Komission raportti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja alueiden komitealle - Raportti yhteisön Kaleidoskooppi-, Ariane- ja Rafael-ohjelmien täytäntöönpanosta /* KOM/2004/0033 lopull. */





KOMISSION RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE - Raportti yhteisön Kaleidoskooppi-, Ariane- ja Rafael-ohjelmien täytäntöönpanosta 1. JOHDANTO Tällä raportilla täytetään päätöksen N:o 2228/97/EY [1] (jäljempänä 'Rafael-päätös') 10 artiklassa Euroopan komissiolle asetettu velvoite esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja alueiden komitealle laadullisen ja määrällisen arvioinnin sisältävä kertomus ohjelman täytäntöönpanosta ja tuloksista. Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus ja avoimuus ja jotta käytettävissä olisi lisätietoja uuden kulttuuriohjelman valmistelemiseksi vuoden 2006 jälkeiseksi ajanjaksoksi, komissio on katsonut olevan paikallaan sisällyttää tähän raporttiin myös Kaleidoskooppi [2]- ja Ariane [3]-ohjelmien arviointi, sillä kyseiset ohjelmat kuuluvat Rafael-ohjelman kanssa samaan ohjelmasukupolveen, eikä niitä koskevissa päätöksissä säädetty jälkiarvioinnin tekemisestä. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2228/97/EY, tehty 13 päivänä lokakuuta 1997, kulttuuriperintöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (Rafael-ohjelma), EYVL L 305, 8.11.1997, s. 31. [2] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 719/96/EY, tehty 29 päivänä maaliskuuta 1996, taide- ja kulttuuritoimintaa koskevasta Euroopan laajuisesta tukiohjelmasta (Kaleidoskooppi) (jäljempänä 'Kaleidoskooppi-päätös'), EYVL L 99, 20.4.1996, s. 20. [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2085/97/EY, tehty 6 päivänä lokakuuta 1997, kirjan ja lukemisen alaa koskevasta kääntämisen kattavasta tukiohjelmasta (Ariane) (jäljempänä 'Ariane-päätös'), EYVL L 291, 24.10.1997, s. 26. Tämä raportti perustuu Kaleidoskooppi-, Ariane- ja Rafael-ohjelmista (jäljempänä 'entisistä ohjelmista') tehdyn jälkiarvioinnin tuloksiin. Arvioinnin toteutti GMV Conseil vuoden 2003 kuluessa. 2. ULKOPUOLISEN ARVIOINNIN TAUSTAA 2.1. Entisten ohjelmien esittely Maastrichtin sopimuksen voimaantulo vuonna 1993 merkitsi jäsenvaltioiden pyrkimystä "toteuttaa uusi vaihe Euroopan yhdentymiskehityksessä". Tämä pyrkimys ilmeni erityisesti Euroopan kansalaisuuden käsitteen luomisessa sekä yhteisön toimivallan ulottamisessa uusille aloille, joihin kuuluu myös kulttuuri. Perustamissopimuksen uudessa 128 artiklassa (josta tuli Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen jälkeen 151 artikla) annetaan siis kulttuurille sille kuuluva sija. Kulttuuriyhteistyöstä tuli tällöin yhteisön toiminnan virallisesti tunnustettu tavoite. Tässä artiklassa määritellään ne tärkeimmät tavoitteet, joihin yhteisön kulttuurialan toiminnalla on pyrittävä: - myötävaikuttamaan siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen samalla niiden yhteistä kulttuuriperintöä - edistämään Euroopan kansojen kulttuurin ja historian tuntemusta ja sitä koskevan tiedon levitystä, Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttämistä sekä tieteellistä ja kirjallista luovaa toimintaa, audiovisuaalisen alan toiminta mukaan luettuna - rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä yhteistyötä unionin ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Tämän Euroopan yhteisölle kulttuurialalla (perustamissopimuksen 151 artikla, entinen 128 artikla) annetun uuden toimeksiannon toteuttamisen edistämiseksi neuvosto hyväksyi parlamentin kanssa yhteispäätösmenettelyä soveltaen ja alueiden komiteaa kuultuaan useita edistämistoimia. Tämä uusi toimivalta näkyi vuosina 199621999 kolmen kulttuuriohjelman täytäntöönpanossa: Kaleidoskooppi (199621999), jolla tuettiin Euroopan tason luovaa toimintaa sekä taide- ja kulttuuriyhteistyötä; Ariane (199721999), jolla tuettiin