FI Euroopan unionin virallinen lehti C 306/18

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2011/C 306/11

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”VADEHAVSLAM”

EY-N:o: DK-PGI-0005-0771-25.03.2009

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Vadehavslam”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Tanska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.1. Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus kohdassa 1 nimetystä tuotteesta:

Nimitystä ”Vadehavslam” (vattimerenlammas) käytetään paloitellusta lampaanlihasta, jota saadaan määrätyllä maantieteellisellä alueella kasvatetusta lampaasta.

Lampaat ovat Texel-rotuisia tai sen ja jonkin toisen rodun risteytyksiä (joskus Texel-rodun uuhia astutetaan Suffolk-rodun tai Gotlannin turkislampaiden kanssa), joita on perinteisesti kasvatettu marskimaalla.

Maanviljelijöiden tavoitteena on tuottaa lampaita, jotka ovat sopeutuneet elinympäristöönsä ja poikivat isokokoisia ja lihaisia lampaita. Tämä ja marskimaan käyttäminen lampaiden laiduntamisessa erottaa ne muilla alueilla kasvatettavista lampaista.

Lampaan laatuvaatimukset:

Teuraspaino : 19–25 kg Muoto : vähintään 6 Väri : 3–4 Rasvaisuus : 1–2–3

Teurastusajankohta (lampaan teurastusikä) riippuu lampaan painosta, jonka on oltava 19–25 kilogrammaa. Teurastamon on merkittävä näkyvästi lampaan rasvapitoisuus. (Aiemmin lampaisiin sovellettiin lihanjalostusyhtiö Danish Crownin eläimiin käyttämää arviointia. Tätä arviointia ei enää sovelleta lampaisiin, minkä takia teurastamon tulee merkitä rasvapitoisuus näkyvästi.)

3.3 Raaka-aineet:

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Talvikautena vähintään puolet eläinten syömästä rehusta on tuotettava määrätyllä maantieteellisellä alueella. Talvella lampaita ruokitaan ruoholla, maissilla, säilörehulla ja ruokintakauden loppupuolella ohralla täydennetyllä heinällä.

Lampaiden tulee laiduntaa rajatun maantieteellisen alueen marskimaalla tai vuorovesialueella vähintään 4,5 kuukautta vuodessa.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava määrätyllä maantieteellisellä alueella:

— Lampaiden tulee syntyä ja kasvaa rajatulla maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Kaikkiin teurastettuihin lampaisiin leimataan Vadehav Marsk og Mad -logo.

Logo on leimattava sekä lopputuotteen pakkaukseen että teurastetun eläimen ruhoon, jotta tuote olisi jäljitettävissä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Kyseinen maantieteellinen alue on Lounais-Tanskassa sijaitseva Vattimeren alue. Alueeseen kuuluu kolme saarta: Rømø, Mandø ja Fanø. Siihen kuuluu myös manneralue, joka rajoittuu etelässä Saksan rajaan. Pohjoisessa alueen raja kulkee Vadehavet-kansallispuiston pohjoisrajaa pitkin. Idässä alue rajautuu valtatie A11:een.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Riben kaupunki perustettiin noin vuonna 710 kauppapaikaksi, ja arkeologisten kaivausten perusteella on pystytty selvittämään, mitä tuotteita siellä myytiin. Jo varhaisessa vaiheessa siellä myytiin lampaita ja karitsoja, jotka olivat peräisin marskimaan kylistä, joten marskimaan viljelijät kasvattivat niitä jo rautakaudella.

Vadehavslam-lampaiden kasvatus perustuu marskimaan pitkiin lampaan- ja karitsankasvatusperinteisiin. Aluetta koettelivat joka vuosi myrskytulvat, jotka peittivät maanviljelysmaan alleen. Merivesi jätti jälkeensä hedelmällistä lietettä, jonka ansiosta marskimaalle kasvoi reheviä niittyjä, joilla eläimet laidunsivat kesäisin ja joilta niille voitiin kerätä rehua talvea varten.

Lorens Hansen analysoi marskimaalta kerättyjä maaperänäytteitä artikkelissaan ”Jordbundsundersøgelser i marsken” (Tidskrift for planteavl, 1968). Artikkelin mukaan marskimaan maaperä on ”luonnostaan erittäin kaliumpitoista, mikä johtuu sen suuresta savipitoisuudesta ja muodostumistavasta.” Tavanomaisesta peltomaasta natriumpitoisuus määritetään vain harvoin, koska natriumia on siinä vähän eikä se vaikuta maaperän rakenteeseen. Marskimaalla sen sijaan tavataan usein erittäin korkeita natriumpitoisuuksia, koska meriveden suola on jättänyt maaperään natriumia marskimaan muodostuessa.

Marskimaalla kasvavat sitkeät, ravinteikkaat ruoholajit eivät sovellu erityisen hyvin perinteiseen maanviljelyyn, mutta ovat laiduntamistarkoitukseen lähes ihanteellisia. Sitkeät marskimaalla viihtyvät ruoholajit ovat ravinnepitoisia ja kestävät hyvin monenlaisia sääolosuhteita. Nimenomaan Vattimeren karut olosuhteet ja suolan vaikutus ovat tehneet alueesta ainutlaatuisen laidunmaan. Seuraavia ruoho- ja heinäkasveja esiintyy etenkin vuorovesialueella:

— Lähimpänä pengertä kasvaa ohutta ruohoa, pieniä itsepölyttyviä valkoapiloita, maitteita, laukkuja, leinikkejä ja laukkaneilikoita.

— Alempana kasvaa ikiviuhkoja, merisuolakkeita ja jonkin verran karkeaa ruohoa.

— Vuorovesialueen uloimmassa/alimmassa osassa kasvaa suolasorsimoita ja suolayrttejä.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Lampaat kasvatetaan kestämään marskimaan ja vuorovesialueen karua luontoa. Kasvatuksella on saatu aikaan isokokoisia ja lihaisia lampaita, joiden lihan rasvapitoisuus on korkea. Vadehavslam-lihassa on omintakeinen suolainen maku.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen tuotteen erityislaatuun, maineeseen tai muihin ominaisuuksiin:

Karut luonnonolot ja erityiset maaperäolosuhteet vaativat Vattimeren alueen lampaanlihantuottajilta paljon. Alueen maanviljelijät hyödyntävät tietojaan ja kokemustaan, jotta he voisivat tuottaa vahvoja ja elinvoimaisia lampaita Vattimeren luonnon ehdoilla.

Lampaat ovat isokokoisia ja elinvoimaisia, ja niiden lihassa on omintakeinen suolainen maku, joka johtuu alueen erityisistä kasvuolosuhteista. Kun merivesi peittää maan, maaperään jää suolaa ja kivennäisaineita. Eläimet laiduntavat marskimaalla, jonka ruohon korkea kalium- ja natriumpitoisuus antaa Vadehavslam-lampaan lihalle sen ominaislaadun ja omaleimaisen suolaisen maun.

Vadehavslam-lampaanliha on tunnettu Tanskassa jo vuosia.

Vattimeren alueen ja Vadehavet-kansallispuiston markkinoinnissa Vadehavslam-lampaiden kasvatus nostetaan alueen tärkeäksi ominaispiirteeksi.

Eritelmän julkaisutiedot:

http://www.foedevarestyrelsen.dk/SiteCollectionDocuments/25_PDF_word_filer%20til%20download/06kontor/Maerkning/Oprindelsesmaerkning_af_foedevarer/Varespecifikation%20for%20Vadehavslam.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.