Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen alalla (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) /* KOM/2001/0503 lopull. - COD 2000/0183 */



Virallinen lehti nro 332 E , 27/11/2001 s. 0292 - 0298



Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen alalla (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) 1. Taustaa Komissio antoi heinäkuussa 2000 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen alalla (KOM(2000)392 - C5-0429/2000 - 2000/0183 (COD)) [1]. Direktiivi on määrä antaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisella yhteispäätösmenettelyllä. [1] EYVL C 365, 19.12.2000, s. 238. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa [2] 1. maaliskuuta 2001. [2] EYVL C 139, 11.5.2001, s. 15. Alueiden komitea antoi lausuntonsa [3] 14. joulukuuta 2000. [3] EYVL C 144, 16.5.2001, s. 60. Euroopan parlamentti teki ehdotukseen ensimmäisessä käsittelyssä joukon tarkistuksia [4] 12. kesäkuuta 2001. [4] EYVL C ..... Tässä muutetussa ehdotuksessa esitetään perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti komission lausunto parlamentin mietinnössä ehdotetuista, 12. kesäkuuta 2001 hyväksytyistä tarkistuksista. 2. Komission ehdotuksen tavoite Yleispalvelua ja käyttäjien oikeuksia koskevalla direktiivillä pyritään varmistamaan telealan yleispalvelun tarjonta ympäristössä, jossa kilpailun kokonaistaso on entistä korkeampi. Se sisältää säännöksiä yleispalvelun tarjonnan kustannusten kattamisesta tavalla, joka vaikuttaa mahdollisimman vähän kilpailuun. Lisäksi siinä säädetään sähköisten viestintäpalvelujen käyttäjien ja kuluttajien oikeuksista ja vastaavasti yritysten velvoitteista. Direktiivillä pyritään varmistamaan kuluttajien käyttämien digitaalitelevisiolaitteiden yhteentoimivuus ja tiettyjen keskeisten palvelujen, kuten kiinteiden vuokrayhteyksien tarjonta. Direktiivissä tunnustetaan jäsenvaltioiden oikeus määrätä tiettyjen radio- ja televisiolähetysten välittäminen pakolliseksi tietyissä verkoissa tietyn ohjelmatarjonnan yleisen saatavuuden varmistamiseksi. Lisäksi direktiivillä varmistetaan, että verkko-operaattorit välittävät puhelut uuteen eurooppalaiseen aluetunnukseen (3883), jonka ITU on osoittanut eurooppalaista numerointialuetta varten. 3. Parlamentin mietintöä koskevat huomautukset 3.1. Tiivistelmä komission kannasta Komissio tukee kokonaan, osittain tai periaatteessa suurinta osaa parlamentin tekemistä tarkistuksista. Monet ehdotetuista tarkistuksista vahvistavat tai selventävät komission alkuperäistä ehdotusta. 3.2. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset Euroopan parlamentin tarkistukset Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssään yhteensä 65 tarkistusta komission alkuperäiseen ehdotukseen. Täysistunnossa hyväksyttiin 60 tarkistusta oikeusasiain valiokunnan tekemistä 62 tarkistuksesta, joista 18 oli otettu suoraan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnosta tehostetun Hughes-menettelyn kautta. Varsinaisessa täysistunnossa esitetyistä 14 tarkistuksesta täysistunnossa hyväksyttiin 5 tarkistusta, jolloin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamien tarkistusten kokonaismääräksi tulee 65. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset Komissio hyväksyy kokonaan, osittain tai periaatteessa seuraavat tarkistukset: 2, 4-33, 35-39, 41, 42, 44-47, 49, 52, 53, 54, 57, 58, 60 ja 70. Monet parlamentin tarkistuksista käsittelivät useita erillisiä kysymyksiä. Komissio hyväksyi joitain, muttei kaikkia osia näistä tarkistuksista. Kohdassa 3.2.2 selitetään komission kanta kaikkiin osittain hyväksyttyjen tarkistusten kohtiin, joten siinä perustellaan sekä hyväksytyt että hylätyt kohdat. Komission hylkäämät Euroopan parlamentin tarkistukset Komissio ei hyväksy seuraavia tarkistuksia: 1, 3, 34, 40, 43, 48, 51, 55, 56, 59, 61, 66, 72 ja 73. Näitä tarkastellaan lähemmin kohdassa 3.2.1. 