kirjallisuutta ja lukemista muun muassa kääntämisen avulla, sekä Rafael (199722000 [4]), jolla oli tarkoitus täydentää jäsenvaltioiden toimintaa merkittävän eurooppalaisen kulttuuriperinnön säilyttämiseksi. [4] Ohjelma korvattiin vuonna 2000 Kulttuuri 2000 -ohjelmalla. Tässä tiedonannossa käsitellään näitä kolmea entistä "ensimmäisen sukupolven" ohjelmaa, joiden tilalle tuli 1. tammikuuta 2000 Kulttuuri 2000 -ohjelma [5]. [5] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 508/2000/EY, tehty 14 päivänä helmikuuta 2000, Kulttuuri 2000 -ohjelman perustamisesta, EYVL L 63, 10.3.2000, s. 1. 2.1.1. Kaleidoskooppi-ohjelma Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät Kaleidoskooppi-ohjelman vuonna 1996 kolmeksi vuodeksi, ja sitä jatkettiin vuonna 1999. Ohjelman rahoituspuitteet olivat 26,5 miljoonaa ecua kolmeksi vuodeksi. Rahoitusta lisättiin 36,7 miljoonaan, kun ohjelmaa jatkettiin. Näiden neljän vuoden aikana rahoitettiin 518 hanketta. Kyseessä oli ensimmäinen kulttuurialan yhteisöohjelma, jossa viitattiin Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 151 artiklaan (entiseen 128 artiklaan). Ohjelman tavoitteena oli edistää yhteistyön avulla taiteellista ja kulttuurista luovaa toimintaa Euroopassa sekä edistää kulttuurin levittämistä Euroopassa. Ohjelmalla pyrittiin näin ollen tukemaan eurooppalaisia hankkeita eli hankkeita, jotka toteutetaan vähintään kolmesta ohjelmaan osallistuvasta maasta peräisin olevien tahojen yhteistyönä. Ohjelmalla oli erityisesti seuraavat neljä tavoitetta: - edistää taiteellista luovaa toimintaa kumppanuusperiaatteella - tukea uutta luovia eurooppalaisia hankkeita - myötävaikuttaa taiteilijoiden ja muiden kulttuurialan toimijoiden kehittymiseen - myötävaikuttaa Euroopan kulttuurien keskinäiseen tuntemukseen. Ohjelmalla tuettiin vähintään kolmesta jäsenvaltiosta peräisin olevien kulttuurialan toimijoiden tai taiteilijoiden kulttuurialan verkkoja tai yhteistyökumppanuuksia näyttämötaiteen, kuvataiteen ja taideteollisuuden aloilla. Ohjelma jakautui viiteen toimintaan: - tuki kumppanuusperiaatteella tai verkkojen muodossa toteutettaville kulttuuritapahtumille ja -hankkeille - laajamittaisen eurooppalaisen yhteistyön toiminnat - kolmansien maiden osallistuminen - Euroopan kulttuuripääkaupunki ja Euroopan kulttuurikuukausi - erityistoimenpiteet (ohjelmaan liittyvät selvitykset ja ohjelman julkistaminen). 2.1.2. Ariane-ohjelma Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät vuonna 1997 Ariane-ohjelman kahdeksi vuodeksi vuonna 1996 toteutetun kokeilujakson jälkeen. Ohjelman rahoituspuitteet olivat 11,3 miljoonaa ecua. Näiden kahden vuoden aikana rahoitettiin 767 hanketta (kokeilujakso mukaan luettuna yhteensä 880 hanketta). Ohjelman tavoitteena oli edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä kirjallisuuden ja lukemisen aloilla ja lisätä Euroopan kansojen kirjallisen luomisen ja historian tuntemusta ja levitystä. Ohjelmalla oli erityisesti seuraavat neljä tavoitetta: - edistää kirjallisten teosten, näyttämöteosten ja tietoteosten levitystä - edistää kokemusten vaihtoa ja kumppanuusaloitteita - edistää kääntämisen laatua - tukea tutkimusta ja innovaatiotoimintaa näillä aloilla. Ohjelma jakautui kuuteen toimintaan: - käännöstuet (enimmillään 100 prosenttia kääntäjän palkkiosta) - sellaisille kumppanuuden pohjalta toteutettaville yhteistyöhankkeille myönnettävä tuki, joiden tarkoituksena on edistää kirja-alaa ja lukemista ja kansalaisten mahdollisuuksia päästä osallisiksi niistä - eurooppalaisen kirjallisuuden vastavuoroisen tuntemuksen ja levittämisen hyväksi työskentelevien ammattilaisten täydennyskoulutus - erityistoimenpiteet (ohjelmaan liittyvät selvitykset ja ohjelman julkistaminen) - Aristeion-palkinnot (Euroopan kirjallisuuspalkinto ja Euroopan käännöspalkinto) - kolmansien maiden osallistuminen. 