Komission tiedonanto - Talousvalistus /* KOM/2007/0808 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 18.12.2007 KOM(2007) 808 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO TALOUSVALISTUS KOMISSION TIEDONANTO TALOUSVALISTUS JOHDANTO Talousvalistus antaa kuluttajille valmiudet parantaa tietämystään rahoitusalan tuotteista ja talouden käsitteistä sekä kehittää taitoja, jotka ovat tarpeen heidän talouslukutaitonsa parantamiseksi. Toisin sanoen talousvalistuksen myötä kuluttajat tulevat tietoisiksi taloudellisista riskeistä ja mahdollisuuksista sekä osaavat tehdä perusteltuja päätöksiä rahoituspalveluista. Kyseessä on elinikäinen prosessi. Talousvalistus täydentää niitä toimia, joilla pyritään varmistamaan asianmukainen kuluttajansuoja sekä kuluttajatiedotus ja -neuvonta[1]. Kaikilla näillä toimilla edistetään kuluttajien valmiuksia tehdä heidän taloudellisen tilanteensa kannalta parhaita mahdollisia päätöksiä. Useat kansainväliset selvitykset ovat osoittaneet, että kuluttajien perustietämys talous- ja rahoitusasioista on yleisesti ottaen vähäistä. Talousvalistus on kuluttajien kannalta kuitenkin tänä päivänä entistä tärkeämpää, koska innovointi ja maailmanlaajuistuminen lisäävät tarjolla olevien rahoituspalvelujen määrää ja tekevät niistä entistä monimutkaisempia. Talousvalistuksen tarpeesta ovat osoituksena ongelmat Yhdysvaltain korkean riskin asuntolainamarkkinoilla: monet kuluttajat ovat ottaneet lainaa yli varojensa osittain siksi, etteivät he ole olleet tietoisia ostamansa tuotteen ominaisuuksista. Jäsenvaltioiden olisi otettava talousvalistuksen alalla ohjat käsiinsä. EU on valmis avustamaan niitä. Hyvän talousvalistuksen merkitys on tunnustettu kaikkialla maailmassa ja EU:ssa, muun muassa valkoisessa kirjassa rahoituspalvelupolitiikasta 2005–2010[2], toukokuussa 2007 annetussa vihreässä kirjassa vähittäisrahoituspalveluista yhtenäismarkkinoilla[3] ja heinäkuussa 2007 hyväksytyssä Euroopan parlamentin päätöslauselmassa rahoituspalvelupolitiikkaa 2005–2010 koskevasta valkoisesta kirjasta[4]. Talousvalistus tuotiin esille myös myös 8. toukokuuta 2007 annetuissa talous- ja rahoitusasioiden neuvoston päätelmissä, joissa neuvosto kehottaa jäsenvaltioita tehostamaan huomattavasti toimiaan, jotta kotitaloudet tulevat tietoisemmiksi tarpeestaan saada asianmukaista tietoa ja valistusta, ja tarvittaessa ottamaan tässä yhteydessä huomioon rahoitusalan omat velvollisuudet ja toimet, jotta voidaan lisätä kotitalouksien suunnitelmallisuutta ja taata riittävä sijoittajansuoja. Komissio esittää tiedonannossaan ”2000-luvun Euroopan yhtenäismarkkinat”[5], että talousvalistus on tärkeä osa komission toimia sen varmistamiseksi, että yhtenäismarkkinat voivat tuottaa Euroopan kansalaisille suoraa hyötyä ensinnäkin siten, että he pystyvät löytämään itselleen parhaat rahoituspalvelut, olivatpa ne tarjolla heidän omassa jäsenvaltiossaan tai toisessa jäsenvaltiossa, ja toisekseen siten, että heillä on ainakin jonkinlaista tietämystä henkilökohtaisen taloudenhallinnan perusasioista. Tämän tiedonannon tavoitteena on auttaa sidosryhmiä kehittämään talousvalistustoimia - lisäämällä tietoisuutta tarpeesta nostaa talousvalistuksen alhaista tasoa; - kannustamalla ja edistämällä korkeatasoisen talousvalistuksen tarjontaa EU:ssa, myös parhaiden toimintatapojen levittämistä; - kehittämällä käytännön välineitä näiden päämäärien saavuttamiseksi. TALOUSVALISTUKSEN ENTISTÄ SUUREMPI MERKITYS Rahoituspalveluala kehittyy nopeasti. Innovaatiot ja maailmanlaajuistuminen tuovat kuluttajien ulottuville entistä suuremman valikoiman sellaisia tuotteita ja palveluja, jotka on suunniteltu erilaisia tarpeita ja olosuhteita varten. Tekniikan edistysaskeleet, uudet sähköiset myyntikanavat ja rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen ovat lisänneet tarjolla olevien palvelujen määrää ja tarjontatapoja. Monien kuluttajien mielestä tuotteet ovat monimutkaisia ja niiden arvonkehitystä on vaikea ennustaa. Kuluttajien ja palveluntarjoajien välinen tietokuilu on huomattava: jopa suhteellisen yksinkertaiset rahoitustuotteet voivat tuntua melko monimutkaisilta keskivertokuluttajasta, joka on saanut vain vähän tai ei lainkaan tietoa talousasioista. Hiljattain tehdyt selvitykset osoittavat koko ongelman laajuuden. - Kuluttajien mielestä talousasioita on vaikea ymmärtää. Yhä useampi kuluttaja katsoo, että häneltä puuttuu joitakin keskeisiä taitoja talousasioiden hoitamiseksi ja ymmärtämiseksi. Tämä voi heikentää huomattavasti kuluttajien kykyä neuvotella palvelujentarjoajien kanssa ja saada heiltä paras mahdollinen tarjous. Unkarissa tehdyn tutkimuksen mukaan kuluttajat eivät tunne talouden peruskäsitteitä: 70 prosenttia tutkimukseen vastanneista ei tiennyt, mitä inflaatio tarkoittaa[6]. Lisäksi Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa tehty tutkimus osoitti, että suuri osa pienituloisista kuluttajista ei kiinnittänyt huomiota eri rahoituslaitosten maksujen ja ehtojen välisiin eroihin ja että he eivät myöskään pystyneet arvioimaan niitä[7]. - Kuluttajat usein yliarvioivat tietämyksensä rahoituspalveluista. Talousvalistus ei hyödytä kuluttajia, elleivät he tiedosta, että se on heidän kannaltaan tärkeää. Ensimmäinen askel on siksi niiden kuluttajien tietoisuuden lisääminen, jotka ”eivät tiedä, ettei heillä ole tietämystä” talousasioista. Yhdysvalloissa tehtyihin tutkimuksiin vastanneet ilmoittivat luottavansa omaan tietämykseensä talousasioista, mutta kun heidän tietämyksensä testattiin, se osoittautui rajalliseksi[8]. Australiassa tehtyyn tutkimukseen vastanneista kaksi kolmasosaa katsoi olevansa talouslukutaitoinen mutta vain noin neljännes tiesi, mitä koronkorko tarkoittaa[9]. - Monet kuluttajat eivät suunnittele talouttaan eivätkä valitse omiin tarpeisiinsa sopivia tuotteita. Tämä tarkoittaa, että näillä kuluttajilla on muita suurempi todennäköisyys velkaantua ja joutua vaikeuksiin, jos heidän henkilökohtaiset olosuhteensa muuttuvat (esimerkiksi elämänkumppanin kuoleman, parisuhteen päättymisen tai työttömyyden vuoksi). Lisäksi näiden kuluttajien on vaikeampi taata itselleen riittävä elintaso eläkeiässä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehty tutkimus osoitti, että monet kuluttajat tulotasoon katsomatta eivät suunnittele talouttaan ja että 70 prosenttia kuluttajista ei pystyisi kattamaan odottamatonta tulojen laskua[10]. Kuluttajat ovat kuitenkin halukkaita lisäämään taloustietämystään. Vaikka on kattavaa näyttöä siitä, että talousvalistuksen taso on alhainen, kuluttajat ovat entistä tietoisempia siitä, että talousasioiden ymmärtäminen tulee jatkossa olemaan entistä tärkempää sekä heidän itsensä että heidän perheidensä kannalta. VISAn tekemän tutkimuksen mukaan vanhemmat arvostavat hyvien henkilökohtaisten taloustaitojen kehittämistä toiseksi eniten heti henkilökohtaisen turvallisuuden jälkeen[11]. TALOUSVALISTUKSEN TARJONNASTA KOITUVA TALOUDELLINEN JA YHTEISKUNNALLINEN HYÖTY Asianmukaisen talousvalistuksen tarjoaminen kuluttajille kaikissa elämänvaiheissa hyödyttää kaikkia kuluttajia ikään ja tulotasoon katsomatta. Lisäksi se hyödyttää taloutta ja koko yhteiskuntaa. Talousvalistus olisi luonnollisestikin nähtävä täydennyksenä asianmukaiseen kuluttajansuojaan ja rahoituspalvelujentarjoajien vastuulliseen käyttäytymiseen. Sillä ei missään tapauksessa voida yksinään ratkaista kuluttajien ja palveluntarjoajien välistä tietokuilua. Kuluttajille, yhteiskunnalle ja taloudelle koituva hyöty Kuluttajille koituva hyöty Talousvalistus auttaa lapsia ymmärtämään rahan arvon ja opettaa heille suunnitelmallista rahankäyttöä ja säästämistä, antaa opiskelijoille ja nuorille tärkeitä taitoja itsenäistä elämää, esimerkiksi opintolainojen hallintaa ja takaisinmaksua varten, sekä auttaa aikuisia suunnittelemaan tärkeitä tapahtumia, kuten oman kodin hankintaa tai perheen perustamista. Talousvalistus auttaa kuluttajia varautumaan odottamattomiin tilanteisiin, investoimaan viisaasti, säästämään eläkepäiviä varten ja välttämään maksupetosvaarat. Talousasioita ymmärtävät kuluttajat tekevät rahoituspalvelupäätöksiä, jotka