if it 
it it 
•h -it EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 29.11.1995 
KOM(95) 590 lopull. 
Valkoinen kirja koulutuksesta 
OPETTAMINEN JA OPPIMINEN 
*** 
KOHTI KOGNITIIVISTA YHTEISKUNTAA 

"Kaikkea on uskallettava tutkia, kaikkea on uskallettava 
epäillä, kaikkea on uskallettava jopa opettaa " 
Condorcet 
ESIPUHE 
Tässä valkoisessa kirjassa tarkoituksena on sekä eritellä koulutusalaa että antaa suuntaviivoja 
koulutusalan toiminnalle. Siinä toteutetaan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä tehdyn 
valkoisen kirjan periaatteita, joissa korostetaan panostamista henkiseen pääomaan ja erityisesti 
koulutus-ja tutkimusinvestointien merkitystä Euroopalle. Tietoihin ja taitoihin panostaminen 
on ratkaisevassa asemassa yhteiskuntiemme työllisyyden, kilpailukyvyn ja yhteenkuuluvuuden 
kannalta. Tämän valkoisen kirjan tekemisestä muistutettiin Eurooppa-neuvoston Cannesissa 
kesäkuussa 1995 Madridin Eurooppa-neuvostoa varten tekemissä päätelmissä, joissa 
korostettiin, että 'työllisyyden ja kilpailukyvyn parantamisen kannalta keskeistä koulutusta ja 
harjoittelua koskevaa politiikkaa sekä erityisesti täydennyskoulutusta on lisättävä". 
Olisi palautettava mieliin, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 126 artiklassa 
määrätään, että "yhteisö myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen 
rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemalla ja täydentämällä 
jäsenvaltioiden toimintaa", ja 127 artiklassa määrätään, että "yhteisö toteuttaa ammatillista 
koulutusta koskevaa politiikkaa joka tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia". 
Nämä artiklat rajaavat selvästi keskustelun, jonka komissio aikoo aloittaa vuonna 1996, joka 
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen mukaan tulee olemaan Elinikäisen oppimisen 
vuosi Euroopassa. 
Tässä valkoisessa kirjassa esitellään ensin kysymykset, joihin on panostettava, ja analysoidaan 
tulevaa kehitystä, sekä hahmotellaan sen jälkeen toissijaisuusperiaatetta noudattaen 
jäsenvaltioiden tasolla toteutettavia toimia ja yhteisön tasolla toteutettavia tukitoimenpiteitä. 
Vuonna 1996 Euroopan tasolla toteutettavia toimenpiteitä koskevilla tärkeimmillä aloitteilla 
pyritään 
kannustamaan uusien tietojen hankkimiseen 
lähentämään koulua ja yrityksiä toisiinsa 
torjumaan syrjäytyminen 
hallitsemaan kolme Euroopan kieltä 
kohtelemaan samalla tavalla aineellisia ja koulutukseen liittyviä investointeja 
/*-
SISÄLLYSLUETTELO 
JOHDANTO 1 
ENSIMMÄINEN OSA: KYSYMYKSET, JOIHIN ON PANOSTETTAVA 5 
I. Kolme liikkeellepanevaa tekijää 5 
A. Tietoyhteiskunta liikkeellepanevana tekijänä 5 
B. Maailmanlacguistuminen liikkeellepanevana tekijänä 1 
C. Tieteellinen ja tekninen kulttuuri liikkeellepanevana tekijänä 7 
II. Ensimmäinen ratkaisu: yleissivistys 8 
A. Asioiden merkityksen ymmärtäminen 9 
B. Y mm ärtäm inen ja luovuus 10 
C. Arviointi ja päätöksenteko 11 
III. Toinen ratkaisu: valmius työhön ja toimintaan 12 
A. Vaadittavat valmiudet 12 
B. Miten jokainen voi hankkia valmiuden työhön? 13 
IV. Nykyiset kehityssuunnat 20 
A. Periaatteellisten keskustelujen päättyminen 21 
B. Keskeinen kysymys: joustavuuden parantaminen 21 
C. Jäsenvaltioiden tämänhetkisiä ratkaisuja 22 
D. Uusia kehityssuuntia 23 
II 
Ai 
TOINEN OSA: KOGNITIIVISEN YHTEISKUNNAN RAKENTAMINEN 26 
I. ENSIMMÄINEN YLEINEN TAVOITE: "Uusien tietojen hankkimiseen 
kannustaminen" 30 
A. Pätevyyden tunnustaminen 30 
B. Liikkuvuus 31 
C. Multim ediaopetusohjelm is tot 31 
II. TOINEN YLEINEN TAVOITE: "Koulun ja yritysten lähentäminen 
toisiinsa" 34 
A. Harjoittelu 35 
B. Ammatillinen koulutus 36 
III. KOLMAS YLEINEN TAVOITE: "Syrjäytymisen torjuminen" 38 
A. Toisen mahdollisuuden tarjoaminen 38 
B. Eurooppalainen vapaaehtoispalvelu 40 
IV. NELJÄS YLEINEN TAVOITE: "Kolmen yhteisön kielen 
hallitseminen" 42 
V. VIIDES YLEINEN TAVOITE: "Aineellisten ja koulutukseen liittyvien 
investointien kohtelu samalla tavalla 45 
Yleiset päätelmät 48 
Liite 1 - Joitakin tietoja ja lukuja 50 
Liite 2 - Esimerkkejä yhteisön ohjelmista koulutuksen alalla 53 
Liite 3 - Alyat Hanoarin koulutus 57 
Liite 4 - Yhdysvaltojen intensiivikoulut: "accelerated schools" 59 
III 
AC 

.JOHDANTO 
Monet yritykset hillitä työttömyyttä Euroopassa ovat jo monen vuoden ajan osoittautuneet 
turhiksi. Vahvan kasvun jaksojen mukanaan tuomat uudet työpaikat eivät ole muuttaneet 
suuntausta pitkällä aikavälillä. Pitkäaikaistyöttömyyttä esiintyy edelleen, ja erityisesti nuorten 
syrjäytymisestä uhkaa tulla yksi yhteiskuntamme huomattavimmista ongelmista. 
Koulutus on viimeinen keino ratkaista työllisyysongelmat. Voidaan hämmästellä sitä, että 
siihen kiinnitetään huomiota näin myöhään ja että huomion herättämiseksi tarvittiin 
taloudellinen taantuma. Pelkkää koulutusta ei kuitenkaan voida vaatia korvaamaan kaikkia 
puutteita, jotka ovat varsinaisesti sen alan ulkopuolella. Koulutus ei yksinään voi ratkaista 
työllisyyskysymystä eikä yleisemmin teollisuuden ja palvelujen kilpailukykyyn liittyviä 
kysymyksiä. Vaikka sopimuksella Euroopan unionista koulutuksesta tuli yhteisön toimiala, 
sopimuksessa määrätään nimenomaan, että yhteisö voi ainoastaan tukea ja täydentää 
jäsenvaltioiden toimia. 
Kaikesta huolimatta Euroopan mailla ei enää tänään ole valinnanvaraa. Säilyttääkseen 
asemansa ja jatkaakseen esimerkkinä olemista niiden on täydennettävä taloudellista 
yhdentymiskehitystä panostamalla enemmän tietoon ja pätevyyteen. 
Komissio on tehnyt yleisen erittelynsä Jacques Delorsin aloitteesta laaditussa valkoisessa 
kirjassaan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä. Siinä korostetaan, että koulutuksen 
kehittäminen on uuden työpaikkoja lisäävän kasvun mallin yksi edellytys. 
Eurooppa-neuvosto on vahvistanut tämän suuntauksen Essenissä joulukuussa 1994 tekemissään 
päätelmissä. Se pysyi päätelmissään Cannesissa kesäkuussa 1995 tukeutuen neuvoa-antavan 
työryhmän kilpailukykyä käsittelevään kertomukseen. 
Huomiota on kiinnitettävä kahteen kysymykseen. Ensiksikin on vastattava välittömästi 
tämänhetkisiin koulutustarpeisiin. Lisäksi on valmisteltava tulevaisuutta ja hahmoteltava 
kokonaisnäkymät, jotka ohjaisivat jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin ponnisteluja kaikkien 
toimiessa omalla toimivalta-alueellaan. 
Yhteisön toiminta koulutuksen alalla on 1960-luvulta asti saanut aikaan merkittäviä tuloksia, 
jotka liittyvät yhteistyöhön, kokemusten vaihtoon sekä innovaatioiden ja koulutuksessa 
käytettävien tuotteiden ja aineiston suunnittelun tukemiseen. Se on myös ratkaisevasti 
vaikuttanut opiskelijoiden ja koulutuksessa olevien henkilöiden liikkuvuuteen Euroopassa. 
Lisäksi se on edistänyt yhteisön kielten oppimista sekä kehittänyt Euroopan kansalaisten 
välistä viestintää (katso liite 2). 
Tässä valkoisessa kirjassa otetaan tarkoituksellisesti lähtökohdaksi sellaisen nuoren tai 
aikuisen Euroopan kansalaisen tilanne, jolla on vaikeuksia sopeutua työhönpääsyn uusiin 
vaatimuksiin ja työn kehittymiseen. Ongelma koskee kaikkia sosiaaliryhmiä, kaikkia 
elinkeinoja ja ammatteja. 
Kaupankäynnin maailmanlaajuistuminen, teknologioiden yleistyminen ja erityisesti 
tietoyhteiskunnan kehitys ovat lisänneet yksilöiden mahdollisuuksia saada tietoa. Mutta 
samalla kaikki nämä ilmiöt muuttavat jo hankittua ammattitaitoa sekä työjärjestelmiä. 
1 
A& 
Tilanteen kehitys on lisännyt epävarmuutta kaikilla tahoilla. Jotkut ovat sen vuoksi 
syrjäytyneet. 
Vastedes on selvää, että yksilöille tarjoutuvat uudet mahdollisuudet vaativat jokaiselta yritystä 
sopeutua erityisesti siihen, että jokainen itse rakentaa oman ammattitaitonsa kokoamalla 
perustietonsa monista lähteistä. Tulevaisuuden yhteiskunta on siis kognitiivinen yhteiskunta. 
Keskeisessä asemassa ovat koulutusjärjestelmät ja ensisijaisesti opettajat sekä kaikki 
koulutuksen toimijat ja erityisesti työmarkkinaosapuolet vastuutehtäviään suorittaessaan, 
mukaan lukien työehtosopimusneuvottelut. Työmarkkinaosapuolten aktiivinen osallistuminen 
tähän kehitykseen on tärkeää senkin vuoksi, että se vaikuttaa työelämän kehitykseen 
tulevaisuudessa. 
Koulutus tulee olemaan entistä enemmän sosiaalisen tunnistamisen, yhteiskuntaan 
kuuluvuuden, sosiaalisen nousun ja yksilöllisen kypsymisen olennainen väline. Yksilöt voivat 
hallita tulevaisuuttaan ja taata hyvinvointinsa nimenomaan koulutuksen avulla, joka on 
hankittu joko vakiintuneessa koulutusjärjestelmässä, yrityksessä tai vapaamuotoisesti. 
Koulutus on aina ollut merkittävä tekijä yhtäläisten mahdollisuuksien kannalta. Koulutusjärjes­
telmät ovat jo vaikuttaneet huomattavasti naisten vapautumiseen sekä sosiaaliseen ja 
työelämässä tapahtuneeseen nousuun. Koulutus voi edistää ja sen on vielä edistettävä naisten 
ja miesten välistä välttämätöntä tasa-arvoa. 
Henkiseen pääomaan panostamalla ja inhimillisiä voimavaroja kehittämällä voidaan lisätä 
kokonaiskilpailukykyä, kehittää työllisyyttä ja säilyttää sosiaaliset edut. Yksilöiden 
sijoittuminen sosiaalisessa arvoasteikossa määräytyy yhä useammin oppimiskyvyn ja 
perustietojen hallinnan perusteella. 
.(okaisen tietoon ja pätevyyteen liittyvä asema tulee siis olemaan ratkaiseva. Yhteiskuntamme 
rakentuu yhä voimakkaammin tämän suhteellisen aseman perusteella, jota voidaan luonnehtia 
"kognitiiviseksi suhteeksi". 
Uudistumis- ja innovaatiokyky ovat riippuvaisia tutkimustiedon tuottamisen ja koulutuksen 
avulla tapahtuvan tiedon välittämisen välisistä suhteista. Viestintä on välttämätöntä niin 
ajatusten tuottamiselle kuin niiden liikkumisellekin. 
Euroopan unionin tulevaisuus riippuu paljon sen kyvystä olla mukana kehittymässä kohti 
kognitiivista yhteiskuntaa. Tavoitteena on saada aikaan oikeudenmukainen ja edistyksellinen 
yhteiskunta, joka tukeutuu rikkaaseen ja monipuoliseen kulttuuriin. On löydettävä keinot lisätä 
elinikäistä koulutushalukkuutta, ja pääsy useisiin tiedon muotoihin on tehtävä avoimemmaksi 
ja yleisemmäksi. Kunkin saavuttamasta pätevyystasosta on tehtävä yksilöllisen suorituskyvyn 
arviointiväline, jonka määrittely ja käyttö tekee työntekijöiden oikeudet mahdollisimman 
tasavertaisiksi. 
Kaikki eivät voi kehittyä työelämässään samalla tavalla. Yhteiskunnallisesta alkuperästä tai 
pohjakoulutuksesta riippumatta jokaisen on voitava käyttää hyväkseen kaikki tilaisuudet 
parantaa asemaansa yhteiskunnassa ja edistää hyvinvointiaan. Tämä pätee erityisesti 
epäedullisimmassa asemassa oleviin yksilöihin, joilla ei ole sellaisia perhesuhteita ja 
sosiaali verkostoa, jonka avulla he voisivat käyttää hyväkseen koulussa annettavaa yleistä 
koulutusta. Näille yksilöille on annettava mahdollisuuksia sekä saada tukiopetusta tietyn 
koulutustason kiinni ottamiseksi että päästä osallisiksi uudesta tiedosta, jonka avulla he 
voisivat paremmin saada kykynsä esille. 
Koska tilanteet vaihtelevat kansallisella tasolla ja koska yleismaailmalliset ratkaisut ovat tällä 
alalla epätarkoituksenmukaisia, ei suinkaan ole tarkoitus tarjota mitään mallia. Kaikki yleiset 
mallit on tuomittu epäonnistumaan, koska keskeinen asema kognitiivisen yhteiskunnan 
rakentumisessa on yksilöllisillä menettelytavoilla ja koska jäsenvaltiot ovat sosiaalisesti ja 
kulttuurisesti monimuotoisia. Tässä valkoisessa kirjassa on tarkoitus hahmotella tietä kohti 
uutta yhteiskuntaa tunnistamalla Euroopan unionille koulutuksen alalla avautuvia toimintalin­
joja. Tässä tehdään ehdotuksia, annetaan suuntaviivoja ja tavoitteita tukemaan ja täydentämään 
koulutuspolitiikkaa, joka kuuluu ensisijaisesti ja olennaisesti kansallisten, alueellisten ja 
paikallisten viranomaisten vastuualueeseen. Tarkoituksena ei ole määrätä yhteisiä sääntöjä 
vaan laajan keskustelun pohjalta tuoda esiin tämänhetkisiin kysymyksiin sopivia lähentymis-
kohtia ja välineitä. 
Euroopan unionin maiden koulutusjärjestelmien moninaisuuden taustalla on kuitenkin 
olemassa eurooppalainen tapa tarkastella koulutusta, joka perustuu yhteisiin historiallisiin 
juuriin. Se selittää esimerkiksi korkeakoulujen välisen yhteistyön onnistumisen, erityisesti 
ERASMUS-ohjelma on lisännyt 500 000 nuoren opiskelijan liikkuvuutta. 
Talouden maailmanlaajuistumisen, uusien teknologioiden leviämisen ja kulttuurien 
yhtenäistymisen aiheuttamassa uudessa tilanteessa Eurooppa muodostaa juuri nyt erityisen 
sopivan tason pohdinnalle ja toimenpiteille. Henkilöiden ja ajatusten vapaan liikkuvuuden 
seuraukset vahvistavat tätä kehitystä tulevaisuudessa, koska niiden vuoksi kansallisten 
koulutusjärjestelmien on väistämättä otettava huomioon eurooppalainen ulottuvuus. 
Koulutuksen tarkastelu työllisyyskysymyksen yhteydessä ei tarkoita sitä, että koulutus 
rajoittuisi pätevyyksien tuottamiseen. Koulutuksen keskeisenä tehtävänä on integroiminen 
yhteiskuntaan ja henkilökohtainen kehittyminen yhteisiä arvoja jakamalla, kulttuuriperintöä 
välittämällä ja itsenäisyyttä oppimalla. 
Mutta nykyään tämä keskeinen tehtävä voi vaarantua, jos siihen ei yhdistetä työllisyysnäkö­
kulmaa. Jokaisella perheellä, jokaisella ammatillista peruskoulutusta saavalla nuorella, 
jokaisella työssä käyvällä on joka hetki mielessään työttömyyden niin henkilökohtaiselta kuin 
yhteiskunnalliseltakin kannalta tuhoisa vaikutus. Koulutusjärjestelmän varmin keino hoitaa 
yhteiskuntaan integroimiseen liittyvää tehtäväänsä on yrittää vastata vakuuttavasti tähän 
pelkoon. Jos eurooppalainen yhteiskunta yrittäisi opettaa lapsilleen kansalaisena olemista 
ilman työllisyysnäkökulmaa, sen perusta olisi vaarassa. 
Työttömyyden ja teknisten mullistusten vuoksi peruskoulutus ei enää riitä. Olennaista on, että 
työssä käyvät voivat jatkuvasti kehittyä omaksumalla vankan yleissivistyksen lisäksi uutta 
teknistä ja ammatillista tietoa. 
Tässä valkoisessa kirjassa katsotaan, että eurooppalaisen nyky-yhteiskunnan kolme 
velvoitetta, yhteiskuntaan integroiminen, työvalmiuksien kehittäminen ja yksilön kypsyminen, 
eivät ole ristiriidassa keskenään eikä niitä pidä asettaa vastakkain vaan päinvastoin ne on 
liitettävä kiinteästi toisiinsa. Rikkaan tieteellisen elämänsä, syvällisen kulttuurinsa sekä 
yritystensä ja laitostensa suorituskyvyn ansiosta Eurooppa voi välittää perusarvojaan ja luoda 
työhön tarvittavia valmiuksia. Tämä edellyttää sitä, että eurooppalaisessa yhteiskunnassa 
tulkitaan oikein sen oman kehityksen keskeisiä suuntauksia. 
Tältä pohjalta jäljempänä käsitellään seuraavia aiheita: 
miten koulutukseen on panostettava Euroopassa ottamalla huomioon nykyiset 
teknologiset ja taloudelliset muutokset 
toiminnan suuntaviivat korkeatasoisen koulutuksen kehittämiseksi. 
I. ENSIMMÄINEN OSA: KYSY­
MYKSET, JOIHIN ON 
PANOSTETTAVA 
Tämän vuosisadan loppupuolella yhteiskun­
ta on muuttunut monesta eri syystä, ja 
kaikki nämä syyt vaikuttavat enemmän tai 
vähemmän koulutusjärjestelmiin. Väestöke­
hitys on lisännyt elinikää samalla kun se 
on perinpohjaisesti muuttanut ikärakennetta 
lisäten näin elinikäisen koulutuksen tarvet­
ta. Huomattavasti lisääntynyt naisten työs­
säkäynti on muuttanut lastenkasvatuksen 
osalta kodin perinteistä asemaa kouluun 
nähden. Teknologisten innovaatioiden 
määrä on moninkertaistunut kaikilla aloilla, 
mikä tuo mukanaan uusia osaamisen tar­
peita. Kulutustottumukset ja elämäntyylit 
ovat kehittyneet. Ihmiset ovat myös yhä 
laajemmin tietoisia ympäristöongelmista ja 
luonnonvarojen käyttämisestä, ja tämä 
vaikuttaa sekä koulutusjärjestelmiimme että 
teollisuuteemme. 
lisiin nousee kolme kattavaa ja liikkeelle­
panevaa tekijää, jotka muuttavat täysin ja 
pysyvästi elinkeinotoiminnan ilmapiirin ja 
yhteiskunnan toiminnan. Nämä kolme 
tekijää ovat tietoyhteiskunnan kehittymi-. 
nen, tieteellinen ja tekninen kulttuuri sekä 
talouden maailmanlaajuistuminen. Ne 
vievät osaltaan kehitystä kohti kognitiivista 
yhteiskuntaa. Niistä aiheutuu tiettyjä riske­
jä, mutta ne voivat luoda myös mahdolli­
suuksia, jotka on käytettävä hyväksi. 
Kognitiivisen yhteiskunnan rakentuminen 
riippuu siitä, miten pystytään toteuttamaan 
kaksi tärkeää ratkaisua näistä kolmesta 
tekijästä aiheutuviin kysymyksiin. Ensim­
mäinen ratkaisu keskittyy yleissivistykseen 
ja toinen pyrkii kehittämään valmiuksia 
työhön ja toimintaan. 
Rakentuminen riippuu myös siitä, miten 
koulutukseen liittyvät toimijat ja instituu­
tiot osaavat jatkaa jäsenvaltioissa jo al­
kanutta kehitystä. I. Kolme liikkeellepanevaa tekijää 
Euroopan niin kuin muunkin maailman 
kehitykseen vaikuttaa tietoteknologian laaja 
leviäminen, maailmanmarkkinoiden paine 
sekä lieteen ja tekniikan nopea uudistumi­
nen. Nämä haasteet tukevat edistystä, sillä 
niiden ansiosta yksilöiden välinen kanssa­
käyminen on tiiviimpää. 
Teknologian ja talouden yleismaailmalli­
suus toteutuu nyt sellaisena ajankohtana, 
jolloin Euroopassa on enemmän työttö­
myyttä kuin muualla maailmassa. Syrjäyty­
miskehitystä on havaittavissa. Tilanne on 
saanut jotkut ajattelemaan, että teknologia 
rajoittaa olennaisesti ja ratkaisevasti työlli­
syyden kasvua. Jotkut uskovat, että sosiaa­
lisen suojelun taso maissa, joissa on kor­
kein työttömyys, aiheuttaa pysyviä kustan­
nuksia, joihin on suhtauduttava kriittisesti. 
Jotkut taas uusi tilanne on saanut korosta­
maan kansallismielisyyttä, mikä voidaan 
tulkita kyvyttömyydeksi ymmärtää ja ra­
kentaa uutta yhteiskuntamallia/laman 
valkoisen kirjan lähtökohtana on se, että 
tämänhetkisen tilanteen suhdanteista 
riippumatta eurooppalainen yhteiskunta on 
tullut siirtymävaiheeseen matkallaan kohti 
uutta yhteiskuntamuotoa. 
A. Tietoyhteiskuntaliikkeellepanevana 
tekijänä 
Kertomuksessa Eurooppa ja maailmanlaa­
juinen tietoyhteiskunta (toukokuu 1994), 
jonka on laatinut korkean tason työryhmä 
komission jäsenen Martin Bangemannin 
johdolla, korostetaan seuraavaa: "kaikkialla 
maailmassa tietoteknologia ja televiestintä 
tuovat mukanaan uuden teollisen vallanku­
mouksen, joka jo nyt näyttää olevan yhtä 
tärkeä ja mullistava kuin sitä edeltävät 
vallankumoukset ". 
Tämä vallankumous tulee varmasti vaikut­
tamaan työhön ja työllisyyteen. 
Ei ole oikeastaan osoitettu, että uudet 
teknologiat alentaisivat työllisyystasoa. 
Teknologisesti edistyneimmissä maissa on 
osattu luoda uusien tietoon liittyvien elin­
keinojen yhteyteen työpaikkoja yhtä paljon 
ja tietyillä aloilla jopa enemmänkin kuin se 
työpaikkojen määrä, jonka uudet teknolo­
giat ovat vähentäneet muilta aloilta. 
Sitä vastoin tietoteknologia on varmasti 
muuttanut työn luonnetta ja tuotanto-
organisaatiota. Tämä muuttaa eurooppa­
laisen yhteiskunnan perinpohjaisesti. 
Massatuotanto väistyy erilaistuneen tuotan­
non tieltä. Pitkäaikainen kehityssuuntaus, 
johon kuuluu pysyvä eli kokopäiväinen ja 
määräämättömäksi ajaksi sovittu palkkatyö, 
näyttää muuttuvan perinpohjaisesti. Tuotan­
tosuhteet ja työpaikkojen vaatimukset 
muuttuvat. Yritysorganisaatiosta tulee 
entistä joustavampi ja hajautetumpi. Jous­
tavuuteen pyrkiminen, verkostoyhteistyön 
kehittyminen, alihankinnan lisääntynyt 
käyttö ja ryhmätyön kehittyminen ovat 
seurausta tietoteknologian yleistymisestä. 
Tietoteknologia tulee edistämään automaat­
tisesti toimivilla koneilla koodatun ja ohjel­
moidun rutiinityön ja pakkotahtisen työn 
häviämistä. Työn sisältöön tulee varmasti 
liittymään yhä enemmän tehtäviä, joissa 
tarvitaan aloitekykyä ja soveltamista. 
Vaikka tietoteknologia helpottaa tehtävien 
hajauttamista, se kuitenkin yhteensovittaa 
niitä reaaliajassa vuorovaikutteisissa vies­
tintäverkoissa, jotka toimivat eri maanosien 
välillä yhtä tehokkaasti kuin saman kerrok­
sen työhuoneiden välillä. Tästä seuraa 
samalla sekä työntekijän entistä suurempi 
riippumattomuus oman työnsä organisoin­
nissa että työn yleisen rakenteen entistä 
huonompi hahmottaminen. Uudet teknolo­
giat vaikuttavat kahdella eri tavalla: toi­
saalta ne vahvistavat huomattavasti inhi­
millisen tekijän osuutta tuotantoprosessissa 
ja toisaalta ne altistavat työntekijän työn organisoinnin muutoksille, koska 
yksittäisellä työntekijällä on vastassaan 
monimutkainen verkko. 
Tietoteknologia valtaa laajasti sekä tuotan­
totoimintaa että koulutustoimintaa. Tässä 
mielessä oppimistavat ja tuotantotavat 
muistuttavat entistä enemmän toisiaan. 
Työtilanteet ja oppimistilanteet pyrkivät 
käytettyjen voimavarojen kannalta lähenty­
mään toisiaan tai jopa sulautumaan yhteen. 
Tietoteknologian aiheuttamalla mullistuk­
sella on myös yleisiä taloudellisia ja yh­
teiskunnallisia vaikutuksia. Kehitystä il­
mentävät yksilöllinen itsenäinen työ, palve­
luelinkeinot, työn organisoinnin uudet 
"pätevöittävät" muodot, hallinnon hajautta­
minen ja vaihtelevat työajat. 
