KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Meda-ohjelman vuosikertomus 2000

Komission jäsenen lausunto

Vuosi 2000 oli merkittävä Euro-Välimeri-kumppanuudelle. Viisi vuotta Barcelonan julistuksen antamisen jälkeen oli sopiva hetki luoda katsaus tilanteeseen, arvioida myönteisiä saavutuksia ja tarkastella puutteita rehellisesti prosessin parantamiseksi ja lujittamiseksi.

Kumppanuus on edistänyt alueen vakautta ratkaisevalla tavalla.

Vuonna 2000 edistyttiin merkittävästi neuvoteltaessa assosiaatiosopimuksista, jotka heijastavat kumppanuuden kahdenvälisyyttä. Vuoden aikana aloitettiin uudelleen viralliset neuvottelut Algerian, Libanonin ja Syyrian kanssa. Tähän mennessä on tehty kuusi assosiaatiosopimusta (Tunisian, Israelin, Marokon, Palestiinalaishallinnon, Jordanian ja Egyptin kanssa). Jordanian ja Egyptin kanssa tehdyt sopimukset eivät ole kuitenkaan tulleet vielä voimaan.

Toinen merkittävä aloite vuodelta 2000 on Agadirin prosessi. Se on etelä-etelä-alueintegraatioon liittyvä projekti, joka velvoittaa Marokon, Tunisian, Jordanian ja Egyptin vapaakauppa-alueen perustamiseen. Euroopan unioni tukee voimakkaasti tällaisia aloitteita.

Lisäksi kesäkuussa 2000 annettiin Euroopan unionin yhteinen Välimeren alueen strategia. Tämän välineen tarkoituksena on EU:n yhtenäisen toiminnan johtaminen ja varmistaminen alueella. Yhteinen strategia osoittaa unionin sitoutumisen Euro-Välimeri-kumppanuuteen, ja tämä myös lisää prosessin näkyvyyttä.

Barcelonan julistuksessa asetetut perustavoitteet ovat edelleen päteviä, ja olemme yhä vahvasti sitoutuneet luomaan rauhan ja vakauden alueen, jossa vauraus jakautuu vapaakaupan ja talous- ja rahoitusavun myötä, sekä lisäämään keskinäistä ymmärtämystä ja suvaitsevaisuutta Välimeren molemmilla puolilla.

Komissio antoi syyskuun alussa tiedonannon Barcelonan prosessin lujittamisesta. Asiakirjan ehdotukset saivat marraskuussa 2000 Marseilles'ssa pidetyn ulkoministerien kokouksen varauksettoman tuen.

Lyhyesti sanottuna sovimme siitä, että keskitämme toimemme yhä tiiviimmin ensisijaisiin tavoitteisiin asettamalla lyhyen ja keskipitkän aikavälin tavoitteita. Niitä ovat assosiaatiosopimusmenettelyn nopeuttaminen, eteläisten maiden välisen kaupankäynnin ja yhteistyön edistäminen alueensisäiset pienemmät kokonaisuudet mukaan luettuina, alkuperäkumulaation käyttöönotto, MEDA-rahoituksen ja assosiaatiomenettelyn yhteyden selkeyttäminen, MEDA:n toteutumisen parantaminen uudistuksilla, joissa komissio, ministerineuvosto ja Välimeren kumppanit ovat mukana strategisemman lähestymistavan mukaisesti, yhteistyö ihmisoikeuksien ja demokratian puolesta, alueellisen yhteistyön käyttöönotto oikeus- ja sisäasioihin liittyvissä kriittisissä asioissa sekä prosessin näkyvyyden parantaminen.

MEDA-rahoitusta on myönnetty 5,35 miljardia euroa ohjelmakaudeksi 2000-2006. Yhdessä Euroopan investointipankista saatavien lainojen kanssa näiden alueiden saama yhteisön rahoitus seitsenvuotiskauden aikana voisi siten nousta noin 13 miljardiin euroon. Se jo itsessään osoittaa EU:n sitoutumista alueen asioiden hoitoon.

Tämä kertomus kattaa vuoden 2000 MEDA-toimet. Vuoden aikana hyväksyttiin useita huomattavia uudistuksia, erityisesti MEDA-asetuksen tarkistus ja EuropeAid- yhteistyötoimiston perustaminen. Olen päättänyt varmistaa, että näiden uudistusten toteuttaminen tehostaa entisestään kumppanuusvaltioiden toimintaa, jolla ne saavuttavat Barcelonassa sovitut tavoitteet ja suorittavat Marseilles'ssa sovitut toimet.

Chris Patten Ulkosuhteista vastaava komission jäsen

Tiivistelmä

* Vuonna 2000 Barcelonan prosessia ja sen MEDA-ohjelmaa tarkistettiin olennaisilta osiltaan viisi vuotta sen aloittamisen jälkeen. Tämä tapahtui samaan aikaan, kun Lähi-idän tilanne paheni, mikä vaikutti huomattavasti Euro-Välimeri-kumppanuuteen.

* Kaksi Euro-Välimeri-alueen ulkoministerien kokousta pidettiin. Komission tiedonantoon perustuen ministerit hyväksyivät Marseillessa marraskuussa 2000 joukon Barcelonan prosessin lujittamiseksi tarkoitettuja toimenpiteitä.

* Marokon ja Israelin Euro-Välimeri-assosiaatiosopimukset tulivat voimaan. Neuvottelut Algerian, Libanonin ja Syyrian sopimuksista jatkuivat. Jordanian sopimuksen ratifioiminen edistyi, kun taas esteet Egyptin sopimuksen parafoimiseksi poistettiin, ja assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 25. kesäkuuta 2001.

* Ministerineuvosto päätti marraskuun kokouksessaan tehdä erittäin tärkeän muutoksen MEDA-asetukseen (MEDA II). Asetuksessa säädetään strategisesta ohjelmatyöstä, vahvistetusta vuoropuhelusta kumppanimaiden välillä ja yksinkertaistetuista menettelyistä, jotta tukea voitaisiin jakaa nopeammin. Samassa yhteydessä komissio toteutti laaja-alaisesti omaa ulkomaanavun hallinnoinnin uudistustaan, mikä johti EuropeAid-yhteistyötoimiston perustamiseen.

* Rahoitusyhteistyöhön sidottiin Euro-Välimeri-kumppanuustoimia varten tukea ja lainoja vuonna 2000 yhteensä 2,2 miljardia euroa, joista suuri osuus saatiin MEDA-ohjelmasta. Osa määrästä oli Turkille 1999 maanjäristyksen jälkeen jälleenrakennustyöhön myönnettyä tukea ja uudelleen sidottuja aikaisempina vuosina myönnettyjä määrärahoja.

* Vuonna 2000 MEDA-sitoumusten kokonaismäärä oli 879 miljoonaa euroa. Maksuja suoritettiin yhteensä 330,5 miljoonaa euroa (enemmän kuin vuoden 1999 243 miljoonaa euroa). Maghreb-maille sidottiin yhteensä 246 miljoonaa euroa, Mashrek-maille 163 miljoonaa euroa ja Turkille 310 miljoonaa euroa, ja alueelliseen yhteistyöhön saatiin rahoitusta 159 miljoonaa euroa vuonna 2000. Lisäksi muista EU:n budjettikohdista sidottiin Välimeren alueelle 123 miljoonaa euroa.

* Ministerineuvosto päätti myöntää MEDAlle vuosiksi 2000-2006 5,35 miljardia euroa (säädetty MEDA II -asetuksessa). Näiden yhteisön talousarviosta peräisin olevien tukien lisäksi Euroopan investointipankki on myöntänyt huomattavan määrän lainoja. Samalle kaudelle EIP:n Euromed-lainausvaltuudet olivat 6,4 miljardia euroa. Pankki sitoutui lainaamaan lisäksi yhden miljardin omista varoistaan ja omalla riskillään ylikansallisiin hankkeisiin. Kaikkiaan Euro-Välimeri-kumppanuustoimiin on käytettävissä 12,75 miljardia euroa vuonna 2000 alkaneeksi seitsenvuotiskaudeksi.

* Yhdeksän Välimeren kumppanin kahdenvälinen yhteistyö vastasi noin 82 prosenttia vuoden 2000 MEDA-sitoumuksista (719,3 miljoonaa euroa). Suorat talousarviosta annettavat tukijärjestelyt olivat siitä suurin osuus. Rakennesopeutustukeen myönnettiin 150 miljoonaa euroa (Turkki) ja alakohtaisiin sopeuttamistoimiin 142 miljoonaa euroa (Marokko ja Tunisia), kun taas 90 miljoonaa euroa kohdennettiin erityiseen kassavaroja koskevaan II-järjestelyyn palestiinalaishallinnolle.

* Alueellinen yhteistyö edistyi huomattavasti vuonna 2000, kun teollisuusyhteistyötä, ympäristöä, tietoyhteiskuntaa, paikallista vesihuoltoa, liikennettä, energia-alaa, audiovisuaalista alaa, kulttuuriperintöä, Lähi-idän rauhaa ja taloudellista sekä yhteiskunnallista alaa koskevia hankkeita ja ohjelmia käynnistettiin.

* Euro-Välimeri-kumppanuuden näkyvyyttä samoin kuin EU:n roolia tällä toiminta-alueella lujitettiin monin eri keinoin, julkaisujen, tiedotuskäyntien ja Välimeren alueen valtuuskuntien järjestämien kulttuuritapahtumien avulla.

* Euroopan investointipankki myönsi 19 lainaa kahdeksalle Välimeren kumppanivaltiolle vuonna 2000, yhteensä 1,193 miljardia euroa (määrän kasvu 945 miljoonasta eurosta vuonna 1999 johtui infrastruktuurin jälleenrakentamisesta Turkissa). EIP hallinnoi myös MEDA-varoista kolmelle kahdenväliselle ympäristöhankkeelle ja neljälle riskipääomaoperaatiolle myönnettyjä 106 miljoonan euron korkotukia.

* EIP:n ja MEDA-ryhmien toiminnoista ja koko MEDA-määrärahasta kaudelle 1995-2000 laadittiin kolme arviointikertomusta.

Sisällysluettelo

Komission jäsenen lausunto

Tiivistelmä

1. Vuoden 2000 poliittinen ja taloudellinen konteksti

1.1. Yleiskatsaus poliittiseen ja taloudelliseen kehitykseen

1.2. Barcelonan prosessi vuonna 2000

1.3. Lähi-idän rauhanprosessi vuonna 2000

2. MEDA-ohjelma vuonna 2000

2.1. Talousarvion täytäntöönpano vuonna 2000

2.2. Kahdenvälinen ja alueellinen yhteistyö

2.3. MEDA-ohjelma vuosina 1995-1999

2.4. Tarkistettu MEDA II -asetus

2.5. Ulkopuolelle osoitettavien tukien hallinnointiuudistuksen täytäntöönpano

2.6. Relex-pääosaston korvaaminen EuropeAid-yhteistyötoimistolla

3. Assosiaatiosopimusten arviointia - tilannekatsaus

3.1. Algeria

3.2. Egypti

3.3. Israel

3.4. Jordania

3.5. Libanon

3.6. Marokko

3.7. Palestiinan hallintoviranomainen

3.8. Syyria

3.9. Tunisia

4. Kahdenvälinen yhteistyö Välimeren kumppaneiden kanssa

4.1. Algeria

4.2. Egypti

4.3. Jordania

4.4. Libanon

4.5. Marokko

4.6. Syyria

4.7. Tunisia

4.8. Turkki

4.9. Länsiranta ja Gazan alue / Palestiinan itsehallintoviranomainen

5. Alueellinen yhteistyö

6. Tiedotustoiminta Euro-Välimeri-kumppanuudesta

6.1. Verkkosivut ja julkaisut

6.2. Erityisryhmien tiedonhankintavierailut

6.3. Edustustojen tiedotus- ja kulttuuritoiminta

7. EIP:n toiminnot välimeren alueella

7.1. Lainaustoiminta

7.2. Korkotuet

7.3. Riskipääomat

8. Arviointi

8.1. EIP:n Välimeren valtioille antaman rahoitustuen arviointi

8.2. MEDA-ryhmien arviointi

8.3. Globaalien MEDA-määrärahojen arviointi 1995-2000

1. Vuoden 2000 poliittinen ja taloudellinen konteksti

1.1. Yleiskatsaus poliittiseen ja taloudelliseen kehitykseen

Alueen poliittista tilannetta hallitsi pääasiassa Lähi-Idän konflikti. Myös alueen uusien johtajien asema vakiintui vuoden aikana.

Lähi-idän rauhanprosessilla oli edelleen merkittävä vaikutus Euro-Välimeri-kumppanuuteen. Alueen poliittinen ilmapiiri oli erityisesti vuoden loppua kohden vakavassa jännitystilassa. Koska Israelin pääministeri Ehud Barak ei päässyt historialliseen kompromissiin palestiinalaishallinnon kanssa, hän ilmoitti eroavansa joulukuussa 2000, mistä alkoi uusi epävarmuuden aika.

Israel vetäytyi Libanonin eteläosista miehitettyään niitä noin 22 vuotta. Syyskuussa pidettyjen eduskuntavaalien tulokset palauttivat Rafik Haririn valtaan ja hänestä tuli taas pääministeri. Syyrian presidentin Hafez al-Assadin kuoltua hänen poikansa Bashar Assad seurasi isäänsä hallitsijana, ja alueelle virisi uutta toivoa. Turkin presidentiksi valittiin Ahmet Sezer, ja varapääministerin sekä EU-asioista vastaavan ministerin virat perustettiin.

Taloudellisen elämän kohokohta vuonna 2000 oli öljyn hintojen nousun jatkuminen; se oli jo alkanut vuoden 1999 ensimmäisellä neljänneksellä. Vuoden 2000 öljybarrelin keskimääräinen hinta oli 29 Yhdysvaltain dollaria eli noin 50 prosenttia korkeampi kuin vuonna 1999. Sen vuoksi alueen öljyntuottajien kaupankäynnin ehdot paranivat huomattavasti. Kasvu vauhdittui, erityisesti energian nettoviejämaissa Algeria, Egypti ja Syyria mukaan luettuina. Useissa tapauksissa korkeammista öljyn hinnoista saatu ylimääräinen hyöty on käytetty harkiten. Kuitenkin useiden valtioiden, erityisesti Turkin ja Libanonin, julkistalouden ja/tai ulkomaankaupan taseen epätasapaino on edelleen huolestuttava.

Alueella käydään kauppaa suurimmalta osin EU:n kanssa (noin 52 prosenttia kokonaiskaupasta), mutta Maghreb-maiden osalta määrä on noin 70 prosenttia. Vaikka se kertoo läheisyydestä, se on myös todiste siitä, että Välimeren kumppanit käyvät keskenään vielä suhteellisen vähän kauppaa (vähemmän kuin 5 prosenttia koko kaupankäynnistä). Tästä syystä eteläisten maiden keskinäisen taloudellisen ja kaupallisen kumppanuuden kannustaminen on noussut keskusteluissa tärkeäksi aiheeksi.

1.2. Barcelonan prosessi vuonna 2000

Monenkeskisiä toimia hallitsivat kaksi vuoden aikana pidettyä ulkoministerien kokousta. Lissabonissa pidettiin 25.-26. toukokuuta epävirallinen aivoriihikokous, jossa ministerit vakuuttivat uudelleen olevansa sitoutuneita kumppanuuteen, tarkastelivat sen saavutuksia, vaihtoivat näkemyksiä puutteista ja niiden syistä sekä sopivat Marseillen virallisen ulkoministerikokouksen valmistelun laajat suuntaviivat. He pyysivät Euroopan komissiota esittämään ehdotuksia ministerien keskustelujen osalta, jotta Marseillen kokouksessa voitaisiin tehdä päätöksiä.

Komissio antoi 6. syyskuuta 2000 Barcelonan prosessin lujittamisesta tiedonannon [1], joka sisälsi erityisesti seuraavat suositukset:

[1] KOM (2000), 497 lopullinen, 6.9.2000.