2.1.3. Rafael-ohjelma Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät vuonna 1997 Rafael-ohjelman neljäksi vuodeksi (199722000). Vuonna 2000 se korvattiin Kulttuuri 2000 -ohjelmalla. Ohjelman rahoituspuitteet olivat 30 miljoonaa ecua. Vuosina 199721999 rahoitettiin 222 [6] hanketta sekä 18 "kulttuuriperinnön eurooppalaista laboratoriota", joita pidettiin esimerkillisinä. [6] 224 hanketta valittiin, mutta järjestäjät luopuivat 2 hankkeesta. "Kulttuuriperinnön eurooppalaiset laboratoriot" liittyivät poikkeuksellisia muistomerkkejä tai paikkoja koskeviin tekniseltä kannalta erityisen vaativiin toimiin. Ohjelman tavoitteena oli edistää yhteistyötä eurooppalaisen kulttuuriperinnön vaalimiseksi, konservoimiseksi ja sen arvostuksen lisäämiseksi sekä lisätä kansalaisten tietoisuutta kulttuuriperinnöstä ja parantaa kansalaisten pääsyä osalliseksi kulttuuriperinnöstä. Ohjelmalla oli erityisesti seuraavat kuusi tavoitetta: - rohkaista eurooppalaisen kulttuuriperinnön konservointia ja restaurointia - edistää kokemusten ja taitotiedon jakamista kulttuuriperinnön konservoinnin alalla - parantaa kansalaisten pääsyä osalliseksi Euroopan kulttuuriperinnöstä ja kansalaisten tietoisuutta sen konservoinnista - edistää teknistä yhteistyötä kulttuuriperinnön alaan kuuluvien perinteisten ammattien ja menetelmien suojelemiseksi - kannustaa ottamaan huomioon kulttuuriperintöä koskeva ulottuvuus yhteisön kaikissa ohjelmissa - edistää yhteistyötä kolmansien maiden ja asianomaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa. Ohjelma jakautui neljään toimintaan: - Euroopan kulttuuriperinnön säilyttäminen, suojeleminen ja vaaliminen eurooppalaisella yhteistyöllä - yhteistyö kokemusten vaihdossa ja kulttuuriperintöön sovellettavien menetelmien kehittämisessä (innovaatio ja uudet menetelmät, ammattilaisten liikkuvuus ja täydennyskoulutus, kokemusten ja tietojen vaihto) - kulttuuriperinnön saatavuus, kansalaisten osallistuminen kulttuuriperintöön ja kulttuuriperinnön tuntemus - yhteistyö kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. 2.2. Menettelyt 2.2.1. Tiedotusmenettely Päätökset (liitteineen) ja ehdotuspyynnöt julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Lisäksi ohjelmista kerrottiin lehdistötiedotteiden avulla. Kaikille tietoja pyytäneille kulttuurialan toimijoille ilmoitettiin henkilökohtaisesti kirjeitse ehdotuspyyntöjen julkaisemisesta. Myös jäsenvaltioiden kulttuuriviranomaiset saattoivat osallistua tietojen levittämiseen. 2.2.2. Valintamenettely Kunkin ohjelman valintamenettely noudatti samaa kaavaa. Ohjelmien hallinnosta vastaavat suorittivat ensin ehdotuspyyntöjen perusteella esitettyjen hankkeiden asiakirjojen pohjalta esivalinnan tarkistamalla, että esitetyt hankkeet vastasivat päätöksen liitteessä täsmennettyjä vaatimuksia, jotka oli mainittu myös ehdotuspyynnöissä. Esivalinnan läpäisseiden hankkeiden joukosta tehtiin sitten lopullinen valinta jäsenvaltioiden nimittämän ja komission koolle kutsuman asiantuntijaryhmän lausunnon pohjalta. Asiantuntijoiden nimiä ei ilmoitettu hakijoille (nimet paljastettiin vasta valintaprosessin päätyttyä). Valittujen hankkeiden luettelo esitettiin kunkin ohjelman hallintokomitealle. Kun kyseiseksi vuodeksi valittujen hankkeiden luettelo oli hyväksytty, se julkaistiin lehdistötiedotteena. Ainoastaan hyvin harvoissa tapauksissa valitun hankkeen järjestäjä luopui hankkeesta. 2.2.3. Seurantamenettely Ohjelmien hallinnosta vastaavat sovelsivat EU:n ohjelmien tavanmukaista seurantamenettelyä. Asiakirjat tutkittiin järjestelmällisesti, ja poikkeustapauksissa tehtiin lisäksi joitakin hankkeiden järjestäjiä koskevia tilintarkastuksia komission yksiköiden pyynnöstä. Tätä arviointia varten tarkastelluissa tilintarkastuksissa mainittiin vain muutamista tapauksista, joissa menojen kelpoisuusajat oli ylitetty. 