ICESin antamat tieteelliset lausunnot perustuvat ensisijaisesti tietoihin: ainoastaan kannat, joista on riittävästi luotettavaa tietoa, voidaan arvioida perusteellisesti siten, että laaditaan arviot kantojen koosta ja ennuste siitä, miten kannat reagoivat erilaisiin hyödyntämismalleihin (nk. saalisvaihtoehtoja koskevat taulukot). Jos käytettävissä on riittävästi tietoja, tieteelliset elimet pystyvät arvioimaan, mitä kalastusmahdollisuuksien mukautuksia tarvitaan, jotta asianomainen kanta tuottaisi kestävän enimmäistuoton, jäljempänä ’kestävää enimmäistuottoa koskevat lausunnot’. Muissa tapauksissa tieteelliset elimet käyttävät hyväkseen ennalta varautuvaa lähestymistapaa antaessaan suosituksia siitä, mikä kalastusmahdollisuuksien tason olisi oltava. ICESin tässä tarkoituksessa käyttämä menetelmä esitetään ICESin julkaisemassa aineistossa, joka koskee lausuntojen soveltamista niihin kantoihin, joista tietoja on saatavilla vain rajoitetusti.

Komissio on tavanomaiseen tapaan vuotuisessa tiedonannossaan kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (COM(2018) 452), jäljempänä ’tiedonanto’, tarkastellut tilannetta, johon kalastusmahdollisuuksia koskevilla ehdotuksilla on reagoitava. Tiedonannossa esitetään kantojen tilasta yleiskatsaus, joka perustuu käytettävissä olevissa tieteellisissä lausunnoissa esitettyihin havaintoihin. Siinä myös selvitetään kalastusmahdollisuuksien vahvistamisessa käytettävää menettelyä.

–joistakin TACeista on saatu lausunnot, mutta arviointi on vielä kesken.

Kaikilla kalastusmahdollisuuksista annettavilla asetuksilla on rajoitettava kalakantojen hyödyntäminen yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) yleisiä tavoitteita vastaaville tasoille. Yhteisestä kalastuspolitiikasta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013, jäljempänä ’perusasetus’, vahvistetaan tavoitteet saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksista tehtäviä vuosittaisia ehdotuksia varten sen varmistamiseksi, että unionin kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti kestävää.

Tieteellisten lausuntojen mukaan meribassin (Dicentrarchus labrax) kanta Kelttienmerellä, Englannin kanaalissa, Irlanninmerellä ja eteläisellä Pohjanmerellä (ICES-alueet 4b, 4c sekä 7a ja 7d–7h) on yhä vaarantunut. Kutevan kannan biomassa on pienentynyt vuodesta 2005 lähtien ja on nyt alle rajaviitearvon (Blim). Kalastuskuolevuus on kasvanut aikasarjassa ja oli huipussaan vuonna 2013, minkä jälkeen se laski nopeasti alle FMSY-arvon. Rekrytointi on ollut heikkoa vuodesta 2008 lähtien, lukuun ottamatta vuosiluokkia 2013 ja 2014, joiden rekrytoinnin arvioitiin olevan keskitasoa. ICES suosittaa, että kun sovelletaan kestävän enimmäistuoton lähestymistapaa, vuoden 2019 poistot saisivat yhteenlaskettuina olla enintään 1 789 tonnia. Siksi on aiheellista jatkaa meribassin tahattomia sivusaaliita koskevia toimenpiteitä. ICESin tieteellisen lausunnon mukaisesti tämän lajin koukuilla ja siimoilla harjoitettavassa pyynnissä voitaisiin sallia suurempia saaliita. Olisi toteutettava meribassin virkistyskalastuksen hallinnointia koskevia toimenpiteitä ottaen samalla huomioon tällaisen kalastuksen huomattava vaikutus kyseiseen kantaan.

On myös tarkasteltava YKP-perusasetuksen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 välistä yhteyttä. Viimeksi mainitulla asetuksella otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. TACeja vahvistaessaan neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Sittemmin on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa otettu käyttöön toinen joustojärjestely. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi tehtävä selväksi, ettei asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa voida soveltaa asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädetyn vuosittaisen joustomahdollisuuden lisäksi.