3.2.1 Tarkemmat tiedot komission hylkäämistä tarkistuksista Tarkistukset 1 ja 37 (turvallisuuskysymykset) Parlamentin tarkistuksilla pyritään lisäämään yleispalveludirektiiviin säännöksiä, jotka koskevat verkkojen turvallisuutta ja turvallisuusriskejä. Näitä kysymyksiä käsitellään jo tietosuojadirektiivissä, joten ehdotetut tarkistukset aiheuttaisivat turhaa päällekkäisyyttä kyseisen direktiivin kanssa. Komission mielestä on tarpeetonta sisällyttää samoja säännöksiä kahteen direktiiviin, jotka ovat osa samaa lainsäädäntökokonaisuutta. Lisäksi tämä saattaisi aiheuttaa ongelmia täytäntöönpanossa, koska yhteisön toimielinten voitaisiin katsoa pyrkivän eri tavoitteisiin sisällyttämällä samat säännökset kahteen eri direktiiviin. Tarkistukset 3 ja 43 (eurooppalainen numeroalue) Tarkistuksissa 3 ja 43 vaaditaan komissiolta toteutettavuustutkimusta ennen Euroopan 3883-aluetunnuksen käyttöönottoa. Komissio on jo teettänyt tarkistuksissa tarkoitetun kaltaisen tutkimuksen. Tutkimuksessa todettiin, että potentiaalista kysyntää on olemassa ja kannatettiin eurooppalaisen numeroalueen ja Euroopan aluetunnuksen käyttöönottoa. Kansainvälinen teleliitto ITU on nyt osoittanut Euroopalle tällaisen tunnuksen. Tällaiseen tunnukseen liittyvien palvelujen kaupallisen käytön ansiosta eurooppalaiset yritykset voivat kehittää yleiseurooppalaisia palveluja käyttäen samaa puhelinnumeroa kaikkialla Euroopassa. Neuvosto on kannattanut eurooppalaisen numeroalueen luomista jo kahdesti. Uuden selvityksen tekeminen tunnuksen käyttöönotosta asettaisi kyseenalaiseksi asiassa jo saavutetun poliittisen yksimielisyyden. Tarkistus 34 (kuluttajasopimukset) Parlamentin mietinnön tarkistuksessa 34 edellytetään, että kuluttajasopimusten ehtojen on oltava kohtuullisia ja selkeitä, ja laadittuja selkeällä ja ymmärrettävällä kielellä. Komission mielestä nämä säännökset ovat turhaa toistoa direktiivien 97/7/EY ja 93/13/EY kuluttajansuojasäännöksiin nähden. Tarkistus 40 (neuvonta- ja numerotiedotuspalvelut) Parlamentin tarkistuksessa vaaditaan, että operaattorien on tarjottava neuvonta- ja numerotiedotuspalveluja ilmaiseksi tai pientä maksua vastaan. Komissio hylkäsi tämän ehdotetun tarkistuksen kahdesta syystä. Ensinnäkin neuvonta- ja hakemistopalvelut ovat osa yleispalvelua, jonka on oltava kaikkien tilaajien saatavilla kohtuulliseen hintaan ja jonka toteutumista valvovat yleispalvelun valvonnasta vastaavat kansalliset sääntelyviranomaiset. Toiseksi operaattorit tarjoavat nykyisellään hakemistopalveluja kilpailuympäristössä. Tämän ansiosta loppukäyttäjät voivat tavanomaisen puhelinluettelon lisäksi käyttää myös muunlaisia hakemistopalveluja joko sähköisessä tai painetussa muodossa. Jos kaikkia hakemistopalveluja olisi pakko tarjota ilmaiseksi tai hyvin pientä maksua vastaan, alaa säänneltäisiiin liikaa, mikä haittaisi kilpailua tämän palvelun tarjonnassa. Tarkistus 48 (ehdollisen pääsyn järjestelmien käyttöoikeudet) Parlamentin tarkistuksessa 48 ehdotetaan, että lähetysyhtiöillä olisi tarvittaessa oltava oikeus käyttää muiden yritysten ehdollisen pääsyn järjestelmiä ja niihin liittyviä toiminteita saattaakseen yleisesti saataville tiettyjä lähetyksiään ja varmistaakseen, että tiedot kyseisistä lähetyksistä ovat helposti saatavilla ja selkeästi näkyvillä selaimissa ja sähköisissä ohjelmaoppaissa. Tämä tarkistus koostuu kahdesta eri osasta, jotka kummatkin komissio hylkäsi, tosin eri syistä. Tarkistuksen ensimmäinen osa, joka liittyy ehdollisen pääsyn järjestelmien ja niihin liittyvien toiminteiden käyttöoikeuksiin, sisältyy jo yhteenliittämisdirektiiviin, jonka mukaan lähetysyhtiöiden on saatava hyödyntää ehdollisen pääsyn järjestelmiä oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja tasapuolisin ehdoin. Parlamentin tarkistuksen toinen osa lähetystietojen näkyvyydestä selaimissa ja sähköisissä ohjelmaoppaissa koskee sisällön sääntelyä. Näin ollen tarkistuksen tämä osa käsittelee kysymyksiä, jotka jäävät yleispalveludirektiivin ja itse asiassa koko lainsäädäntökokonaisuuden soveltamisalan ulkopuolelle. Tarkistus 51 (merkityksellisten markkinoiden säännöllinen uudelleentarkastelu) Tämän parlamentin ehdottaman tarkistuksen mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten olisi vuosittain tarkasteltava kilpailutilannetta kiinteiden vuokrayhteyksien tarjonnassa. Komissio pitää tällaista aikaväliä liian määräävänä. Tarkistus 55 (riidanratkaisu) Tarkistuksessa 55 vaaditaan jäsenvaltioihin perustettaviksi kansallisia valituselimiä, joiden valitusmenettelyt olisivat "helppopääsyisiä". Komissio pitää tarkistuksen ajatusta sinänsä kannatettavana, mutta tällainen säännös olisi liian määräävä ja toissijaisuusperiaatteen vastainen. Tarkistus 56 (liitteessä I olevat säännökset verkkoyhteyden katkaisemisesta) Parlamentin tarkistuksella 56 poistetaan jäsenvaltioilta oikeus päättää, onko operaattorin ennen verkkoyhteyden täydellistä katkaisemista vielä jonkin aikaa välitettävä kyseiselle tilaajalle kuluja aiheuttamattomat puhelut eli tulevat puhelut, jos kyseinen tilaaja on jättänyt laskunsa maksamatta. Komission mielestä on parempi antaa jäsenvaltioiden itse päättää järjestelyistä laskun maksamatta