Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan Parlamentille palkkajärjestelmää koskeva kertomus /* KOM/99/0650 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Palkkajärjestelmää koskeva kertomus 1. Esipuhe 2. Tausta 2.1. Periaatteet 2.2. Palkkojen mukautusmenetelmien tausta 2.3. Sovitteluratkaisuun perustuva vuoden 1991 menetelmä 2.4. Vuoden 1996 väliarviointikertomus 2.5. Muut sovitteluratkaisuun perustuvaan menetelmään liittyvät kertomukset 2.5.1. Poikkeuslauseketta koskeva kertomus 2.5.2. Palvelukseenottotarpeita koskevat kertomukset 2.5.3. Tilastollista menetelmää koskevat kertomukset 2.5.4. Liitettä VII koskevat kertomukset 2.5.5. Liitettä X koskevat kertomukset (EU:n ulkopuolisten maiden korjauskertoimet) 2.6. Eläkkeitä koskevat kertomukset 2.7. Tilanne sovitteluratkaisuun perustuvan vuoden 1991 menetelmän päättyessä 3. Palkkajärjestelmä 3.1. Peruspalkka 3.2. Korvaukset ja lisät (Liite VII) 3.2.1. Perhelisät 3.2.2. Korvaukset 3.3. Sosiaaliturvamaksut ja verot 3.3.1. Sosiaaliturvamaksut 3.3.2. Verot ja maksut 3.4. Korjauskerroin 3.5. Palkkojen budjettikustannukset toimielimittäin vuonna 1998 miljoonina euroina 4. Palkkojen kehitys Brysselissä ja Luxemburgissa 4.1. Kansallisten virkamiesten ostovoiman kehittyminen (erityisindikaattori) 4.1.1. Bruttomääräisen erityisindikaattorin muutosten ja tarkistusindikaattorin muutosten vertailu 4.2. Elinkustannusten kehitys Brysselissä 4.3. Bruttopalkan mukauttaminen 4.4. Sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän vastineen vaikutukset 4.4.1. Tilapäinen maksu 4.4.2. Eläkemaksun korotus 4.5. Nettopalkan kehitys 4.6. Yhteisön virkamiesten ostovoiman kehitys 4.7. Kansallisten virkamiesten ja yhteisön virkamiesten palkkojen ostovoiman kehityksen vertailu 4.8. Yhteenveto 5. Palkkojen kehitys muualla kuin Brysselissä ja Luxemburgissa (Korjauskertoimet) 5.1. Hintapariteetti 5.2. Vuosittain vahvistettavat valuuttakurssit 5.3. Euron käyttöönotto vuonna 1999 ja korjauskertoimet 5.4. Liikaa maksettujen palkkojen takaisinperimistä koskeva lauseke 6. Päätelmät 1. Esipuhe Palkkojen oikeusperustasta määrätään Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöjen [1] V osastossa (62-85 a artikla ja 56-56 b artikla) ja henkilöstösääntöjen liitteissä VII ja XI . [1] Neuvoston asetus 259/68, annettu Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisön komission perustamisesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan nojalla. "Sovitteluratkaisuun perustuva vuoden 1991 menetelmä" on neuvoston, yhteisön toimielinten hallinnon edustajien ja kyseisten toimielinten henkilöstön edustajien kesken käytyjen neuvottelujen [2] tulos. [2] Neuvottelut käyty neuvottelukomitean puitteissa. Menetelmän vastineena palkat pienenivät [3], koska sen myötä otettiin käyttöön tilapäinen maksu ja korotettiin eläkemaksuja. Menetelmä sitoo 30.6.2001 saakka yhteisön virkamiehiä ja toimielimiä, joiden on siis valvottava sopimuksen noudattamista. [3] Yhtä paljon kuin nettopalkka pieneni vuoden 1981 menetelmän kriisimaksun johdosta. Menetelmän väliarvioinnin yhteydessä vuonna 1996 komissio arvioi neuvostolle antamassaan vastauksessa, että menetelmä oli toiminut asianmukaisesti ja että menetelmän muutosehdotukselle ei siten ollut perusteita, minkä lisäksi se olisi ollut osapuolten vuoden 1991 sovitteluratkaisun yhteydessä tekemien sitoumusten vastaista. Palkkojen vuosittaisesta mukautuksesta joulukuussa 1998 käytyjen keskustelujen yhteydessä neuvosto esitti pyynnön, jonka seurauksena komissio sitoutui ehdottamaan aikataulua uudistuksesta johtuvien tiedonantojen ja kertomusten antamiselle. Puheenjohtaja Santerin tammikuussa 1999 parlamentille esittämään aikatauluun sisältyi muun muassa palkkajärjestelmää koskevan kertomuksen antaminen 8.12.1999 mennessä. Tässä kertomuksessa analysoidaan nykyistä palkkajärjestelmää ja mukautusmenetelmän toimimista [4]. Kertomusta on tarkoitus käyttää perustana vuoden 2000 puolivälissä tehtäville ehdotuksille, joita tarvitaan valmistauduttaessa menetelmäsopimuksen voimassaolon päättymiseen heinäkuussa 2001 [5]. [4] Komissio on antanut ulkopuolisen konsultin tehtäväksi toteuttaa vertaileva tutkimus jäsenvaltioiden ja muiden kansainvälisten järjestöjen virkamiesten sekä monikansallisten yhtiöiden työntekijöiden palkoista. Tutkimuksen on määrä valmistua vuoden 2000 alussa. [5] Kölnissä 3.-4. kesäkuuta 1999 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa Eurooppa-neuvosto palautti mieliin, että "palkkojen mukauttamismenetelmän voimassaolo päättyy 30. kesäkuuta 2001. Eurooppa-neuvosto panee tyytyväisenä merkille komission aikomuksen tehdä hyvissä ajoin tähän liittyviä uudistusehdotuksia sekä samalla myös selvittää käsityksiään henkilöstöpolitiikan uudistamisesta." 2. Tausta 2.1. Periaatteet Palkkojen oikeusperustana on Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöt [6]. Palkkojen mukautusjärjestelmä, josta määrätään kyseisten henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklassa, perustuu kahteen seuraavaan periaatteeseen: [6] Erityisesti V osasto ja liitteet VII ja XI. - toimielinten virkamiesten palkkojen rinnakkainen kehitys Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiesten palkkauksen kanssa - kunkin asemapaikan palkkojen ostovoiman vastaavuus Brysselin palkkojen kanssa (perustamissopimuksen 24 artikla). Näiden yleisten periaatteiden yksityiskohtaiset soveltamissäännöt on aina laadittu yhteisymmärryksessä kaikkien osapuolten kanssa työmarkkinarauhan säilyttämiseksi. 2.2. Palkkojen mukautusmenetelmien tausta Vuodesta 1971 lähtien säännöllisesti käydyt neuvottelut ovat johtaneet sopimuksiin, joissa on määritelty henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklan yksityiskohtaiset soveltamissäännöt. Neuvosto on itse asiassa jo pitkään pyrkinyt tarkkaan noudattamaan periaatetta, jonka mukaan henkilöstö ja toimielimet mukautuvat kansallisten virkamieskuntien palkkakehitykseen pakollisten sääntelymenetelmien avulla. Tämän tarkkoihin ja pakottaviin menetelmiin perustuvan menettelytavan avulla vältetään vuosittaiset neuvottelut ja työmarkkinariitojen vaarat. Neuvoston päätöksissä on yhdistetty neuvotteluihin perustuva ja menettelytapaan perustuva lähestymistapa seuraavien sopimusten avulla: - Vuosien 1972 ja 1976 sopimuksissa vahvistettiin rinnakkaisuuden perusperiaate [7] palkkojen kehityksessä. [7] Vuoden 1976 menetelmä: "I. Perusperiaate - Neuvosto katsoo, että palkkojen mukautusjärjestelmä sisältyy poliittiseen kehykseen, jolla pyritään keskipitkällä ajalla takaamaan eurooppalaisten virkamiesten palkkojen kehittyminen rinnakkain jäsenvaltioiden kansallisten virkamiesten eri kategorioiden palkoissa tapahtuvan keskimääräisen kehityksen kanssa." - Neuvottelukomitea [8]: Neuvosto aloitti neuvottelumenettelyn vuonna 1981. [8] Neuvosto, hallinnon edustajat ja yhteisön toimielinten virkamiesten edustajat. - Vuoden 1981 menetelmä: hyväksyttiin kymmeneksi vuodeksi. Samalla siihen liitettiin kriisimaksun [9] periminen. [9] Vuoden 1981 menetelmä ja kriisimaksun periminen päättyivät kesäkuussa 1991. - Sovitteluratkaisuun perustuva vuoden 1991 menetelmä: neuvosto hyväksyi toisaalta vuoden 1991 menetelmän (henkilöstösääntöjen liite XI) kymmeneksi vuodeksi ja toisaalta tilapäisen maksun perimisen ja eläkemaksujen korottamisen. 