vastaavat heidän tarpeitaan, ja ottavat muita todennäköisemmin huomioon sääntelyviranomaisten antamat riskivaroitukset. Muita todennäköisemmin he eivät hanki tuotteita, joita eivät tarvitse, eivät sitoudu tuotteisiin, joita eivät tunne, eivätkä ota riskejä, jotka voisivat ajaa heidät taloudelliseen ahdinkoon. Yhteiskunnalle koituva hyöty Talousvalistuksen vaikutukset ulottuvat yksittäistä kuluttajaa pidemmälle hyödyttäen koko yhteiskuntaa. Talousvalistuksen avulla voidaan tarttua taloudellisen syrjäytymisen ongelmaan: ainakin jonkinlaista talousvalistusta saaneet kuluttajat kääntyvät muita useammin vakiintuneiden rahoituslaitosten puoleen eivätkä siten joudu kalliiden ja riskialttiiden tuntemattomampien luotonantajien hampaisiin. Talousvalistus kannustaa myös pienituloisia kuluttajia suunnittelemaan talousasioitaan ja säästämään osan tuloistaan. Talousvalistus auttaa kehittämään taitoja, joita jokainen talousasioita hoitava tarvitsee tulevaisuudessa. Taloudelle koituva hyöty Talousvalistus edistää talouden vakautta, sillä se auttaa kuluttajia valitsemaan sopivimmat tuotteet ja palvelut, mikä esimerkiksi vähentää lainojen ja kiinnitysten maksulaiminlyöntejä sekä monipuolistaa säästämis- ja investointimahdollisuuksia ja lisää siten niiden turvallisuutta. Talousvalistuksen myötä voidaan torjua tai ainakin lieventää Yhdysvalloissa vuonna 2007 koetun korkean riskin asuntolainamarkkinoiden kaltaisia tilanteita, joilla on laajoja vaikutuksia maailmanlaajuisille rahoitusmarkkinoille. Talousvalistusta saaneet kuluttajat, jotka pystyvät valitsemaan parhaat, edullisimmat ja sopivimmat tuotteet ja palvelut sekä osaavat vaatia parempaa laatua ja suurempaa valikoimaa, edistävät kilpailua ja vauhdittavat innovointia, mikä puolestaan tehostaa rahoitusalan toimintaa ja lisää taloudellista hyvinvointia. Omiin investointikykyihinsä luottavat kuluttajat lisäävät pääomamarkkinoiden likviditeettiä, jota voidaan käyttää pk-yritysten rahoittamiseen EU:ssa, mikä on keskeinen osa kasvun ja työllisyyden tukemista. Lisäksi hyvin organisoidut talouslukutaitoiset kuluttajajärjestöt voivat toimia poliittisena vastapainona sääntelyprosessin valmistelussa, mikä vähentää riskiä siitä, että sääntely joutuu rahoitusalan hallintaan. Näin ollen talousvalistuksen vaikutukset voivat näkyä koko taloudessa. Talousvalistus antaa kuluttajille valmiudet löytää sopivimmat rahoituspalvelut palveluntarjoajan sijaintiin katsomatta ja siten hyödyntää yhtenäismarkkinoiden mahdollisuuksia. Toisaalta kuluttajien parempi talouslukutaito ja suurempi halukkuus vaihtaa toimittajaa voi houkutella rahoituspalveluntarjoajia tulemaan uusille markkinoille toisessa jäsenvaltiossa, mikä puolestaan vahvistaa rajat ylittävää toimintaa. Talousvalistuksen tarjonta Euroopan unionissa Kahdessa hiljattain tehdyssä Euroopan komission rahoittamassa laajassa selvityksessä[12] esitetään katsaus talousvalistuksen tarjonnan tilaan jäsenvaltioissa: - Talousvalistusta tarjoavat hyvin monet toimijat: rahoitusvalvontaviranomaiset, aikuisoppilaitokset, velkaneuvontakeskukset, sosiaalityöntekijät, rahoitusalan yhdistykset, mikrorahoitusorganisaatiot, kuluttajajärjestöt, koulutusviranomaiset, yksittäiset rahoitusyritykset, asuntoviranomaiset jne. Kansalliset viranomaiset (ministeriöt, rahoitusvalvontaviranomaiset, keskuspankit jne.) tarjoavat talousvalistusohjelmia 11 jäsenvaltiossa. - Talousvalistuksen tarjonta näyttää olevan erityisen laajaa muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Itävallassa, Alankomaissa ja Italiassa. Monissa muissa jäsenvaltioissa, erityisesti Kreikassa, Bulgariassa ja Latviassa, talousvalistusta on tarjolla vain vähän, jos lainkaan. - Talousvalistusohjelmien yleisin aihe on rahankäytön perustiedot, joka kattaa esimerkiksi pankkitilin käytön. Toiseksi yleisin aihe on suunnitelmallinen rahankäyttö, joka kattaa esimerkiksi tulojen ja menojen hallinnan. Vähemmän käsiteltyjä aiheita ovat investoiminen, säästäminen ja eläköityminen, vakuutukset ja riskinhallinta, mikä tarkoittaa samalla, että