Erityiskertomus nro 11/2011 Edistävätkö maantieteellisten merkintöjen järjestelmän rakenne ja hallinnointitapa järjestelmän vaikuttavuutta?





SANASTO 11 artiklan mukaiset tarkastukset : Jäsenvaltiot tarkastavat ennen SAN- tai SMM-tuotteen markkinoille saattamista, vastaako tuote annettua eritelmää. Tarkastuksista säädetään maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun asetuksen (EY) N:o 510/2006 11 artiklassa. EU:n maataloustuotteiden laatupolitiikka : EU:n järjestelmät, joilla pyritään tuomaan esiin tiettyjen tuotteiden ominaisuuksia, jotka perustuvat tuotteen alkuperään ja/tai tuotantomenetelmään. Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimenpide nro 132 : Viljelijöille myönnettävä rahoitustuki, jolla korvataan elintarvikkeiden laatujärjestelmiin, esimerkiksi maantieteellisten merkintöjen järjestelmään, osallistumisesta aiheutuvat kulut. Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimenpide nro 133 : Tuottajaryhmittymille myönnettävä rahoitustuki, jonka avulla ryhmittymät voivat tiedottaa kuluttajille elintarvikkeiden laatujärjestelmiin, myös maantieteellisten merkintöjen järjestelmään, kuuluvista tuotteista ja edistää tuotteiden menekkiä. Hakijaryhmittymä : Samaa maataloustuotetta tai elintarviketta käsittelevistä tuottajista tai jalostajista koostuva järjestö oikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Hakijaryhmittymä hakee tutkimisesta vastaavalta kansalliselta viranomaiselta tuotenimen rekisteröintiä suojatuksi alkuperänimitykseksi tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi. Kielletty käytäntö : Suojatun nimen luvaton käyttö, väärinkäyttö, jäljittely tai mielleyhtymän hyödyntäminen taikka muu käytäntö, joka antaa kuluttajalle virheellisen käsityksen tuotteen todellisesta alkuperästä. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmä : Järjestelmän avulla suojellaan nimeä, jolla yksilöidään tuote, jonka tietty laatu, maine tai muu ominaispiirre juontuu pääosin sen maantieteellisestä alkuperästä. Järjestelmässä on kahdenlaisia suojattuja nimiä: suojattu alkuperänimitys (SAN) ja suojattu maantieteellinen merkintä (SMM). Niiden käyttö riippuu siitä, missä määrin ja millä tavalla tuote liittyy tiettyyn alueeseen. Maaseudun kehittämisohjelma : Jäsenvaltion laatima ja komission hyväksymä keskeinen asiakirja, joka koskee EU:n maaseudun kehittämispolitiikan suunnittelemista ja täytäntöönpanoa. Nyt sovellettavat maaseudun kehittämisohjelmat kattavat jakson 2007–2013. Suojattu alkuperänimitys (SAN) : Nimen rekisteröiminen suojatuksi alkuperänimitykseksi tarkoittaa, että tuotteella on ominaisuuksia, jotka perustuvat pääasiallisesti maantieteelliseen alueeseen ja tuotantoalueen tuottajien osaamiseen. Kaikki tuotantovaiheet toteutetaan kyseisellä tuotantoalueella. Tuotteen ominaispiirteiden ja maantieteellisen alkuperän välisen yhteyden on oltava kiinteä. Suojattu maantieteellinen merkintä (SMM) : Nimen rekisteröiminen suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi tarkoittaa, että tuotteella on erityisominaisuuksia tai erityinen maine, joka kytkee sen tiettyyn maantieteelliseen alueeseen. Ainakin yksi tuotantovaihe toteutetaan kyseisellä alueella. Jos tuote jalostetaan, raaka-aineet voivat olla peräisin toiselta maantieteelliseltä alueelta. Toimivaltainen viranomainen : Jäsenvaltion keskushallinnon viranomainen, jonka vastuulla/tehtävänä on järjestää viralliset tarkastukset, jotka koskevat sitä, vastaako SAN- tai SMM-tuote annettua tuote-eritelmää, sekä valvoa nimitysten käyttöä markkinoilla. Tuote-eritelmä : Asiakirja, joka sisällytetään nimen rekisteröintiä suojatuksi alkuperänimitykseksi tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi koskevaan hakemukseen. Asiakirjassa eritellään tuotteen keskeiset piirteet, kuten suojattava nimi, tuotteen kuvaus, maantieteellisen alueen määritelmä, valmistustapa, sekä yksityiskohtaiset tiedot, jotka osoittavat tuotteen ja maantieteellisen ympäristön välisen yhteyden. Tuotteen on vastattava tuote-eritelmää, jotta sitä voidaan pitää kaupan suojattua nimeä käyttäen. Yhteinen maatalouspolitiikka : EU:n maataloustukien ja maatalouden alalla sovellettavien järjestelmien muodostama kokonaisuus. Yhtenäinen asiakirja : Asiakirja, joka sisällytetään nimen rekisteröintiä suojatuksi alkuperänimitykseksi tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi koskevaan hakemukseen ja jonka komissio tutkii. Asiakirjassa esitetään tuote-eritelmän mukaiset pääasialliset ominaisuudet ja tuodaan esiin tuotteen ja tietyn maantieteellisen alueen yhteys. TIIVISTELMÄ I. EU:n maantieteellisten merkintöjen järjestelmällä pyritään suojaamaan sellaisten tuotteiden nimiä, joiden ominaisuudet liitetään tuotteiden maantieteelliseen tuotantoalueeseen. Järjestelmässä on kahdenlaisia suojattuja nimiä: suojattu alkuperänimitys (SAN) ja suojattu maantieteellinen merkintä (SMM). Niiden käyttö riippuu siitä, missä määrin ja millä tavalla tuote liittyy tiettyyn alueeseen. II. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmä voi tarjota viljelijöille ja elintarvikkeiden tuottajille taloudellisia mahdollisuuksia ja vaikuttaa myönteisesti maaseudun elinkeinoelämään. Jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa ja suojata tuotteita halutulla tavalla, tarvitaan tarkoituksenmukainen EU:n toimintakehys. Tilintarkastustuomioistuin tutki, onko valvontajärjestelmä käsitteellisesti vankka, tekevätkö maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kuuluvat menettelyt ja toimenpiteet siitä kiinnostavan mahdollisten osallistujien näkökulmasta ja ovatko käytettävissä olevat toimenpiteet ja komission toimet osaltaan lisänneet kuluttajien tietoisuutta tuotteista. III. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmään liittyvillä tarkastuksilla pyritään selvittämään, vastaako SAN- tai SMM-tuote annettua eritelmää, ja havaitsemaan tapaukset, joissa suojattua nimeä käytetään kielletyllä tavalla. Tilintarkastustuomioistuin totesi tarkastuksessaan, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmään liittyviä tarkastuksia valvovan järjestelmän rakennetta olisi vielä selkeytettävä. Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden tarkastamisesta annetun EU:n asetuksen säännöksissä ei aseteta vähimmäisvaatimuksia jäsenvaltioiden toteuttamille, maantieteellisten merkintöjen järjestelmään liittyville tarkastuksille. IV. Komissio valvoo tarkastuksia, joita jäsenvaltiot suorittavat maantieteellisten merkintöjen järjestelmän yhteydessä, mutta millään komission yksiköllä ei ole yksinomaista vastuuta järjestelmää koskevien tarkastusten toimittamisesta eikä komissio ole toistaiseksi tarkastanut järjestelmää. Vasta hiljattain on aloitettu asiakirjojen järjestelmällinen tarkastaminen ja siten on havaittu, että jäsenvaltioiden raportoimat tiedot ovat puutteellisia. V. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän vaikuttavuus riippuu siitä, missä määrin tuottajat käyttävät sitä ja kuinka tietoisia kuluttajat ovat järjestelmästä. Järjestelmään olisi mahdollista saada mukaan lisää tuottajia varsinkin niillä alueilla, joilla sitä hyödynnetään vähän, mutta hakemusten tutkimismenettely on aikaavievä, mikä vähentää tuottajien mielenkiintoa järjestelmää kohtaan. Usein tuottajat eivät myöskään ole tietoisia järjestelmästä. Komission toimeksiannosta tehty tutkimus osoitti, että kuluttajat eivät useinkaan tunne järjestelmän tunnuksia ja tarkoitusta. Tilanteen korjaamiseksi kuluttajien tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä olisi lisättävä, mutta EU:ssa ei ole laadittu kokonaisstrategiaa tätä varten. Erilaisten toimenpiteiden ja toimien toteuttaminen on mahdollista, mutta ne vaikuttavat hajanaisilta. VI. Tilintarkastustuomioistuin suosittaa seuraavaa: - Maantieteellisten merkintöjen järjestelmää koskevissa säännöksissä asetetaan vähimmäisvaatimukset, joita sovelletaan tuote-eritelmien noudattamiseen liittyviin tarkastuksiin. - Tiedotetaan kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi toimitettavien säännöllisten tarkastusten kattavuudesta nykyistä selkeämmin. Keskinäistä avunantoa koskevat säännöt olisi mukautettava vastaamaan kansallisten viranomaisten tarpeita. - Komission olisi otettava jäsenvaltioiden maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kohdistamien valvontamenettelyjen tarkastaminen osaksi suunnitelmaa, jonka se on laatinut jäsenvaltioissa säännöllisesti toimitettavista tarkastuksista. - Laaditaan selkeä edistämisstrategia, jolla lisätään tuottajien ja kuluttajien tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä. Komission olisi kokeiltava vaikuttavampia tapoja edistää järjestelmää esimerkiksi siten, että se itse toteuttaa järjestelmää koskevia kampanjoita. JOHDANTO MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄN TOIMINTAPERIAATTEET 1. EU:n maataloustuotteiden laatupolitiikalla pyritään tuomaan esiin tiettyjen tuotteiden ominaisuuksia, jotka perustuvat tuotteen alkuperään ja/tai tuotantomenetelmään. Tässä kertomuksessa käsitellään maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen järjestelmää, joka on yksi laatupolitiikkaan kuuluvista järjestelmistä. 2. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän avulla suojataan nimeä, jolla yksilöidään tuote, jonka tietty laatu, maine tai muu ominaispiirre juontuu pääosin sen maantieteellisestä alkuperästä. Nimen katsotaan kuuluvan teollis- ja tekijänoikeuksien piiriin. Järjestelmään ovat alun perin vaikuttaneet esimerkiksi Ranskan Appellation d’Origine Contrôlée (AOC) ja Italian Denominazione di Origine Controllata (DOC), joilla tuotteita on suojattu kansallisesti. 3. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1992, koska haluttiin luoda yhteisön säännöt, jotka mahdollistaisivat yhden yhtenäisen EU:n lähestymistavan soveltamisen rekisteröityjen tuotenimien suojaamiseen [1]. Järjestelmää säännellään nykyisin maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 510/2006 [2]. 4. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmässä on kahdenlaisia suojattuja nimiä, joiden käyttö riippuu siitä, missä määrin ja millä tavalla tuote liittyy tiettyyn maantieteelliseen alueeseen: a) Suojatuksi alkuperänimitykseksi (SAN) voidaan rekisteröidä sellaisen tuotteen nimi, jonka ominaisuudet perustuvat pääasiallisesti maantieteelliseen alueeseen ja tuotantoalueen tuottajien osaamiseen [3]. Kaikki tuotantovaiheet toteutetaan kyseisellä tuotantoalueella. Tuotteen ominaispiirteiden ja maantieteellisen alkuperän välisen yhteyden täytyy olla kiinteä. Tunnettuja SAN-tuotteita ovat esimerkiksi Queso Manchego, Prosciutto di Parma, Grana Padano ja Comté. b) Suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi (SMM) voidaan rekisteröidä sellaisen tuotteen nimi, jonka erityisominaisuudet tai erityinen maine kytkevät sen tiettyyn maantieteelliseen alueeseen. Ainakin yksi tuotantovaihe toteutetaan kyseisellä alueella. Jos tuote jalostetaan, raaka-aineet voivat olla peräisin toiselta maantieteelliseltä alueelta [4]. Tunnettuja SMM-tuotteita ovat esimerkiksi Bayerisches Bier, Scotch Beef ja Pruneaux d’Agen. 5. Tuotenimi voidaan rekisteröidä maantieteellisten merkintöjen järjestelmän jompaankumpaan ryhmään, riippumatta siitä, onko tuote peräisin tietyltä maantieteelliseltä alueelta EU:ssa vai jossakin EU:n ulkopuolisessa maassa, missä ne on suojattu (esimerkiksi Kiinasta tai Kolumbiasta). 6. Vuoden 2010 lopussa asetuksen (EY) N:o 510/2006 mukaisesti oli rekisteröity 964 tuotenimeä, joista 502 SAN-tuotteiksi ja 462 SMM-tuotteiksi. Rekisteröityjen tuotenimien määrä on järjestelmän käyttöön ottamisesta lähtien jatkuvasti kasvanut. Komissio on asettanut tavoitteeksi 1100 tuotenimen rekisteröimisen vuoden 2012 loppuun mennessä [5]. 7. SAN- ja SMM-tuotteet on merkitty erityisillä EU:n tunnuksilla, joiden tarkoituksena on taata, että tuote liittyy tiettyyn maantieteelliseen alueeseen. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kuuluvien tuotteiden pakkauksessa on oltava asianomainen tunnus (taikka maininta "suojattu alkuperänimitys" tai "suojattu maantieteellinen merkintä"). Suojattua alkuperänimitystä ja suojattua maantieteellistä merkintää koskevat tunnukset +++++ TIFF +++++ Lähde: Komission asetus (EY) N:o 1898/2006 (EUVL L 369, 23.12.2006, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 628/2008 (EUVL L 173, 3.7.2008, s. 3), liite V. TALOUDELLISET MAHDOLLISUUDET 8. Asetuksen (EY) N:o 510/2006 mukaisesti rekisteröityjen SAN- ja SMM-tuotteiden tukkuarvoksi arvioidaan yhteensä noin 15 miljardia euroa, mikä vastaa suunnilleen 2,5 prosenttia elintarvikkeisiin EU:ssa käytetyistä varoista [6] ja on samalla tasolla kuin luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden tukkuarvo. Seuraavassa kaaviossa on esitetty tärkeimpien SAN- ja SMM-tuoteryhmien prosenttiosuus tukkuarvon kokonaismäärästä [7]. 9. Tutkimukset ovat osoittaneet, että SAN- ja SMM-tuotteilla on tavallisesti korkeampi tuottajahinta kuin samantyyppisillä tuotteilla, jotka eivät kuulu maantieteellisten merkintöjen järjestelmään. Havaitut hintaerot vaihtelivat viidestä prosentista 300 prosenttiin. Tutkimuksissa katsottiin hintaerojen johtuvan suurelta osin siitä, että maantieteellisten merkintöjen suojaamisen avulla kyseisten tuotteiden laatua valvotaan [8]. KAAVIO 1 SAN- JA SMM-TUOTERYHMIEN PROSENTTIOSUUS KOKONAISTUKKUARVOSTA +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. 10. Asetuksessa (EY) N:o 510/2006 todetaan, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä voi olla huomattavaa etua maaseudun taloudelle, sillä se voi lisätä viljelijöiden tuloja ja auttaa maaseutuväestöä pysymään näillä alueilla [9]. Komissio korosti yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tulevaisuudesta laatimassaan tiedonannossa, että maataloustuotteiden laatupolitiikka, johon myös maantieteellisten merkintöjen järjestelmä kuuluu, on osa yhteistä maatalouspolitiikkaa [10]. Laatupolitiikka edistää maataloustoiminnan monimuotoisuutta maaseutualueilla ja parantaa kilpailukykyä. 11. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmään sisältyy rahoitustoimenpiteitä, joista ei aiheudu merkittäviä menoja EU:n talousarvioon. Toimenpiteiden tarkoituksena on edistää elintarvikkeiden laatujärjestelmiä, kuten maantieteellisten merkintöjen järjestelmää, ja tukea niihin osallistuvia viljelijöitä. TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 12. Asetuksessa (EY) N:o 510/2006 todetaan, että sellaisten tuotteiden menekin edistämisestä, joilla on tiettyjä ominaispiirteitä, voi olla huomattavaa etua maaseudun taloudelle. Jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa ja suojata tuotteita halutulla tavalla, tarvitaan tarkoituksenmukainen EU:n toimintakehys. Tarkastuksessa pyrittiin löytämään vastaus kysymykseen "Edistävätkö maantieteellisten merkintöjen järjestelmän rakenne ja hallinnointitapa järjestelmän vaikuttavuutta?" 13. Tarkastuskysymystä tutkittiin seuraavista näkökulmista: a) Maantieteellisten merkintöjen järjestelmää varten määritellyn tarkastusjärjestelmän vankkuus: Maantieteellisten merkintöjen järjestelmään osallistuva tuottaja olettaa, että hänen tuotteensa nimi on asianmukaisesti suojattu luvattomalta käytöltä ja väärinkäytöltä, jollaista saattaa ilmetä, koska rekisteröidyt tuotteet ovat kalliimpia kuin rekisteröimättömät. SAN- tai SMM-tuotteen ostava kuluttaja olettaa, että tuote on peräisin tietyltä maantieteelliseltä alueelta ja vastaa tuote-eritelmää [11]. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmää varten on siis määriteltävä vankka tarkastusjärjestelmä, joka auttaa vastaamaan kummankin osapuolen odotuksiin. b) Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän kiinnostavuus: Järjestelmän menestys riippuu siitä, kuinka moni tuottaja haluaa osallistua siihen. Jos tuottajat eivät ole kiinnostuneita järjestelmästä tai vain hyvin harva haluaa olla siinä mukana, järjestelmällä ei voida saavuttaa haluttua vaikutusta. c) Kuluttajien tietoisuus maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä: Kuluttaja voi valita SAN- tai SMM-tuotteen vain, jos hän on tietoinen järjestelmästä ja sen toimintaperiaatteista, joilla taataan, että tuote on peräisin tietyltä maantieteelliseltä alueelta ja että se on valmistettu tuote-eritelmän mukaisesti. 14. Tarkastuksessa keskityttiin sääntelykehykseen ja komission toimiin. Tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnin komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston asianomaisiin yksiköihin, joissa se järjesti haastatteluja ja tutki asiakirjoja. Komission terveyden ja kuluttaja-asioiden pääosastolta pyydettiin tietoja siitä, miten se osallistuu valvontaan, jota komissio kohdistaa jäsenvaltioiden maantieteellisten merkintöjen järjestelmän osalta toimittamiin tarkastuksiin. 15. Myös kaikkien jäsenvaltioiden viranomaisilta pyydettiin aineistoa, joka liittyi komissiossa tehtyihin havaintoihin, sekä muita saatavissa olevia tietoja. Tiedot kerättiin sähköisen kyselyn ja jäsenvaltioiden viranomaisten luokse tehtyjen tarkastuskäyntien [12] avulla. Sähköinen kysely koski kaikkia jäsenvaltioita ja koostui kolmesta kyselylomakkeesta [13]. Kaikkien kolmen lomakkeen vastausprosentti oli noin 90. 16. Tarkastus koski tilannetta vuoden 2009 lopussa, mutta myös tämän ajankohdan jälkeisiä tapahtumia on tarvittaessa otettu huomioon. Samoin ehdotus uudeksi asetukseksi "maataloustuotteiden laatujärjestelmistä" on otettu huomioon tämän kertomuksen päätelmiä ja suosituksia käsittelevässä osassa. Ehdotus kattaa maantieteelliset merkinnät ja muita laatujärjestelmiä, jotka sisällytetään samaan asetukseen [14]. HUOMAUTUKSET PUUTTEET SÄÄNNÖKSISSÄ JA JÄSENVALTIOIDEN TOIMITTAMIEN TARKASTUSTEN VALVONNASSA 17. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän tarkoituksena on suojata SAN- tai SMM-järjestelmään rekisteröityjä tuotenimiä. Tavoitteen saavuttamiselle on olennaista, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmää varten on määritetty vakaa jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmä, jota myös valvotaan riittävällä tavalla. Tarkastuksia on kahdenlaisia: a) Asetuksen (EY) N:o 510/2006 11 artiklassa tarkoitetaan jäsenvaltioiden velvoitetta tarkastaa ennen kuin tuotteet voidaan saattaa markkinoille, että ne vastaavat annettuja eritelmiä (11 artiklan mukaiset tarkastukset). Asetuksessa säädetään, että jäsenvaltioissa "toimivaltainen viranomainen" vastaa tarkastuksista, mutta tarkastukset voi suorittaa myös puolueeton "valvontaelin", joka täyttää eurooppalaisen standardin EN 45011 [15] vaatimukset. Tarkastuskustannuksista vastaavat yleensä asianomaiset toimijat. b) Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset vastaavat myös tarkastuksista, joilla pyritään havaitsemaan ja estämään suojatun nimen väärinkäyttö, jäljittely tai mielleyhtymän hyödyntäminen ja muut käytännöt, jotka ovat omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen (kielletyt käytännöt) [16]. SAN- JA SMM-TUOTTEIDEN TUOTE-ERITELMIEN NOUDATTAMISTA KOSKEVISTA TARKASTUKSISTA ANNETUISSA SÄÄNNÖKSISSÄ EI ASETETA VÄHIMMÄISVAATIMUKSIA 18. Asetuksessa (EY) N:o 510/2006 ei kuitenkaan säädetä vähimmäisvaatimuksista, joita toimivaltaisten viranomaisten ja valvontaelinten olisi sovellettava esimerkiksi 11 artiklan mukaisten tarkastusten kattavuuteen ja tiheyteen sekä tarkastusten valinnassa käytettäviin menetelmiin. Asetuksessa ei myöskään määritellä, mitkä ovat ne tuotannon ja jakelun eri vaiheiden osapuolet, joihin tarkastuksia kohdistetaan. Sen sijaan, että asetuksen 10 artiklassa [17] annettaisiin nimenomaiset ohjeet tarkastusjärjestelmää varten, siinä viitataan rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta annetun asetuksen (EY) No 882/2004 [18] mukaisiin tarkastuksiin. 19. Asetuksessa (EY) N:o 882/2004 ei kuitenkaan erityisesti käsitellä tuote-eritelmiin liittyviä (11 artiklan mukaisia) tarkastuksia. Suurin osa asetuksen tarkastuksia koskevista säännöksistä on yleisluontoisia ja ne liittyvät elintarvikkeiden turvallisuuteen ja hygieniaan sekä eläinten terveyteen ja hyvinvointiin. Niissä käsitellään muun muassa otanta- ja analyysimenetelmiä, vertailulaboratorioiden valintaa sekä kolmansista maista yhteisön alueelle saatettavien rehujen ja elintarvikkeiden virallista valvontaa. Ohjeet eivät siis auta asettamaan vähimmäisvaatimuksia 11 artiklan mukaisille tarkastuksille. 20. Se, että tällaisia erityisesti 11 artiklan mukaisia tarkastuksia koskevia tietoja ei ole esitetty maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä annetuissa säännöksissä oikeastaan lainkaan, on johtanut siihen, että eri jäsenvaltioissa sovelletaan erilaisia tarkastusjärjestelmiä. Taulukossa 1 annetaan esimerkki tarkastuskäynnin kohteena olleiden jäsenvaltioiden erilaisista käytännöistä. TAULUKKO 1 KAHDEN 11 ARTIKLAAN PERUSTUVAN TARKASTUSJÄRJESTELMÄN VERTAILU Lähde: Tilintarkastustuomioistuin. Tarkastusjärjestelmän erityispiirteet | Valvontaelin (jäsenvaltio 1) | Toimivaltainen viranomainen (jäsenvaltio 2) | Tarkastussykli (toimijat) | Vaihtelee: tarkastuksia vuosittain tai usean vuoden välein (tuotteesta riippuen). | Jokaiseen toimijaan kohdistetaan tarkastus vuosittain. | Tarkastuksen kattavuus | Tuottaja | Tuottaja; pakkaaja; yritykset, jotka tuottavat tuotteita kauppiaan omalla merkillä. | Tarkastukset ennen tuotteen pääsyä jakeluun [9999] | Eivät pakollisia. Ensimmäinen tarkastus voidaan suorittaa useita vuosia sen jälkeen, kun tuote on otettu mukaan maantieteellisten merkintöjen järjestelmään. | Pakollisia, jotta tuottaja voidaan hyväksyä mukaan. | Rekisteri toimijoista, jotka käyttävät tiettyä suojattua nimeä (tarkastettava perusjoukko) | Toimijoiden rekisteröityminen ei ole pakollista. | Toimijoiden täytyy rekisteröityä. | Otanta (tarkastettavien toimijoiden poiminta) | Riskin perusteella | Kaikki toimijat tarkastetaan vuosittain. | Kansallisten viranomaisten toimivaltaisiin alueellisiin viranomaisiin kohdistama valvonta | Erilliset toimivaltaiset alueelliset viranomaiset ovat olemassa, mutta valvontaa ei suoriteta. | Yksi toimivaltainen viranomainen suorittaa kaikki tarkastukset. | 21. Taulukosta käyvät ilmi kahden tarkastusjärjestelmän erot, joita on useilla tärkeillä osa-alueilla: muun muassa tarkastussykli, tarkastusten kattavuus ja ennen tuotteen jakeluun pääsyä toimitettavat tarkastukset ovat erilaisia. Myös sähköiseen kyselyyn saatujen vastausten analyysi osoitti, että tarkastusjärjestelmissä on eroja. Eroavaisuuksien vuoksi tavoitetta – "yhtenäisen lähestymistavan" soveltamista asetuksessa vaadittuihin tarkastuksiin – on vaikeampi saavuttaa. Yhtenäisempi lähestymistapa voisi kuitenkin "varmistaa yhtäläiset kilpailun edellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuotteiden tuottajien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteiden luotettavuus kuluttajien keskuudessa paranee" [19]. 22. Jäsenvaltioiden muihin EU:n laatujärjestelmiin kohdistamia tarkastuksia varten sen sijaan on annettu enemmän ohjeita. Viinialan tuotteiden maantieteellisistä merkinnöistä annetussa asetuksessa on käsitelty muun muassa tarkastettavien tuottajien valintaa ja katettavia tuotantovaiheita [20]. Yksi EU:n laatujärjestelmistä koskee luonnonmukaista tuotantoa, ja myös sen osalta on annettu enemmän ohjeita jäsenvaltioiden toimittamia tarkastuksia varten. Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetut säännökset täydentävät asetuksen (EY) N:o 882/2004 vaatimuksia. Säännöksissä käsitellään tarkastusten tiheyttä, katettavia tuotantoprosessin vaiheita, valvontaelimien raportointivelvoitteita ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa [21]. LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ PUUTTEISTA TUOTE-ERITELMIEN NOUDATTAMISTA KOSKEVISSA TARKASTUKSISSA Kahdessa tarkastuskäynnin kohteena olleessa jäsenvaltiossa havaittiin puutteita, jotka liittyivät jalostetun SAN-tuotteen raaka-aineen alkuperää koskeviin valvontaelimen tarkastuksiin. SAN-tuotteeksi rekisteröidyn oliiviöljyn tuote-eritelmän noudattamista koskevaan tarkastukseen ei sisältynyt analyysiä siitä, kuinka suuren keskisadon oliivintuottajat todennäköisesti saavat lohkoiltaan. Analyysi on tärkeä siksi, että sen avulla voidaan määrittää, voiko puristamoihin toimitettu ja oliiviöljyksi jalostettujen oliivien määrä tosiasiallisesti olla peräisin asianomaiselta maantieteelliseltä alueelta. Eräs valvontaelin tarkasti SAN-tuotteeksi rekisteröidyn juuston tuote-eritelmän, mutta juustoon käytettävän maidon alkuperän tarkastaminen oli puutteellista. Valvontaelin ei ottanut tarkastuksessaan huomioon riskiä, että juuston valmistamiseen käytetty maito voisi olla peräisin tiloilta ja lehmistä, jotka eivät ole tuote-eritelmässä määritellyllä maantieteellisellä alueella. KIELLETTYJEN KÄYTÄNTÖJEN HAVAITSEMISEEN JA ESTÄMISEEN TARKOITETUISTA TARKASTUKSISTA EI OLE LAADITTU SELKEÄÄ OIKEUDELLISTA MÄÄRITELMÄÄ 23. Asetuksen (EY) N:o 510/2006 13 artiklan mukaan rekisteröityjä nimiä on suojattava erilaisilta kielletyiltä käytännöiltä. Euroopan parlamentti on vaatinut, että kaikkien jäsenvaltioiden viranomaiset velvoitetaan suojelemaan oma-aloitteisesti maantieteellisiä merkintöjä [22]. 24. Vaikka rekisteröityjen nimien suojaaminen kielletyiltä käytännöiltä on tärkeää, asetuksessa (EY) N:o 510/2006 ei ole säädetty, mitä tarkastuksia jäsenvaltioiden pitäisi mahdollisesti tehdä suojelun varmistamiseksi. Komissio toteaa kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi ja estämiseksi toimitettavista tarkastuksista ainoastaan, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kuuluviin tuotteisiin kohdistettaviin tarkastuksiin sovelletaan asetusta (EY) N:o 882/2004. Tämä merkitsee, että jäsenvaltioiden on käsiteltävä niitä asetuksessa (EY) N:o 882/2004 mainituissa monivuotisissa kansallisissa valvontasuunnitelmissaan [23]. Epäselväksi kuitenkin jää, missä laajuudessa jäsenvaltioiden on toimitettava säännöllisiä tarkastuksia kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi ja estämiseksi. Lisäksi siitä, miten tällaisia tarkastuksia olisi mahdollisesti toimitettava, ei ole annettu ohjeita. 25. Useissa jäsenvaltioissa, joihin tehtiin tarkastuskäynti, korostettiin, että asetuksessa (EY) N:o 510/2006 olisi säädettävä keskinäistä avunantoa koskevasta menettelystä, joka mahdollistaisi toimien toteuttamisen, kun saadaan ilmoitus suojatun nimen kielletystä käytöstä muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote on valmistettu. Tämä asettaa kyseenalaiseksi asetuksen (EY) N:o 882/2004 35 ja 36 artiklassa yhdyselimistä ja pyynnöstä annettavasta avusta annettujen säännösten tarkoituksenmukaisuuden. 26. Useimmat jäsenvaltiot eivät toimita säännöllisesti tarkastuksia kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi ja estämiseksi. Tavallisesti ne suorittavat tällaisia tarkastuksia ainoastaan saatuaan ilmoituksen kielletystä SAN- tai SMM-tuotteisiin liittyvästä käytännöstä tai elintarvikkeiden hygienia- ja turvallisuustarkastusten toissijaisena osana. Jäsenvaltioihin tehtyjen tarkastuskäyntien ja sähköisen kyselyn avulla havaittiin, että silloinkin kun jäsenvaltio toimittaa näitä tarkastuksia, ne eivät ole yhtä kattavia muista maista peräisin olevien SAN- ja SMM-tuotteiden osalta. Monissa jäsenvaltioissa muista maista peräisin olevia tuotteita ei oteta huomioon, vaan tarkastukset koskevat ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa valmistettuja tuotteita. 27. Seuraavassa laatikossa annetaan esimerkkejä kielletyistä käytännöistä, joita jäsenvaltiot ovat havainneet toimittaessaan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä tarkastuksiaan tai tutkiessaan epäilyttäviä tapauksia tai ilmoituksia kielletyistä käytännöistä. Esimerkkitapaukset osoittavat myös, että säännöllisten tarkastusten puuttuessa on olemassa suuri riski, että kiellettyjä käytäntöjä ei havaita. LAATIKKO 2 ESIMERKKEJÄ KANSALLISTEN VIRANOMAISTEN HAVAITSEMISTA KIELLETYISTÄ KÄYTÄNNÖISTÄ Ranskan viranomaiset totesivat, että eräs lihakauppias oli myynyt karitsaa ravintoloihin mainiten laskuissaan SMM-järjestelmään kuuluvan suojatun tuotenimen, vaikka toimitettu liha ei kuulunut järjestelmään. Ravintolat olivat tämän vuoksi perusteettomasti ilmoittaneet suojatun nimen ruokalistoissaan. Baijerin viranomaiset keräsivät näytteitä tiettyä SAN-järjestelmän mukaisesti suojattua juustoa myyvistä kaupoista ja havaitsivat, että nimeä oli usein käytetty kielletyllä tavalla. Useimmat kyseisistä juustoista eivät olleet peräisin väitetyltä maantieteelliseltä alueelta, ja yhdessä tapauksessa valmistuksessa oli käytetty lehmänmaitoa tuote-eritelmässä mainitun lampaanmaidon sijaan. Jalostus- ja pakkausyritys piti syötäväksi tarkoitettuja oliiveja kaupan käyttäen luvattomasti nimeä, joka oli suojattu SAN-järjestelmässä. Italian viranomaisten tutkimista asiakirjoista kävi ilmi, että yrityksen pakkaamat oliivit eivät olleet tuote-eritelmässä edellytettyä lajiketta. Kreikan viranomaiset suorittivat tarkastuksen eräässä valintamyymälässä ja havaitsivat SAN-järjestelmään kuuluvan juuston nimen kyltissä juustotiskissä. Sama nimi oli merkitty tuotteen punnitustarraan ja ostokuittiin. Valintamyymälä ei olisi saanut käyttää juustosta suojattua nimeä, koska juustontuottaja ei ollut hyväksytty eikä tuote-eritelmän noudattamista koskevia tarkastuksia siis ollut tehty. KOMISSIO VALVOO PUUTTEELLISESTI VALVONTAMENETTELYJÄ, JOITA JÄSENVALTIOIDEN VIRANOMAISET TOTEUTTAVAT MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄN YHTEYDESSÄ 28. Jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmien asianmukainen valvonta edellyttää, että niiden toteuttamat valvontamenettelyt tarkastetaan ja niiden valvontatoiminnasta laatimat raportit käydään läpi säännöllisesti. KOMISSIO EI TARKASTA VALVONTAMENETTELYJÄ, JOITA JÄSENVALTIOT TOTEUTTAVAT MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄN OSALTA 29. Asetuksessa (EY) N:o 510/2006 ei ole erityisiä säännöksiä maantieteellisten merkintöjen järjestelmää koskeviin tarkastuksiin liittyvästä komission valvonnasta. Valvontaan viitataan kuitenkin asetuksen (EY) N:o 882/2004 45 artiklassa, jonka mukaan komission asiantuntijoiden on toimitettava jäsenvaltioiden virallisia valvontamenettelyjä koskevia yleisiä ja erityisiä tarkastuksia. Terveyden ja kuluttaja-asioiden pääosaston elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto huolehtii tavallisesti jäsenvaltioiden toteuttamien virallisten valvontamenettelyjen tarkastamisesta, mutta sillä ei ole yksinomaista vastuuta maantieteellisten merkintöjen järjestelmän tarkastuksista. Säännöksissä mainitaan komission asiantuntijat, joten pääosasto katsoo, että yhteisön valvonnan suorittamista ei ole rajattu elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tehtäväksi ja että toimistolle ei ole annettu yksinomaista vastuuta huolehtia alan tarkastuksista. 30. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, ettei valvontamenettelyjä ole vielä tarkastettu. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston mukaan syynä on se, että sen voimavarat ovat hyvin rajalliset ja että se on asettanut etusijalle elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten ja kasvien terveyttä sekä eläinten hyvinvointia koskevat riskit. Komissio ei siis nykyisin seuraa tiiviisti maantieteellisten merkintöjen järjestelmän täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄÄN KOHDISTETTAVIA VALVONTAMENETTELYJÄ KOSKEVA JÄSENVALTIOIDEN RAPORTOINTI ON PUUTTEELLISTA 31. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kohdistettavia valvontamenettelyjä koskeva jäsenvaltioiden raportointi on osa asetuksen (EY) N:o 882/2004 41 ja 44 artiklan mukaista raportointia, joten niiden edellytetään käsittelevän valvontamenettelyjen toteuttamista monivuotisissa kansallisissa valvontasuunnitelmissaan ja vuosiraporteissaan. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto analysoi monivuotiset kansalliset valvontasuunnitelmat ja vuosiraportit ensimmäisen kerran vuonna 2009. Analyysi kattoi neljä jäsenvaltiota, ja siinä selvitettiin, missä määrin SAN- tai SMM-tuotteiksi rekisteröityjä tuotenimiä koskevista valvontamenettelyistä ja tuotenimien suojasta on saatavilla tietoja. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston analyysissä ilmeni selvästi, että valvontamenettelyistä ei joko ollut saatavissa lainkaan tietoja tai tiedot olivat puutteellisia. 32. Komissiolla on siis käytettävissään vain hyvin vähän tietoja jäsenvaltioiden valvontajärjestelmistä. Komission ei ole näiden tietojen perusteella mahdollista saada selvää käsitystä siitä, mitkä viranomaiset toteuttavat valvontamenettelyjä jäsenvaltiossa ja millaisia tuloksia ne saavat. JÄRJESTELMÄÄN OLISI MAHDOLLISTA SAADA MUKAAN LISÄÄ TUOTTAJIA, MITÄ KUITENKIN VAIKEUTTAVAT AIKAAVIEVÄT MENETTELYT JA SE, ETTEI JÄRJESTELMÄÄ TUNNETA MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄÄN OLISI MAHDOLLISTA SAADA MUKAAN LISÄÄ TUOTTAJIA 33. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän menestys riippuu siitä, onko siihen liittyminen tuottajien kannalta kiinnostavaa. Sähköiseen kyselyyn saaduista vastauksista käy ilmi, että puolet asianomaisista jäsenvaltioiden [24] viranomaisista arvioi sen suosion maassaan "vähäiseksi" tai "hyvin vähäiseksi" suhteessa siihen, kuinka paljon potentiaalisesti rekisteröitäviä tuotteita maassa olisi olemassa. Keskeisinä syinä "vähäiselle" tai "hyvin vähäiselle" suosiolle pidettiin seuraavia tekijöitä: a) "Toimijat pitävät hakemusmenettelyjä liian aikaavievinä." b) "Maassa ei ole perinteisesti käytetty maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä." c) "Kuluttajat eivät ole tietoisia järjestelmän olemassaolosta." d) "Tuottajat eivät ole tietoisia järjestelmän olemassaolosta." 34. Kaaviossa 2 esitetään rekisteröityjen nimien jakautuminen jäsenvaltioittain vuoden 2010 lopussa. Jakauma vahvistaa tiettyjen jäsenvaltioiden esittämän arvion, jonka mukaan suosio on siellä vähäinen / hyvin vähäinen. 35. Kaaviosta käy ilmi, että rekisteröidyt tuotenimet keskittyvät muutamiin jäsenvaltioihin: 77 prosenttia niistä on peräisin viidestä jäsenvaltiosta, kun taas 14 jäsenvaltiossa oli vuoden 2010 loppuun mennessä rekisteröity vähemmän kuin viisi tuotenimeä. Näistä 14 jäsenvaltiosta kuudessa ei ollut rekisteröity ainuttakaan tuotenimeä [25]. Epätasainen jakautuminen on osoitus siitä, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmä ei ole kaikkien jäsenvaltioiden tuottajien kannalta yhtä kiinnostava. Yksi todennäköinen selitys tälle on, että joissakin jäsenvaltioissa, kuten Ranskassa, Italiassa ja Espanjassa, oli jo olemassa samantapainen kansallinen järjestelmä ennen kuin EU:n järjestelmä otettiin käyttöön. Siksi näissä maissa tuottajilla on enemmän kokemusta ja tietoa laatujärjestelmistä, joten he ovat kiinnostuneempia liittymään niihin. KAAVIO 2 SAN- JA SMM-TUOTTEIKSI REKISTERÖIDYT TUOTENIMET JÄSENVALTIOITTAIN [26] +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. AIKAAVIEVÄT REKISTERÖINTIMENETTELYT VÄHENTÄVÄT MAHDOLLISTEN HAKIJOIDEN KIINNOSTUSTA LAATUJÄRJESTELMÄÄN 36. Yhdeksi keskeiseksi syyksi sille, että maantieteellisten merkintöjen järjestelmän suosio oli vähäinen / hyvin vähäinen, katsottiin se, että toimijat pitävät hakemusmenettelyjä liian aikaavievinä. Tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuin perehtyi hakemusmenettelyyn ja selvitti, paljonko siihen kuluu aikaa. Menettelyn eri vaiheet esitetään kaaviossa 3. KAAVIO 3 REKISTERÖINTIMENETTELY +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. 37. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että tutkiminen jäsenvaltiossa ja komissiossa vievät kauan – komissiossa se kestää keskimäärin neljä vuotta [27]. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi menettelyjen vievän paljon aikaa pääasiassa siksi, että tutkiminen jäsenvaltioissa oli perusteellista, hakijaryhmittymät olivat täyttäneet hakemuksen puutteellisesti tai kansalliset viranomaiset tarvitsivat aikaa hankkiakseen maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston edellyttämään yhtenäiseen asiakirjaan liittyvät lisätiedot. Komissio pyrki vaikuttamaan viimeksi mainittuun syyhyn antamalla vuonna 2010 kaksi ohjeluonnosta, joista toisessa käsiteltiin sitä, mitkä keskeiset osatekijät kansallisten viranomaisten on tarkastettava, ja toisessa sitä, mitä yksityiskohtaisia tietoja hakijoiden olisi annettava yhtenäistä asiakirjaa varten. Ohjeiden vaikutus tutkimisen kestoon voidaan arvioida vasta myöhemmin. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVA TOIMENPIDE VAIKUTTAA LAATUJÄRJESTELMÄN KIINNOSTAVUUTEEN VAIN EPÄSUORASTI 38. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän osallistujille annetaan rahoitustukea pääasiassa Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimenpiteestä nro 132 (viljelijöiden osallistuminen elintarvikkeiden laatujärjestelmiin). Toimenpide koskee kuluja, joita viljelijöille aiheutuu osallistumisesta EU:n tai jäsenvaltion elintarvikkeiden laatujärjestelmään [28]. Tukea voi saada ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden osalta, ja tuen suurin mahdollinen määrä on 3000 euroa tilaa kohden (enintään viiden vuoden ajan). Toimenpidettä sovelletaan kuitenkin vain 16 jäsenvaltiossa. Toimenpide ei myöskään lisää tuottajien tietoisuutta järjestelmän olemassaolosta, vaikka kansalliset viranomaiset pitivät järjestelmää koskevaa tietämättömyyttä yhtenä keskeisenä syynä järjestelmän vähäiseen/hyvin vähäiseen suosioon (ks. kohta 33) [29]. Järjestelmän tunnettuutta käsitellään tämän erityiskertomuksen seuraavassa osassa, joka koskee kuluttajien tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä. KULUTTAJIEN TIETOISUUS MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄSTÄ ON VÄHÄISTÄ EIKÄ KÄYTETTÄVISSÄ OLEVILLA VAIHTOEHDOILLA TODENNÄKÖISESTI KYETÄ LISÄÄMÄÄN SITÄ KULUTTAJIEN TIETOISUUS MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄSTÄ ON VÄHÄISTÄ 39. Komission toimeksiannosta hiljattain tehdyssä tutkimuksessa [30] selvitettiin kuluttajien tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä. Tutkimuksessa muun muassa analysoitiin SAN- ja SMM-tunnusten tunnistamista koskevan kyselyn tuloksia. Kyselyyn osallistuneille kuluttajille [31] näytettiin yksittäinen sivu, jolla näkyivät edellä mainitut kaksi tunnusta sekä kolme muuta kansainvälistä elintarvikealan tunnusta. Kyselyyn vastasi 16718 kuluttajaa, ja siitä ilmeni, että vain harvat heistä (kahdeksan prosenttia) tunnistivat SAN- ja SMM-symbolit. Jos ei oteta lukuun Kreikkaa, jossa tulos oli poikkeava, keskimäärin ainoastaan 5,6 prosenttia EU:n kuluttajista tunnisti SAN- ja SMM-symbolit [32]. Vertailuksi todettakoon, että samassa kyselyssä 16 prosenttia kuluttajista tunnisti luomutuotannon tunnuksen ja 22 prosenttia reilun kaupan tunnuksen. Tulos on eritelty kaaviossa 4. KAAVIO 4 SAN- JA SMM-TUNNUKSEN TUNNISTAMINEN JÄSENVALTIOITTAIN [33] +++++ TIFF +++++ Lähde: London Economics. 