FI Euroopan unionin virallinen lehti C 54/72

Euroopan alueiden komitean lausunto – EU:n omien varojen uudistus seuraavan, vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä

(2018/C 054/13)

Esittelijä: Isabelle Boudineau (FR, PES), Uuden-Akvitanian aluevaltuuston varapuheenjohtaja

POLIITTISET SUOSITUKSET

EUROOPAN ALUEIDEN KOMITEA

Historiallinen tilaisuus omien varojen järjestelmän uudistamiseen

1. muistuttaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 311 artiklan mukaan ”unioni huolehtii siitä, että sillä on tavoitteidensa saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat varat” ja että ”talousarvio rahoitetaan kokonaisuudessaan unionin omin varoin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita tuloja”.

2. korostaa, että EU:n vuoden 2020 jälkeisen talousarvion haasteellisena tehtävänä on vastata muuttuviin tarpeisiin eurooppalaista lisäarvoa tuovilla aloilla: näitä ovat muun muassa tarve tehostaa puolustuspolitiikkaa ja terrorismin torjuntaa, muuttajien ja pakolaisten hallintaa, ilmastonmuutoksen torjuntaa ja väestökehitykseen liittyvien kysymysten ratkaisemista niiden muiden painopisteiden lisäksi, joita jo ennestään tuetaan monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa.

3. toteaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen EU:sta vaikuttaa vuoden 2020 jälkeisen talousarvion tulevaisuuteen, sillä määrärahat pienenevät noin 10 miljardia euroa vuodessa (1) ja seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen neuvotteluaikataulusta ollaan myöhässä: neuvottelut on jo lykätty kesään 2018.

4. muistuttaa, että AK on jo ilmaissut kannattavansa omien varojen järjestelmän perusteellista uudistusta (2).

5. suhtautuu myönteisesti omia varoja käsittelevän korkean tason työryhmän julkaisemaan loppuraporttiin (nk. Montin raportti) ja erityisesti suosituksiin, jotka koskevat eurooppalaisen lisäarvon periaatetta ja toissijaisuusperiaatetta, mutta pitää harmillisena, ettei raportissa käsitellä EU:n talousarvion kokoa suhteessa EU:n asettamiin painopisteisiin.

6. katsoo, että tämänhetkisessä poikkeuksellisessa tilanteessa, jota leimaavat useat kriisit, Yhdistyneen kuningaskunnan ero EU:sta ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevä pohdintaprosessi, tarjoutuu tilaisuus Montin raportin suositusten pohjalta luoda visio muun muassa painopisteistä, jotka olisi rahoitettava EU:n talousarviosta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, sekä uudistaa talousarvion rahoitusjärjestelmä.

7. on tyytyväinen EU:n rahoituksen tulevaisuutta käsittelevän komission pohdinta-asiakirjan julkaisemiseen ja erityisesti sen lukuun, jossa käsitellään EU:n toimintapolitiikkojen tukemiseen tarkoitettuja tuloja. Komitea suhtautuu myönteisesti komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle 13. syyskuuta 2017 toimittamaan aiekirjeeseen sisältyvään mainintaan toteuttaa EU:n omien varojen uudistus. AK kuitenkin toivoo, että esitetään konkreettisia ehdotuksia samanaikaisesti monivuotista rahoituskehystä koskevan ehdotuksen kanssa tai sen osana (toukokuuhun 2018 mennessä). AK myös kehottaa sekä neuvostoa että jäsenvaltioita ottamaan omakseen tavoitteen uudistaa perusteellisesti nykyinen omien varojen järjestelmä tekemällä siitä yksinkertaisempi, tasa-arvoisempi ja avoimempi.

EU:n talousarvio ”oikeudenmukaisen vastineen” ajattelutavan vankina

8. muistuttaa, että bruttokansantulon (BKTL) pohjalta lasketut kansalliset maksuosuudet ovat olleet muutaman kymmenen vuoden ajan EU:n talousarvion pääasiallinen tulonlähde (3).

9. katsoo, että nykyinen järjestelmä ei ole paras mahdollinen etenkään siksi, että se on liian riippuvainen kansallisista rahoitusosuuksista ja ajaa hallituksia hyväksymään vain sellaiset menoyhdistelmät, joista ne saavat suurimman oletetun nettovoiton valtionkassaan. Tämä ajattelutapa johtaa siihen, ettei sisämarkkinoiden tai EU:n toimintapolitiikkojen hyötyjä oteta huomioon, vaan keskitytään ainoastaan voittosuhteeseen. Lisäksi se ruokkii jäsenvaltioiden jakoa ”nettomaksajiin” ja ”nettohyötyjiin”, vaikka jako on sikäli keinotekoinen, että laskelmassa otetaan huomioon vain julkiset varat eikä lainkaan jäsenvaltioiden reaalitalouteen kohdistuvia myönteisiä ulkoisvaikutuksia. Lähestymistavassa ei myöskään oteta huomioon kustannuksia, jotka aiheutuisivat, jos Euroopan unionia ei olisi.

