[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 29.9.2010

KOM(2010) 527 lopullinen

2010/0281 (COD)

Ehdotus

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS

makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta

PERUSTELUT

1. EHDOTUKSEN TAUSTA

Huomattava makrotalouden epätasapaino, johon liittyy myös laajoja ja pysyviä eroja kilpailukyvyn kehityssuuntauksissa, osoittautui kriisin iskiessä erittäin haitalliseksi Euroopan unionille ja erityisesti eurolle. Kriisiä edeltäneiden vuosien aikana alhaiset rahoituskustannukset ruokkivat resurssien virheellistä kohdentamista usein vähätuottoisempaan käyttöön, mikä johti kulutuksen kestämättömään nousuun, asuntomarkkinakupliin sekä ulko- ja kotimaanvelan kertymiseen joissakin jäsenvaltioissa. Sen vuoksi on tärkeää kehittää uusi jäsennelty menettely haitallisen makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa.

Tiedonannossaan ”EMU@10 – saavutukset ja haasteet talous- ja rahaliiton kymmenen ensimmäisen vuoden jälkeen”[1] komissio ehdotti laajaa toimintasuunnitelmaa EMUn toiminnan parantamiseksi. Komissio erityisesti korosti, että talouden valvontaa on laajennettava, jotta makrotalouden epätasapaino voitaisiin havaita ja korjata heti alkuvaiheessaan. Tehostettua valvontaa pidettiin erityisen toivottavana ulkoisen kilpailukyvyn ja vaihtotaseen alalla, jolla jäsenvaltioiden välille oli syntynyt tuntuvia eroja euron käyttöönoton jälkeen. Näihin haasteisiin vastaamiseksi euroryhmä sopi heinäkuussa 2008 ryhtyvänsä säännöllisesti tarkastelemaan kilpailukyvyn kehittymistä euroalueella. Tämä tarkastelu onkin ollut hedelmällistä.

Eurooppa 2020 on kunnianhimoinen ja kattava strategia, jolla pyritään edistämään EU:n talouden älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua. Strategiassa tuodaan uudella tavalla esiin se, miten voitaisiin puuttua heikkouksiin, joita kriisin aikana havaittiin Euroopan makrotaloudellisten, rahoitusmarkkinoiden ja rakenteellisten haasteiden seurannassa. Kun otetaan huomioon euroalueen läheiset taloudelliset ja rahoitukselliset kytkökset sekä niiden vaikutus yhteiseen rahaan, Eurooppa 2020 -strategian tavoitteena on kehittää euroaluetta varten erityinen poliittinen kehys laajemmalle ulottuvan makrotalouden epätasapainon torjumiseksi[2]. Tältä näkökannalta tarvitaan lainsäädäntöön sisällytettyä mekanismia, jolla seurataan makrotalouden epätasapainon lähteitä ja tarvittaessa varmistetaan tarkoituksenmukaiset korjaavat toimet. Ennalta ehkäisevät ja korjaavat toimet on kytkettävä toisiinsa. Tämä on olennaisen tärkeää, jottei epätasapainon riistäytyminen käsistä johtaisi talouden kivuliaaseen sopeuttamiseen.

2. ERI OSAPUOLTEN KANSSA KÄYDYN LAUSUNTOKIERROKSEN TULOKSET

Koska kriisi oli ollut laajuudeltaan ennennäkemätön ja kriisiin vastaamiseksi toteutettujen kiireellisten toimien lisäksi tarvittiin muitakin toimia, komissio reagoi nopeasti laatimalla kunnianhimoisen mutta silti realistisen uudistussuunnitelman. Komissio laati kaksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle osoitettua tiedonantoa, joista ensimmäinen julkaistiin 12. toukokuuta ja toinen 30. kesäkuuta 2010. Valitsemalla julkiset oikeudelliset asiakirjat viestintäkanavaksi komissio halusi vakaasti osoittaa, että se on sitoutunut jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja kaikkien sidosryhmien kanssa harjoitettavaan vuoropuheluun samaan aikaan kun se esittää käytännön toimintaehdotuksia.