Tietoyhteiskunta tuo tarjoamansa uudenlai­
sen tekniikan lisäksi mukanaan kysymyk­
sen siitä, rikastuttaako sen välittämän 
koulutuksen sisältö yksilöä vai ei. Tähän 
asti huomio on keskitetty tiedon valtateiden 
ja lähes reaaliajassa toimivien yhteyksien, 
esimerkiksi INTERNETin, aiheuttaman 
mullistuksen tarjoamiin mahdollisuuksiin 
yritysten, tutkijoiden ja yliopistossa työs­
kentelevien välisissä suhteissa. Pelkoa voi 
aiheuttaa kuitenkin se, että multimedian ja 
erityisesti opetusohjelmien laatu johtaa 
tasoltaan matalaan kulttuuriin, jossa yksilö 
kadottaisi kaikki historialliset, maantieteel­
liset ja kulttuuriin liittyvät kiintopisteet. 
Tämän vuoksi erityisesti Brysselissä maa­
liskuussa 1995 järjestetyn tietoyhteiskuntaa 
käsittelevän G7-maiden kokouksen yh­
teydessä komissio korosti, että on tarpeen 
edistää eurooppalaista opetusohjelmistojen 
tuotantoa. 
Tietoyhteiskunta tulee muuttamaan opetus­
muotoja korvaamalla liian passiivisen 
opettaja - oppilas-suhteen uudenlaisella 
vuorovaikutteisella suhteella, joka näyttää 
olevan hedelmällinen. Opetusmuotojen 
muuttumisesta huolimatta opetuksen sisäl­
töön liittyvät kysymykset pysyvät tärkeinä. 
B. Maailmaniaaj uist uminen liikkeel­
lepanevana tekijänä 
Toinen liikkeellepaneva tekijä eli talouden 
maailmanlaajuistuminen ilmenee pääomien, 
tavaroiden ja palvelujen ennenkokematto­
man vapaana liikkuvuutena. 
Tulevaisuudessa maailmanlaajuiset ja 
erilaistuneet työmarkkinat muodostuvat 
odotettua nopeammin. Näin suuret ja myös 
pienet yritykset ja jopa vapaiden ammattien 
harjoittajat käyttävät telesatamia työn 
teettämiseksi reaaliajassa matalapalkkaisis­
sa maissa. 
Valkoisessa kirjassaan kasvusta, kilpailuky­
vystä ja työllisyydestä komissio on selvästi 
avoimuuskehityksen kannalla korostaen 
tarvetta antaa tälle avoimuuskehitykselle 
eurooppalainen ulottuvuus. Komissio ko­
rostaa erityisesti eurooppalaisen yhteiskun­
tamallin säilyttämisen merkitystä. Maail­
manlaajuistuminen siis vain vahvistaa sitä, 
että Eurooppa on sopiva toimintataso. 
Muuttuvassa ja epävarmassa maailmassa 
Eurooppa on järjestystä tuova tekijä. Sen 
ovat osoittaneet kauppapolitiikka, tekninen 
yhdenmukaistaminen, ympäristönsuojelu, 
alueiden välinen solidaarisuus mutta myös 
koulutuksen alalla saavutetut edistysaske­
leet, kuten Erasmus-ohjelma. Euroopan on 
vielä saatava kansalaisensa huomaamaan, 
että Euroopan tarkoituksena ei ole 
pelkästään asetusten antaminen vaan myös 
kansalaisten jokapäiväisten huolenaiheiden 
ymmärtäminen. Avoimuus, joka kannustaa kehittämään 
talouksiemme yleistä kilpailukykyä, lisää 
yleistä hyvinvointia tehostamalla varojen 
jakautumista maailmassa. Siihen tarvitaan 
kuitenkin merkittäviä mukautuksia kaikissa 
maissa. 
Yhteiskunnallisen murtumisen vaara on 
olemassa kaikkine kielteisine ja jopa kohta-
lokkaine seurauksineen. 
C. Tieteellinen ja tekninen kulttuuri 
liikkeellepanevana tekijänä 
Tieteellinen tieto ja tekniikan tuotanto 
kehittyvät ja leviävät jatkuvasti. 
Syntyy tiedon ja taitotiedon uusi tuotanto­
malli, jossa yhdistyvät äärimmäisen pitkälle 
viety erikoistuminen ja luovuus. Teollisuus 
turvautuu entistä enemmän tieteeseen 
kehittääkseen uusia tuotteita (mm. erikois­
seoksia urheilutuotteita varten, biologisia 
menetelmiä ympäristöteollisuudelle), ja 
tieteellisessä tutkimuksessa on käytettävä 
teknisesti erittäin pitkälle kehitettyjä lait­
teistoja (mm. supertietokoneet, korkeat 
suoritusarvot omaavat viestintäverkot, 
ihmisen perimän tutkimus). 
Yleinen mielipide pitää tieteellisiä hank­
keita ja teknologista edistystä usein 
uhkaavina sen sijaan, että edistystä juhlit­
taisiin kuten viime vuosisadalla. 
Turvattomuuden tunteen yleistyminen on 
tämän vuosisadan lopun leimallisimpia 
piirteitä. Vaikka tiede on edistynyt 
huomattavasti (mm. nälän ja useiden tau­
tien väistyminen, pidentynyt elinikä, no­
peampi siirtyminen paikasta toiseen), edis­
tyksen pelko tuo mieleen keskiajalta renes­
sanssiin siirryttäessä vallinneen edistyksen 
ja yhteisen tietoisuuden välisen eron. 
Tiedotusvälineet antavat maailmasta seka­
van ja väkivaltaisen kuvan ja saavat näin 
aikaan levottomuutta. 
Tässä kriisissä pelkkä tehokkaampi tiedot­
taminen ei enää riitä, vaikka se onkin 
välttämätöntä. Järkeen perustuvaa ajattelua 
kaihtavat asenteet väistyvät ainoastaan 
tietoa levittämällä. Tieteellinen ja tekninen 
kulttuuri hyväksytään yleisesti, ja innovatii­
visuus leviää helpommin, jos pystytään 
osoittamaan tieteen ja inhimillisen edistyk­
sen välillä oleva yhteys ottaen huomioon 
niiden rajallisuus. 
Monissa Euroopan maissa ongelmiin hae­
taan vastausta kahdelta tasolta: kulttuurisel­
ta ja eettiseltä tasolta. - Valtiovalta 
kiinnittää jatkuvasti huomiota tieteellisen ja 
teknisen kulttuurin edistämiseen. Alaan 
liittyvää kansallista toimintaa on vuodesta 
1993 laajentanut ja täydentänyt 
varsinaisesti Euroopan tasolla tapahtuva 
toiminta (Euroopan tieteellisen kulttuurin 
viikko on ollut menestys unionin jokaisessa 
jäsenvaltiossa). Todellisen panostuksen on 
kuitenkin tapahduttava koulussa. 
Tieteellisestä ja teknisestä tiedosta on 
enemmän hyötyä, jos koulusta saatu 
tieteellisen tiedon perusta on vankka. 
- Toinen taso on eettinen. Biotekniikan 
kehittyminen, älykoneet, uudet hedelmöi-
tystavat, ihmisten ja muiden lajien rinnak­
kaiselo ja ympäristönsuojelu ovat samaten 
uusia ongelmia, joihin Euroopan on val­
mistauduttava. Eettinen taso liittyy myös 
tietoyhteiskuntaan. Tiedon valtateillä, jotka 
ovat yhä helpommin nuorten ja lastenkin 
ulottuvilla, on liikaa ihmisarvoa loukkaavia 
viestejä. Nuorison suojelu nousee selvästi 
esille. Peruskoulutukseen ja tutkijakoulu­
tukseen on liitettävä vastuun etiikka. Kaikkialla Euroopassa ja kaikissa jäsen­
valtioissa otetaan yhä laajemmin huomioon 
nämä kolme liikkeellepaneva tekijää ja 
niiden vaikutukset teollisuuteen ja 
työllisyyteen. Kansallisena esimerkkinä 
voidaan mainita Saksan liittohallituksen 
(Bundesministerium fur Wirtschaft) 
kertomus Saksan teollisuusalueen 
tulevaisuus (syyskuu 1993). Euroopan 
tasolla valkoinen kirja kasvusta, 
kilpailukyvystä ja työllisyydestä sekä 
Eurooppa-neuvoston Essenissä tekemät ja 
Cannesissa vahvistetut päätelmät kuvaavat 
tätä korostaen kilpailukyvyn, työllisyyden 
ja koulutuksen välistä suhdetta. 
Ratkaisuja on monia, ja eurooppalaisen 
yhteiskunnan on sopeuduttava perusteelli­
sesti niitä varten. 
Koulutuksen lopullinen päämäärä, joka on 
yksilön itsenäisyyden ja hänen ammatillis­
ten kykyjensä kehittäminen, tekee koulu­
tuksesta keskeisen sopeutumista ja kehitys­
tä edistävän tekijän. Tämän vuoksi ne 
kaksi tärkeintä ratkaisua, jotka tähän val­
koiseen kirjaan on otettu, liittyvät ensinnä­
kin siihen, että jokainen yksilö pystyisi 
hankkimaan yleissivistystä sekä kehittä­
mään valmiuttaan työhön ja toimintaan. 
II. Ensimmäinen ratkaisu: yleissivistys 
Tulevaisuudessa yksilön on yhä enemmän 
ymmärrettävä monimutkaisia tilanteita, 
jotka kehittyvät odottamattomalla tavalla 
mutta joita kaikesta huolimatta pitäisi 
pystyä hallitsemaan paremmin tieteen 
edistymisen ansiosta. Jokainen joutuu myös 
yhä enemmän tekemisiin fyysisten esinei­
den kanssa, toimimaan sosiaalisissa tilan­
teissa sekä maantieteellisissä tai kulttuuri­
sissa yhteyksissä. Yksilöille esitetään suu­
ria määriä hajanaisia tiedonsirpaleita joita 
tulkitaan ja analysoidaan osittain. 
Tämän vuoksi on olemassa vaara, että 
eurooppalainen yhteiskunta jakautuu niihin, 
jotka ymmärtävät, niihin, jotka vain 
käyttävät ja niihin, jotka ovat syrjäytyneet 
yhteiskunnasta, toisin sanoen yksilöihin, 
jotka osaavat ja yksilöihin, jotka eivät 
osaa. 
Kognitiivisessa yhteiskunnassa on pyrittävä 
vähentämään näiden ryhmien välisiä ero­
avaisuuksia ja samalla kehittämään kaikkia 
inhimillisiä voimavaroja. 
Maailman ymmärtäminen on helppoa, kun 
yksilö pystyy tajuamaan sen merkityksen, 
ymmärtämään sen toimintaa ja löytämään 
tiensä siinä. Juuri tähän liittyykin koulun 
pääasiallinen tehtävä. Tätä havaintoa voi­
taisiin soveltaa erityisesti Euroopan raken­
tamiseen. Juuri koulu muodostaa perustan 
eurooppalaiselle tietoisuudelle ja kansalai­
suudelle tarjoamalla nuorille sellaisen 
yleissivistyksen, jonka avulla heidän on 
mahdollista selvittää Euroopan rakenteen 
monimutkaisuutta, keskustella sen päämää­
ristä ja historiallisesta ulottuvuudesta. 
Samaten yleissivistyksen (kyky tajuta 
asioiden merkitys, ymmärtää ja muodostaa 
mielipiteitä) parantaminen on ensimmäinen 
tekijä, jonka avulla voidaan sopeutua talou­
den ja työllisyyden kehitykseen. Euroopan 
teollisuuden edustajien konferenssissa 
helmikuussa 1995 annetussa kertomuksessa 
korostettiin tarvetta tarjota monipuolista 
koulutusta, joka perustuisi laajennettuihin 
tietoihin ja jolla kehitettäisiin itsenäisyyttä 
ja kannustettaisiin elinikäistä "oppimaan 
oppimista": "koulutuksen keskeisin tehtävä 
on auttaa jokaista yksilöä kehittämään 
kaikkia voimavarojaan ja tulemaan koko­
naiseksi ihmiseksi eikä vain talouden työ­
välineeksi; tietojen ja pätevyyden hankki­
misen lisäksi on kasvatettava luonnetta 
herätettävä kiinnostus kulttuuriin sekä 
opetettava sosiaaliseen vastuuseen". Vankkaa ja laajaa, kirjallista, filosofista, 
tieteellistä, teknistä ja käytännöllistä sivis­
ty spohj aa koskeva vaatimus ei liity ainoas­
taan peruskoulutukseen. Monet esimerkit 
ovat osoittaneet, että taylorismin ansiosta 
alhaisen ammattitaidon omaavien tai 
pitkälle erikoistuneiden palkansaajien 
ammatin vaihtaminen edellyttää tällaista 
sivistyspohjaa, joka on välttämätön uuden 
teknisen pätevyyden hankkimisessa. 
Ammatillisten koulutuskeskusten on 
työntekijöiden ammatin vaihtamiseen liitty­
vän toiminnan yhteydessä yhä enemmän 
anneltava heille yleissivistystä ennen uuden 
ammatin opettamista. 
Yritysten ja koulutuksen toimijoiden välillä 
on muuten havaittavissa entistä suurempaa 
yksimielisyyttä siitä, että on hyödyllistä 
sovittaa yhteen yleisluonteinen opetus ja 
erikoistumiskoulutus. 
Yleissivistyksen merkitys on palaamassa 
maailman ymmärtämisen välineeksi varsi­
naisen opetuksen ulkopuolella. 
A. Asioiden merkityksen ymmärtämi­
nen 
Maailmanlaajuisessa tietoyhteiskunnassa 
sosiaalinen ja kulttuurinen identiteetti on 
enää ainoastaan osittain siirrettävissäeteen-
päin. Tämän identiteetin rakentamiseen 
koulu ei yksinään riitä, vaikka sillä onkin 
korvaamaton tehtävä, vaan yksilön on itse 
rakennettava identiteettinsä sekä 
kollektiivisen muistiperinnön avulla että 
omaksumalla maailmasta erilaisia tietoja, 
joita hän saa liikkumalla erilaisissa amma­
tillisissa ja sosiaalisissa ympäristöissä sekä 
perhe- ja kulttuuriympäristöissä. 
Eurooppalaisen kulttuurin tulevaisuus 
riippuu sen kyvystä antaa nuorille keinot 
asettaa kaikki jatkuvasti kyseenalaiseksi 
henkilökohtaisiin arvoihin puuttumatta. 
Tämä on kansalaisuuden perusta avoimes-
sa, monikulttuurisessa ja demokraattisessa 
eurooppalaisessa yhteiskunnassa. 
Merkittävimmät asiantuntijat korostavat 
riittävän tieteellisen kulttuurin (joka ei 
tarkoita pelkästään matematiikkaa) merki­
tystä demokratian toimivuuden kannalta. 
Demokratiamme käsittelevät enemmis-
töpäätöksenteon sääntöjen mukaisesti suu­
ria ongelmia, jotka monimutkaisuutensa 
vuoksi edellyttävät yhä enemmän tietoa. 
Tällaisia ovat erityisesti ympäristöongelmat 
tai eettiset ongelmat. Ne voidaan ratkaista 
oikein ainoastaan kouluttamalla nuoria, 
joilla on hyvä tieteellinen ymmärrys. Ny­
kyisin näitä aloja koskevat päätökset teh­
dään useimmiten subjektiivisin ja tunne­
pohjaisin perustein ilman, että enemmistöl­
lä todella on vaadittavia tietoja harkittujen 
päätösten tekemiseksi. Ei ole tietenkään 
kysymys siitä, että jokaisesta kansalaisesta 
tehtäisiin jonkin tieteenalan asiantuntija, 
vaan siitä, että kansalaisen olisi mahdollista 
tehdä ympäristöään koskevia valistuneita 
valintoja ja siitä, että saataisiin hänetym-
märtämään asiantuntijoiden käymien kes­
kustelujen yleinen merkitys ja yhteiskun­
nalliset syy-yhteydet. Myös kaikille kulut­
tajille olisi annettava keinot tehdä perustel­
tuja valintoja. 
Käynnissä oleva tieteen ja tekniikan raju 
muutos edellyttää sitä, että vaikka yksilö ei 
tähtäisikään tutkijan uralle, hän kykenisi 
ymmärtämään asioiden merkityksen. Yksi­
lön on myös opittava ajattelemaan järjestel­
mällisesti ja määrittelemään itsensä käyttä­
jäksi ja kansalaiseksi samalla kertaa sekä 
yksilönä että ryhmän jäsenenä. 
Kirjallisella ja filosofisella kulttuurilla on 
samantapainen asema 'Villeihin kas­
vattajiin" eli joukkotiedotusvälineisiin ja 
pian myös tietoverkkoihin nähden. Kir­
jallinen ja filosofinen kulttuuri kehittää 
yksilön arvostelukykyä ja kriittistä suhtau­
tumista myös vallitsevaa ajattelutapaa 
kohtaan. Se voi suojata yksilöä manipu­loinnilta, koska sen avulla yksilö voi pur­
kaa ja käsitellä saamaansa tietoa. 
Kannattaa kuitenkin korostaa joukkotiedo­
tusvälineiden koulutustehtävää. Television 
yleiskanavat, kuten BBC Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa, tai erikoiskanavat, kuten 
"la Cinq" Ranskassa, lähettävät aina tiet­
tyyn aikaan opetusohjelmia, jotka tarjoavat 
katsojille todellisia koulutusvalikoimia. 
Yhdessä viranomaisten kanssa toimivien 
joukkotiedotusvälineiden ansiosta on myös 
mahdollista saavuttaa pedagogisia tavoittei­
ta, joita ei voisi toteuttaa perinteisin kei­
noin. Näin esimerkiksi BBC toteutti 
äskettäin menestyksellisesti 
lukutaidottomuutta torjuvan kohdennetun 
kampanjan (Read and Write). Luku- ja 
kirjoitustaidon edistämiseen tarkoitettu 
kampanja oli tarkoitettu epäedullisessa 
asemassa oleville perheille, niin lapsille 
kuin vanhemmillekin. 
Vankka yleissivistys tarjoaa kansalaiselle 
keinon suunnistautua tietoyhteiskunnassa 
eli se antaa hänelle kyvyn sijoittaa ja ym­
märtää kriittisesti monelta eri taholta tule­
vat kuvat ja tiedot. 
B. Ymmärtäminen ja luovuus 
Kyky ymmärtää on keino analysoida asioi­
den rakentumistapaa ja sitä, miten ne 
voidaan purkaa osiin. Tässä valkoisessa 
kirjassa pyritään kiinnittämään huomio 
ratkaisevaan kysymykseen innovaation 
opettamisesta. 
Tieto rakennetaan vieläkin aivan liikaa 
valmiiksi järjestelmiksi. Se johtaa käsityk­
seen, että kaikki on opetettava hyvin tar­
kasti johdonmukaisessa järjestyksessä, ja se 
suosii abstrakteihin käsitteisiin perustuvaa 
deduktiivista järjestelmää, jossa matematii­
kalla on keskeinen asema. Joissakin ta­
pauksissa deduktiivinen järjestelmä voi 
10 
passivoida oppilasta ja rajoittaa tämän 
mielikuvitusta. 
Havaintoja, järkeä, uteliaisuutta, kiinnostus­
ta ympäröivään fyysiseen ja sosiaaliseen 
maailmaan sekä kokeilunhalua on laimin­
lyöty ja aliarvioitu. Kuitenkin juuri niiden 
avulla voidaan kouluttaa todellisia luovia 
kykyjä eikä vain teknologian käyttäjiä. 
Eilispäivän joko maatalousvaltaisessa tai 
teollisessa yhteiskunnassa koulutus kohdis­
tui luonnollisesti lähinnä abstrakteihin 
käsitteisiin, jotka täydensivät arkielämässä 
koulun ulkopuolella omaksuttua käytännön 
tietoutta. Tällainen käytännön tietous on 
muuttunut ja köyhtynyt kaupungistuneessa, 
automatisoituneessa ja tiedotusvälineiden 
hallitsemassa yhteiskunnassa. Se olisi 
yhdistettävä yleissivistykseen keinona 
valmistella yksilöä teknisten välineiden 
hallintaan, jotta yksilö hallitsisi tekniikkaa 
eikä päinvastoin. 
Näiden kykyjen kehittämiseksi yksilö on 
saatava ymmärtämään keksimisen rikkaus 
ja siihen johtaneet vaiheet. Tämän vuoksi 
on tuettava kaikkia jäsenvaltioissa kehitel­
täviä toimia, joissa pyritään liittämään 
tieteen ja tekniikan historia kouluopetuk­
seen sekä lisäämään tutkimuksen ja perus­
opetuksen välisiä yhteyksiä. 
C. A rviointi ja päätöksenteko 
Kyky arvioida ja tehdä valintoja on viimei­
nen ehdoton vaatimus maailman ymmärtä­
miseksi. Se edellyttää valintaperusteita, 
menneisyyden muistamista ja tulevaisuu­
dentajua. 
Valintaperusteet muodostuvat yhteiskunnan arvojen ja maailman monimutkaisuuden 
selvittämiseksi rakennettujen menetelmien 
sekä yksilöiden henkilökohtaisen etiikan 
pohjalta. 
Nykyhetken arvioimiseksi on välttämätöntä 
muistaa menneisyys ja ymmärtää sitä. 
Historiallisella (tieteellisen ja teknisen 
historian yhdistävällä) kulttuurilla ja maan­
tieteellisellä kulttuurilla on ajallinen ja 
paikallinen orientoimistehtävä, joka on 
olennainen siksi, että jokainen oppii tunte­
maan juurensa ja että yhteenkuuluvuuden 
tunne ja muiden ymmärtäminen kehittyy. 
Merkitsevää on, että kaikissa autoritaarisis­
sa järjestelmissä ja diktatuureissa historian 
opetuksen köyhyys ja väärentäminen on 
ollut silmiinpistävää. Historiallinen muis­
tinmenetys lankeaa maksettavaksi yhteis­
kunnallisesti, koska yhteiset viitekohdat ja 
kiintopisteet menetetään. Kun Euroopan 
kulttuurihistoriaa ei tunneta, sellaiset sa­
nonnat kuin "korpivaellus", "ristintie", 
"heureka!", "Salomon tuomio" tai "Baabe­
lin torni" tulevat katoamaan. 
Tulevaisuudennäkemystä voidaan kehittää 
esittämällä valmiiksi rakennetun maailman 
asemesta rakenteilla oleva maailma. 
Koulun on annettava tilaa kritiikin 
kehittymiselle kaikilla tasoilla, sekä 
nuorten että opettajien keskuudessa, mutta 
lisäksi koulun on myös aktiivisesti 
edistettävä sen kehittymistä. Koulun 
avoimuus, sille välttämättömät yhteistyö­
hankkeet ja työelämään valmistaminen 
eivät saa olla esteitä koulun ensisijaisen 
tehtävän suorittamiselle eli niiden nuorten 
ohjaamiselle, joiden henkilökohtaisesta ja 
sosiaalisesta kehityksestä se kantaa vas­
tuun. Tämän valkoisen kirjan mukaan 
tulevaisuuden yhteiskunnassa nämä kaksi 
vaatimusta sopivat aikaisempaakin parem­
min yhteen. 
11 
m. Toinen ratkaisu: valmius työhön ja 
toimintaan 
Yksi tämän hetken keskeisimmistä kysy­
myksistä, johon tässä valkoisessa kirjassa 
halutaan osaltaan vastata, on se, miten 
koulutusta voidaan käyttää edistämään 
työpaikkojen ja elinkeinotoiminnan luomis­
ta Euroopan maissa ottamalla huomioon 
talouden maailmanlaajuistuminen ja uudet 
teknologiat. 
Esiin nousee kaksi kysymystä. Mitkä ovat 
vaadittavat valmiudet? Miten nämä val­
miudet voidaan hankkia? 
A. Vaadittavat valmiudet 
Nykymaailmassa tietämys voidaan määri­
tellä laajasti perusosaamisen, teknisen 
osaamisen ja sosiaalisten valmiuksien 
kasautumiseksi. Näiden tietojen tasapai­
noinen yhdistelmä, joka on hankittu viralli­
sen opetusjärjestelmän avulla, perheessä, 
yrityksessä ja eri tietoverkoissa, antaa 
parhaiten työhön soveltuvan yleisen ja 
siirrettävissä olevan tietämyksen. 
Perusosaaminen muodostaa perustan, jolle 
yksilön valmius työhön rakentuu. Tämä 
liittyy nimenomaan virallisen koulutusjär­
jestelmän alaan.Pemskoulutuksessa olisi 
löydettävä hyvä tasapaino tietojen 
hankkimisen ja metodologisen pätevyyden 
välillä, jonka ansiosta voidaan oppia omin 
päin. Viimeksi mainittua pitäisi tällä 
hetkellä kehittää. 
Euroopan maat ovat viime vuosina päättä­
neet keskittää perusopetuksen lukemiseen, 
kirjoittamiseen ja laskemiseen, jotta vältet­
täisiin koulunkäynnin epäonnistumista, joka 
vaikuttaa huomattavasti yhteiskunnasta 
syrjäytymiseen. 
Koulutuksen aloittaminen jo ennen var­
sinaista kouluikää yleistyy jatkuvasti. On huomattu, että varhaiskasvatustasolla ope­
tusta saaneet oppilaat pärjäävät koulussa 
keskimäärin muita paremmin, opiskelevat 
kauemmin ja näyttävät sopeutuvan muita 
paremmin. 
Myös kielten oppimista olisi tuettava. Tästä 
esimerkkinä voidaan mainita SOCRATES-
ohjelmalla tuetusta Euroling-hankkeesta 
saadut kokemukset. Hankkeen ansiosta on 
voitu kehittää kolmikielistä (italia, espanja, 
hollanti) opetusaineistoa, joka on tarkoitet­
tu alkuopetukseen ja ala-asteelle. Vieraiden 
kielten opetus jo varhaiskasvatustasolta 
alkaen olisi otettava osaksi perusosaamista. 
Komission mielestä olisi pyrittävä siihen, 
että oppivelvollisuusaikana opitaan hal­
litsemaan ainakin kahta vierasta kieltä, 
kuten tämän valkoisen kirjan toisessa 
osassa ehdotetaan. 
Tekninen osaaminen on taitotietoa, jonka 
avulla päästään selvästi johonkin ammattiin 
sisälle. Se voidaan hankkia osaksi yleissi­
vistävässä koulutusjärjestelmässä ja amma­
tillisessa koulutuksessa ja osaksi yritykses­
sä. Taitotieto on huomattavasti muuttunut 
tietoteknologian myötä, ja tämän vuoksi 
sen suhde ammattiin ei ole yhtä yksiselit­
teinen kuin aikaisemmin. Tietyt tekniset 
tiedot, "avainpätevyydet", ovat tärkeällä 
sijalla monissa ammateissa, ja ne ovat näin 
ollen keskeisiä, jos halutaan vaihtaa toiseen 
työhön. Tältä kannalta yleinen perehtymi­
nen tietoteknologiaan on tullut välttämättö­
mäksi. 