* assosiaatiosopimusten allekirjoittaminen, ratifiointi ja tekeminen,

* molemminpuolisen maataloustuotteiden kaupan asteittainen vapauttaminen,

* eteläisten maiden keskinäinen vapaakauppa, joka alkaa alueensisäisistä pienemmistä kokonaisuuksista, ja diagonaalinen alkuperäkumulaatio,

* yhtenäismarkkinoiden tapaisten toimien käyttöön ottaminen,

* selvempi MEDA-rahoituksen, assosiaatiosopimusten ja taloudellisen uudistuksen välinen yhteys,

* strategisempi lähestymistapa MEDA-ohjelmatyöhön ja sen toteuttamiseen,

* ihmisoikeus- ja demokratiayhteistyössä strukturoitu lähestymistapa,

* alueellinen yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa ja

* ohjelma, jolla kumppanuuden näkyvyyttä lisätään.

Tämän tiedonannon perusteella valmisteltiin Marseillessa 15.-16. marraskuuta pidettyä ulkoministerikokousta, ja sen sisältö heijastui laajalti puheenjohtajamaan esittämiin kokouksen virallisiin julkilausumiin.

Kumppanuudesta politiikan ja turvallisuuden alalla vastaavat vanhemmat virkamiehet tapasivat useasti vuoden aikana, erityisesti yrittäessään päästä yksimielisyyteen rauhaa ja vakautta koskevan peruskirjan sanamuodosta. Vaikka sanamuodon suhteen tapahtui paljon edistystä, sen hyväksyminen osoittautui lopulta kuitenkin mahdottomaksi Lähi-idän rauhanprosessiin liittyvän poliittisen tilanteen huonontuessa alueella. Vanhemmat virkamiehet pitivät kokouksen Euro-Välimeri-tutkimuskomission ulkopoliittisten laitosten verkoston kanssa, ja kokouksessa keskusteltiin myös terrorismista, muuttoliikkeestä ja henkilövaihdosta.

Barcelonan prosessin Euro-Välimeri-komitea kokoontui kuusi kertaa vuoden aikana. Se valmisteli ulkoministerien kokouksia, mutta vahvisti myös lisäksi strategista rooliaan kumppanuudessa keskustellen lukuisista alueellista yhteistyötä käsittelevistä ohjelmista komission antamien tietojen perusteella ja hyväksyi tulevien alueellisten ohjelmien suuntaviivat.

1.3. Lähi-idän rauhanprosessi vuonna 2000

Rauhanprosessi kärsi vakavan takaiskun vuonna 2000. Vuoden alussa Syyrian ja Israelin väliset neuvottelut päättyivät tuloksettomina ja katkesivat täysin Yhdysvaltain ja Syyrian huippukokouksessa maaliskuussa. Palestiinalaisyhteiskunnan ja Israelin neuvottelut jatkuivat vuoden 2000 alkupuoliskolla ainoastaan päättyäkseen kokonaan Camp Davidissa heinäkuussa. Syyskuun lopussa alkoi kriisi, joka on rauhanprosessin pahin sen jälkeen, kun se käynnistettiin Madridissa vuonna 1991. Kansainväliset sovitteluyritykset Sharm el-Sheikhissä pidetty huippukokous mukaan luettuna epäonnistuivat.

Kesäkuussa 2000 EU isännöi ja toimi yhtenä puheenjohtajana palestiinalaisyhteiskunnan avustusohjelman tilapäisen yhdyskomitean kokouksessa Lissabonissa. Kokouksessa keskusteltiin Palestiinan itsehallintoviranomaisen taloudellisen ja hallinnollisen uudistuksen edistymisestä ja sen toimista julkisen kirjanpidon konsolidoimiseksi.

Kriisin puhkeamisen jälkeen Israelin viranomaiset pysäyttivät Palestiinan itsehallintoviranomaiselle kuuluvien verojen ja tullimaksujen siirron. Koska nämä tulot ovat huomattava osa palestiinalaisyhteiskunnan talousarviosta, palestiinalaisyhteiskunnan hallinto oli todella vaarassa luhistua. Lisäksi kriisillä oli erittäin kielteinen vaikutus palestiinalaisiin instituutioihin ja talouselämään yleensä.

Komissio myönsi rahoitusapua Palestiinan itsehallintoviranomaiselle (27 miljoonaa euroa) sen jälkeen, kun Israel oli päättänyt pidättää verojen ja tullitulojen siirrot palestiinalaisyhteiskunnalle. Lisäksi komissio myönsi joulukuussa Yhdistyneiden Kansakuntien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työelimelle (UNRWA) 15 miljoonan euron hätäavustuksen palestiinalaispakolaisten yhteisön tukemiseen. Vuoden lopussa päätettiin myös perustaa 90 miljoonan euron erityisen kassavaroja koskevan järjestelyn Palestiinan itsehallintoviranomaisen hyväksi. Tämä järjestely muutettiin suoraksi talousarviosta myönnettäväksi tueksi vuoden 2001 alussa, ja se voidaan käyttää, jos Israel jatkaa verojen ja tullitulojen pidättämistä Palestiinan itsehallintoviranomaiselta.

EU toimi aktiivisesti koko kriisin ajan. Puheenjohtajamaa oli toimissa tiiviisti mukana, ja neuvoston pääsihteeri Javier Solana osallistui Sharm el-Sheikhin huippukokoukseen. Solanasta tuli myös yksi kriisiin johtanutta kehitystä tutkimaan asetetun totuuskomission viidestä jäsenestä.

Vuoden aikana EU esitti useita julkilausumia Lähi-idän tilanteesta, erityisesti liiallisesta ja mielivaltaisesta voimankäytöstä. Näissä julkilausumissa vaadittiin toistuvasti väkivallan lopettamista ja palaamista neuvotteluihin, kuten Sharm el-Sheikhin huippukokouksessa oli sovittu, sillä rauha on ainoa järkevä vaihtoehto.

2. MEDA-ohjelma vuonna 2000

2.1. Talousarvion täytäntöönpano vuonna 2000

Vuonna 2000 Euroopan unionin Välimeren maille myöntämän tuen osuus erityisesti MEDA-ohjelmasta (B7-410) oli 11 prosenttia talousarviosta yhteisön ulkopuolisiin avustuksiin annettujen maksusitoumuksien kokonaismäärästä. MEDA-budjettikohdan perusteella sidottiin yhteensä 879 miljoonan euron maksusitoumukset eli lähes kokonaan se 896 miljoonan euron määrä, joka oli käytettävissä vuodelle 2000. Lisäksi lähes 31 miljoonan euron siirretty määräraha, jota ei voitu sitoa edellisenä vuonna, mahdollisti neljän lisähankkeen sitomisen vuonna 2000. 8,8 miljoonan euron määrärahat on pyydetty siirtämään vuodelle 2001.

Euro-Välimeri-kumppanuuden mukaisesti maksetut suoritukset olivat 8 prosenttia kaikista unionin myöntämistä maksusitoumuksista vuonna 2000. MEDA-ohjelmasta suorituksia maksettiin vuonna 2000 käytettävissä olevasta 352,5 miljoonan euron määrärahasta 330,5 miljoonaa euroa.

Euro-Välimeri-yhteistyöhön varattujen määrärahojen kokonaismäärä on pudonnut hieman (-0,5 prosenttia maksusitoumuksista) vuonna 2000 verrattuna edellisen vuoden tasoon. Tämä määrärahojen uudistaminen vuodelle 2000 selittyy pyrkimyksellä hallita ohjelmien ja hankkeiden teknistä ja rahoituksellista hallintoa.

Kumppaneista Syyria ratifioi MEDA-puitesopimuksen viimeisenä heinäkuussa 2000. Puitesopimuksessa määritellään kunkin kumppanimaan teknisen ja rahoitusyhteistyön täytäntöönpanon ehdot. Vuodesta 2000 kaikilla Välimeren kumppaneilla on MEDA-puitesopimus.

MEDA-maksusitoumukset maittain vuosina 1995-2000 (miljoonaa euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

* tekninen apu mukaan lukien

** Turkille myönnettyihin maksusitoumuksiin vuonna 2000 (310,4 milj. euroa) sisältyy 134,3 miljoonaa euroa neljästä edellisten vuosien (1995-99) kohdalla mainitusta hankkeesta, jotka sidottiin uudelleen vuonna 2000.

Jotta näitä hankkeita koskevia määrärahoja ei kirjattaisi kahdesti kirjanpitoon, Turkille myönnetyistä maksusitoumuksista 1995-2000 on vähennetty vastaava määrä:

Turkki yhteensä: // 685,4 - 134,3 = 551,1 miljoonaa euroa

Kahdenväliset yhteensä: // 3674,3 - 134,3 = 3540 miljoonaa euroa

Kaikki yhteensä: // 4314,1 - 134,3 = 4179,8 miljoonaa euroa

MEDA-maksusitoumukset ja -maksusuoritukset vuosina 1995-2000 (milj. euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

MEDA-maksusitoumukset ja -suoritukset maittain 1995 - 2000 (milj. euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

MEDA-maksusitoumukset ja -suoritukset vuonna 2000 (milj. euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

Maksusitoumukset ja -suoritukset muista budjettikohdista v. 2000 (milj. euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

2.2. Kahdenvälinen ja alueellinen yhteistyö

MEDA-ohjelman tavoite perustuu kahteen ensisijaiseen linjaan kahdenvälisellä tasolla:

* Taloudellisen siirtymävaiheen tukeminen kannustamalla avoimien ja kilpailukykyisten markkinoiden kehitystä. MEDA-ohjelma toimii katalyyttina sekä rakenteellisissa makrotaloudellisissa sopeuttamistoimissa että myös mikrotalouden tasolla.

* Taloudellisten uudistusten tukeminen vahvistamalla yhteiskunnallista ja taloudellista tasapainoa ja tukemalla sosiaali- ja ympäristöalaa sekä maaseudun kehittymistä.

Vuonna 2000 kahdenvälisen yhteistyön toimet olivat MEDA-maksusitoumuksista 82 prosenttia (719,3 miljoonaa euroa) ja alueellisen yhteistyön toimet 16,7 prosenttia (eli 147,2 miljoonaa euroa). Jäännös eli 1,38 prosenttia (12,2 miljoonaa euroa) sidottiin kokonaismäärärahana. EIP:n rahoittamat toimet MEDA-ohjelman määrärahoista olivat vuonna 2000 yhteensä 106 miljoonaa euroa.

2.2.1. Kahdenvälinen yhteistyö

MEDA-ohjelman pääasialliset rahoitettavat alat, jotka saivat kahdenväliseen yhteistyöhön rahoitusta vuonna 2000 (kansallisista ohjelmista) olivat seuraavat:

* Sellaisten uudistusohjelmien tehokasta täytäntöönpanoa tukeva rakennesopeutus, joita yleensä koordinoivat kansainväliset Bretton Woods -rahoituslaitokset. Tukea saivat Algeria, Jordania, Libanon ja Tunisia.

* Taloudellisen yhteistyön tukeminen, jonka tarkoituksena on edistää yksityisen sektorin kehitystä suosivan ympäristön luomista, erityisesti EIP:n hallinnoimilla riskipääomaoperaatioilla. Tärkeimmät tukea saaneet kumppanit olivat Palestiinan itsehallintoviranomainen, Egypti, Jordania, Marokko, Tunisia ja Turkki.

* Yhteiskunnallis-taloudellisen tasapainon tukeminen kumppanivaltioissa rahoittamalla toimia kaikilla sosiaalialan osa-alueilla tarkoituksena taloudellisen siirtymäkauden lyhytaikaisten kielteisten vaikutusten lievittäminen. Nämä toimet ovat alakohtaisia sopeuttamismekanismeja (sairausvakuutus, koulutus, jne.). Kaikkein riskialttiimpia yhteiskuntaryhmiä on tuettu tasapainoa ja yhteiskunnallis-taloudellista koheesiota suosivilla toimilla.

* Ympäristöasioita koskevia toimia tuetaan erityisesti Jordaniassa, Marokossa ja Tunisiassa. Kaikki kumppanit Syyriaa lukuun ottamatta ovat lisäksi saaneet korkotukia EIP:n lainoille, jotka on myönnetty ympäristöhankkeisiin.

* Maaseudun kehittämisohjelmien tuki erityisesti Marokolle, Syyrialle ja Tunisialle.

* Ihmisoikeuksien ja demokratian edistäminen erityisen MEDA-Demokratia-ohjelman avulla. (Eri budjettikohta kuin MEDA-budjettikohta).

Kahdenvälisiin maantieteellisiin MEDA-toimiin Maghreb-maille sidottiin vuonna 2000 yhteensä 246,4 miljoonaa euroa. Ne jakautuivat maittain seuraavasti:

* Algeria: Algerialle sidottiin yhteensä 30,2 miljoonaa euroa, joista 17 miljoonaa euroa uusiin ohjelmiin, joiden tarkoituksena on uudistaa tietoliikenne, 5 miljoonaa euroa tukemaan algerialaisia tiedotusvälineitä ja 8,2 miljoonaa euroa parantamaan algerialaisten poliisiviranomaisten ammattitaitoa erityisesti ihmisoikeusasioissa.

* Marokko: Marokolle myönnettyjen maksusitoumusten määrä oli yhteensä 140,6 miljoonaa euroa. Terveydenhuoltoalalla osoitettiin 50 miljoonaa euroa uuteen rakennesopeutusohjelmaan, jonka tarkoitus on panna täytäntöön ja kehittää monipuolista sairausvakuutusturvaa. 52 miljoonaa euroa sidottiin myös uuteen rakenneohjelmaan, jonka tarkoitus on lisätä Marokon rahoitusalan tehokkuutta ja kehittää suhteita tuottavimpien talouselämän alojen kanssa. Lopuksi 27,6 miljoonaa euroa sidottiin oikeuslaitoksen uudistamiseen, 9 miljoonaa euroa maaseudun kehittämiseen ja 1,9 miljoonaa euroa kaupunkijätteiden käsittelyyn.

* Tunisia: Tunisialle myönnettiin yhteensä 75,7 miljoonan euron maksusitoumukset. 40 miljoonaa euroa osoitettiin uuteen alakohtaiseen sopeutusohjelmaan, joka tukee peruskoulutusuudistusta ja parantaa peruskoulutuksen laatua. Yksityiselle sektorille myönnettiin 30 miljoonaa euroa tukea hankkeelle, johon EIP osallistuu, sekä riskipääomaa. 5,6 miljoonaa euroa osoitettiin lisäksi kiinteiden jätteiden käsittelyyn.

Kahdenvälisiin MEDA-toimiin Mashrek-maille sidottiin 162,8 miljoonaa euroa vuonna 2000. Ne jakautuivat maittain seuraavasti:

* Egypti: Egyptille myönnettiin yhteensä 12,7 miljoonaa euroa maksusitoumuksia EIP:n lainana, jonka tarkoituksena on kunnostaa ja laajentaa viljelymaiden ojitusverkostoa osana Maailmanpankin kanssa toteutettavaa ohjelmaa. Aikaisempina vuosina eri aloilla (koulutus, terveydenhuolto, sosiaalirahastot, teollisuuden nykyaikaistaminen) aloitettuja ohjelmia jatkettiin.

* Länsirannan-Gazan alue: Palestiinan itsehallintoviranomaisen alaisille alueille myönnettiin maksusitoumuksia yhteensä 96,7 miljoonaa euroa. Koska palestiinalaisalueiden tilanne kärjistyi, joulukuussa 2000 myönnettiin kiireellisesti 90 miljoonan euron erityinen kassavaroja koskeva järjestely, jotta lievitettäisiin Israelin jäädyttämien verojen ja tullimaksujen siirron vaikutusta Palestiinan itsehallintoviranomaisen talousarvioon. 3 miljoonaa euroa sidottiin EIP:n hallinnoimiin toimiin (riskipääoma), ja lopuksi vedenpuhdistushankkeeseen myönnettiin 3,7 miljoonan euron korkotuki.

* Syyria: Syyrialle myönnettiin yhteensä 38 miljoonaa euroa maksusitoumuksia. Koska rahoitussopimuksia ei allekirjoitettu ajoissa, neljä vuonna 1999 aloitettua ohjelmaa jouduttiin aloittamaan uudelleen vuonna 2000. Syyrian viranomaiset allekirjoittivat nämä neljä sopimusta tammikuussa 2001, ja ne koskevat energia-alaa, yrityskoulutusta, kulttuuria ja tietoliikennettä.