Komissio vahvisti 12. toukokuuta 2010 antamassaan tiedonannossa monipilarisen toimintatavan talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseksi. Tiedonannossa painotettiin, kuinka tärkeää seurannassa on hyödyntää perussopimuksen nojalla saatavilla olevia välineitä kaikin tavoin. Olemassa olevia välineitä olisi tarvittaessa muutettava ja täydennettävä. Tiedonannossa korostettiin, että vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia on noudatettava entistä paremmin ja että talouden valvontaa on laajennettava. Sen vuoksi ehdotettiin, että käyttöön otettaisiin talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso, jotta jäsenvaltiot voisivat hyötyä varhaisesta koordinoinnista Euroopan unionin tasolla. Lisäksi tiedonannossa saneltiin periaatteet, joita olisi noudatettava luotaessa vankkaa kehystä euroalueen jäsenvaltioiden kriisinhallintaa varten. Useimmat ehdotukset liittyivät koko Euroopan unioniin, mutta euroalueen suhteen kaavailtiin tiukempia sääntöjä.

Tällä välin jännitys finanssimarkkinoilla huipentui, ja 9. toukokuuta 2010 pidetyssä Ecofin-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa päätettiin komission ehdotuksesta perustaa Euroopan vakautusmekanismi ja annettiin määrätietoinen sitoumus nopeuttaa julkisen talouden vakauttamista silloin kun se on tarpeen.

Euroopan komissio hyväksyi 30. kesäkuuta 2010 ajan tasalle saatetun tiedonannon, jossa tarkennettiin talouden valvontaa ohjaavia periaatteita, jotka oli esitelty 12. toukokuuta annetussa tiedonannossa. Uudessa tiedonannossa keskityttiin täytäntöönpanoon ja valvontaan. Siinä korostettiin, että EU tarvitsee maatasolla vahvempaa makrotaloudellista seurantaa, joka kattaa kaikki asiaa koskevat talouspolitiikan alat. Makrotalouden epätasapainoa olisi tarkasteltava yhdessä finanssipolitiikan ja kasvua lisäävien rakenneuudistusten kanssa Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä. Tehostettu valvonta oli määrä ankkuroida EU-ohjausjakson käsitteeseen ja siihen oli tarkoitus yhdistää erilaisia seuraamuksia, joilla ehkäistäisiin ennalta tai korjattaisiin liiallista epätasapainoa, joka saattaisi vaarantaa rahoitusvakauden EU:ssa ja euroalueella. Finanssipolitiikan puolella olisi tehostettava sekä ennalta ehkäisevää että korjaavaa osiota vakaus- ja kasvusopimuksessa. Samalla esiteltiin päälinjat jäsenvaltioiden välisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi.

Komissio antoi edellä mainittujen tiedonantojen muodossa oman panoksensa talouden ohjaustyöryhmän työhön. Kyseisen työryhmän puheenjohtajana toimii Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja. Se perustettiin maaliskuun Eurooppa-neuvostossa. Työryhmä katsoi, että epätasapaino on erityinen ongelma, varsinkin euroalueen jäsenvaltioiden osalta. Katsottiin, että makrotalouden kehitystä olisi seurattava tarkemmin. Tässä tarvittaisiin joitakin keskeisiä indikaattoreita ja eritoten varoitusmekanismi. Yleisesti sovittiin, että makrotalouden valvontaa olisi harjoitettava vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen julkisen talouden valvonnan rinnalla.

Eurooppa-neuvosto seurasi tiiviisti työryhmän työskentelyä. Ensimmäiset suuntaviivat sisällytettiin 17. kesäkuuta kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiin. Tuolloin sovittiin, että kehitettäisiin tulostaulu, jotta voidaan varhaisessa vaiheessa havaita kestävyyden vastaiset tai vaaralliset suuntaukset. Syyskuun 16. päivänä 2010 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä ilmaistaan tyytyväisyys uuden makrotason valvontakehyksen kehittämiseen kestämättömien kilpailuerojen ja tasapainottomuuden seuraamiseksi ja korjaamiseksi ajoissa.

3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Täysimittainen järjestelmä makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi koostuu kahdesta asetusehdotuksesta. Ensimmäinen ehdotus sisältää liiallista epätasapainoa koskevan menettelyn, kun taas toisessa keskitytään asiaan liittyviin täytäntöönpanon valvontatoimenpiteisiin. Molempia kuvataan peräjälkeen näissä perusteluissa.

Ensimmäisessä ehdotuksessa luodaan kehys makrotalouden epätasapainon, myös heikkenevän kilpailukyvyn, havaitsemiseksi ja korjaamiseksi. Sinällään sillä täydennetään Eurooppa 2020 -strategiassa vahvistettua makrorakenteellista maakohtaista valvontamenettelyä.