Jos TACit vahvistetaan nollatasolle vuodeksi 2019 ja pannaan täytäntöön täysimittainen purkamisvelvoite sellaisissa sekakalastuksissa, joissa saadaan edellä mainittujen viiden kannan sivusaaliita mutta joissa ei voida soveltaa olemassa olevia joustomahdollisuuksia, seurauksena voi olla pullonkaulalajeina tunnettu ilmiö. Neuvoa-antavat toimikunnat ja jäsenvaltioiden alueelliset ryhmät ovat yhteistyössä kehittäneet välineen, jolla pyritään estämään tällaisen ilmiön syntyminen. Sidosryhmät ovat tämän välineen avulla tarkastelleet voitaisiinko käytettävissä olevien toimenpiteiden ja joustomekanismien (kuten valikoivuuden lisääminen, kiintiöiden vaihdot, lajienvälinen jousto) avulla välttää tilanteet, joissa sekakalastusta ei hyvin alhaisten tai nollatason TACien vuoksi enää voitaisi jatkaa. Joidenkin kantojen osalta on löydetty ratkaisuja, mutta mainittujen viiden kannan, joiden pyynti suositetaan rajoitettavaksi nollaan, hoidosta on tehtävä EU:n tason päätöksiä. Tällaisilla päätöksillä on löydettävä sopiva tasapaino tilanteessa, jossa kalastusta jatketaan sen keskeyttämisestä mahdollisesti aiheutuvien vakavien sosioekonomisten vaikutusten välttämiseksi mutta jossa on samalla tarpeen saavuttaa kyseisten kantojen hyvä biologinen tila.

Kun purkamisvelvoite otetaan käyttöön, ehdotetuissa kalastusmahdollisuuksissa on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti oltava nähtävissä siirtyminen puretusta määrästä pyydettyyn määrään ottaen huomioon, että poisheittämisiä ei enää sallita. Tässä käytetään perustana saatuja tieteellisiä lausuntoja, jotka koskevat kalakantoja YKP-perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kalastuksissa. Kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava myös muiden asiaa koskevien säännösten eli 16 artiklan 1 kohdan (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohdan (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt) mukaisesti.

Edellä mainittuun kalastusmahdollisuuksia koskevaan komission tiedonantoon saadut vastaukset kuvastavat sidosryhmien näkemyksiä arviosta, jonka komissio on laatinut kalavarojen tilasta, ja siitä, miten voidaan varmistaa asianmukainen hoitoratkaisu. Komissio on ottanut nämä vastaukset huomioon ehdotusta laatiessaan.

Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: yhteinen kalastuspolitiikka on yhteistä politiikkaa. Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet.

Ehdotuksessa pyritään välttämään lyhyen aikavälin ratkaisuja ja perustamaan päätökset mieluummin pitkän aikavälin kestävyyteen. Sen vuoksi ehdotuksessa otetaan huomioon sidosryhmien ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien aloitteet, jos ICES ja/tai STECF on arvioinut ne myönteisiksi. Lisäksi YKP:n uudistusta koskeva komission ehdotus laadittiin asianmukaisesti vaikutustenarvioinnin (SEC(2011) 891) pohjalta, ja vaikutustenarvioinnin yhteydessä analysoitiin kestävän enimmäistuoton tavoite. Sen päätelmissä katsottiin, että tämä tavoite on tarpeellinen edellytys kestävyyden saavuttamiseksi ympäristön, talouden ja yhteiskunnallisten kysymysten osalta.

Kestävää enimmäistuottoa koskevan tavoitteen saavuttaminen saattaa joissakin tapauksissa edellyttää kalastuskuolevuuden ja/tai saalismäärien alentamista. Näin ollen tässä ehdotuksessa hyödynnetään kestävää enimmäistuottoa koskevaa lausuntoa, jos se on saatavilla. Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti silloin, kun TACeja ehdotetaan kestävää enimmäistuottoa koskevan lausunnon perusteella, TAC vastaa tasoa, jolla kyseisen lausunnon mukaan on mahdollista varmistaa kestävän enimmäistuoton tavoitteen saavuttaminen vuonna 2019. Tämä toimintatapa noudattaa vuoden 2019 kalastusmahdollisuuksia koskevassa tiedonannossa esitettyjä periaatteita.

Pohjanmeren kalastuksia koskeva monivuotinen suunnitelma tuli voimaan tänä vuonna. Kyseisen suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet määritellään siinä esitettyjen tavoitteiden mukaisesti, ja suunnitelman 1 artiklassa lueteltujen kantojen osalta kalastusmahdollisuuksien olisi vastattava tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä. Tapauksissa, joissa kannan biomassa on suunnitelmassa vahvistettujen viitearvojen alapuolella, kalastusmahdollisuudet on määriteltävä tasolle, joka vastaa kalastuskuolevuutta ja jota alennetaan suhteessa, kannan biomassan pienenemiseen.