10. panee merkille, että toimielinten väliset kompromissit talousarvion vuotuisessa hyväksymismenettelyssä johtavat usein talousarvion supistumiseen monivuotisessa rahoituskehyksessä asetettuihin tavoitteisiin nähden. Tämä kasvattaa eroa maksusitoumusten ja maksujen välillä ja johtaa maksukriisiin.

Uudistuksen tavoitteena avoimuuden lisääminen, yksinkertaistaminen ja vahvemmat yhteydet kansalaisiin

11. toteaa, että EU:n talousarvion ja sen rahoitusjärjestelmän rakenteellinen monimutkaisuus ja erityisesti erilaiset palautus- ja korjausmekanismit hankaloittavat EU:n toiminnan hahmottamista ja ruokkivat kansalaisten epäluottamusta unionia kohtaan. Komitea vaatiikin luopumista kaikista korjauksista ja palautuksista.

12. katsoo, että luottamuspula kansalaisten, jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten välillä on yksi syy unionin rakenne- ja investointivarojen hallinnoinnin liialliseen monimutkaisuuteen. Jotta kansalaisten käsitys EU:sta paranisi, EU:n toimintapolitiikkoja ja etenkin koheesiopolitiikkaa tulee ehdottomasti yksinkertaistaa vuoden 2020 jälkeen.

13. muistuttaa, että jäsenvaltioiden maksuosuutta EU:n talousarviossa ei esitetä yhdenmukaisesti ja avoimesti. Vain neljä jäsenvaltiota on tähän mennessä ilmoittanut EU:n talousarvioon maksamansa rahoitusosuuden kansallisessa tilinpidossa, mutta menona eikä investointina.

Kohti aitojen omien varojen lisäystä ja ennakoitavampaa ja tasapainoisempaa talousarviota

14. katsoo, että uudistuksen päämääränä tulee olla ymmärrettävämpi, tulevaisuuteen paremmin varautunut ja tasapainoisempi talousarvio, joka tarjoaa ratkaisuja Euroopan haasteisiin ja joka pohjautuu samaan aikaan uusien omien varojen suurempaan osuuteen ja kansallisten maksuosuuksien pienentämiseen ja jossa on huolehdittu siitä, että kansalaisiin kohdistuva verotuksellinen lisärasite on mahdollisimman pieni. Tärkeimpänä tavoitteena on esittää, että omat varat jaetaan avoimemmin ja kansalaisten ymmärrettävissä olevalla tavalla ja että talousarvio on riippumattomampi ja demokraattisempi Euroopan parlamentin suuremman roolin ansiosta erityisesti, kun on kyse EU:n talousarvion tulopuolesta. Lisäksi uudistuksessa tulee turvata AK:n osallisuus ja ottaa huomioon alueellinen ulottuvuus keskusteltaessa EU:n talousarviosta.

15. katsoo, että uudistuksessa tulee käsitellä kysymystä monivuotisen rahoituskehyksen koosta. Uudistuksessa on varmistettava, että hyväksyttävä monivuotinen rahoituskehys on johdonmukainen kaikkien EU:n asettamien painopisteiden kanssa ja näiden tavoitteiden tasalla.

16. korostaa, että vuoden 2020 jälkeinen monivuotinen rahoituskehys tulee kohdentaa tuleviin haasteisiin, mutta siihen on myös sisällytettävä talousarvioperusteinen riskivaraus. Tämä on tärkeää, jotta voidaan säilyttää sen strateginen suunta ja suunnittelun varmuus alue- ja paikallisviranomaisten näkökulmasta ja varautua mahdollisiin kriiseihin ilman tilapäisten rahastojen perustamista monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolelle.

17. katsoo, että perittävien verojen ja muutamien ensisijaisten EU:n toimintapolitiikkojen välisellä yhteydellä olisi pedagoginen arvo, joka mahdollistaisi niiden hyväksymisen laajemmin. AK kehottaa säilyttämään EU:n talousarvion yleiskatteisuuden periaatteen (4). Joustavampaa suhtautumista nk. kohdentamiskieltoon voitaisiin kuitenkin tutkia.

18. katsoo, että kaikkiin vuoden 2020 jälkeistä talousarviota käsitteleviin ehdotuksiin tulee sisältyä uudistuksia menopuolella EU:n uusien painopisteiden huomioon ottamiseksi, EU:n varainkäytön tehokkuuden parantamiseksi mutta myös rahoituksen käyttöasteen parantamiseksi ja tulopuolella uusien omien varojen lisäämiseksi. Näillä uudistuksilla on joka tapauksessa varmistettava riittävät määrärahat sellaisten politiikkojen jatkumiseksi, jotka ovat edistäneet osaltaan eniten Eurooppa-hanketta: yhteinen maatalous- ja elintarvikepolitiikka, koheesio- ja maaseudun kehittämispolitiikka sekä sosiaalinen toimintaohjelma, joka perustuu laadukkaiden työpaikkojen luomiseen EU:n kansalaisille.

