Maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2002/C 275/04)

Tämä julkaiseminen sisältää oikeuden vastustaa rekisteröintiä mainitun asetuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Väitteet hakemusta vastaan on tehtävä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen välityksellä kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta. Julkaiseminen perustellaan seuraavilla tekijöillä ja erityisesti 4 kohdan 6 alakohdalla, joiden mukaan hakemus katsotaan perustelluksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 tarkoitetulla tavalla.

NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92

REKISTERÖINTIHAKEMUS: 5 ARTIKLA

SAN (x) SMM ( )

Kansallisen asiakirjan numero: 02/2002

1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen Nimi: Ministero delle Politiche agricole e forestali

Osoite: Via XX Settembre, 20, I-00187 Roma

Puhelin: (39) 06 481 99 68

Faksi (39) 06 42 01 31 26

S-posti: qualita@politicheagricole.it

2. Hakijaryhmittymä 2.1 Nimi: O.P. Consorzio Euroagrumi

2.2 Osoite: Via Cristoforo Colombo, I-95033 Biancavilla (CT)

Puhelin: (39) 09 568 87 87

2.3 Kokoonpano: tuottaja/jalostaja (x) muu ( )

3. Tuotelaji: Luokka 1.6 - Tuoreet tai jalostetut hedelmät, vihannekset ja viljat

4. Eritelmä (yhteenveto 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1 Nimi: Ficodindia dell'Etna

4.2 Kuvaus: Kyseisellä alueella esiintyvät "Opuntia ficus-indica" -viljelymuodot (cultivar) ovat keltainen (Gialla) ("Sulfarina" tai "Nostrale"), punainen (Rossa) ("Sanguigna") ja valkoinen (Bianca) ("Muscaredda" tai "Sciannarina"). Muita ekotyyppejä saa olla enintään 5 prosenttia. Laadukkaimpina pidetään valkoisia, punaisia ja keltaisia "Trunzara"- ja "Pannittera" -lajikkeita.

Hedelmien nimitys vaihtelee kypsymisajankohdan mukaan:

- "Agostani" tai "Latini" (ensimmäinen kukinta)

- "Scozzolati" (toinen kukinta).

Cultivar: Gialla, Rossa, Bianca

Hedelmän paino: vähintään 95 grammaa

4.3 Maantieteellinen alue: Ficodindia dell'Etna:n maantieteellinen tuotantoalue kuuluu Catanian (CT) provinssiin. Korkeus merenpinnasta vaihtelee 150 metristä 750 metriin. Tuotantoalue käsittää seuraavien kuntien alueet: Bronte, Adrano, Biancavilla, Santa Maria di Licodia, Ragalna, Camporotondo, Belpasso ja Paternò.

4.4 Alkuperätodisteet: Seuraavassa on esitetty eräitä kirjallisia viittauksia: Historioitsija Denis Mark Smith kijoittaa teoksessaan "History of Sicily - Medieval Sicily 800 - 1713": "espanjalaiset toivat 1500-luvun lopussa Sisiliaan eräitä uusia merkittäviä kasveja, kuten Perusta kotoisin olevan tomaatin ja Meksikosta löytämänsä maissin ja tupakan. Levinnein näistä oli trooppisesta Amerikasta (Kolumbuksen mukaan Länsi-Intiasta) peräisin oleva kaktusviikuna (Indian fig. - prickly pear cactus). Se vaikutti paljon Sisilian maaseudun yleisilmeeseen. Laji kestää pitkiä kuivia kausia ja leviää vaivatta kallioiden halkeamiin, ja sitä istutettiinkin tarkoituksella Etnan viljaville rinteille hajoittamaan laavakiveä. Tämä viehättävä pensastava kasvi tuottaa hedelmiä, jotka kuuluvat Sisiliassa niin rikkaiden kuin köyhienkin jokapäiväiseen ruokavalioon".

W. H. Barlett puolestaan kirjoittaa teoksessaan "Pictures from Sicily" (1853): "kaikista Etnan sisämaan puoleisten rinteiden kasveista luultavasti kuitenkin kaktusviikuna viihtyy alueella parhaiten ja leviää siellä hämmästyttävän nopeasti".

Spallanzanin aikana (1792) "Etnan viljelysmailla" kasvavaan kaktusviikunaan (fichi opunzia) viitataan myös muun muassa P. Bembon, Borellin, Stoppanin ja Brydonen teoksissa sekä Coppoler S.:n historiaa ja maanviljelystä käsittelevässä esseessä "Kaktusviikuna, sen viljely Sisiliassa ja menetelmä myöhään kypsyvien hedelmien (scuzzulari) tuottamiseksi" (1827).

Mortillaro antaa teoksessaan "Notizie economico - statistiche" Sisilian maarekisteriin vuodelta 1853 perustuvat tiedot kaktusviikunan viljelyyn käytetyistä pinta-aloista.

Myös Jacinin teoksessa "Atti della Giunta per l'Inchiesta Agraria" (1884) mainitaan kaktusviikunan viljelyyn käytetyt alat Sisiliassa. Koko tuotantoketjun jäljitettävyyden varmistamiseksi Etnan kaktusviikunan tuottajat ja palstat, joilla lajia viljellään, merkitään jäljempänä 4 kohdan 7 alakohdassa tarkoitetun valvontaelimen ylläpitämään rekisteriin. Kyseinen maa- ja metsätalousministeriön valtuuttama elin vastaa myös tarkastusten tekemisestä sen varmistamiseksi, että SAN-nimityksen saanut tuote vastaa eritelmän vaatimuksia.