Perimmäisenä tavoitteena on saattaa kalakannat kestävän enimmäistuoton (MSY) mahdollistaville tasoille ja säilyttää ne näillä tasoilla. Tämä tavoite on sisällytetty YKP-perusasetukseen, erityisesti sen 2 artiklan 2 kohtaan, jossa todetaan, että tavoite ”on saavutettava mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja [...] viimeistään vuoteen 2020 mennessä kaikkien kantojen osalta”. Unioni sitoutui tähän tavoitteeseen hyväksyessään Johannesburgissa vuonna 2002 pidetyn kestävän kehityksen huippukokouksen päätelmät ja kyseisen huippukokouksen toimeenpanosuunnitelman. Kuten edellä jo todettiin, joidenkin kantojen osalta kestävän enimmäistuoton tasoista on jo käytettävissä tietoa. Niihin kuuluu niin saalismäärien kuin kaupallisen arvon kannalta hyvin merkittäviä lajeja kuten kummeliturska, turska, merikrotti, meriantura, lasikampelat, kolja ja keisarihummeri.

Metodologian osalta mainittakoon, että komissio kuuli, kuten edellä on todettu, Kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES). ICESiltä saatu lausunto perustuu sen asiantuntijaryhmien ja päätöksentekoelinten kehittämään lausuntojärjestelmään, ja se on annettu komission kanssa sovitun yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti.

2018/0380 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2019

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet.

(2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 edellytetään, että säilyttämistoimenpiteet hyväksytään ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) ja muiden neuvoa-antavien elinten laatimat kertomukset sekä neuvoa-antavien toimikuntien antamat lausunnot.

(3)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti kalastusmahdollisuudet olisi määriteltävä kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa esitettyjen yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tavoitteiden mukaisesti. Kyseisen asetuksen 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että taataan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta.

(4)Suurimmat sallitut saaliit (total allowable catch, jäljempänä ’TAC’) olisi siten vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös ne näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa.

(5)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan mukaisesti täysimittaista purkamisvelvoitetta sovelletaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2019. Kun kalastus on purkamisvelvoitteen alainen, kaikki kyseisessä kalastuksessa saadut saalisrajoitusten alaiset lajit olisi purettava aluksesta. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kun tiettyä kalakantaa koskeva purkamisvelvoite otetaan käyttöön, kalastusmahdollisuudet määritellään ottaen huomioon muutos, jonka myötä siirrytään kalastusmahdollisuuksien määrittelystä saaliin purkamisen perusteella kalastusmahdollisuuksien määrittelyyn saaliiden perusteella. Komissio on antanut jäsenvaltioiden toimittamien yhteisten suositusten perusteella ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan mukaisesti delegoituja asetuksia, joissa vahvistetaan purkamisvelvoitteen täytäntöönpanemiseksi väliaikaisena toimenpiteenä ja enintään kolmen vuoden ajan toteutettavien erityisten poisheittämissuunnitelmien yksityiskohdat.

(6)Purkamisvelvoitteen soveltamisalaan 1 päivästä tammikuuta 2019 alkaen kuuluvien lajien kantojen kalastusmahdollisuuksien määrittelyssä olisi otettava huomioon, että saaliiden poisheittäminen ei periaatteessa enää ole sallittua. Sen vuoksi kalastusmahdollisuuksien olisi perustuttava kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) antamaan kokonaissaaliiden (eikä purettujen saaliiden) määriä koskevaan lausuntoon. Suositellusta kokonaissaaliiden määrästä olisi vähennettävä ne määrät, jotka poikkeusten nojalla edelleen saa heittää pois purkamisvelvoitteen ollessa voimassa.

(7)ICES on joidenkin kantojen osalta suosittanut, ettei niitä pyydettäisi lainkaan. Jos kyseisten kantojen TACit vahvistetaan tieteellisessä lausunnossa esitetylle tasolle, velvoite purkaa kaikki sekakalastuksen saaliit, kyseisten kantojen sivusaaliit mukaan luettuina, johtaisi pullonkaulalajeina tunnetun ilmiön esiintymiseen. Jotta voitaisiin löytää sopiva tasapaino tilanteessa, jossa kalastusta jatketaan sen keskeyttämisestä mahdollisesti aiheutuvien vakavien sosioekonomisten vaikutusten välttämiseksi mutta jossa on samalla tarpeen varmistaa kyseisten kantojen hyvän biologisen tilan saavuttaminen, ottaen huomioon, että sekakalastuksessa on vaikeaa kalastaa kaikkia kantoja samanaikaisesti kestävää enimmäistuottoa noudattaen, on aiheellista vahvistaa erityiset TACit kyseisten kantojen sivusaaliille. Nämä TACit olisi vahvistettava tasolle, jolla varmistetaan, ettei kyseisten kantojen kuolevuus kasva, ja joka kannustaa parantamaan valikoivuutta ja välttämään ei-toivottuja saaliita. Jäsenvaltioiden olisi sovittava näiden TACien yhteistyöhön perustuvasta hallinnoinnista ottaen huomioon kyseisten kantojen tahattomat sivusaalit ja muut asiaankuuluvat perusteet.