2.3. Sovitteluratkaisuun perustuva vuoden 1991 menetelmä Komissio antoi ehdotuksen lokakuussa 1990. Ehdotuksesta tehtiin vuoden 1991 alussa perusteellinen tekninen tutkimus [10], jota on selostettu pysyvien edustajien komitealle (Coreper) 29.4.1991 toimitetussa kertomuksessa [11]. [10] Kolme tilapäisryhmän kokousta ja kertomus Coreperille 8.2.91 sekä viisi henkilöstösääntöryhmän kokousta. [11] 5926/91, STAT11, FIN124. Asiaa käsiteltiin Coreperissa ja neuvostossa (15 Coreperin kokousta, 3 yleisten asioiden neuvostoa, 1 Eurooppa-neuvosto) ja siitä neuvoteltiin lukuisissa puheenjohtajamaan, komission ja henkilöstön edustajien välisissä tapaamisissa. Neuvottelut johtivat kahdeksan päivää kestäneeseen yleislakkoon ja muihin toimiin. Neuvottelukomitean neuvotteluissa aikaansaatu sovitteluratkaisu alistettiin henkilöstön äänestyksiin lokakuussa 1991. Neuvosto hyväksyi sovitteluratkaisun marraskuussa ja vahvisti hyväksyntänsä antamalla sovitteluratkaisun mukaiset asetukset 19.12.1991. Coreperin muistion [12], jonka se antoi neuvostolle sen 4.11.1991 tekemää päätöstä varten ja jonka sisältö on oikeuskäytännössä vahvistettu, mukaan neuvoston kanssa neuvoteltu sovitteluratkaisu, jota koskeva päätös tehtiin joulukuussa 1991, muodostaa kokonaisratkaisun, jossa: [12] 9012/91, STAT37, FIN372. (a) otettiin käyttöön kaikkia osapuolia sitova palkkojen mukautusmenetelmä [13], joka on voimassa 10 vuotta 1.7.1991-30.6.2001 [13] Henkilöstösääntöjen liite XI. (b) vahvistettiin palkkojen taso kahden palkkaa pienentävän lisätekijän avulla seuraavasti: - tilapäinen maksu [14], jota sovelletaan 1.1.1992 alkaen 30.6.2001 saakka ja jonka bruttomäärä on 5,83 % [15] minimipalkan ylittävältä palkan osalta. [14] Henkilöstösääntöjen 66 a artikla. [15] Tilapäinen maksu johtaa naimattoman virkamiehen, jonka asemapaikka on hänen kotimaassaan, nettopalkan pienenemiseen keskimäärin noin 2,9 prosentilla. - henkilöstön maksamien eläkemaksujen korottaminen 1.1.1993 lähtien 6,75 prosentista 8,25 prosenttiin peruspalkasta. 2.4. Vuoden 1996 väliarviointikertomus Liitteessä XI määrätään viiden soveltamisvuoden jälkeen vuonna 1996 tehtävästä arvioinnista, johon liittyy mahdollisuus säännösten tarkistamiseen komission ehdotuksen perusteella. Kyseessä on puolueeton arviointi, jonka tarkoituksena oli tutkia, että rinnakkaisuusperiaatetta oli sovellettu oikein. Vuoden 1996 väliarviointikertomuksen päätelmät osoittivat, että vuosina 1991-1995 yhteisön virkamiesten palkan ostovoima oli pienentynyt saman verran (-3,1 %) kuin kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoima ja lisäksi pienentynyt (-4,2 %) tilapäisen maksun perimisen ja eläkemaksujen korottamisen vuoksi. Päätelmissä todettiin myös työmarkkinarauhan säilyneen. Näiden päätelmien johdosta neuvosto kehotti komissiota suorittamaan valtuuskuntien ilmaiseman huolestumisen vuoksi kaikki tarvittavat tutkimukset useilla aloilla [16] (tilastollinen menetelmä, henkilöstösääntöjen liite VII, eläkkeet, poikkeuslauseke [17]) ja tekemään mahdollisimman nopeasti kaikki tarvittavat ehdotukset erityisesti eräiden henkilöstösääntöjen liitteessä VII säädettyjen korvausten osalta. [16] Asiakirjan 10815/96 STAT 41 FIN 476 sivulla 3. [17] Liitteessä XI oleva 10 artikla. Vastauksessaan komissio arvioi, että menetelmän muuttaminen, vaikka se oli saavuttanut sille asetetut tavoitteet, olisi vaikuttanut vuoden 1991 neuvottelujen lopullisen sovitteluratkaisun sisältöön ja osapuolten tekemiin sitoumuksiin ja että sovitteluratkaisun yhden osan muuttamiseen tähtäävä ehdotus olisi siten perusteeton. 2.5. Muut sovitteluratkaisuun perustuvaan menetelmään liittyvät kertomukset Neuvoston esittämien pyyntöjen johdosta komissio on antanut seuraavat kertomukset: 2.5.1. Poikkeuslauseketta koskeva kertomus [18] [18] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevassa 10 artiklassa määrätään, että "jos yhteisössä todetaan komission toimittamien objektiivisten tietojen perusteella taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen vakava ja äkillinen heikkeneminen, komissio esittää, kuultuaan muita toimielimiä henkilöstösääntöjen mukaisesti, asiaa koskevat ehdotuksensa neuvostolle, joka säätää asiasta määräenemmistöllä muita asianomaisia toimielimiä kuultuaan Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa määrättyä menettelyä noudattaen". Komissio arvioi neuvostolle 27.6.1994 antamassaan kertomuksessa (SEC(94)1027), että poikkeuslauseketta ei ollut syytä soveltaa, koska taloudellisessa tilanteessa tapahtunut kehitys oli jo vaikuttanut kansallisten virkamiesten palkkoihin ja siten menetelmän soveltamisen kautta automaattisesti yhteisön toimielinten virkamiesten palkkoihin. 2.5.2. Palvelukseenottotarpeita koskevat kertomukset [19] [19] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevassa 2 artiklassa määrätään, että "komissio laatii ennen vuoden 1992 loppua ja sen jälkeen joka kolmas vuosi yksityiskohtaisen kertomuksen toimielinten palvelukseenottoa koskevista tarpeista ja toimittaa sen neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Kuultuaan muita toimielimiä henkilöstösääntöjen säännösten mukaisesti komissio tekee tarvittaessa tämän kertomuksen perusteella neuvostolle palvelukseenottamista koskevia ehdotuksia, joita laadittaessa on otettu huomioon kaikki tarpeelliset seikat". Kolmas kertomus (SEC 99/754, 7.6.1999) annettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille 9.6.1999. Kertomuksen kattaman ajanjakson (1995-1997) tärkein piirre on laajentuminen Itävaltaan, Suomeen ja Ruotsiin. Laajentumisen yhteydessä järjestetyistä kilpailuista huolimatta palvelukseenotossa on toteutettu kohtuullista maantieteellistä tasapainoa, vaikka toimielinten sijaintivaltiot ovatkin yliedustettuja. Eräistä jäsenvaltioista on edelleen vaikea saada hakijoita. 