin. Ensimmäisessä vaihtoehdossa esitettiin Cotonoun kumppanuussopimuksen uusimista AKT-maiden kanssa. Vaihtoehdon etuna olisi se, että AKT-maiden ryhmän muoto säilyisi. Siitä ei kuitenkaan olisi saatu tulokseksi sopimusta, jossa otettaisiin huomioon asianomaisten osapuolten yksilöimät ensisijaiskysymykset. Siinä ei myöskään olisi otettu lukuun vuoden 2000 jälkeen tapahtuneita tärkeitä muutoksia, kuten EU:n laajentumista, AKT-maiden toisistaan poikkeavia painopisteenasetteluja ja Afrikan unionin kaltaisten alueellisten organisaatioiden merkityksen kasvua.

3.2 Toisena vaihtoehtona oli EU:n ja AKT-maiden suhteiden täysi alueellistaminen. Vaikka tämä toimintamalli heijastaakin kyseisten kolmen alueen välisiä eroavuuksia, siinä olisi jäänyt huomiotta AKT-maiden ilmaisema toive pysyä yhtenä ryhmänä sekä osapuolten keskinäinen toive hyödyntää EU–AKT-muotoa keinona vaikuttaa kansainvälisiin instituutioihin.

3.3 Etusijalle nousi kolmas vaihtoehto, jota kaikki osapuolet vaikuttavat tukevan yhteistuumin. Tarkistaminen merkitsee tässä tapauksessa ”kolmesta alueellisesta pilarista koostuvan yhteisen puitesopimuksen” solmimista. Kolmas vaihtoehto muodostuu yhdestä kumppanimaiden kanssa tehtävästä sopimuksesta, joka sisältää kolme erillistä alueellista kumppanuutta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueiden kanssa sekä mahdollisuuden tiiviiseen yhteistoimintaan muiden maiden kanssa yhteisessä kehyksessä. Yhteisessä kehyksessä määriteltäisiin yhteiset arvot, periaatteet, olennaiset osat ja edut, joille osapuolten välinen yhteistyö perustuu, hyödyntäen aiemman kumppanuussopimuksen pitkän aikavälin saavutuksia. Siihen sisältyisi myös erityismekanismit yhteistyölle maailmanlaajuisissa kysymyksissä. Kolmessa alueellisessa kumppanuudessa hyödynnettäisiin nykyisiä kumppanuuksia (kuten yhteistä EU–AKT-strategiaa) ja koottaisiin ne yhteen sekä määriteltäisiin ensisijaiset tavoitteet ja toimet kunkin kolmen alueen kanssa solmittavan kumppanuusohjelman erityispiirteiden mukaisesti. Tässä komission ehdottamassa institutionaalisessa järjestelyssä, joka muodostuisi kehyssopimukseen sisältyvistä kolmesta erillisestä alueellisesta kumppanuudesta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueiden kanssa, säilytettäisiin EU–AKT-muodon saavutukset ja edut mutta mahdollistetaan aluekohtaisesti eriytetyt kehityspoliittiset hankkeet. Etusijan saaneessa vaihtoehdossa avautuu lisäksi mahdollisuus kutsua tulevaisuudessa mukaan maita AKT-maiden ryhmän ulkopuolelta, kuten muita vähiten kehittyneitä maita tai Pohjois-Afrikan maita.

3.4 ETSK pitää tervetulleena komission tavoitetta tehdä kumppanuudesta oikeudellisesti sitova mutta samalla joustava ja mukautuva, jotta se kykenee sopeutumaan alituiseen muuttuvaan ympäristöön. ETSK suosittaa, että ”oikeudellinen sitovuus” määritellään Cotonoun sopimuksen seuraajassa selkeästi ja että siihen sisällytetään mahdollisuus neuvottelu- ja seuraamusmenettelyihin, jos ihmisoikeuksia sekä demokratian ja eritoten oikeusvaltion periaatteita rikotaan. ETSK toteaa, että AKT-maat kannattavat tulevan sopimuksen tekemistä sitovaksi (1), ja komitea katsoo, että se takaisi ennakoitavuuden, avoimuuden ja keskinäisen vastuun.