jättämiseen liittyvissä tilanteissa. Liitteessä todetaan selvästi, että verkkoyhteyden katkaisemisesta on annettava asianmukainen varoitus. Liitteen mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että ennen verkkoyhteyden katkaisua välitetään kuitenkin tilaajalle kuluja aiheuttamattomat puhelut, ja komissio pitää tätä riittävänä ratkaisuna. Tarkistus 59 (poistetaan viittaus ALV-tyyppisiin perimisjärjestelmiin) Parlamentin tarkistuksessa ehdotetaan poistettavaksi liitteen IV osan B kohta 3. Kohdassa esitetään, että jäsenvaltioiden olisi harkittava maksujen perimistä operaattoreilta ja palveluntarjoajilta arvonlisäveroina avoimuuden ja yhdenmukaisuuden varmistamiseksi. Yleispalvelun rahoittaminen alalta perittävillä maksuilla käyttäen hallinnollisesti helppoja ja tehokkaita menetelmiä tulee jatkossa todennäköisesti olemaan entistä vaikeampaa. Komission mielestä tulisi säilyttää avoimena mahdollisuus käyttää vaihtoehtoista menetelmää, kuten arvonlisäveron tyyppistä alakohtaista veroa. Perinteisten yleispalvelurahastojen käyttö vaikeutuu jatkossa eri alojen lähentymiskehityksen myötä. Tarkistukset 61, 72 ja 73 (liite VI, digitaalisten kuluttajalaitteiden yhteentoimivuus) Parlamentin tarkistuksessa 61 vaaditaan, että televisiovastaanottimiin on yhteisössä asennettava yleinen liityntä, jotta kuluttajat voivat käyttää vastaanotintaan minkä tahansa dekooderijärjestelmän kanssa. Komissio on samaa mieltä yhteentoimivuudesta tavoitteena, mutta ei hyväksy ehdotettua tarkistusta, koska se on tarpeettoman määräävä ja asia sisältyy jo liitteen VI kohtaan 2. Tarkistuksessa 72 vaaditaan, että kaikkien sellaisten päätelaitteiden, jotka pystyvät vastaanottamaan vuorovaikutteisia digitaalisia palveluja, on pystyttävä välittämään kuluttajalle kaikkine lisätoimintoineen koodaamattomana lähetetyt lisäpalvelut. Lisäksi vaaditaan MHP-standardin noudattamista. Komissio hylkäsi tämän tarkistuksen monestakin syystä. Termi "päätelaite" on liian laaja ja voisi kattaa myös puhelimet ja tietokoneet. Termipari "digitaalinen ja vuorovaikutteinen" on liian laaja ja epäselvä, ja MHP-standardin määrääminen pakolliseksi ei ole hyväksyttävissä. MHP:n käyttöönoton olisi perustuttava alan itsensä vapaaehtoisiin sopimuksiin. Komissio tukee MHP-standardia, mutta ei katso mahdolliseksi säätää sitä pakolliseksi. Tarkistus 66 (7 artikla, vammaisia koskevat erityissäännökset) Tarkistuksessa 66 muutetaan ilmaisu "puhelupalvelut" ilmaisuksi "sähköinen viestintä", mikä johtaisi vammaisille suunnatun yleispalvelun laajentamiseen ilman tällaisen muutoksen toivottavuuden ja tarpeellisuuden selvittämistä. Komissio pitää tällaista säännöstä toistaiseksi väärin suhteutettuna. 3.2.2 Komission kokonaan, osittain tai periaatteessa hyväksymät tarkistukset Tarkistukset 2 ja 24-30 (johdanto-osan kappale 19 ja artikla 16, vähittäismarkkinoiden sääntely) Tarkistuksessa 2 tehtiin kaksi muutosta direktiivin johdanto-osan kappaleeseen 19 poistamalla viittaus yksinoikeuksiin ja lisäämällä kohta, jossa tarkennetaan, että vähittäismarkkinoita voi säännellä tämän direktiivin nojalla vain, jos tukkumarkkinoiden sääntely ei tuota tulosta. Komissio hyväksyy ensimmäisen muutoksen kokonaan ja toisen periaatteessa tarkoituksenaan, että tukkumarkkinoiden sääntely pidettäisiin ensisijaisena vähittäismarkkinoiden sääntelyyn nähden, mutta tietyt vähittäismarkkinoiden perusvalvontakeinot säilytettäisiin ennallaan merkittävässä markkina-asemassa olevan yrityksen tarjotessa puheensiirtopalveluja. Tarkistuksessa 24 esitetyt kaksi muutosta komissio hyväksyi vain osittain. Ensimmäistä muutosta, jossa kansallisia sääntelyviranomaisia vaaditaan tarkastelemaan kiinteiden vuokrayhteyksien markkinoita vuosittain, komissio piti keinotekoisena ja liian rajoittavana. Järjestelmän olisi oltava joustava ja kansallisten sääntelyviranomaisten olisi voitava tarkastella markkinoita aina kun se on tarpeen. Toisessa muutoksessa vaadittiin kansallisia sääntelyviranomaisia järjestämään julkinen kuuleminen aikoessaan toteuttaa vähittäismarkkinoiden sääntelyyn liittyviä toimenpiteitä. Komissio hyväksyy tämän muutoksen periaatteessa. Parlamentin tarkistuksella 25 muokataan artiklaa kohti yleisempää vähittäishintojen sääntelyä ja siihen sisällytettiin kiinteiden vuokrayhteyksien tarjontaa koskevia säännöksiä. Komissionkin mielestä on hyödyllistä koota yhteen eri puolilta direktiiviä säännökset, jotka koskevat merkittävässä markkina-asemassa oleviksi ilmoitetuille operaattoreille mahdollisesti asetettavia velvoitteita. Ehdotettua