2.5.3. Tilastollista menetelmää koskevat kertomukset Vuonna 1994 asiantuntijat arvioivat tilastollisen menetelmän. Arvioinnin seurauksena Eurostat antoi vuonna 1997 kolme kertomusta, jotka koskivat asuinpariteetteja, kulutusrakenteita ja hintatutkimuksia. Vuonna 1998 Eurostat antoi 64 ja 65 artiklaa käsitteleville ryhmille kokoelman tilastollisesta menetelmästä. Henkilöstösääntöryhmän pyynnöstä neuvoston oikeudellinen yksikkö antoi lausunnon, jossa todetaan, että: "Palkkojen ja korjauskerrointen mukauttamista koskevia vuosittaisia asetuksia antaessaan neuvosto ei voi poiketa menetelmästä, joka on henkilöstösääntöjen liitteessä XI vahvistettu kymmeneksi vuodeksi." 2.5.4. Liitettä VII koskevat kertomukset Komissio antoi vuonna 1993 neuvostolle kertomuksen [20], joka koskee henkilöstösääntöjen liitettä VII ja sen soveltamista. Neuvoston pyynnöstä numerotiedot on saatettu ajan tasalle vuonna 1998. [20] 11555/93 STAT 44 FIN 466. Henkilöstösääntöryhmä antoi työnsä päättäessään kaikki huomautuksensa 13.6.1999 kokoontuneelle pysyvien edustajien komitealle ja ehdotti, että sen tulisi: "toistaa neuvoston komissiolle esittämät pyynnöt tehdä kaikki henkilöstösääntöjen liitettä VII koskevat tarkoituksenmukaiset ehdotukset; kehottaa samassa yhteydessä komissiota ottamaan huomioon tässä kertomuksessa esitetyt huomautukset ja päätelmät; muistuttaa komissiota sen sitoumuksesta aloittaa palkkojen mukauttamismenetelmää koskeva keskustelu mahdollisimman pian." Tässä yhteydessä komissio muistutti 15.3.1999 tapahtuneen eroamisensa aihuttamasta erityistilanteesta ja ilmoitti, että se ilmoittaisi kantansa henkilöstösääntöryhmän päätelmiin heti, kun olosuhteet sen sallisivat. 2.5.5. Liitettä X koskevat kertomukset (EU:n ulkopuolisten maiden korjauskertoimet) Henkilöstösääntöjen liitteen X mukaan komissio antaa vuosittain neuvostolle kertomuksen liitteen X soveltamisesta. Viimeinen kertomus (SEC (1999)1023), joka koskee vuosia 1997 ja 1998, annettiin 29.6.1999. Sen jälkeen komissio on tehnyt eräitä muutoksia hallinnollisiin menettelyihin, joita käytetään EU:n ulkopuolisissa maissa sovellettavien kerrointen laskemiseen. Muutokset tekevät mahdolliseksi tietojenkeruusta koituvien kustannusten merkittävän pienenemisen (noin 50 prosenttia) vuodesta 2000 lähtien. 2.6. Eläkkeitä koskevat kertomukset KPMG:n neuvoston pyynnöstä joulukuussa 1998 laatima raportti, joka koskee vertailevaa tutkimusta ja aktuaarista tutkimusta, on annettu neuvostolle 18.12.1998 ja siitä on käyty lukuisia keskusteluja henkilöstösääntöryhmässä. Komissio valmistelee tiedonantoa aiheesta. 2.7. Tilanne sovitteluratkaisuun perustuvan vuoden 1991 menetelmän päättyessä Menetelmää (henkilöstösääntöjen liite XI) ja tilapäistä maksua [21] (henkilöstösääntöjen 66 a artikla) sovelletaan 30.6.2001 saakka. Korotettua eläkemaksua sovelletaan vielä 30.6.2001 jälkeenkin. [21] Tilapäinen maksu johtaa naimattoman virkamiehen, jonka asemapaikka on hänen kotimaassaan, nettopalkan pienenemiseen keskimäärin noin 2,9 prosentilla. Palkkojen vuoden 2001 vuositarkistusta koskevan uuden sopimuksen puuttuessa komissiolla ja neuvostolla on laaja liikkumavara 64 ja 65 artiklan soveltamisessa [22]. [22] Henkilöstösääntöjen 64 artikla: Sen vuoksi vuosittaista mukauttamista koskevassa ehdotuksessa, jonka komissio esittää ja josta neuvosto (määräenemmistöllä) päättää, · on noudatettava kansallisten virkamiesten palkkojen rinnakkaisuusperiaatetta ja yhteisön virkamiesten ostovoiman vastaavuuden periaatetta, · ja siitä on tarpeen käydä toimielinten välisiä neuvotteluja henkilöstön edustajien kanssa neuvottelukomitean puitteissa. 3. Palkkajärjestelmä Palkka, jonka oikeusperusta on Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöissä [23], muodostuu peruspalkasta, perhelisistä ja muista korvauksista [24] sekä sosiaaliturvamaksuista, verosta ja tilapäisestä maksusta. Siihen sovelletaan korjauskerrointa, joka on suurempi, pienempi tai yhtä suuri kuin 100. [25] [23] Erityisesti V osasto ja liitteet VII ja XI. [24] Henkilöstösääntöjen 62 artikla: "Palkka muodostuu peruspalkasta, perhelisistä ja muista korvauksista." [25] Henkilöstösääntöjen 64 artikla: "Virkamiehen palkkaan, joka ilmaistaan Belgian frangeina ja josta on vähennetty näissä henkilöstösäännöissä tai niiden soveltamisesta annetuissa asetuksissa tarkoitetut pakolliset vähennykset, sovelletaan eri asemapaikkojen elinolojen mukaan korjauskerrointa, joka on joko pienempi, suurempi tai yhtä suuri kuin 100 prosenttia." Vaikka Belgian frangeihin perustuva järjestelmä olisi voinut toimia tammikuuhun 2002, neuvoston 12.11.1998 tekemällä päätöksellä aloitettiin 1.1.1999 alkaen henkilöstösääntöihin perustuvien summien (peruspalkka, lisät, maksut, verot, palkan muuntamiseen käytetyt valuuttakurssit jne.), joiden perusteella lasketaan eläkkeet ja muut maksut (virkamatkakorvaukset, sairauskulut jne.), muuntaminen euroiksi. Tällä muuntamisella ei ollut taloudellisia tai rahallisia vaikutuksia, eikä se muuttanut palkkojen arvoa. Sen vuoksi 1.1.1999 lähtien yhteisön henkilöstön palkat, eläkkeet ja muut rahalliset oikeudet maksetaan euroina yhdessätoista euroalueen maassa ja kansallisessa valuutassa neljässä muussa maassa. Jäljempänä ilmoitetut luvut ovat siten euroina, ja niiden voimaantulopäivä on 1. tammikuuta 1999. 3.1. Peruspalkka Peruspalkka vahvistetaan ura-alueen, palkkaluokan ja palkkatason mukaan seuraavan taulukon mukaisesti [26]: [26] Henkilöstösääntöjen 66 artikla. Taulukko Error! No text of specified style in document..1 >VIITTAUS KAAVIOON> 3.2. Korvaukset ja lisät (Liite VII) [27] [27] Ks. myös kohta 2.5.4. 3.2.1. Perhelisät Perhelisät ovat luonteeltaan täydentäviä: kaikki muualta saadut vastaavat lisät vähennetään yhteisön maksamista lisistä. Kotitalouslisä [28] myönnetään naimisissa olevalle virkamiehelle tai toimihenkilölle, jonka puoliso ei harjoita ansiotoimintaa tai harjoittaa ansiotoimintaa, josta saatavat tulot eivät ylitä C3/3 palkkatason virkamiehen peruspalkkaa, sekä virkamiehelle tai toimihenkilölle, jolla on yksi tai useampia lapsia huollettavanaan [29]. [28] Henkilöstösääntöjen 67 artikla, henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 1 artikla, 11.4.1988 annetut yleiset täytäntöönpanosäännöt. [29] Nimittävän viranomaisen erityisellä ja perustellulla päätöksellä kotitalouslisä voidaan myöntää myös virkamiehelle tai muuhun henkilöstöön kuuluvalle, joka ei täytä edellä mainittuja edellytyksiä, mutta joka kuitenkin tosiasiallisesti huolehtii perheen elatuksesta. Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 1 artiklassa kotitalouslisän määräksi vahvistetaan 5 prosenttia peruspalkasta. Huollettavana olevasta lapsesta maksettava lisä [30] on lasta kohti maksettava kiinteämääräinen lisä, joka on tarkoitettu auttamaan virkamiestä tai toimihenkilöä kattamaan tosiasiallisesti huollettavana olevasta lapsesta koituvat lisäkustannukset. Lisä myönnetään ilman eri toimenpiteitä alle 18-vuotiaasta lapsesta ja perustellusta pyynnöstä 18-26-vuotiaasta lapsesta, joka käy koulua tai opiskelee [31]. [30] Henkilöstösääntöjen 67 artikla, henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 2 artikla, 1.2.1997 voimaantulleet yleiset täytäntöönpanosäännöt (huollettavana olevaan lapseen rinnastaminen) (kumoavat ja korvaavat 1.10.1989 annetut säännöt). [31] Huollettavana olevana lapsena voidaan lisäksi pitää sellaista henkilöä, jonka suhteen virkamiehellä on lakisääteinen elatusvelvollisuus ja jonka elatus aiheuttaa hänelle huomattavia kustannuksia. Lisäksi on huomattava, että jos lapsella on vakava sairaus tai vamma, jonka vuoksi hän ei pysty elättämään itseään, lisää maksetaan sairauden tai vamman koko keston ajan. Huollettavana olevasta lapsesta maksettava lisä on 213,61 euroa lasta kohti kuukaudessa [32]. [32] Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 3 kohdan mukaan tämä summa voidaan erityistapauksissa maksaa kaksinkertaisena nimittävän viranomaisen erityisellä päätöksellä, jos lapsella on henkinen tai ruumiillinen vamma, joka aiheuttaa virkamiehelle suuria kuluja. Huollettavana olevasta lapsesta maksettava lisä on luonteeltaan täydentävä: kaikki muualta saadut vastaavat lisät vähennetään yhteisön maksamista lisistä. Koulutuslisä [33] on tarkoitettu kattamaan koulutuskustannukset, jotka johtuvat virkamiehen tai väliaikaisen toimihenkilön lapsen saamasta säännöllisestä ja täysipäiväisestä opetuksesta oppilaitoksessa, joka on asemapaikkamaassa tai muualla. [33] Henkilöstösääntöjen 67 artikla, henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 3 artikla, yleiset täytäntöönpanosäännöt (annettu 1.3.1975). Liitteessä VII olevassa 3 artiklassa vahvistetaan enimmäismäärä, jonka puitteissa virkamiehelle tai väliaikaiselle toimihenkilölle koulutuksesta tosiasiallisesti aiheutuvat kulut katetaan koulutuslisällä. Tehokkaan ja yksinkertaisen hallinnon edistämiseksi useimmat koulutuslisät ovat kiinteämääräisiä summia, jotka ilmaistaan prosentteina enimmäismäärästä (190,90 EUR) ja joiden suuruus riippuu lapsen iästä ja oppilaitostyypistä [34]. [34] Virkamiehellä on oikeus: - alle 11-vuotiaan lapsen osalta, joka käy peruskoulua: summaan, joka on 36 prosenttia kokonaissummasta; - yli 11-vuotiaan lapsen osalta, joka käy peruskoulua tai lukiota: summaan, joka on 50 prosenttia kokonaissummasta; - lapsen osalta, joka saa korkeakouluopetusta: summaan, joka on 100 prosenttia enimmäismäärästä. 3.2.2. Korvaukset Ulkomaankorvaus tai maastamuuttokorvaus [35] on tarkoitettu korvaamaan erityiset kulut ja haitat, joita koituu tehtävien hoidosta yhteisössä sellaisille virkamiehille ja toimihenkilöille, joiden on tehtävien hoidon vuoksi muutettava asuinpaikkaansa kotimaastaan asemamaahan ja elettävä vieraassa ympäristössä. [35] Oikeusperusta: henkilöstösääntöjen 69 artikla, henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 4 artikla. Kyseessä on ainoa korvaus, jolla pyritään korvaamaan kulut ja haitat, jotka ovat välitöntä seurausta virkamiehen tai toimihenkilön siirtämisestä ulkomaille. Ulkomaankorvauksen määrä on henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 4 artiklassa vahvistettu 16 prosentiksi (4 prosenttia niille, jotka eivät täytä kaikkia ehtoja) peruspalkasta, kotitalouslisästä ja huollettavana olevasta lapsesta maksettavasta lisästä [36]. [36] "1. Ulkomaankorvaus, joka on 16 prosenttia virkamiehelle maksettavan peruspalkan, kotitalouslisän ja huollettavana olevasta lapsesta maksettavan lisän kokonaismäärästä, myönnetään Sihteeristökorvaus [37] perustettiin vuonna 1965 neuvoston päätöksellä [38] monikielisten sihteerien palvelukseenotossa olleiden vaikeuksien vuoksi. Vaikeudet johtuivat kyseisten tehtävien hoidosta maksettujen palkkojen huomattavasta kasvusta julkisella ja yksityisellä sektorilla eräissä jäsenvaltioissa. [37] Henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 4 a artikla: "Ura-alueen C virkamies, joka hoitaa konekirjoittajan, pika- ja konekirjoittajan, teleksinhoitajan, latojan, johdon sihteerin tai johtavan sihteerin tointa, voi saada kiinteämääräisen korvauksen. Neuvosto vahvistaa tämän korvauksen määrän henkilöstösääntöjen 65 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen." [38] Asetus 30/65/ETY. Korvaus myönnettiin kaikissa toimielimissä ensin sihteereille, jotka olivat tiettyjen maiden kansalaisia, ja vuodesta 1971 yhdenmukaisen kohtelun periaatteen vuoksi virkamiehille ja toimihenkilöille, jotka hoitivat pääasiassa sihteerin tehtäviä. Tätä tilapäistä kiinteämääräistä korvausta, joka aluksi myönnettiin kahdeksi vuodeksi, jatkettiin säännöllisesti, kunnes neuvosto teki siitä pysyvän vuonna 1978 [39]. [39] Asetus ETY 914/78, 2.5.1978. Tietotekniikan kehittymisen jälkeen tämä korvaus myönnetään eräin edellytyksin C-ura-alueen virkamiehille. Myöntämisperusteet voivat olla erilaisia ottaen huomioon kunkin toimielimen erityisluonne. Kuukausittain maksettavan sihteeristökorvauksen määrä tarkistetaan joka vuosi palkkojen vuosittaisen mukauttamisen yhteydessä. Tällä hetkellä korvaus on 99,55 euroa kuukaudessa palkkaluokkien C4-C5 sihteereille ja 152,63 euroa kuukaudessa palkkaluokkien C3-C1 sihteereille. 3.3. Sosiaaliturvamaksut ja verot 3.3.1. Sosiaaliturvamaksut Eläkemaksu on vahvistettu 8,25 prosenttiin kyseisen henkilön peruspalkasta. Se maksetaan yhteisön budjettiin. Virkamiehet maksavat kolmanneksen eläkejärjestelmän rahoituksesta [40]. [40] Henkilöstösääntöjen 83 artiklan 2 kohta. Sairausvakuutusmaksu on vahvistettu 1,70 prosenttiin kyseisen henkilön peruspalkasta. Virkamiehet maksavat kolmanneksen järjestelmän rahoituksesta; maksun määrä ei kuitenkaan voi ylittää 2 prosenttia peruspalkasta. [41] [41] Henkilöstösääntöjen 72 artikla. Tapaturmavakuutusmaksu on vahvistettu 0,1 prosenttiin peruspalkasta. [42] [42] Henkilöstösääntöjen 73 artikla. Työttömyysvakuutusmaksu on vahvistettu 0,4 prosenttiin peruspalkasta ja sitä sovelletaan ainoastaan väliaikaisiin toimihenkilöihin. 