Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan ja/tai ratifioimaan Euroopan unionin edun mukaisesti kalastusaluksen laivaväen koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimus (1995) /* COM/2013/0595 final - 2013/0285 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Kalastusaluksen laivaväen koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) yleissopimus, jäljempänä ’STCW-F-yleissopimus’, hyväksyttiin 7. heinäkuuta 1995 kansainvälisessä konferenssissa, joka pidettiin Lontoossa 26. kesäkuuta ja 7. heinäkuuta 1995 välisenä aikana. Konferenssiin osallistui 74 hallitusta, joiden joukossa oli 22 Euroopan unionin nykyistä jäsenvaltiota. Kalastusaluksen laivaväkeä varten tarvittiin erillinen yleissopimus, koska muun muassa kalastusaluksen laivaväki oli jätetty vuodelta 1978 olevan merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan IMO:n kansainvälisen yleissopimuksen (STCW-yleissopimus) soveltamisalan ulkopuolelle. STCW-yleissopimus oli ensimmäinen kansainvälisellä tasolla hyväksytty asiakirja, jossa käsitellään merenkulkijoiden pätevyyttä koskevia vähimmäisvaatimuksia. Se on pantu täytäntöön direktiivillä 2008/106/EY, jota on muutettu direktiivillä 2012/35/EU. STCW-F-yleissopimuksen tarkoituksena on varmistaa, että kalastusalusten laivaväki on pätevää (mistä on osoituksena virallinen pätevyyskirja) ja työhön soveltuvaa (lääkärintarkastuksen perusteella), jotta voidaan minimoida mahdolliset ihmisten ja/tai omaisuuden turvallisuudelle tai meriympäristöön kohdistuvat uhat työtehtävien aikana merialuksilla. Yleissopimuksessa edellytetään, että laivaväellä on vähimmäistiedot tietyistä asioista ja että se on toiminut työtehtävissä aluksella tietyn vähimmäisajan. Yhtenä yleissopimuksen tavoitteena on saada aikaan ja säilyttää kalastusalalla tasapuoliset toimintaedellytykset ammattikoulutusta edistämällä. Kalastusalusten laivaväen ammattipätevyys on osoitettava todistuksin yleissopimuksen mukaisesti. Määräysten soveltaminen on pakollista ainoastaan vähintään 24 metrin pituisten ja koneteholtaan vähintään 750 kW:n alusten osalta, ja ne koskevat aluksen päälliköitä, päällystön jäseniä, konemestareita ja radioasemanhoitajia. Kansalliset viranomaiset ovat kuitenkin pyrkineet edistämään vähintään 24 metrin pituisilla aluksilla työskentelevän kansimiehistönkin koulutusta, sillä perustason turvallisuuskoulutus on pakollinen kalastusaluksen koko laivaväelle. Työntekijöiden vapaata liikkumista koskevan oikeuden mukaisesti direktiivissä 2005/36/EY annetaan selvät säännöt jäsenvaltioiden keskinäistä ammattipätevyyksien vastavuoroista tunnustamista varten niin kutsutun tunnustamista koskevan yleisen järjestelmän puitteissa. Direktiiviä sovelletaan EU:n kansalaisiin, kun nämä haluavat toimia ammatissa sellaisessa toisessa jäsenvaltiossa, jossa kyseinen ammatti on säänneltyä. Tunnustamista koskevassa yleisessä järjestelmässä edellytetään, että työnhakijan ammattipätevyyttä, asiaan liittyvä ammattikokemus mukaan luettuna, verrataan vastaanottavassa jäsenvaltiossa hankittuun ammattipätevyyteen. Vertailu on tehtävä tiukkojen määräaikojen rajoissa. Vain jos merkittäviä eroja ilmenee, vastaanottava jäsenvaltio voi edellyttää täydentäviä toimenpiteitä, jotka voidaan toteuttaa kelpoisuuskokeiden tai sopeutumisaikojen muodossa. Direktiiviä sovelletaan kaikkiin säänneltyihin ammatteihin lukuun ottamatta tilanteita, joissa tiettyä ammattia varten on lex specialis –periaatetta noudattaen vahvistettu muita, ammattipätevyyksien tunnustamiseen suoraan liittyviä sääntöjä erillisellä säädöksellä EU:n oikeuden puitteissa. STCW-F-yleissopimukseen liittyvä ammattitoiminta on säänneltyä useimmissa jäsenvaltioissa. STCW-F-yleissopimuksessa ei määrätä direktiivillä 2005/36/EY perustetun ammattipätevyyksien tunnustamisjärjestelmän kaltaisesta järjestelmästä. Sitä vastoin STCW-F-sopimuksessa ei hyväksytä käytettävän todistuksia, jotka antanut valtio ei ole yleissopimuksen osapuoli. Jäsenvaltioiden velvollisuus on kuitenkin noudattaa EU:n lainsäädäntöä, siis direktiivin 2005/36/EY säännöksiä. Ulkoista toimivaltaa