muotoilua ei kuitenkaan hyväksytä. Lisäksi tarkistuksessa esitetään viittausta yhteenliittämisdirektiivin sisältämiin säännöksiin, jotka koskevat merkittävässä markkina-asemassa olevien operaattorien sääntelyä tukkumarkkinoilla. Komissio hyväksyy tämän tarkistuksen periaatteessa, mutta se muotoiltava uudelleen, jottei synny kuvaa, että kiinteiden vuokrayhteyksien markkinoita ja puheensiirtopalvelujen markkinoita tarkasteltaisiin osana samoja vähittäispalvelujen markkinoita. Parlamentin tarkistuksessa 26 vaaditaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset toteuttavat korjaavia toimenpiteitä perusteltujen valitusten johdosta ja varmistaakseen kilpailun markkinoilla, jos käyttäjien tai kuluttajien vaatimukset kansallisilla tai ylikansallisilla markkinoilla eivät täyty. Komissio on samaa mieltä siitä, että korjaavat toimenpiteet sekä tukku- että vähittäismarkkinoilla voisivat tulla kyseeseen tällaisia ongelmia ratkaistaessa. Kansallisten sääntelyviranomaisten puuttuminen markkinoiden toimintaan olisi kuitenkin sidottava pikemminkin lainsäädäntökokonaisuuden tavoitteisiin kuin tehtyihin valituksiin. Parlamentin tarkistuksessa 27 poistetaan hintasäännöstelyyn liittyvä viittaus 'vähittäishintoihin' ja lisätään ilmaisu 'tarvittaessa' määreeksi ilmaisulle 'kyseisten yritysten käyttämistä kustannuslaskentajärjestelmistä'. Komissio hyväksyy kummatkin tarkistukset, koska ne ovat johdonmukaisia tarkistuksen 26 kanssa. Tarkistuksessa 28 poistetaan vastaavasti ilmaisu 'vähittäishintoja' artiklan 5 kohdasta. Tämäkin tarkistus on johdonmukainen kahteen edelliseen tarkistukseen nähden. Lisäksi tässä tarkistuksessa luodaan yhteys kustannuslaskentajärjestelmien sekä kansallisten sääntelyviranomaisten määräämien menettelytapojen, periaatteiden ja menetelmien välille. Komissio hyväksyy tämän, mutta ei hyväksy tarkistuksen osaa, jossa poistetaan kansallisilta sääntelyviranomaisilta vaatimus varmistaa, että vuosittain julkaistaan sääntelyn noudattamista koskeva lausunto. Tarkistuksessa 29 poistetaan hintasääntelyyn liittyvä viittaus 'vähittäishintoihin'. Komissio hyväksyy tarkistuksen, koska se on johdonmukainen aikaisempiin tarkistuksiin nähden. Parlamentin tarkistuksessa 30 vaaditaan, että ne yritykset, joiden on hinnoissaan noudatettava kustannuslähtöisyyden periaatetta, julkaisevat hintojaan koskevat alennusjärjestelmänsä. Komissio hyväksyy tarkistuksen periaatteessa sillä muutoksella, että julkaisuvelvollisuus olisi parempi liittää pikemmin siihen, että yritys on määritelty merkittävässä markkina-asemassa olevaksi, kuin siihen, että sen on noudatettava hinnoittelussaan kustannuslähtöisyyden periaatetta. Tarkistukset 4 ja 44 (johdanto-osan 27 kappale ja 24 artikla, lisätoiminteiden tarjoaminen) Parlamentin tarkistuksessa lisätään virke, jossa todetaan että direktiivillä kannustetaan äänitaajuusvalinnan ja kutsuvan tilaajan tunnistus -toiminteen kehittämiseen yleiseurooppalaisella tasolla, ja että nämä toiminteet ovat kuluttajan edun mukaisia. Komissio hyväksyy parlamentin lisäyksen. Parlamentin tarkistuksessa 44 vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että lisätoiminteet ovat saatavilla, mikäli tämä on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa, sekä helpottamaan niiden saatavuutta jäsenvaltioiden välillä. Komissio ei hyväksy tarkistuksen ensimmäistä osaa, mutta hyväksyy toisen osan, joka korjaa puutteen nykyisessä lainsäädännössä. Tarkistukset 5 ja 18 (johdanto-osan 32 kappale ja 11 artikla, nimettyjen yritysten palvelujen laatu) Tarkistuksessa 5 kannatetaan yhteissääntelyä pyrittäessä laatutavoitteisiin ja parempiin palveluihin sekä ennakoidaan lakisääteisten vaatimusten poistamista niiltä osin kuin siirrytään yhteissääntelyyn. Tarkistuksessa todetaan, että yhteissääntelyn on perustuttava samoihin perusteisiin kuin muukin sääntely. Komissio voi vain periaatteessa hyväksyä ajatuksen, että yhteissääntely voi olla tarkoituksenmukainen tapa parantaa laatua ja kehittää palveluja. Tarkistuksen muita osia komissio pitää liian määräävinä. Juridisesti sitovan sääntelyn jatkaminen voi olla tarpeen, vaikka yhteissääntelyä harjoitettaisiinkin. Parlamentin tarkistuksessa 18 laajennetaan palvelujen laatuun ja seurantaan liittyvät yleispalveluvelvoitteet koskemaan myös vammaisille suunnattuja erityistoimia. Komissio hyväksyy tämän vammaisia koskeva tarkistuksen, vaikkakin seurattavat muuttujat on vielä tarkemmin määriteltävä. Tarkistus 6 (1 artikla, direktiivin tavoitteet) Tarkistuksessa 6 ehdotetaan vähäisiä