näitä aiheita voitaisiin käsitellä enemmän tulevaisuudessa. Ohjelmat jakautuvat tasapuolisesti niin lasten ja nuorten kuin aikuisten kesken. Vain muutamissa ohjelmissa näyttää olevan rajatumpi kohderyhmä, esimerkiksi lähivuosina eläköityvät, naiset, etniset vähemmistöt ja pienituloiset. Talousvalistustoimien hyödyn arviointi Koska käyttäytymismuutokset ovat havaittavissa vasta pitkällä aikavälillä, talousvalistusohjelmien hyödystä on tehty vain muutamia arvioita. Saatavilla olevat tiedot, kuten kulutusluottojen määrä, maksulaiminlyöntien lukumäärä, kuluttajavalitukset ja velkaneuvontaan osoitettujen sosiaalimenojen muutokset, eivät ole riittävät sen arvioimiseksi, onko talousvalistustoimilla ollut suoria vaikutuksia tällaisiin käyttäytymismuutoksiin. On vaikeaa todeta varmuudella, mitkä vaikutukset johtuvat talousvalistusohjelmasta ja mitkä laajemmista markkinavaikutuksista, esimerkiksi työllisyysasteesta, palkkojen noususta ja rahoitusalan innovoinnista, tai niistä henkilökohtaisen tilanteen ja ympäristön vaikutuksista, jotka vaikuttavat yksilön käyttäytymiseen. Siksi arviointien painopisteenä on yleensä osallistuminen yksittäisiin talousvalistusohjelmiin. Indikaattoreina käytetään muun muassa osallistujamäärän kasvua, pyydettyjen julkaisujen lukumäärää, verkkosivukäyntien lukumäärää, lehtiuutisoinnin kattavuutta ja saatujen kyselyjen lukumäärää. Hyötyä voidaan mitata tehokkaasti peruskartoituksella, jota muutamat talousvalistusta tarjoavat toimijat, myös jäsenvaltiot, käyttävät. Peruskartoitus antaa katsauksen väestön talouslukutaidon tasosta, ja sen avulla voidaan määritellä ensisijaiset tavoitteet ja helpottaa edistyksen seurantaa tietyn ajan jälkeen. Talousvalistuksesta mahdollisesti johtuvia käyttäytymismuutoksia on pyritty tutkimaan useaan otteeseen: - Eräästä Yhdistyneessä kuningaskunnassa työpaikalla toteutetusta talousvalistusohjelmasta tehdyt arviot osoittivat, että 82 prosenttia talousvalistusseminaareihin osallistuneista aikoi muuttaa käyttäytymistään (esimerkiksi liittyä vapaaehtoiseen eläkejärjestelmään tai maksaa velkansa takaisin); kolmen kuukauden jälkeen seminaarien päättymisestä 60 prosenttia heistä oli jo toteuttanut aikeensa[13]. - Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että eläkkeelle siirtymistä käsittelevillä seminaareilla on yleensä hyvin suuri osallistujamäärä ja että niiden osallistujat myös osallistuvat muita suuremmin maksuin vapaaehtoisiin työeläkejärjestelmiin[14]. Lisäksi eräät muut tutkimukset ovat osoittaneet, että tällaiset seminaarit voivat nostaa sekä omaisuuden nettoarvoa että varallisuutta yleensä[15]. - Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset, jotka koskevat pienituloisille lainansaajille oman kodin hankintaa varten annettavan neuvonnan vaikutuksia, ovat osoittaneet, että tällaista neuvontaa saaneet lainansaajat laiminlyövät maksunsa noin 13 prosenttia vähemmän kuin muut[16]. Nämä esimerkit osoittavat, että osallistuminen talousvalistusohjelmiin voi tuottaa tulokseksi myönteisen käyttäytymismuutoksen. Komissio aikoo edistää tähänastisten talousvalistusta koskevien tutkimusten ja arviointien julkaisemista. YHTEISÖN TOIMET EU on kehittänyt useita talousvalistustoimia ottaen täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden toimivallan koulutuksen tarjonnan alalla. EU on myös valmis tukemaan sidosryhmien toimintaa. Lisäksi EY:n perustamissopimuksen 153 artiklassa määrätään, että yhteisö edistää kuluttajien oikeutta saada tietoa ja koulutusta, jotta heidän etujaan voidaan suojata, ja toteuttaa toimenpiteitä, joilla tuetaan, täydennetään ja seurataan jäsenvaltioiden tällä alalla harjoittamaa politiikkaa. Talousvalistus on myös hyödyllinen rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden edistämisen väline, koska se antaa kuluttajille valmiudet löytää sopivimmat rahoituspalvelut palveluntarjoajan sijaintiin katsomatta. Tässä yhteydessä voisi olla tarkoituksenmukaista toteuttaa toimia EU:n tasolla. Komissio on jo toteuttanut joitakin alustavia toimia talousvalistuksen