3.5 Hiljattain hyväksytyt kansainväliset puitteet, kuten kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030, Pariisin ilmastosopimus, Addis Abeban toimintaohjelma, Sendain kehys ja YK:n kaupunkikehitysohjelma, on mahdollista sisällyttää uuteen sopimukseen, mikä ohjaisi sopimuspuolet kestävän kehityksen uralle, ja se hyödyttäisi ihmisiä, hyvinvointia ja planeettaamme. Tulevan kumppanuuden tulisi perustua näihin kansainvälisiin kehyksiin ja sitoumuksiin siten, että niitä toteutetaan yhdennetysti, osallistavasti ja kestäväpohjaisesti.

3.6 Tulevassa sopimuksessa pitäisi asettaa inhimillinen kehitys etusijalle ja ottaa huomioon AKT-maiden kokemat kahtalaiset vaikutukset, jotka johtuvat eksponentiaalisesta väestönkasvusta ja ilmastonhäiriöistä. Ravitsemus- ja elintarviketurva, ympäristönsuojelu ja hyvinvoinnin varmistaminen kaikille tulee olemaan haasteellista.

3.7 Kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuuden pitäisi olla tulevan kumppanuuden keskeinen osatekijä, jolla varmistetaan, että EU:n sisä- ja ulkopolitiikka vahvistavat kestävää kehitystä niin EU:ssa kuin maailmanlaajuisesti.

4. Erityistä

4.1 Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen tulevaan AKT–EU-kumppanuuteen

4.1.1 ETSK on tyytyväinen siihen, että Cotonoun sopimuksen 6 artiklassa tuetaan valtiosta riippumattomien sidosryhmien osallistumista, sillä siinä todetaan, että ne ovat kumppanuuksien keskeisiä toimijoita. Komitea on kuitenkin pettynyt siihen, että yhteistyö on edelleen suuntautunut hallitustahoihin, vaikka poliittista vuoropuhelua pidetäänkin tärkeänä, jotta voidaan edistää kansalaisyhteiskunnan osallistumista kehitysprosessiin. Tästä on joitakin poikkeuksia, joista mainittakoon AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, Karibian AKT-valtioiden foorumin (Cariforum) ja EU:n parlamentaarinen edustajakokous, Cariforum–EU-neuvoa-antava komitea ja Cariforum–EU-kauppa- ja kehityskomitea. Niiden toimintaa on kuitenkin mahdollista tehostaa entisestään.

4.1.2 ETSK vahvistaa, että valtiosta riippumattomilla sidosryhmillä on keskeinen rooli AKT-maiden ryhmän ja EU:n suhteissa, koko kestävän kehityksen prosessissa ja talouskumppanuussopimusten seurannassa. Kestävän kehityksen YK-toimintaohjelmassa, Agenda 2030:ssä, todetaan kansalaisyhteiskunnan rooli. Siinä nimittäin mainitaan, että uuden toimintaohjelman mittasuhteet ja tavoitetaso edellyttävät maailmanlaajuisen kumppanuuden elähdyttämistä, jotta se kyetään toteuttamaan. Kumppanuus sujuvoittaa voimakasta maailmanlaajuista sitoutumista kaikkien tavoitteiden ja alatavoitteiden saavuttamisen tueksi ja kokoaa hallitustahot, yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan, Yhdistyneiden kansakuntien rakenteen ja muut toimijat yhteen ja mobilisoi kaikki käytettävissä olevat resurssit.

4.1.3 ETSK panee pettyneenä merkille, että useat AKT- ja hiljattain myös EU-maat ovat ottamassa käyttöön rajoittavaa lainsäädäntöä valtiosta riippumattomien toimijoiden työsaran kaventamiseksi, mikä on eräissä tapauksissa haitannut kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden aktiivista osallistumista. Kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden vuoden 2016 kestävyysindeksistä (2) ilmenee, että monissa Saharan eteläpuolisissa Afrikan maissa etenkin ihmisoikeuksien puolustamiseen keskittyneiden kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden toimintaa rajoitetaan tai uhataan rajoittaa yhä enemmän.