* Libanon: Libanonissa ei aloitettu uusia hankkeita vuonna 2000. Toimissa keskityttiin sopimusten allekirjoittamiseen ja aiemmin aloitettujen verotusta, yhteiskunnallista kehitystä, ympäristöä ja pk-yrityksiä koskevien hankkeiden täytäntöönpanoon.

* Jordania: Jordanialle myönnettiin maksusitoumuksia yhteensä 15 miljoonaa euroa. EIP:n myöntämä riskipääomaoperaatio otettiin käyttöön yksityistä sektoria tukevassa ohjelmassa. Myös kulttuurin alalla ryhdyttiin useisiin toimiin.

* Turkki: Turkille myönnettiin yhteensä 310,4 miljoonaa euroa. 150 miljoonaa euroa sidottiin tärkeään rakennesopeutusohjelmaan, jonka tarkoitus on vähentää inflaatiota ja suosia kestävää kehitystä. 10 miljoonaa euroa sidottiin koulutusstipendeinä, jotka liittyvät Turkin liittymisanomukseen Euroopan unionin jäseneksi. 16 miljoonaa euroa sidottiin EIP:n hallinnoimien lainojen korkotukiin jätevesihuoltoa varten. Lisäksi useita aiemmin aloitettuja hankkeita terveydenhuollon, koulutuksen, jätevesihuollon ja saneerauksen aloilla koskevat 134,3 miljoonaa euroa jouduttiin sitomaan uudelleen vuonna 2000.

* Vuonna 2000 rakenteelliset ja alakohtaiset sopeuttamismekanismit olivat 40 prosenttia (292 miljoonaa euroa) kaikista MEDA-ohjelman kahdenvälisen yhteistyön toimista. Muut kahdenväliset toimet olivat 47 prosenttia (337,6 miljoonaa euroa), ja Palestiinan itsehallintoviranomaiselle suoritettava maksujärjestely oli 12,5 prosenttia (90 miljoonaa euroa) kaikista kahdenväliseen yhteistyöhön myönnetyistä maksusitoumuksista.

2.2.2. Alueellinen yhteistyö

Kansalaisyhteiskunnan eri alat voivat vapaasti osallistua useimpiin alueellisiin yhteistyöohjelmiin. Alueellisessa ohjelmassa vuosina 1997-1999 annettiin etusija teollisuusyhteistyölle, ympäristönsuojelulle, vedelle, energialle, liikenteen kehittämiselle sekä ja tietoyhteiskunnalle. Kilpailua suosivan lainsäädännön laatimisen ehdoksi asetettiin tämänhetkisten oikeus- ja hallintoperusteiden uudistaminen. Muut Barcelonan prosessin kolmannen osan mukaiset toimet koskivat kulttuuriperinnön suojelua ja sen arvostuksen lisäämistä, audiovisuaalisen alan yhteistyötä sekä vaihtotoimintaa nuorison hyväksi.

Alueellisiin toimiin tarkoitettujen maksusitoumusten määrä vuodelle 2000 oli 147,2 miljoonaa euroa. Nämä toimet koskivat erityisesti taloudellisen yhteistyön, erityisesti teollisuusyhteistyön, kulttuuriyhteistyön ja rauhanprosessin tukemista. Tilastokeskusten välistä yhteistyötä tehtiin MEDSTAT-hankkeessa. Pääasialliset alueelliset toimet ja hankkeet, joihin ryhdyttiin vuonna 2000, olivat Euromed Heritage -ohjelman II vaihe (30 miljoonaa euroa) kulttuurin alalla, Euromed-markkinat (9,9 miljoonaa euroa), teollisuusyhteistyötä koskeva hanke Innovaatio, teknologia ja laatu yrityksissä (15 miljoonaa euroa) ja Euromed-hanke Innovaatio, teknologia ja laatu (15 miljoonaa euroa) yksityisen sektorin tukemiseksi. Lisäksi 20,5 miljoonaa euroa sidottiin komission teknisen avun toimistojen (MEDA-ryhmät) tarjoamaan asiantuntemukseen ja tekniseen apuun.

Kehityspolitiikan täytäntöönpanoa koskevan toimintaohjelman (SEK(2001) 808) mukaisesti hankkeita valmisteltaessa arvioitiin ympäristöön sekä suoraan että epäsuorasti vaikuttavien hankkeiden vaikutukset. Näiden tutkimusten tulokset on integroitu hankkeiden täytäntöönpanosäädöksiin.

2.3. MEDA-ohjelma vuosina 1995-1999

Ottaen huomioon nykyisen geopoliittisen tilanteen ja alueelliseen vakauteen vaikuttavat epävarmuustekijät Välimeren vapaakauppa-alueen luominen on kaikille Välimeren kumppaneille välttämättömämpää kuin koskaan aikaisemmin. Kohonnut työttömyysaste ja keskimääräisen palkkatulon, joka on asukasta kohden edelleen noin 10 kertaa alhaisempi kuin Euroopan keskiarvo, nousun pysähtyminen tekee kasvusta näiden valtioiden elintärkeän taloudellisen ja poliittisen tavoitteen.

Tässä tilanteessa kyseiset valtiot eivät voi toivoa vastaavansa kasvun ja kestävän kehityksen haasteeseen vauhdittamatta radikaalisti taloudellisen siirtymävaiheen prosessia. Jotta tämä siirtymävaihe voitaisiin saattaa kunnialla loppuun, Välimeren maiden on suosittava yksityisen sektorin dynaamista toimintaa ja hyväksyttävä vähemmän pakotteita sisältävä lainsäädäntö ja hallintojärjestelmä, uudistettava verotusjärjestelmänsä ja järjestettävä rahoitusala sekä julkisyritykset radikaalisti uudelleen.

Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden huomioon ottaminen on toinen taloudellista kehitystä määräävä tekijä, jota ei saa laiminlyödä, koska se voi lisätä sisäistä epätasa-arvoa ja pahentaa syrjäytymistä, joka on usein syynä siihen, että uudistuksia ei hyväksytä. On siis tärkeää tehostaa taloudellista kehitystä yhteiskunnan vähäosaisille kohdistetuilla tukitoimilla.

Euroopan unioni vastaa näihin kahteen haasteeseen myöntämällä alueelle tukea. MEDA-ohjelma on tärkein rahoitusyhteistyön väline, jolla helpotetaan taloudellista siirtymäkautta tukitoimilla, ja samalla tuetaan yhteiskunnallis-taloudellisen tasapainon säilymistä. Näin unioni tukee aktiivisesti talous- ja rakenneuudistuksia, joihin kumppanivaltioissa on ryhdytty. Nämä talousuudistukset, joiden lopullisena tavoitteena on vapaakauppa-alueen perustaminen Euroopan unionin kanssa vuoteen 2010 mennessä, ovat seuranneet toisiaan epäsäännöllisin välein.

12 Välimeren kumppanivaltiota on saanut maksusitoumuksina ohjelmakaudelle 1995-1999 enemmän kuin 4,4 miljardin euron tuet, joista 3,4 miljardia MEDA I -ohjelmasta. Euroopan investointipankki on omalta osaltaan myöntänyt kauden aikana 4,8 miljardia euron lainat.

Kaudella 1995-1999 (MEDA I) sitoumusten maksatusaste oli 100 prosenttia. Kertyneiden maksusuoritusten määrä oli vastaavasti 890 miljoonaa euroa eli 26 prosenttia samalle kaudelle myönnettyjen maksusitoumusten kokonaismäärästä. Monet syyt selittävät melko alhaisen prosenttiosuuden: a) MEDA I -ohjelman toimeenpano myöhästyi alun perin johtuen pitkäaikaisista neuvotteluista ja tiettyjä edunsaajamaita koskevista puitesopimusten täytäntöönpanomuodollisuuksista; b) tietyt operaatiot (taloudellinen siirtymäkausi, esimerkiksi yksityisen sektorin kehitys, sekä perinteinen kehitys) vaativat pidemmän, 4-6 vuoden täytäntöönpanoajan; c) alueelliset hankkeet vaativat usein monimutkaisen oikeus- ja rahoituskehyksen luomista, ja ne ovat monivuotisia (3-5 vuotta), jotta niiden vaikutus olisi mahdollisimman suuri; d) kumppanit panevat rakenneuudistukset hitaasti täytäntöön, ja niiden hallinnollinen suorituskyky rajoittaa varojen vastaanottamista.

Kahdenväliset yhteistyöhankkeet edustivat MEDA I -varoista noin 88 prosenttia ja alueelliset yhteistyöhankkeet 12 prosenttia. Kahdenväliset MEDA-toimet vuosina 1995-1999 koskivat rakennesopeutusta, taloudellista yhteistyötä, sosiaalialaa, ympäristöä ja maaseudun kehitystä. Alueelliset toimet samalla kaudella keskittyivät poliittisen kumppanuuden lujittamiseen (erityisesti se edistys, jota saavutettiin Euro-Välimeren alueen rauhaa ja vakautta koskevan peruskirjan osalta), ensisijaisten talous- ja rahoitusuudistusten yksilöintiin alueellisissa foorumeissa (teollisuusyhteistyö, ympäristö, vesi, energia, liikenne ja tietoyhteiskunta) sekä yhteistyöhön kulttuurin, audiovisuaalisen ja nuorisotoimen aloilla.

Euro-Välimeren vapaakauppa-alueen pitkällä aikavälillä tapahtuvan perustamisen ehtona on strategisen suunnittelun parantaminen ja alueen sisäisten taloudellisten siteiden vahvistaminen. MEDA I -ohjelman täytäntöönpanosta ja erityisesti päätöksentekomenettelyn jäykkyydestä ja monimutkaisuudesta saatujen oppien perusteella neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen uudeksi MEDA-asetukseksi (MEDA II).

Kolmannen vuosituhannen koittaessa ja MEDA II -ohjelmaa aloitettaessa Välimeren alueen valtioiden kehitysvaikeudet ovat yhä vakavia, vaikka ne ovat Eurooppaa maantieteellisesti lähellä ja niillä on etuoikeus päästä Euroopan markkinoille.

2.4. Tarkistettu MEDA II -asetus

Neuvosto hyväksyi 27. marraskuuta 2000 komission ehdotuksen perusteella uuden MEDA II -asetuksen [2], jolla rationalisoidaan ja yksinkertaistetaan unionin ja sen Välimeren kumppaneiden yhteistyön täytäntöönpanomenettelyjä. Uusi asetus, joka korvaa heinäkuussa 1996 annetun MEDA I -asetuksen, hyväksyttiin ohjelman alusta alkaen toteutettujen arviointitoimien perusteella, jotka johtivat komission tervettä ja tehokasta hallintomenettelyä koskevassa ohjelmassa (SEM 2000) hyväksymien periaatteiden käyttöönottoon. MEDA-asetuksen tehokkuutta pyritään parantamaan kolmen periaatteen pohjalta:

[2] Neuvoston asetus (EY) 2698/2000.

* Päätöksentekoprosessin rationalisointi, jotta ohjelmasuunnittelu olisi strategisempaa ja tehokkaampaa. Komissio esittää MED-komitealle maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maaohjelmat ja vuosittaiset rahoitussuunnitelmat yksittäisten hankkeiden sijasta. Alue- ja maakohtaiset ohjelmat ovat kolmivuotisia ja perustuvat vastaaviin strategisiin asiakirjoihin, jotka kattavat MEDAII-ohjelmakauden (2000-2006). Näissä ohjelmissa otetaan huomioon Välimeren kumppaneiden erittelemät prioriteetit, erityisesti taloudellisesta vuoropuhelusta seuranneet päätökset, ja määritellään pääasialliset tavoitteet, suuntaviivat ja ensisijaiset alat, jotka saavat yhteisön tukea kyseisillä aloilla. Rahoitussuunnitelmat laaditaan kansallisesti ja alueellisesti yhdessä EIP:n kanssa, ja ne perustuvat kansallisiin ja alueellisiin ohjelmiin. Näihin suunnitelmiin sisältyy luettelo rahoitettavista hankkeista, ja ne hyväksytään yleensä vuosittain. Korkotukiin perustuvat hankkeet on sisällytetty kansallisiin rahoitussuunnitelmiin ja riskipääomiin perustuvat hankkeet alueellisiin rahoitussuunnitelmiin.

* Ohjelmasuunnittelu- ja täytäntöönpanokyvyn vahvistaminen. Tämä saadaan aikaan vahvistamalla vuoropuhelua Välimeren kumppaneiden kanssa. Välimeren kumppanien tekemät assosiaatiosopimukset säätävät EU:n ja sen Välimeren kumppaneiden välisen vapaakaupan käyttöönotosta asteittain. MEDA-ohjelma on kumppanimaiden etuoikeutettu yhteistyö- ja avustuskehys, johon liittyy välttämättömissä uudistuksissa kehittyvä yleisprosessi. Tästä syystä kolmivuotisissa kansallisissa ja alueellisissa ohjelmissa tutkitaan ja määritellään selvemmin MEDA-ohjelmasta rahoitettujen toimien odotetut vaikutukset kansallisiin uudistuksiin, joihin on ryhdytty lujitetun Euro-Välimeri-kumppanuuden luomiseksi. MEDA II -asetuksessa edellytetään näiden kansallisten ja alueellisten ohjelmien saattamista tarvittaessa ajan tasalle vuosittain ja niiden mahdollista muuttamista hankitun kokemuksen ja kumppanivaltioissa aikaansaatujen rakenneuudistusten, makrotaloudellisen vakauttamisen, teollisuuden kehityksen, yhteiskunnallisen edistymisen tai uusiin assosiaatiosopimuksiin liittyvän yhteistyön tulosten perusteella. Näissä ohjelmissa kuvaillaan tarvittavat uudistukset, jotka on pantava toimeen tärkeimmillä aloilla, ja niihin sisällytetään arviointi tältä osin saavutetusta edistymisestä.

* Menettelytapojen lyhentäminen nopeampien ja tehokkaampien täytäntöönpanomenettelyjen suosimiseksi. Tämä johtuu aiemman sääntelykomitean korvaamisesta MEDA II -asetuksessa säädetyllä hallintokomitealla ja yhteistyön sisällön kohdistamisesta aiemmin mainittujen assosiaatiosopimusten täytäntöönpanon tukemiseen. Päätöksentekoprosessin uudelleenjärjestelyllä sekä erityisesti maa- ja aluekohtaisten rahoitussuunnitelmien hyväksymisellä voitetaan huomattavasti aikaa ja säästetään se aika, joka alun perin kului yksittäisten rahoitusesitysten yksityiskohtaiseen tutkimiseen. Yksinkertaistettujen sopimusmenettelyjen hyväksyminen lyhentänee samoin yhteistyön täytäntöönpanoon vaadittavia viivytyksiä.

2.5. Ulkopuolelle osoitettavien tukien hallinnointiuudistuksen täytäntöönpano

Vuosi 2000 oli ratkaiseva uudistusprosessissa, jota erityisesti entinen Relex-pääosasto toteutti ja jota vuodesta 2001 alkaen jatkoi EuropeAid-yhteistyötoimisto. Se oli Relexin seuraaja uusien ulkopuolelle suuntautuvan yhteistyön täytäntöönpanoon liittyvien toimien osalta. Vuonna 2000 aloitetut rakenneuudistukset koskivat koko yhteistyöohjelmia ja ulkoisen tuen hallinnointia MEDA-ohjelma mukaan luettuna. Uudistukset jakautuvat kolmeen päälinjaan: menneisyyden taakan poistaminen, teknisen avun toimistojen toimien sisäistäminen ja hajauttamispolitiikan täytäntöönpano.