muotoilullisia muutoksia artiklan 2 kohtaan ja todetaan uudessa 3 kohdassa, että direktiivissä säädetään käyttäjien ja kuluttajien oikeuksista ja että siinä määritellään myös palvelujen vähimmäismäärä, joka on oltava tietyn laatuisena kaikkien käyttäjien ja kuluttajien saatavilla kohtuulliseen hintaan vääristämättä kilpailua. Uudessa kohdassa todetaan lisäksi, että direktiivissä asetetaan tavoitteet myös tiettyjen lakisääteisten palvelujen, kuten kiinteiden yhteyksien, tarjonnalle. Komissio hyväksyy tarkistukset, koska niissä esitetään perinpohjaisesti direktiivin tavoitteet, joita ei ollut yhtä selkeästi esitetty alkuperäisessä ehdotuksessa. Tarkistus 7 (2 artikla, määritelmät) Parlamentin tarkistuksessa lisätään määritelmiin kolme uutta elementtiä, joista komissio hyväksyy kaksi. Yleisen puhelinverkon määritelmään tehdyt muutokset selkeyttävät alkuperäistä tekstiä. Kolmannella muutosehdotuksella lisätään artiklaan termi 'sähköisen viestinnän verkkoihin ja palveluihin liittyvä palvelu' ja sen määritelmä. Komission mielestä tätä termiä ei tarvita direktiivissä, koska ehdotettu määritelmä kattaa tiettyjä operaattoripalveluja, joiden oletetaan kuuluvan 2 artiklan e kohdassa olevaan yleisesti saatavilla olevien puhelupalvelujen määritelmään. Ehdotetun määritelmän muut näkökohdat liittyvät sähköisten ohjelmaoppaiden näytön sisältöön. Kyseessä on sisällönsääntelyllinen asia, joka ei kuulu uuden lainsäädäntökokonaisuuden soveltamisalaan. Näin ollen direktiivissä ei myöskään tarvita tällaista määritelmää. Tarkistus 8 (3 artikla, yleispalvelun saatavuus) Tarkistuksessa lisätään ilmaisu 'neutraali kilpailu' luetteloon periaatteista, joita yleispalvelun toteuttamisessa on noudatettava. Komission mielestä ilmaisu on toimiva ja kuvaa hyvin tasapainoa, joka on saavutettava rahoitettaessa palvelujen yleistä saatavuutta samalla kun kokonaiskilpailu markkinoilla jatkuvasti lisääntyy. Tarkistus 9 (4 artikla, liittymän tarjoaminen tietyissä sijaintipaikoissa) Parlamentti ehdottaa direktiivin 4 artiklaan kolmea erillistä muutosta, jotka liittyvät yleispalveluvelvoitteiden määritelmään. Tarkistuksessa lisätään Internet-yhteyksille määre 'tehokas', ja vaaditaan, että jäsenvaltiot ottavat huomioon kulloinkin valitsevan teknisen kehitystason määritellessään siirtonopeuksia. Lisäksi tarkistuksessa lisätään periaate, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät saa määritellä siirtonopeuksia, jotka ovat suurempia kuin yleisön käytettävissä olevat siirtonopeudet. Komission mielestä sanan 'tehokas' lisääminen Internet-yhteyksien määreeksi aiheuttaisi turhaa sekaannusta ja vaikeuttaisi johdonmukaista täytäntöönpanoa, joten ehdotettua tarkistusta ei hyväksytä. Määriteltäessä yleispalveluun kuuluvien Internet-yhteyksien siirtonopeutta on tarkasteltava yleisön todellisuudessa käyttämiä siirtonopeuksia, eikä "yleisön käytettävissä olevia siirtonopeuksia". Komissio ei hyväksy tarkistuksen muotoilua, joka on liian lavea. Vaatimus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on tarkasteltava kulloinkin vallitsevaa tekniikan kehitysastetta määritellessään siirtonopeuksia, on yksi monista tarkasteltavista seikoista, mutta asia on aina huolellisesti selvitettävä olosuhteet huomioon ottaen. Valintaista modeemia käyttävän saama palvelunlaatu riippuu myös tekijöistä, joihin verkko-operaattori tai Internet-palveluntarjoaja ei voi vaikuttaa. Tämä seikka on otettava huomioon tarkasteltaessa kulloinkin tarkoituksenmukaista ratkaisua. Komissio hyväksyykin tarkistuksen periaatteessa, mutta katsoo, että viimeksi mainittu ajatus voidaan tuoda esiin parhaiten johdanto-osassa. Tarkistus 10 (6 artikla, yleisöpuhelimet) Parlamentti ehdottaa uutta muotoilua sen selventämiseksi, että jäsenvaltiot voivat päättää olla 'asettamatta tiettyjä velvoitteita' pikemminkin kuin olla 'soveltamatta tiettyjä vaatimuksia'. Komissio katsoo tämän tarkistuksen parantavan alkuperäistä ehdotusta. Tarkistus 11 (7 artikla, vammaisia koskevat erityissäännökset) Parlamentin tarkistuksessa artikla siirretään kohtaan, jossa tarkastellaan käyttäjien ja kuluttajien oikeuksia. Lisäksi tarkistuksessa ehdotetaan lisättäväksi virkettä, jossa vaaditaan jäsenvaltioita määrittelemään julkisen kuulemisen jälkeen käyttäjät, joilla on erityistarpeita. Komissio ei hyväksy tarkistuksen ensimmäistä osaa, koska artikla on olennainen osa palvelujen vähimmäismäärää, joka määritellään yleispalvelua koskevassa luvussa. Kyseinen säännös kuuluu siis tuohon lukuun. Komissio kannattaa julkisen kuulemismenettelyn