40. Kyselyssä havaittiin myös, että kuluttajat eivät ole selvillä järjestelmän tarkoituksesta. Vain puolet niistä kuluttajista, jotka tunnistivat SAN- ja SMM-tunnukset, tiesivät, että niillä merkityt tuotteet on tuotettu tietyllä maantieteellisellä alueella. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVILLA VAIHTOEHDOILLA EI TODENNÄKÖISESTI KYETÄ LISÄÄMÄÄN TIETOISUUTTA MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄSTÄ 41. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän tunnettuuden lisäämiseksi on tarjolla erilaisia vaihtoehtoja, kuten rahoitustuki tunnettuutta parantaviin toimenpiteisiin ja komission omat aloitteet. 42. Tilintarkastustuomioistuin tutki, kyetäänkö seuraavilla EU:n rahoitustoimenpiteillä todennäköisesti lisäämään maantieteellisten merkintöjen järjestelmän tunnettuutta [34]: a) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimenpide nro 133 – tiedottaminen ja menekinedistäminen b) toimenpiteet, joista on säädetty maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa 17 päivänä joulukuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3/2008 [35]. TUOTTAJARYHMITTYMÄT HYÖDYNTÄVÄT TOIMENPIDETTÄ NRO 133 VAIN HARVOIN 43. Maaseuturahaston toimenpiteestä nro 133 voidaan myöntää rahoitustukea tuottajaryhmittymille, jotta ne voivat tiedottaa kuluttajille EU:n tai kansallisiin laatujärjestelmiin kuuluvista tuotteista ja edistää tuotteiden menekkiä. Toimenpiteessä nro 133 tukikelpoisina pidetään toimia, joilla kannustetaan kuluttajia ostamaan laatujärjestelmiin kuuluvia maataloustuotteita ja elintarvikkeita. Toimien täytyy tuoda esiin tuotteiden erityispiirteet tai tuotteisiin liittyvät edut, joten säännöksissä korostetaan itse tuotteita eikä niinkään maantieteellisten merkintöjen järjestelmää. Toimenpiteen mukainen tuki voi kattaa 70 prosenttia toimen tukikelpoisista maksuista, ja se on rajattu koskemaan ainoastaan sisämarkkinoilla toteutettavia toimia. 44. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto ei kyennyt esittämään tietoja, joiden perusteella olisi mahdollista tehdä yksiselitteisiä johtopäätöksiä siitä, miten hyödyllinen toimenpide nro 133 on maantieteellisten merkintöjen järjestelmän näkökulmasta, ja etenkään siitä, kyettiinkö sillä lisäämään kuluttajien tietoisuutta järjestelmästä. Koska asiaan vaikuttaa niin moni ulkoinen tekijä, tällaista analyysiä ei ehkä ole edes mahdollista tehdä. Se, minkä verran toimenpidettä on käytetty jäsenvaltioissa ja minkä verran käytettävissä olleista varoista on hyödynnetty, kuvastaa kuitenkin sitä, kuinka kiinnostavana tuottajaryhmittymät ovat toimenpidettä pitäneet. Lisäksi se osoittaa, onko toimenpide sopiva keino lisätä kuluttajien tietoisuutta järjestelmästä. 45. Vuoden 2010 lopussa toimenpide nro 133 oli sisällytetty 14 jäsenvaltion vuosien 2007–2013 maaseudun kehittämisohjelmaan, ja sen kokonaisarvo oli 206 miljoonaa euroa. Määrä kattaa useita elintarvikkeiden laatujärjestelmiä, kuten maantieteellisten merkintöjen järjestelmän, luonnonmukaisen viljelyn ja kansalliset elintarvikkeiden laatujärjestelmät. Määrä vastaa 0,6 prosenttia toimintalinjaan 1 liittyvistä jäsenvaltioiden rahoitussuunnitelmista (32362 miljoonaa euroa). Jäsenvaltiokohtaiset tiedot on esitetty kaaviossa 5. 46. Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta niissä 13 jäsenvaltiossa, jotka eivät sisällyttäneet toimenpidettä nro 133 maaseudun kehittämisohjelmaansa, oli rekisteröity SAN- tai SMM-järjestelmään vain vähäinen määrä tai ei lainkaan tuotenimiä (ks. kaavio 2). Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän osalta tähän on selvästi syynä se, että kyseisissä jäsenvaltioissa ei ole ollenkaan tai on vain harvoja tuottajaryhmittymiä, jotka pitävät kaupan SAN- tai SMM-tuotteita, joita varten voi hakea yhteisrahoitusta toimenpiteestä nro 133. KAAVIO 5 TOIMENPITEEN NRO 133 MUKAISET SITOUMUKSET +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. 47. Kaikkien tukikelpoisten laatujärjestelmien ilmoitetut kokonaismenot (tuottajaryhmittymien hyödyntämä määrä) olivat vuoden 2010 lopussa 16,2 miljoonaa euroa. Tämä vastaa 7,8 prosenttia jäsenvaltioiden ohjelmakauden 2007–2013 rahoitussuunnitelmiin sisältyvästä kokonaismäärästä. Tilintarkastustuomioistuin arvioi niiden tietojen pohjalta, joita se sai sähköisen kyselynsä avulla maantieteellisten merkintöjen järjestelmän edellisen ohjelmakauden menoista, että kuluvan ohjelmakauden aikana EU:n maantieteellisten merkintöjen järjestelmään käytetään kaikkiaan noin kaksi miljoonaa euroa (keskimäärin 0,3 miljoonaa euroa vuodessa). MENEKINEDISTÄMISOHJELMILLA ON OLLUT VAIN VÄHÄN VAIKUTUSTA MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄN TUNNETTUUTEEN 48. Asetuksen (EY) N:o 3/2008 mukaiset menekinedistämisohjelmat ovat tavallisesti ammattialan järjestöjen ja ammattialojen välisten järjestöjen käynnistämiä, ja niiden avulla pyritään toteuttamaan tuottajille ja jalostajille kohdistettuja tiedotuskampanjoita. Ohjelmille täytyy saada maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston hyväksyntä. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän yhteydessä menekinedistämisohjelmien tulee keskittyä laatujärjestelmän ominaisuuksiin ja pyrkiä lisäämään kohderyhmien, kuten kuluttajien ja tuottajien, tietoisuutta järjestelmästä. 49. Tältä osin on havaittavissa sama rajoite kuin toimenpiteen nro 133 kohdalla: saatavissa ei ole tietoja, joiden pohjalta olisi mahdollista tehdä yksiselitteisiä johtopäätöksiä maantieteellisiin merkintöihin liittyvien menekinedistämisohjelmien onnistumisesta ja etenkin siitä, onko niillä kyetty lisäämään tietoisuutta järjestelmästä (ks. kohta 44). Se, missä määrin ammattialan järjestöt ovat hyödyntäneet asetuksen (EY) N:o 3/2008 mukaisia menekinedistämistoimenpiteitä kuvastaa kuitenkin sitä, kuinka tarkoituksenmukaisia ne ovat maantieteellisten merkintöjen järjestelmään liittyvän menekinedistämisen ja järjestelmän tunnettuuden lisäämisen kannalta. 50. Vuosina 2005–2009 maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto hyväksyi 25 SAN- ja SMM-tuotteisiin liittyvää ohjelmaa. Ohjelmien osalta oli syyskuun 2010 loppuun mennessä tehty sitoumuksia ja ilmoitettu kokonaismenoja seuraavasti: TAULUKKO 2: MENEKINEDISTÄMISOHJELMIA KOSKEVAT SITOUMUKSET JA MENOT Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. Jäsenvaltio | Ohjelmien lukumäärä | Sidotut määrät (miljoonaa euroa) | Ilmoitetut menot (miljoonaa euroa) | Italia | 12 | 11,7 | 7,8 | Kreikka | 5 | 6,2 | 3,3 | Ranska | 2 | 4,8 | 4,2 | Espanja | 2 | 3,6 | 2,8 | Italia – Portugali | 1 | 1,8 | 1,3 | Puola | 1 | 0,8 | 0,7 | Portugali | 1 | 0,5 | 0,0 | Saksa | 1 | 0,4 | 0,4 | YHTEENSÄ | 25 | 29,7 | 20,6 | 51. Taulukosta 2 käy ilmi, että tarkasteltavana olevalla kaudella hyödyntäminen oli melko vähäistä: 25 ohjelman (keskimäärin viisi vuodessa) kokonaismenot olivat noin 21 miljoonaa euroa (keskimäärin neljä miljoonaa euroa EU:n yhteisrahoitusta vuodessa) syyskuun 2010 loppuun mennessä [36]. 52. Yhtenä syynä käynnistettyjen ohjelmien vähäiseen määrään voidaan pitää sitä, että menekinedistämisohjelmat, jotka liittyvät taloudelliselta arvoltaan vähäisiin tuotteisiin, eivät tavallisesti täytä asetuksen (EY) N:o 501/2008 8 artiklassa tarkoitettua kustannustehokkuutta koskevaa edellytystä (komission asetus (EY) N:o 501/2008, annettu 5 päivänä kesäkuuta 2008, maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä [37]). Hyväksyttyjä menekinedistämisohjelmia ovat siis useimmiten ehdottaneet järjestöt, jotka edustavat korkean taloudellisen arvon tuotteita. 