4.1.4 ETSK suosittaa, että uudessa kehyksessä, josta on tarkoitus sopia, parannetaan erityisesti kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden ja ylipäätään valtiosta riippumattomien toimijoiden legitimiteettiä, koska ne ovat hyvin tähdellisiä toimintapoliittisten linjausten sidosryhmiä, kirjaamalla maininta sekä AKT-maista että EU:sta peräisin olevista kansalaisyhteiskunnan organisaatioista sopimuksen oikeudellisesti sitoviin periaatteisiin. Tähän toimeen tulisi sisällyttää kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden ja AKT-maiden ja EU:n yhteisten instituutioiden väliset rakenteelliset puitteet. Tämän vuoksi komitea vaatii vahvempia teknisiä ja taloudellisia sitoumuksia kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden aktiivisen osallistumisen edistämiseksi ja vahvistamiseksi.

4.2 Kauppa ja kestävä kehitys

4.2.1 Lomé IV -sopimuksen nojalla AKT-maat saivat ei-vastavuoroiset etuuskohtelut, jotka EU myönsi niille yksipuolisesti, jotta ne pystyivät viemään tuotantoaan yhteismarkkinoille, sekä järjestelmän, joka korvasi niille vaihtokurssien ailahtelusta tai luonnonkatastrofeista johtuvat vientitulojen menetykset. Järjestelyn todettiin olevan ristiriidassa Maailman kauppajärjestön (WTO) soveltaman suosituimmuuskohteluperiaatteen kanssa, joten Cotonoun sopimuksen sovittamiseksi yhteen WTO:n sääntöjen kanssa laadittiin talouskumppanuussopimukset tarkoituksena mahdollistaa AKT-maiden integroituminen maailmantalouteen.

4.2.2 Niinpä EU on neuvotellut talouskumppanuussopimukset kaikkien kuuden, 79 AKT-maasta muodostuvan alueen kanssa luodakseen kehitysapuun tukeutuvat yhteiset kumppanuudet kaupan ja kehityksen aloilla. Vuosina 2000–2008 pääsy EU:n markkinoille mahdollistettiin ei-vastavuoroisella maakohtaisella etuuskohtelulla, joka käsitti järjestelmän poikkeuksia WTO-sääntöihin. Vuodesta 2008 lähtien talouskumppanussopimusten puitteissa on solmittu vapaakauppasopimuksia. Vaadittavien allekirjoitusten hankkiminen ja sen jälkeinen täytäntöönpano ovat kuitenkin osoittautuneet jatkuvaksi haasteeksi. Vaikka tähän mennessä on solmittu kuusi talouskumppanuussopimusta, ratifiointi on estynyt useimpien kohdalla. EU allekirjoitti vuonna 2007 ensimmäisen näistä sopimuksista 15:n Karibian alueen valtion kanssa. Se tuli väliaikaisesti voimaan vuoden 2008 joulukuussa. Afrikan osalta tulokset ovat olleet kirjavampia. 16 Länsi-Afrikan valtiota ja kaksi alueellista organisaatiota, Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö ECOWAS ja Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö UEMOA, sekä Itä-Afrikan yhteisö EAC ovat päässeet sopimukseen vuonna 2014, mutta allekirjoitusprosessi on edelleen käynnissä. Eteläisen Afrikan kehitysyhteisöön (SADC) kuuluvat maat allekirjoittivat talouskumppanuussopimuksen vuonna 2016. Näiden lisäksi EU ja Papua-Uusi-Guinea ja Fidži allekirjoittivat vuonna 2009 EU:n ja Tyynenmeren valtioiden väliaikaisen talouskumppanuussopimuksen. Mainitut kaksi maata vastaavat näet pääosasta EU:n ja Tyynenmeren alueen välisestä kaupasta.