3.3.2. Verot ja maksut Virkamiehiltä peritään [43]: [43] sekä asuinpaikan veroja, jotka eivät koske yhteisön maksamia tuloja: alv-maksut, paikalliset verot (kunnossapitomaksut jne.), omistusoikeuden perusteella maksettavat kiinteistöverot jne. Yhteisön vero [44], joka peritään ennakonpidätyksenä ja maksetaan yhteisön budjettiin. Verotuksessa sovelletaan 14 eri veroprosenttia 8 ja 45 prosentin välillä verotettavan tulon [45] suuruusluokasta riippuen. Siihen osaan veronalaista kuukausituloa, jonka suuruus on 82,94-1463,98 euroa, sovelletaan 8 prosentin marginaaliveroa. Siihen osaan veronalaista kuukausituloa, joka ylittää 5238,80 euroa, sovelletaan 45 prosentin marginaaliveroa. [44] Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan V luvun 13 artikla ja neuvoston asetus N:o 260/68. [45] Neuvoston asetuksen N:o 260/68 3 artikla: Tilapäinen maksu [46], jonka suuruus on 5,83 prosenttia minimipalkan ylittävästä palkan osasta [47]. Maksu on perustettu menetelmän yhteydessä, ja se maksetaan yhteisön budjettiin. [46] Henkilöstösääntöjen 66 a artiklan 1 ja 2 kohta: [47] Henkilöstösääntöjen 66 a artiklan 3 kohta: "Tilapäisen maksun perusteena on se palkkaa laskettaessa käytetty, kyseistä palkkaluokkaa ja -tasoa vastaava peruspalkka, josta on vähennetty sosiaaliturva- ja eläkemaksut sekä vero, joka perittäisiin ennen tilapäistä maksua koskevan vähennyksen tekemistä sellaiselta samaan palkkaluokkaan ja -tasoon kuuluvalta virkamieheltä, jolla ei ole liitteessä VII olevassa 2 artiklassa tarkoitettuja huollettavana olevia henkilöitä, ja palkkaluokan D 4 palkkatasoa 1 vastaavan palkan suuruinen määrä." 3.4. Korjauskerroin Niiden virkamiesten, joiden asemapaikka on muualla EU:ssa kuin Belgiassa tai Luxemburgissa, palkkoihin sovelletun korjauskertoimen avulla voidaan kompensoida elinkustannusten (positiivinen tai negatiivinen) ero Brysseliin verrattuna. Se ei siis aiheuta virkamiehelle hyötyä tai haittaa, vaan takaa ostovoiman vastaavuuden Brysselin kanssa. Niiden virkamiesten, joiden asemapaikka on EU:n ulkopuolella, palkkoihin sovellettavassa järjestelmässä noudatetaan samaa Brysseliä vastaavan ostovoiman säilyttämisen periaatetta, mutta siinä on kuitenkin eräitä merkittäviä eroja [48]. [48] Ensinnäkin korjauskerrointa sovelletaan ainoastaan virkamiehen pyynnöstä. Useimmissa tapauksissa se palkan osa, johon korjauskerrointa sovelletaan, on enintään 80 prosenttia palkasta. Toiseksi korjauskertoimen laskutavassa ei oteta huomioon vuokrien sekä koulutus- ja sairaanhoitokustannusten tasojen eroja, koska komissio huolehtii niistä tai korvaa ne. Kolmanneksi hintojen nopean kehityksen varalta käytetty järjestelmä eroaa hieman EU:n sisäisten korjauskertoimien yhteydessä käytetystä järjestelmästä. 3.5. Palkkojen budjettikustannukset toimielimittäin vuonna 1998 miljoonina euroina Taulukko Error! No text of specified style in document..2 >VIITTAUS KAAVIOON> Kokonaiskustannukset ovat siis 1605 miljoonaa euroa, mikä on 38 prosenttia hallintomenoista ja 1,9 prosenttia yhteisön budjetista vuodelle 1998 [49]. [49] Hallintomenot 4223,3 miljoonaa euroa; yhteisön budjetti 82798,9 miljoonaa euroa; lähde: Käsikirja yhteisön talousarviosta, 1999. 4. Palkkojen kehitys Brysselissä ja Luxemburgissa Perusperiaate on Euroopan yhteisöjen toimielinten virkamiesten palkkakehityksen rinnakkaisuus jäsenvaltioiden kansallisten virkamiesten palkkakehityksen kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että jos kansallisten virkamiesten keskimääräinen palkankorotus on vuonna 1998 kaksi prosenttia pienempi (tai suurempi) kuin kansallinen inflaatio, yhteisön virkamiesten seuraavan vuoden palkankorotus on myös kaksi prosenttia pienempi (tai suurempi) kuin inflaatio Brysselissä. Tässä yhteydessä on korostettava sitä, että 89 prosentin yhteisön virkamiehistä asemapaikka on Brysselissä tai Luxemburgissa. Mukautukset tapahtuvat yleensä joulukuussa ja ne tulevat voimaan takautuvasti 1. heinäkuuta [50]. [50] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan 1 kohdassa määrätään, että "Neuvosto päättää henkilöstösääntöjen 65 artiklan 3 kohdan mukaisesti ennen jokaisen vuoden loppua komission ehdotuksen perusteella palkkojen mukauttamisesta, jonka perustuu 1 jaksossa säädettyihin tekijöihin; päätös tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta". Soveltaakseen tätä periaatetta henkilöstösääntöjen 65 artiklan ja liitteessä XI olevan 1 artiklan [51] säännösten mukaisesti neuvosto tutkii vuosittain yhteisön virkamiesten ja toimihenkilöiden palkkatason komission esittämän kertomuksen perusteella. [51] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 1 kohdassa määrätään, että "Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tarkistusta varten Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto (jäljempänä 'tilastotoimisto') laatii vuosittain ennen syyskuun loppua kertomuksen elinkustannusten kehityksestä Brysselissä, Brysselin ja muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien asemapaikkojen välisistä hintapariteeteista sekä keskushallintojen palveluksessa olevien kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoiman kehityksestä (jäljempänä 'ostovoiman kehitys'). Näiden tekijöiden viitekausi käsittää tutkimusvuoden 1 päivää heinäkuuta edeltävät kaksitoista kuukautta." Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto (Eurostat) [52] laatii kyseisen kertomuksen yhdessä jäsenvaltioiden kansallisten tilastolaitosten kanssa ja asianomaisten kansallisten elinten toimittamien tietojen perusteella. Eurostat on siis kaikkien tässä luvussa esitettyjen tietojen lähde. [52] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevassa 11 artiklassa määrätään, että: "Tilastotoimiston tehtävänä on valvoa palkkojen mukauttamiseksi huomioon otettavien tekijöiden laskemisessa käytettyjen perustietojen ja tilastollisten menetelmien laatua. Sen tehtävänä on erityisesti laatia tätä valvontaa varten tarvittavat arviot ja tutkimukset." 4.1. Kansallisten virkamiesten ostovoiman kehittyminen (erityisindikaattori) Rinnakkaisuusperiaatteen noudattamiseksi palkkojen mukautuksen ja inflaation välisen eron (positiivisen tai negatiivisen) on oltava sama yhteisön virkamiehille ja kansallisille virkamiehille. Jäljempänä oleva taulukko osoittaa, että vuosina 1991-1998 Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiesten ostovoima väheni keskimäärin 2,0 prosenttia. Taulukko Error! No text of specified style in document..3 >VIITTAUS KAAVIOON> Liitteessä XI tarkennetaan [53], miten Eurostatin on mitattava tämä ero käyttämällä jäsenvaltioiden keskushallintojen virkamiesten palkkojen [54] ostovoiman [55] kehittymistä osoittavaa erityisindikaattoria. [53] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 4 kohdassa määrätään, että: "Kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoiman nousun tai laskun mittaamiseksi prosentteina tilastotoimisto laatii asianomaisten kansallisten yksikköjen toimittamien tietojen perusteella erityisindikaattorit, jotka kuvaavat kansallisten virkamiesten todellista palkkakehitystä kussakin keskushallintoyksikössä viitekauden aikana." [54] EU:n keskiarvo painotettuna palkansaajien määrällä. [55] Nimelliskehitys vähennettynä inflaation määrällä. Jäsenvaltioiden edustajista koostuva henkilöstösääntöjen 65 artiklaa käsittelevä työryhmä, jonka puheenjohtana