Komissio käynnisti vuonna 2000 suuren menneisyyden taakan puhdistamista koskevan ohjelman, joka liittyi ennen vuotta 1995 tehtyihin sitoumuksiin ja sitä myöhemmin tehtyihin käyttämättä jääneisiin sitoumuksiin. Sen vuoksi entinen Relex-pääosasto alkoi tarkistaa systemaattisesti näitä sitoumuksia yhdessä muiden ulkosuhteita koskevien osastojen ja valtuuskuntien kanssa. Näiden toimien avulla voitiin vähentää huomattavasti näiden vuoden lopussa edelleen käyttämättä olevien, ennen vuotta 1995 tehtyjen sitoumusten määrää. Samanlainen ponnistelu mahdollisti sellaisten sitoumusten huomattavan arvon vähentämisen, joita ei ollut maksettu seuraavien kahden vuoden aikana ja jotka tästä syystä luokiteltiin käyttämättä jääneiksi. Näin vuoden 2000 lopussa aikaisemmat ja käyttämättä jääneet maksusitoumukset olivat suhteellisen pieni osuus muiden maksettavien suoritusten määrästä.

Kesäkuussa 2000 entinen Relex-pääosasto saattoi päätökseen kattavan tutkimuksen ulkosuhteista vastaavien osastojen teknisen avun toimistoista ja esitti aikataulun, jonka kuluessa Brysselissä ja valtuuskunnissa olevat toimistot tulisi lopettaa. Teknisen avun toimistojen lopettaminen kattaa toisaalta niiden toimien sisällyttämisen Brysselissä sijaitsevaan komission ulkosuhteista vastaavaan osastoon ja toisaalta valtuuskuntien teknisen avun toimistot korvaavan järjestelmän käyttöön ottamisen. MEDA:n osalta laskettiin 20 teknisen avun toimiston kanssa tehtyä sopimusta, joista 11 Brysselissä ja 9 MEDA-alueen valtuuskunnissa (Tunisia, Algeria, Marokko, Egypti, Länsirannan-Gazan alue, Syyria, Libanon, Jordania, Turkki). 20 teknisen avun toimistoja koskevaa sopimusta sekä päämajassa että valtuuskunnissa päättyvät viimeistään 31. joulukuuta 2001 eikä niitä jatketa. Budjettivallan käyttäjä hyväksyi ulkopuolisen henkilöstön rahoituksen ja siihen liittyvät toimintakulut, jotka ovat välttämättömiä korvattaessa yhteisön talousarvion määrärahoista teknisen avun budjettilinjat.

Entinen Relex-pääosasto käynnisti yhteistyön muiden ulkosuhteista vastaavien osastojen kanssa ja toteutti kunnianhimoisia toimenpiteitä, joilla hajautetaan ulkopuolelle osoitettavien tukien hallinnointi 23 valtuuskuntaan vuonna 2001. MEDA-ohjelma koskee ensi sijassa neljää valtuuskuntaa, joiden on tarkoitus olla mukana ensimmäisessä hajauttamisvaiheessa (Egypti, Marokko, Tunisia ja Turkki). Hajauttaminen astuu voimaan vuonna 2002, ja viiden valtuuskunnan osalta toisessa vaiheessa vuonna 2003 (Syyria, Libanon, Jordania, Algeria ja Länsirannan-Gazan alue). Jotta tämä prosessi hoidettaisiin hyvin, on perustettu pääosastojen välinen työryhmä ja laadittu yksityiskohtainen suunnitelma, joka sisältää 71 tärkeintä, hyväksyttyä tehtävää.

Ryhmän työn tulokset ovat mahdollistaneet hajauttamisen yleisen ja yhdenmukaisen käsitteen määrittelemisen sekä välttämättömien tukitoimien hyväksymisen prosessin toteuttamiseksi hallitusti. MEDA-ohjelman periaatteiden mukainen hajauttaminen edistyy hyvin, ja sen toteutuminen riippuu inhimillisten voimavarojen sekä laitteiston käyttöön tarvittavan rahoituksen saatavuudesta ja viime kädessä budjettivallan käyttäjän varaamasta rahoituksesta. Vuoden 2003 loppuun mennessä kaikki Välimeren alueen valtuuskunnat hallinnoisivat ulkopuolelle osoitettavan tuen ohjelmia toimivaltansa mukaisessa valtiossa.

2.6. Relex-pääosaston korvaaminen EuropeAid-yhteistyötoimistolla

EuropeAid-yhteistyötoimisto korvasi operatiivisesti Relex-pääosaston 1. tammikuuta 2001. Sen toiminnan käynnistäminen oli merkittävä vaihe unionin ulkopuolelle osoitettavan tuen hallinnoinnin radikaalissa uudistuksessa, josta komissio päätti toukokuussa 2000 nopeuttaakseen ohjelmien ja hankkeiden täytäntöönpanoa ja parantaakseen niiden laatua. Uuden pääosaston luominen perustui komissio 21. joulukuuta 2000 tekemään päätökseen. Virasto on johtokunnan alainen, jossa työskentelevät ulkosuhteista vastaava komission jäsen Chris Patten (puheenjohtaja), kehityksestä ja humanitaarisesta avusta vastaava komission jäsen Poul Nielson (pääjohtaja) ja laajentumisesta vastaava jäsen Günter Verheugen, kaupasta vastaava jäsen Pascal Lamy sekä talous- ja raha-asioihin liittyvistä asioista vastaava jäsen Pedro Solbes Mira (jäsenet).

Uuden toimiston tehtävä on hallinnoida hankkeiden vaiheita yksilöimisestä arviointiin ja varmistaa maksujen hyväksyminen sekä myös unionin ja erityisesti MEDA:n antamien ulkopuolelle osoittavien tukien tekninen, sopimuksiin ja rahoitukseen liittyvä operatiivinen hallinnointi. Ulkosuhteiden ja kehityksen pääosastot, jotka toimivat maantieteellisen jaon mukaan, jäävät vastuuseen monivuotisen ohjelmatyön suunnittelusta. Ulkopuolelle osoitettavan tuen hallinnointiin sovelletun läheisyysperiaatteen nojalla, jonka mukaan "asioita, joita voidaan johtaa ja joista voidaan päättää paremmin paikan päällä, ei pitäisi johtaa tai päättää Brysselissä", hajautus valtuuskuntiin ja menettelytapojen yksinkertaistamien muodostavat toimiston kaksi tärkeintä ohjenuoraa. Toimistossa operatiivisella B-johdolla on erityinen vastuu eteläisestä Välimerestä ja Lähi- sekä Keski-idästä. B-johtoon kuuluu seitsemän yksikköä: maantieteellinen koordinointi, taloudellinen yhteistyö, alueellinen integraatio ja toimielinten tukeminen, sosiaalinen kehitys, maaseudun ja ympäristön kestävä kehitys, liikenne, infrastruktuurit, vesi ja energia ja rahoituksen sekä sopimusten hallinta.

3. Assosiaatiosopimusten arviointia - tilannekatsaus

Assosiaatiosopimukset ovat strateginen pohja, johon Euroopan unionin ja Välimeren kumppaneiden kahdenvälinen yhteistyö perustuu. Assosiaatiosopimukset edellyttävät poliittisen ja taloudellisen vuoropuhelun institutionalisoimista, vapaakauppa-alueen luomista, rahoitusyhteistyön aloittamista sekä sosiaali- ja kulttuurialan yhteistyötä.

3.1. Algeria

Neuvottelut Algerian kanssa aloitettiin uudelleen vuonna 2000, jonka aikana järjestettiin kolme neuvottelutilaisuutta. Niitä vauhditetaan vuonna 2001, ja neuvottelut pyritään saattamaan päätökseen ennen vuoden loppua.

3.2. Egypti

Kesäkuussa 1999 pidettyjen neuvottelujen tulosten perusteella Egypti allekirjoitti assosiaatiosopimuksen 25. kesäkuuta 2001. Aloitesarjan tärkeimpiä tapahtumia olivat pääministeri Obeidin heinäkuussa 2000 lähettämä kirje, jossa hän pyysi komissaari Pattenilta selvennyksiä, ja talous- ja ulkomaankauppaministeri Boutros Ghalin syyskuinen vierailu Brysselissä, jolloin komissio sai tilaisuuden vastata kaikkiin Egyptin huolenaiheisiin.

3.3. Israel

Israelin Euro-Välimeri-assosiaatiosopimus tuli voimaan 1. kesäkuuta 2000. Assosiaationeuvoston ensimmäinen kokous pidettiin Luxemburgissa 13. kesäkuuta 2000. Se oli merkkinä sopimuksessa määrätyn poliittisen vuoropuhelun alkamisesta Israelin kanssa, samalla kun keskusteltiin laajalti myös muista sopimuksen kattamista asioista.

3.4. Jordania

Vuoden 2000 loppuun mennessä 13 EU:n jäsenvaltiota, Euroopan parlamentti ja Jordanian hasemiittinen kuningaskunta olivat ratifioineet EU:n ja Jordanian assosiaatiosopimuksen, joka allekirjoitettiin 24. marraskuuta 1997. Yhden jäsenvaltion osalta ratifiointiprosessi on meneillään.

3.5. Libanon

Kahden vuoden keskeytyksen jälkeen viralliset neuvottelut assosiaatiosopimuksesta jatkuivat syyskuussa 2000, kun neuvottelujen viides kierros pidettiin Beirutissa. Vastikään (lokakuussa 2000) nimitetty pääministeri Hariri osoitti julkisesti hallituksensa aikomuksen tehdä assosiaatiosopimus viivytyksittä.

Tärkeimpiin ratkaistaviin asioihin kuuluvat maataloustuotteiden kaupan keskinäiset myönnytykset, tariffien poistamisen aikataulu, alkuperäsäännöt, prosessoitujen maataloustuotteiden kaupan järjestelyt ja takaisintuonti.

3.6. Marokko

Euro-Välimeri assosiaatiosopimus tuli voimaan 1. maaliskuuta 2000. Ensimmäinen assosiaationeuvoston kokous pidettiin 9. lokakuuta 2000 Luxemburgissa. Marokko hyödynsi tilaisuutta julistaakseen virallisesti toivomuksensa lähentyä lisää Euroopan unionia ja kehittää nykyistä assosiaatiota tulliliiton suuntaan.

Marokko toteutti 1. maaliskuuta 2000 ensimmäiset sopimuksen edellyttämät toimenpiteet tariffien purkamiseksi poistamalla muiden kuin sopimuksen liitteissä 3, 4, 5 ja 6 mainittujen tuotteiden tullit ja vähentämällä liitteessä 3 mainittujen tuotteiden tullit 75 prosenttiin perustullista.

Uudesta kalastussopimuksesta keskusteltiin kuudessa neuvottelutilaisuudessa. Edistys oli vähäistä osapuolten kantojen ollessa kaukana toisistaan tärkeissä asioissa (sopimuksen kesto, kalavarojen saanti, rahoituskehys).

3.7. Palestiinan hallintoviranomainen

Väliaikainen Euroopan yhteisön ja Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) välistä kauppaa ja yhteistyötä koskeva assosiaatiosopimus Palestiinan hallintoviranomaisen eduksi allekirjoitettiin 24. helmikuuta 1997. Sen päätavoitteena on ollut luoda kattava puitteisto poliittiselle, taloudelliselle ja rahoitusyhteistyölle.

Väliaikaisen assosiaatiosopimuksen mukaisen yhteisen komitean ensimmäinen kokous pidettiin 23. toukokuuta 2000 Brysselissä. Sopimuksen tehokas täytäntöönpano on tähän asti ollut hyvin vähäistä, mikä on pääasiassa johtunut Israelin asettamista esteistä palestiinalaisyhteiskunnan kaupankäynnille mutta myös palestiinalaisen talouselämän riittämättömästä kapasiteetista. Syyskuussa 2000 alkanut palestiinalaisalueiden kriisi keskeytti sopimuksen täytäntöön panemisen. Lisäksi poliittinen tilanne ei ole sallinut assosiaatiosopimusneuvottelujen jatkamista. Huolimatta alueiden kriittisestä tilanteesta sopimuksen mukainen taloudellisen vuoropuhelun kokous pidettiin 6. joulukuuta 2000. Kokouksen tarkoituksena oli tutkia tilannetta, joka seurasi Israelin suljettua palestiinalaisalueet ja arvioida kriisin välittömin taloudellinen vaikutus.

3.8. Syyria

Assosiaatiosopimusneuvottelut aloitettiin uudelleen joulukuussa 2000 Syyrian hallituksen kanssa Brysselissä pidetyssä kokouksessa. Sovittiin, että asiassa siirrytään nopeasti eteenpäin, ja neuvottelut saatetaan päätöksen mahdollisesti vuonna 2001.

3.9. Tunisia

Toinen assosiaationeuvoston kokous pidettiin 24. tammikuuta 2000 Brysselissä. Tässä kokouksessa jatkettiin poliittista vuoropuhelua Tunisian kanssa ja kannustettiin Tunisiaa vahvistamaan demokratiaa sekä suojelemaan ihmisoikeuksia. Kokouksessa keskityttiin myös Tunisian ja EU:n suhteiden kolmeen tärkeimpään asiaan: kaupan vapauttamisen jatkamiseen, yhteisön tukeen uudistuksille ja taloudelliselle siirtymäkaudelle sekä sosiaaliseen ulottuvuuteen. Tätä vuoropuhelua ja näiden prioriteettien tutkimista jatkettiin toisessa assosiaatiokomitean kokouksessa Brysselissä 23. kesäkuuta 2000.

Kaupan vastavuoroisia vapauttamistoimenpiteitä ja assosiaatiosopimuksen maatalouspöytäkirjojen muuttamista koskevat neuvottelut päättyivät EU:n ministerineuvoston tehtyä päätöksensä 22. joulukuuta 2000. Tärkeimmät tulokset olivat yhteisön tunisialaiselle oliiviöljylle myöntämän tullietuuskohtelun parantaminen sekä Tunisian vehnälle ja tietyille yhteisöistä peräisin oleville kasviöljyille myöntämät tullietuudet.

TILANNEKATSAUS

EURO-VÄLIMERI-ASSOSIAATIOSOPIMUSNEUVOTTELUJEN EDISTYMISESTÄ*

>TAULUKON PAIKKA>

* suhteet Kyprokseen, Maltaan ja Turkkiin hallinnoidaan ensimmäisen sukupolven assosiaatiosopimuksilla, jotka allekirjoitettiin 1960-1970-luvuilla.

4. Kahdenvälinen yhteistyö Välimeren kumppaneiden kanssa

4.1. Algeria

4.1.1. Kahdenväliset suhteet

Tärkein tapahtuma kahdenvälisissä suhteissa oli assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen uudelleen aloittaminen 14. huhtikuuta 2000 (ks. luku 3). Sillä aikaa, kun odotetaan EU:n ja Algerian assosiaatiosopimuksen tekemistä, osapuolten välistä poliittista vuoropuhelua käydään säännöllisten tapaamisten merkeissä sekä ministeritasolla että pitämällä yhteyttä Algerian hallitukseen paikalla olevien valtuuskuntien johtajien välityksellä. EU:n troikka piti kokouksen Lissabonissa 12. toukokuuta 2000. Kaikki yhteistä etua edustavat asiat olivat tapaamisen esityslistalla, erityisesti maan poliittinen ja taloudellinen tilanne.

4.1.2. Maan poliittinen ja taloudellinen kehitys

4.1.2.1. Poliittinen kehitys

Presidentti Bouteflika alkoi välittömästi toteuttaa ohjelmaa sisäisen levottomuuden lopettamiseksi ja Algerian maineen palauttamiseksi kansainvälisellä tasolla. Siviilirauhaa koskeva laki on antanut viranomaisille antautuneille aseistetuille ryhmille mahdollisuuden hyötyä tietyin ehdon armahdusmenettelystä. Tätä antautumismahdollisuutta sovellettiin kuuden kuukauden ajan 13. tammikuuta 2000 saakka.

Siitä huolimatta, että tietyt aseistetut muslimiryhmät ovat antautuneet ja palanneet yhteiskunnan pariin ja turvallisuustilanne rauhoittui suhteellisesti vuoden 1999 lopussa sekä vuoden 2000 alussa, terroristitoimien aiheuttamat väkivaltaisuudet yltyivät uudelleen vuoden loppupuoliskolla erityisesti kaupunkikeskusten ulkopuolella. Poliittisella tasolla hallitus ei antanut suostumustaan marraskuussa 2000 uuden Taleb Ibrahimin johtaman Wafa-muslimiryhmän muodostamiselle.