2.2.4. Levitysmenettely Hankkeiden tulosten levittämisessä ei ollut käytössä mitään erityistä menettelyä, eikä siihen ollut varauduttu ohjelmien talousarviossa. Tuensaajat olivat sitä vastoin velvollisia mainitsemaan Euroopan komissiolta saamastaan tuesta. 3. ULKOPUOLINEN ARVIOINTI 3.1. Arviointia koskeva tarjouseritelmä Euroopan komission koulutuksen ja kulttuurin pääosasto julkaisi entisten ohjelmien jälkiarviointia koskevan ehdotuspyynnön (PO EAC/59/01). Tarjouspyynnön pohjalta arvioinnin tekijäksi valittiin ranskalainen GMV Conseil. Arviointi toteutettiin vuoden 2003 kuluessa. Loppuraportti hyväksyttiin lokakuussa 2003. Tarjouseritelmän mukaan arvioinnilla oli pyrittävä saamaan kuvauksia, analyyseja, päätelmiä ja suosituksia kolmesta ensimmäisen sukupolven ohjelmasta (Kaleidoskooppi, Ariane ja Rafael) tavoitteena arvioida niiden vaikuttavuus ja tarkistaa, missä määrin näillä edistämistoimilla oli merkittävästi edistetty ohjelmiin liittyvissä teksteissä määriteltyjen tavoitteiden saavuttamista, sekä hankkia kokemusta Kulttuuri 2000 -ohjelmaa varten niin sen jokapäiväiseen hallinnointiin kuin kulttuurialan toiminnan suunnitteluun ohjelmakauden päätyttyä. 3.2. Käytetty menetelmä Arviointi perustui seuraaviin: - dokumenttianalyysi (tiedostot ja paperilla olevat asiakirjat) - analyysi tiettyjen tuettujen hankkeiden järjestäjien tai osajärjestäjien ja kulttuurialan asiantuntijoiden tai päättäjien (jäsenvaltioiden ministeriöt, viranomaiset jne.) sekä Euroopan komissiossa ohjelmien hallinnosta vastaavien haastatteluissa (henkilökohtaiset tai puhelinhaastattelut) antamista vastauksista (laadullinen vaihe) - analyysi kulttuurialan toimijoiden (hyväksytyt tai hylätyt hakijat tai muut kuin hakijat) panoksesta itse (sähköpostin kautta) hallinnoidun kyselylomakkeen välityksellä (määrällinen vaihe). Tämän analyysimenetelmän etuna on, että se antoi puheenvuoron eurooppalaisille kulttuurialan päättäjille ja kulttuurialan toimijoille 2 olivatpa nämä sitten hakeneet tukea ohjelmasta tahi eivät. Arvioija yritti näin ollen varmistaa, että myös ne kulttuurialan toimijat, jotka eivät olleet saaneet tukea tai jotka eivät olleet edes hakeneet sitä, saattoivat esittää oman käsityksensä. Käytännössä osoittautui kuitenkin hyvin nopeasti, ettei arvioija voinut rekonstruoida kaikkien tuettujen hankkeiden vetäjien muodostamaa perusjoukkoa eikä näin ollen luoda aukotonta perustaa näytteen tulosten ekstrapoloimiseksi, sillä joidenkin hankkeiden toteuttamisesta oli kulunut jo varsin paljon aikaa. Hankkeiden vetäjät eivät myöskään enää välttämättä muistaneet kaikkia kyseisiin hankkeisiin liittyviä näkökohtia. Kuten arvioijakin myöntää, varotoimista huolimatta ei loppujen lopuksi voida olla varmoja siitä, etteivät jotkut hankkeiden vetäjistä sekoittaneet entisiä ohjelmia ja Kulttuuri 2000 -ohjelmaa koskevia käsityksiään. Näiden puutteiden vuoksi analyysi oli joiltakin osin pakosta rajallinen erityisesti, mitä tulee hankkeiden toteuttamiseen ja niiden tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen. Näin ollen ja ottaen huomioon, että arvioijalla on kokemusta lähinnä arvioinnista eikä niinkään kulttuurialasta, Euroopan komissio analysoi tarkasti ja yksityiskohtaisesti tämän arvioinnin päätelmät ja suositukset. 3.3. Ulkopuolisen arvioinnin tulokset 3.3.1. Entisten ohjelmien merkitys Analyysissa tarkasteltiin, olivatko ohjelmat relevantteja komission yleisten tavoitteiden ja kulttuurialan toimijoiden tarpeiden ja odotusten suhteen. Komission yleisten tavoitteiden (kulttuurillinen laatu ja taloudellinen relevanssi) osalta arvioija tuli siihen tulokseen, että entiset ohjelmat olivat kokonaisuudessaan relevantteja. Arviointi on monivivahteisempi sen osalta, vastasivatko ohjelmat eurooppalaisten kulttuurialan toimijoiden tarpeita ja odotuksia. Tukea saaneet toimijat katsoivat, että ohjelmat vastasivat hyvin heidän tarpeitaan (tuki verkostoille ja yhteistyökumppanuuksille). Tätä käsitystä ei kuitenkaan voitu yleistää koskemaan kaikkia eurooppalaisia kulttuurialan toimijoita, koska kohdeyleisön tarpeita ja odotuksia ei ennen ohjelmien laatimista ollut tutkittu järjestelmällisesti. Jopa tukea saaneet kulttuurialan toimijat pahoittelivat, ettei entisissä ohjelmissa osoitettu minkäänlaista todellista eurooppalaista pyrkimystä kulttuurialalla. 