Teknisen osaamisen hankkimiseen liittyvää 
kysymystä ei pidä kuitenkaan rajoittaa 
koskemaan ainoastaan johtavia tai uusia 
aloja. Erittäin vanhoilla mutta kilpailuky­
kyisillä teollisuuden aloilla on korkeatasoi­
nen ammattilaitoperinne, joskus kisällijär-
jestelmäkin. Tällainen perinne antaa aina 
virikkeitä, ja se tuottaa työntekijöitä, joilla 
on korkea taitotieto ja jotka siirtävät sen 
eteenpäin. 
12 
Sosiaaliset valmiudet liittyvät ihmissuhde-
kykyihin, toimimiseen työelämässä ja 
kokonaiseen joukkoon kulloistakin vastuu-
tasoa vastaavia toiminnallisia taitoja, kuten 
yhteistyökyky, kyky työskennellä ryhmäs­
sä, luovuus ja laadun tavoittelu. Toiminta­
valmiudet voi lopullisesti hankkia ainoas­
taan työympäristössä, siis lähinnä yrityksis­
sä. 
Yksilön valmius työhön, yksilön itsenäi­
syys ja sopeutumiskyky liittyvät yhteen 
siinä määrin kuin yksilö pystyy yhdistele­
mään näitä eri taitoja ja kehittämään niitä. 
Tällä tavalla yksilö luo ja rakentaa päte­
vyytensä itse; yksilö kykenee yhdistele­
mään virallisista laitoksista saamiansa 
taitoja sekä ammattinsa harjoittamisen 
yhteydessä ja omaehtoisen koulutuksen 
parissa hankkimiaan taitoja. 
Koulutustarjontaa ja koulutuslinjojen väli­
siä yhteyksiä monipuolistamalla, työelämää 
edeltäviä kokemuksia lisäämällä ja liikku­
vuutta edistämällä yksilön on mahdollista 
muodostaa ja kehittää valmiuttaan työhön 
ja hallita entistä paremmin työuransa kul­
kua. 
B. Miten jokainen voi hankkia val­
miuden työhön? 
1. Perinteinen tapa: tutkinto 
Nykyään valitaan usein koulutus, josta saa 
houkuttelevimman tutkintotodistuksen, ja 
pysytään mahdollisimman pitkään koulu­
tusjärjestelmässä. Tilanne on samanlainen 
valittaessa tarjolla olevaan ammatilliseen 
koulutukseen kuuluvia opintokokonaisuuk­
sia, joista saa tutkintotodistuksen. 
Kaikissa jäsenvaltioissa on havaittavissa 
opintojen pitkittymistä ja voimakasta yh­
teiskunnallista painetta mahdollistaa laa­
jempi pääsy suorittamaan korkeakouluopin­
toja ja nostaa siten väestön enemmistön koulutuksen tasoa. Kyseinen ilmiö koskee 
myös ammatillisen koulutuksen valinneita 
nuoria ja jopa niitä, joilla on jo työkoke­
musta. Tämän vuoksi ammatillisen koulu­
tuksen vähäinen houkuttelevuus on ongel­
ma. Ammatillista koulutusta pidetään 
useissa jäsenvaltioissa vasta toiseksi par­
haana vaihtoehtona, jonka uranäkymät ovat 
rajoitettuja. Nuoret valitsevat mieluummin 
yleisen koulutuksen senkin uhalla, että 
tuntevat itsensä ylikoulutetuiksi työhönsä. 
Edellä kuvailtu nuorison käyttäytyminen on 
nykyään järkevää, koska korkeatasoinen 
koulutus ja tutkinto ovat edelleen ehdotto­
masti parhaat keinot työn saamiseksi. 
Yhteiskunnalliselta kannalla tämä aiheuttaa 
kuitenkin ongelmia. Nuoret, joiden koulu­
tustaso on matalampi, saavat vähemmän 
pätevyyttä vaativia tehtäviä kuin mihin he 
tuntevat kykenevänsä. Tällainen vaikutus 
koskee lopulta erityisesti vähiten koulutet­
tuja tai kouluttamattomia ja muodostaa 
merkittävän sosiaaliseen syrjäytymiseen 
vaikuttavan tekijän. Ylikoulutus työssä 
hidastaa myös etenemistä yrityksessä. 
Monissa Euroopan järjestelmissä tutkin­
noilla saatetaan suodattaa hallinnon ja 
yritysten huipputason johtavassa asemassa 
oleva eliitti sekä tutkijat ja professorit 
Joissakin maissa ne jopa muodostavat 
lähes ehdottoman osoituksen pätevyydestä, 
mikä on vahva houkutin suorittaa 
kestoltaan pitkät opinnot ja koettaa onne­
aan erittäin vaativissa koulutusohjelmissa. 
Melkein kaikkialla työntekijän asema 
työssä määritellään paljolti hänen tutkin­
tonsa mukaan. Vaikka tutkinnot ja työelä­
mässä saavutettava asema vastaisivatkin 
toisiaan johdonmukaisesti, vastaavuus 
korostaa työmarkkinoiden sisäistä 
jäykkyyttä. 
Yhteiskunnassa saatetaan jättää huomioi­
matta lahjakkaat, uutta luovat ihmiset, 
jotka eivät ole keskivertostandardien mu­
kaisia. Sen sijaan tuotetaan eliittiä, joka ei 
13 
edusta kunnolla yhteiskunnan inhimillisiä 
voimavaroja. Viimeaikaisten tutkimusten 
tulokset vahvistavat tätä näkökulmaa. 
Niistä ilmenee, että pitkällä ajanjaksolla 
elitistisimpään koulutukseen osallistuu 
johtavan yläluokan tai älymystön jäseniä. 
Tutkinnon saamista ei tässä yritetä asettaa 
kyseenalaiseksi. Peruskoulutuksen lisäämi­
seksi on tietysti tarpeen jatkaa jäsenvaltioi­
den keskeisiä tärkeitä ponnisteluja, joita 
yhteisö tukee SOCRATES- ja LEONAR­
DO-ohjelmien avulla. Samanaikaisesti olisi 
kuitenkin hyväksyttävä menettelytapa, 
jonka ansiosta pätevyyden arvostus lisään­
tyy riippumatta siitä, kuinka se on hankittu. 
Sillä lisätään ihmisten mahdollisuuksia 
vastaamalla paremmin yksilöiden ja yritys­
ten tarpeisiin. On tarpeen omaksua avoi­
mempi ja joustavampi lähestymistapa. 
Kyseinen lähestymistapa edistää myös 
elinikäistä koulutusta ja ammattitaidon 
jatkuvaa hankkimista. 
2. Nykyaikainen tapa: liittyminen 
yhteistyö-, kasvatus, koulutus- ja 
opetusverkostoon 
Jotta jokainen yksilö voisi ottaa entistä 
enemmän vastuuta ammattitaitonsa paranta-
misesta, hänen olisi ensin pystyttävä integ­
roitumaan helposti vakiintuneisiin koulu­
tusjärjestelmiin. Tämä edellyttää sitä, että 
yksilö tuntee nämä koulutusjärjestelmät, 
että niihin on avoin pääsy ja että liikku­
vuus eri koulutuslinjojen välillä kasvaa. 
Tähän voidaan ajatella kahta ratkaisua: 
joko säilytetään tutkintojen määrä ennal­
laan, jolloin ilman tutkintoa jäävien nuor­
ten määrä kasvaa, tai sitten lisätään huo­
mattavasti tutkintojen määrää (niistä hyöty­
vien nuorten määrä kasvaa), jolloin väistä­
mättä herää kysymys tutkintojen laadusta. 
Tällaiset kysymykset toistuvat säännöllisin 
väliajoin kaikissa jäsenvaltioissa. Niissä on 
myös havaittavissa, että huomattava määrä nuoria lähtee koulutusjärjestelmästä ilman 
tutkintoa, kokee tilanteen henkilökohtaisena 
epäonnistumisena ja huomaa asemansa 
heikentyneen työmarkkinoilla, koska mi­
tään tunnustettua pätevyyttä ei ole. 
Tässä valkoisessa kirjassa neuvotaan 
kokeilemaan kolmatta keinoa, jota jo 
esiintyy tietyissä jäsenvaltioissa. Tähän 
ratkaisuun, joka ei aseta tutkintoja 
kyseenalaisiksi ja jonka avulla sen sijaan 
tutkintojen laatu säilyy, kuuluu osapäte-
vyyksien tunnustaminen luotettavan 
tunnustamisjärjestelmän perusteella. Sitä, 
jota virallinen opetusjärjestelmä kyl­
lästyttää, rohkaistaan kehittämään pätevyyt­
tään. Tässä ei tarkoiteta kvalifikaatiota 
laajassa merkityksessä vaan perusosaami­
seen tai ammatilliseen erityisosaamiseen 
liittyviä pätevyyksiä (esimerkiksi kielen 
osaaminen, tietty taso matematiikassa tai 
kirjanpidossa, taulukkolaskentaohjelman tai 
tekstinkäsittelyohjelman hallitseminen). 
Osapätevyyden voisivat hankkia myös 
aikuiset, jotka ovat itseopiskelun avulla 
hankkineet jonkinlaisen osaamistason 
(esimerkiksi atk:ssa), ja osapätevyys voisi 
kannustaa heitä syventämään tietojaan. 
Tällaisen tunnustamisjärjestelmän avulla 
voitaisiin saada tunnustettua entistä laaja­
pohjaisemmin yrityksessä hankittu tekninen 
osaaminen, jota useimmiten arvioidaan 
yrityksen sisällä. 
Oli osaaminen ja pätevyys sitten hankittu 
virallisen opetusjärjestelmän sisällä tai 
vähemmän virallisella tavalla, yksilöä on 
tuettava hänen pyrkimyksissään. Kaikkein 
tehokkaimmat koulutusprosessit toimivat 
verkostoina. Nämä verkostot voivat olla 
laitosten verkostoja (oppilaitokset yhteis­
työssä kotien ja yritysten kanssa) tai viral­
lisen opetusjärjestelmän ulkopuolisia ver­
kostoja, joita nykyään näyttää kehittyvän 
nopeasti (esimerkiksi kansankorkeakoulut 
ja yhteistyöoppilaitokset). 
a) Koulutukseen pääsyn edistäminen 
14 
Kun perustaidot on hankittu, seuraavat 
kaksi pääasiallista edellytystä ovat tarpeen, 
jotta yksilö kykenisi ottamaan vastuuta 
ammattitaitonsa parantamisesta: 
riittävä tietomäärä ja ammatinvalin­
ta Toinen ammatinvalintaan vaikuttava este 
on vaikeus ennakoida ammattien ja vaadit­
tavan pätevyyden kehittymistä. Tämän 
ongelman tarkasteleminen Euroopan tasolla 
mahdollistaisi laajemman vertailevan näkö­
kulman omaksumisen ongelman ratkaise­
miseksi. 
i) pääsy koulutusjärjestelmään ja 
kaikki mahdollisuudet liikkuvuu­
teen. 
Tieto ja ammatinvalinta oyal 
e ns im m aine n cddlylyx 
Nuori, joka etsii ammatinvalinnan vaih­
toehtoa, ammatillisessa tai jatkokoulu­
tuksessa oleva aikuinen kohtaavat mo­
ninaista tarjontaa, joka on esitetty insti­
tutionaalisesti tai hallinnollisesti. Eu­
rooppalaisella on nykyisin laadukkaampaa 
tietoa hotellin tai ravintolan löytämisestä 
kuin koulutuksensa valitsemisesta. 
Entistä paremman tiedon saaminen edellyt­
tää kykyä arvioida ennakolta koulutustar­
jontaa. Kilpailukykyä käsittelevä neuvoa-
antava työryhmä painotti tätä seikkaa 
ehdottaessaan "tietoresurssikeskusten" 
perustamista koulutusta koskevan tiedon 
tarjonnan ja kysynnän kohtaamiseksi. 
Tämä edellyttää myös sellaisen koulutuk­
sen itsenäistä arviointia, joka toteutetaan 
koulutusjärjestelmien ulkopuolella. Arvi­
oinnin on oltava yksinkertaista ja sen 
avulla on voitava tehdä arvojärjestys ja 
selkeä vertailu. Sen avulla on oltava myös 
mahdollista selvittää koulutuksen todellinen 
vaikutus valmiuteen siirtyä työelämään. On 
myös tärkeää arvioida, miten koulutus 
vähentää työmarkkinoiden segmentoitumis­
ta rohkaisemalla naisia perinteisiin miesten 
ammatteihin (erityisesti teknologian aloil­
la). Tällaisen arvioinnin avulla voitaisiin 
poistaa ensimmäinen ammatinvalintaa 
vaikeuttava este. Kolmas este löytyy ajatustavoista. Asiassa 
on edistytty merkittävästi, mutta sosiaali­
nen alkuperä vaikuttaa ammatinvalintaan ja 
jopa määrää yhä yksilöiden ammatinvalin­
taa sekä jarruttaa sosiaalista nousua. 
ii) Toinen edellytys on laaja ja avoin 
pääsy koulutukseen, yksilöllisten 
valmiuksien ja tarpeiden mukaan 
. Tämän edellytyksen täyttämiseksi vaadi­
taan oppilaitosten välistä liikkuvuutta. Asia 
on korostunut voimakkaasti jäsenvaltioissa, 
ja kehitystä onkin rohkaistava. 
Liikkuvuus on myös kehittynyt Euroopan 
tasolla, ja yhteisö on edesauttanut tätä 
kehitystä, erityisesti ERASMUS-ohjelman 
ansiosta. Edistyminen on kuitenkin riittä­
mätöntä. 
Henkilöiden ammatilliselle liikkuvuudelle 
(työntekijät, palkansaajat, opettajat, tutkijat 
ja myös työttömät tai koulutuksessa olevat 
henkilöt, erityisesti opiskelijat) on kaksi 
pääasiallista estettä. 
Ensinnäkin, unionin sisällä on erittäin 
vaikeaa varmistaa osaamisen todellinen 
tunnustaminen. Tutkintotodistusten vasta­
vuoroinen tunnustaminen on taattu 
säänneltyjen ammattien osalta ja sen on 
vahvistanut yhteisön oikeuskäytäntö. 
Muiden ammattien osalta sitä kuitenkin 
vaikeuttavat edelleen rajoitukset Tutkinnon 
osien tunnustamista (akateeminen 
tunnustaminen) ci ole vielä taattu, jollei 
yhteisö rohkaise sitä korkeakoulujen 
välisen yhteistyön kautta yhteisön 
rahoituksella... Esimerkkinä voidaan mai-
15 
nita yli 40 eurooppalaisen kääntäjien ja 
tulkkien koulutuslaitoksen välinen yhteis­
työ Tradutech-verkostossa, jolla vuodesta 
1986 alkaen on varmistettu opettajien ja 
opiskelijoiden liikkuvuus soveltamalla 
eurooppalaista opintosuoritusten ja ar­
vosanojen siirtojärjestelmää (ECTS) osana 
ERASMUS-ohjelmaa. 
Tutkintojen tunnustamiseen verrattuna 
ammatillisten saavutusten vahvistaminen 
jäsenvaltioiden välillä on vieläkin vaikeam­
paa. 
loinen este, joka on aivan yhtä merkittävä, 
muodostuu oikeudellisista ja hallinnollisista 
seikoista, jotka liittyvät kansainväliseen 
liikkuvuuteen. Tilanteista ja jäsenvaltioista 
riippuen nämä esteet johtuvat määräyksistä, 
jotka koskevat sosiaalista suojelua 
(erityisesti ylimääräiset eläkejärjestelyt), 
oleskeluoikeutta (erityisesti sellaisia 
jäsenvaltioissa laillisesti asuvia ihmisiä, 
joilla on kolmannen maan kansalaisuus) tai 
jopa verotusta (esimerkiksi opintorahoihin 
tai tutkimusapurahoihin sovellettavaa vero­
tusta). Lisäesteen liikkuvuudelle muodos­
taa lisäksi se,että korkeakouluopintoihin 
myönnettyjä kansallisia apurahoja ei voida 
siirtää jäsenvaltiosta toiseen. 
Kognitiivinen yhteiskuntamalli edellyttää 
eurooppalaisten liikkuvuuden esteiden 
poistamista, vaikka reaaliajassa tapahtuva 
aineeton liikkuvuus esimerkiksi tietover­
koissa onkin mahdollista uusien viestintä­
teknologioiden ansiosta. 
Pääsyä koulutukseen on kehitettävä 
koko elämän ajan. 
Eurooppa-neuvoston Essenin ja Cannesin 
päätelmissä korostetaan täydennyskoulutuk­
sen kehittämisen tärkeyttä. Kaikki jäsenval­
tioiden viranomaiset ja työmarkkinaosapuo­
let painottavat tätä tarvetta. Tähän suuntaan ei kuitenkaan ole edetty 
viime vuosina, pikemminkin päinvastoin. 
Taantuman aiheuttamat taloudelliset vai­
keudet, työmarkkinoilla tarjolla oleva 
työvoima ja ylikoulutettujen nuorten tulo 
samoille markkinoille ovat seikkoja, joiden 
vuoksi yritykset eivät ole investoineet 
etenkään vanhimpien tai alhaisimman 
ammattitaidon omaavien palkansaajien 
koulutukseen. Vaikka tiettyä edistystä 
onkin tapahtunut, erilaisten yritysten ja eri 
palkansaajaluokkien mahdollisuudet päästä 
koulutukseen ovat epätasa-arvoisia siten, 
että pk-yritykset ja alhaisimman ammatti­
taidon omaavat tai ammattitaidottomat 
työntekijät ovat muita heikommassa ase­
massa. Sama koskee naisia joko siksi, että 
he eivät toimi johtotehtävissä tai että heitä 
on vähän teknologiavaltai silla aloilla tai 
että heidän työhönsä sovelletaan usein 
erityisjärjestelyjä (esimerkiksi osa-aikatyö). 
Telematiikan sovelluksia koskevalla yh­
teisön ohjelmalla tuetun IDEALS-hankkeen 
ansiosta pk-yritysten ja teknisten oppilai­
tosten välisellä yhteistyöllä pk-yrityksiä 
varten on kehitetty koulutusta (eri pk-yri­
tysten tarpeisiin mukautettuja kurssimoduu-
leja koskeva tietokanta), joka on käytettä­
vissä työpaikalla tai paikallisissa koulutus­
keskuksissa. 
Yleensä ponnistelut koulutuksen hyväksi 
ovat liian vähäisiä. Tietoyhteiskunta ja sen 
mukanaan tuomat sisältöjen kuten työn 
organisoinnin muutokset, aiheuttavat kui­
tenkin sen, että työntekijöiden edellytyksiä 
päästä koulutukseen on parannettava kii­
reellisesti. Uuden tilanteen vuoksi on moni­
puolistettava myös koulutuksen sisältöä, 
jonka tarkoituksena ei enää saa olla sopeu­
tuminen uuteen työpaikkaan. 
Kaikki tietoyhteiskunnan tarjoamat 
mahdollisuudet on käytettävä hy­
väksi 
Huomiota on kiinnitettävä samalla kertaa 
sekä koulutukseen että teollisuuteen. Tällä 
16 
hetkellä Yhdysvallat on erittäin vahva 
kilpailija yleensä multimedian ja erityisesti 
opetuskäyttöön tarkoitetun multimedian 
alalla. Euroopan heikkous tällä alalla ei 
johdu luovuuden puutteesta, mutta Eu­
roopan luovien voimien ja teollisuuden 
edustajien huomattavana vaikeutena on 
markkinoiden suuri pirstoutuneisuus, joka 
johtuu Euroopan kulttuurien ja kielten 
moninaisuudesta.Tämän vuoksi paikallisel­
la, alueellisella tai kansallisella tasolla 
hyväksyttyjä investointeja on vaikea saada 
kannattamaan. Olisikin siis edistettävä 
sellaisten tuotteiden suunnittelua, joita 
voitaisiin levittää Euroopan lisäksi myös 
muualla maailmassa. 
Myös opettajia olisi koulutettava siten, että 
he kykenisivät sopeutumaan uusiin teknolo­
gioihin ja siihen, mitä uudet teknologiat 
pystyvät pedagogisesti antamaan. Opetus­
käyttöön tarkoitetun multimedian leviämi­
nen kouluihin on vielä liian hidasta. Siihen 
on monia syitä. Tällä hetkellä käytettävissä 
olevien tuotteiden pedagoginen laatu ei 
vielä riitä houkuttelemaan opettajia 
käyttämään multimediaa. Sen vuoksi on 
tärkeää, että kehitetään opetuskäyttöön 
tarkoitettuja multimediaohjelmistoja, mitä 
Euroopan komissio tukee perustamalla 
"Multi mediaopetus ohjelmisto ja" 
käsittelevän erityisryhmän. Lisäksi opet­
tajilla ei ole riittävästi eikä riittävän tehok­
kaita laitteistoja. Kaikilla opettajilla ei ole 
riittävää koulutusta opetuskäyttöön tarkoi­
tetun multimedian käyttämiseksi. 
Tietoyhteiskunta tuo tullessaan myös toisen 
kysymyksen. Kuten Euroopan unionin 
alueiden komitea korostaa lausunnossaan 
Koulutus teknologian ja yhteiskunnan 
haasteiden edessä: ensimmäisiä selvityksiä 
(syyskuu 1995) on panostettava "etenkin 
naisten ja miesten välisiin yhtäläisiin 
mahdollisuuksiin päästä koulutukseen, ja 
toimittava siten, että epäedullisessa ase­
massa olevista ryhmistä (kuten maaseutuyhteisöjen väestö, vanhuk­
set, etniset vähemmistöt ja maahanmuutta­
jat) ei uusien teknologioiden käyttömahdol­
lisuuksien ja oppimismahdollisuuksien 
osalta tule toisen luokan kansalaisia". 
Komissio katsoo, että koulutukseen ja 
työmarkkinoille pääsyssä yhtäläiset 
mahdollisuudet eivät ole vielä toteutuneet, 
ja tietoyhteiskunnan tarjoamia 
mahdollisuuksia on käytettävä kokonais­
valtaisesti hyväksi tilanteen parantamiseksi. 
Tietoteknologian ansiosta on myös mahdol­
lista lisätä huomattavasti kaikkia etäopetus-
muotoja kuten Euroopan parlamentti totesi 
aloitetta koskevassa päätöslauselmassaan 
avoimesta oppimisesta ja etäoppimisesta 
heinäkuussa 1993 D. Paekin kertomuksen 
perusteella. 
Tässä yhteydessä on palautettava mieliin 
kokemukset Open University -järjestelmäs­
tä, jonka avulla on jo monien vuosien ajan 
voitu laajasti kehittää etäopetusta 
• On edelleen kehitettävä sosiaalisesti 
syrjäytyneelle väestölle erityisiä mahdolli­
suuksia päästä koulutukseen, mikä johtaisi 
vuorostaan tavanomaiseen koulutukseen tai 
toimintaan osallistumiseen. Tässä valkoi­
sessa kirjassa katsotaan tämän asian olevan 
vastedes etusijalla. Jäsenvaltioissa on 
ponnisteltu erityiskoulutuslinjojen tai 
mukaanottojärjestclmien perustamiseksi 
yhteiskunnallisen toiminnan avulla. Tulos­
ten tarkastelu ja erityisesti vaikeudet, jotka 
liittyvät kyseisten nuorten ja aikuisten 
sopeutumiseen uudelleen yhteiskuntaan, 
antavat aihetta ajatella, että olisi edistettävä 
toisen mahdollisuuden tarjoavia 
järjestelmiä, joiden perustamisessa 
Euroopan unioni voisi auttaa, kuten tämän 
valkoisen kirjan toisessa osassa ehdotetaan. 
b) Hankitun pätevyyden tunnusta­
minen 
17 
Kognitiivisessa yhteiskunnassa henkilön on 
voitava saada vahvistus sekä tekniselle että 
ammatilliselle peruspätevyydelleen riippu­
matta siitä, onko hänellä tutkintoon johta­
nut koulutus. Esimerkkinä voidaan mainita 
ajokortti, englannin kielen Toefl-testi ja 
matematiikan "Kenguru"-testit. Jokaisella 
olisi halutessaan oltava käytössään ammat-
titaitokortti, johon merkittäisiin näin vah­
vistetut taidot. 
Asia voi koskea tiettyjä perustietoja, jotka 
on helppo jakaa eri tasoihin (mm. kielet, 
matematiikka, hallinnon, tietotekniikan, 
oikeustieteen ja taloustieteen alkeet), se voi 
koskea myös yrityksissä arvioituja teknisiä 
tietoja (mm. kirjanpito, rahoitusmenctclmät, 
vientitekniikka) ja jopa useampiin aloihin 
liittyvää ammatillista osaamista (organi-
sointikyky, päätöksentekotaidot). Päämäärä­
nä on esimerkiksi antaa nuorelle, jolla ei 
ole tutkintoa, mahdollisuus ottaa yhteyttä 
johonkin työnantajaan ja osoittaa tunnustet­
tu pätevyys kirjallisessa ilmaisussa, kielis­
sä, tekstinkäsittelyssä ja taulukkolaskenta­
ohjelman hallitsemisessa, sekä herättää 
kiinnostus hyvin hallittujen osapätevyyksi-
en yhdistelmään, jonka nuori on itse raken­
tanut, vaikka hänellä ei ole sihteerin tutkin­
toon verrattavaa pätevyyden antavaa todis­
tusta. Muitakin esimerkkejä löytyy vaikka­
pa hallinnon ja tietotekniikan aloilta. 
Myöskin useissa Euroopan yrityksissä 
kehitettyjä eri tarpeisiin sopeutettuja päte­
vyyden arviointi- ja tunnustamisjärjestelmiä 
voitaisiin ottaa yleisesti käyttöön, sen 
jälkeen kun niistä on saatu asiantuntijalau­
sunto. 