Uusi hallitus nimitettiin 26. elokuuta 2000, johtajanaan pääministeri Benflis, joka oli toiminut presidentti Bouteflikan kabinetin pääministerinä jo aiemmin. Tämä hallitus seurasi pääministeri Benbitourin hallitusta, joka toimi ainoastaan kahdeksan kuukauden ajan.

Perusvapauksien ja ihmisoikeuksien osalta poliittisen keskustelun pluralistinen luonne tiedotusvälineissä on edistynyt tavalla, joka on laajalti tunnustettu. Ihmisoikeuksia puolustavat tärkeimmät järjestöt (Amnesty International, Kansainvälinen toimittajaliitto ja Toimittajat ilman rajoja) saivat luvan vierailla maassa kuluvan vuoden aikana. Joka tapauksessa siviilirauhalain soveltamisongelmat, kidutus ja 4000 "kadonnutta" aiheuttavat edelleen huolestumista. EU:n valtuuskuntien johtajat esittivät vetoomuksen kadonneiden kohtalon selvittämisen puolesta Algerissa maaliskuussa 2000.

Algeria on ryhtynyt toimenpiteisiin Euro-Välimeri-kumppanuuden alueellisessa työssä. Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) puheenjohtajamaana sillä oli aktiivinen rooli Kairossa vuoden 2000 huhtikuussa pidetyn EU:n ja Afrikan huippukokouksen järjestelijänä sekä Etiopian ja Eritrean konfliktin välittäjänä. Kuitenkin sen osallistumista alueelliseen yhdistämiseen Maghrebin arabiunionissa (UMA) haittasivat Länsi-Saharan konflikti ja sen Marokon-suhteiden tila.

4.1.2.2. Taloudellinen kehitys

Makrotaloudellinen kehittyminen oli suhteellisen suotuisaa vuonna 2000 johtuen öljyn hinnan noususta, mikä lähes kaksinkertaisti vientitulot vuoden 1999 11,9 miljardista Yhdysvaltain dollarista 21,1 miljardiin Yhdysvaltain dollariin vuonna 2000. Ulkomaan kaupan ja kotimaan kaupan taseet pysyivät tasapainossa. Talouskasvu saavutti 4,3 prosentin tason (ennuste vuodelle 2000), inflaation arveltiin olevan 3 prosenttia, talousarvion ylijäämä on 5 prosenttia bruttokansantuotteesta (vuonna 1999 se oli 0,5 prosenttia alijäämäinen), ja kauppataseen ylijäämä nousi 10,0 miljardiin Yhdysvaltain dollariin (1999: 3,3 miljardia). Algerialla oli vuoden lopussa valuuttavarantoja noin 11,2 miljardin Yhdysvaltain dollarin edestä, mikä vastasi noin 14 tuontikuukautta (1999: 4,6 kuukautta). Velanhoitokulut putosivat 22,1 prosenttiin vientituloista (1999: 36,6 prosenttia).

Algerian talous oli edelleen hyvin riippuvainen hiilivetyalasta, jonka osuus oli 97 prosenttia vientituloista, 30 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 60 prosenttia valtion talousarviosta. Maatalous oli edelleen hyvin syrjäytyneessä asemassa, ja muu kuin hiilivetyteollisuus jäi 10 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Talouskasvu oli liian heikkoa, jotta se olisi parantanut työttömyysastetta (aktiivisesta työväestöstä oli työttömänä 30 ja nuorisosta lähes 70 prosenttia).

Hallituksen ohjelmassa yksilöitiin oikein tärkeimmät taloudelliset ja yhteiskunnalliset haasteet, joihin olisi vastattava, erityisesti julkisyritysten yksityistäminen, rahoitusalan tervehdyttäminen ja uudistaminen, teollisuuden ja lainsäädännön saattaminen ajan tasalle, energia-alan avaaminen yksityiselle pääomalle sekä asuntojen rakentaminen tai kunnostaminen.

Rakenneuudistusten tehokas toteuttaminen polki suurelta osin paikallaan vuonna 2000. Yksityistämistoimet olivat umpikujassa, koska eri toimijat ja toimielimet kiistelivät toimivallastaan ja työmarkkinaosapuolet eivät päässeet yhteisymmärrykseen. Myös maatalousmaan yksityistämistä koskeva lakiehdotus peruutettiin, ja ulkomaisten yritysten ja sijoittajien taloudellinen toimintaympäristö tarvitsee lisää parannuksia. Ulkomaankauppa on edelleen rajoitusten alainen noudatettavan arvomaailman ja suhteellisen tiukkojen suojelutoimien vuoksi.

Muutamia myönteisiä merkkejä voidaan havaita: mainittakoon uusi posti- ja tietoliikennelaki, alan vapauttamisen täytäntöönpanon aloittaminen, yksityisten lentoyhtiöiden toiminnan aloittaminen ja yksityisten toimijoiden osallistuminen muihin talouselämän infrastruktuureihin, erityisesti energia-alaan.

4.1.3. MEDA-rahoitusyhteistyö

Rahoitusyhteistyö Algerian kanssa kuuluu taloudelliseen siirtymäkauteen ja maan valmistamiseen Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueeseen. Se käsittää kaksi strategista päälinjaa: talousuudistusten ja yksityisen sektorin tukeminen sekä yhteiskunnallis-taloudellisen tasapainon ja hyvän hallinnointitavan lujittaminen.

Algerialle on myönnetty yhteensä 194,2 miljoonan euron maksusitoumus MEDA-ohjelmasta vuodesta 1996 (ks. taulukko). Sen lisäksi Euroopan investointipankin omista varoista on myönnetty 620 miljoonan euron suuruiset lainat vuodesta 1996.

Vuonna 2000 myönnettiin yhteensä 30,2 miljoonaa euroa kolmelle uudelle MEDA-hankkeelle:

* Tuki tietoliikenteen ja postipalvelujen uudistamiseen ja tietoyhteiskunnan kehittämiseen (17 miljoonaa euroa): hankkeen avulla parannetaan palvelujen tehokkuutta ja laatua ja yritysten taloudellista toimintaympäristöä. Se tarjoaa teknistä tukea tietoliikenne- ja postipalvelualan riippumattoman säätelyviranomaisen toimeen asettamiseksi, postipalvelujen tarjoajan institutionaaliselle vahvistamiselle ja posti- ja tietoliikenneministeriön uudelleen järjestämiselle.

* Tuki toimittajille ja algerialaisille tiedotusvälineille (5 miljoonaa euroa): hanke vahvistaa riippumattoman yksityisen lehdistön roolia algerialaisen yhteiskunnan demokratisoinnin dynamiikassa. Se parantaa toimittajien ammattitaitoa, asemaa ja yhteiskunnallisia sekä ammatillisia normeja ja avustaa yksityisten lehtiyritysten ja toimittajien ammattiliittoja.

* Tuki poliisivoimien nykyaikaistamiselle (8,2 miljoonaa euroa): hankkeen tarkoitus on vahvistaa julkisten asioiden ja oikeusasioiden hyvää hallintoa lisäämällä turvallisuuspoliisin henkilöstön ammattitaitoa ihmisoikeuksien kunnioittaminen mukaan luettuna. Euroopan unionin tuki koskee erityisesti rikostutkintamenetelmien mukaisten näytön osoittamismenettelyjen tuntemuksen parantamista.

Lopuksi allekirjoitettiin rahoituspäätös yksityisen sektorin nykyaikaistamisen MEDA-hankkeesta (23 miljoonaa euroa). Hanke tarjoaa teknistä apua ja koulutusta rahoituslaitoksille, keskuspankille ja pääomamarkkinalaitoksille. Se tarjoaa myös eurooppalaiset kummit useille algerialaisille pankeille ja vakuutuslaitoksille.

ALGERIA

MEDA VUONNA 2000: MAKSUSITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Hankkeen nimi // määrä

Tuki tietoliikenteen ja postipalvelujen uudistamiselle, postipalveluille ja tietoyhteiskunnalle // 17

Tuki algerialaisille toimittajille ja tiedotusvälineille // 5

Tuki poliisivoimien nykyaikaistamiselle // 8,2

Yhteensä // 30,2

MEDA-HANKKEIDEN MAKSUSITOUMUKSET VUOSINA 1996-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.2. Egypti

4.2.1. Kahdenväliset suhteet

Egyptin uusi hallitus allekirjoitti assosiaatiosopimuksen 25. kesäkuuta 2001 pitkän neuvotteluprosessin jälkeen. Odotettiin, että assosiaatiosopimusehdotus olisi parafoitu ja allekirjoitettu vuoden 2000 aikana, mutta Egyptin uudelta hallitukselta kesti odotettua huomattavasti kauemmin vahvistaa allekirjoituksellaan neuvottelijoiden vuoden 1999 kesäkuussa saavuttama tulos.

Vieraillessaan Kairossa vuoden 2000 huhtikuun alussa komission jäsen Patten keskusteli EU:n ja Afrikan huippukokouksen aattona pääministeri Obeidin ja hänen ministereidensä kanssa parafointiin ja allekirjoitukseen siirtymisen viiveestä. Sen jälkeen komissiolle esitettiin useita kirjallisia selvennyspyyntöjä, ja aloitetta täydennettiin talous- ja ulkomaankauppaministeri Boutros Ghalin vierailulla komission jäsenten Pattenin ja Lamyn luona syyskuussa. Komission vastaus, jolla selvennettiin egyptiläisten esille ottamia asioita, poisti esteet vuonna 2001 tehtävää allekirjoitusta varten.

Kahdenväliset kauppasuhteet olivat suhteellisen hyvät vuonna 2000. Komissio kuuli hyvin tarkkaan Egyptiä päätoimijana uudella monenvälistä kauppaa koskevien neuvottelujen kierroksella. Asiassa edistyttiin, ja useat, muttei kaikki, kahdenväliseen kauppaan liittyvät asiat ratkaistiin. EU:n maitotuotteiden ja niihin liittyvien tuotteiden tuontikielto poistettiin, vaikka joitakin rajoituksia ja työläitä testausmenetelmiä jäi voimaan. Suurimpana huolenaiheena oli BSE:n vaikutus EU:n lihanviennille Egyptiin. Egypti oli EU:n suurin yksittäinen naudanlihan vientimarkkina-alue vuonna 2000, mutta viennin määrä oli laskenut verrattuna vuoteen 1999. Egyptistä EU:hun suuntautuvan viennin osalta egyptiläisen uuden perunan vientikausi oli hyvin rohkaiseva, sillä ainoastaan yhdessä laivalastissa vahvistettiin tavatun perunan tummaa rengasmätää. Tämä osoittaa, että perunan tumman rengasmädän poistaminen vientisadosta on mahdollista, jos tarvittavat valvontatoimet suoritetaan aukottomasti.

Egypti toimi tiiviissä yhteistyössä komission kanssa ja EU:n ja Afrikan huippukokouksen näyttämönä vuoden 2000 huhtikuussa. Kokoukseen osallistuivat lähes kaikki Afrikan johtajat, EU:n jäsenmaiden huomattavat valtuuskunnat, komission puheenjohtaja Prodi ja ulkosuhteista vastaavat komission jäsenet. Komission jäsen Patten osallistui EU:n ja Afrikan ministerikokouksen yhteydessä lukuisiin kokouksiin Egyptin hallituksen tärkeiden ministereiden kanssa.

4.2.2. Viimeaikainen poliittinen ja taloudellinen kehitys

4.2.2.1. Poliittinen kehitys

Poliittisella rintamalla uusi (lokakuusta 1999) pääministeri Obeidin hallitus toi mukaan useita uusia henkilöitä kabinettiin, vaikka tärkeimmät ministerisalkut pysyivät entisillä haltijoillaan. Kotimaan poliittinen näyttämö sai nauttia suhteellisesta rauhasta, sillä aiempina vuosina esiintynyt väkivaltainen fundamentalistiopposition toiminta väheni ja tulitauko pääryhmien kanssa pysyi voimassa. Kuitenkin valtapuolueen laillinen oppositio sai merkittäviä voittoja. Vaikka valtaapitävä puolue sai yhä enemmistön parlamentissa vuoden 2000 marraskuun vaalien jälkeen, tilanne erosi huomattavasti aikaisemmasta. Monet vanhan valtaapitävän puolueen jäsenistä korvattiin nuoremmilla ehdokkailla ja puolueen nykyinen valta-asema oli taattu ainoastaan sen vuoksi, että monet riippumattomat ehdokkaat liittyivät NDP-puolueeseen vaalien jälkeen. Kaikkein merkittävin seikka oli silti Muslimiveljeskunnan 17 ehdokkaan valinta. Tämä ryhmittymä edustaa todellista parlamentaarista oppositiota, vaikka se on pienikokoinen. Vaalit, joita oikeuslaitos valvoi ensi kertaa, edustivat aitoa askelta laajemman demokratian suuntaan.

Poliittisen vapautumisen yleisnäkymät olivat epäselvemmät. Huolimatta siitä, että perustuslakituomioistuin saattoi voimaan uutta edistyksellistä sosiaalilainsäädäntöä ja antoi merkittäviä päätöksiä, viranomaisilla tuntui olevan yhä suurempia vaikeuksia suhtautua täyteen ilmaisuvapauteen.

Ulkopolitiikassa Egypti otti yhä tärkeämmän alueellisen roolin yrittäen toimia välittäjänä Lähi-idän rauhanprosessissa. Egypti vahvisti myös laajempaa alueellista rooliaan arabimaailmassa ja Afrikassa. Egypti tiivisti osallistumistaan COMESA-talousryhmittymään ja jatkoi työskentelyään Libyan kanssa saadakseen aikaan rauhansopimuksen Sudanissa.

4.2.2.2. Taloudellinen kehitys

Egyptin talouskasvu (arvioitu 5,1 prosentiksi) oli heikompi kuin vuonna 1999 ja paljon heikompi kuin ennustettu 7 prosentin taso, joka olisi tarvittu täyttämään Egyptin kunnianhimoiset tulo- ja työllisyystavoitteet. Vuoden aikana rahoitusolosuhteet olivat tiukat, ja kauppataseen heikkeneminen aiheutti kasvavaa huolestumista. Tärkeä tapahtuma oli Yhdysvaltain dollarin kiinteän vaihtokurssin hylkääminen vuoden ensimmäisellä puoliskolla; vaikka tämä varovainen liike oli vielä kaukana joustavasta vaihtokurssista, joka vaaditaan parannettaessa Egyptin kilpailukykyä muihin maihin verrattuna. Egyptin on jatkettava perustavanlaatuisia uudistuksia. Siitä huolimatta, että yksityinen sektori kasvaa ja hallitus on jatkuvasti sitoutunut yksityistämiseen, julkinen sektori hallitsee talouselämää (35 prosenttia työpaikoista, 45 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 70 prosenttia teollisuustuotannosta). Lainsäädäntöpuitteet ja poliittiset puitteet, joilla julkinen rahoitus rationalisoidaan, rahoitusala uudistetaan, kauppaa vapautetaan edelleen ja yksityistämisen vauhtia lisätään, ovat jo olemassa, mutta toteuttamisessa on paljon tehtävää.

4.2.3. MEDA-toimet

EIP:n lainojen korkotukien lisäksi uusia MEDA-maksusitoumuksia ei myönnetty vuonna 2000 Egyptille. Osittain tämä heijasteli MEDA I -ohjelmasta jo myönnettyjen maksusitoumusten suurta määrää (615 miljoonaa euroa sosiaalirahastosta perusterveydenhuoltoon ja peruskoulutukseen sekä teollisuuden nykyaikaistamiseen). Huolta aiheutti kuitenkin myös se, että hyväksytyt ohjelmat, erityisesti organisaatiorakenteen puuttumisen vuoksi lamaantunut teollisuuden nykyaikaistamisohjelma (teollisuuden nykyaikaistamisneuvosto - IMC), edistyivät hitaasti. Presidentin asetus, jolla IMC asetettiin toimintaansa, annettiin lopulta joulukuussa 2000. Tekninen apu EU:n tukemiin koulutuksen edistämisohjelmaan (EEP) ja terveydenhuoltoalan uudistusohjelmaan (HSRP) alkoi todella vaikuttaa vuonna 2000, ja komissio johti kehityksen sosiaalirahasto-ohjelman (SFD II -ohjelma) useita rahoittajia koskevaa tarkastelua.