toimii Eurostat, on määritellyt mittaamisessa käytettävän menetelmän ja sen käytännön soveltamissäännöt [56]. [56] Kyseessä on otostutkimus, koska palkkatiedot koskevat yleensä pääasiallisten palkkaluokkien ensimmäisiä ja viimeisiä palkkatasoja naimattoman virkamiehen ja naimisissa olevan kaksilapsisen virkamiehen osalta. Kaikki laskelmat perustuvat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten Eurostatille toimittamiin tietoihin, jotka koskevat keskushallinnon palveluksessa olevien palkkoja kuluvan vuoden heinäkuun 1. päivänä. Taulukko [57] osoittaa eri maissa tapahtuneen kehityksen huomattavat erot. [57] Erityisindikaattorissa on vuodesta 1994 otettu huomioon Suomessa, Ruotsissa ja Itävallassa tapahtunut kehitys. Taulukko Error! No text of specified style in document..4 >VIITTAUS KAAVIOON> Kymmenessä jäsenvaltiossa (erityisesti Irlannissa ja Luxemburgissa) on virkamiehille annettu palkankorotus, joka on suurempi kuin inflaatio, ja viidessä jäsenvaltiossa on virkamiehille annettu palkankorotus, joka on pienempi kuin inflaatio (erityisesti Kreikassa). On kuitenkin korostettava, että neljässä jäsenvaltiossa (D, FR, UK ja I) tapahtunut kehitys edustaa 77 prosenttia lopputuloksesta. [58] [58] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 4 a kohta: "Vahvistettaessa kaikkia jäsenvaltioita koskevia brutto- ja nettoindikaattoreita painotetaan jäsenvaltioittain saadut tulokset kansantalouden tileissä julkaistujen viimeisimpien tilastojen mukaisilla keskushallintojen palkkamäärillä." 4.1.1. Bruttomääräisen erityisindikaattorin muutosten ja tarkistusindikaattorin muutosten vertailu Liitteen XI soveltamiseksi [59] Eurostat laskee vuosittain tarkistusindikaattorin, joka osoittaa keskushallintojen palkkojen ostovoimassa henkeä kohti tapahtuvan vaihtelun. [59] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 4 d kohta: "Erityisindikaattorien lisäksi tilastotoimisto esittää tarkistusindikaattorien avulla tiedot kaikkien julkis- ja keskushallinnon alojen reaalisista kokonaispalkoista henkeä kohti kansantalouden tileissä olevan määritelmän mukaisesti". Koska tämä indikaattori ilmaistaan bruttomääräisenä, sitä ei verrata reaaliseen nettomääräiseen erityisindikaattoriin, vaan bruttomääräiseen erityisindikaattoriin. Seuraavan taulukon toisessa sarakkeessa osoitetaan reaalipalkkojen ero virkamiestä kohti vuosina 1998 ja 1990. Kolmannessa sarakkeessa osoitetaan 1.7.1998 ja 1.7.1990 maksettujen reaalisten bruttopalkkojen ero virkamiestä kohti. Neljännessä sarakkeessa osoitetaan kahden luvun prosenttimääräinen ero. Taulukko Error! No text of specified style in document..5 >VIITTAUS KAAVIOON> Bruttomääräinen erityisindikaattori ja tarkistusindikaattori on määritelty eri tavoin, ja siten on luonnollista, että niissä on eroja. Tarkistusindikaattorin muutoksiin vaikuttavat kollektiivisten työsopimusten muutosten lisäksi myös sisäiset tekijät (viiteväestön keski-iässä tapahtuneet muutokset, ylennykset ylempiin palkkaryhmiin jne.) ja palkan satunnaisissa osatekijöissä tapahtuneet muutokset kuten ylityökorvaukset, kannustimet ja varhaiseläkemaksut. Lisäksi eräät tekijät vääristävät kahden indikaattorin välistä tilastollista vertailukelpoisuutta (erityisindikaattorin laskennassa käytetyn otoksen laatu, viiteväestöjen väliset erot, osa-aikatyö, työnantajien eläkemaksut jne.). Tarkistusindikaattorissa käytetty deflaattori on kansallisen tilinpidon kulutusmenojen deflaattori, kun taas tarkistusindikaattorin deflaattori on kulutushintojen kansallinen indikaattori. Eurostatin vuonna 1995 suorittama tutkimus, jonka tarkoituksena oli tarkastella yksityiskohtaisemmin Ranskan, Italian, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan tilannetta, osoittaa, että jos bruttomääräisen erityisindikaattorin ja tarkistusindikaattorin väliset teoreettiset ja tilastolliset erot poistetaan, tuloksena on kahden indikaattorin käytännössä rinnakkainen kehitys. 4.2. Elinkustannusten kehitys Brysselissä Neuvoston pyynnöstä Brysselin inflaatio on vuodesta 1991 lähtien mitattu kootulla indeksillä [60], joka muodostuu: [60] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI oleva 3 artikla. - 75 prosenttisesti yhteisindeksistä [61], jonka Eurostat laskee ja jolla mitataan Brysselissä sijaitsevien Euroopan yhteisöjen toimielinten virkamiesten elinkustannusten kehitystä [61] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI oleva 1 artikla. - 25 prosenttisesti Brysselin kuluttajahintaindeksistä, jonka talousasioiden ministeriö laskee ja jolla mitataan elinkustannusten kehitystä yleisemmin Belgian pääkaupungissa. Yhteisindeksi johdetaan hintaindeksistä ottaen huomioon yhteisön virkamiesten kulutusrakenne Brysselissä ja kyseisten virkamiesten maksamien vuokrien kehitys. Sen seurauksena nämä kaksi indikaattoria ovat hyvin samanlaiset, kuten seuraava taulukko osoittaa: Taulukko Error! No text of specified style in document..6 >VIITTAUS KAAVIOON> Elinkustannusten kehitys Brysselissä viitekaudella on siis ollut +18,9 prosenttia (75 % x 18,7 % + 25% x 19,3 %). 4.3. Bruttopalkan mukauttaminen Vuodesta 1991 kansallisten virkamiesten ostovoima on pienentynyt (keskimäärin -2 prosenttia, EUR15). Rinnakkaisuusperiaatteen soveltaminen menetelmässä on automaattisesti siirtänyt tämän pienentymisen yhteisön virkamiesten palkkoihin. Bruttopalkan mukauttaminen +16,5 prosenttia [62] vastaa siten elinkustannusten kehittymistä Brysselissä (+18,9 %) vähennettynä kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoiman keskimääräisellä pienentymisellä (-2 %). [62] 98,0 x 118,9 / 100 = 116,5. Seuraavassa taulukossa osoitetaan tämä laskelma kunkin vuoden osalta sekä vuodesta 1991 kumuloidut tulokset. Taulukko Error! No text of specified style in document..7 >VIITTAUS KAAVIOON> Kehityksen seurauksena vuosien 1991-1998 taloussuhdanteen vaikutus kansallisten virkamiesten palkkoihin on heijastunut myös yhteisön virkamiesten palkkoihin aiheuttamalla ostovoiman pienentymisen kahdella prosentilla. 4.4. Sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän vastineen vaikutukset 4.4.1. Tilapäinen maksu Neuvosto asetti tilapäisen maksun, jonka taso, yksityiskohtaiset säännöt, voimaantulopäivä ja päättymispäivä on neuvoteltu sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän yhteydessä. Tilapäinen maksu on sisällytetty virkamiesten henkilöstösääntöihin 66 a artiklan muodossa, ja se päättyy samaan aikaan kuin menetelmä [63]. [63] Neuvoston 19.12.1991 annetussa asetuksessa (EHTY, ETY, EURATOM 3831/91) perustettiin kymmeneksi vuodeksi tilapäinen maksu, joka peritään työtehtävissä toimiville maksetuista yhteisön palkoista. Toimenpide on johtanut ostovoiman keskimääräiseen pienentymiseen noin 2,9 prosentilla (1.1.1992-30.6.2001) [64]. [64] Naimaton virkamies, joka ei saa ulkomaankorvausta. 