käyttöä määriteltäessä käyttäjät, joilla on erityistarpeita. Tarkistukset 12 ja 13 (8 artikla, yritysten nimeäminen) Tarkistuksessa ehdotetaan, että jäsenvaltiot voivat nimetä yhden tai useamman yrityksen vastaamaan yleispalvelusta vasta kansallisten sääntelyviranomaisten ehdotuksesta. Lisäksi parlamentin tarkistuksessa poistetaan erityinen maininta siitä, että yleispalvelun on katettava jäsenvaltion koko alue, ja lisätään tarkennus sen selventämiseksi, että yleispalveluvelvoitteet voidaan jakaa alueittain ja palvelukohtaisesti. Komissio ei hyväksy kahta ensimmäistä muutosta. Jäsenvaltion päätöksen ei pitäisi edellyttää kansallisten sääntelyviranomaisten ehdotusta, ja tarkistuksen uusi teksti ei korvaa poistettua tekstiä siitä, että jäsenvaltion koko alue on katettava. Parlamentin lisäämän, viimeksi mainitun tekstin komissio hyväksyy sinänsä kokonaisuudessaan. Tarkistuksessa 13 parlamentti ehdotti vaatimusta julkisen kuulemisen järjestämisestä nimettäessä yleispalvelusta vastaavat yritykset. Komissio pitää tätä hyödyllisenä avoimuutta lisäävänä tekijänä nimettäessä yleispalvelun tarjoajia. Tarkistuksen toisessa osassa vaaditaan, että verkon yhtenäisyys, palvelun jatkuvuus ja laatu on taattava. Komissio hyväksyy tämän lisäyksen periaatteessa, mutta erillisenä artiklana. Tarkistukset 14 ja 15 (9 artikla, hintojen kohtuullisuus) Parlamentin tarkistuksessa 14 muutetaan artiklan otsikko muotoon "hintojen kohtuullisuus", minkä komissio hyväksyy. Lisäksi tarkistuksessa kuvataan yksityiskohtaisesti seurattavat hinnat ja seurantamenetelmä. Komissio pitää tällaista muotoilua liian yksityiskohtaisena. Tarkistuksessa 14 todetaan myös, että kaikkien väestöryhmien, myös pienituloisten ja erityistarpeita omaavien, olisi päästävä käyttämään puhelupalveluja. Komissio kannattaa tätä lisäystä. Parlamentin tarkistuksessa 15 muutetaan sellaisten kuluttajien määritelmää, joilla on oikeus erikoishintaisiin palveluihin sekä selkeytetään alkuperäistä tekstiä. Komissio hyväksyy molemmat muutokset. Tarkistukset 16 ja 17 (10 artikla, kulujen valvonta) Parlamentin tarkistuksessa 16 muutetaan ilmaisua, joka koskee lisäpalvelujen tarjontaa. Muutos selventää alkuperäistä tekstiä, joten komissio hyväksyy sen. Tarkistus 17 on vähäinen selvennys alkuperäiseen tekstiin, ja komissio hyväksyy sen. Tarkistukset 19 ja 20 (12 artikla, yleispalvelun hinnoittelu) Parlamentin tarkistus 19 vahvistaa artiklan sanamuotoa velvoittamalla kansalliset sääntelyviranomaiset selvittämään, missä määrin yleispalvelun tarjonta mahdollisesti muodostaa kohtuuttoman rasitteen. Komissio hyväksyy muutoksen. Tarkistus 20 vahvistaa artiklan säännöstä, joka koskee yleispalvelun nettokustannuslaskelmien tarkastamista. Parlamentin tarkistuksessa 20 varmistetaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset suorittavat yleispalvelukustannusten laskennan avoimesti ja asettavat laskelmat yleisesti saataville. Komissio hyväksyy tämän tarkennuksen. Tarkistukset 21 ja 22 (13 artikla, yleispalveluvelvoitteiden rahoittaminen) Tarkistus 21 sisältää kolme yksittäistä muutosta tekstiin. Komissio hyväksyy ne kaikki, joskin toinen muutos on selittävän luonteensa vuoksi ehkä parempi sijoittaa johdanto-osaan. Parlamentin tarkistuksessa korvataan 1 kohdan ilmaisu 'voi päättää' ilmaisulla 'päättää', jolloin käy selväksi, että jäsenvaltioiden on järjestettävä korvaus, jos rasite on kohtuuton. Toisessa muutoksessa mainitaan rahapelituotot lisärahoituslähteenä korvauksia varten. Lisäksi tarkistuksessa lisätään 1 kohdan a alakohtaan ilmaisun 'tai' rinnalle ilmaisu 'ja', jotta käy selväksi, että jäsenvaltiot voivat käyttää myös mainittujen rahoitusmuotojen yhdistelmää direktiivin mukaisesti. Parlamentin tarkistuksessa muutetaan hieman artiklan sanamuotoa kaikenlaisiin rahoitusjärjestelmiin liittyvän sääntelyllisen valvonnan selventämiseksi. Komissio hyväksyy muutoksen, koska se parantaa tekstiä. Tarkistus 23 (15 artikla, yleispalvelun laajuuden uudelleentarkastelu) Parlamentin tarkistuksessa eritellään tarkemmin tekijät, jotka on erityisesti otettava huomioon tarkasteltaessa uudelleen yleispalvelun laajuutta. Komissio ei hyväksy tällaista tiettyihin ehtoihin ja tekijöihin painottuvaa sanamuotoa, joka saattaisi rajoittaa laajuuden tarkastelua vuosiksi eteenpäin. Tarkistuksen toinen osa liittyy avoimuuden lisäämiseen ja velvoittaa komission raportoimaan neuvostolle ja parlamentille uudelleentarkastelun jälkeen. Komissio hyväksyy tämän osan. Tarkistukset 31-33 (17 artikla, sopimukset) Parlamentin tarkistuksessa 