Vapaaehtoinen tunnustamisjärjestelmä, 
jonka olisi oltava laajasti käytettävissä 
Euroopassa ja johon olisi otettava mukaan 
yliopistoja, konsulaatteja ja eri ammattialo­
ja, tietysti täydentää tutkintojärjestelmää 
eikä suinkaan korvaa sitä. Ottamalla käyttöön pätevyyksien uusia 
vahvistamistapoja, kuten tämän valkoisen 
kirjan toisessa osassa ehdotetaan, olisimme 
muutaman askelen lähempänä kognitiivista 
yhteiskuntaa. 
e) Yksilön sijoittaminen häntä tuke­
vaan yhteistyöverkostoon 
Jos yksilö pystyy yhä vähemmän turvautu­
maan johonkin laitokseen kehittääkseen 
valmiuttaan työhön, ei häntä myöskään voi 
jättää oman onnensa nojaan. Kaikki koke­
mukset ovat osoittaneet, että jos yksilö 
sopeutetaan yhteistyötä tekevään toimija-
verkostoon, hän hyötyy koulutuksen kan­
nalla eniten. 
i) Laitosien ja toimijoiden välinen 
yhtcjstyö 
Koulutusjärjestelmien mukauttamista ja 
parantamista on vahvistettava nykyään 
yhteistyökumppanuudella. Mikään laitos tai 
erityisesti koulu tai yritys ei voi väittää 
olevansa ainoa paikka, jossa kehittyy tar­
vittava valmius työhön. 
Varhaisimmassa iässä kodin ja koulun 
yhteistyöllä taataan tehokkain perustietojen 
omaksuminen. Tämän näkökohdan mukai­
sesti olisi kiinnitettävä erityisesti huomiota 
kodin merkitykseen kehityksessä, erityisesti 
epäsuotuisassa ympäristössä elävien perhei­
den osalta. Kotien olisi oltava tiiviisti 
mukana toisen mahdollisuuden tarjoavan 
järjestelmän toiminnassa ja hyödynnettävä 
tukiohjelmia. 
Myöhemmin oppilaitosten ja yritysten on 
tehtävä yhteistyötä. Lukuisissa jäsenvalti­
oissa kehitetään vuorottelevaa työ- ja teo­
riakoulutusta, erityisesti oppisopimuskoulu­
tusta, joka on edelleen kyseisen yhteistyön 
tehokkain muoto. Euroopan tasolla tapahtu­
vaa harjoittelua on tuettava ja on annettava 
harjoittelumahdollisuuksia jäsenvaltioiden 
välillä. Sen vuoksi tämän valkoisen kirjan 
18 
toisessa osassa esitetään, että harjoittelua 
kehitettäisiin eurooppalaisella tasolla. 
Yleisesti olisi toivottavaa, että yritysten ja 
jäsenvaltioiden oppilaitosten välille kehit­
tyisi yhteistyökumppanuutta. 
Tällaista yhteistyötä on kehitteillä erityises­
ti yhteisön toiminnan ansiosta (COMETT). 
Voidaan myös mainita ylikansallinen ilmai­
lualan kehittyneen teknologian koulu­
tushanke ECATA, jossa seitsemän yliopis­
toa ja yksitoista eurooppalaista valmistajaa 
osallistuu nuorten insinöörien koulutukseen 
ja josta saa tutkintotodistuksen. Biomerit-
verkko puolestaan kokoaa 33 yhteistyö­
kumppania seitsemästä Euroopan maasta 
(mm. yliopistoja, yrityksiä, pk-yrityksiä, 
pk-teollisuutta) antamaan koulutusta bio­
teknologian alalla. 
Oppilaitosten ja yritysten välisessä yhteis­
työssä tärkeää on se, että yritykset ovat 
koulutuksen täysivaltaisia yhteistyökump­
paneita. Nykyään ei enää voida ajatella, 
että yrityksen asemaan kuuluu ainoastaan 
koulutettujen henkilöiden hakeminen tai 
täydennyskoulutuksen antaminen. Yritys on 
vastedes tärkeä osaamisen ja uuden taito­
tiedon tuottaja. 
Lisäksi on huomattava, että koulutusproses­
sien (mm. poikittaisilla aloilla, kuten ym­
päristö, terveys, kuluttaminen) kehitystä 
tukevat yhä useammin monet yhteistyö­
kumppanit, kuten yhdistykset, alueelliset 
yhteisöt, kuluttajaliikkeet, erilaiset erikois­
tuneet toimistot (matkailu, energia, ympä­
ristö). 
ii) Opettava ja oppiva verkosto 
Carnoyn ja Castellsin mukaan ("Sustainab­
le Flexibility: A prospective Study on 
Work, Family and Society in the Informati­
on Age". School of Education Stanfordin yliopisto, Berkeleyn yliopisto, 
huhtikuu 1995) asia koskee sekä eri organi­
saatioiden sisällä tapahtuvaa yhteistyötä 
että niiden välisiä tai rajattuja yhteistyöver­
kostoja. 
• Sisäisen koulutuksen verkostot 
Nyt tiedetään, että yrityksen tuotannon 
laatua voidaan parantaa työstään vastuulli­
sen työryhmän sisäisen yhteistyön avulla. 
Työyhteisöt, joiden työtehtävät ovat olleet 
rajoitettuja, ovat voineet oppia ja opettaa 
laatupiirien, tehtävien monipuolistumisenja 
työntekijöiden sekä hallinnollisen ja ta­
loudellisen johdon neuvostojen ansiosta. 
Tämä on hyödyttänyt kaikkia osapuolia. 
Tällainen yhteistyö on työkokemukseen 
perustuen tehnyt mahdolliseksi sen, että 
automatisoitunut taitotieto on kehittynyt 
kyvyksi toimia itsenäisesti eli todelliseksi 
tietämykseksi. 
Yhteistyö kehittyy laatupiirien ulkopuolel­
lakin. Esimerkkinä voidaan mainita suuri 
eurooppalainen autoyritys, jossa hoidettiin 
auton kattojen kuplaisuutta koskenut ongel­
ma antamalla työntekijöiden tehdä tilastol­
lisia havaintoja sekä valvoa ja analysoida 
ilmiötä (FORCE-ohjelma). 
Tällainen yhteistyö muuttaa perusteellisesti 
yrityksen ammatillista koulutusta, usein 
sellaisten koulutussuunnitelmien laatimisen 
yhteydessä, johon työntekijät ja heidän 
edustajansa osallistuvat Edistyneimmissä 
ja suorituskykyisimmissä yrityksissä 
suunnitelmat ovat yhä vähemmän 
sidoksissa jossakin erityistehtävässä 
tarvittavan pätevyyden hankkimiseen tai 
jopa tarkasti määriteltyyn työhön. Jos näin 
kuitenkin on, tarkoituksena on yleensä 
sellaisten nuorten täydennyskoulutus, joilla 
on yrityksen palvelukseen tullessaan aino­
astaan akateeminen koulutus. 
19 
Myös oppilaitoksissa käytetyn pedagogii­
kan olisi muututtava vielä enemmän yhteis­
työn suuntaan. 
Koulutusalalla on kuitenkin huomattavia 
saavutuksia. Esimerkiksi Amsterdamin 
yliopiston Teknisten ja yhteistyöllä to­
teutettujen innovaatioiden keskuksen käyt­
töön ottamaan European School Project -
hankkeeseen kuuluu tällä hetkellä 400 
koulua. Teletrippejä (telematkailua) sovel­
tavassa opettajien yhteistyössä suunnittele­
massa koulutushankkeessa tarvitaan tieto­
jen etsintää, tulosten vaihtoa ja ongelman­
ratkaisutaitoa. Tähän mennessä tuhannet 
oppilaat ovat tehneet monta sataa teletrip-
piä useilla eri kielillä. 
• Ulkoisen yhteistyön verkostot 
Euroopassa on havaittavissa alueellista 
dynaamisuutta (alueelliset teknologian 
keskukset, tiedepuistot, tekniikkapuistot, 
monialaiset kaupunkiteknologian keskuk­
set), joka perustuu tietojenvaihtoon ja 
harjoitteluun pohjautuvaan markkinoiden 
ulkopuolisten tutkimuslaitosten, yritysten ja 
oppilaitosten väliseen yhteistyöhön. Koska 
kaikki toimijat, erityisesti valtio ja paikalli­
set yhteisöt, ovat mukana yhteistyössä, 
kyseiset verkot edistävät henkilöiden val­
miuksia työhön. 
Samoin paikalliskehityksestä vastaavien 
toimijoiden verkostot, erityisesti yhdistys-
verkosto, ovat usein apuna työpaikkojen 
löytymisessä. Vaikka työpaikat olisivat 
lisäarvoltaan heikkoja, ne auttavat välttä­
mään syrjäytymistä. Yleisesti voidaan 
sanoa, että liitäntäverkostojen tarkoituksena 
on sekä järjestää toimintaa nuorille ja 
syrjäytyneille että myös opettaa heitä vies­
timään, olemaan hyödyksi ja vaihtamaan 
viiteryhmäänsä. Verkostojen toiminta on 
pyyteetöntä ja usein ei-ammattimaista, 
mutta niiden kautta hankitaan kognitiivisen 
yhteiskunnan kannalta välttämättömiä 
kykyjä. Alueellisesta ja paikallisesta yhteistyöstä 
tulee yhä tärkeämpää sellaisen yhteistyön 
mahdollistamiseksi, joka kehittää 
valmiuksia siirtyä työelämään. Sen avulla 
voidaan samalla luoda lisäarvoltaan hyviä 
työpaikkoja ja suunnitella politiikkaa 
syrjäytyneen väestön integroimiseksi 
paremmin yhteiskuntaan. Tämä on 
ratkaiseva keino ammatillisen koulutuksen 
yleistämiseksi ja Euroopan unionin 
yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi. 
Euroopassa (Ranskassa, Saksassa, Itävallas­
sa, Belgiassa, Espanjassa ja Sveitsissä) on 
havaittavissa myös tietojen vaihtoon tarkoi­
tettujen paikallisten verkostojen kehitystä. 
Näiden verkostojen avulla yksilöt voivat 
jakaa ammattitaitoaan ja kouluttaa toisiaan 
molemminpuolisesti eräänlaisella "tietojen 
vaihtokaupalla" jokaisen osallistujan ollessa 
vuoron perään opettaja ja oppilas. Vaihtoa 
tapahtuu monilla aloilla tietotekniikasta 
vieraisiin kieliin ja sakkiin. Nämä verkostot 
liittyvät yleensä kiinteästi luku- ja kirjoi­
tustaidon opettamiseen ja koulun tukiope­
tukseen. Tämän kokemuksen innoittamana 
on laadittu monien yritysten koemielessä 
käyttämä pätevyyksien ohjausmenetelmä, 
joka perustuu tietotekniikkaan ja jonka 
tarkoituksena on kehittää koulutusta jonkin 
ryhmän sisällä. 
IV. Nykyiset kehityssuunnat 
Työllisyysongelma, joka on ratkaiseva 
jatkuvasti muuttuvassa taloudessa, aiheuttaa 
väistämättä sen, että koulutusjärjestelmiä 
on kehitettävä. Keskeisenä huolenaiheena 
on sellaisen koulutuksen etsiminen, joka 
sopii työ- ja työllisyysnäkymiin. 
Tällaisen kehityksen tarpeellisuus on sisäis­
tetty, mistä parhaana osoituksena on se, 
että oppiriitoja koulutuksen päämääristä ei 
enää esiinny. 
Keskeinen kysymys on saavuttaa jousta­
vampi koulutus, joka ottaisi huomioon 
20 
yleisön ja kysynnän moninaisuuden. Unio­
nin sisällä olisi aloitettava keskustelu ensi­
sijaisesti tästä tavoitteesta. 
Jäsenvaltioiden erilaisissa koulutusjärjestel­
missä on jo nyt hahmottumassa joitakin 
ratkaisuja tähän ongelmaan. 
Sopeutumisyritykset jatkuvat ja tiivistyvät 
varmasti seuraten erityisesti kolmea kehi­
tyssuuntaa; koulutuksen toimijoiden it­
senäisyys, koulutuksen tehokkuuden arvi­
ointi ja vaikeuksissa olevien kohderyhmien 
ensisijainen asema. 
A. Periaatteellisten keskustelujen 
päättyminen 
Käsitys koulutusjärjestelmien tehtävästä, 
organisaatiosta, opetuksen sisällöstä, jopa 
pedagogiasta on ollut usein kiihkeiden 
keskustelujen kohteena. 
Suurin osa näistä keskusteluista näyttää nyt 
olevan ohi. 
Yleissivistys j a ammatillinen koulu­
tus eivät enää ole vastakkaisia ei­
vätkä erillisiä. Yleisen tietämyksen 
kasvava merkitys ammatillisen 
osaamisen hallitsemisessa tunnuste­
taan yhä yleisemmin. 
Koulun ja yritysten väliset yhteydet 
ovat kehittyneet. Se osoittaa, että 
koulutusjärjestelmää ja yrityksiä 
erottaneet kulttuuriin liittyvät tai 
ideologiset raja-aidat kaatuvat mo­
lempien hyväksi. Jäsenvaltioiden ja 
niiden perinteisen käytännön mu­
kaan tämä lähentyminen tai yhteis­
työ ilmenee peruskoulutuksen aika­
na tai jatkuvana koulutuksena. 
Koulutuksellisten oikeuksien tasa­
vertaisuuden periaatetta sovelletaan 
yhä enemmän osana tasavertaisia 
mahdollisuuksia. Vähäosaisten posi-B. liivincn syrjintä hyväksytään nyky­
ään 
koulunkäynnin epäonnistumisen eh­
käisemiseksi. 
Opettajia aluksi huolestuttaneen 
tietoyhteiskunnan mukana on il­
maantunut uudenlaista koulutuksen 
kysyntää, ja sen ansiosta on ryhdyt­
ty uudistamaan pedagogisia lähesty­
mistapoja. Tietoyhteiskunnan an­
siosta myös opettajien ja oppilaitos­
ten väliset yhteydet kehittyvät eri­
tyisesti Euroopan tasolla. 
Keskeinen kysymys: joustavuuden 
parantaminen 
Koulutusjärjestelmien nykyisten rakentei­
den on sopeuduttava kohderyhmien ja 
tarpeiden moninaisuuteen. 
Nämä järjestelmät, jotka on suunniteltu 
kouluttamaan pysyvään työpaikkaan tarkoi­
tettua kansalaista tai palkansaajaa, ovat 
vielä liian jäykkiä, vaikka oppilaitokset ja 
opettajat kokeilevat toisistaan vielä liian 
erillään olevia uudistuksia. 
Niiden on sitouduttava kulkemaan kohti 
joustavampaa järjestelmää sopeutuakseen 
samalla kertaa sekä aiempaa voimakkaam­
paan että monipuolisempaan sosiaaliseen 
kysyntään. 
Miten tässä voidaan onnistua? Siitä on 
kiireesti keskusteltava nykyisten tärkeiden 
kysymysten pohjalta. 
• Miten voitaisiin sovittaa yhteen 
toisaalta kouluopetuksen kehittymi­
nen ja mahdollisimman monien 
pääsy korkeakouluihin sekä toisaal­
ta koulutuksen laadun tavoittelu? 
• Miten voitaisiin sopeuttaakoulutuk-
sen tehtävät kysynnän moninaisuu-
21 
teen, kun vieläkin suhtaudutaan 
epäröiden kohderyhmien eriyttämi­
seen? 
• Miten puolustaa ja parantaa opetta­
jien ja kouluttajien asemaa ja kan­
nustaa heitä vastaamaan kognitiivi­
sen yhteiskunnan moninaisiin tar­
peisiin? 
• Miten voitaisiin valmistella opetta­
jia ja kouluttajia koulutustehtävien 
kehitykseen ja pedagogisten väli­
neiden muuttumiseen? 
• Miten voitaisiin luoda edellytykset 
elinikäiselle koulutukselle eli sille, 
että on jatkuva mahdollisuus uudis­
taa osaamistaan ja hankkia uusia 
tietoja? 
C. Jäsenvaltioiden tämänhetkisiä 
ratkaisuja 
Jo nyt kaikkialla Euroopassa esiintyy mer­
kittävää kehitystä. Kaikki koulutusjärjestel­
mät pyrkivät kehittämään laatua ja koulu­
tusmuotoja, tekemään koulutuksesta 
elinikäisen ja parantamaan rahoitusta. 
1. Laadun tavoittelu 
Yleissivistävässä peruskoulutuksessa näyte­
tään keskittyvän perustaitojen hankintaan ja 
hallitsemiseen ja erityisesti kolmeen perus-
oppiaineeseen eli lukemiseen, kirjoittami­
seen ja laskemiseen. Vieraiden kielten 
oppiminen yleistyy samoin kuin perehdyt­
täminen tietoteknologioihin. 
Institutionaalisen koulutusjärjestelmän 
sisällä tai ulkopuolella opettajat ja koulut­
tajat ovat kehittäneet uusia pedagogisia 
kokeiluja. Koulussa niitä edustavat sellaiset 
virtaukset kuin Decroly Belgiassa, Steiner 
Saksassa, Montessori Italiassa ja Freinet 
Ranskassa. Myös aikuisia varten on kehit­
tymässä uudistustoimia, kuten kansankor­keakoulut tai Isossa-Britanniassa kehitetty 
Outdoor Education, joka tarjoaa perinteisen 
täydennyskoulutuksen sisällöstä poikkeavia 
harjoituksia tähdäten pikemminkin toimi­
misen sopeuttamiseen kuin abstraktiin 
tietoon. 
Kaikki nämä kokemukset osoittavat, että 
opettajilla ja kouluttajilla on luovaa kykyä, 
jota ollaan valmiita käyttämään ja kehittä­
mään. Kouluttajat ovat yleensä koulutusjär­
jestelmien edellä, ja heidän joukostaan 
löytyvät kognitiivisen yhteiskunnan edellä­
kävijät. 
Korkeilla opintoasteilla opintojen pitkitty­
minen ja korkeakouluopintojen suorittamis­
mahdollisuuksien laajeneminen ovat selvä 
osoitus inhimillisen pääoman kokonaislaa­
dun paranemisesta. Kaikissa korkeakoulu­
järjestelmissä esiintyy kysymys siitä, miten 
käsitellään uutta opiskelijavirtaa säilyttäen 
samalla tutkintojen taso. 
2. Uusien pätevöitymistapojen etsintä 
Kaikissa jäsenvaltioissa yleissivistävän 
koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen 
välisiä siteitä pidetään keskeisinä seikkoi­
na. Tietyt jäsenvaltiot pyrkivät varmista­
maan peruspätevyyden yleissivistävän 
koulutuksen sisällä eräänlaisella yleissivis­
tävällä ammatillisella koulutuksella, jossa 
painotetaan harjoittelua. Joissakin jäsen­
valtioissa koulu ja yritys toimivat tiiviisti 
yhdessä. Ongelmana on sijoittaa kyseiset 
nuoret työtilanteeseen sekä ylläpitää ope­
tuksen taso. 
Toiset jäsenvaltiot toteuttavat ammatillisen 
peruskoulutuksen mieluummin tämän 
jakson jälkeen. 
Yritysten ja työmarkkinaosapuolten mu­
kaantulo peruskoulutuksen organisointiin ja 
avustamaan nuorten siirtymistä työelämään 
vaikuttaa vakiintuneelta kehityssuunnalta. 
Erityisesti tämä toteutuu vuorottelevassa 
22 
työ- ja teoriakoulutuksessa (sisältää esimer­
kiksi oppisopimuskoulutuksen). 
Joissakin jäsenvaltioissa yritetään kehittää 
aktivoivaa koulutusta tai koulutustakuuta, 
jonka tavoitteena on antaa työmarkkinoille 
kouluttamattomina joutuville nuorille 
mahdollisuus hankkia välttämätön 
peruspätevyys ja ammatillinen pätevyys. 
Useissa jäsenvaltioissa käydään monitahoi­
sia keskusteluja hankitusta pätevyydestä 
annettavaan todistukseen, hankitun 
pätevyyden vahvistamiseen ja tunnusta­
miseen liittyvistä kysymyksistä. Tilanne on 
ongelmallinen etenkin silloin, jos pätevyys 
on hankittu työelämässä. Perinteiset mene­
telmät ovatkin paljastuneet usein liian 
muodollisiksi ja jäykiksi. 
3. Täydennyskoulutuksen kehittäminen 
Avainpätevyyden käsite yleistetään koske­
maan koulutusmuotoja kokonaisuutenaan. 
Ammatit ja ammattitaito tulevat joustavam­
miksi. Kaikki jäsenvaltiot katsovat, että 
yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen 
koulutuksen erottaminen toisistaan on yhä 
vaikeampaa. 
Olisi huomattava, että syrjäytymiseen ja 
väestönkehitystä koskeviin näkökohtiin 
liittyvien ilmiöiden kehittyminen keskipit­
källä aikavälillä saa aikaan sen, että suurin 
osa jäsenvaltioista keskittää voimansa 
aikuiskoulutuksen kehittämiseen, erityisesti 
paikallisella tasolla. 
Useissa jäsenvaltioissa koulutusta kehite­
tään sellaisen lähestymistavan kautta, johon 
sisältyy keskustelua, neuvotteluja ja työ­
markkinaosapuolten välistä koulutusongel­
mien käsittelyä. Ottaen huomioon joidenkin 
ongelmien monimutkaisuus, esimerkiksi 
vuorotteleva koulutus, työaikasopimukset ja 
mahdollisuus sisällyttää niihin koulutusta, 
useissa jäsenvaltioissa kehitetään eritasoisia sopimusten mukaisia lähestymistapoja 
ongelmien ratkaisemiseksi. 
4. Rahoituksen ja arvioinnin uudet 
mallit 
Joissakin jäsenvaltioissa kokeillaan koulu­
tuksen rahoitukseen uusia malleja. 
Kokeiltavana olevat mallit alkavat opinto­
rahoista ja etenevät täydennyskoulutuksen 
yhteisrahoitukseen, jossa kyseiset osapuolet 
vastaavat itse osasta kustannuksia (verovä­
hennyksillä, korkotuetuilla lainoilla tai 
ottamalla käyttöön koulutussäästön pää­
oma). 
Koulutuksen uusien rahoitusmuotojen 
etsintä tapahtuu vaiheessa, jossa viime 
vuosien aikana niiden kehityksessä on ollut 
havaittavissa hidastumista, vaikka niille 
myönnetyt julkiset varat ovatkin tärkeässä 
asemassa julkisissa menoissa. 
Jäsenvaltioissa käytävä väittely koulutuk­
seen uhrattavista julkisista varoista liittyy 
lisääntyneeseen haluun edistää järjestel­
mien suurempaa avoimuutta ja etenkin 
julkisten menojen tuottavuuden arviointia. 
Ongelmana on se, onko käytettävissä 
luotettavia viitcosoittimia ja etenkin tietoja, 
jotka koskevat yksityistä rahoitusta 
(kotitaloudet, yritykset jne.). Kun väittelyt 
rahoituksen siirrosta kehittyvät entisestään 
kaikissa jäsenvaltioissa, vastuussa olevat 
henkilöt kiinnittävät yhä enemmän huo­
miota kustannusten (ja hyödyn) tarkempaan 
arviointiin. 
D. Uusia kehityssuuntia 
Näiden muutosten ja kokemusten perusteel­
la on selvästi havaittavissa kolme suurta 
kehityssuuntaa. 
Ensimmäinen koskee koulutuksen toimijoi­
den itsenäisyyttä. 
23 
Koulutusjärjestelmien on helpointa sopeu­
tua siten, että vastuulliset toimijat, jotka 
ovat selvillä heille uskotuista tehtävistä, 
ovat entistä itsenäisempiä. 
On siis annettava suurempi itsenäisyys 
perusoppilaitoksille. On kiistattomalla 
tavalla osoitettu, että hajautetuimmat järjes­
telmät ovat myös joustavimpia ja mukautu­
vat nopeimmin, ja niiden avulla voidaan 
kehittää uusia yhteiskunnallisesti suuntau­
tuneen yhteistyökumppanuuden muotoja. 
Jatkuvassa koulutuksessa tarvittavan it­
senäisyyden on kuuluttava asianomaisten 
työmarkkinaosapuolten välisiin neuvottelu-
prosesseihin eri tasoilla (yritys, ammat­
tialat, alueellinen, ammattienvälinen). 
Ensimmäisenä tavoitteena on kaikkien ja 
erityisesti pk-yritysten työntekijöiden pääsy 
mukaan koulutustoimintaan. 
Toinen kehityssuunta liittyy arviointiin. 
Arviointia tarvitaan perustelemaan sitä, että 
rahoitusta on välttämättä lisättävä. 
Arvioinnin hyödyllisyys on yhtä ilmeistä 
silloin, kun arvioidaan koulutuksen soveltu­
vuutta asianomaisen kohderyhmän tarpei­
siin ja kun etsitään keinoja lisätä koulun­
käynnin onnistumista, työelämään sopeutu­
mista tai ammatin vaihtamista. Arvioinnin 
avulla voidaan myöskin paremmin sopeut­
taa ammatillinen sekä perus- että täyden­
nyskoulutus työmarkkinoiden tilanteeseen, 
jota samalla kertaa luonnehtivat sekä kor­
kea työttömyysaste että työvoimapula 
tietyillä aloilla tai tietyissä ammateissa. 
Arvioinnin avulla voidaan ottaa huomioon, 
mitä täydennyskoulutus merkitsee yrityksil­
le (ja työntekijöille) investointina Koulu­
tusmenot esimerkiksi yrityksen sisäisen 
uudelleenkoulutuksen tai harjoittelun 
vuoksi ovat osa yrityksen varoja kuten 
muukin käyttöomaisuus, esimerkiksi 
tutkimuksessa. Niihin on siten sovellettava 
samaa verotuskohtelua, sen kuitenkaan rajoittamatta työntekijöiden vapaata liikku­
vuutta. Sitä juuri ehdotetaan tämän valkoi­
sen kirjan toisessa osassa. 
Lisäksi arvioinnin avulla voidaan antaa 
tietoa kokemuksista ja hyvistä toiminta­
tavoista. Tämän valkoisen kirjan toisessa 
osassa ehdotetaankin ammatillista koulu­
tusta uudistavien toimintatapojen ha­
vaintojärjestelmän perustamista. 
Kolmas uusi kehityssuunta koskee vai­
keuksissa olevaan kohderyhmään kiinni­
tettävää huomiota. 
On entistä selvempää, että niiden väes­
tönosien osalta, joilla ei ole muita integroi-
tumiskeinoja, koulutukseen panostamisen 
on oltava erityisen tehokasta, jotta välite­
tään samanaikaisesti sekä perustietoa että 
perusarvoja. Koululaitoksen integroimisteh-
tävä on tässä yhteydessä erittäin tärkeä, 
kuten Euroopan parlamentti korostaa maa­
liskuussa 1993 antamassaan alustavassa 
päätöslauselmassa maahan muuttaneiden 
lasten koulutuksesta Duhrkop-Duhrkopin 
kertomuksen perusteella. 
Yhteiskunnallisesti vähemmän edullisessa 
asemassa olevien hyväksi tapahtuvasta 
positiivisesta syrjinnästä on tulossa 
välttämättömyys erityisesti suurten kau­
punkiemme esikaupunkialueilla ja heikossa 
asemassa olevissa kaupunginosissa. 