Uusien MEDA II -ohjelmasta rahoitettavien toimien yksilöimisessä edistyttiin, erityisesti määriteltäessä uudelleen aikaisempia ehdotuksia teknisen koulutuksen ja ammattikoulutuksen uudistamisesta ja kaupankäynnin edistämisohjelman kehittämisestä.

EGYPTI

VUODEN 2000 MEDA-MAKSUSITOUMUKSET (miljoonaa euroa)

Hankkeen/Ohjelman nimi // Summa

Kansallinen viemäröintiohjelma - EIP:n korkotuki // 12,7

Yhteensä // 12,7

MEDA-MAKSUSITOUMUKSET VUOSINA 1995-1999 (milJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.3. Jordania

4.3.1. Kahdenväliset suhteet

Useita EU:n korkean tason vierailuja tehtiin vuoden 2000 aikana mukaan luettuna komission jäsen Pattenin vierailu Lähi-idän vierailukierroksen aikana huhtikuussa. Kuningas Abdullah tapasi komission puheenjohtajan Prodin saman kuukauden aikana Brysselissä. Näissä tapaamisissa keskityttiin EU:n ja Jordanian suhteisiin mallina Euro-Välimeri-kumppanimaille ja Jordanian rooliin Lähi-idän rauhanprosessin välittäjänä.

4.3.2. Poliittinen ja taloudellinen kehitys

Kuningas Abdullah ja Jordanian hallitus ovat ponnistelleet onnistuneesti vahvistaakseen suhteitaan länsimaihin ja korjatakseen suhteita arabimaailmaan, erityisesti Persianlahden maihin ja Syyriaan. Suhteet Persianlahden valtioihin ja Syyriaan vaurioituivat 90-luvulla Jordanian Persianlahden sodan aikana ottaman kannan vuoksi ja sen allekirjoitettua vuonna 1994 rauhansopimuksen Israelin kanssa. Jordanian ulkoinen ympäristö on tästä syystä edelleen räjähdysaltis ja kärsii rauhanprosessin umpikujasta. Tämä estää lähempien kauppasiteiden kehittämistä Israeliin ja Palestiinan itsehallintoviranomaiseen. Irakin kauppasaarto on merkittävä rasite, sillä Irak on Jordanian tärkein kauppakumppani. Kaikki tämä pelottaa pois mahdolliset sijoittajat ja kiihdyttää pääomien pakoa. Erittäin vähäiset vesivarat, kapea-alainen teollisuustuotanto, rajoitetut luonnonvarat (lähes ainoastaan kalsiumia ja fosfaattia) sekä pienet sisämarkkinat täydentävät kuvaa.

Jordania jatkoi Kansainvälisen valuuttarahaston tukeman rakenneuudistusohjelman toteuttamista vuonna 2000. Parantunut budjetti- ja rahapolitiikan hoito onnistui hieman vähentämään julkistalouden vajetta (yhä korkea, 7 prosenttia bruttokansantuotteesta tuet pois lukien) ja kasvattamaan valuuttavarantoja. Taloudessa saavutettiin 3,9 prosentin kasvuvauhti, mikä oli huomattava parannus viime vuosista.

Tätä taustaa vasten Jordanian taloudellisen kestävyyden varmistamisen haasteet ovat erittäin suuret. Niinpä kuningas Abdullahin pyrkimykset keskittyvät taloudellisen ja julkisen sektorin uudistuksiin, jotka ovat menneet eteenpäin nopeasti viimeisten kahden vuoden aikana. Jordanian päätehtävät ovat eläkeuudistus, pankkialan uudistus ja velanhoito, erityisesti korkean valtion velan vähentäminen.

Jordania on myös toteuttanut päättäväisesti kaupan vapauttamistoimenpiteitä, mistä esimerkkinä on sen liittyminen WTO:hon vuonna 2000 ja kahdenvälisen vapaakauppasopimuksen allekirjoittaminen USA:n kanssa. Lisäksi ulkoministerien Euro-Välimeri-kokouksen aikana Marseillessa marraskuussa 2000 Jordania, Egypti, Tunisia ja Marokko ilmoittivat aloittavansa neuvottelut oman vapaakauppa-alueensa luomisesta (ns. Agadirin prosessi).

4.3.3. MEDA-toimet

Jordanian suorituskyky on ollut erittäin hyvä MEDA-ohjelman aikana (1995-99). Jordania sai MEDA-tukea Välimeren maista kaikkein eniten asukasta kohden: se sai yhteensä kahdenvälisistä Euro-Välimeri-operaatioista 254 miljoonaa euroa tukea, josta noin 75 prosenttia oli maksettu vuoden 2000 loppuun mennessä, ja EIP:n lainoja omista varoista Jordania oli saanut yhteensä 223 miljoonaa euroa.

Vuosina 1995 - 1999 kaksi rakennesopeutusoperaatiota (100 miljoonaa euroa ja 80 miljoonaa euroa) vahvistivat makrotaloudellista tasapainoa ja assosiaatiosopimukseen liittyvien uudistusten täytäntöönpanoa (esimerkiksi kilpailulakiluonnos, arvonlisäveron kaltaisen yleisen liikevaihtoveron käyttöön ottaminen ja yksityistäminen). Lisäksi yhteistyössä on keskitytty yksityisen sektorin kehittämiseen: teollisuuden nykyaikaistamisohjelma (40 miljoonaa euroa) on jatkoa yksityissektorin kehittämisohjelmalle (7 miljoonaa euroa). Se auttaa suoraan pk-yrityksiä ja yritysten järjestöjä, antaa rahoitusvälineitä pk-yrityksille ja toimintansa aloittaville yrityksille ja tukee lisäksi inhimillisten voimavarojen kehittämistä ajantasaistaen ja sopeuttaen olemassa olevia koulutusjärjestelyjä tuotannon vaatimuksiin. Toimintaohjelma-osuus tukee pitkäaikaisen teollisuuspolitiikan kehittämistä. 10 miljoonaa euroa käytettiin EIP:n riskipääomatiomiin yksityisen sektorin kehityksen tukemiseksi. Lisäksi 8,2 miljoonaa euroa korkotukiin ja 5 miljoonaa euroa tekniseen apuun (hallintoyksikkö) auttavat Suur-Ammanin vedenjakeluverkoston saneerausohjelman täytäntöönpanossa ja 3,9 miljoonaa euroa matkailun kehittämisessä ja kulttuuriperinnön säilyttämisessä.

Vuonna 1999 rahoitusyhteistyö keskittyi Jordanialle myönnettyihin uusiin maksusitoumuksiin, kun taas vuonna 2000 yhteistyö keskittyi uusien ohjelmien täytäntöönpanoon: rakennesopeutusohjelman (80 miljoonaa euroa) sitoumukset maksettiin täysimääräisinä, sillä kaikki kriteerit täyttyivät. Tarjouskilpailumenettely ohjelman hallintoyksikön henkilöstön rekrytoimiseksi teollisuuden nykyaikaistamisohjelmaa varten saatettiin päätökseen (ohjelma alkoi virallisesti 1. tammikuuta 2001). Myös Suur-Ammanin vedenjakeluverkoston saneerausohjelman teknisen avun tuen (5 miljoonaa euroa) ja matkailun kehittämisen ja kulttuuriperinnön säilyttämisen (3,9 miljoonaa euroa) täytäntöönpano alkoivat.

Vuonna 2000 komissio päätti myöntää 15 miljoonaa euroa uudelle EIP:n hallinnoimalle riskipääomatoimelle. Tämä globaali rahoitusjärjestely on useiden oman pääoman ehtoisien sijoitusten ja välirahoituksen välittäjien haettavissa. Se tarjoaa innovatiivisia rahoitustuotteita yksityisen sektorin vahvistamiseksi.

Komissio hyväksyi myös lukuisia kulttuuritapahtumia, joilla kunnioitetaan edesmenneen kuningas Husseinin perintöä, kuten ulkoministerien Stuttgartin Euro-Välimeri-kokouksessa ehdotettiin (huhtikuussa 1999). Tapahtumia oli sekä Euroopassa (Euro-Välimeri-rauhankulttuurisymposium Hannoverin EXPO 2000 -maailmannäyttelyn aikana, jossa kuvailtiin kuningas Husseinin osuutta kyseisen kulttuurin edistämisessä, kiertävä valokuvanäyttely kuningas Husseinista ja visuaalisia muistoja Ammanin kaupungista) että Jordaniassa (Euro-Välimeri-kokous kulttuurillisen monimuotoisuuden roolista uuden vuosituhannen kynnyksellä sekä Euroopan ja Jordanian nuorisolle tarkoitetut arkeologiset leirit).

Lisäksi Jordania sai varoja rahoituspöytäkirjoista rahoitettujen hankkeiden laajentamiseen: vesialan rahoitustoimihankkeeseen (2,02 miljoonaa euroa lisää), yhteiskunnallisen kehityksen hankkeeseen (0,67 miljoonaa lisää) ja Jordanian osallistumiseen EXPO 2000:een (0,40 miljoonaa euroa).

JORDANIA

VUODEN 2000 MEDA-SITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Hankkeen /Ohjelman nimi // Määrä

Globaali rahoitusjärjestely pk-yrityksille - riskipääoma (EIP) // 15

Yhteensä // 15

MEDA-SITOUMUKSET VUOSINA 1995-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.4. Libanon

4.4.1. Kahdenväliset suhteet

Kahden vuoden tauon jälkeen Euro-Välimeri-assosiaatiosopimusta koskevat neuvottelut aloitettiin uudelleen syyskuussa 2000. Ennen vuoden 2000 loppu pidettiin useita kokouksia, ja sanamuodon hyväksymisessä edistyttiin hyvin.

Komission jäsen Patten vieraili Libanonissa 7. huhtikuuta. Hän tapasi presidentti kenraali Emile Lahoudin, pääministeri Hossin, teollisuus-, talous- ja kauppaministeri Nasser Saidin ja parlamentin puhemies Nabih Berryn. Keskusteluissa keskityttiin Euroopan yhteisön ja Libanonin kahdenväliseen sopimukseen, yhteisön jälleenrakennusapuun, Libanonin ja Israelin tiehen Lähi-idän rauhanprosessissa ja kahdenvälisiin kauppa-asioihin.

4.4.2. Poliittinen ja taloudellinen kehitys

4.4.2.1. Poliittinen kehitys

Pääministeri Rafik Haririn hallitus sai parlamentin voimakkaan tuen 6. marraskuuta 2000, kun hänen puolueensa sai massiivisen vaalivoiton vuoden 2000 elo-syyskuussa pidetyissä parlamenttivaaleissa. Vaalitulokset heijastelivat tyytymättömyyttä talouden synkästä tilasta ja ajatusta siitä, että Hariri voisi vetää talouden pois syventyvästä lamasta.

Libanonin sodanjälkeinen toipuminen saavutti tärkeän vaiheen toukokuussa 2000, kun Israelin joukot vetäytyivät Etelä-Libanonista ja Israelin tukema Etelä-Libanonin armeija kaatui. YK ilmoitti, että YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 425 oli toteutunut. Libanon hylkäsi ajatuksen, että YK:n demarkaatiolinja olisi sen kansainvälisenä rajana Israelin kanssa.

5 500 hengen vahvuiset UNIFIL-joukot (jotka tarkkailevat aluetta noudattaen turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 425) saivat luvan levittäytyä etelään elokuussa 2000, ja niitä seurasi rajoitettu määrä libanonilaisia poliiseja ja armeijan henkilökuntaa. Aiemmin miehitettynä olleen alueen uudelleen integroiminen on hitaasti meneillään, ja valtion palvelut palaavat alueelle lähes 20 vuoden poissaolon jälkeen. Miehitetyn etelän paluun Libanonin valtaan aiheuttaman alkuvaiheen innostuksen jälkeen turvallisuustyhjiö on johtanut rajat ylittävien hyökkäysten lisääntymiseen. Jännitykset rajalla alkoivat leimahdella liekkeihin lokakuussa 2000 myötämielisyydestä palestiinalaiselle intifadalle. Etelä-Libanonin kunnostamista estävät kiistellyt Mount Hermonilla sijaitsevat Sheba'a-tilat (joilla kolme israelilaista sotilasta otettiin kiinni vuoden 2000 lopulla), 19 libanonilaisen pitäminen edelleen vangittuina israelilaisissa vankiloissa ja yleinen rauhansopimuksen puuttuminen Israelin, Syyrian ja Libanonin välillä.

Koska perustavanlaatuista muutosta ei havaittu Beirutin ja Damaskoksen välisessä suhteessa presidentti Assadin kuoltua vuonna 2000, sisäinen arvostelu 35 000 miehen vahvuisen syyrialaisarmeijan läsnäolosta Libanonissa voimistui entisestään.

4.4.2.2. Taloudellinen kehitys

Pääministeri Hariri sai perintönä lamassa olevan talouden ja vammauttavan julkisen velan (24 miljardia euroa tai 160 prosenttia bruttokansantuotteesta), mikä johtuu kansalaissotaa seuranneesta erittäin suuresta jälleenrakennusohjelmasta. Hallitus on hyväksynyt kasvua edistävän talousstrategian, jotta saisi käännettyä syventyvän laman toiseen suuntaan (ei talouskasvua vuosina 1999 ja 2000). Kasvava budjetin alijäämä on ongelman keskeinen osa. Vuoden 2001 talousarvossa menot asetettiin 6,6 miljardiksi euroksi ja tulot 3,2 miljardiksi euroksi, jolloin alijäämäksi jäi 21,2 prosenttia bruttokansantuotteesta. Verrattuna vuoden 2000 tavoitteeseen menot kasvavat 16 prosenttia ja tulot 6 prosenttia. Liikkumavaraa on hyvin vähän, sillä 80 prosentti talousarviosta kuluu virkamiesten palkkoihin ja velanhoitoon. Todisteena EU:n huolesta maan taloudellisesta tilanteesta ja erityisesti julkisiin varoihin kohdistuvista toimista talousarvion alijäämän vähentämiseksi oli käyty keskustelu siitä, että toinen osa 50 miljoonan euron rakennesopeutusjärjestelystä maksettaisiin. Arvonlisäverojärjestelmän käyttöön ottaminen on tärkeimpänä ehtona sille.

Valuuttapolitiikalla on voitu ylläpitää Libanonin punta vakaana ja inflaatio valvonnassa. Yritysten luottamukseen ovat kuitenkin vaikuttaneet lama, jatkuvat ja suuret julkisten varojen alijäämät, edistymisen puute yksityistämistoimissa sekä Etelä-Libanonin ja rauhanprosessin jatkuva epävarmuus.

1,3 miljardin euron kehityssuunnitelma Etelä-Libanonille esitettiin rahoittajien kokouksessa heinäkuussa 2000 Beirutissa. Komission osuus koostuu viiden saneerausohjelman rahoituksesta etelässä (9,2 miljoonaa euroa) saneerausbudjettikohdasta. Komission humanitaarinen toimisto ECHO on myös sopinut antavansa hätäapurahoitusta Etelä-Libanonille.

4.4.3. MEDA-toimet

EU:n on Libanonin suurin rahoittaja. Yhdistetyt EU:n ja jäsenvaltioiden maksusitoumukset olivat 53 prosenttia kaikista rahoittajien myöntämistä tuista Libanoniin vuosina 1992-1999. EU:n tuki on kohdennettu sodanjälkeiseen jälleenrakennukseen, hätäapuun palestiinalaispakolaisille, kansalaisyhteiskuntaohjelmiin, yhteiskunnallis-taloudelliseen kehitykseen, ympäristönsuojeluun, ihmisoikeuksiin ja demokratiaan.