3.3.2. Entisten ohjelmien johdonmukaisuus Arvioijan mukaan eri tekstien ja asiakirjojen johdonmukaisuus oli varmistettu hyvin. Virallisissa teksteissä esitettyjä eri tavoitteita oli noudatettu. On vain syytä todeta, että ilmeisistä käytännön syistä etusijalle asetettiin ne tavoitteet, jotka oli helpointa todentaa (kolmesta eri maasta peräisin olevien yhteistyökumppaneiden osallistuminen hankkeisiin). Tuki verkostoille ja yhteistyökumppanuuksille muodostui näin ohjelmien täytäntöönpanokauden alusta alkaen keskeiseksi tavoitteeksi. Ohjelmien tavoitteena oli samalla sekä kulttuurillinen laatu, luovuus että tietty taloudellinen vaikutus. Arvioija totesi, että vaikka nämä tavoitteet eivät luonnollisesti ole ristiriitaisia keskenään, niitä saattoi joskus olla vaikea yhdistää tyydyttävällä tavalla. 3.3.3. Entisten ohjelmien tehokkuus ja vaikuttavuus Arvioija esitti hyvin vähän kritiikkiä näistä seikoista. Saadut tulokset olivat verrannollisia käytettyihin resursseihin nähden eli toisin sanoen ohjelmat olivat vaikuttavia mutta eivät kyenneet täyttämään ohjelmat perustavissa päätöksissä muotoiltuja kunnianhimoisempia odotuksia. Yksittäiset maat rahoittavat lähinnä kansallisia tai kahdenvälisiä toimintoja, joten ohjelma tuotti selkeästi eurooppalaista lisäarvoa, koska sillä tuettiin monenvälisiä eurooppalaisia yhteistyökumppanuuksia (joissa oli mukana vähintään kolme maata). Osa yhteistyökumppanuuksista jäi täysin muodolliselle asteelle. Päätökset teki hankkeen vetäjä yksinään, ja verkoston muille jäsenille vain tiedotettiin asiasta sähköpostitse. Arvioija katsoi, että entiset ohjelmat olisivat voineet olla tehokkaampia, jos hallinnollisiin kysymyksiin ei olisi kulunut niin paljon aikaa ja vaivaa ja jos hankkeiden tulosten levittämiseen olisi ollut käytettävissä enemmän resursseja. 3.3.4. Tulokset ja vaikutukset Hankkeiden järjestäjien vastauksissa mainittiin lähinnä verkostot, joiden vaikutusta on vaikea mitata. Lisäksi mainittiin muita konkreettisempia vaikutuksia ja seurauksia (tilaisuudet, raportit, uudet tekniikat, käännetyt kirjat jne.). Ohjelmia tunnettiin aika heikosti, jopa periaatteessa ohjelmaan välittömimmin liittyvien kulttuurialan toimijoiden keskuudessa. Tilanne on edelleen sama (itse asiassa vielä suuremmassa määrin). Hankkeiden tuloksia ei enää muisteta. Mitä tulee hankkeiden välittömiin tuloksiin, hankkeet eivät luoneet pysyviä työpaikkoja. Jotkut henkilöt onnistuivat kuitenkin jonkin hankkeen parissa hankitun kokemuksen ja taitotiedon avulla hankkimaan pysyvän työpaikan muualta. Ohjelmien pääasiallinen vaikutus 2 viisi vuotta myöhemmin 2 on, että ne mahdollistivat verkostojen luomisen ja vahvistamisen ja että kulttuurialan toimijoilla on nyt myönteinen käsitys eurooppalaisen verkoston ja yhteistyökumppanuuden käsitteestä. 4. ULKOPUOLISEN ARVIOIJAN TÄRKEIMMÄT SUOSITUKSET JA KOMISSION REAKTIOT 4.1. Toiminnan jatkaminen ja laajentaminen Euroopan unionin kulttuurialalla Kaleidoskoopin, Arianen ja Rafaelin kaltaisten tukiohjelmien avulla toteuttama toiminta on hyödyllistä, ja sitä olisi jatkettava. Sitä olisi jopa laajennettava. Tätä silmällä pitäen toiminnalle olisi myönnettävä enemmän varoja ja ohjelma tai ohjelmat ja niiden tulokset olisi saatava paremmin näkyviin. Komissio on pannut tämän suosituksen merkille ja ottaa sen asianmukaisesti huomioon ehdotuksessaan päätökseksi kulttuuriohjelmasta, jolla korvataan 1. tammikuuta 2007 alkaen Kulttuuri 2000 -puiteohjelma, joka itse