Tällaisten toimenpiteiden puuttuessa yhteis­
kunnan murtuminen vain pahenisi. Näiden 
kaupunginosien on päinvastoin hyödyttävä 
aikaisempaa suuremmasta julkisesta tuesta 
ja institutionaalisten varojen keskittämises­
tä sellaisen politiikan hyväksi, joka tukeu­
tuu paikallisiin viranomaislinja sosiaalisiin 
kudoksiin erityisesti assosiatiivisen ympä­
ristön kautta. Niillä on oltava käytössään -
aloittelijoiden ja väliaikaisten henkilöiden 
sijasta - päteviä opettajia, jotka käyttävät 
uutta tietotekniikkaa. Koulun tarjoamaa 
tukea on siellä vahvistettava tiiviissä yh­
teistyössä kotien kanssa. 
24 
* 
* * 
Tiellä kohti kognitiivista yhteiskuntaa on 
kaksi kysymystä, joihin on panostettava. 
Kysymys on taloudellinen. Euroopan 
unioni, joka on maailman suurin viejä, on 
hyvin johdonmukaisesti valinnut avoimuu­
den maailmantalouteen nähden. Sen on siis 
jatkuvasti parannettava taloudellista kilpai­
lukykyään. Siten voidaan saavuttaa "ympä­
ristöä kunnioittava kestävä kasvu, joka ei 
edistä rahan arvon alenemista" sekä "työlli­
syyden ja sosiaalisen suojelun korkea taso" 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
2 artiklan mukaan. 
Komission valkoisessa kirjassa kasvusta, 
kilpailukyvystä ja työllisyydestä koroste­
taan, että unionin paras valtti ovat sen 
inhimilliset voimavarat. Euroopan kilpailu-
-. kykypolitiikkaa koskevassa tiedonannossa 
ongelman osatekijät tuodaan selvästi esille: 
"Euroopan unionin vahvin valtti teollisuu­
tensa kilpailukyvyn parantamisessa on sen 
kyky tuottaa ja hyödyntää tietoa työvoiman 
vahvojen voimavarojen sekä yhteiskunnalli­
sen konsensuksen ansiosta, jonka perusteel­
la sen merkitystä voidaan korostaa". 
Euroopan on panostettava koulutukseen 
nostaakseen yleistä koulutustasoa sekä 
työntekijöiden ja koko aktiiviväestön am­
mattitaidon tasoa peruskoulutuksella ja 
rohkaisemalla uusien tietojen hankkimiseen 
koko elämän ajan. Panostamalla henkiseen 
pääomaan voidaan selviytyä myös työlli-
syysmarkkinoiden suurista kehityssuuntauk­
sista, joita ovat se, että kysytyt pätevyydet 
ja saatavissa olevat pätevyydet eivät vasta 
toisiaan, väestörakenteen muutokset, palve­
lualan kehitys, työn organisoinnin ja sisäl­
lön muutokset. 
Tätä taloudellista näkökohtaa vastaa sosi­
aalinen vaatimus, joka edellyttää sitä, että 
yhteiskunnan murtuminen vältetään. Sosiaalinen syrjäytyminen on yleistynyt 
Euroopassa viime vuosina. Tässä ei ole 
tarpeen palata käsittelemään tilanteen 
seurauksia, joita jokainen voi itse pohtia. 
Eurooppalaisen yhteiskunnan on arvioitava 
ongelmaa. Sosiaalinen syrjäytyminen voi­
daan torjua kahdella eri suunnalla; sen 
yleistyminen on saatava pysähtymään 
sopeuttamalla syrjäytyneet uudelleen ja se 
on pystyttävä ehkäisemään vähentämällä 
niiden haavoittuvuutta, jotka saattaisivat 
syrjäytyä. Toiminnan on suuntauduttava 
lähinnä heikoimpiin väestönosiin, jotka 
asuvat kaupunkialueilla, joilla esiintyy 
eniten työttömyyttä. Mukaan on otettava 
sekä peruskoulutus että täydennyskoulutus. 
On myös kehitettävä sellaista toimintaa, 
jolla voidaan tarjota toinen mahdollisuus 
nuorille, jotka ovat lähteneet koulusta 
saamatta todistusta tai pätevyyttä. 
Kehitys alkaa koulusta. Kognitiivinen 
yhteiskunta juurtuu juuri koulussa. Tässä 
valkoisessa kirjassa korostetaan omatoimi­
sen, tiedonhaluisen ja tulevaisuuttaan hallit­
sevan yksilön merkitystä kognitiivisen 
yhteiskunnan tärkeimpänä toimijana, ja 
koulun merkitys tällaiselle kehitykselle on 
keskeinen. Koulun on sopeuduttava, mutta 
se on yhä korvaamaton keino, jolla jokai­
nen yksilö voi kehittää itseään ja integroi­
tua yhteiskuntaan. Koululta vaaditaan 
paljon, sillä koululla on paljon annettavaa. 
25 
TOINEN OSA: KOGNITIIVISEN YHTEISKUNNAN RAKENTAMINEN 
Toiminnan suuntaviivat 
Kognitiivisen yhteiskunnan rakentaminen ei tapahdu hetkessä. Sen olemassaolosta ei vain 
päätetä. Kyseessä on jatkuva prosessi. Tässä valkoisessa kirjassa ei pyritä esittämään 
toimenpideohjelmaa. Komissiolla ei ole eikä se ehdota minkäänlaista ihmeitä tekevää 
parannuskeinoa. Valkoisen kirjan tarkoituksena on ainoastaan ehdottaa asian pohtimista sekä 
viitoittaa toiminnan suuntaviivoja. 
Käynnissä olevien muutosten laajuus kuitenkin edellyttää, että panostetaan voimien liikkeelle 
saamiseen, ellei Eurooppa halua, että välttämättömyys investoida enemmän ja paremmin 
tietämykseen jää pelkäksi korulauseeksi. 
Muutos ongelmien käsittämisessä on siten kolmesta syystä tarpeen: 
koulutuksen korkeatasoisuudesta on tullut olennainen tekijä Euroopan unionin 
kilpailukyvyn ja unionin yhteiskunnallisen mallin säilyttämisen kannalta: juuri tässä 
yhteydessä on kyse eurooppalaisesta identiteetistä seuraavalla vuosituhannella; 
koulutuksen kysyntä kasvaa edelleen; tarjonnan kannalta vastauksena on elpyminen 
tietoyhteiskunnan kehittymisen myötä; 
sosiaalinen syrjäytyminen saavuttaa nykyään sellaiset mittasuhteet, että tilanne käy 
kestämättömäksi ja edellyttää kuilun pienentämistä tietävien ja tietämättömien välillä. 
Euroopassa ponnistellaan nykyään kaikissa jäsenvaltioissa pätevyyden yleisen tason 
parantamiseksi, mihin pyritään aluksi pitämällä yleisesti huolta siitä, että koulujärjestelmälle 
palautetaan sen keskeinen asema yhteiskunnassa ja tahto vahvistaa koulutuksen merkitystä 
tasa-arvoisten mahdollisuuksien osalta erityisesti naisten ja miesten välillä. Euroopan unioni 
ei ole osaltaan säästänyt ponnistelujaan käytettävissään olevin varoin, jotka ovat rajallisia sekä 
oikeudellisesti että varainhoidollisesti. Kukaan ei voi kiistää sellaisten ohjelmien kuin 
ERASMUS, COM ETT ja LINGUA menestystä; sadat tuhannet eurooppalaiset ovat hyötyneet 
näistä ohjelmista, ja ne ovat edistäneet mentaliteetin perusteellista kehitystä erityisesti niiden 
nuorten parissa, joiden osalta Euroopasta on tullut todellinen. 
Kyseisten ohjelmien 80-luvulla tapahtuneeseen käynnistämiseen innostaneet merkittävät 
periaatteet saavat jatkoa ohjelmissa LEONARDOja SOCRATES. Lisäksi rakennerahastojen 
uudistus - ja erityisesti tavoite n:o 4 - on mahdollistanut yhteisöaloitteiden kehittämisen 
sellaisten erityisohjelmien muodossa kuten EMPLOI ja ADAPT, jotka ovat tukeneet 
panostamista koulutukseen. Tutkimusta koskeva neljäs puiteohjelma sisältää ensimmäistä 
kertaa koulutuksen tutkimuksen rahoittamisen. 
Ei ole kyse paikallisten, kansallisten ja eurooppalaisten saavutusten tekemisestä tyhjäksi saati 
koulutusjärjestelmien uudistamisen saarnaamisesta vaan siitä, että yritetään saada toimijat -
kouluttajat, yritykset, julkinen valta - yksimielisiksi uusista suuntaviivoista, jotka voisivat 
kehittyä nopeasti tosiasiallisiksi toimenpiteiksi. 
26 
Tätä varten tässä valkoisessa kirjassa aiotaan Euroopan elinikäisen oppimisen vuonna 1996 
aloittaa keskustelu, joka yhteisiä tavoitteita eteenpäin vietäessä mahdollistaa sen, että selvästi 
erotetaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti: 
paikallisella ja kansallisella tasolla toteutetut toimet; 
toimet, joihin ryhdytään Euroopan tasolla; 
yhteistyö- ja tukitoiminta Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä. 
Komissio aikoo esittää näiden keskustelujen päätelmät sekä ehdottaa suuntaviivoja 
tulevaisuuden toiminnalle. 
Pätevyyden osalta toissijaisuusperiaatteen noudattaminen on olennainen osa aloitettavaa 
keskustelua kahdesta syystä: 
* Toisaalta perustamissopimuksen tekijät ovat tarkoin 126 ja 127 artiklassa täsmentäneet, 
että yhteisön tarkoituksena koulutuksen alalla on täydentää ja tukea jäsenvaltioiden 
toimia pitäen täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta koulutusjärjestelmän ja 
ammatillisen koulutuksen sisällöstä ja järjestämisestä. 
* Toisaalta toissijaisuusperiaatetta, jonka mukaan päätös on tehtävä asianmukaisimmalla 
tasolla, on sovellettava nimenomaan kaikkeen toimintaan koulutuksen alalla. Tältä osin 
on kyse perustamissopimuksen vakiinnuttamasta periaatteesta. 
* Yleisemmin on kyse myös järkeen perustuvasta periaatteesta, jonka mukaan poliittisen 
järjestelmän ylimmällä tasolla, eli kauimpana ruohonjuuritasosta, käytetään ainoastaan 
sellaista toimivaltaa, jota yksilöt, perheet ja välilliset poliittiset elimet eivät voi 
käyttää. Kuten valkoisen kirjan ensimmäisestä osasta voidaan päätellä, kulku kohti 
kognitiivista yhteiskuntaa olisi keskitettävä yksilöön, mistä johtuu toissijaisuusperiaat­
teen keskeinen asema. Komissio on lisäksi täysin tietoinen siitä, että toimivalta 
toimenpiteiden toteuttamiseen kuuluu useissa jäsenvaltioissa alueille tai hajautetuille 
yhteisöille. 
On kuitenkin tiedostettava se tosiasia, että koulutuksen eurooppalaisen ulottuvuuden 
edistämisestä on tehokkuussyistä tullut entistä enemmän välttämättömyys, mikä johtuu 
välillisesti maailmanlaajuistumisesta ja eurooppalaisen yhteiskunnan heikkenemisen 
uhasta. Euroopan monimuotoisuuden sekä sen perinteiden ja rakenteiden rikkauden 
säilyttämiseksi on entistä tarkoituksenmukaisempaa, että lähiaikojen laajenemisen myötä 
toiminta toteutetaan Euroopan tasolla Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä 
tarvittavan yhteistyön kautta. 
Menettelyjen osalta komissio toivoo, että 1996 perustettaisiin asianmukaisia keskustelupiirejä, 
joissa keskustellaan kognitiivisen yhteiskunnan rakentamiseen liittyvistä ongelmista. Tällaisia 
voisivat esimerkiksi olla erityiset "jumbo"-neuvostot, joissa kokoontuisivat koulutusalan 
ministerien lisäksi sosiaali- ja teollisuusalan ministerit. 
27 
Komissio panee sitä paitsi kiinnostuneena merkille, että useissa jäsenvaltioissa hallinnolliset 
rakenteet kehittyvät koulutus- ja tutkimusalan ministeriöiden ryhmittymiseen vastaavan 
ryhmittymisen toteutuessa myös komissaarien kokouksen yhteydessä. 
Tulevan toiminnan rahoittamisen osalta on selvää, että komission tarkoituksena ei ole puuttua 
jäsenvaltioiden sisäisiin asioihin, ja se toivoo samalla, että koulutukselle annettu etusija säilyy 
entisellään. 
Yhteisön tasolla komissio on myös tietoinen siitä, että varainhoidolliset näkymät huomioon 
ottaen uuden rahoituksen antaminen ei ole tällä hetkellä mahdollista. Lisäksi se kiinnittää 
huomiota siihen, että ehdotetut toimenpiteet ovat edullisia - mikä ei ole mitenkään ristiriidassa 
niiden innovatiivisen luonteen kanssa - ja että toimenpiteet rahoitetaan olemassa olevien 
ohjelmien sisäisin uudelleenjärjestelyin. Erityisesti ohjelmien SOCRATES ja LEONARDO 
yhteydessä esitetään siten toimintasuunnitelma vuoden 1996 alussa tämän valkoisen kirjan 
tässä toisessa osassa määriteltyjen tavoitteiden mukaisesti. 
Näiden ajatusten mukaisesti valkoisen kirjan toisessa osassa esitetään suuntaviivat, jotka ovat 
omiaan helpottamaan kaikkien toimijoiden välistä yhteistyötä tai täydentämään niiden 
aloitteita, mutta kullekin toimijalle jätetään kuitenkin oikeus hoitaa itsenäisesti omia 
tehtäviään: 
On yksinomaan jäsenvaltioiden tehtävä määritellä ja ohjata yleissivistävää koulutusta 
ja ammatillista koulutusta koskevien rakenteidensa ja järjestelmiensä sekä näiden 
tarjoaman opetuksen sisällön kehitystä. Niiden merkitys on siis olennainen kognitiivi­
sen yhteiskunnan saavuttamisen kannalta. 
Oppilaitoksia on vahvistettava ja niiden on osallistuttava aktiivisesti yhteistyöver­
kostojen muodostamiseen muiden toimijoiden kanssa. 
Yritysten olisi osallistuttava koulutukseen yhä suuremmassa määrin ja edistettävä 
kokemuksistaan johtuvan uuden pätevyyden jakamista. 
Yksilöllä olisi myös oltava käytettävissään pysyvästi entistä kohdistetumpien ja 
yksilöidympien sekä yleistietouden lisänä olevien koulutushyödykkeiden joukko siten, 
että yksilö voi saada hyödykkeet itselleen kokonaan virallisen järjestelmän ulkopuolel­
la. 
Komissio on kyseisten toimintaa koskevien suuntaviivojen ja tosiasiallisen toiminnan 
täytäntöönpanon edistämiseksi yksilöinyt viisi yleistä tavoitetta: 
Uusien tietojen hankkimiseen kannustaminen 
Koulun ja yritysten lähentäminen toisiinsa 
Syrjäytymisen torjuminen 
Kolmen yhteisön kielen hallinta 
28 
Aineellisten ja koulutukseen liittyvien investointien kohtelu samalla tavalla. 
Tässä asiakirjassa esitetään kunkin tavoitteen osalta suuntaviivoja ja ehdotuksia sekä 
sellaisia tukitoimia, joita yhteisö voisi toteuttaa kansallisten toimien tukena ja lisänä. 
Asiakirjassa muotoillaan esimerkinomaisesti kunkin yleisen tavoitteen osalta kehyksiinsä 
sellainen merkittävä ja kokeiluluonteinen hanke, joka voisi antaa virikkeitä. 
Tällainen hanke voitaisiin panna ensimmäisen kerran täytäntöön nykyisen SOCRATES- tai 
LEONARDO-ohjelman yhteydessä ja kyseisten ohjelmien täyden kehittymisen kannalta 
sellaisten rakenteellisten aloitteiden mukaisesti, joita ovat erityisesti EMPLOI (YOUTH 
START) ja ADAPT. Euroopan laajuisia tukiohjelmia koskevat ehdotukset on ryhmitelty 
paremminkin teemakohtaisesti kuin alakohtaisesti (yleissivistävä koulutus, ammatillinen 
koulutus). Kunkin ehdotuksen oikeudellinen viitteellinen perusta määritellään mahdollisen 
aiheellisen asiakirjaluonnoksen esittelemisen yhteydessä jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin 
sekä muiden sellaisten tahojen reaktiot huomioon ottaen, joita tämä valkoinen kirja koskee. 
29 
I. Ensimmäinen yleinen tavoite 
"UUSIEN TIETOJEN HANKKIMI­
SEEN KANNUSTAMINEN" edellyttää erityisesti sitä, että Eurooppa 
varustautuu uusin pedagogisin laittein, 
jotka ovat korkeatasoisia ja mukautettu sen 
koulutuksellisiin ja kulttuurisiin perintei­
siin. 
Tiedon määrän - eli yksilöiden tietämyksen 
yleisen tason - lisäämisen olisi oltava 
ensisijaista. Sitä koskee joukko toimenpi­
teitä, joiden toteuttaminen kuuluu ensisijai­
sesti jäsenvaltioille ja joita on tarkasteltu 
tämän asiakirjan ensimmäisessä osassa. 
Kaikkien tunnustama yleinen periaate on 
tarpeen: kognitiivisen yhteiskunnan saavut­
taminen edellyttää, että kannustetaan uusi­
en tietojen hankkimiseen. 
Olisi siis kehitettävä kaikkia oppimisen 
kannustamista koskevia muotoja. 
Olemassa olevasta koulutuksesta tiedotta­
misen parantamista helpotettaisiin luomalla 
unionin jäsenvaltioissa "tietoresurssikes-
kuksia", kuten Ciampin kertomuksessa 
ehdotetaan. 
Yksilön elinikäisen tiedonhankkimisen 
arvostaminen edellyttää uusien pätevyy-
dentunnustamismallien käyttöön ottamista 
tutkinnon suorittamisen ja peruskoulutuk­
sen lisäksi, aluksi kuitenkin kansallisella ja 
paikallisella tasolla. 
Liikkuvuuden tukeminen on myös tiedon 
lisäämiseen kannustava tekijä. Maantieteel­
linen liikkuvuus laajentaa yksilön kokemus­
piiriä sekä lisää älyllistä vireyttä ja yleissi­
vistystä. Se vahvistaa oppimiskykyä, 
jonka kehittäminen on erittäin tärkeää 
nykyään. 
Uusi viestintäteknologia on otettava kou­
lutuksen käyttöön: kaikki siinä piilevät 
mahdollisuudet on hyödynnettävä. Tietyllä 
aikavälillä kaikki luokat olisi varustettava 
tarvittavin laitteistoin, jotta nuorilla on 
mahdollisuus käyttää tietotekniikkaa. Tämä Tämän vuoksi tässä valkoisessa kirjassa 
ehdotetaan seuraavia tukitoimia Euroopan 
tasolla. 
A. Pätevyyden tunnustaminen 
Kaikissa Euroopan maissa pyritään yksilöi­
mään "avainpätevyydet" ja löytämään 
parhaat keinot niiden hankkimiseksi, arvi­
oimiseksi ja todistamiseksi. Ehdotuksena 
on sellaisen eurooppalaisen menettelyn 
käyttöön ottaminen, joka mahdollistaa 
näiden määritelmien, menetelmien ja käy­
täntöjen vertailun ja jakelun. Mistä on 
kyse? 
Perusajatuksena on, että yhteistyössä kaik­
kien niiden eurooppalaisten toimijoiden 
kanssa, joita asia koskee: 
ensinnäkin yksilöidään tietty määrä 
hyvin määriteltyä yleistä tai am­
matillista tietoutta (mm. matema­
tiikka, tietotekniikka, kielet, kirjan­
pito, rahoitus, hallinto); 
toiseksi laaditaan kunkin tietouden 
pätevöittämisjärjestelmiä; 
kolmanneksi tarjotaan uusia, entistä 
joustavampia keinoja pätevyyden 
tunnustamiseksi. 
Muodollisten pätevöittämisjärjestelmien 
lisänä tämän kaltainen järjestelmä antaisi 
yksilölle mahdollisuuden entistä omatoimi­
sempaan pätevyyden hankkimiseen. Se 
palauttaa kouluttautumisen mielekkyyden 
niille, jotka eivät halua tai voi osallistua 
perinteiseen koulutusjärjestelmään. 
30 
Jos kyseinen pätevyyden tunnustamista 
koskeva Euroopan laajuinen järjestelmä 
voidaan perustaa määritelmällisesti vapaa­
ehtoiselle pohjalle, on samalla siirrytty 
merkittävä askel eteenpäin kohti kognitii­
vista yhteiskuntaa. 
Ammattitaitokortteja koskeva hanke to­
teutetaan: tällainen asiakirja antaa kullekin 
yksilölle mahdollisuuden saada pätevyyten­
sä ja taitotietonsa tunnustetuiksi sitä mukaa 
kuin hän niitä hankkii. On siten tutkimus­
ten ja pilottihankkeiden avulla hahmotetta­
va asiaankuuluvat tiedot ja pohdittava 
tällaisen kortin yksilötason käyttöä koske­
via yksityiskohtaisia sääntöjä. Toiminnan 
päämääränä ei ole yhden yhteisen kortin 
laatiminen ja edellyttäminen Euroopassa 
vaan osallistuminen sellaisten, myös eri 
ammattialoja yhdistävien välineiden kehi­
tykseen, joiden avulla päästään asteittain 
yhteisten standardien määrittelemiseen. 
Teknisen ja ammatillisen pätevyyden tun­
nustamista koskeva eurooppalainen malli 
otetaan käyttöön (katso esimerkki n: o 1) 
alkaen yhteistyöstä korkeakoululaitosten, 
ammattialojen, yritysten ja konsulaattien 
välillä. Työmarkkinaosapuolet liittyvät 
mukaan kyseiseen toimintaan. 
Erilaisten sopimusten kehittämistä tuetaan 
mm. yritysten, toimialojen ja alueiden 
tasolla integroimalla ammattitaitokorttia 
koskeva periaate. 
B. Liikkuvuus 
Opiskelijoiden liikkuvuutta helpotetaan: 
Euroopan parlamentin päätöslauselman ja 
neuvoston päätelmien (1993) mukaisesti 
jokaisen omassa maassaan apurahan saa­
neen opiskelijan on voitava halutessaan 
hyödyntää apurahaansa seuraamalla opinto­
jaksoja toisessa jäsenvaltiossa kaikissa 
ulkomaisia opiskelijoita vastaanottamaan kykenevissä korkeakouluissa. Komission 
antaa asiasta ehdotuksen. 
Luodaan uusia "masters"-tason opintojak­
soja useiden yliopistotasoisten oppilaitosten 
välisessä yhteistyössä yhdistämällä inhimil­
liset ja aineelliset voimavarat. Niissä pää­
dytään vastavuoroisesti tunnustettuihin ja 
Euroopan markkinoiden pätevyyttä koske­
vaan tarpeeseen vastaaviin tutkintoihin. 
Akateemisen ja ammatillisen koulutuksen 
vastavuoroista tunnustamista kehitetään 
opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojär­
jestelmän (ECTS-järjestelmän - European 
Transfer Credit System) yleisyyden lisää­
misen avulla ja soveltamalla vastaavia 
menetelmiä ammatillisen koulutuksen 
alalla. Tältä osin päämääränä on saavuttaa 
sellaisten koulutusjaksojen vastavuoroinen 
tunnustaminen, jotka antavat etusijan 
yleissivistävien ja ammatillisten 
oppilaitosten välisille samoin kuin eri 
ammattialojen välisille sopimuksille. 
On poistettava hallinnolliset, oikeudelliset 
ja sosiaaliturvaan liittyvät esteet, jotka 
hidastavat opiskelijoiden, koulutettavien, 
opettajien ja tutkijoiden vaihtoa: komissio 
laatii työjärjestykseensä kuuluvaan vihre­
ään kirjaan sisältyvien suuntaviivojen 
mukaisesti yksityiskohtaisia ehdotuksia 
näiden kysymysten osalta. 
C. Multimediaopetusohjelmistot 
Euroopan opetusohjelmistojen kehittämistä 
tuetaan Euroopan elinikäisen koulutuksen 
vuoden (1996) puitteissa ja yhteydessä 
erityisryhmän Multimediaopetusohjelmistot 
työhön seuraavin keinoin: 
yhteisten tarjouspyyntöjen esittä­
minen asianmukaisten yhteisön 
ohjelmien välillä (SOCRATES, 
LEONARDO, ESPRIT, TELEMA­
TIQUE, MEDIA II, INFO 2000), 
31 
opetusohjelmistojen ja eurooppa­
laisten koulutusalan tuotteiden ar­
vostamista ja merkintää koskevan 
välineen käyttöön ottaminen kyseis­
ten tuotteiden jakelun tukemiseksi. 
32 
Esimerkki n:o 1 
Pätevyyksien vahvistamista koskevien uusien mallien käyttöön ottaminen 
Tavoitteet; 
• Kehitetään koulutuksen kysyntää sellaisten nuorten tai aikuisten parissa, jotka 
eivät voi tai halua osallistua muodolliseen, tutkintoon tähtäävään tai ammatillista 
peruskoulutusta koskevaan järjestelmään. 
• Annetaan kullekin yksilölle mahdollisuus saada osittainen pätevyytensä tunnuste­
tuksi joustavan ja pysyvän, tietoyksikköjen vahvistamista koskevan järjestelmän 
(jota kukin yksilö voi hyödyntää haluamallaan tavalla) avulla. 
• Yksilöidään ja arvioidaan kyseiset tietoyksiköt sekä sovitaan niistä yhdessä. 
• Kannustetaan yksilöitä muodostamaan itse oma pätevyytensä erityisesti keräämällä 
näitä perustietoja. 
Menetelmät; 
• Tuetaan eurooppalaista yhteistyötä tutkittaessa suurten oppialojen jakamista 
perusyksiköihin. 
• Otetaan käyttöön eurooppalaisia ammatillisten koulutuskeskusten, yritysten ja 
ammattialojen verkostoja, joissa on mahdollista yksilöidä kaikkein kysytyin 
tekninen ja ammatillinen tietämys sekä välttämättömien "avainpätevyyksien" sisältö 
ja keinot näiden saavuttamiseksi. 
• Määritetään tietämyksen parhaat tunnustamismuodot (mm. laajalti levinneet 
arviointiin tarkoitetut tietokoneohjelmat, arvioijat, testit). 
• Yhdistetään tässä tarkoituksessa toteutetut kokeilut kokonaisvaltaisesti eurooppalai­
sen merkinnän myöntävän eurooppalaisen pätevyyden tunnustamista koskevan 
mallin mukaisesti. 