(8)Jotta kyseisten kantojen tahattomia sivusaaliita voitaisiin asteittain vähentää, jäsenvaltioiden olisi vuodesta 2019 alkaen pantava asianomaisissa kalastuksissa täytäntöön mainittujen kantojen sivusaaliiden asteittaiseen vähentämiseen tähtääviä monivuotisia suunnitelmia ja toteutettava sitä varten kansallisia toimenpiteitä sekä tarvittaessa alueellisen tason yhteistyötä yhteisten suositusten esittämiseksi komissiolle vuonna 2019. STEFC arvioi tällaiset sivusaaliiden vähentämistä koskevat suunnitelmat ja tarkastelee niitä uudelleen kahden vuoden kuluttua niiden soveltamisen alkamisesta. Lisäksi kaikilla aluksilla, jotka soveltavat tällaisia erityisiä TACeja, olisi vuodesta 2019 alkaen oltava käytössä kattava saaliiden kirjausjärjestelmä.

(9)Tieteellisten lausuntojen mukaan meribassin (Dicentrarchus labrax) kanta Kelttienmerellä, Englannin kanaalissa, Irlanninmerellä ja eteläisellä Pohjanmerellä (ICES-alueet 4b, 4c sekä 7a ja 7d–7h) on yhä vaarantunut. Kutevan kannan biomassa on pienentynyt vuodesta 2005 lähtien ja on nyt alle rajaviitearvon (Blim). Kalastuskuolevuus on kasvanut aikasarjassa ja oli huipussaan vuonna 2013, minkä jälkeen se laski nopeasti alle FMSY-arvon. Rekrytointi on ollut heikkoa vuodesta 2008 lähtien, lukuun ottamatta vuosiluokkia 2013 ja 2014, joiden rekrytoinnin arvioitiin olevan keskitasoa. ICES suosittaa, että kun sovelletaan kestävän enimmäistuoton lähestymistapaa, vuoden 2019 poistot saisivat yhteenlaskettuina olla enintään 1 789 tonnia. Siksi on aiheellista jatkaa meribassin tahattomia sivusaaliita koskevia toimenpiteitä. ICESin tieteellisen lausunnon mukaisesti tämän lajin koukuilla ja siimoilla harjoitettavassa pyynnissä voitaisiin sallia suurempia saaliita. Olisi toteutettava meribassin virkistyskalastuksen hallinnointia koskevia toimenpiteitä ottaen samalla huomioon tällaisen kalastuksen huomattava vaikutus kyseiseen kantaan.

(10)[Ankeriasta (Anguilla anguilla) koskevat toimenpiteet sisällytetään komission ehdotukseen sen jälkeen, kun ankeriasta koskeva lausunto on julkaistu 7 päivänä marraskuuta 2019]

(11)Leveäsuisten rustokalojen (Elasmobranchii) eli haiden ja rauskujen kantojen tietyt TACit on viime vuosina vahvistettu nollatasolle, ja niiden yhteydessä on asetettu velvoite, jonka mukaan tahattomat saaliit on päästettävä välittömästi takaisin mereen. Erityiskohtelun syynä oli kyseisten kantojen heikko suojelutilanne, ja oletus siitä, että korkean eloonjäämisasteen ansiosta mereen takaisin päästäminen ei lisää kalastuskuolevuutta, vaan siitä katsotaan olevan hyötyä kyseisten lajien säilyttämiselle. Näiden lajien saaliit on 1 päivästä tammikuuta 2019 alkaen kuitenkin aina purettava aluksesta, jollei niihin sovelleta jotakin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa säädettyä poikkeusta purkamisvelvoitteesta. Mainitun asetuksen 15 artiklan 4 kohdan a alakohdassa sallitaan tällaiset poikkeukset sellaisten lajien osalta, joiden kalastus on kielletty ja jotka on määritelty kielletyiksi lajeiksi yhteisen kalastuspolitiikan alalla hyväksytyllä unionin säädöksellä. Siksi on aiheellista kieltää näiden lajien kalastus kyseessä olevilla alueilla.

(12)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4 kohdan mukaan yksittäisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen TACit olisi vahvistettava kyseisissä suunnitelmissa määriteltyjen sääntöjen mukaisesti.