korvasi kolme entistä ohjelmaa. Komissio kiinnittää erityistä huomiota tarpeeseen parantaa oman toimintansa näkyvyyttä niin sellaisten toimintatyyppien valinnassa, joille se ehdottaa tukea, kuin tähdentämällä entistä painokkaammin osarahoitettujen hankkeiden velvollisuutta tuoda hyvin esiin yhteisön niille myöntämä tuki. 4.2. Kulttuurialan toimijoiden parempi tuntemus Ohjelmien merkityksen maksimoimiseksi on arvioijan mukaan syytä selvittää jo etukäteen paremmin ne eurooppalaiset kulttuurialan toimijat, joille ohjelma tai ohjelmat on suunnattu. Tämä voi tapahtua esimerkiksi mahdollisimman kattavan ja ajan tasalle saatetun tiedoston avulla, järjestämällä ohjelmia koskevaa tiedotusta ja pyrkimällä kuvaamaan ja määrittelemään kohdeyleisö. Komissio on yhtä mieltä siitä, että komission osallistumisen tehostamiseksi on olennaisen tärkeää luoda kiinteät yhteydet kulttuurialan toimijoihin yleensä ja erityisesti yhteisön tukea saaviin tahoihin. Tästä syystä marraskuussa 2001 järjestettiin Euroopan kulttuuriyhteistyötä käsitellyt foorumi ja Internetissä järjestettiin erittäin laaja kuulemismenettely, joka koski kaikkia uuden kulttuurialan yhteistyöohjelman valmistelusta kiinnostuneita tahoja. Komissio korostaa lisäksi, että sillä on nykyään käytössään tiedosto kaikista entisten ohjelmien tilalle tulleeseen Kulttuuri 2000 -ohjelmaan osallistuneiden hankkeiden järjestäjistä. Lisäksi SYMMETRY-tietokoneohjelma, joka on määrä saada käyttöön vuonna 2004 [7], auttaa parantamaan tiedonvälitystä komission ja kulttuurialan toimijoiden välillä sekä määrittelemään kohdeyleisön paremmin. [7] SYstem for the Management and Monitoring of Education, TRaining, Youth (järjestelmä yleissivistävän koulutuksen, ammatillisen koulutuksen, nuorisoalan, kulttuurin ja muiden koulutuksen ja kulttuurin pääosaston ohjelmien hallintoa ja seurantaa varten). SYMMETRY on integroitu ohjelmien tieto- ja hallintojärjestelmä, joka suunnataan lähitulevaisuudessa koulutuksen ja kulttuurin pääosastolle, kansallisille toimistoille, teknisen avun toimistoille ja toimeenpanovirastolle. Järjestelmä tarjoaa kaikki tarvittavat toiminnot ohjelmien hallinnon kaikkiin eri näkökohtiin eikä pelkästään hankkeiden hallintoon osallistuville toimijoille, mikä tarkoittaa, että järjestelmä auttaa heitä laatimaan työsuunnitelmia, hallinnoimaan talousarvioita sekä luomaan eri käyttäjäprofiileille (koulutuksen ja kulttuurin pääosasto, kansalliset toimistot, toimeenpanovirasto) sopivia raportteja. Uuden järjestelmän ansiosta on erityisesti mahdollista seurata ohjelmia keskitetysti ja hajautetusti, ja hakemukset voidaan esittää sähköisesti. Lisäksi järjestelmä voi toimia tiedonvälityksen perustana sellaisten eurooppalaisten kulttuurialan toimijoiden välillä, jotka ovat kiinnostuneita tietyistä Euroopan tason lisäarvoa tuottavista toimista. 4.3. Menettelyjen yksinkertaistaminen Tämä on kaikkien EU:n ohjelmiin osallistuvien pysyvänä toiveena. Arvioija katsoo tämän pyrkimyksen olevan erityisen tärkeä kulttuurialalla, jolla useat toimijoista ovat yleensä "allergisia paperinpyöritykselle". Arvioijan mukaan keskipitkän aikavälin tavoitteet esittävään suunnitelmaan olisi kuuluttava yksinkertaistettu lomake hankkeiden esivalintaa varten, minkä jälkeen hankkeiden lopullinen valinta tehdään sekä asiakirjojen että suullisen esittelyn pohjalta. Kulttuurialalla henkilökohtaisten ansioidensa vuoksi tunnustetun pätevyytensä perusteella nimettyjen asiantuntijoiden nimet olisi oltava tiedossa. Näiden asiantuntijoiden olisi toimittava velvollisuuksiensa mukaisesti ja pidättäydyttävä äänestämästä, mikäli heitä on pyydetty puolustamaan komiteassa hanketta, jonka vetäjän he tuntevat. Tällä ratkaisulla on paremmat edellytykset edistää luovuutta, ja se motivoi paremmin kulttuurialan toimijoita. Komissio haluaa korostaa, että hankkeiden valintaan ja seurantaan sovellettujen