• Otetaan käyttöön ammattitaitokorttia koskevia malleja. 
33 
II. Toinen yleinen tavoite 
"KOULUN JA YRITYSTEN 
LÄHENTÄMINEN TOISIINSA" 
Koulut ja yritykset ovat lisätietojen hankki­
mispaikkoja ja niiden lähentäminen toisiin­
sa on tarpeen. Joissakin Euroopan maissa 
lähentämistä on toteutettu jo kauan. Toisis­
sa maissa sitä on alettu toteuttaa myöhään 
ja asteittain tai sitten koulun ja tuotannon 
väliset yhteydet eivät toimi. 
Koulun ja yrityksen välisen yhteyden pa­
rantaminen tai vahvistaminen on hyödyllis­
tä molemmille osapuolille sekä omiaan 
vahvistamaan tasa-arvoisia mahdollisuuksia 
lyöhön samoin kuin naisten ja miesten 
välistä ammatillista tasa-arvoa. Koulun 
osalta, laajassa merkityksessä eli ala-asteen 
koulutuksesta korkeakoulutukseen, on kyse 
tarjotun koulutuksen ja työllistymismahdol­
lisuuksien paremman vastaavuuden saavut­
tamisesta. Yrityksen osalta tavoitteena on 
se, että voidaan luottaa sellaisiin työnteki­
jöihin, joilla on samanaikaisesti sekä tekni­
nen ja yleissivistyksen perusteita koskeva 
pätevyys että kyky omatoimisuuteen ja 
kehittymiseen. Koulutettavien naisten ja 
miesten osalta tällainen lähentäminen lisää 
työllistymismahdollisuuksia ja mahdolli­
suuksia työn muutoksiin mukautumiseen. 
Koulun ja yritysten lähentäminen on siten 
ensisijainen asia, johon työmark­
kinaosapuolten on täysin osallistuttava. 
Tämän seikan huomioon ottamiseen liittyy 
kolme edellytystä: 
Ensimmäisenä edellytyksenä on koulu­
tuksen käyttöön ottaminen työelämässä. 
Vaikka työllistäminen onkin koulutuksen 
päämääränä, työelämän ymmärtäminen, 
yritysten tuntemus ja tuotantotoiminnalle 
ominaisten muutosten havaitseminen ovat 
asioita, jotka koulun on otettava huomioon. Toisena edellytyksenä on yrityksen otta­
minen mukaan omien työntekijöidensä 
lisäksi myös nuorten ja aikuisten koulu-
tuspyrkimyksiin. Koulutusta ei voi pitää 
ainoastaan keinona toimittaa pätevää työ­
voimaa yrityksiin; yrityksillä itsellään on 
velvollisuus erityisesti mahdollisuuden -
yleensä työpaikan - tarjoamiseen kaikille 
niille, jotka eivät ole voineet onnistua 
perinteisissä koulutusjärjestelmissä. Yritys­
ten on ymmärrettävä entistä paremmin 
tämä päämäärä. Eräät yritykset ovat panos­
taneet huomattavasti siihen, että henkilöstö 
sopeutetaan teknologian uudistuksiin. 
Toiset yritykset eivät tätä tee vaan irtisano­
vat työntekijöitä, jotka voitaisiin sen sijaan 
kouluttaa. 
Kolmas edellytys, joka täydentää kahta 
aikaisemmin mainittua edellytystä, on 
koululaitosten ja yritysten välisen yhteis­
työn kehittäminen. 
Koulujen ja yritysten välisien yhteyksien 
vahvistaminen tapahtuu ensin kehittämällä 
harjoittelua. Kyseessä on koulutusmenetel­
mä, joka on mukautettu kaikkiin pätevöittä-
mistasoihin eikä vain alhaisimpiin niistä. 
Harjoittelua on lopulta alettu kehittää 
korkeakouluissa kaupallisen tai teknisen 
alan koulujen aloitteesta. Yhdistettyään 
koulutukseen harjoittelun ranskalainen 
kaupallisen alan korkeakoulu, ESSEC, on 
siten myöhemmin laajentanut menettelyn 
Euroopan laajuiseksi yhteistyössä muiden 
eurooppalaisten korkeakoulujen kanssa, 
joita ovat mm. London Business School, 
Milanon Universita Bocconi, Mannheimin 
yliopisto. 
Harjoittelu antaa itse asiassa nuorille sa­
manaikaisesti tarvittavia tietoja, elämänko­
kemusta ja kokemusta työskentelystä yri­
tyksessä. Tarjotessaan nuorille ensimmäiset 
yhteydet työelämään harjoittelu antaa heille 
huomattavaa etua heidän pyrkiessään työ­
markkinoille. Euroopan laajuisen harjoit­
telun edistämisellä tulee olemaan 
34 
lisäarvoa sekä nuorten että yritysten 
kannalta. 
Koulutuksen ja tuotannon lähentämisen on 
myös mahdollistettava ammatillisen kou­
lutuksen sekä perus- ja täydennyskoulutuk­
sen vahvistaminen ja uudistaminen. Tämä 
lähentäminen koskee kaikkia työntekijöitä. 
Yhtä asiaa on painotettava. Säilyttääkseen 
asemansa suurena teollisuusvaltana Eu­
rooppa tarvitsee päteviä tuotantotyönteki-
jöitä: sen on säilytettävä merkittävä työläis­
ten ammattikulttuurin perinteensä kehittä­
mällä sitä uusien tuotantovaatimusten 
mukaisesti: näitä ovat uuden teknologian 
hallinta, kunnossapitotoimien tärkeys, 
tehtävien itsenäistäminen, ryhmätyöskente­
ly ja laadun tavoittelu. Yleisemmin katsot­
tuna se tarvitsee ammatillista koulutusta, 
joka ei enää olisi pirstaleinen ja joka antai­
si kaikille mahdollisuuden ymmärtää teke­
määnsä työtä ja siten hallita sen ja lisäksi 
kehittyä työssään. Siten on kyse esimerkik­
si siitä, että: 
annetaan teknikoille mahdollisuus 
kouluttautua insinööreiksi täydentä­
mällä heidän koulutustaan organi­
sointiin, hallinnointiin, johtamiseen 
ja muuhun sellaiseen liittyvällä, 
entistä yleisemmällä opetuksella, 
annetaan insinööreille ja myös tuo-
tantotyöntekijöille mahdollisuus 
ymmärtää prosessin kulku aina 
tuotteen valmistuksesta sen myyn­
tiin ja loppukäyttöön (asentaminen, 
kunnossapito). 
Palvelut, pienteollisuus ja pienet yritykset 
synnyttävät nykyään työpaikkojen luomista 
koskevia näkymiä, kuten komission tiedon­
annossa Pienteollisuus ja pienet yritykset, 
kasvun ja työllisyyden avaimet Euroopassa 
(KOM (95) 502 lopullinen) osoitetaan. 
Näyttää siten olevan tarpeen kannustaa 
sellaisten uusien vuorottelevan työ- ja 
teoriakoulutuksen muotojen syntyä, jotka vastaavat palvelualan uutta ammattikuvaa, 
sekä tukea yritysten perustamista koskevaa 
koulutusta. 
Olisi myös edistettävä innovaatioita amma­
tillisessa koulutuksessa: koulutus suosii 
innovaatiota ollessaan itse innovatiivinen. 
Näiden päämäärien saavuttamiseksi valkoi­
sessa kirjassa ehdotetaan seuraavia toimia. 
A. Harjoittelu 
Euroopan laajuista harjoittelua kehitetään 
ERASMUKSEN mallin mukaisesti (katso 
esimerkki n:o 2). Tukirahoitus taataan 
nykyisten ohjelmien, erityisesti LEONAR­
DOn, uudelleenjärjestelyin. 
Tarkoituksena on antaa nuorille paremmat 
mahdollisuudet siten, että he löytävät 
uudelleen koko unionin mittakaavassa ja 
erilaisten ammattien osalta kisälliperinteen 
hengen, joka on selvästi edistänyt euroop­
palaisten tuotteiden laatua ja jo osoittanut 
liikkuvuuden tärkeyden tiedon ja taitotie­
don hankkimisessa. 
On erityisesti panostettava opettajien ja 
tukihenkilöiden saatavuuteen, joka on 
välttämätön mutta joskus vaikeasti täytettä­
vissä oleva edellytys harjoittelun kehityk­
sen kannalta. 
Lopuksi on määriteltävä eurooppalaisen 
harjoittelijan asema koulutettavien henkilöi­
den valtioiden välisen liikkuvuuden esteitä 
koskevan vihreän kirjan lisäyksessä. 
Samoin tehdään yleiseksi mahdollisuus 
päästä osalliseksi harjoittelujaksoista yri­
tyksissä eurooppalaisella tasolla sellaisen 
eurooppalaisen yleissopimuksen avulla, 
johon yritysten keskusjärjestöt liittyisivät. 
35 
B. Ammatillinen koulutus Samalla tavoin kehitetään pätevyyttä ja 
uusia ammatteja koskevan tarpeen enna-
kointivälineitä. 
Uusiin palveluammatteihin kouluttamista 
kannustetaan korostamalla tällaisen koulu­
tuksen koostumista useista eri aloista. Olisi 
esimerkiksi kannustettava parhaillaan kehit­
tyvää matkailualan ja ympäristönsuojelun 
ammatteihin suunnattua koulutusta. 
Tuetaan myös palvelualan ammateissa 
toimivien insinöörien ja teknikkojen koulu­
tusta. Tuotanto, asentaminen, ylläpito, 
kunnossapito, korjaaminen, käyttäjien 
neuvonta ovat palveluja. Uusien kulu­
tushyödykkeiden ilmestyminen erityisesti 
tietotekniikan ja viestintäteknologian aloille 
lisää suuresti palvelujen kysyntää, johon 
valmistajien tai jakelijoiden myynninjälkei-
set palvelut eivät aina voi vastata. Tällaisil­
la aloilla palveluun kouluttamista ei pidä 
erottaa tuotannosta: tästä johtuu kyseisen 
koulutuksen merkitys. Tavoitteena on siten 
kouluttaa insinöörejä ja teknikkoja, joiden 
koulutuksessa on entistä enemmän painotet­
tu palvelutoimintaa ja kuluttajan tarpeita. 
Koulutus on monialaista ja tapahtuu osit­
tain yrityksissä. Se valmistaa tutkintoon tai 
antaa palvelualan ammateissa toimivan 
insinöörin tai teknikon nimikkeen. 
Kannustetaan yritysten perustamista koske­
vaa koulutusta. Tarkastellaan jäsenvaltioi­
den ja työmarkkinaosapuolten kanssa me­
netelmiä, joilla kannustetaan pienyritysten 
perustamiseen erityisesti nuorten parissa. 
Tältä kannalta innovaatiota koskevassa 
vihreässä kirjassa osoitetaan, että on paljon 
tehtävää tällaisten yritysten perustamista 
koskevien menetelmien yksinkertaistami­
seksi. 
Komission yksiköiden tasolla otetaan käyt­
töön ammatillisen koulutuksen innovatiivis­
ten käytäntöjen eurooppalainen tarkastelu-
väline, jotta mahdollistetaan hyvien käytän­
töjen ja uudistavien kokemusten vaihto ja 
jakelu Euroopan unionin sisällä. 
36 
Esimerkki n:o 2 
Euroopassa tapahtuvan harjoittelun kehittäminen 
Tavoitteet; 
• Kehitetään harjoittelua kaikissa muodoissaan (mm. vuorotteleva työ- ja teoriakou­
lutus) ja kaikilla tasoilla Euroopassa helpottamalla liikkuvuutta Euroopan eri 
harjoittelukeskusten välillä merkittävien ajanjaksojen ajan. 
• Palautetaan entiseen arvoonsa kisälliperinne, joka mahdollistaa koulutuksen 
yhteydessä ammatillisten ja opetuksellisten kokemusten hankkimisen erilaisissa 
kulttuuri- ja yritysympäristöissä. 
• Edistetään uusia tukihenkilömuotoja, joissa otetaan huomioon eurooppalainen 
ulottuvuus. 
Menetelmät: 
• Euroopan eri maiden välisten harjoittelukeskusverkostojen rakentaminen ja 
vahvistaminen. 
• Harjoittelijoiden liikkuvuuden edistäminen ERASMUKSEN mallin mukaisesti. 
• Eurooppalaisen statuksen antaminen harjoittelijalle koulutettavien henkilöiden 
valtioiden välisen liikkuvuuden esteitä koskevan vihreän kirjan lisäyksessä. 
37 
III. Kolmas yleinen tavoite 
"SYRJÄYTYMISEN TORJUMINEN" 
Talouksiemme kehittyminen ja kilpailuky­
vyn esteet ovat jättäneet ulkopuolelle useita 
väestöryhmiä: kouluttamattomat nuoret, 
ikääntyneet työntekijät, pitkäaikaistyöttö­
mät, työmarkkinoille palaavat naiset. Val­
koisen kirjan ensimmäisessä osassa esite­
tyssä tutkimuksessa osoitetaan, että kysei­
set väestöryhmät ovat entistä uhatumpia 
tilanteessa, jossa mahdollisuudella hankkia 
tietoutta tulee olemaan keskeinen merkitys 
yhteiskunnallisen aseman kannalta ja val­
miudessa työhön. 
Jäsenvaltiot ovat toteuttaneet erilaisia toi­
menpiteitä syrjäytymisen tukahduttamisek­
si. Toimenpiteet perustuvat suurimmaksi 
osaksi toisaalta koulutukseen kuuluvien 
harjoittelujaksojen lisäämiseen tai työelä­
mään palaamisen kasvattamiseen ja toisaal­
ta sellaisiin erilaisiin malleihin, jotka kos­
kevat eniten vaikeuksissa olevien henkilöi­
den uudelleensopeuttamista paikallisten 
yhdistysten kautta. Voidaan siten todeta 
sopeuttamisyritysten, workshop-toiminnan 
ja muiden sopeuttamismuotojen kehittymi­
nen sellaisen ammatillisen toiminnan har­
joittamisen avulla, joka on voimakkaasti 
valvottua ja jonka tarkoituksena on päte­
vöittäminen. Tällaisten toimenpiteiden 
rahoittaminen käy erittäin raskaaksi julkis­
ten varojen kannalta, ja yhteisö on osallis­
tunut merkittävällä tavalla rakennerahasto-
jensa kautta rahoitukseen. 
Kaikkien näiden toimenpiteiden lisäksi 
tässä valkoisessa kirjassa on tarkoitus 
korostaa tarvetta edistää esimerkinomaisesti 
kahta kokeilusarjaa, jotka toteutetaan tie­
tyissä jäsenvaltioissa syrjäytymisen torju­
miseksi ja yhteenkuuluvuudentunteen kehit­
tämiseksi. 
On kyse toisen mahdollisuuden tarjoavia kouluja ja nuorten vapaaehtoistyötä koske­
vista kokeiluista. 
A. Toisen mahdollisuuden tarjoami­
nen 
Ajatus on yksinkertainen: tarjotaan koulu­
tusjärjestelmän ulkopuolelle jääneille tai 
jäämässä oleville nuorille parasta koulutus­
ta ja parhaat puitteet nuorten itseluottamuk­
sen lisäämiseksi. 
Vaikka koulu todellakin on jokaisen yksi­
lön ensimmäinen mahdollisuus integroitua 
yhteiskuntaan, on kuitenkin todettava, että 
näin ei ole kaikkein vähäosaisimpien koh­
dalla, joilla ei usein enää ole sellaisia 
perhesuhteita ja sosiaalisia verkostoja, 
jotka antavat mahdollisuuden osallistua 
koulun tarjoamaan yleissivistävään koulu­
tukseen. Koulutusjärjestelmänulkopuolelle 
jääneitä nuoria on joskus kymmeniä tuhan­
sia suurissa kaupunkikeskittymissä. Ilman 
pätevyyttä nuorilla on vain vähän toivoa 
siitä, että he löytävät työtä ja siten sopeutu­
vat uudelleen yhteiskuntaan. 
Jäsenvaltioissa toteutettujen kokeilujen 
perusteella on selvää, että muiden saavutta­
minen opinnoissa ei voi "ghetto-kouluissa" 
onnistua. Entistä useammin 
ongelmallisissa kaupunginosissa 
sijaitsevat koulut tarjoavat toisen 
mahdollisuuden tai ovat ottaneet 
käyttöön uusia koulutuspaikkoja, joilla 
on käytettävissään lisäkeinoja sijaintinsa 
mukaisesti. 
Näiden koulujen osalta on kyse siitä, että 
parannetaan tiedonsaannin mahdolli­
suutta korostamalla parhaiden opettajien 
käyttämistä maksamalla tarvittaessa 
paremmin kuin ennen, mukautettua 
opetusvauhtia, uutta motivointia, har­
joittelujaksoja yrityksissä, multime-
dialaittcistoja ja pienempien luokkien 
38 
käyttöön ottamista (katso esimerkki n:o 
3). 
On myös kyse siitä, että samalla kun 
sosiaalinen verkosto ja perhesuhteet 
murtuvat näissä ongelmallisissa kaupun­
ginosissa, koululaitosta uudistetaan siten, 
että se toimii yhteisön nuoriso-ohjaus­
paikkana ja että opettajat ovat siellä 
läsnä oppituntien jälkeenkin. 
Kaikenlaisen erottelun välttämiseksi 
toista mahdollisuutta koskevat kokeilut 
kohdistetaan vaikeuksissa olevan kau­
punginosan koko kouluikäiseen nuo­
risoon siten, ettei tehdä erityistä valintaa 
niiden välillä, jotka pystyvät osallistu­
maan perinteiseen koulunkäyntiin ja 
niiden välillä, jotka eivät siihen kykene. 
On palautettava mieliin, että useita toisen 
mahdollisuuden antamista koskevia kokei­
luja on tehty jo pitkään. Yhdysvalloissa 
500 intensiivikoulua (joista käytetään ni­
meä "accelerated schools"; katso liite) on 
otettu käyttöön tietyissä kaupunginosissa, 
ja ne noudattavat vahvistettua ja intensiivis­
tä pedagogista aikataulua. Brysselissä 
viime vuoden helmikuussa pidetyn tietoyh­
teiskuntaa käsitelleen G7-kokouksen yh­
teydessä vastuunalaiset amerikkalaiset 
selvittivät, että perinteisen koulutusjärjes­
telmän ulkopuolelle jääneet nuoret ovat 
kiinnostuneet uudelleen opinnoista, kun 
heidän käyttöönsä on annettu tietokoneita 
ja parhaat mahdolliset opettajat. Oppilaat 
ovat siis innostuneet vuorovaikutteisesta 
koulutusmallista tavanomaisen koulutus­
muodon yhteydessä omaksumansa passiivi­
sen asenteen sijaan. Näissä kouluissa on 
sekä oppilaita, joiden koulunkäynnissä on 
häiriöitä, että perinteiseen koulutukseen 
sopeutuneita oppilaita. 
Israelissa kehittyi kyläyhteisöissä jo ennen 
valtion syntyä "nuorten yhdyskunnissa" 
omaperäinen koulutusjärjestelmä, joka on 
mahdollistanut Euroopasta pakolaisina maahan muuttaneiden sellaisten lasten 
vastaanottamisen, joiden perhesiteet ovat 
katkenneet. Tämä Alyat Hanoarin koulu­
tusmalli (katso liite) integroi nykyään 
menestyksekkäästi mm. Marokosta, Venä­
jältä ja Etiopiasta tulevat nuoret. Perusta­
misestaan alkaen järjestelmän piirissä on 
kasvatettu ja sopeutettu israelilaiseen yh­
teiskuntaan yhteensä yli 300 000 nuorta 
siten, että koulunsa kesken jättäneiden 
nuorten osuus on paljon pienempi kuin 
kansallisella tasolla keskimäärin. 
Euroopassa tilanne on ollut aivan erilai­
nen. Paikalliset viranomaiset, jotka 
tukeutuvat yhdistyksiin, ovat kuitenkin 
Euroopassakin herättäneet uudelleen 
ajatuksen toisen mahdollisuuden tarjoa­
misesta koulutuksen avulla. Ajatus syn­
tyi alunperin Euroopassa jo maailmanso­
tien välisenä aikana. Esikaupunkien on­
gelmallisilla alueilla toisen mahdollisuuden 
tarjoavia menettelyjä kehitetään ja liikkeel­
le saadaan (niin opetukseen kuin kunnallis­
tekniikkaan liittyviä) varoja kyseisistä 
edelläkäyvistä sopeuttamismalleista saatu­
jen virikkeiden mukaisesti. Tämä on tilan­
ne Alankomaissa, Espanjassa ja Ranskassa 
paikallisella tasolla käyttöön otettujen 
menettelyjen yhteydessä. Kyseiseen aihee­
seen liittyen voidaan palauttaa mieliin 
monien muiden kokeilujen joukosta Euroo­
pan laajuinen hanke COMENIUKSEN 
puitteissa: viisi Euroopan suurkaupunkia 
(Antwerpen, Bologna, Bradford, Marseille 
ja Torino) ovat aloittaneet koulutusalan yh­
teistyökumppanuuden, jonka tarkoituksena 
on maahan muuttaneiden perheiden lasten 
yhteiskunnallinen sopeuttaminen edistämäl­
lä koulunkäynnin onnistumista. 
Eräät hallitukset ovat päättäneet merkittä­
vän taloudellisen tuen lisäksi positiivista 
syrjintää koskevista toimenpiteistä tutkin­
toon toista mahdollisuutta koskevien kokei­
lujen osalta vaikeuksissa olevissa kaupun­
ginosissa luomalla paikallisia poikkeukselli­
sia "vapaa-alueiden" kaltaisia alueita. 
39 
Komission tarkoituksena on erityisesti 
SOCRATES- ja LEONARDO-ohjelmien 
yhteydessä tukea kyseisiä toisen mahdolli­
suuden tarjoavia menettelyjä myöntämällä 
yhteisrahoitusta tietyille pilottihankkeille, 
liittämällä jo käynnistetyt kokeilut verkos­
toon ja jakamalla pedagogisia menetelmiä 
(katso esimerkki n:o 3). Se aikoo tältä 
pohjalta käynnistää keskustelun sen tutki­
miseksi, onko toisen mahdollisuuden tarjo­
avien koulujen perustamiseen kannustami­
nen aiheellista vielä laajemmassa mittakaa­
vassa. 
B. Eurooppalainen vapaaehtoispal­
velu 
Vapaaehtoispalvelusta on kokemusta useas­
sa jäsenvaltiossa. Nuoret voivat suorittaa 
harjoittelujaksoja osallistuakseen yleisen 
edun mukaiseen toimintaan omassa maas­
saan tai kehitysmaissa ilman että kyse olisi 
asevelvollisuuden korvaavasta toiminnasta. 
Euroopan unioni on myös tähän mennessä 
kokeiluluonteisesti ja pienimuotoisesti 
osallistunut toimintaan ohjelman Nuorten 
Eurooppa kautta. Samoin ohjelmaan 
YOUTH START kuuluu epäpätevien nuor­
ten sopeuttamista koskevien tukitoimien 
rahoittaminen ammatillisen koulutuksen 
osalta. 
Niin mielenkiintoisia kuin kaikki nämä 
kokeilut ovatkin, niiden ulottuvuus on 
hyvin rajallinen. Lisäksi niistä ei ole seu­
rannut merkittäviä monenkeskisiä toimia. 
Jolleivät kokeilut perustu vapaaehtoisuu­
teen, niitä häiritsevät useat vapaaseen 
liikkuvuuteen, verotukseen ja sosiaalitur­
vaan liittyvät esteet. 
Viime aikoina Euroopan parlamentti, 
hallituksesta riippumattomat järjestöt ja 
useat jäsenvaltiot vaativat entistä 
täsmällisemmin sellaisten konkreettisten 
toimenpiteiden hyväksymistä, joiden 
tarkoituksena on kansallisten toimien lisäksi edistää Euroopan laajuisesti 
eurooppalaista vapaaehtoispalvelua 
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. 
Edellä mainitut seikat ovat tilapäisen komi­
tean kertomuksen Kansalaisten Eurooppa 
(Adonninon kertomus 1985) ja Euroopan 
parlamentin 22 päivänä syyskuuta ja 5 
päivänä lokakuuta 1995 antamien päätös­
lauselmien mukaisia. Ajatus luoda "hu­
manitääristä toimintaa koskeva eurooppa­
lainen vapaaehtoispalvelu" on otettu halli­
tustenvälistä konferenssia suunnittelevan 
työryhmän kertomukseen. 
Kannustaakseen eurooppalaista vapaaeh­
toispalvelua komissio: 
tarjoaa jo olemassa olevan sekä 
neuvoston ja parlamentin hyväksy­
män Nuorten Eurooppa -ohjelman 
yhteydessä monille vapaaehtois-
nuorille mahdollisuuden osallistua 
tukitoimintaan yleishyödyllisissä 
tehtävissä kotimaansa ulkopuolella. 
Kyseinen vapaaehtoispalvelu voisi 
tapahtua yhteisön sisällä erityisesti 
vaikeuksissa olevissa 
kaupunginosissa ja yhteisön 
ulkopuolella monikansallisissa 
ryhmissä, erityisesti kehitysmaissa; 
ehdottaa oikeudellisen ja taloudel­
lisen kehyksen laatimista Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen 126 ja 
127 artiklan perusteella kansallisten 
ja yhteisön eurooppalaista vapaaeh­
toispalvelua koskevien kokeilujen 
kehittämisen ja yhteensovittamisen 
helpottamiseksi, erityisesti poista­
malla tiettyjä vapaaehtoisnuorten 
vapaan liikkuvuuden esteitä. 
40 
Esimerkki n: o 3 
Toisen mahdollisuuden tarjoaminen koulutuksen avulla 
Tayuiik&L 
• 
• Sopeutetaan uudelleen kaupungin suurten keskittymien epäsuotuisilta asuinalueilta 
tulevat kouluttamattomat nuoret tarjoamalla heille toinen mahdollisuus koulutuk­
seen, suuntaamalla uudelleen kyseisillä alueilla sijaitsevia kouluja tai ottamalla 
käyttöön uusia koulutuspaikkoja. 
Taataan hyvät puitteet tai vahvistetaan niitä hankkimalla erityisen päteviä opettajia, 
joiden palkat vastaavat arvostetuimmissa laitoksissa maksettavia palkkoja. 
Kehitetään kyseisten nuorten motivaatiota, kykyä oppia oppimaan, perustietoja ja 
sosiaalisia valmiuksia. 
Otetaan käyttöön pienempiä luokkia. 
Menetelmät: 
• Saadaan uudelleenjärjestelyn avulla liikkeelle eurooppalaista lisärahoitusta 
tukeutumalla kansalliseen tai alueelliseen rahoitukseen uudelleensopeuttamisen 
toteuttamiseksi. 