53. EU:n sisämarkkinoilla toteutettavat 12 ohjelmaa koskivat harvoja jäsenvaltioita, lähinnä Saksaa, Ranskaa ja Italiaa. Tämän johtuu selvästi siitä, että ammattialan järjestöt kohdistavat kampanjansa suurimpiin markkina-alueisiin. Seurauksena on, että järjestelmien tunnettuutta lisätään vain muutamissa jäsenvaltioissa. 54. Tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että niistä jäsenvaltioista, joissa oli hyväksytty eniten SAN- ja SMM-menekin edistämisohjelmia, peräisin olevat hakemukset painottuivat merkittävässä määrin kolmansiin maihin [38]. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto vastasi menekinedistämistoimien onnistumista koskevaan kysymykseen esittämällä useita tutkimuksia, jotka koskivat menekinedistämistä kolmansissa maissa [39]. Tutkimukset osoittivat, että järjestelmien tunnettuus oli vähäistä lähes kaikissa maissa, joissa arviointi tehtiin. Osassa tutkimuksista tuli esiin EU:n kampanjoiden hyvin vähäinen vaikutus kolmansissa maissa (ks. laatikko 3). KOMISSIO ON TOTEUTTANUT VAIN VÄHÄN ERITYISIÄ MAANTIETEELLISTEN MERKINTÖJEN JÄRJESTELMÄN EDISTÄMISTOIMIA 55. Komissio tekee usein aloitteita, joilla se pyrkii parantamaan tietoisuutta YMP:stä (esimerkiksi osallistumalla messuille ja järjestämällä seminaareja). Aloitteet koskevat myös maantieteellisten merkintöjen järjestelmää, mutta sitä ei erityisesti korosteta, eikä viime vuosina ole toteutettu yhtään tiedotus- ja menekinedistämiskampanjaa, jossa olisi käsitelty ainoastaan maantieteellisten merkintöjen järjestelmää [40]. Viisi jäsenvaltiota korosti sähköisen kyselyn yhteydessä esittämissään "muissa kommenteissa", että menekinedistämistoimia olisi lisättävä. LAATIKKO 3 MENEKINEDISTÄMISOHJELMIEN VÄHÄISTÄ VAIKUTUSTA KOSKEVIA OTTEITA "...EU:n menekinedistämiskampanjoilla ei ollut oikeastaan lainkaan vaikutusta EU:n käyttämien merkintöjen ja tunnusten tunnettuuteen... Jopa arviointia varten haastatellut alan ammattilaiset tunnistivat tunnukset vain harvoin... Suurin osa ohjelmista ei ole onnistunut parantamaan Sveitsissä ja Norjassa... tietoisuutta EU:n käyttämistä merkinnöistä ja tunnuksista." (Sveitsi ja Norja). "Kampanjat eivät saavuta riittävää kriittistä massaa niin, että niillä saataisiin aikaan pitkän aikavälin vaikutuksia" (Yhdysvallat ja Kanada). PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 56. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän tarkoituksena on suojella rekisteröityjä tuotenimiä. Lisäksi sillä pyritään parantamaan EU:n maatalouden kilpailukykyä, sillä SAN- ja SMM-tuotteet voivat hyödyttää maaseudun elinkeinoelämää. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän vaikutus riippuu suurelta osin sen toimintakehyksestä sekä siitä, miten komissio hallinnoi järjestelmää ja jäsenvaltiot toteuttavat sitä. 57. Tilintarkastustuomioistuin katsoo yleisesti ottaen, että useita maantieteellisten merkintöjen järjestelmän valvontajärjestelmään liittyviä seikkoja olisi aiheellista selkeyttää, ja toteaa, että järjestelmän tunnettuuden parantamiseksi tuottajien ja kuluttajien keskuudessa ei ole riittävän selkeää strategiaa. Jäljempänä esitetään tarkemmat päätelmät ja suositukset, joissa on otettu huomioon komission ehdotus uudeksi asetukseksi maataloustuotteiden laatujärjestelmistä ("asetusehdotus"). 58. Nykyisissä säännöksissä ei säädetä vähimmäisvaatimuksista, joita toimivaltaisten viranomaisten ja valvontaelinten olisi sovellettava tuote-eritelmiä koskeviin tarkastuksiin. Komissio toteaa asetusehdotuksen johdanto-osassa, että asetuksessa viitataan tärkeimpiin asetuksen (EY) N:o 882/2004 artikloihin, jotta jäsenvaltioiden olisi helpompi panna asianomaiset säännökset täytäntöön. Viittausten avulla ei kuitenkaan saa selvää käsitystä siitä, millainen 11 artiklan mukaisia tarkastuksia koskevan järjestelmän pitäisi olla. Lisäksi asetuksessa (EY) N:o 882/2004 keskitytään nimenomaan rehua, elintarvikkeiden turvallisuutta sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskeviin tarkastuksiin, joilla on vain vähän merkitystä 11 artiklan mukaisten tarkastusten kannalta. SUOSITUS NRO 1 Maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä annettavissa säännöksissä olisi asetettava vähimmäisvaatimukset 11 artiklan mukaisia tarkastuksia varten. Säännöksissä olisi käsiteltävä tarkastusten vähimmäiskattavuutta ja tiheyttä sekä tarkastusten valinnassa käytettäviä menetelmiä. Niissä olisi myös määriteltävä, mitkä ovat ne tuotannon ja jakelun eri vaiheiden osapuolet, joihin tarkastuksia kohdistetaan. Työryhmien perustamista voitaisiin harkita parhaiden käytäntöjen jakamiseksi. 59. Asetuksessa ei käsitellä niiden tarkastusten pakollisuutta ja luonnetta, joita jäsenvaltioiden pitäisi toimittaa ehkäistäkseen ja havaitakseen kielletyt käytännöt. Tämän vuoksi useimmat kansalliset viranomaiset eivät toimita säännöllisesti tarkastuksia kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi ja estämiseksi. Komission asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava riittävät hallinnolliset ja oikeudelliset toimet kiellettyjen käytäntöjen johdosta ja näihin liittyvät tarkastukset ovat osa jäsenvaltioiden laatujärjestelmien osalta toimittamia virallisia valvontamenettelyjä. Tarkempia yksityiskohtia valvontajärjestelmästä ei anneta. Myös tältä osin viitataan asetukseen (EY) N:o 882/2004, johon kuitenkin liittyy samoja rajoitteita kuin 11 artiklan mukaisten tarkastusten kohdalla. SUOSITUS NRO 2 Maantieteellisten merkintöjen järjestelmää koskevissa säännöksissä olisi säädettävä selkeistä valvontajärjestelmää koskevista säännöistä, ja järjestelmän olisi sisällettävä säännölliset tarkastukset kiellettyjen käytäntöjen havaitsemiseksi ja estämiseksi. Tarkastuksia olisi täydennettävä keskinäisen avunannon järjestelmällä, joka vastaisi maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä huolehtivien kansallisten viranomaisten erityisiä tarpeita. 60. Komissio ei nykyisin seuraa tiiviisti maantieteellisten merkintöjen järjestelmän täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Toistaiseksi maantieteellisten merkintöjen järjestelmää ei ole tarkastettu, ja järjestelmälliset asiakirjojen tarkastukset, joita on alettu tehdä vasta hiljattain, ovat osoittaneet, että jäsenvaltioiden raportointi on puutteellista. Asetusehdotuksessa raportoinnin puutteellisuus on otettu huomioon, ja siinä säädetään, että jäsenvaltioiden on sisällytettävä monivuotisiin kansallisiin valvontasuunnitelmiin ja asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisiin vuosikertomuksiin erillinen jakso, jossa käsitellään maatalouden laatujärjestelmiin liittyviä tarkastuksia. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta vasta myöhemmin selviää, saako komissio tällä tavoin kattavat tiedot jäsenvaltioiden soveltamasta valvontajärjestelmästä ja toteutetuista valvontamenettelyistä. SUOSITUS NRO 3 Komission olisi otettava jäsenvaltioiden maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kohdistamien valvontamenettelyjen tarkastaminen osaksi suunnitelmaa, jonka se on laatinut jäsenvaltioissa säännöllisesti toimitettavista tarkastuksista. 61. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmän menestys riippuu muun muassa siitä, käyttävätkö tuottajat sitä. Järjestelmään on mahdollista saada mukaan lisää tuottajia, etenkin niissä jäsenvaltioissa, joissa sen hyödyntäminen on vähäistä. Käytettävissä olevat toimenpiteet eivät kuitenkaan riitä lisäämään tuottajien osallistumista. Lisäksi menettelyt ovat tähän asti vieneet paljon aikaa, mikä ei innosta tuottajia esittämään hakemuksia. Tämän vuoksi komissio laati hakumenettelystä kaksi ohjeluonnosta vuonna 2010 ja on asetusehdotuksessaan lyhentänyt hakemusten tutkimisen viitemääräaikaa 12 kuukaudesta kuuteen. 