tarjoamiseksi. Se on perustanut Internet-sivuston nimeltä Dolceta[17], joka tarjoaa kuluttajavalistusta aikuisille. Kyseinen sivusto, joka on käännetty kaikille yhteisön kielille ja mukautettu kansallisten markkinoiden ominaispiirteisiin, kehitettiin alun perin aikuiskoulutuslaitoksia varten. Yksi sivuston moduuleista koskee rahoituspalveluita, ja aiheina ovat kotitalouden budjetin hallinta, kulutusluotot, asuntolainat, maksutavat ja sijoittaminen. Toinen komission toteuttama toimi on Eurooppa-kalenteri[18], joka on toisen asteen opiskelijoille jaettava tiedote kuluttajien oikeuksista. Eurooppa-kalenteriin sisältyy rahaa ja velkaa käsittelevä osio, jossa selitetään rahoituslaitosten ja -tuotteiden toimintaa ja varoitetaan liiallisen lainanoton vaaroista. Maaliskuussa 2007 komissio järjesti taloustietämyksen lisäämistä käsittelevän konferenssin korostaakseen korkeatasoisen talousvalistuksen tarjonnan merkitystä ja tarjotakseen foorumin parhaiden toimintatapojen vaihtamiseen[19]. Vihreässä kirjassa vähittäisrahoituspalveluista yhtenäismarkkinoilla[20] esitetään, että talousvalistuksen edistämiseksi voitaisiin tehdä enemmän. Kuulemiseen osallistuneet olivat tästä enimmäkseen samaa mieltä. Monet heistä katsoivat, että koulutusasioiden on säilyttävä kansallisten viranomaisten vastuulla ja että komission olisi kerättävä ja levitettävä tietoa parhaista toimintatavoista sekä laadittava talousvalistusta tarjoavien tueksi periaatteita, jotka eivät kuitenkaan ole sitovia. Eräät muut korostivat, että talousvalistustoimien hyöty ilmenee vasta pitkällä aikavälillä ja että rahoituspalvelualan lainsäädännässä olisi edelleen otettava huomioon vahvat kuluttajansuojasäännökset. KORKEATASOISTEN TALOUSVALISTUSOHJELMIEN TARJONNAN PERUSPERIAATTEET EU:ssa jo käynnissä olevista talousvalistusohjelmista tekemänsä arvion perusteella komissio katsoo, että on hyödyllistä määritellä joitakin periaatteita, jotka voisivat auttaa viranomaisia, rahoituspalvelujen tarjoajia, kuluttajajärjestöjä, työnantajia ja muita sidosryhmiä talousvalistusohjelmien käynnistämisessä ja toteuttamisessa[21]. Näissä periaatteissa otetaan huomioon se, että menestyksekäs talousvalistusstrategia voidaan laatia monella eri tavalla. Periaate 1: Talousvalistuksen olisi oltava kaikkien saatavilla ja sitä olisi aktiivisesti ja jatkuvasti edistettävä kaikissa elämänvaiheissa. | Saatavilla olisi oltava sellaista talousvalistusta, josta on apua niin nuorille kuin eläkkeensaajille todellisten talouteen liittyvien haasteiden käsittelyssä. Ohjelmia olisi voitava mukauttaa kuluttajien taloudellisen tilanteen ja taloustietämyksen tason mukaan. | Periaate 2: Talousvalistusohjelmat olisi kohdennettava tarkasti vastaamaan kuluttajien erityistarpeita. Tätä varten olisi tehtävä alustavia tutkimuksia kuluttajien taloustietämyksen tasosta, jotta voidaan määritellä ensisijaisesti käsiteltävät aiheet. Ohjelmat olisi toteutettava kohtuullisessa ajassa ja niiden olisi oltava helposti saatavilla. | Talousvalistusohjelmien olisi vastattava kohderyhmien tarpeita, esimerkiksi työelämän aloittavien, työttömien, perhettä suunnittelevien, nuorten aikuisten ja velkaantuneiden tarpeita. On tärkeää varmistaa, että ohjelman sisältö on ymmärrettävä ja että aineisto on sellaisessa muodossa, että käyttäjät voivat käyttää sitä tarvitessaan. Työantajien olisi pohdittava, miten talousvalistusta voitaisiin tarjota työpaikalla, ja voitaisiinko sitä tarjota esimerkiksi ammatillisista lisäeläkejärjestelmistä annettavan tiedotuksen yhteydessä. | Periaate 3: Kuluttajien olisi saatava tietoa talous- ja rahoitusasioista mahdollisimman aikaisessa vaiheessa – jo kouluiässä. Kansallisten viranomaisten olisi harkittava talouskasvatuksen sisällyttämistä pakolliseksi osaksi koulujen opetussuunnitelmia. | On tärkeää, että perustietämystä talous- ja rahoitusasioista voidaan hankkia jo perusasteen ja toisen asteen koulutuksessa. Komissio on jo antanut suosituksen elinikäisen oppimisen avaintaidoista (2006/962/EY): jokaisen olisi kehitettävä esimerkiksi