MEDA I -ohjelman (1996-1999) tavoitteiksi asetettiin Libanonin talouselämän uudelleen järjestely, julkishallinnon kunnostaminen, yksityissektoriin vaikuttavien institutionaalisten ja oikeusjärjestelmien parannukset ja yhteiskunnallisen epätasapainon vähentäminen. Libanon on saanut 182 miljoonaa euroa MEDA-tukea, jolloin se on ollut johtavien EU:n edunsaajien joukossa asukasta kohden laskettuna Välimeren kumppaneista. Euroopan investointipankki on myöntänyt MEDA I -ohjelman aikana neljä lainaa, joiden kokonaissumma on 180 miljoonaa euroa.

Vuonna 2000 uusia sitoumuksia ei myönnetty Libanonille MEDA-ohjelmasta. Varat kahdelle hankkeelle sidottiin uudestaan vuoden aikana, koska ne oli aikaisemmin peruutettu: Normit ja standardit -hanke (6 miljoonaa euroa) ja 10,3 miljoonan euron korkotuki EIP:n lainalle rannikon saastumisen valvontaan (lainaa ei ollut saatu). Vuoden 2000 aikana keskityttiin kolmen uuden rahoitussopimuksen allekirjoittamiseen.

Vuonna 2000 aikana Israelin Etelä-Libanonista vetäytymisen jälkivaikutuksissa sovittiin kahdestatoista ECHO-hankkeesta (3,9 miljoonaa euroa) ja viidestä saneeraushankkeesta (9,2 miljoonaa euroa). Noin 10 miljoonaa euroa sidottiin Etelä-Libanoniin, lähinnä palestiinalaispakolaisten tukemiseen kahdessatoista leirillä Libanonissa.

LIBANON

MEDA-SITOUMUKSET VUOSINA 1995-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

1/ Sitoumus poistettu ohjelman perumisen vuoksi.

4.5. Marokko

4.5.1. Kahdenväliset suhteet

Marokko on selkeästi valinnut taloutensa viemisen EU:hun integroitumisen tielle. Assosiaatiosopimuksen astuttua voimaan 1. maaliskuuta 2000 Marokko julisti olevansa halukas menemään sopimuksen säätämää vapaakauppa-aluetta pidemmälle ja kohti tulliunionia EU:n kanssa. Toisaalta huolimatta komission yrityksistä käydä intensiivisesti kalastussopimusta koskevia neuvotteluja asiaa ei ole saatu vietyä loppuun. Lopuksi yleisten asioiden neuvosto päätti 18. syyskuuta 2000 neuvottelumandaatista sopimuksen uudelleen hyväksymiseksi.

4.5.2. Maan poliittinen ja taloudellinen kehitys

4.5.2.1. Poliittinen kehitys

Poliittisen avautumisen prosessi, jota kuningas Mohammed VI jatkoi noustuaan valtaistuimelle vuonna 1999 pääministeri Youssoufin hallituksen kautta, on asettanut Marokon Välimeren alueella edistyneimpään asemaan. Hallinnon hajauttaminen ja kansalaisyhteiskunnan kehittäminen luovat todella myönteisiä vaikutuksia maan demokratisoitumiselle. Hallitus on käynnistänyt suunnitelman naisten integroimisesta taloudelliseen kehitykseen, joka on herättänyt kohdeväestössä paljon odotuksia. Vuoden 2000 aikana esiintyi kuitenkin tiettyjä lehdistön vapautta koskevia tapahtumia, jotka on suhteutettava meneillään olevaan siirtymäkauden politiikkaan. Länsi-Saharan tilanteen osalta Marokko vakuutti Berliinin kokouksessa syyskuussa 2000, ettei se hyväksy mitään ratkaisuja, jotka loukkaisivat Marokon suvereniteettia alueella.

4.5.2.2. Taloudellinen kehitys

Vuotta 2000 leimasi erittäin heikko bruttokansantuotteen kasvu (+0,7 %), joka johtui erityisesti maataloustuotteiden lisäarvon laskusta 14,8 prosentilla vuonna 2000 (pitkittynyt kuivuus), jota ei voitu kompensoida muilla kuin maataloustuotteilla (+ 3 %).

Nämä pettymyksen tuottaneet tulokset näkyivät ulkomaan kaupan tileissä, jotka heikkenivät (vaihtotase -1,7 % bruttokansantuotteesta, kauppatase -9,6 % bruttokansantuotteesta). Valuuttavarannot laskivat vuoden 1999 5,7 kuukauden tuonnista 4,4 kuukauden tuontiin. Kauppataseen vajetta suurensi dirhamin arvostus euroon nähden, öljyn hinnannousu ja maataloustuotteiden tuonnin lisäys.

Talousarvion suhteen tilanne heikkeni myös: yleinen vajaus yksityistämistä lukuun ottamatta nousi -2,5 prosentista bruttokansantuotteesta -4,3 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Inflaatio jäi kohtuulliselle asteelle (+1,7 %) osittain kysynnän heikkoudesta johtuen.

Marokon talouselämä oli hyvin herkkä ulkoisille kolhuille erityisesti maataloustuotannon ailahtelusta ja julkisen rahoituksen tilanteesta johtuen (kasvavat vajeet, vähentyneet verotulot, palkanmaksu- ja velkataakka). Marokossa on lisäksi erityisen korkea työttömyysaste (21,5 % vuonna 2000), ja sillä on alhaisemmat sosiaaliset indikaattorit verrattuna saman tulotason maihin.

Hallituksen laatiman taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen suunnitelman 2000-2004 tavoitteena on erityisesti lisätä bruttokansantuotteen kasvua kannustamalla investointeja, joiden osuuden bruttokansantuotteesta odotetaan nousevan 23,9 prosentista vuonna 2000 28 prosenttiin vuonna 2004. Rahoitusalan sopeuttamisohjelma, joka käynnistettiin MEDA II -ohjelman varoista, liittyy näkökulmaan yksityisen sektorin ja investoinnin edistämisestä.

4.5.3. MEDA-rahoitusyhteistyö

Yhteistyö Marokon kanssa liittyy taloudelliseen siirtymäkauteen ja maan valmistelemiseen Euro-Välimeren vapaakauppa-alueeseen. Marokon kyky ottaa vastaan MEDA I -ohjelman varoja on ollut suhteellisen tyydyttävää: 660,2 miljoonaa euroa maksusitoumuksia vuosina 1995-1999, ja maksatusaste vuoden 2000 lopussa oli 25 prosenttia.

MEDA II -ohjelman osalta viisi hanketta on käynnistetty vuoden 2000 aikana, arvoltaan 140,5 miljoonaa euroa:

* Tuomiovallan nykyaikaistaminen (27,6 miljoonaa euroa): Hankkeen yleinen tavoite on parantaa tuomioistuinten suorituskykyä, saada aikaan parannettu eettinen standardi ja saada riita-asioiden käsittelyt ratkaistua avoimesti, riippumattomasti ja tehokkaasti. Erityisenä tavoitteena on parantaa 44 tuomioistuimen (16 vetoomustuomioistuimen, 21 alioikeuden ja 7 hallinnollista oikeutta) rakenteellisia (erityisesti tietojenkäsittely) ja organisatorisia (koulutus, tietokannat ja arkistot) kykyjä.

* Osallistuva maaseudun kehitys Keski-Atlaksen keskiosassa (Khenifra-hanke) (9 miljoonaa euroa): Hankkeen tarkoituksena on parantaa maaseutuväestön elinoloja Khenifran provinssin 12 maaseutukunnassa lisäämällä tuloja ja panemalla täytäntöön luonnonvarojen järkevän, osallistuvan ja integroidun hallinnoinnin. Hanke edistää maaseudun naisten roolia.

* Rahoitusalan sopeutusohjelma (52 miljoonaa euroa): Yleinen tavoite on rahoituksen välittämisen uudelleen järjestäminen tarkoituksena parantaa taloudellista toimintaympäristöä ja elvyttää kasvua. Erityisiä tavoitteita ovat: rahoitusalan instituutioiden ja säädösjärjestelmien sopeuttaminen siten, että vahvistetaan valvontaorganismeja ja välitysrahoituksen riskien tarkastusta, valtion erottaminen pankkitoiminnasta, kilpailun, rahoituspalvelujen ja -tuotteiden kilpailukykyisyyden ja innovatiivisuuden vahvistaminen.

* Terveydenhuoltoalan sopeuttamisohjelma (50 miljoonaa euroa): Tällä ohjelmalla tuetaan yleisen sairausvakuutusturvan täytäntöönpanon valmistelu- ja alkuvaiheita Marokossa. Uudistus sisältää toimet, joiden tarkoituksena on saattaa yhtenäisiksi terveyspalvelujen julkiset ja yksityiset rahoituslähteet sekä parantaa näin palvelujen saatavuutta ja laatua. Siihen sisältyy myös merkittävä terveydenhoitomaksujen uudelleenjako, jolla helpotetaan huonompiosaisen väestön asemaa.

* Essaouiran kaupungin kiinteiden jätteiden jätehuolto (1 935 000 euroa): Tähän hankkeeseen kuuluu hallituksen valmistelema lakihanke kiinteiden jätteiden huollosta ja käsittelystä. Hankkeen erityisenä tarkoituksena on ympäristön hoito ja Essaouiran kaupungin oman paikallisen suorituskyvyn kehittäminen.

MAROKKO

MEDA VUONNA 2000: MAKSUSITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Ohjelman/hankkeen nimi // Summa

Tuomioistuinten nykyaikaistaminen // 27,6

Khenifra (osallistuva maaseudun kehittäminen) // 9,0

Rahoitusalan sopeuttaminen // 52,0

Terveydenhuoltoalan sopeuttaminen // 50,0

Essaouiran kiinteiden jätteiden jätehuolto // 1,9

Yhteensä // 140,5

MAROKKO

SIDOTUT MEDA-HANKKEET VUOSINA 1995-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.6. Syyria

4.6.1. Kahdenväliset suhteet

Syyrialaiset poliitikot painottivat useammassa yhteydessä kuinka tärkeää on yhä tiiviimpi EU:n ja Syyrian yhteistyö sekä se, että Syyria on valinnut strategisesti Euroopan unionin uudistus- ja nykyaikaistamiskumppanikseen. Tätä korostettiin erityisesti komission jäsen Pattenin vierailulla Syyriassa huhtikuussa 2000 ja Syyrian suunnitteluministerin Issam Zaïmin vieraillessa Brysselissä joulukuussa vuonna 2000.

Joulukuussa 2000 assosiaatiosopimusneuvottelut aloitettiin uudelleen Syyrian uuden hallituksen kanssa pidetyssä kokouksessa Brysselissä. Sovittiin, että asiassa edetään nopeammin ja tapaamisia pidetään mahdollisuuksien mukaan joka toinen kuukausi.

4.6.2. Syyrian poliittinen ja taloudellinen tilanne

4.6.2.1. Poliittinen kehitys

Vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla kaksi tapahtumaa muutti Syyrian poliittisen ilmaston. Maaliskuussa uusi hallitus astui virkaan pääministeri Miron johdolla. Tämä oli ensimmäinen suuri hallituksen henkilönvaihdos 13 vuoteen. Heinäkuussa 2000 presidentti Hafez al-Assad kuoli ja valtaan nousi hänen poikansa Bashar al-Assad.

Syyrian tärkeimmäksi ulkopoliittiseksi tavoitteeksi jäi edelleen Israelin vuosien 1967 ja 1973 sodissa miehittämän Golanin takaisin saaminen. Kuitenkin Yhdysvaltain tukemat rauhanneuvottelut Israelin kanssa vuoden 2000 alussa ja Yhdysvaltain presidentti Clintonin ja Syyrian presidentti Assadin tapaaminen maaliskuussa 2000 jäivät tuloksettomiksi. Israelin vetäydyttyä Etelä-Libanonista Syyria tuki Libanonia sen hylätessä YK:n sertifioiman 'sinisen linjan' rajaksi Israelin kanssa.

4.6.2.2. Taloudellinen kehitys

Alhaisista öljyn hinnoista ja kuivuudesta johtuneen vuoden 1999 laman jälkeen merkit näyttivät toivoa talouselämän paranemisesta. Syyria vakautti kansallisen valuutan (Syyrian punnan), ja vaihtokurssin yhtenäistämistoimia yritettiin. Inflaatio putosi 0,5 prosenttiin vuonna 2000. Nousevat öljyn hinnat, toistuvat ilmoitukset taloudellisista uudistuksista ja ponnistelut taloudellisten toimien piristämiseksi laajennetun finanssipolitiikan avulla tukivat odotuksia taloudellisesta noususuhdanteesta. Reaalisen bruttokansantuotteen kasvun arveltiin olevan 1,3 prosenttia vuonna 2000 ja noin 2,4 prosenttia vuonna 2001.

Syyrian talouselämää valvoo suurelta osin valtio, ja sitä hallitsee öljy. Öljytulot ovat noin 60 prosenttia hallituksen kokonaistuloista, 60-70 prosenttia ulkomaankaupan kokonaistulosta ja noin 16 prosenttia bruttokansantuotteesta. Uusi presidentti on uudistusmielinen ja täysin tietoinen maansa taloudellisen eristyneisyyden aiheuttamista hankaluuksista. Uudistusohjelman osalta hallitus ilmoitti vuonna 2000 ryhtyvänsä rakenneuudistuksiin, joiden tarkoituksena on yksityistä sektoria tukeva taloudellinen uudistus luomalla investointeja suosivampi lainsäädäntöympäristö. Myönteisiä merkkejä ovat investointeja koskevan lain N:o 10 (1991) tarkistus, uusien taloudellisten toimialueiden avaaminen yksityiselle sektorille (yksityiset pankit mukaan luettuina), ilmoitus valuuttakurssin yksinkertaistamisesta ja asukkaille annettu lupa avata valuuttatilejä. Syyskuussa 2000 Syyrian hallitus hyväksyi työpaikkojen luomista koskevan suunnitelman (kokonaiskustannukset: 50 miljardia Syyrian puntaa), jonka tarkoituksena on luoda 400 000 työpaikkaa seuraavan viiden vuoden aikana. Syyria on päässyt velanhoitosopimuksiin useiden luotonantajamaiden ja luottolaitosten kanssa Saksa mukaan luettuna (lokakuussa 2000). Erityisesti viimeksi mainittu on jo helpottanut Euroopan investointipankin toimien palaamista Syyriaan.

4.6.3. MEDA-toimet

MEDA I -ohjelmassa (1996-99) määritellyt hankkeet keskittyvät tärkeimpiin institutionaalisiin alueisiin, joihin kuuluvat:

* hallinnon ja talouden rakenteiden uudistus,

* tuki yrityssektorille ja

* inhimillisten voimavarojen kehittäminen.

Syyria saattoi loppuun MEDA-puitesopimuksen ratifioinnin heinäkuussa 2000. Seuraavien kuukausien aikana kolme MEDA I -hanketta allekirjoitettiin, yhteensä 35 miljoonan euron arvosta (Syyrian eurooppalainen yrityskeskus: 12 miljoonaa euroa, institutionaalinen ja alakohtainen nykyaikaistamisohjelma: 21 miljoonaa euroa ja arkeologinen koulutusohjelma: 2 miljoonaa euroa). Ainoastaan yksi hanke pääsi täytäntöönpanovaiheeseen (Syyrian eurooppalainen yrityskeskus). Muiden täytäntöönpano on eri valmisteluvaiheissa.

Syyrian kanssa ei tehty sopimuksia uusista hankkeista vuonna 2000. Vuoden 2000 sitoumukset (ks. seuraava taulukko) koskevat kaikkia ohjelmia, joille tehtiin uudestaan maksusitoumukset, koska rahoitussopimusta ei ollut allekirjoitettu maksusitoumuksen talousarviosta osoittamista seuranneen vuoden kuluessa.