koskevan, AETR-sopimukseen liittyvän unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi ratifioida STCW-F-yleissopimusta ilman Euroopan unionin lupaa, koska EU-maiden kansalaisten kalastusaluksilla harjoittamien säänneltyjen ammattien tunnustamista koskevat määräykset vaikuttavat Euroopan unionin yksinomaisen toimivallan käyttöön kyseisellä alalla. Niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat jo ratifioineet yleissopimuksen ennen ehdotetun päätöksen voimaantuloa, edellytetään tallettavan IMO:n pääsihteerin huostaan lausuman, jossa ne tunnustavat, että jäsenvaltioiden välisissä konfliktitilanteissa sovelletaan ensisijaisesti EU:n lainsäädäntöä. 2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Intressitahojen kuuleminen Merikalastusalan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun komitea on kannustanut komissiota tekemään aloitteita, joilla STCW-F-yleissopimus pyritään saamaan nopeasti täytäntöön. Muiden kalastusalan elin- ja työoloja koskevien kansainvälisten standardien, kuten kalastusalan työtä koskevan Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksen (nro 188), ratifioinnin ja täytäntöönpanon edistäminen on linjassa merikalastusalan työmarkkinavuoropuhelun komitean ja Euroopan komission toiminnan kanssa. Yleissopimuksen nro 188 tavoitteena on turvata kalastajille asianmukaiset työolot. Komissio arvioi parhaillaan EU:n merikalastusalan työmarkkinaosapuolten pyyntöä, joka koskee niiden 8. toukokuuta 2013 tekemän, ILO:n yleissopimuksen nro 188 määräysten täytäntöönpanoa koskevan sopimuksen saattamista voimaan SEUT-sopimuksen 155 artiklan nojalla. Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. Vaikutusten arviointi Ei ollut tarpeen. Sen vuoksi ei ole tarpeen harkita eri vaihtoehtoja. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ottaen huomioon, että ammattipätevyyksien tunnustamista koskeva toimivalta kuuluu Euroopan unionille, jäsenvaltiot eivät voi ratifioida yleissopimusta ilman Euroopan unionin lupaa. Komissio ehdottaa, että neuvosto valtuuttaisi jäsenvaltiot ratifioimaan STCW-F-yleissopimuksen Euroopan unionin edun mukaisesti. Valtuutus myönnetään jäsenvaltioille sillä edellytyksellä, että ne ratifiointikirjansa tallettaessaan esittävät varauman, jonka mukaan niiden keskinäisissä suhteissa sovelletaan edelleen Euroopan unionin lainsäädäntöä. Ne jäsenvaltiot, jotka ovat jo ratifioineet yleissopimuksen, toimittavat ILO:n pääsihteerille lausuman, jossa ne toteavat, että jäsenvaltioiden välisissä suhteissa sovelletaan ammattipätevyyksien tunnustamista koskevaa unionin lainsäädäntöä. Tämän vuoksi ehdotetussa päätöksessä valtuutetaan jäsenvaltiot toteuttamaan viipymättä kaikki ratifioimisen edellyttämät toimet ja kannustetaan niitä tähän. Oikeusperusta SEUT-sopimuksen 43 artiklan 2 kohta, 46 artikla, 53 artiklan 1 kohta ja 62 artikla yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa. Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Ei oleellinen. Ei oleellinen. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös. Muut säädöslajit eivät soveltuisi. 4. VAIKUTUS TALOUSARVIOON Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 5. LISÄTIETOJA Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Ei ollut tarpeen. 2013/0285 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan ja/tai ratifioimaan Euroopan unionin edun mukaisesti kalastusaluksen laivaväen koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimus (1995) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, 46 artiklan, 53 artiklan 1 kohdan ja 62 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän, sekä katsoo seuraavaa: (1) Kalastusaluksen laivaväen koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva Kansainvälisen merenkulkujärjestön, jäljempänä ’IMO’, yleissopimus, jäljempänä ’yleissopimus’, hyväksyttiin 7 päivänä heinäkuuta 1995 Lontoossa IMO:n koolle kutsumassa kansainvälisessä konferenssissa, jossa 22:n konferenssiin osallistuneen jäsenvaltion valtuuskunnat äänestivät sen hyväksymisen puolesta. (2) Yleissopimus edistää kansainvälisellä tasolla merkittävästi