4.5 Tuotantomenetelmä (Viljelykäytännöt)

Maaperän on oltava koostumukseltaan karkeaa tai keskikarkeaa, jotta vesi ei jää seisomaan paikalleen (kallion ulottuminen pintaan sallitaan).

(Maan muokkaus)

Uusia viljelmiä perustettaessa on maan muokkauksen yhteydessä huolehdittava pinnan pengertämisestä ojituksen, viljelytoimenpiteiden ja lannoituksen helpottamiseksi.

(Viljelmät)

Viljelmät voivat olla joko erikoistuneita tai sekaviljelmiä. Suurin sallittu istutustiheys on viljelmän tyypistä riippuen 400 tainta hehtaaria kohti. Luonnolliseen muotoon (vapaa tai pensastava) kasvatettujen kaktusviikunapensaiden rinnalla sallitaan myös muut kasvatustyypit sadonkorjuun ja viljelytoimenpiteiden helpottamiseksi. Uusien yksilöiden kasvun edistämiseksi viljelmillä sallitaan lannoittaminen ja kastelu scozzolatura-karsimisvaiheen (kukkien, vasta kehittymässä olevien pienten hedelmien ja nuorten haarojen poistaminen) jälkeen.

Karsiminen tapahtuu toukokuun lopun ja kesäkuun ensimmäisen puoliskon välisenä aikana tuotantoalueen ja ilmasto-olosuhteiden mukaan.

(Sadonkorjuu)

Sadonkorjuu tapahtuu tuotantoalueen ja ilmasto-olosuhteiden mukaan elokuun toisella puoliskolla, kun on kyse ensimmäisestä kukinnasta saaduista hedelmistä (Agostani), ja syyskuusta joulukuuhun, kun on kyse toisesta kukinnasta saaduista hedelmistä (Scozzolati tai Bastardoni). Sadonkorjuun jälkeen hedelmät on varastoitava asianmukaisiin kuiviin ja ilmastoituihin tiloihin. Myöhemmin hedelmiä voidaan säilyttää jäähdytetyissä tiloissa.

Sadonkorjuu aloitetaan hedelmien kypsyttyä, ja hedelmät irrotetaan siten, että niiden kantaan jää pieni palanen vartta. Sadonkorjuun jälkeen hedelmistä poistetaan väkäskimput, jotta ne voidaan pitää kaupan piikittömänä laatuna.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään: Etnan eteläiset ja läntiset rinteet ovat ihanteellinen kasvuympäristö kaktusviikunalle, ja siitä onkin tullut olennainen osa alueen maisemaa. Tuotantoalueelle on ominaista subtrooppinen puolikuiva Välimeren ilmasto. Kesät ovat pitkiä ja erittäin kuivia, ja sateet keskittyvät syksyyn ja talveen. Päivä- ja yölämpötilojen väliset erot ovat huomattavat.

Tuliperäinen maa, voimakkaat tuulet, kosteus ja pitkä altistuminen auringonvalolle antavat tuotteelle laatuominaisuudet (väri, säilyvyys ja rakenne), jollaisia on vaikea löytää muualla Etnan alueella tuotetuista hedelmistä.

4.7 Valvontaelin Nimi: Check Fruit

Osoite: Via Cesare Boldrini, 24

I-40121 Bologna.

4.8 Merkintä: Kauppakunnostettu piikitön hedelmä saatetaan kulutukseen uusissa, tyypiltään vaihtelevissa voimassa olevien standardien mukaisissa pakkauksissa, jotka on tehty puusta, pahvista tai muovista. Perinteiden mukaisesti sallitaan, että samassa pakkauksessa voi olla kaikkiin kolmeen viljelymuotoon kuuluvia hedelmiä.

Pakkauksissa on oltava selkein, lähtemättömin ja selvästi muista merkinnöistä erottuvin kirjaimin nimitys "Ficodindia dell'Etna". Sen rinnalla sallitaan myös englanninkielisen muodon (Cactus Pear) käyttö.

Lisäksi pakkauksessa on oltava pakkaajan nimi, toiminimi ja osoite, alkuperäinen bruttopaino sekä mahdollisesti niiden maatalousyritysten nimet, joista hedelmät ovat peräisin. Sadonkorjuuviikon ja kypsymisajankohtaan viittaavien merkintöjen (Agostani, Latini, Scozzolati, Bastardoni) ilmoittaminen on vapaaehtoista.

Tunnistusmerkintä muodostuu tekstistä DOP DENOMINAZIONE D'ORIGINE PROTETTA (SAN - SUOJATTU ALKUPERÄNIMITYS), jonka alapuolella on kuva Etnan tulivuoresta sekä kaksi varrenpalasta, joissa on neljä hedelmää. Kuvan alla on teksti "Ficodindia dell'Etna" ja oikealla puolella tunnus D.O.P. CEE (SAN - EY).

4.9 Kansalliset vaatimukset: -

EY-nro: IT/00241/2002.05.22.

Täydellisen asiakirjan vastaanottopäivä: 22. toukokuuta 2002.