kykyä soveltaa matemaattista ajattelua arkipäivän tilanteissa, ymmärtää laajasti talouden toimintaa sekä suunnitella ja hallita omaa elämää. Tässä yhteydessä kansallisten ja alueellisten koulutusviranomaisten olisi pohdittava, miten talouskasvatus voitaisiin sisällyttää koulujen opetussuunnitelmiin. | Periaate 4: Talousvalistusohjelmiin olisi sisällyttävä yleisiä toimia, joilla lisätään tietoisuutta tarpeesta parantaa talousasioiden ja -riskien tuntemusta. | Kuluttajat eivät aina ole tietoisia siitä, että heidän talousasioiden ja -riskien tietämyksensä on puutteellinen. Jotta talousvalistus hyödyttäisi kuluttajia, heidän on ensin tiedostettava tiedonpuutteensa. Kuluttajien tietoisuutta voidaan lisätä esimerkiksi taloustietämystä koskevien itsearviointilomakkeiden ja mainoskampanjoiden avulla. Tämän jälkeen kohderyhmille voitaisiin neuvoa, mistä talousvalistusta käsittelevää aineistoa saa. | Periaate 5: Rahoituspalveluntarjoajien tarjottaman talousvalistuksen olisi oltava rehellistä, avointa ja puolueetonta. Olisi huolehdittava siitä, että kuluttajien edut ovat aina ensimmäisellä sijalla. | Rahoituspalveluntarjoajia olisi kuluttajajärjestöjen tai investoijia edustavien tahojen kuulemisen jälkeen kannustettava toteuttamaan toimia talousvalistuksen edistämiseksi ja tarjoamaan asiantuntemustaan tätä varten. Rahoituspalveluntarjoajien olisi suurelle yleisölle talousvalistusta tarjotessaan huolehdittava siitä, että on täysin selvää, milloin on kyse yleisestä talousvalistuksesta, milloin yksittäisiä tuotteita koskevista tiedoista ja milloin asiakasneuvonnasta, jota annetaan tietystä tuotteesta tai palvelusta. Epäselvyyksien välttämiseksi erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että talousvalistusta koskeva aineisto nimetään asianmukaisesti. | Periaate 6: Talousvalistusta tarjoaville olisi annettavat tarvittavat resurssit ja asianmukaista koulutusta, jotta he pystyvät toteuttamaan talousvalistusohjelmia menestyksellä ja vakuuttavasti. | Yksi menestyksekkään talousvalistusohjelman perusedellytyksistä on se, että annetaan asianmukaiset valmiudet koulutusta tarjoaville eli ”koulutetaan kouluttajia”. Kouluttajilla tarkoitetaan tässä yhteydessä koulunopettajien lisäksi sosiaalityöntekijöitä, pankkivirkailijoita, vapaaehtoisia ja muita asiakastehtävissä olevia, jotka jakavat tietoa kohderyhmilleen niin, että nämä saavat siitä suurimman mahdollisen hyödyn. Tämä edellyttää käyttökelpoisen koulutusmateriaalin ja tarkoituksenmukaisten koulutusohjelmien kehittämistä. | Periaate 7: Sidosryhmien välistä kansallista koordinointia olisi edistettävä, jotta voidaan määritellä tehtävät selkeästi, helpottaa kokemustenvaihtoa sekä järkiperäistää ja priorisoida resurssien käyttöä. Olisi lujitettava palveluntarjoajien välistä kansainvälistä yhteistyötä, jotta voidaan helpottaa parhaiden toimintatapojen vaihtoa. | Kansallisia viranomaisia, rahoituspalveluntarjoajia, kuluttajaryhmiä, koulutuksentarjoajia ja muita sidosryhmiä olisi kannustettava tekemään yhteistyötä talousvalistuksen tarjoamiseksi. Näin voitaisiin yhdenmukaistaa tavoitteita, kattaa paremmin erilaisia kohderyhmiä, järkiperäistää ja priorisoida resurssien käyttöä sekä edistää kokemusperäistä oppimista. Samalla tavoin voitaisiin alan toimijoiden kansainvälisen yhteistyön ja verkostoitumisen kautta tuoda esiin aiheita, joihin olisi kiinnitettävä enemmän huomiota, ja helpottaa parhaiden toimintatapojen vaihtoa. | Periaate 8: Talousvalistusta tarjoavien olisi säännöllisesti arvioitava ja tarvittaessa päivitettävä hallinnoimiaan ohjelmia, jotta ne ovat alan parhaiden toimintatapojen mukaiset. | Talousvalistusta tarjoavien olisi arvioitava säännöllisin väliajoin ohjelmiensa edistymistä ja sitä, saavutetaanko niillä tavoitteet. Muussa tapauksessa heidän olisi harkittava ohjelmiensa muuttamista, jotta ne olisivat tunnustetusti alan parhaiden toimijoiden noudattamien standardien mukaiset. | Komissio kehottaa kansallisia viranomaisia, rahoituspalveluntarjoajia, kuluttajajärjestöjä ja muita sidosryhmiä laatimaan