ihmisten ja omaisuuden turvallisuutta sekä meriympäristön suojelua kalastusalalla, ja sen vuoksi on toivottavaa, että sen määräykset pantaisiin täytäntöön mahdollisimman pian. (3) Merikalastus on yksi vaarallisimmista ammateista, ja sopiva koulutus ja asianmukainen ammattipätevyys ovatkin olennaisen tärkeitä, jotta onnettomuuksien määrää saadaan vähennettyä. Työolojen turvallisuuden parantaminen lisää kalastusaluksella työskentelyn houkuttelevuutta Euroopan kalastusalan edun mukaisesti, ja se vastaa myös yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita. Yleissopimuksen erityisenä tavoitteena on meriympäristön suojelu, joka on myös yksi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteista. (4) Kolmansien maiden kanssa tehtävien kalastuskumppanuussopimusten puitteissa on tärkeää, että EU:n jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen miehistöllä on asianmukainen, hyväksytyillä todistuksilla osoitettu ammattipätevyys, jotta palvelukseen otto sopimuksessa määrätyin edellytyksin helpottuisi. (5) Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio edistävät meriturvallisuutta ja työturvallisuutta sekä kalastusaluksilla työskentelevien henkilöiden ammattipätevyyden parantamista. EU tukee taloudellisesti koulutusta kalastusalalla kalatalousrahaston kautta. (6) Jotkin yleissopimuksen artikloista kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan siltä osin, kun on kyse kalastusaluksen laivaväen tiettyjen henkilöstöluokkien ammattipätevyyden tunnustamista koskevista unionin säännöistä, ja vaikuttavat perussopimuksen määräyksiin ja unionin johdettuun oikeuteen, erityisesti ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annettuun direktiiviin 2005/36/EY[1], sellaisena kuin se on voimassa. (7) Unioni ei voi ratifioida yleissopimusta, koska se ei ole IMO:n jäsen eikä yleissopimukseen sisälly lauseketta, jonka nojalla täysivaltaisten valtioiden perustama ja tietyissä yleissopimuksen alaan kuuluvissa asioissa toimivaltainen alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö voisi allekirjoittaa ja hyväksyä yleissopimuksen tai liittyä siihen. (8) Jotkin jäsenvaltiot eivät ole vielä allekirjoittaneet yleissopimusta, kun taas toiset ovat jo ratifioineet sen ja tallettaneet ratifiointikirjan. On yhteisen kalastuspolitiikan edun mukaista, että ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet tai ratifioineet yleissopimusta, tekevät sen nopeasti. (9) Tässä päätöksessä vahvistettujen edellytysten puitteissa jäsenvaltiot, joita sitovat ammattipätevyyden tunnustamista koskevat unionin oikeuden säännöt, olisi sen vuoksi valtuutettava, tilanteen mukaan, allekirjoittamaan ja ratifioimaan yleissopimus unionin edun mukaisesti, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Valtuutetaan jäsenvaltiot allekirjoittamaan ja/tai ratifioimaan 7 päivänä heinäkuuta 1995 hyväksytty kalastusaluksen laivaväen koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimus Euroopan unionin toimivaltaan kuuluvien osien osalta. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun valtuutuksen edellytyksenä on, että allekirjoituksen yhteydessä ja/tai tallettaessaan ratifiointikirjan IMO:n pääsihteerin huostaan jäsenvaltiot toimittavat varauman, jonka mukaan jäsenvaltioiden välisissä suhteissa sovelletaan ammattipätevyyden tunnustamisesta annettua unionin lainsäädäntöä. 2 artikla Jäsenvaltioiden, jotka ovat jo ratifioineet yleissopimuksen ennen tämän päätöksen voimaantuloa esittämättä varaumaa, on toimitettava ilmoitus, jossa ne tunnustavat, että jäsenvaltioiden välisissä suhteissa sovelletaan ammattipätevyyden tunnustamisesta annettua unionin lainsäädäntöä. 3 artikla Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimet yleissopimuksen ratifiointikirjojensa tallettamiseksi Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerin huostaan mahdollisimman pian ja mielellään ennen 31 päivää joulukuuta 2013. Neuvosto tarkastelee ratifioinnin edistymistä uudelleen tammikuussa 2014. 4 artikla Tätä päätöstä sovelletaan päivästä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22.