62. Kuluttajat eivät yleensä tunne järjestelmää eivätkä sen tunnuksia. Maantieteellisten merkintöjen järjestelmässä menekinedistämiseen ja tiedottamiseen käytettävissä olevilla välineillä ei todennäköisesti kyetä lisäämään järjestelmän tunnettuutta. Välineiden hyödyntäminen on vähäistä, eivätkä ne perustu selkeään strategiaan, jolla lisättäisiin tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä. Käytettävissä on erilaisia toimenpiteitä, mutta niiden vaikutus on jäänyt vähäiseksi. SUOSITUS NRO 4 Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että komissio kehittää yhtenäisen strategian, jolla maantieteellisten merkintöjen järjestelmää tehdään tunnetuksi. Komission olisi kokeiltava vaikuttavampia tapoja lisätä järjestelmän tunnettuutta esimerkiksi siten, että se itse käynnistää tiedotuskampanjan. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto I on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Olavi ALA-NISSILÄN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 20. heinäkuuta 2011 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Maantieteellisten merkintöjen järjestelmä perustettiin maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/92 (EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1). [2] EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. [3] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 2 artiklan 1 kohdan a alakohta. [4] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 2 artiklan 1 kohdan b alakohta. [5] Komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston toimintakertomus vuodelta 2010, taulukko 1.2, s. 6. [6] AND International: "Valeur de la production agricole sous AOP et IGP" – loppuraportti (elokuu 2009). [7] Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston SAN- tai SMM-nimisuojan saaneita maataloustuotteita käsittelevä tiedotuslehti (2010). [8] London Economics: Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI) (2008). [9] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 johdanto-osan 2 kappale. [10] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?, KOM(2010) 672 lopullinen, 18. marraskuuta 2010. [11] Tuote-eritelmässä esitetään tuotteen keskeiset piirteet, joita muun muassa ovat tuotteen nimi ja kuvaus, asianomaisen maantieteellisen alueen määritelmä, valmistustapa, sekä yksityiskohtaiset tiedot, jotka osoittavat tuotteen ja maantieteellisen ympäristön välisen yhteyden. [12] Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Puola ja Portugali. [13] "Tutkiminen ja arviointi jäsenvaltioissa", "Valvonta jäsenvaltioissa" ja "Rahoitustuki/menekinedistäminen". [14] "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden laatujärjestelmistä", KOM(2010) 733 lopullinen, 10.12.2010. [15] Eurooppalaisessa standardissa EN 45011 eritellään yleiset vaatimukset, joita tuotteiden sertifiointijärjestelmästä vastaavien kolmansien osapuolten on noudatettava, jotta niiden voidaan katsoa olevan päteviä ja luotettavia. [16] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 13 artiklan 1 kohdassa on mainittu erilaisia kiellettyjä käytäntöjä. [17] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 10 artiklan 1 kohta: "Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tällä asetuksella säädettyjen velvoitteiden valvonnasta asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisesti". [18] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta (EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1). [9999] Näitä tarkastuksia kohdistetaan tuottajiin, jotka alkavat pitää kaupan tuotetta, jolla on suojattu SAN- tai SMM-nimitys. Tarkastusten tarkoituksena on selvittää, vastaako tuote annettua eritelmää. [19] Asetuksen (EY) N:o 510/2006 johdanto-osan 6 kappale. [20] Komission asetus (EY) N:o 607/2009, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2009, neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinialan tuotteiden suojattujen alkuperänimitysten, maantieteellisten merkintöjen ja perinteisten merkintöjen sekä merkintöjen ja esittelyn osalta (EUVL L 193, 24.7.2009, s. 60). [21] Neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä (EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1), V osasto. [22] Euroopan parlamentin päätöslauselma 25. maaliskuuta 2010 "Maataloustuotteiden laatupolitiikka: mitä strategiaa olisi noudatettava?" (EUVL C 4 E, 7.1.2011, s. 25). [23] Tulkitseva huomautus N:o 2009-01. [24] Belgia, Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Latvia, Liettua, Malta, Alankomaat, Itävalta, Slovakia, Suomi ja Ruotsi. [25] Bulgaria, Viro, Latvia, Liettua, Malta ja Romania. [26] Kaksi EU:n ulkopuolista maata (Kolumbia ja Kiina) oli vuoden 2010 lopussa kumpikin rekisteröinyt yhden tuotteen. [27] Hakemuksen vastaanottamisesta tuotenimen rekisteröimiseen kului keskimäärin 47 kuukautta vuonna 2008 rekisteröityjen nimien ja 46 kuukautta vuonna 2009 rekisteröityjen nimien kohdalla. Laskelmissa ei otettu huomioon muutosta koskevia pyyntöjä. [28] Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1), 20 artiklan c kohdan iii alakohta. [29] Vuoden 2010 lopussa toimenpide nro 132 sisällytettiin vuosien 2007–2013 maaseudun kehittämisohjelmiin 16 jäsenvaltiossa ja siihen kohdennettiin kaikkiaan 294 miljoonaa euroa. Vuoden 2010 loppuun mennessä kaikkien tukikelpoisten laatujärjestelmien osalta oli ilmoitettu menoja yhteensä 18,6 miljoonaa euroa (määrä kuvastaa sitä, missä määrin viljelijät olivat käyttäneet järjestelmiä). [30] London Economics: "Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI)" (2008). [31] Kysely, joka kattoi edustavan otoksen kuluttajia jokaisesta jäsenvaltiosta, oli osoitettu haastateltavassa kotitaloudessa ostosten tekemisestä päävastuussa olevalle henkilölle. [32] London Economics -konsulttiyritys selitti Kreikan korkeaa tulosta sillä, että Feta-tuotenimen rekisteröimistä SAN-järjestelmään ja rekisteröimiseen liittyviä Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioita (yhdistetyt asiat C-465/02 ja C-466/02, jotka koskivat rekisteröinnin kumoamista) käsiteltiin laajasti Kreikan lehdistössä. [33] Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehty kysely ei kattanut Pohjois-Irlantia. [34] Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevista tiedotustoimista 17 päivänä huhtikuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 814/2000 (EYVL L 100, 20.4.2000, s. 7) säädettyjä tiedotustoimenpiteitä ei pidetty tässä yhteydessä relevantteina, koska siihen liittyvät menot ovat maantieteellisten merkintöjen järjestelmän osalta vähäiset. [35] EUVL L 3, 5.1.2008, s. 1. [36] Kyseisen kauden aikana hylättiin 27 ohjelmaa, jotka liittyivät SAN- ja SMM-tuotteisiin. [37] EUVL L 147, 6.6.2008, s. 3. [38] Seitsemässä Italian 12 ohjelmasta ja neljässä Kreikan viidestä ohjelmasta. [39] Euréval-yritys teki useita tutkimuksia, joissa se arvioi menekinedistämistoimia kolmansissa maissa (Sveitsissä ja Norjassa; Kiinassa, Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa, Venäjällä, Japanissa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadassa). [40] Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto oli aiemmin käynnistänyt vain yhden menekinedistämis- ja tiedotusohjelman, jonka se myös rahoitti kokonaan. European Authentic Tastes -ohjelmaa (EAT) toteutettiin kolmen vuoden (2004–2007) ajan ja siihen myönnettiin kuusi miljoonaa euroa. Ohjelman tarkoituksena oli tiedottaa kuluttajille Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa EU:n laatujärjestelmistä, myös maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä. --------------------------------------------------