kansallisia talousvalistusstrategioita asianmukaisine talousvalistusohjelmineen, joissa noudatetaan edellä mainittuja talousvalistusperiaatteita. TULEVAT TOIMET JA KÄYTÄNNÖN APU Komissio katsoo, että jäsenvaltioilla, voittoa tavoittelemattomilla organisaatioilla ja rahoituspalveluntarjoajilla on ensisijainen vastuu talousvalistuksesta mutta että EU voi antaa tässä yhteydessä käytännön apua. Komission mielestä seuraavat toimet ovat tärkeimmät: - Perustetaan talousvalistusta tarjoavien verkosto – mahdollisuus verkostoitua ja oppia kokemuksesta saa taakseen useiden sidosryhmien tuen. Tämän asian edistämiseksi komissio aikoo perustaa talousvalistuksen asiantuntijaryhmän, joka koostuu jäsenvaltioiden viranomaisten (myös koulutusalan asiantuntijoiden) rahoituspalveluntarjoajien, kuluttajajärjestöjen ja tarvittaessa muiden ryhmien edustajista. Asiantuntijaryhmän tavoitteena on levittää ja edistää talousvalistusalan parhaita toimintatapoja, avustaa komissiota talousvalistuksen tarjontaan liittyvien ongelmien kartoittamisessa, neuvoa komissiota edellä mainittujen periaatteiden soveltamistavasta, seurata talousvalistuksen tarjontaa ja tuloksia sekä osallistua tässä tiedonannossa esitettyjen toimien arviointiin vuoteen 2010 saakka. Verkostoa koskeva kiinnostuksenilmaisupyyntö julkaistaan vuoden 2008 alussa. - Tuetaan jäsenvaltioita ja yksittäisiä toimijoita kansallisten tai alueellisten talousvalistusta käsittelevien konferenssien järjestämisessä – useimmat talousvalistusohjelmat ovat paikallisia tai alueellisia mutta laajimmillaan kansallisia. Joka tapauksessa tiedotustapahtumat olisi järjestettävä mahdollisimman lähellä kohderyhmiä. Komissio kannustaa vahvasti jäsenvaltioita ja yksityisiä alan toimijoita järjestämään tällaisia tapahtumia. Lisäksi komissio on valmis tukemaan tällaisia tapahtumia ja osallistumaan niihin. Komission osallistuminen tarjoaa tilaisuuden perustaa kansallisia talousvalistusfoorumeita, edistää parhaita toimintatapoja paikallisella tasolla ja vauhdittaa käynnissä olevaa toimintaa. Tällaiset konferenssit antavat lisäpontta, näkyvyyttä ja kattavuutta talousvalistusasioille tasolla, jolla niihin myös on tartuttava. - Julkistetaan sähköinen tietokanta talousvalistusohjelmista ja -tutkimuksesta EU:ssa – komissio aikoo luoda sähköisen tietokannan kaikkialla EU:ssa kehitetyistä talousvalistusohjelmista kohdassa 3.2 mainittujen tutkimustulosten perusteella. Tarkoitus on, että tietokannasta saa tietoa talousvalistushankkeiden maantieteellisestä alueesta, aiheista ja kohderyhmistä sekä talousvalistusta tarjoavien yhteystiedot. Tietokantaan kootaan myös talousvalistuksesta ja talouslukutaidosta EU:ssa tehtyjen tutkimusten tulokset. Tietokannan avulla pyritään helpottamaan tiedon hakemista hyvistä toimintatavoista ja tutkimustuloksista. Komissio tekee kaiken tarvittavan varmistaakseen tietojen säännöllisen päivittämisen. Tehdäkseen tätä tietokantaa tunnetummaksi kuluttajien keskuudessa komissio aikoo julkaista säännöllisin väliajoin tiedotuslehteä, jossa ilmoitetaan tietokantaan tehdyistä uusista tai erityisen tärkeistä lisäyksistä. Sähköinen tietokanta asetetaan saataville vuonna 2008. - Kehitetään talouslukutaitomoduuli opettajien kouluttamiseksi – Dolceta-aloite on jo osoittautunut hyvin hyödylliseksi keinoksi antaa aikuisille koulutusta talousasioissa. Komissio aikookin laajentaa tätä aloitetta ja kehittää vuodesta 2008 alkaen talouslukutaitomoduulin opettajien kouluttamiseksi. Hanke toteutetaan Euroopan yliopistojen täydennyskoulutusverkostoon (EUCEN) kuuluvien kasvatustieteilijöiden ja talousasiantuntijoiden avulla. Tähän Dolceta-moduuliin osallistuvat perusasteen ja toisen asteen opettajat saavat valmiin koulutuspaketin, muun muassa Internet-koulutusta. Tavoitteena on kannustaa ja auttaa heitä sisällyttämään talousasioita opetussuunnitelmaan vapaaehtoisesti. Koko aineisto mukautetaan kunkin kansallisen kulttuurin mukaiseksi. Moduulin päättymisen jälkeen kansalliset kehitysryhmät osallistuvat mahdollisuuksien mukaan opettajien kouluttamista