31 muutetaan 17 artiklan 1 kohtaa tarkentamalla, että sopimuksessa on oltava tietyt vähimmäistiedot 'ennen sopimuksen solmimista'. Komissio ei hyväksy tarkistusta, koska esitetty lisäys sisältyy jo artiklaan. Toisessa muutoksessa vaaditaan, että sovellettavat 'hinnat ja tariffit' on ilmoitettava sopimuksessa, vaikka ne voivatkin muuttua. Komissio hyväksyy tämän tarkennuksen. Tarkistuksessa 32 parlamentti ehdottaa, että ilmaisu 'käyttäjät ja kuluttajat' muutetaan ilmaisuksi 'sähköisen viestinnän palvelujen tilaajat'. Komissio hyväksyy tämän muutoksen vain osin, koska on väärin käyttää ilmaisua 'tilaaja' ennen kuin sopimus on tehty. Puitedirektiivin määritelmän mukaan tilaaja on jo tehnyt palveluntarjoajansa kanssa sopimuksen. Parlamentin tarkistuksessa 33 muutetaan artiklan 3 kohdassa ilmaisu 'käyttäjille ja kuluttajille' ilmaisuksi 'tilaajille'. Komissio hyväksyy muutoksen tarkistuksen 32 yhteydessä esitetyin perusteluin. Lisäksi tarkistuksessa lisätään kuluttajille oikeus saada tietoa oikeudestaan irtisanoa sopimus, kun heille ilmoitetaan yrityksen aikomuksesta muuttaa sopimusehtoja. Komissio hyväksyy ehdotetun tarkistuksen muotoilemalla koko kohdan uudelleen. Tarkistus 35 (18 artikla, avoimuus ja tietojen julkaiseminen) Parlamentin tarkistuksen 35 mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että sovellettavia hintoja koskevien tietojen on oltava selkeyden lisäksi 'tarkkoja ja ajantasaisia'. Komissio katsoo, että kansallisten sääntelyviranomaisten ei käytännössä ole mahdollista varmistaa, että sovellettavia hintoja koskevat tiedot ovat paikkansa pitäviä, mutta hyväksyy vaatimuksen, jonka mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten olisi varmistettava ajantasaisten tietojen saatavuus. Lisäksi tarkistuksessa 35 vaaditaan kansallisia sääntelyviranomaisia julkaisemaan säännöllisesti hintaraportteja ja kehittämään vuorovaikutteisia oppaita hintavertailuja varten. Komissio pitää kumpaakin lisäystä liiallisena sääntelynä. Tarkistukset 36 ja 37 (19 artikla, palvelunlaatu) Parlamentin tarkistuksessa 36 lisätään artiklaan ilmaisu 'vasta' ja selvennetään alkuperäisen ehdotuksen tarkoitusta, joten komissio hyväksyy tarkistuksen. Parlamentti ehdottaa uutta artiklaa, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan verkon yhtenäisyys ja takaamaan katastrofin tai ylivoimaisen esteen ilmaantuessa yleisen verkon toiminta. Lisäksi parlamentin tarkistuksessa vaaditaan, että tunnetuista liityntäpisteistä on aina oltava mahdollisuus käyttää hätäpalveluja. Komissio hyväksyy kaikki nämä muutokset pienin muotoilumuutoksin. Lisäksi tarkistuksessa vaaditaan, että verkko-operaattorit ja palveluntarjoajat varmistavat palvelujen tietoturvan sekä edellytetään, että tilaajille ilmoitetaan, jos verkon tietoturva on uhattuna. Lisäksi edellytetään ilmoitusta mahdollisista korvauksista ja kustannuksista. Komissio ei hyväksy näitä muutoksia, koska kyseisiä seikkoja käsitellään jo tietosuojadirektiivissä. Tarkistus 38 (20 artikla, kuluttajille tarkoitettujen digitaalitelevisiolaitteiden yhteentoimivuus) Tarkistuksessa poistetaan artiklan 2 kohta. Komissio hyväksyy poiston, koska kyseinen kohta olisi ollut päällekkäinen direktiivin 31 artiklan kanssa. Tarkistus 39 (21 artikla, neuvonta- ja numerotiedotuspalvelut) Tarkistuksen mukaan tilaajien on saatava tietonsa yleisesti saatavilla oleviin luetteloihin maksutta. Komissio hyväksyy muutoksen, koska se vastaa julkisia puhelinluetteloja koskevaa nykykäytäntöä. Tarkistukset 41 ja 42 (22 artikla, yleiseurooppalainen hätänumero) Komissio hyväksyy periaatteessa tekstipuhelinten mainitsemisen yhtenä tapana käyttää hätäpalveluja. Komissio selittäisi kuitenkin mieluummin johdanto-osassa, miten tämä mahdollisuus sisältyy jo nykyiseenkin tekstiin. Tarkistuksessa 42 asetetaan kaksi uutta ehtoa vaatimukselle, jonka mukaan soittajan sijaintitietojen on oltava hätäpalvelujen tarjoajan käytettävissä. Komissio hyväksyy ensimmäisen ehdon ('jos se on teknisesti mahdollista'), mutta ei hyväksy toista ehtoa ('eikä vaadi suhteettomia taloudellisia ponnisteluja'). Loput muutoksista sisältävät liian yksityiskohtaisia säännöksiä toteutuksesta ja viittauksen tietosuojadirektiiviin. Näitä muutoksia komissio ei hyväksy. Tarkistukset 45 ja 46 (25 artikla, numeron siirrettävyys) Parlamentin tarkistuksessa 45 lisätään säännös, jonka mukaan numeron siirtämismahdollisuudesta tilaajille aiheutuvat kustannukset eivät saa hillitä tämän mahdollisuuden käyttöä. Komissio hyväksyy tämän lisäyksen sanamuodoltaan