Järjestetään yhteistoimintaa ja kumppanuutta taloudellisten toimijoiden kanssa, 
jotta parannetaan mahdollisuuksia integroitua työhön koulutuksen päätyttyä. 
Otetaan jo koulutuksen alkuvaiheissa mukaan paikallinen pk-yritys tai -teollisuus 
taikka suuryritys kummijärjestelmän kautta mahdollisin työpaikkaa koskevin 
lupauksin, jos tutkinto suoritetaan tai pätevyys muuten tunnustetaan. 
Käytetään mukautuvaa vauhtia soveltavaa pedagogiikkaa ja uuteen teknologiaan 
tukeutuvia pedagogisia menetelmiä. 
Liitetään toisen mahdollisuuden tarjoavat menettelyt verkkoon ja jaetaan pedagogi­
sia menetelmiä. 
Otetaan perheet kiinteästi mukaan koulutuksen etenemiseen ja toteuttamiseen. 
Käytetään laajasti (yhdessä yritysten kanssa) tietoteknologiaa ja multimediaa. 
Kehitetään urheilun ja kulttuurin intensiivistä harrastamista. 
41 
IV. Neljäs yleinen tavoite 
"KOLMEN YHTEISÖN KIELEN 
HALLITSEMINEN" 
Usean yhteisön kielen hallitsemisesta on 
tullut ehdoton edellytys, joka antaa unionin 
kansalaisille mahdollisuuden hyötyä laajo­
jen, ilman valtioiden välisiä rajoja muodos­
tettujen sisämarkkinoiden toteuttamisen 
myötä tarjoutuvista uusista ammatillisista ja 
henkilökohtaisista tilaisuuksista. Tällaisen 
kielellisen taidon on liityttävä kykyyn 
mukautua työ- ja asuinpaikkoihin, joille 
erilaiset kulttuurit ovat ominaisia. 
Kielet ovat myös yhteydenpitoväline, jonka 
käyttäminen on tarpeen muiden ihmisten 
tuntemiseksi. Kielitaito edistää siten 
yhteenkuuluvuuden tunteen vahvistamista 
Euroopassa kulttuurisine rikkauksineen ja 
eroavaisuuksineen samoin kuin Euroopan 
kansalaisten välistä yhteisymmärrystä. 
Kielten oppimisella on eri ulottuvuus. 
Kokemukset osoittavat, että jos oppiminen 
on aloitettu jo nuorena, kyseessä on kiistä­
mättä koulumenestykseen vaikuttava tekijä. 
Yhteys toiseen kieleen ei ole ainoastaan 
sopusoinnussa oman äidinkielen hallinnan 
kanssa vaan jopa edistää sen hallintaa. Se 
kehittää älyllistä vireyttä. Se luonnollisesti 
laajentaa kulttuurista näköpiiriä. Monikieli­
syys on yksi eurooppalaisen identiteetin ja 
Euroopan kansalaisuuden sekä kognitiivi­
sen yhteiskunnan perustekijä. 
Euroopan unioni edistää osaltaan kielten 
oppimisen kehittämistä nykyään ohjelmiin 
SOCRATES ja LEONARDO integroidun 
LINGUAn yhteydessä. 
Ei siten ole mahdollista enää rajata vierai­
den kielten hallintaa vain eliitille tai niille, 
joiden kielitaito on seurausta maantieteelli­
sestä liikkuvuudesta. Koulutuksesta 31 
päivänä maaliskuuta 1995 annetun neuvos­
ton päätöslauselman lisäyksen mukaan on tarpeen antaa kaikille koulutusurasta riip­
pumatta mahdollisuus hankkia ja ylläpitää 
kyky kommunikoida äidinkielen lisäksi 
vähintään kahdella yhteisön kielellä. Ko­
missio pahoittelee sitä, että kyseisen si­
toumuksen merkitys on heikentynyt sen 
jälkeen kun sitä rajoitettiin siten, että jä­
senvaltioilla on mahdollisuus perääntyä 
siitä ilmaisun "jos mahdollista" nojalla. 
Jotta saavutetaan kolmen yhteisön kielen 
todellinen hallinta, on toivottavaa aloittaa 
yhden vieraan kielen oppiminen jo varhais-
kasvatustasolla; lisäksi opetuksen järjestel­
mällisyys ala-asteen koulutuksen yhteydes­
sä olisi välttämätöntä toisen yhteisön vie­
raan kielen opetuksen alkaessa keskiasteen 
koulutuksen yhteydessä. Olisi lisäksi sove­
liasta, että eurooppalaisten koulujen käy­
tännön mukaisesti tiettyjä aineita opetettai­
siin keskiasteella ensimmäisellä vieraalla 
kielellä. Peruskoulutuksen päättyessä on 
hallittava kahta yhteisön vierasta kieltä. 
Erityisesti ammatillisessa koulutuksessa 
sekä perus- ja jatkokoulutuksessa on annet­
tava merkittävä asema kielten oppimiselle. 
Sillä on kaksinkertainen merkitys 
työelämässä, sillä se on tärkeä osa 
yleissivistystä ja samanaikaisesti 
huomattava etu arvioitaessa 
työhönpääsymahdollisuuksia kotimaassa tai 
kielitaidon mahdollistaman liikkuvuuden 
ansiosta unionin sisällä. 
Kaikki tämä edellyttää, että käytettävissä 
on korkealaatuista koulutustarjontaa sekä 
kyseisten kohderyhmien erilaisuuteen 
mukautettuja ja uudenaikaisia aineistoja ja 
menetelmiä. 
Valkoisessa kirjassa ehdotetaan tältä osin 
seuraavia tukitoimia Euroopan tasolla. 
Arviointijärjestelmien (mukaan lukien 
pätevyyden osoittimien kehittäminen) ja 
yhteisön kielten oppimista koskevien mene­
telmien ja aineistojen korkeatasoisuutta 
42 
koskevien takuujärjestelmien käyttöön 
ottaminen on yhteisön tuen kohteena. 
Laaditaan ja myönnetään "eurooppalaiset 
luokat" -laatumcrkintä oppilaitoksille, 
jotka täyttävät tietyt yhteisön kielten oppi­
misen edistämistä koskevat vaatimukset 
(katso esimerkki n:o 4). 
Erilaisiin kohderyhmiin (mm. aikuisiin, 
heikon pätevyyden omaaviin, pieniin lap­
siin) mukautettujen, kielten oppimiseen 
tarkoitettujen aineistojen vaihtoa tuetaan. 
Yhteisön kielten varhaista opetusta kannus­
tetaan erityisesti pedagogisten aineistojen ja 
kokemusten vaihdon avulla. 
43 
Esimerkki n;o 4 
Laatumerkintä eurooppalaisille luokille 
Tavoitteet; 
• Kehitetään vähintään kahden yhteisön vieraan kielen opetusta kaikille nuorille. 
• Kannustetaan innovatiivisia kieltenoppimismenetelmiä. 
• Harjoitetaan eurooppalaisten vieraiden kielten jokapäiväistä käyttöä kaiken 
tasoisissa oppilaitoksissa. 
• Suositaan yhteisön kieliin ja kulttuuriin sekä näiden varhaiseen oppimiseen 
kohdistuvan kiinnostuksen herättämistä. 
Menetelmät; 
• Saadaan liikkeelle tiettyjä oppilaitoksia, jotta taataan vähintään yhden yhteisön 
kielen oppiminen jo ala-asteen koulutuksen aikana. 
• Määritellään "eurooppalaiset luokat" -laatumerkintä, joka myönnettäisiin seuraavin 
perustein: 
jokainen oppilas käyttää päivittäin tehokkaasti yhtä yhteisön kieltä ala-
asteella, kahta kieltä keskiasteella 
muista unionin jäsenvaltioista peräisin olevan koulutushenkilöstön osallis­
tuminen 
kielten omatoimiseen oppimiseen kannustavan pedagogian toteuttaminen 
eri jäsenvaltioiden nuorten välisiä yhteyksiä suosivan järjestön perustami­
nen (mukaan lukien tietoteknologian avulla tapahtuvat yhteydet). 
Kyseisen merkinnän edistäminen mahdollistaa jäsenvaltioiden lisärahoituksen 
liikkeelle saamisen (mukaan lukien alueelliset yhteisöt). 
• Liitetään verkkoon oppilaitokset, joille merkintä on myönnetty. 
• Kannustetaan järjestelmällisesti äidinkielen opettajien liikkuvuutta toisten valtioiden 
laitoksissa yhteisön oikeuden ja siitä johtuvien viranomaistahon mukautusten 
mahdollistamalla tavalla. 
44 
V. Viides yleinen tavoite 
"AINEELLISTEN JA KOULUTUK­
SEEN LIITTYVIEN INVESTOINTIEN 
KOHTELU SAMALLA TAVALLA" 
Tässä valkoisessa kirjassa investoimista 
ammattitaitoon pidetään keskeisenä kilpai­
lukyvyn ja työelämän valmiuksien tekijänä. 
Käytännön toteuttamista varten on tutkitta­
va kahteen eri ryhmään kuuluvia seikkoja 
ja ehdotettava toimintasuunnitelmia: 
• inhimilliseen pääomaan liit­
tyvien investointien taso 
• koulutusmenojen kirjanpi­
dollinen ja verotuksellinen 
kohtelu 
Ensimmäisen näkökohdan osalta on huo­
mattava, että suhdanteiden kehitys ja toi­
mintatasojen vaihtelut vaikuttavat voimak­
kaasti koulutusmenoihin. Tämä vaikuttaa 
etenkin yrityksiin, joiden huomattiin ta­
loudellisen taantuman aikana vähentävän 
voimakkaasti menojaan. Julkisten menojen 
osalta on kiinnitettävä enemmän huomiota 
yhteisöjen koulutusinvestointien säilyttämi­
seen ennallaan, koska talouspolitiikka on 
tiukkaa ja julkista alijäämää halutaan vä­
hentää. 
Verotuksellisen ja kirjanpidollisen kohtelun 
osalta työtä ei pidetä omaisuuteen kuuluva­
na. Se on yritystoimintaan liittyvä meno, 
joka esiintyy yrityksen tuloslaskelmassa 
palkkioina ja maksuina. Olisi tutkittava 
sitä, kuinka palkansaajien tehtäviään suorit­
taessaan saavuttamat taitotieto ja pätevyys 
voivat lisätä yrityksen arvoa. Siten osaa 
koulutusmenoista ja palkoista voitaisiin 
kohdella poistokelpoisena aineettomana 
käyttöomaisuutena ja ne voitaisiin siirtää 
yrityksen taseeseen. 
Nykyään on ensisijaisen tärkeää vahvistaa -
ja mitata - sellaiset rahoituksen tasot, jotka kaikki koulutuksen toimijat hyväksy­
vät, ja kehittää välittömiä ja välillisiä 
kannustuskeinoja inhimilliseen pääomaan 
suunnattujen investointien edistämiseksi 
sekä parantaa kirjanpitoa ja menojen seu­
rantaa koskevia menetelmiä. 
Kuten komissio tiedonannossaan "Euroo­
pan unionin teollisen kilpailukyvyn politii­
kasta" (KOM (94) 319 lopullinen) ehdotti, 
olisi hyväksyttävä sellaisia kansallisia 
säännöksiä, jotka hyödyttävät erityisesti 
koulutukseen panostavia yrityksiä, jotta osa 
koulutukseen sidotuista summista voitaisiin 
kirjata yritysten taseeseen aineettomana 
omaisuutena. Samalla olisi myös kehitettä­
vä koulutukseen liittyviä säästösuunnitelmia 
henkilöille, jotka haluavat parantaa tieto­
jaan tai uudelleenkouluttautua opintojensa 
keskeyttämisen jälkeen. 
Tietoyhteiskunnan kehittyminen on jo nyt 
aiheuttanut sen, että markkinoilla on entistä 
enemmän uusia hyödykkeitä ja palveluja, 
jotka ovat yhä tärkeämpiä tietämyksen 
lisäämisen kannalta. Useiden jäsenvaltioi­
den verotusjärjestelmiin sisältyy veroista 
vapauttamista koskevia yksityiskohtaisia 
sääntöjä, joiden avulla henkilöt voivat 
vähentää veroistaan joitakin koulutukseen 
käyttämiään menoja. Olisi pohdittava, onko 
näitä järjestelmiä tarkistettava ja laajennet­
tava nopeasti, jotta otettaisiin huomioon 
teknologian kehitys ja jotta kansalaisten 
olisi mahdollista kehittää tietämystään 
parhaalla mahdollisella tavalla. 
Valkoisessa kirjassa ehdotetaan seuraavia 
tukitoimia Euroopan tasolla: 
koulutusinvestointien mittaaminen 
inhimillisiin voimavaroihin inves­
toimisen edistäminen. 
Saatetaan ajan tasalle unionin sisäisiä julki­
sia tai yksityisiä koulutusinvestointeja 
koskeva yleinen taulukko. 
45 
Luetteloidaan koulutusinvestointien tuki-ja 
kannustusvälineet Euroopassa olemassa 
olevien välineiden jakamisen mahdollista­
miseksi. 
Kun on tutkittu yritysten ja yksityisten 
koulutusmenojen verotuksellista ja kirjanpi­
dollista kohtelua koskevia menetelmiä, 
toimitaan yhteistyössä jäsenvaltioiden 
kanssa inhimillisiin voimavaroihin kuten 
käyttöomaisuuteen investoimisen edistämi­
seksi (katso esimerkki n:o 5). 
46 
Esimerkki n:o 5 
Inhimilliseen pääomaan liittyvien investointien edistäminen 
Tavoitteet: 
• 
• 
• 
• Edistetään ajatusta koulutuksesta investointina sen sijaan, että sitä pidetään 
juoksevana menona. 
Rohkaistaan yksilöitä investoimaan koulutukseensa säästösuunnitelmien mallin 
mukaisesti. 
Rohkaistaan kansallisten järjestelmien yhteistoimintaa koulutusmenojen kirjanpi­
dollisen ja verotuksellisen kohtelun kannalta. 
Lähennetään aineettomien investointien verotuksellista ja kirjanpidollista 
kohtelua erityisesti tutkimus- ja koulutusmenojen osalta. 
Menetelmät: 
Tunnistetaan yritysten ja yksityisten koulutusmenojen verotuksellista ja kirjanpi­
dollista kohtelua koskevien menetelmien moninaisuus. 
Arvioidaan taloudellisia vaikutuksia valtioihin ja yrityksiin. 
Yhteisön erilaisten menetelmien asiantuntemus, jonka avulla koulutusmenoja 
voidaan käsitellä yritysten ja yksityisten investointeina. 
Jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten yhdessä toteuttama tutkimus oikeudel­
lisista ja hallinnollisista säännöksistä, jotta yritysten koulutusmenoja voitaisiin 
pitää investointeina. 
47 
YLEISET PÄÄTELMÄT 
Elämme muutosten aikakautta. Kaikki merkit viittaavat siihen, että Euroopan yhteiskunnalle 
kuten muillekin yhteiskunnille koittaa uusi aika, joka on entistä muuttuvampi ja ennalta-
arvaamattomampi. 
Uusi aika, jolle ovat tyypillisiä maailmanlaajuinen kauppa, tietoyhteiskunta sekä suuret 
tieteelliset ja tekniset muutokset, herättää monia kysymyksiä ja aiheuttaa pelkoa, koska sitä 
on vaikea hahmottaa. 
Kysymykset ja pelonaiheet ovat Euroopassa suurempia kuin muualla. Euroopan kulttuuri on 
vanha ja rakenteeltaan monimutkainen. Nykyään kulttuurin ristiriitoja ovat erittäin voimakas 
tutkimuksen tarve ja tiedonjano, jotka johtuvat Euroopan historian teknologisesta ja teollisesta 
maailmaa muuttaneesta vallankumouksesta, sekä toisaalta erittäin voimakas pysyvyyden ja 
yhteisen turvallisuuden tarve. Viimeksi mainittu tunne on ymmärrettävää mantereella, jota 
sodat koettelivat pitkän aikaa ja jota poliittiset ja yhteiskunnalliset ristiriidat repivät hajalle. 
Tämä tunne voi kuitenkin johtaa konservatiivisuuteen muutosten suhteen. 
Muutoksen aikakausi on kuitenkin historiallinen mahdollisuus Euroopalle, koska 
muutoksen aikakaudet, jolloin yhteiskunta kehittyy, ovat ainoat otolliset olosuhteet 
suurisuuntaisten uudistusten ja siten talouden muutosten toteuttamiseksi. Maailmanlaajuisen 
kaupan lisääntyminen, tieteen keksinnöt ja uusi teknologia mahdollistavat kehityksen ja 
edistyksen ennen kokemattomalla tavalla. 
Merkittävä eurooppalainen historioitsija, joka on erinomaisissa tarkkailuasemissa verratakseen 
tätä muutoksen aikakautta aikaisempiin, erityisesti siirtymiseen keskiajasta renessanssiin, 
kirjoittaa seuraavasti: 
"Keskiajan ja uuden ajan Euroopan oli kohdattava Bysantin ja Arabian maailmat sekä Turkin 
keisarikunta. Nyt on onneksi kyseessä rauhanomaisempi kohtaaminen. Toisaalta taloudelliselta 
laajuudeltaan tai vahvuudeltaan jättiläismäisten vaikuttajien olemassaolo edellyttää, että 
Eurooppa saavuttaa vastaavan vahvuuden, jos se haluaa jatkaa olemassaoloaan, kehittyä ja 
säilyttää identiteettinsä. Koska Euroopalla on vastassaan Amerikka, Japani ja huomisen 
Kiina, on sen oltava taloudellisesti, väestöllisesti ja poliittisesti riittävän vahva varmistaakseen 
riippumattomuutensa. 
Euroopan etuna ovat onneksi kulttuurin ja yhteisen kulttuuriperinnön voima. Viimeisen 2500 
vuoden kuluessa Euroopan kulttuuri on osoittautunut luovaksi kerran toisensa jälkeen. Vielä 
nykyäänkin, kuten iskulauseessa sanotaan, Euroopan pääasiallinen raaka-aine ovat 
epäilemättä harmaat aivosolut"'. 
Edistyksellinen yhteiskunta voi muodostua eurooppalaisessa ulottuvuudessa. Se voisi sekä 
auttaa muuttamaan asioita maailmanlaajuisesti että säilyttää täyden omanarvontuntonsa. 
1 Jacques LE GOFF - La vieille Europe et la nôtre - 1994 - Paris, Editions du Seuil 
48 
Tässä valkoisessa kirjassa puolustetaan näkökantaa, jonka mukaan kyseinen tavoite voidaan 
saavuttaa muodostamalla kognitiivinen yhteiskunta mahdollisimman nopeasti. Tällainen edistys 
edellyttää perusteellisia muutoksia. Koulutusjärjestelmät vaikuttavat liian usein koko 
työuraan. Koulutusjärjestelmät ovat liian jäykkiä ja eristyksissä toisistaan. Niiden välillä 
ei ole tarpeeksi yhteyksiä eikä mahdollisuuksia käsitellä uusia elinikäisiä 
koulutusmalleja. 
Koulutuksen avulla vahvistetaan yksityistä ja yhteistä identiteettiä ja vaikutetaan sekä tieteen 
että teknologian kehittymiseen. Yksilön koulutuksen avulla saavuttama itsenäisyys vahvistaa 
koheesiota ja yhteenkuuluvuuden tunnetta. Euroopan kulttuurien erilaisuus, niiden ikä ja eri 
kulttuurien välinen liikkuvuus ovat ensiarvoisen tärkeitä etuja sopeuduttaessa uuteen 
maailmaan. 
Eurooppalaisuus tarkoittaa sitä, että osataan käyttää hyödyksi moninaisia ja vertaansa vailla 
olevia kulttuurisaavutuksia. On myös hyödynnettävä kaikkia mahdollisuuksia saada tietoa ja 
oppia taitoja. Valkoisen kirjan tavoitteena on mahdollistaa näiden keinojen laajempi 
hyväksikäyttö. Tässä kirjassa esitettyjen suositusten ei ole tarkoitus antaa tyhjentäviä 
vastauksia kysymyksiin. 
Tavoitteena on sitä vastoin auttaa Eurooppaa etenemään kohti kognitiivista yhteiskuntaa 
koulutuspolitiikan ja jäsenvaltioissa annettavan koulutuksen avulla. Tarkoituksena on myös 
aloittaa laajempi keskustelu asioista tulevina vuosina. Tavoitteet voivat vaikuttaa myös siihen, 
että osoitetaan Euroopan tulevaisuuden ja sen aseman maailmassa riippuvan siitä, kuinka 
paljon edistetään maanosamme naisten ja miesten yksilöllistä kehittymistä. Tämä on yhtä 
tärkeää kuin tähän asti painotetut talous- ja rahakysymykset. Tällä tavalla Eurooppa voi 
näyttää, että se ei ole ainoastaan vapaakauppa-alue, vaan järjestäytynyt poliittinen yhteisö. 
Näin voidaan myös hallita maailmanlaajuisen ulottuvuuden kehittymistä eikä olla ainoastaan 
sen passiivisia kohteita. 
49 
Liite 1 
Joitakin tietoja ja lukuja 
Huomautus 
1. Jäljempänä esitetyt tiedot ja luvut on otettu Euroopan yhteisöjen komission tai 
OECD.n asiakirjoista. Niitä on käytettävä varoen kuten kaikkia tilastoja, varsinkin 
koska ne ovat vertailevia ja koska ne liittyvät pääasiallisesti ajanjaksoon 1991/92. 
2. Ammatillista koulutusta koskevat tiedot ja luvut liittyvät olennaisesti täydennyskoulu­
tukseen (useissa jäsenvaltioissa ammatillinen peruskoulutus kuuluu kansalliseen 
koulutukseen; tilanne on tällainen esimerkiksi Ranskassa, jossa sitä kutsutaan 
"tekniseksi koulutukseksi"). Täsmällisten ja yleisten tietojen saaminen yritysten (ja 
ammattialojen) täydennyskoulutuksesta on vaikeaa. 
YLEISSIVISTÄVÄ KOULUTUS 
- Vuonna 1993 unionin 15 jäsenvaltioissa oli melkein 117 miljoonaa alle 25-
vuotiasta henkilöä, mikä tarkoittaa 32 prosenttia väestöstä. Suhteellisesti arvioituna 
nuorimmat (43 prosenttia) ovat Irlannissa. Luku on 1,5 kertaa suurempi kuin 
Saksassa, jossa prosenttiosuus on pienin. Vuodesta 1973 alkaen alle 25-vuotiaiden 
osuus väestöstä on pienentynyt kaikissa jäsenvaltioissa. Useissa maissa, joissa alle 
25-vuotiaiden prosenttiosuus oli suurin (Espanja, Suomi, Alankomaat, Portugali), 
pieneneminen oli voimakkainta. On huomattava, että alle 25-vuotiaiden prosenttiosuus 
väestöstä on jakautunut epätasaisesti. Esimerkiksi Etelä-Portugalissa, Etelä-Italiassa, 
osassa Pohjois-Ranskaa tai Irlannissa osuus on yli 35 prosenttia, kun taas Pohjois-
Italian alueilla ja yhdistyneessä Saksassa osuus on alle 29 prosenttia. 
Lukuvuonna 1991/92 Euroopan unionissa oli 67 miljoonaa koululaista ja 
opiskelijaa, mikä tarkoittaa viidennestä kokonaisväestöstä (laskettu 12 jäsenvalti­
on perusteella). Melkein 60 prosenttia alle 25-vuotiaista oli oppilaitoksissa. Jos 
otetaan huomioon varhaiskasvatuksen piirissä olevat oppilaat, melkein 77 miljoonaa 
alle 25-vuotiaista oli koulutuksessa vuonna 1992 unionin silloisissa 12 jäsenvaltiossa. 
Tämä tarkoittaa melkein 70 prosenttia kyseisestä väestönosasta. 
• Lukuvuonna 1991/92 Euroopan unionissa (12 jäsenvaltiota) oli yli 22 miljoonaa 
oppilasta ala-asteella, mikä tarkoittaa yli kolmannesta koulutuksessa olevasta 
väestönosasta. 
• Lukuvuonna 1991/92 Euroopan unionissa oli yli 35 miljoonaa oppilasta 
keskiasteen oppilaitoksissa, mikä tarkoittaa 52 prosenttia koulutuksessa olevista 
nuorista. Prosenttiosuudet vaihtelevat hieman maittain. Portugalissa prosenttiosuus on 
44 ja Saksassa melkein 60. Koko unionissa (erityisesti Saksassa, Italiassa, Alankomais­
sa, Itävallassa ja Ruotsissa) nuoria on enemmän keskiasteen teknisessä koulutuksessa 
kuin yleisessä akateemisessa koulutuksessa (melkein 79 prosenttia Saksassa). 
50 
Lukuvuonna 1991/92 melkein 10 miljoonaa nuorta oli korkeakoulussa, mikä 
tarkoittaa 14:ää prosenttia koulutuksessa olevista nuorista. Prosenttiosuus oli suurin 
Tanskassa ja pienin Portugalissa. On huomattava (lukuvuoden 1991/92 osalta), että 
5 prosentilla opiskelijoista oli jokin muu kuin opiskelumaan kansalaisuus (jäsenvaltioi­
den välillä on jälleen merkittäviä eroja: Belgiassa määrä oli 10,4 prosenttia ja 
Kreikassa 1,4 prosenttia). 
Kaikki nuoret eivät välttämättä saa tutkintotodistusta. Euroopan unionissa 
tutkintotodistusten ja 18-vuotiaiden nuorten määrän välinen suhdeluku keskiasteen 
koulutuksessa oli 0,81. Se oli 0,23 tutkintotodistusten ja 23-vuotiaiden nuorten välillä 
samana vuonna (1990/91) Euroopan unionissa. Kummassakin tapauksessa tilanne 
vaihtelee paljon jäsenvaltioiden välillä. 
Euroopan unionissa oli 1991/92 yli 4 miljoonaa opettajaa (lukuun ottamatta 
korkeakouluopetusta). 
Suurin osa koko Euroopan unionin oppilaitoksista on valtion ja kunnan 
oppilaitoksia. Yli 70 prosenttia laitoksista on suoraan julkisesta sektorista riippuvaisia. 
Eniten täysin riippumattomia yksityisiä laitoksia on Italiassa (yksityisiä laitoksia, jotka 
saavat vähemmän kuin 50 prosenttia avustuksista julkiselta sektorilta). 
Yli 20 prosenttia alle 25-vuotiaista nuorista, jotka eivät olleet koulutuksessa, oli 
työttömänä maaliskuussa 1995 (määrä vaihteli Luxemburgin 6,5 prosentista Espanjan 
45 prosenttiin). Kaikissa unionin maissa Saksaa lukuun ottamatta nuorisotyöttömyys 
on suhteellisesti suurempaa kuin työikäisten työttömyys. 