4.2.3 Cotonoun sopimuksen kaupallinen ulottuvuus on siis merkittävä. EU oli itse asiassa vuonna 2012 AKT-maiden toiseksi tärkein kauppakumppani, Yhdysvaltojen jälkeen. EU jättää jälkeensä sellaiset maat kuin Venezuela, Kiina, Brasilia, Kanada ja Intia. Sen osuus AKT-maiden kaupasta on 12,1 %, mikä on vähemmän kuin Yhdysvaltojen vastaava (35,7 %) mutta ohittaa Kiinan (6,9 %) (3).

4.2.4 Kansainvälisen kauppakeskuksen (ITC) tietojen mukaan AKT-maiden markkinaosuus kasvoi 1,4 %:sta 1,7 %:iin vuosina 2003–2012, ja EU28:n markkinaosuus AKT-maiden markkinoilla kasvoi 10,9 %:sta 11,5 %:iin samana aikajaksona. Vuodesta 2010 lähtien AKT-maat ovat kuitenkin joutuneet kärsimään vuoden 2008 talouskriisin seurauksista, ja niiden tavarakaupan kokonaisarvo on vähentynyt. Vuonna 2015 viennin arvo oli 320,7 miljardia Yhdysvaltojen dollaria (verrattuna 495,1 miljardiin Yhdysvaltojen dollariin vuonna 2011) ja tuonnin arvo 439,6 miljardia Yhdysvaltojen dollaria (verrattuna 500,2 miljardiin Yhdysvaltojen dollariin vuonna 2014).

4.2.5 ETSK suosittaa, että Cotonoun sopimusta tarkistettaessa pyritään turvaamaan AKT-maiden asema kauppaa laajennettaessa, kun otetaan huomioon, että 80 % vähiten kehittyneistä maista kuuluu edelleen AKT-maiden ryhmään. Komitea huomauttaa lisäksi, että maatalouden osuus AKT-maiden viennistä on 90 % ja että suurin osa työssäkäyvästä väestöstä toimii maatalouden palveluksessa. Keskimäärin 20 % kansanvarallisuudesta syntyy maatalouden tuloista, mutta erot AKT-maiden välillä ovat tavattoman suuret. Esimerkiksi puolet Tšadin BKT:sta on peräisin maataloustuotannosta, kun sen osuus Karibian alueella on keskimäärin prosentin suuruinen (4).

4.2.6 Kauppa ja alueellinen yhdentyminen: Talouskumppanuussopimuksilla pyritään edistämään alueellista yhdentymistä, ja perusajatuksena on, että alueellista yhdentymistä vahvistamalla parannetaan kaupankäyntivalmiuksia ja edistetään näin kasvua, työllisyyttä ja talouskehitystä. AKT-maiden ryhmän sisäisen kaupan vauhdittamiseksi tarvitaan investointeja infrastruktuuriin – puhdas energia mukaan luettuna –, jotta AKT-maita autetaan siirtymään kohti välituotteiden ja valmiiden tuotteiden tuotantoa ja vientiä ja siten parantamaan asemiaan globaalissa arvoketjussa. Tähän tarvitaan myös tehokasta merenkulkualaa. ETSK suosittaakin merenkulun sisällyttämistä EU:n kauppa- ja kehityspoliittiseen ohjelmaan.

4.2.7 Kauppa ja kestävä kehitys: Kauppa ja talouskumppanuussopimukset pitäisi tulevassa kumppanuudessa kytkeä Agenda 2030 -toimintaohjelman ja Pariisin ilmastosopimuksen puitteisiin. Talouskumppanuussopimuksiin tulisi sisältyä valvottavissa oleva kestävää kehitystä käsittelevä luku, ja kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden osallistuminen pitäisi järjestää virallisin ja suunnitelmallisin muodoin. Talouskumppanuussopimuksista tulisi neuvotella AKT-maiden ja EU:n välillä avoimesti, ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot tulisi osallistaa neuvottelujen seurantaan sekä sopimuksen täytäntöönpano- ja seurantamenettelyihin.