19. korostaa, että uudistuksessa on otettava huomioon toissijaisuusperiaate ja eurooppalaisen lisäarvon periaate. AK pyytää, että tarkastellaan Montin raportissa ehdotettuja toissijaisuusperiaatteen toteutumisen arviointeja. On kuitenkin huolehdittava siitä, ettei toissijaisuusperiaatetta käytetä väärin EU-politiikan uudelleenkansallistamiseen ja ettei siirretä enempää varoja jäsenvaltioille, sillä tämä saattaisi heikentää niitä toimintapolitiikkoja, jotka ovat edistäneet osaltaan eniten Eurooppa-hanketta: yhteinen maatalouspolitiikka, koheesio- ja maaseudun kehittämispolitiikka sekä sosiaalinen toimintaohjelma, joka perustuu laadukkaiden työpaikkojen luomiseen EU:n kansalaisille.

20. korostaa riippuvuutta jäsenvaltioiden vilpittömästä yhteistyöstä kerättäessä ”perinteisiä” omia varoja kuten tullimaksuja tai tuloja, joita saadaan tuloksena torjuntatoimenpiteistä, jotka on toteutettu unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta.

21. korostaa, että omien varojen uudistuksen yhteydessä tulee ottaa huomioon mahdollisuus luoda euroalueen jäsenvaltioille oma rahoituskapasiteetti.

22. pitää kuitenkin välttämättömänä, että kun otetaan huomioon jäsenvaltioille asetetut tiukat vaatimukset talouspolitiikan ohjauspaketin (six-pack), budjettikuripaketin (two-pack) ja finanssipoliittisen sopimuksen yhteydessä (rakenteellisen rahoitusaseman ylläpitäminen, menojen hillitseminen, julkistalouden velkasuhteen alentaminen), on jäsenvaltioilla edelleen oltava riittävästi toimintavaraa, jotta ne voivat varmistaa verolainsäädäntönsä itsenäisen määrittelyn avulla tarvittavat (kansalliset) tulot ja näin kattaa tietyiltä osin suhteettomasti kasvavat menot (esim. sosiaali- ja terveydenhuolto- ja hoiva-ala).

Näkemys Montin raportissa esitetyistä uusista omista varoista

23. kehottaa tutkimaan ja ehdottamaan uusia omia varoja ”pakettina”, johon sisältyy useita erilaisia veroja uusien omien varojen vaikutusten tasapainottamiseksi kaikkien hallintotasojen, yritysten ja kansalaisten näkökulmasta.

24. suhtautuu myönteisesti eurooppalaisen yhtiöveron vaihtoehtoon yhteisen yhdistetyn veropohjan pohjalta. AK on aiemmassa lausunnossaan korostanut yhteisen yhdistetyn veropohjan myönteisiä vaikutuksia talouskasvuun, työllisyyteen ja verotukselliseen tasa-arvoon sekä julkiseen talouteen myös paikallis- ja aluetasolla. Lisäksi AK kehottaa toimielimiä pohtimaan tämän veron täydennykseksi monikansallisiin yhtiöihin kohdistuvan veron perustamista. Komitea kannattaa komission aikomusta esittää digitaalitalouden oikeudenmukaisesta verotuksesta 21. syyskuuta 2017 antamansa tiedonannon jatkoksi kevääseen 2018 mennessä direktiiviehdotus, jossa säädetään digitaalitalouden tuottamien voittojen verotussäännöistä unionin tasolla. Komitea muistuttaa kuitenkin, että verotuksen yhdenmukaistaminen EU:n tasolla rajoittuu EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 113 artiklan nojalla siihen, mikä on tarpeen sisämarkkinoiden toiminnan ja tasapuolisten kilpailuedellytysten varmistamiseksi, ja että veronperintä- ja veronkanto-oikeus on edelleen tärkeä osa EU:n jäsenvaltioiden suvereeniutta.

25. katsoo, että uudistettu arvonlisävero voisi auttaa lisäämään omia varoja. Nykyisen alv:n ongelmana on liiallinen monimutkaisuus. Se olisi uudistettava korkean tason ryhmän ehdottaman järjestelmän mukaisesti soveltamalla yhtenäistä eurooppalaista veroastetta yhdenmukaistettuun ja nykyistä laajempaan pohjaan. Uudistus ei kuitenkaan saa vaikuttaa kielteisesti kansalaisiin ja vähemmän kehittyneisiin jäsenvaltioihin.