Yleensä (lukuun ottamatta Kreikkaa ja Italiaa) koulutuksen taso on suoraan 
verrannollinen työttömyyden tasoon: mitä korkeampi koulutuksen taso, sitä 
pienempi nuorisotyöttömyys. Belgiassa, Tanskassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, 
Irlannissa, Italiassa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa taso 
saavutti tai ylitti 15 prosenttia niiden nuorten osalta, jotka eivät olleet suorittaneet 
keskiasteen opintojen ensimmäistä vaihetta. Samoissa jäsenvaltioissa luku oli 10 
prosenttia pienempi korkeakouluopinnot suorittaneiden nuorten osalta. 
Koulutusmenot ovat merkittävä osa julkisia menoja. Eniten BKTL.sta käytetään 
koulutukseen Suomessa (8 prosenttia vuonna 1992). Niissä maissa, joista tietoja on 
voitu kerätä, suhdeluku vaihtelee 7,9 ja 5 prosentin välillä (Saksa, Alankomaat). 
Lukuun ottamatta Alankomaita, joissa yksityisten oppilaitosten osuus on melko 
huomattava (3,3 prosenttia BKTL:sta), melkein kaikki koulutusmenot johtuvat valtion 
ja kunnan oppilaitoksista. BKTL:n koulutukseen osoitetun prosenttiosuuden ja 
oppilaskohtaisten menojen (suhteessa BKTL/asukas) välillä ei ole välttämättä suoraa 
yhteyttä. 
Nykyään korkeakoulujen etäopetuksessa on Euroopassa yli 500 000 opiskelijaa, mikä 
tarkoittaa noin 7:ää prosenttia korkeakouluopetuksessa olevasta väestönosasta. 
51 
AMMATILLINEN OPETUS JA KOULUTUS 
Lukuvuonna 1991/92 keskiasteen ammatillisen koulutuksen ylemmällä tasolla oli 
60 prosenttia nuorista (63 prosenttia miehistä ja 58 prosenttia naisista). Yhdistynyt 
kuningaskunta on ainoa maa, jossa ammatillisessa koulutuksessa on enemmän naisia 
(59 prosenttia) kuin miehiä (52 prosenttia). 
Julkiset menot ammatillisissa koulutusohjelmissa olivat 0,5 prosenttia BKT: s ta 
vuonna 1993. Vuonna 1985 vastaava luku oli 0,25 prosenttia. Työnantajat kuluttivat 
arviolta 1,5 prosenttia kokonaispalkkakustannuksista ammatilliseen koulutukseen. 
EU:ssa arvioidaan, että vähintään 20 prosenttia aktiivisesta väestöstä osallistuu 
joka vuosi erilaiseen ammatillisen täydennyskoulutukseen, joka kestää keskimää­
rin viikosta kahteen viikkoon. Vuonna 1993 tehdyn tutkimuksen mukaan 12 
jäsenvaltiossa noin 5 prosenttia miespuolisista työntekijöistä ja 6 prosenttia naispuoli­
sista yli 25-vuotiaista työntekijöistä oli osallistunut ammatilliseen koulutukseen 
tutkimusta edeltäneen neljän viikon aikana. 
Yksityinen sektori on entistä merkittävämpi koulutuksen tarjoaja. Euroopan 
unionissa arvioidaan olevan yli 60 000 yksityistä oppilaitosta. 
Vaikka Euroopan unionissa oli yli 3 000 korkeakoulua, niiden merkitys 
täydennyskoulutuksessa oli vaatimaton. Ranskassa korkeakoulujen prosenttiosuus 
täydennyskoulutettavien henkilöiden koulutuksessa on 5 prosenttia. Saksassa osuus 
vaihtelee 2 ja 3 prosentin välillä ja Skandinaviassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
osuus on yli 10 prosenttia. 
Osallistuminen ammatilliseen täydennyskoulutukseen riippuu henkilön koulutus­
tasosta. Lukujen mukaan niissä jäsenvaltioissa, joista tietoa on saatavissa, henkilöt, 
jotka ovat suorittaneet keskiasteen ylemmät opinnot, osallistuvat aktiivisemmin 
täydennyskoulutukseen työelämänsä aikana kuin ne, jotka lopettivat koulukäynnin 
alempaan keskiasteeseen. 
52 
Liite 2 
Esimerkkejä yhteisön ohjelmista koulutuksen alalla 
1. Esimerkkejä liikkuvuudesta 
ERASMUS (opiskelijat) 
Neuvoston päätös: 1987 
Kohderyhmä: 1987 - 1988 3 000 apurahaopiskelijaa 
1955 - 1996 170 000 apurahaopiskelijaa 
COMETT II (yhteistyö yliopistojen/yritysten ja opiskelijoiden välillä harjoittelujaksoina 
teollisuudessa) 
Neuvoston päätös: 1988 
Kohderyhmä: 1990 4 400 opiskelijaa kansainvälisessä harjoittelussa 
1994 8 700 opiskelijaa kansainvälisessä harjoittelussa 
75 prosenttia COMETT-hankkeisiin osallistuvista yrityksistä oli pk-yrityksiä 
PETRA II (nuoret ammatillisessa peruskoulutuksessa ja nuoret työntekijät) 
Neuvoston päätös: 1991 
Kohderyhmä: 1992-1994 23 566 ammatillisessa peruskoulutuksessa olevaa 
nuorta 
13 053 nuorta työntekijää 
FORCE (täydennyskoulutus Euroopassa) 
Neuvoston päätös: 1990 
Kohderyhmä: 5 000 eurooppalaista yhteistyökumppania, joista noin 3 000 
yrityksiä tai yritysryhmiä (70 prosenttia pk-yrityksiä) ja 900 
Euroopan koulutusalan yhteistyökumppania, mikä tarkoittaa 
työmarkkinaosapuolia 720 hankkeen yhteydessä 
53 
2. Esimerkkejä SOCRATES-ohjelman yhteydessä toteutettavista hankkeista 
Higher European Diploma in Administration and management (Hedam) on 
tutkinto, joka perustuu akateemiseen yhteistyöhön. Opintojakso kestää kolme vuotta, 
ja 20 prosenttia opintojaksosta muodostuu kahden kielen opiskelusta. Hedam-
koulutusohjelmaan osallistuu tällä hetkellä 300 opiskelijaa. Yhteistyöosapuolina on 
22 laitosta. 
Siirtotyöläisten lasten kouluttamisesta vastaavien yhdistysten Euroopan liiton 
etäopiskeluhankc (Efecot) kattaa 40 kansallista yhdistystä ja kiertävää ammattia 
(laivurit, kiertävät kauppiaat/näyttelijät, sirkustaiteilijat) harjoittavien vanhempien 
lasten koulutuksesta vastaavaa ryhmittymää. Hanke kohdistuu myös vanhempiin. 
Euroling (atk.hon perustuva oppiaineisto, joka on tarkoitettu perus- ja keskitason 
italian, espanjan ja hollannin kielen opiskelua varten). Aineistoa voidaan käyttää 
omatoimisesti tai ryhmässä. Hankkeeseen osallistuu kahdeksan eurooppalaista 
yliopistoa. 
Polyphonia (Euroopan musiikkiverkko - ERASMUS): 12 eurooppalaista musiikkitie­
teen tiedekuntaa ja konservatoriota toimii yhteistyössä verkoston kautta opiskelijoiden­
sa ja opettajiensa liikkuvuuden edistämiseksi (yhteiset opintokokonaisuudet ja 
intensiiviset ohjelmat, yhteiset tutkintolautakunnat). Verkosto on vaikuttanut sekä 
kamariorkesterin että vaskipuhallinkokoonpanon perustamiseen. 
Tradutcch (Euroopan kääntämisen / tulkkauksen koulutuslaitosten verkosto -
ERASMUS): yli 40 Euroopan kääntämisen / tulkkauksen koulutuslaitosta on toiminut 
vuodesta 1986 yhteistyössä opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuuden helpottamiseksi. 
Yksi tämän yhteistyön tuloksista on kääntämisen tekninen apuväline Tradutech. Kaikki 
osapuolet käyttävät ECTS-järjestelmää (Eurooppalainen opintosuoritusten ja 
arvosanojen siirtojärjestelmä). Harvinaisempien Euroopan kielten opiskelua on 
tehostettu ja parhaillaan kehitellään viittomakielen tulkkien koulutukseen liittyvää 
hanketta, joka on ainutlaatuinen Euroopassa. 
Diecec (kaupunkien välinen Euroopan yhteistyöverkosto kulttuurienvälisen koulutuksen 
alalla - COMENIUS): viisi suurta Euroopan kaupunkia (Marseille, Antwerpen, 
Bradford, Bologna ja Torino) ovat alkaneet toimia yhteistyössä koulutuksen alalla, 
jotta edistetään siirtotyöläisten lasten integroitumista vaikuttamalla näiden 
koulunkäynnin onnistumiseen. Tarkoituksena on tällä tavoin vähentää 
kouluttamattomuutta ja työttömyyttä. 
Adcle (eurooppalaisen ulottuvuuden opetus vierailla kielillä - LINGUA): neljä maata 
(Ranska, Portugali, Espanja ja Kreikka) ovat edustettuina kansainvälisissä työryhmis­
sä, joissa laaditaan yhdessä multimediakoulutuksen malleja eurooppalaisen ulottuvuu­
den sisällyttämiseksi koulutukseen, johon liitetään pedagogiset ohjeet vieraiden kielten 
opettajia varten. 
Meithal (opettajien peruskoulutus ja eurooppalainen ulottuvuus - COMENIUS): 
vuodesta 1990 Meithal-verkosto (tarkoittaa "työskennellä yhdessä" gaelin kielellä) 
54 
kerää yhteen kuukaudeksi opettajia ja tulevia opettajia 12 oppilaitoksesta ja 
kahdeksasta unionin maasta keskustelemaan tietystä aiheesta ("taide Euroopassa" 
vuonna 1994). Tapaamisen tarkoituksena on edistää ajatustenvaihtoa ja pohdintaa 
eurooppalaisesta ulottuvuudesta opettajien peruskoulutuksessa 
3. Esimerkkejä Leonardo-ohjelman yhteydessä toteutettavista hankkeista 
Laatujärjestelmä (Système Qualité) (FORCE): espanjalaisten, irlantilaisten ja 
portugalilaisten yritysten yhtymä aloitti koulutusohjelman, joka on tarkoitettu 
Euroopan pk-yritysten tarpeiden tyydyttämiseen laatua koskevien ohjelmien 
toteuttamisen osalta. Näillä ohjelmilla pyritään sisällyttämään laatujärjestelmä 
yritysten strategiseen johtamiseen henkilöstöhallinnon osalta. Hanke on myös 
vaikuttanut ISO 9 000 laatustandardien jakeluun. Asiaa koskeva CD-rom on saatavissa 
neljällä kielellä. 
Metallialan peruskoulutuksessa olevien nuorten sijoittautumista koskeva 
kansainvälinen ohjelma (PETRA): toteutettu Tanskassa metallialan sekakomitean 
johtaman peruskoulutusohjelman yhteydessä. Koulutuksessa edellytetään pakollista 
harjoittelujaksoa ulkomailla. Alankomaissa, Italiassa ja Espanjassa on tapahtunut 
samankaltaista kehitystä lainsäädäntöteitse. 
Euskal-Herria (COMETT): tähän yliopistojen / yritysten koulutusalan yhdistykseen 
(AUEF) kuuluu 10 yritystä, seitsemän yliopistoa ja 18 ammatillista järjestöä 
Baskimaasta ja muilta Euroopan alueilta. Yhdistys kehittää koulutusta ja uudelleenkou­
lutusta, jotka on tarkoitettu parantamaan työmarkkinoiden laatua niille työntekijöille, 
jotka tarvitsevat uudelleenkoulutusta ja/tai ovat työttöminä. 
Uuden "teknisen asiantuntijan" ammattikuvan kehittäminen ja vahvistaminen 
(FORCE): hanke, joka on tarkoitettu erittäin ammattitaitoisen henkilökunnan 
kouluttajia varten ja johon osallistuvat Euroopan autoalan valmistajat, myyjät ja 
useiden maiden koulutuskeskukset, on edistynyt siten, että kehitetään kahta 
multimediaopetusohjelmistoa, jotka liittyvät auton meluun ja ilmatyynytekniikkaan. 
Biomerit (Euroopan bioteknologiakoulutuksen verkko - COMETT): Biomeritiin 
osallistuu noin 33 osapuolta seitsemästä unionin maasta. Se on järjestänyt kolmen 
vuoden aikana 15 koulutusseminaaria, jotka on tarkoitettu noin 900 osallistujalle. 
Biomeritin suurimpia ansioita on ollut se, että se on saanut toimintaansa mukaan sekä 
opiskelijoita ja tutkijoita totuttaakseen heidät työskentelemään Euroopan verkostoissa 
että yrityksiä esitelläkseen bioteknologisia keksintöjä maatiloilla ja pk-yrityksissä sekä 
teollisuudessa. 
Yrityksen perustaminen ulkomaille (PETRA): Tanskan, Luxemburgin, Alankomai­
den ja Portugalin kaupalliset oppilaitokset toimivat yhdessä simulaatiossa, joka koskee 
kansainvälisten yritysten perustamista peruskoulutus verkostojen yhteydessä. Jokaisessa 
koulutuskeskuksessa kehitetään hankkeita yrityksien perustamisesta ulkomaille. Valmiit 
hankkeet esitetään paikallisille toimijoille (kauppakamarit, yritykset) liikealan 
messuilla. 
55 
Ecata (COMETT): Ecata on pitkälle edistyneen ilmailualan tekniikan kansainvälinen 
koulutushanke. Seitsemän yliopistoa useista maistaja 11 Euroopan rakentajaa toimivat 
yhteistyössä tässä hankkeessa, joka on tarkoitettu nuorille insinööreille. Koulutuksen 
suorittaneet saavat tutkintotodistuksen, ja vuodesta 1990 alkaen on pidetty yli 2 000 
opetustuntia. 
4. Esimerkkejä telematiikan sovellusten yhteydessä toteuttavista hankkeista 
Oppiminen tutkimisen ja keksimisen kautta: kaksi yritysten yhteenliittymää ja 
oppilaitosta ovat aloittaneet kaksi koulutusohjelmaa, joista toinen on tarkoitettu 
lääketieteen opiskelijoille ja toinen keskiasteen teknisen alan opiskelijoille. Ohjelmat 
perustuvat intensiiviseen työsimulaatioiden käyttöön. Opiskelijat voivat hyödyntää 
pedagogista tukea, joka tarjoaa opastusta ja selityksiä pyydettäessä. Tämän lähestymis­
tavan, jossa painotetaan kokemukseen perustuvaa päättelyä, olisi johdettava 
perusteellisempaan tiedon tasoon, joka on myös helpommin siirrettävissä (COAST-ja 
SERVIVE-hankkeet). 
Yliopistojen välinen yhteistyö uusien opetuspalvelujen edistämiseksi: tiedon 
saatavuus ei riitä, vaan tietojen on oltava siten järjestettyjä, että ne palvelevat kohteena 
olevan väestön tarpeita. Niiden on oltava opiskelijan kannalta houkuttelevia ja 
motivoivia. Tätä yliopistojen edistämää tiedon elävöittämistä (ARIADNE-hanke) 
tutkitaan parhaillaan yrityksissä sen taloudellisten ja yhteiskunnallisten ominaisuuksien 
selvittämiseksi. Toinen yliopistojen ryhmä kokeilee palvelujen jakamista erilaisten 
sellaisten verkostojen välityksellä, joissa yhdistetään kaapeli-tv, julkiset tietoliikenne­
verkot ja tutkimusverkot (ELECTRA-hanke). 
Pk-yritysten koulutus: teknisten oppilaitosten ja pk-yritysten yhteenliittymä, joka 
edistää kurssimoduuleihin liittyvien tietokantojen kehittämistä. Palvelujen tarjoajat 
mukauttavat standardimallit asiakkaidensa erityistarpeiden mukaan. Koulutusmahdolli­
suudet ovat käytettävissä työpaikoilla tai paikallisissa koulutuskeskuksissa (IDEALS-
hanke). 
Koulutus kotona: tämä etäopetusmalli on yleisin, koska telematiikan kehittyminen on 
mahdollistanut laadukkaan pedagogisen tuen antamisen, paremmat oppilaan ja 
opettajan kanssakäymisen mahdollisuudet ja monia viestintävälineitä. DOMITEL-
hankkeessa kokeillaan kaapeli-tv.n käyttöä ja TOPILOT-hankkeessa keskitytään 
löytämään erityisratkaisu siirtotyöläisille. Ratkaisu perustuu tietojen viestintätekniik­
kaan. 
Erityiskoulutusverkot: kasvava osuus huipputeknologiaa koskevasta koulutuksesta ei 
ole tarjolla yliopistossa, koska paikallisen tason tarve ei riitä taloudelliseksi perusteeksi 
tai tutkimustyö tehdään pääasiassa yrityksissä. Tällaista koulutusta voitaisiin järjestää 
Euroopan tasolla. Kaksi yhteenliittymää arvioi uusia näihin uusiin tarpeisiin 
mukautettuja koulutuksen lähestymistapoja. Ensimmäinen niistä on mikroelektroniikan 
tutkimuslaboratorioiden Euroopan verkosto (MODEM) ja toinen kansallisten 
meteorologian laitosten verkosto (EUROMET). 
56 
LIITE 3 
Alyat Hanoarin koulutus 
Alyat Hanoar on Israelissa sijaitseva laitos, joka on erikoistunut sellaisten nuorten 
koulutukseen, joilla on ollut erityisen suuria ongelmia nuoruudessaan. Ongelmat voivat olla 
luonteeltaan perheestä tai kulttuurista johtuvia tai yhteiskunnallisia, ja ne haittaavat näiden 
nuorten kasvamista vastuuntuntoisiksi aikuisiksi. 
Tämä laitos suunniteltiin alun perin toimimaan vuonna 1932 Saksan juutalaisperheiden lasten 
pelastamiseksi, koska perheitä syrjittiin erityisesti työllisyyden alalla. Tarkoituksena oli saada 
nämä nuoret ryhminä Palestiinaan, jossa laitos vastaisi heidän kasvatuksestaan ja koulutukses­
taan kibbutseilla "nuorten yhdyskunnissa". 
Laitos on kouluttanut melkein 30 vuotta etenkin nuoria siirtolaisia. Koulutusta ovat saaneet 
erityisesti nuoret, joilla on traumaattisia kokemuksia ja jotka ovat pelastuneet keskitysleireiltä 
tai Pohjois-Afrikan maista (Marokko, Tunisia, Algeria) ja Iranista ilman vanhempiaan 
maastaan muuttaneet nuoret. Alyat Hanoar huolehti yhä enemmän "Toisen Israelin" nuorista 
60-luvun lopussa. Tämä laaja väestö, jonka integraatiota ei ollut toteutettu, oli kotoisin 
etenkin Marokosta. Vuodesta 1985 alkaen laitokselle uskottu tehtävä muuttui uudelleen, kun 
se huolehti Etiopian 50 000 henkilön juutalaisväestön nuorten sopeuttamisesta, koulutuksesta 
ja integroimisesta. Nämä ihmiset siirrettiin Israeliin erittäin traumaattisissa ja koettelevissa 
olosuhteissa. 
Tämän yksilökohtaista sekä psykologista että kulttuurista ja yhteiskunnallista sopeutumista 
painottavan koulutusjärjestelmän perusta on nuorten kylä, joka muodostaa yhdyskunnan 
muiden kylien kanssa. Yhdyskunnassa on nuorien oppilaiden lisäksi (14 - 18-vuotiaita 
kumpaakin sukupuolta olevia nuoria) opettajia, kantahenkilökuntaa (mm. perheiden "äidit" 
ja "isät", kasvattajat, kouluttajat, psykologiset neuvonantajat, sosiaaliavustajat) sekä teknistä 
ja hallinollista henkilökuntaa. Suuri osa henkilökunnasta asuu kylän alueella perheensä 
kanssa. 
Oppilaiden muodostamat toimielimet johtavat tätä yhdyskuntaa (mm. oppilasneuvosto, erilaiset 
komiteat, perheet). Aikuisista koostuva henkilökunta kokoontuu säännöllisesti ja kylänjohtaja 
neuvoo heitä, jotta he voisivat olla nuorten esimerkkeinä, heidän samaistumisensa kohteina, 
heidän tukenaan ja kanssakäymisessä heidän kanssaan. 
Näissä kylissä nuorten koulutuksella on kolme pääasiallista tavoitetta: 
1. Edistää yksilön itsenäisyyttä, persoonallisuuden vahvistamista ja kypsymistä sekä 
oppilaiden että oppilaiden ja henkilökunnan välisen kanssakäymisen avulla. 
2. Täydentää kansallisen opetusministeriön laatimaa opetusohjelmaa avaamalla laajempia 
näkökulmia ja kehittämällä kaikenlaista lahjakkuutta, joka voi olla urheilullista, 
taiteellista, musiikkiin liittyvää tai muuta vastaavaa, oppitunneilla, työryhmissä, 
vierailuilla ja muulla ylimääräisellä toiminnalla. 
57 
3. Edistää henkilökohtaista vastuuntuntoa yhteisöä ja yhteiskuntaa kohtaan antamalla 
jokaiselle oppilaalle tehtäviä (mm. vuoroittainen tehtävä ruokasalissa, kirjastossa, peli-
ja leikkikentillä, huoneen järjestämisessä) tai erityisiä tehtäviä (mm. tukiopetuksen 
antaminen, oppilaan vieminen lääkäriin tai sairaalaan). 
Merkittävintä tässä koulutusjärjestelmässä on se, että se toimii käytännössä ilman perinteisiä 
opettajien tai vanhempien antamia rangaistuksia. Nuorten kylässä sosiaalinen paine on 
tehokkaampi valvontakeino. 
Tällä tavalla saavutetut tulokset ovat vaikuttavia. Monet johtotason henkilöistä ovat saaneet 
kyseisen koulutuksen ja sen lisäksi koulun keskeyttäneiden lukumäärä tässä järjestelmässä on 
huomattavasti kansallista tasoa pienempi (3 prosenttia verrattuna yli 10 prosenttiin). Monet 
tähän koulutukseen tulleista nuorista olivat ennen keskeyttämisen mestareita. Tämän mallin 
joustavuus ja kyky voittaa suurista kulttuurieroista johtuvat vaikeudet kuten ennakkoluulot tuli 
hyvin esille, kun saavutettiin hämmästyttäviä tuloksia Etiopiasta kotoisin olevien siirtolais-
nuorten yhteiskuntaan sopeuttamisessa. 
Alyat Hanoarissa on koulutettu yli 30 000 nuorta. Nykyään se on vastuussa yli 17 000 
nuoresta 60 kylässä. Tämä tarkoittaa kolmannesta samanlaisissa yhteyksissä opiskelevista 
nuorista eli 10 - 12 prosenttia ikäluokasta. 
Oppilaan keskimääräiset vuotuiset kustannukset kylässä ovat suhteellisen pienet. Kustannukset 
koulumaksuineen ovat noin 35 000 - 45 000 Ranskan frangia. 
58 
Liite 4 
Yhdysvaltojen intensiivikoulut: "accelerated schools" 
Yhdysvalloissa on toteutettu menestyksekkäästi kokeilua, joka liittyy nimellä "accelerated 
schools" kutsuttuihin intensiivikouluihin. Nämä koulut ovat yksi amerikkalaisten parhaista 
ratkaisuista koulutusjärjestelmän ongelmiin. Ongelmia ilmentää se, että melkein kolmannes 
oppilaista epäonnistuu perus- tai keskiasteen koulutuksessa. 
Nämä "riskioppilaiksi" kutsutut oppilaat ovat yleensä kaksi vuotta opetusohjelmaa jäljessä. 
Yli puolet heistä lähtee koulusta ilman tutkintoa. Kyseiset oppilaat tulevat useimmiten 
epäsuotuisista, köyhistä oloista ja kuuluvat etniseen vähemmistöön, jossa ei puhuta englantia. 
Monet oppilaista ovat yksinhuoltajaperheistä. 
Intensiivikoulujen periaatteena on se, että kaikki saman ikäluokan oppilaat voivat saavuttaa 
saman koulutustason. Tämä tarkoittaa, että "riskioppilaiden" on opiskeltava intensiivisemmin 
verrattuna paremmista oloista tuleviin oppilaisiin. Vaikeuksissa oleville oppilaille tarjotaan 
erityiskouluja. 
Näissä kouluissa ajatuksena on sen, että lahjakkaiden lasten opetus soveltuu kaikille lapsille. 
Vaikeuksissa olevia oppilaita ei saa pitää hitaina ja kyvyttöminä oppimaan tavanomaisissa 
määräajoissa, vaan heille on sitä vastoin annettava kunnianhimoiset tavoitteet, jotka on 
saavutettava tietyn ajan kuluessa. 
Jokaisen oppilaan, vanhemman ja opettajan on uskottava, että epäonnistuminen ei ole 
väistämätöntä. Oppilaat ja vanhemmat muodostavat oppilaitoksen henkilökunnan kanssa 
vastuuntuntoisen yhteisön. Kun yhteisö on muodostanut sellaisen kuvan koulusta, jollainen 
sen heidän mielestään olisi oltava, se alkaa luoda intensiivikoulua, joka oppii ratkaisemaan 
ongelmansa itse. 
Tämän yhteisön on tukeuduttava jokaisen lahjoihin, joita ei yleensä käytetä täysin hyväksi. 
Koulun muuttuminen johtaa asenteiden muuttumiseen ja uuden kulttuurin luomiseen. 
Prosessin onnistuminen kestää noin viisi kuukautta. Sen onnistumiseksi on tarpeen järjestää 
oppilaitoksen henkilökunnan, vanhempien ja oppilaiden välisiä neuvotteluja. 
Tällaisia kokeiluja suorittavat koulut eivät saa jäädä yksin. Niiden on voitava tuntea saavansa 
tukea sellaisilta laitoksilta, jotka ovat aloittaneet samanlaiset kokeilut. Yhdysvalloissa nämä 
koulut ovat voineet tukeutua yliopistoihin, erityisesti Stanfordin yliopistoon. 
Yhdysvalloissa on toteutettu menestyksekkäästi useita satoja vastaavanlaisia hankkeita. Niistä 
on julkaistu tutkimuksia, jotka rohkaisevat jatkamaan kokeilua. 
59 
ISSN 1024-4492 
KOM(95) 590 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
n 16 
Luettelonumero : CB-CO-95-658-FI-C 
ISBN 92-77-97165-7 
Euroopan yhteisöjen -virallisten julkaisujen toimisto 
L-29S5 Luxemburg