menettelyjen tavoitteena on säilyttää oikeudenmukaisuus kulttuurialan toimijoiden kesken, varmistaa tehtyjen päätösten avoimuus 2 erityisesti antamalla tietoa Euroopan parlamentille ja komissiota ohjelman tai ohjelmien täytäntöönpanossa avustavalle hallintokomitealle 2 sekä taata, että julkisten varojen käytössä noudatetaan tarvittavaa tiukkuutta. Komissio muistuttaa tältä osin, että sen velvollisuutena on varmistaa, että Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 [8] ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23. joulukuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 2342/2002 [9] noudatetaan. [8] EYVL L 248, 16.9.2002. [9] EYVL L 357, 31.12.2002. 4.4. Ohjelman tekeminen tunnetuksi Arvioijan mukaan komissio toimittaa aivan liian vähän tietoa kulttuurialan toimijoille. Nämä toimijat kaipaavat lisäksi tunnustusta työnsä laadusta. Lisäksi arvioija toteaa, että unionin taloudellisesti tukeman ohjelman olisi suotavaa edistää Euroopan imagoa väestön keskuudessa, mikä samalla edistäisi väestön mahdollisuuksia päästä osalliseksi kulttuurista. Komissio on samaa mieltä siitä, että yleinen tiedonvälitys- ja jakelustrategia on olennaisen tärkeä, jotta toimintaan osallistuisi mahdollisimman moni kulttuurialan toimija, jotta heidän työnsä laatu tulisi tunnustettua ja viime kädessä jotta edistettäisiin Euroopan imagoa väestön silmissä. Komissio katsoo kuitenkin suurelta osin täyttäneensä sen tiedotusvajeen, jota arvioija mainitsi esiintyneen entisten ohjelmien tilalle tulleen Kulttuuri 2000 -ohjelman täytäntöönpanossa. Tätä ohjelmaa koskevaa tietoa löytyy eri lähteistä, kuten Euroopan unionin virallisesta lehdestä, Kulttuuri 2000 -ohjelman Internet-sivuilta sekä kulttuurin yhteyspisteistä. Komission hallintovirkamiehet ovat lisäksi esitelleet ohjelmaa useissa eri tilaisuuksissa, ja kansalaiset voivat soittaa komission maksuttomaan palvelunumeroon saadakseen vastauksen kysymyksiinsä. Kaikki halukkaat ovat lisäksi vuodesta 2002 lähtien voineet saada maksuttoman kuukausittain ilmestyvän ohjelmaa käsittelevän tiedotteen. Internetiin luotiin lisäksi maaliskuussa 2002 portaali, jossa esitellään kaikki EU:n toimielinten kulttuuriin liittyvät toimet. Arvioija ehdotti lisäksi, että kulttuuriohjelmassa osoitettaisiin erityiset määrärahat mainostamistoimille. Komissio ei suoralta kädeltä hylkää tätä ehdotusta mutta epäilee kuitenkin sen hyödyllisyyttä. Varojen osoittaminen tähän tarkoitukseen vähentäisi kulttuurialalla tapahtuvaan yhteisön toimintaan käytettävissä olevia 2 kuten arvioijakin toteaa 2 rajallisia määrärahoja. 4.5. Seurannan varmistaminen kulttuurialalla Arvioijan mukaan kulttuurialan toimijoiden ilmaisemasta tyytymättömyydestä voidaan päätellä, että säännöllinen ja yksityiskohtainen vuoropuhelu komission kanssa on välttämätöntä. Tämän vuoropuhelun ansiosta olisi mahdollista parantaa tiedotusta, houkutella "hyviä" ehdokkaita, esittää komission aikomukset sekä auttaa hankkeiden vetäjiä ohjaamaan hankkeitaan toivottuun suuntaan, puolustamaan niitä, järjestämään niiden seuranta ja tekemään lopuksi tilannearvio tulosten ja EU:lle koituneen hyödyn selvittämiseksi. Arvioija oli lisäksi sitä mieltä, että ohjelman hallinnosta vastaavien olisi seurattava hankkeita kentällä ja tunnettava hankkeissa mukana olevat eikä pelkästään hankkeisiin liittyvät asiakirjat. Ensimmäisen kohdan osalta Euroopan komissio haluaa mainita, että kaikissa Kulttuuri 2000 -ohjelmaan osallistuvissa maissa toimii kulttuurin yhteyspiste. Näiden yhteyspisteiden tehtävänä on - mainostaa ohjelmaa - helpottaa mahdollisimman monien kulttuurialan ammattilaisten ja toimijoiden pääsyä ohjelmaan ja rohkaista heitä osallistumaan toimintaan tiedottamalla toiminnasta tehokkaasti - varmistaa toimivat suhteet kulttuurialaa jäsenvaltioissa tukeviin eri elimiin ja lisätä näin Kulttuuri 2000 -ohjelman toimien