26. kannattaa finanssitransaktioveroa. Sen ansiosta jäsenvaltiot voisivat pienentää kansallista maksuosuuttaan (5). Finanssitransaktioveron potentiaalia rajoittavat kuitenkin veroon sitoutuneiden jäsenvaltioiden pieni määrä ja tulojen ennakoimattomuus.

27. katsoo, että valuutan liikkeeseenlaskuun perustuvaa seignioriage-tuloa voitaisiin harkita omien varojen lähteenä, vaikka siihen liittyy vaihtelun riski ja se koskee vain euroalueen jäsenvaltioita.

28. katsoo, että kansalliset hiiliverot, mahdollinen Euroopan tasolla asetettava vero ja EU:n päästökauppajärjestelmään perustuva vero tarjoavat kiinnostavia etuja etenkin kannustamalla vähentämään hiilidioksidipäästöjä, edistämään Pariisin sopimusten täytäntöönpanoa ja luomaan vahvemman yhteyden EU:n kestävän kehityksen tavoitteisiin ilmasto- ja ympäristöasioissa. Vero vaikuttaa kuitenkin teollisuuteen ja liikenteeseen. Tällaiset verot saattaisivat myös luoda uuden jakolinjan, joka erottaisi toisistaan taloudellisesti vähemmän kehittyneet jäsenvaltiot, joiden talous on hiili-intensiivisempää, ja kehittyneemmät jäsenvaltiot, joiden taloudella on kapasiteettia ottaa käyttöön puhtaampia energiantuotantotapoja. Hiiliverojen rinnalla on lisäksi otettava käyttöön mekanismeja hyvityksen myöntämiseksi saarille ja syrjäisimmille alueille, jotka ovat täysin riippuvaisia lento- ja meriliikenteestä mutta ovat silti sitoutuneet vähentämään päästöjä.

29. katsoo, että sähköveron etuna olisi sen selkeys ja yhdenmukaisuus EU:n energiatehokkuustavoitteiden kanssa, mutta pitää riskinä sen mahdollista epäsuosiota sekä sitä, että siitä kärsivät erityisesti köyhät kotitaloudet. Sitä ei siksi pitäisi ottaa käyttöön kotitalouksissa.

30. ehdottaa, että polttoaineveroa ei oteta käyttöön. Kansalaisten hyväksyntäongelman lisäksi vero vaikuttaisi kielteisesti paikallistasoon, sillä se on tulonlähde tietyille alue- ja paikallisviranomaisille.

31. katsoo, että komission vuonna 2011 ehdottamaa lentoveroa (6) voitaisiin harkita uudelleen, ja suosittaa sen soveltamista Euroopan sisäisiin lentoihin.

32. kehottaa komissiota tekemään yksityiskohtaisen vaikutusarvioinnin uusista omista varoista ja niiden vaikutuksista valtion ja valtiotasoa alempien hallintotasojen talousarvioihin sekä kansalaisiin.

Vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen aikataulun puitteissa tehtävä uudistus

33. kehottaa komissiota esittämään vuoden 2020 jälkeistä monivuotista rahoituskehystä koskevan lainsäädäntöehdotuksen, johon sisältyy kunnianhimoinen omien varojen uudistus. Uudistus olisi toteutettava asteittain EU:n perussopimusten puitteissa, ja kansalliset rahoitusosuudet olisi säilytettävä mutta nykyistä pienempinä.

34. panee merkille, että Yhdistyneen kuningaskunnan EU-eron määräajat ja Euroopan parlamentin ja komission toimikauden vaihtuminen saattavat lykätä vuoden 2020 jälkeiseen EU:n talousarvioon liittyvien ehdotusten aikataulua. Komitea kehottaa komissiota ehdottamaan monivuotisen rahoituskehyksen jatkamista EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 312 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jos viivästykset ovat huomattavia, jotta tämä ei haittaisi EU:n toimintapolitiikkojen ja etenkään koheesiopolitiikan toteuttamista.

Bryssel 11. lokakuuta 2017. Euroopan alueiden komitean puheenjohtaja Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity?, http://www.delorsinstitute.eu/media/brexiteubudget-haasrubio-jdi-jan17.pdf

(2) Lausunto CdR 2016/0009 ”Monivuotisen rahoituskehyksen välitarkistus”.

(3) Vuoden 2017 talousarviossa 69,63 prosenttia tuloista on peräisin kansallisista rahoitusosuuksista.

(4) http://ec.europa.eu/budget/financialreport/2011/overview/budget_management/index_en.html

(5) AK:n lausunto ”Yhteinen finanssitransaktioverojärjestelmä”, CdR 332/2011.

(6) Financing the EU budget: Report on the operation of the own resource system, SEC(2011) 876 final.