4.4.2. Eläkemaksun korotus Neuvosto on sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän puitteissa ja eläkejärjestelmän tasapainon varmistamiseksi katsonut aiheelliseksi korottaa henkilöstön eläkejärjestelmään suorittamia maksuja. Siten henkilöstösääntöjen 83 artiklan 2 kohdassa ollut 6,75 prosenttia on korvattu 8,25 prosentilla [65]. [65] Neuvoston asetus (EHTY, ETY, Euratom) N:o 3832/91, annettu 19 päivänä joulukuuta 1991. Tämä toimenpide on johtanut ostovoiman keskimääräiseen pienentymiseen noin 1,3 prosentilla [66]. [66] Naimaton virkamies, joka ei saa ulkomaankorvausta. Sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän vastineina käyttöön otettujen kahden toimenpiteen yhdistetty vaikutus on ollut ostovoiman lisäpienentyminen -4,2 prosenttia [67] tilapäisen maksun perimisen ja eläkemaksujen korottamisen vuoksi. [67] 97,1 x 98,7 /100=95,8 %. Taulukko Error! No text of specified style in document..8 >VIITTAUS KAAVIOON> Vaikutus on samankaltainen kuin vuoden 1981 menetelmään liittyneen kriisimaksun perimisellä sillä erotuksella, että eläkemaksun korotus ei ole tilapäistä. 4.5. Nettopalkan kehitys Bruttolisäyksen +16,5 prosenttia ja menetelmän vastineen aiheuttaman pienentymisen 4,2 prosenttia tulos on siis 11,6 prosentin nettolisäys [68]. [68] 116,5x 95,8 / 100 = 111,6. Vuodesta 1991 nettopalkan kehitys Brysselissä ja Luxemburgissa on ollut seuraava [69]: [69] Esimerkiksi tason A7/4 virkamiehen nettopalkka on noussut 132 873 Belgian frangista heinäkuussa 1991 (ennen vuosittaista mukautusta) 148 286 Belgian frangiin heinäkuussa 1998 (vuosittaisen mukautuksen jälkeen). Taulukko Error! No text of specified style in document..9 >VIITTAUS KAAVIOON> 4.6. Yhteisön virkamiesten ostovoiman kehitys Jos tätä 11,6 prosentin nettolisäystä verrataan elinkustannusten 18,9 prosentin kehitykseen Brysselissä, yhteisön virkamiesten palkkojen ostovoiman häviö on ollut 6,1 prosenttia [70] kahdeksassa vuodessa. [70] 111,6/118,9=93,9. Taulukko Error! No text of specified style in document..10 >VIITTAUS KAAVIOON> 4.7. Kansallisten virkamiesten ja yhteisön virkamiesten palkkojen ostovoiman kehityksen vertailu Euroopan yhteisöjen toimielinten virkamiesten palkat ovat siis mukautuneet taloudellisen ja yhteiskunnallisen tilanteen muutoksiin paitsi kansallisten virkamiesten ostovoiman pienentymisen (-2,0 %) seuraamisen lisäksi myös ostovoiman ylimääräisellä pienentymisellä (-4,2 %) [71]. [71] tilapäinen maksu 2,9 % ja eläkemaksun korotus1,3 %. Seuraavassa taulukossa verrataan kehityksiä toisiinsa: Taulukko Error! No text of specified style in document..11 >VIITTAUS KAAVIOON> 4.8. Yhteenveto Luvun 4 tiedot on koottu seuraavaan taulukkoon. Taulukko Error! No text of specified style in document..12 >VIITTAUS KAAVIOON> 5. Palkkojen kehitys muualla kuin Brysselissä ja Luxemburgissa (Korjauskertoimet) Perusperiaate on palkkojen ostovoiman vastaavuus kussakin Euroopan unionin asemapaikassa [72] suhteessa Brysseliin. [72] Virkamiesten, joiden asemapaikka on EU:n ulkopuolella, palkkojen mukauttamiseen sovellettava menetelmä noudattaa samaa periaatetta ostovoiman vastaavuuden säilyttämisestä Brysselin kanssa, mutta eräin eroavaisuuksin. Brysselin ja Luxemburgin osalta korjauskerroin on 100. [73] [73] Henkilöstösääntöjen 64 artikla: "Yhteisöjen tilapäisissä toimipaikoissa toimessa olevien virkamiesten palkkaan sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1962 korjauskerrointa 100." Muualla kuin Belgiassa ja Luxemburgissa korjauskertoimen [74] soveltaminen kompensoi pääkaupungin tai asemapaikan [75] elinkustannusten eron (positiivisen tai negatiivisen) suhteessa Brysseliin. [74] Lisäksi euroon liittymättömien maiden osalta vuosittain vahvistetun valuuttakurssin soveltaminen. [75] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI oleva 9 artikla: "Kun objektiivisten seikkojen perusteella voidaan todeta ostovoiman tietyssä asemapaikassa vääristyneen merkittävästi suhteessa kyseisen jäsenvaltion pääkaupungissa todettuun ostovoimaan, neuvosto päättää tilastotoimiston kertomuksen perusteella komission ehdotuksesta ja henkilöstösääntöjen 64 artiklan toisen kohdan mukaisesti korjauskertoimen vahvistamisesta kyseiselle paikalle." Palkka Belgian tai Luxemburgin ulkopuolella = Belgian tai Luxemburgin palkka x korjauskerroin [76]. [76] x valuuttakurssi, jos euro ei käytössä. Korjauskerroin on siis sama kuin asemapaikan ja Brysselin hintojen välinen keskimääräinen suhde. Se vastaa summaa [77], joka tarvitaan sellaisen tavaramäärän ostamiseen kyseisessä paikassa, joka Brysselissä maksaisi 100 rahayksikköä. [77] Euroalueeseen kuulumattomien maiden osalta vuosittain vahvistetun valuuttakurssin mukainen summa. Korjauskertoimen [78] soveltaminen tekee siten mahdolliseksi kompensoida elinkustannuksissa olevan eron suhteessa Brysseliin. [78] Lisäksi euroalueeseen kuulumattomien maiden osalta vuosittain vahvistetun valuuttakurssin soveltaminen. Neuvosto voi päättää väliaikaisista mukautuksista [79], jos elinkustannukset nousevat merkittävästi. Vuodesta 1991 ne ovat koskeneet Italiaa, Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia. Väliaikaisia mukautuksia ei ole tehty vuodesta 1997. [79] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 4 artiklan 1 kohdassa määrätään, että "Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 2 kohdassa säädetyistä palkkojen väliaikaisista mukautuksista, jotka tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta, päätetäään elinkustannusten muuttuessa huomattavasti, jos kynnysarvo saavutetaan ja ottaen huomioon ostovoiman kehitysennusteet kuluvan vuotuisen viitekauden aikana". Taulukko osoittaa korjauskerrointen kehityksen vuodesta 1990. Taulukko Error! No text of specified style in document..13 >VIITTAUS KAAVIOON> Sijaintipaikat, joissa on eniten virkamiehiä ja muuhun henkilöstöön kuuluvia, ovat Belgia ja Luxemburg (89 prosenttia virkamiehistä korjauskerroin: 100), Varese (korjauskerroin: 94,3), Espanja (korj. kerroin: 90,8) ja Karlsruhe (korj. kerroin: 98,8). Keskimääräinen korjauskerroin painotettuna virkamiesten ja muuhun henkilöstöön kuuluvien lukumäärällä on 100,1. Käytännössä korjauskerroin lasketaan kahdessa vaiheessa: Ensin kansalliset tilastolaitokset ilmoittavat hinnat jäsenvaltioissa [80], jonka jälkeen Eurostat laskee hintojen keskimääräisen suhteen, jota kutsutaan hintapariteetiksi. [80] Pääkaupungissa ja muissa asemapaikoissa. hintapariteetti = keskiarvo (sijaintipaikan hinnat / Brysselin hinnat) Sen jälkeen tämä pariteetti jaetaan vuosittain vahvistetulla valuuttakurssilla korjauskertoimen saamiseksi (hintojen suhde samaan valuuttaan muuntamisen jälkeen). korjauskerroin = hintapariteetti / vuosittain vahvistettava valuuttakurssi [81] [81] Jos kyseessä on sama valuutta, luku on 1 ja pariteetti on sama kuin korjauskerroin. Korjauskerrointen vaihtelut voivat siis johtua hintapariteettien ja/tai valuuttakurssien vaihteluista. 