koskeviin tapahtumiin mainostaakseen kuluttajavalistusaineistoa ja kannustaakseen opettajia käyttämään sitä. JATKOTOIMET Tämä tiedonanto on osa vähittäisrahoituspalveluja koskevia toimia, jotka esitetään komission tiedonannossa ”2000-luvun Euroopan yhtenäismarkkinat”, jonka tavoitteena on parantaa Euroopan kansalaisten mahdollisuuksia hyötyä rahoitusmarkkinoiden yhdentymisestä. Monilla komission tulevista vähittäisrahoituspalveluja koskevista toimista pyritään varmistamaan, että kuluttajilla on valmiudet tehdä perusteltuja valintoja. Talouslukutaidon lisääminen tulee olemaan tärkeä osa tätä työtä. Komissio aikoo jatkaa tässä tiedonannossa esitettyjen toimien edistyksen seuraamista voidakseen arvioida sitä, täyttävätkö ne edellä mainitut tavoitteet. Lisäksi näitä toimia tarkastellaan kattavasti vuonna 2010. [1] Kuluttajatiedotus ja kuluttajansuoja ovat EU:n rahoituspalvelulainsäädännön keskeisiä käsitteitä. Asiaa koskevia säädöksiä ovat muun muassa rahoitusmarkkinadirektiivi, joka sisältää piensijoittajaa suojaavia säännöksiä, parhaillaan tarkistettavina olevat yhteissijoitusyritysdirektiivit, mukaan luettuna lyhennetty tarjousesite, kulutusluottodirektiivi, rahoituspalvelujen etämarkkinointia koskeva direktiivi ja vakuutusedustajia koskeva direktiivi. Lisäksi kiinnitysluotoista annetussa valkoisessa kirjassa esitetään ehdotuksia, joiden tarkoituksena on auttaa kuluttajia tekemään perusteltuja rahoitustuotepäätöksiä. Komissio aikoo vuonna 2008 tehdä monialaisen tutkimuksen EU:n rahoituspalvelulainsäädännön tietovaatimusten asianmukaisuudesta ja johdonmukaisuudesta; näitä seikkoja tarkastellaan myös asiaa koskevien säännösten arvioinnin yhteydessä. [2] KOM(2005) 629. [3] KOM(2007) 226. [4] P6_TA-PROV(2007)0338/A6-0248/2007. [5] KOM(2007) 724 ja SEK(2007) 1520. [6] Gecser, 8 steps to teach young Hungarians to use their money in a smart way , taloustietämyksen lisäämistä käsittelevä konferenssi, Bryssel, 28. maaliskuuta 2007. [7] Nieri, Access to Credit: the Difficulties of Households, New Frontiers in Banking Services: Emerging Needs and Tailored Products for Untapped Markets, Springer Verlag, Berliini 2006. [8] Mandell, Personal Finance Survey of High School Seniors , The Jumpstart Coalition for Personal Financial Literacy, 2004. [9] ANZ Banking Group, ANZ Survey of Adult Financial Literacy in Australia , 2003. [10] Financial Services Authority, Financial Capability in the UK: Establishing a Baseline , 2006. [11] Jumpstart Coalition for Personal Financial Literacy, Making the case for financial literacy , 2007. [12] Observatoire du Crédit et de l'Endettement et al, FES, Better access to financial services and financial education (2007): Report of the survey on Financial Education , huhtikuu 2007, ja Evers & Jung, Survey on Financial Literacy Schemes in the EU27 , marraskuu 2007. [13] Dredge, Financial Capability in the workplace , taloustietämyksen lisäämistä käsittelevä konferenssi, Bryssel, 28. maaliskuuta 2007. [14] Bayer, Bernheim, Scholz, The effects of financial education in the workplace: evidence from a survey of employers , kesäkuu 1996. [15] Lusardi, Saving and the effectiveness of Financial Education , Pension Research Council Working Paper 2003-14 , Pension Research Council, 2003. [16] Hirad, Zorn, Empirical Evidence of the effectiveness of pre-purchase homeownership counselling , toukokuu 2001. [17] Dolceta (Development of On-Line Consumer Education Tools for Adults), ks. Internet-osoite www.dolceta.eu [18] http://ec.europa.eu/consumers/cons_info/consumer_diary_en.htm [19] Tiivistelmä konferenssista ja esityksistä on nähtävillä Internet-sivulla http://ec.europa.eu/internal_market/finservices-retail/capability/index_en.htm [20] KOM(2007) 226. [21] Nämä periaatteet ovat linjassa OECD:n vuonna 2005 julkaiseman asiakirjan Principles and Good Practices for Financial Education and Awareness kanssa, jonka kaikki OECD:n jäsenet, myös monet EU:n jäsenvaltiot, ovat hyväksyneet, ks. Internet-osoite http://www.oecd.org/dataoecd/7/17/35108560.pdf