muutettuna. Tarkistuksessa 46 asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus varmistaa, että käyttäjät saavat säännöllisesti tietoa mahdollisuudestaan säilyttää numeronsa vaihtaessaan operaattoria. Komissio hyväksyy periaatteessa lisäyksen, kunhan kuluttajien tietoisuuden varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat kohtuullisia. Tarkistukset 47, 49 ja 70 (26 artikla, siirtovelvoitteet) Parlamentin tarkistuksissa 47, 49 ja 70 tehdään 26 artiklaan monia muutoksia, joista komissio voi hyväksyä vain osan. Siirtovelvoitteiden alaisten lähetysten alaa supistettiin artiklassa 'julkisen palvelun yleisradiolähetyksiin', mikä ei kata niitä kaupallisia televisiokanavia, jotka tukevat kulttuurista monimuotoisuutta. Tarkistuksessa 47 lisättiin 'myöhemmin tähän tarkoitukseen laajennetut sähköisen viestinnän verkot' radio- ja televisiolähetysten jakeluverkkoihin. Komissio hyväksyy lisäyksen, koska sen avulla voidaan joustavasti kattaa tekniikan tuleva kehitys, jonka myötä voidaan käyttää mahdollisesti muita verkkoja. Tarkistuksessa 49 selvennetään alkuperäisen ehdotuksen tarkoitusta korvaamalla ilmaisu 'asetettava määräajaksi' ilmaisulla 'tarkistettava määräajoin'. Tarkistuksen 70 mukaan jäsenvaltiot voisivat itsenäisesti päättää perustavansa korvausjärjestelmän siirtoyhtiöille, joilla on siirtovelvoitteita. Komissio mielestä olisi painotettava aiheellisia korvauksia eikä korvausjärjestelmän perustamista, joten se ei hyväksy tarkistusta. Tarkistuksen 70 toisessa osassa tarkastellaan korvausten laskentamenetelmiä ja säädetään, että korvauksissa otettaisiin huomioon tarvittavan verkkokapasiteetin nettokustannukset (yleispalvelutermi) ja lähetysyhtiöiden ja sisällöntarjoajien palvelujen arvo. Komissio hyväksyy sen, että siirtoyhtiölle aiheutuvat kustannukset, käytetty verkon kapasiteetti ja tarjotun sisällön arvo otetaan huomioon aina korvauksia laskettaessa, joten tarkistus voidaan hyväksyä osittain. Tarkistus 52 (28 artikla, pakolliset lisäpalvelut) Parlamentin tarkistuksessa 52 vaaditaan, että yritysten on tämän artiklan nojalla saatava jäsenvaltiolta täysi korvaus sellaisten velvoitteiden täyttämisestä, jotka eivät ole yleispalveluvelvoitteita. Komissio katsoo, että tämän artiklan nojalla mahdollisesti vaadittavien toimenpiteiden kirjo on hyvin laaja. Tästä syystä ei voida säätää korvausten myöntämistä pakolliseksi, koska tämä voisi olla ristiriidassa perustamissopimuksessa olevien valtiontukimääräysten kanssa. Komissio voisi korkeintaan hyväksyä asian mainitsemisen johdanto-osassa. Tarkistukset 53 ja 54 (29 artikla, asiaan liittyvien tahojen kuuleminen) Tarkistuksissa 53 vaaditaan kansallisia sääntelyviranomaisia ottamaan huomioon vammaisten käyttäjien näkemykset, kun järjestetään julkisia kuulemisia käyttäjien ja kuluttajien oikeuksista. Komissio kannattaa tätä lisäystä. Parlamentin tarkistuksessa 54 lisätään uusi artikla, jossa jäsenvaltioita rohkaistaan kehittämään yhteissääntelyä ja mainitaan asian kannalta tärkeimmiksi katsotut artiklat. Komissio hyväksyy tarkistuksen osittain ja periaatteessa. Komissio katsoo, että yhteissääntelyn on oltava johdonmukaista sääntelymalliin, asianmukaisiin sääntelyperiaatteisiin ja sääntelyn kokonaislähestymistapaan nähden. Komission mielestä ei kuitenkaan ole aiheellista määritellä ennakkoon milloin yhteissääntely olisi hyvä ratkaisu sisällyttämällä tällaiset alat artiklaan. Ajatus voitaisiin sijoittaa johdanto-osaan hieman toisin muotoiltuna. Tarkistukset 57 ja 58 (liite II, johdantokappale) Komissio hyväksyy tarkistuksen, jossa liitteeseen lisätään virke sen tähdentämiseksi, että kuluttajien on voitava tehdä hyvin perusteltuja valintoja. Vastaavasti komissio hyväksyy jäsenvaltioille asetetun vaatimuksen varmistaa, että kuluttajat saavat tietoa yleispalvelua koskevista oikeuksistaan ja liitteessä tarkoitetuista mahdollisuuksista ja palveluista. Tarkistus 60 (liite V, 3 kohta) Tarkistuksessa 60 poistetaan komissionkin mielestä epäolennaista tekstiä, joten tarkistus hyväksytään. 4. Päätelmät Yleisesti ottaen komissio hyväksyy suurimman osan tarkistuksista joko kokonaan, osin tai periaatteessa. Tämä kuvastaa parlamentin ja komission samankaltaista ajattelutapaa tässä asiassa. Se että komissio voi hyväksyä lähes kaikki Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista kuvaa myös sitä, että parlamentti kannattaa komission alkuperäisen ehdotuksen perusperiaatteita. Parlamentin ja komission näkemykset direktiivin käsittelemistä keskeisistä kysymyksistä ovat hyvin samansuuntaisia.