ja kansallisten tukitoimien keskinäistä täydentävyyttä - varmistaa asianmukaisella tasolla tiedotus ja yhteydenpito Kulttuuri 2000 -ohjelmaan ja muihin kulttuurialan hankkeille avoimiin yhteisön ohjelmiin osallistuvien toimijoiden välillä. Kuten kohdissa 4.2 ja 4.4 jo todettiin, komissio on syventänyt keskustelua yhteisön toiminnasta järjestämällä marraskuussa 2001 Euroopan kulttuuriyhteistyötä käsitelleen foorumin ja järjestämällä erityisesti Internetin välityksellä kuulemismenettelyn. Komissio on myös säännöllisesti yhteydessä sen ohjelmiin osallistuviin kulttuurialan toimijoihin ja esittelee kulttuurialan toimintaansa lukuisissa eri tilaisuuksissa. Toisesta kohdasta komissio voi todeta, että voidakseen seurata hankkeita kentällä ohjelman hallinnosta vastaavien olisi matkustettava paikan päälle tutustumaan hallinnoimiinsa hankkeisiin. Komission on kuitenkin todettava, ettei sillä ole käytettävissään riittävästi henkilöstöä järjestelmällisen kenttäseurannan toteuttamiseksi, sillä kunkin ohjelman hallinnosta vastaavan henkilön vastuulla on 40290 hanketta. 4.6. Kokoaminen yhdeksi ohjelmaksi Arvioijan mukaan entisten ohjelmien kokoamisesta yhdeksi Kulttuuri 2000 -puiteohjelmaksi koituva resurssien keskittyminen tehostaa toimintaa ja lisää yhteisön toimien näkyvyyttä. Kokoaminen yhdeksi ohjelmaksi on kannatettavaa, sillä hallinto yksinkertaistuu ja unionin kulttuurialan toimien tunnettuus ja imago paranevat: on helpompaa, edullisempaa ja tehokkaampaa toteuttaa "keskitettyjä" tiedotustoimia. Arvioija piti lisäksi myönteisenä sitä, että ohjelmien kokoaminen yhdeksi ohjelmaksi antaa mahdollisuuden tukea monikulttuurisia hankkeita (Kulttuuri 2000 -ohjelman monialainen toimintamalli) poistamatta kuitenkaan mahdollisuutta antaa tukea erittäin spesifisille hankkeille, jotka kulttuurialan toimijat haluavat säilyttää (alakohtainen toimintamalli). 5. KOMISSION PÄÄTELMÄT Arvioija korosti, että entiset ohjelmat näyttivät kaiken kaikkiaan toimineen hyvin. Tietyt todetut heikkoudet tai puutteet (esimerkiksi tiettyjen teemojen liiallinen kapea-alaisuus ja jatkuvuuden puuttuminen tietyistä aihepiireistä) toimivat kulttuurialan toimijoiden mielestä testeinä myöhempiä ohjelmia (Kulttuuri 2000) varten. Entiset ohjelmat olivat siis hyödyllinen vaihe unionin kulttuurialan toiminnan kehittämisessä. Ohjelmien kokoaminen yhdeksi Kulttuuri 2000 -puiteohjelmaksi tehosti lisäksi toimintaa ja lisäsi yhteisön toimien näkyvyyttä. Komissio on arvioijan kanssa yhtä mieltä siitä, että ohjelma on vaikuttanut myönteisesti kulttuurialan yhteistyöhön Euroopassa (yhteistyökumppanuuksien kehittäminen, verkostojen luominen jne.). Komissio toteaa, että nämä ohjelmat muodostivat välttämättömän ensimmäisen vaiheen perustamissopimuksen 151 artiklassa määriteltyihin tavoitteisiin pyrkimisessä. Komissio katsoo lisäksi, että Kulttuuri 2000 -ohjelma on vahvistanut tätä entisten ohjelmien panosta. [10] Komission mielestä on lisäksi välttämätöntä edelleen myöntää yhteisön tukea kulttuuriyhteistyöhön Euroopassa. Tähän tarkoitukseen on oltava käytettävissä riittävästi resursseja. [10] Ks. tästä aiheesta komission raportti Kulttuuri 2000 -ohjelman täytäntöönpanosta vuosina 2000 ja 2001. Komission mielestä on yleisemmin välttämätöntä luoda selkeä kulttuurialan strategia, johon sen toiminta voidaan pohjata. EU:lla on ehdottomasti oltava kulttuuriohjelma, joka on osa hyvin määriteltyjä poliittisia puitteita. Tällainen kulttuurialan toimintaohjelma, joka täydentäisi Euroopan unionin muilla aloilla toteuttamia toimintalinjoja ja toimia, lisäisi todellisten yhteistyökumppanuuksien määrää, vahvistaisi Euroopan laajuista kulttuuriyhteistyötä ja varmistaisi näin syntyneen eurooppalaisen lisäarvon pysyvyyden. Tällainen ohjelma on paras argumentti riittävien resurssien saatavuuden ja uusien yhteistyökumppanuusmallien kehittämisen puolesta.