SYYRIA VUODEN 2000 MEDA-SITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Hankkeen/Ohjelman nimi // Määrä

Energiantuotannon toimintasuunnitelma // 11

Yrityshallinnon korkeakoulutus // 14

Tietoliikennealan tukiohjelma // 10

Kulttuurimatkailun kehittämisohjelma // 3

Yhteensä // 38

MEDA-SITOUMUKSET VUOSINA 1995-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.7. Tunisia

4.7.1. Kahdenväliset suhteet

Välimeren kumppaneista Tunisia on päässyt pisimmälle vapaakauppa-alueen perustamisessa Euroopan unionin kanssa. Se ilmoitti vapaakauppa-sopimusten tekemisestä eräiden sen Välimeren eteläpuolisten kumppanien (Marokon, Jordanian ja Egyptin) kanssa. Tunisia on käynnistänyt odotetun tariffien purkamisen jo ennen assosiaatiosopimuksen voimaan tuloa maaliskuussa 1998.

Tammikuussa 2000 järjestettiin EU:n ja Tunisian assosiaationeuvoston kokous, jonka yhteydessä osapuolilla oli tilaisuus keskustella kumppanuuden edistymisestä ja käsitellä yhteisesti kiinnostavia poliittisia kysymyksiä.

Euroopan parlamentti on ilmaissut tyytymättömyytensä Tunisian ihmisoikeustilanteesta kahdessa päätöslauselmassa, jotka hyväksyttiin vuoden 2000 kesäkuussa ja joulukuussa.

4.7.2. Maan poliittinen ja taloudellinen kehitys

4.7.2.1. Poliittinen kehitys

Maan poliittiselle tilanteelle luonteenomaista on ollut sisäinen vakaus alueellisessa ympäristössä, jossa on tapahtunut merkittäviä muutoksia. Vuoden 1999 presidentinvaaleissa tasavallan presidentti Ben Ali sai valtuudet uudelle viisivuotiselle toimikaudelle. Vuonna 2000 maan poliittista nykypäivää olivat Habib Bourguiban kuolema huhtikuussa 2000, kunnallisvaalit toukokuussa, joissa demokraattinen perustuslaillinen oikeistopuolue (RCD) sai 94 prosenttia äänistä, ja maan UGTT-ammattiliiton korruptiotutkinta ja sen puheenjohtajan eroaminen. Marraskuussa presidentti armahti lukemattomia poliittisia vankeja, ja määräyksiä saatettiin voimaan vankiloiden hallinnoinnin siirtämiseksi sisäministeriöstä oikeusministeriöön. Lehdistöä koskevan lain muutoksista on ilmoitettu, ja uusi laki hyväksyttiin edustajainkamarissa 3. toukokuuta 2001, jolloin siitä poistettiin erityisesti rikos nimeltä "yleisen järjestyksen loukkaus".

Eurooppalaiset tiedotusvälineet ovat seuranneet erityisesti kahta ihmisoikeuksiin liittyvää tapausta: toimittaja Ben Brikin nälkälakkoa sen jälkeen, kun hänet oli haastettu oikeuteen yleisen järjestyksen loukkauksesta, sekä tuomioistuimen päätöksellä peruutettua Tunisian ihmisoikeusyhdistyksen (LTDH) johtokomitean jäsenten valintaa yhdistyksen neljän jäsenen sitä pyydettyä. Jotkut eurooppalaiset tiedotusvälineet ja tunisialaiset ihmisoikeuksien puolustajat ovat tulkinneet päätöksen vallanpitäjän hyökkäykseksi perusoikeuksia ja -vapauksia puolustavaa riippumatonta instituutiota vastaan.

Nämä kaksi tapahtumaa ja yleinen tilanne, jota pidetään epätyydyttävänä poliittisten vapauksien harjoittamisen osalta, olivat aiemmin mainittujen Euroopan parlamentin päätöslauselmien lähtökohtina. Oikeusvaltion ja lehdistönvapauden vahvistaminen pysyvät siis keskeisinä, jotta dynaaminen hallinto voitaisiin varmistaa avoimessa ympäristössä.

4.7.2.2. Taloudellinen kehitys

Pääindikaattorit osoittavat makrotaloudellisen vakauden. Inflaatioaste (2,9 prosenttia) ei juurikaan ole kasvanut vuodesta 1999 (2,7 %), ulkomainen velka on pysynyt vakaana (51 prosenttia bruttokansantuotteesta), ja talousarvion vajeessa (2,7 prosenttia) on tapahtunut paranemista verrattuna vuoteen 1999 (3,5 %). Kasvuvauhdin hienoinen hidastuminen (5 prosenttia verrattuna 6,2 prosenttiin vuonna 1999) johtui kuivuuden aiheuttamasta maatalousalan lamasta (-1 %), jonka vaikutukset ulottuivat suurimpaan osaan maata.

Työttömyysaste (15,5 %) on edelleen korkea huolimatta hyvästä taloudellisesta kasvusta. 80 000 uuden työnhakijan saapuminen vuosittain edellyttäisi vähintään 5 prosentin kasvuvauhtia, jotta työttömyys pysyisi nykyisellä tasollaan.

Tunisia on edelleen Välimeren eteläpuolisista maista kaikkein integroitunein eurooppalaiseen talouselämään, ja vapaakauppasopimus vahvistanee yhä enemmän sen siteitä EU:hun. Vuodesta 1996, jolloin Tunisia otti yksipuolisesti käyttöön asteittaisen tariffien poistamisen, Euroopan unionista peräisin olevan tuonnin osuus on pysynyt vakaana 71 ja 75 prosentin välillä. Tunisian viennistä 80 prosenttia suuntautuu Euroopan yhteisöön. Tällä hetkellä 40 prosenttia Euroopan unionista peräisin olevasta tuonnista Tunisiaan on tullivapaata, ja loput hyötyvät jo 48 prosentin ja 23 prosentin tullietuuksista MFN-tulleissa. Asteittainen maksujen purkaminen on vaikuttanut "herkkiin tuotteisiin" 1. tammikuuta 2000 alkaen.

Tunisian kauppataseen vaje on yhä suuri (lähes 3 miljardia euroa). EU:n osalta Tunisian kauppavaje on 1,5 miljardia euroa eli 26 prosenttia suurempi kuin edellisenä vuonna. Teollisuustuotannon osuus on 84 prosenttia Tunisian viennistä, ja tekstiiliala on tärkein (46 %).

Suorien ulkomaisten investointien kasvua havaittiin vuonna 2000, mutta ne eivät riittäneet kompensoimaan sopimuksen mahdollisia pitkäaikaisia vaikutuksia. Suorien ulkomaisten investointien 800 miljoonan euron taso vuonna 2000 (enemmän kuin kaksinkertainen verrattuna vuoteen 1999) on yhä täysin riittämätön, jos otetaan huomioon, että kolmasosa suorista ulkomaisista investoinneista on tulosta sementtitehtaiden yksityistämisestä ja toinen kolmasosa vastaa öljyn- ja kaasunetsinnän toimilupien myöntämiseen liittyviä investointeja. Ainoastaan 250 miljoonaa euroa (noin 1 prosentti bruttokansantuotteesta) oli ulkomaisten investoijien tekemiä, energia-alaa ja yksityistämistä lukuun ottamatta.

4.7.3. MEDA-rahoitusyhteistyö

Yhteistyö Tunisian kanssa kuuluu taloudelliseen siirtymäkauteen ja maan valmistamiseen Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueeseen. Se kattaa kaksi strategista linjaa: tuki taloudellisille uudistuksille ja yksityisen sektorin kehittämiselle sekä yhteiskunnallis-taloudellisen tasapainon ja hyvän hallintomenettelyn vahvistaminen. Kaikkiaan 504 miljoonaa euroa on sidottu MEDA-ohjelmasta vuodesta 1995 Tunisialle (ks. taulukkoa). Vuonna 2000 sidottiin kolme uutta hanketta, joiden kokonaismäärä oli 75,6 miljoonaa euroa:

* Peruskoulutusuudistuksen tukiohjelma (40 miljoonaa euroa): Peruskoulutusuudistuksen tuki, jolla tuetaan maan yhteiskunnallis-taloudellista kehitystä. Yleistavoitteena on parantaa inhimillisten voimavarojen laatua koko maassa tasa-arvonäkökulmasta katsottuna sekä valmistaa paremmin yhteiskunnallisiin, poliittisiin ja taloudellisiin muutoksiin. Ohjelman erityistavoitteena on lisätä sisäistä ja ulkoista toimivuutta sekä peruskoulutuksen tasaveroisuutta ja tehokkuutta siten, että toimijat ja edunsaajat osallistuvat työhön yhdessä.

* Yksityisen sektorin tuki (EIP), riskipääomat (30 miljoonaa euroa): Hankkeen tarkoituksena on vahvistaa yksityisten yritysten tai yksityistämisprosessissa olevien yritysten omaa rahoitusta rahoituksen välittäjien ja EIP:n toteuttamien investointien avulla toteutettavat luovutustoimet mukaan lukien. Tarkoituksena on antaa pankeille ja vastaaville rahoituslaitoksille keinot hankkia suoraan osuuksia investointiyhteisöjen toiminnasta, investointivaroja tai muita samankaltaisia keinoja, joiden tarkoituksena on vahvistaa tunisialaisten yritysten omarahoitusta ja antaa EIP:lle sama mahdollisuus (EU:n väliaikaisesti hallussaan pitämien osuuksien muodossa).

* "Kiinteät jätteet", korkotuki EIP:n omista voimavaroista (5,60 miljoonaa euroa): Hankkeen tarkoituksena on toteuttaa kiinteiden jätteiden alueellisia jätehuoltojärjestelmiä, jotka perustuvat jätteiden keräämiseen ja toisiinsa yhteydessä olevien siirtokeskusten jakautumiseen koko Tunisian maaperälle. Sen tarkoituksena on Tunisian ympäristön suojeleminen sekä väestön elämän laadun ja maan matkailullisen puoleensavetävyyden parantaminen.

TUNISIA

VUODEN 2000 MEDA-SITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Hankkeen nimi // Määrä

Peruskoulutusuudistuksen tukiohjelma // 40

Yksityisen sektorin tuki - riskipääomat (EIP) // 30

Kiinteät jätteet - korkotuki (EIP) // 5,6

Yhteensä // 75,6

SIDOTUT MEDA-HANKKEET VUOSINA 1995-1999 (MILJOONAA EUROA)

>TAULUKON PAIKKA>

4.8. Turkki

4.8.1. Kahdenväliset suhteet

Vuosi oli ensimmäinen EU:n ja Turkin suhteiden uudessa ilmapiirissä, jonka aiheutti Turkille vuonna 1999 myönnetty hakijamaan asema Helsingin joulukuun huippukokouksessa.

Vuonna 2000 yhteisön säännöstön analyyttisen tutkimisen valmistelu alkoi liittymisprosessin myötä. Assosiaationeuvoston turvin luodut alakomiteat panivat nyt tätä työtä täytäntöön. Ensimmäinen säännöllinen kertomus, joka käsittää säännöstön 29 lukua, hyväksyttiin komissiossa marraskuussa. Komissio hyväksyi myös ehdotetun liittymiskumppanuuden, josta neuvosto tekee päätöksensä vuonna 2001. Neuvottelut tulliunionin laajentamisesta julkisiin hankintoihin ja palvelualalle aloitettiin, ja niitä menettelyjä vauhditettiin, joiden avulla Turkki osallistuu yhteisön ohjelmiin ja virastoihin.

Turkki osallistuu luonnollisesti edelleen täysin Barcelonan prosessiin sekä on täysivaltainen MEDA:n alueellisten ohjelmien edunsaaja.

4.8.2. Poliittinen ja taloudellinen kehitys

Keskustan, oikeiston ja vasemmiston koalitiohallitus jatkoi rakenneuudistusohjelmaansa. Suhteellisen poliittisen vakauden vastakohtana oli koko vuoden ajan nopeasti kehittyvä taloudellinen tilanne. Vuosi alkoi kuitenkin hyvin. Vuoden 1999 laman jälkeen talous kasvoi voimakkaasti, ja kasvuvauhti lähestyi 6,5 prosenttia.

Suurin makrotaloudellinen ongelma oli yhä inflaatioaste. Vaikka inflaatioaste oli laskusuuntainen, se oli silti huomattavasti hallituksen tavoitetta korkeampi. Joka tapauksessa tilanne parantui huomattavasti vuodesta 1999.

Maailmanpankin kanssa tehdyn lainan jäädyttämissopimuksen täytäntöönpano vaikutti huomattavasti vuonna 1999 käynnistetyn inflaation vastustamis- ja vakauttamisohjelman täytäntöönpanoon. Julkisten varojen tulos oli myös vahva korkotason laskiessa ja yksityistämistoimien parantuessa. Ne taas vähensivät julkisen sektorin kokonaisvelkaa lisää.

Marraskuussa 2000 ulkomaiset sijoittajat vetivät kuitenkin runsaasti käteistä markkinoilta ja aiheuttivat maksuvalmiuskriisin, jonka aikana yönylikorot nousivat jopa 2000 prosenttiin. Kriisin vuoksi Maailmanpankki hyväksyi 10,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin lainapaketin ja tarkistetun talousohjelman, johon sisältyi lisää uudistus- ja yksityistämissitoumuksia.

4.8.3. MEDA-toimet

Turkin viranomaisten kanssa sovittiin, että leijonanosalla yhteisön antamasta rahoitusavusta vuonna 2000 tuettaisiin suoraan hallituksen talousuudistusohjelmaa rakennesopeutusjärjestelyjen kautta.

Rakennesopeutusjärjestelyn suuruus on 150 miljoonaa euroa kahdessa yhtä suuressa erässä. Se laadittiin kuullen sekä Maailmanpankkia että Turkin hallitusta, ja ensimmäisen erän maksuehdot ovat samat kuin 787 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruisen Maailmanpankin talousuudistuslainan toisen maksuerän. Rakennesopeutusjärjestelyn toisen maksuerän suoritusehdot on yhdistetty tiiviimmin yhteisön säännöstön noudattamisessa useilla aloilla saavutettavaan edistykseen.

Uudistusohjelma, jota Turkin on määrä toteuttaa pannessaan järjestelyn täytäntöön, sisältää neljä pääosaa:

* makrotaloudellinen vakaus

* sosiaaliturvan uudistus

* maatalousalan uudelleen järjestely

* säännöstelyn purkaminen ja yksityistäminen

Jean Monnet Scholarship -ohjelman laajentaminen vuonna 2000 tuo lisäkoulutusta turkkilaisille yliopistosta valmistuneille opiskelijoille, nuorille virkamiehille ja yksityisen sektorin työntekijöille, jotka haluavat suorittaa jatko-opintoja yliopistossa jossakin Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Valitun kurssin kestoajaksi on määrätty kolmesta kuukaudesta yhteen vuoteen.

Bursan jäteveden puhdistushanketta viedään eteenpäin yhdessä EIP:n kanssa. Bursan väestö kasvaa nopeasti lähinnä sen vuoksi, että se houkuttelee maaltamuuttajia nopean teollisen kasvunsa ansiosta. Tämä on toinen vaihe suuremmasta hankkeesta, jonka Maailmanpankki aloitti vuonna 1993. Hanke parantaa kaupungin julkista infrastruktuuria ja vähentää kaupungin halki virtaavan Nilüfer-joen saastumista. EIP antaa rahoitusta 80 miljoonaa euroa hankkeen 208 miljoonan kokonaiskustannuksista, ja siitä yhteisön osuus on 16 miljoonaa euroa lainan korkotukena.

Aikaisemmin suunnitellun avun täytäntöönpano-ongelmat aiheuttivat edelleen huolia. Vuoden lopussa useiden hankkeiden sitoumukset oli peruttava ja varat sidottiin uudelleen, jos muissa MEDA-ohjelman osissa oli resursseja saatavilla. Työohjelma laadittiin täytäntöönpanon vauhdittamisen varmistamiseksi vuosina 2001-2002.

TURKKI

VUODEN 2000 MEDA-SITOUMUKSET (MILJOONAA EUROA)

Hankkeen/Ohjelman nimi // Määrä

Rakennesopeutusjärjestely // 150

Jean Monnet Scholarship -ohjelma // 10

Bursan jätevedenpuhdistus - EIP:n korkotuki // 16

Neljän hankkeen uudelleen aloittaminen // 134,3 *

Yhteensä // 310,3

* Neljään aiemmin aloitettuun terveydenhuollon, koulutuksen, saneerauksen ja vedenpuh