4.3 Kehitysyhteistyö

4.3.1 Yhteistyövälineillä ja -menetelmillä on tarkoitus soveltaa käytännössä Cotonoun sopimuksen periaatteita keskittymällä tuloksiin, kumppanuuteen ja sitoutumiseen. Euroopan kehitysrahaston (EKR) ohjelmasuunnittelu ja täytäntöönpano kuuluukin yhteisen vastuun piiriin.

4.3.2 EKR:n rahoitus koostuu EU:n jäsenvaltioiden suorista vapaaehtoisista maksuista EU:n talousarvion ulkopuolella, mutta johdonmukaisuuden varmistamiseksi siitä neuvotellaan samanaikaisesti EU:n muiden ulkoisten rahoitusvälineiden kanssa. Sitä hallinnoivat Euroopan komissio ja Euroopan investointipankki. Euroopan investointipankki hallinnoi investointikehystä ja myöntää sekä EKR:stä että omista varoistaan lainoja, takauksia ja varoja AKT-maiden yksityisyrityksille lyhyen ja pitkän aikavälin yksityisen ja julkisen sektorin hankkeita varten.

4.3.3 EKR:n kokonaismäärärahat ovat lisääntyneet mutta tulevat todennäköisesti supistumaan brexitin seurauksena, samalla kun se on säilyttänyt hallitustenvälisen luonteensa ja hallintorakenteensa. Näin siitä on tullut EU:n kehitysyhteistyön suurin osatekijä monivuotisen rahoituskehyksen ohella. EKR ei ainutlaatuisen historiansa ja oikeudellisen asemansa sekä hallitustenvälisen rakenteensa vuoksi kuulu Euroopan parlamentin yhteispäätösvallan piiriin. Euroopan parlamentin kehitysvaliokunta osallistuu yleisiin poliittisiin keskusteluihin ja on tärkeä toimija Cotonoun sopimuksen yhteydessä. Yhteisellä parlamentaarisella edustajakokouksella on myös oikeus EKR:n määrärahojen parlamentaariseen valvontaan maaohjelmien ja alueohjelmien yhteydessä.

4.3.4 EKR ja sisällyttäminen unionin talousarvioon: Euroopan parlamentti myöntää Euroopan komissiolle erityisessä vastuuvapausmenettelyssä vastuuvapauden EKR:n hallinnoinnin ja täytäntöönpanon osalta. EKR:n sisällyttäminen unionin talousarvioon aiheuttaa edelleen kitkaa Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä, vaikka komissio on useaan otteeseen ehdottanut, että EKR sisällytettäisiin unionin talousarvioon.

4.3.5 ETSK katsoo, että kaiken unionin ulkopuolisille maille annettavan EU:n tuen olisi kuuluttava saman lainsäädäntökehyksen ja saman, Euroopan parlamentin suorittaman demokraattisen valvonnan piiriin. Komitea kehottaakin sisällyttämään EKR:n unionin talousarvioon mutta säilyttämään samalla EKR:n myönteiset näkökohdat (esimerkiksi vastavuoroisuus ja keskinäinen vastuu). Näin edistetään EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan johdonmukaisuutta.

Bryssel 7. joulukuuta 2017. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Georges DASSIS

(1) AKT-maiden valtion- ja hallitusten päämiesten 13. ja 14. joulukuuta 2012 pidetyssä seitsemännessä huippukokouksessa annettu Sipopon julistus The Future of the ACP Group in a Changing World: Challenges and Opportunities.

(2) https://www.usaid.gov/africa-civil-society

(3) https://www.robert-schuman.eu/en/european-issues/0440-post-cotonou-the-modernisation-of-the-acp-partnership

(4) AKT-maiden ryhmän sihteeristön lehdistötiedote The new ACP policy highlights the transformation of the products from the agricultural sector,15. kesäkuuta 2017.