5.1. Hintapariteetti Hintapariteetti [82] on keskimääräisten hintojen suhde Brysselin hintoihin. Se on siis kansallisen valuutan määrä, joka tarvitaan niiden tavaroiden ja palvelujen ostamiseksi asuinpaikaissa, jotka voitaisiin ostaa Brysselissä yhdellä rahayksiköllä [83]. [82] Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdassa määrätään, että "a) Tilastotoimisto laskee yhdessä kansallisten viranomaisten kanssa hintapariteetit, jotka ilmaisevat jäsenvaltioiden pääkaupungeissa ja tietyissä muissa 9 artiklassa säädetyissä asemapaikoissa toimessa oleville Euroopan yhteisöjen virkamiehille maksettavien palkkojen ostovoiman vastaavuuden suhteessa Brysseliin". [83] 1.1.1999 saakka 1 Belgian frangi, sen jälkeen 1 euro. Taulukko osoittaa hintapariteettien kehityksen: Taulukko Error! No text of specified style in document..14 >VIITTAUS KAAVIOON> Käytännössä laskutoimitus tehdään: - tarkistamalla vuosittain noin kolmasosan [84] hinnoista suhde siten, että otetaan huomioon uusista tutkimuksista saatavat hintatiedot [84] Samassa 1 artiklan 3 kohdassa säädetään, että: "b) Hintapariteetit lasketaan siten, että kukin perustekijä voidaan tarkistaa suoraan vähintään joka viides vuosi". - päivittämällä kaikki hinnat yksityiskohtaisilla hintaindekseillä - aggregoimalla hintojen suhteet keskiarvoksi, joka on painotettu [85] yhteisön virkamiesten kulutusrakenteella, jolloin saadaan hintapariteetti (hintojen keskimääräinen suhde). [85] Aggregoinnin helpottamiseksi hinnat ryhmitellään alaryhmiin, joiden painoarvo kokonaismenoista voidaan arvioida. Parhaillaan tutkitaan eräitä tähän laskutoimitukseen liittyviä seikkoja: - Uusista tutkimuksista saatavien hintatietojen huomioon ottaminen saattaa johtaa jatkuvuusongelmaan (hintaindeksien avulla päivittämiseen verrattuna), jolla on vaiktuksia hintapariteettien vakauteen. - Vuokrien vertailukelpoisuus ja edustavuus aiheuttavat erityisiä ongelmia, joiden vuoksi henkilöstösääntöjen 64 artiklaa käsittelevään työryhmään [86] on perustettu vuokria käsittelevä erityisryhmä, joka antanee loppukertomuksensa toukokuussa 2000. [86] Tilastotoimisto kutsuu vähintään kerran vuodessa viimeistään syyskuussa koolle työryhmän, joka muodostuu kansallisten laitosten asiantuntijoista ja jota kutsutaan henkilöstösääntöjen 64 artiklaa käsitteleväksi työryhmäksi. - Työryhmä "64 artikla" on pyytänyt Eurostatia tarkistamaan, ovatko vuonna 1995 vedetyt johtopäätökset, jotka koskevat hintapariteettien aggregoinnissa käytettäviä kulutusrakenteita, yhä asianmukaisia. Tämä johtuu siitä, että Eurostat oli toteuttanut joukon tilastollisia kokeita, jotka osoittivat, että kansainvälisille virkamiehille tyypilliset kulutusrakenteet erosivat huomattavasti kansallisista kulutusrakenteista, ja sen vuoksi ei ollut suotavaa käyttää viimeksi mainittuja hintapariteettien aggregoinnissa. 5.2. Vuosittain vahvistettavat valuuttakurssit Joulukuun 31. päivään 1998 saakka niiden virkamiesten palkat, joiden asemapaikka oli muussa jäsenvaltiossa kuin Belgiassa tai Luxemburgissa, ilmaistiin Belgian frangeina mutta maksettiin paikallisessa valuutassa, esimerkiksi pesetoina Espanjassa. Tämä edellytti Belgian frangin suhteen vuosittain vahvistettavan valuuttakurssin soveltamista, jotta paikallisessa valuutassa maksettava palkka ei muuttuisi joka kuukausi. Seuraava taulukko osoittaa, että eräät valuuttakurssit ovat vaihdelleet voimakkaasti Belgian frangin suhteen viitekauden aikana, millä on ollut merkittäviä vaikutuksia korjauskertoimiin. Taulukko Error! No text of specified style in document..15 >VIITTAUS KAAVIOON> 5.3. Euron käyttöönotto vuonna 1999 ja korjauskertoimet Tammikuusta 1999 palkat on ilmaistu euroina (ja maksettu euroina 11:ssä euroon osallistuvassa maassa). Euron käyttöönotto merkitsee sitä, että euroon osallistuvien jäsenvaltioiden osalta ei enää ole tarpeen vahvistaa vuosittaista valuuttakurssia, koska palkat ilmaistaan ja maksetaan samassa valuutassa (euro). Palkat muualla kuin Belgiassa ja Luxemburgissa = palkka Belgiassa tai Luxemburgissa x korjauskerroin [87] [87] x valuuttakurssi, jos euro ei käytössä. Taulukko Error! No text of specified style in document..16 >VIITTAUS KAAVIOON> 5.4. Liikaa maksettujen palkkojen takaisinperimistä koskeva lauseke Uusien korjauskerrointen vahvistaminen vuoden lopulla siten, että ne tulevat voimaan takautuvasti 1.7., voi johtaa palkkojen ja eläkkeiden takautuvaan tarkistamiseen sekä ylös- että alaspäin. Sen vuoksi palkkojen mukautuksia koskevissa asetuksissa on vuodesta 1994 ollut säännös, jonka mukaan palkkojen ja eläkkeiden suurentuessa korotus maksetaan taannehtivasti ja palkkojen ja eläkkeiden pienentyessä liikaa maksetut summat peritään takaisin. 6. Päätelmät Henkilöstösääntöjen mukainen palkkajärjestelmä takaa yhteisön virkamiesten ostovoiman vastaavuuden ottaen huomioon heidän perhetilanteensa ja asemapaikan elinkustannukset. "Vuoden 1991 sovitteluratkaisuun perustuva menetelmä" on neuvoston, yhteisön toimielinten hallintojen ja kyseisten toimielinten henkilöstön edustajien välisten neuvottelujen tulos. Sitä sovelletaan 1.7.1991-30.6.2001 [88] seuraavin tuloksin: [88] Menetelmää (henkilöstösääntöjen liite XI) ja tilapäistä maksua (henkilöstösääntöjen 66 a artikla) sovelletaan 30.6.2001 saakka. Eläkemaksujen korotusta sovelletaan 30.6.2001 jälkeenkin. (1) Vuodesta 1991 kansallisten virkamiesten ostovoima on pienentynyt (keskimäärin -2 prosenttia, EUR15). (2) Rinnakkaisuusperiaatteen soveltaminen menetelmässä on automaattisesti siirtänyt tämän pienentymisen (-2 %) yhteisön virkamiesten nettopalkkoihin. (3) Sovitteluratkaisuun perustuvan menetelmän vastine on ollut ostovoiman lisäpienentyminen (-4,2 %) tilapäisen maksun perimisen ja eläkemaksujen korottamisen vuoksi. (4) Tuloksena on siis ollut yhteisön virkamiesten ostovoiman merkittävä pienentyminen (-6,1 prosenttia [89] kahdeksassa vuodessa). [89] (5) Ainoastaan menetelmän automaattisuus on tehnyt mahdolliseksi välttää vuosittaisiin neuvotteluihin liittyvät konfliktit. (6) Tämän seurauksena yhteisön virkamiesten palkat ovat mukautuneet taloudellisen ja yhteiskunnallisen tilanteen muutoksiin ostovoiman pienentymisellä yli kansallisten virkamiesten palkkojen kehityksen. Näistä syistä komissio katsoo, että menetelmä on saavuttanut tavoitteensa.