Liiallista epätasapainoa koskeva menettely on täysin uusi osatekijä talouden valvontaprosessissa. Siihen sisältyy epätasapainon riskien säännöllinen arviointi, mukaan lukien varoitusmekanismi, ja säännöt, joiden tarkoituksena on mahdollistaa korjaavat toimet, jos syntyy finanssipolitiikkaa laajemmalle ulottuvaa haitallista makrotalouden epätasapainoa. Liiallista epätasapainoa koskevaa menettelyä sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioihin.

Valvontajärjestelmään sisältyy ensinnäkin varoitusmekanismi, jolla pyritään tunnistamaan jäsenvaltiot, joissa saattaa esiintyä ongelmallisen suurta makrotalouden epätasapainoa. Varoitusmekanismi koostuu tulostaulusta (3 artikla) ja sitä tukevasta arvioivasta analyysistä. Tulostaulun on tarkoitus olla avoin, suhteellisen yksinkertainen ja talousteoriaan perustuva. Joukolla indikaattoreita pyritään varmistamaan, että eri osissa taloutta syntymässä oleva epätasapaino havaitaan ajoissa. Indikaattorijoukon pitäisi olla tarpeeksi laaja kattamaan mahdolliset tapaukset, joissa huomattavaa epätasapainoa voi syntyä, ja varmistamaan tarvittava herkkyys, jotta epätasapaino voidaan havaita varhaisessa vaiheessa. Tulostauluun sisällytetään useita indikaattoreita kunkin jäsenvaltion osalta.

Kullekin indikaattorille vahvistetaan ja annetaan tiedoksi varoituskynnykset lisäämään avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta. Joidenkin indikaattoreiden kynnysarvot ovat symmetrisiä: niillä pystytään havaitsemaan muuttujan liian korkealle tai liian matalalle siirtyvät arvot. On kuitenkin tärkeää muistaa, ettei indikaattoreita pitäisi katsoa toimintapoliittisiiksi tavoitteiksi tai välineiksi. Jos vaihtotaseen vaje on esimerkiksi 3 prosenttia lähentymisvaiheessa olevassa maassa, jossa on tuntuvat investointitarpeet, tätä voidaan pitää hyväksyttävänä. Taso ei kuitenkaan enää ole hyväksyttävä kehittyneemmässä maassa, jonka väestö ikääntyy nopeasti. Kynnysarvoja olisi sen vuoksi pidettävä ohjeellisina arvoina ja arvioinnin apuna, mutta niitä ei pitäisi tulkita mekaanisella tavalla. Niitä olisikin täydennettävä talousteoreettisella arvioinnilla ja maakohtaisella asiantuntemuksella.

Komissio esittää tulostaulun muodostavat indikaattorit, niiden arvot ja perustana olevat metodologiat erillisessä asiakirjassa, jotta varoitusmekanismin toiminnasta saataisiin täysin läpinäkyvää. Tulostaulun koostumus saattaa kehittyä ajan myötä sen mukaan, miten makrotalouden vakauteen kohdistuvat uhkakuvat muuttuvat tai tietojen saatavuus paranee. Mahdollisiin indikaattoreihin kuuluisi hyvin todennäköisesti sekä ulkoisia että sisäisiä indikaattoreita. Ulkoisen rahoitusaseman (eli vaihtotaseen ja ulkomaanvelan) ja hinta- tai kustannuskilpailukyvyn (esimerkiksi reaalisten efektiivisten valuuttakurssien) mittaaminen helpottaisi ulkoisen epätasapainon havaitsemista. Sisäisten indikaattoreiden (esimerkiksi yksityisen ja julkisen sektorin velan) käyttö on perusteltua sen vuoksi, että ulkoisella epätasapainolla on väistämättä sisäiset vastapelurit. Sisäisten indikaattoreiden seurantaa voidaan perustella sinällään myös sillä, että sisäinen epätasapaino vaikuttaa muihin jäsenvaltioihin, erityisesti rahoituskriisin leviämisen vuoksi. Yhdessä nämä indikaattorit kattaisivat suurelta osin analyysitarpeet mahdollisen epätasapainon alustavassa arvioinnissa.

Komissio julkaisee tulostaulun säännöllisesti ja liittää siihen komission kertomuksen, jossa asetetaan oikeisiin mittasuhteisiin mahdolliset ristiriitaiset signaalit, joita eri indikaattoreista saadaan (4 artikla). Kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio laatii luettelon niistä jäsenvaltioista, joihin katsotaan kohdistuvan epätasapainon riski. Näistä seikoista keskustellaan varhaisessa vaiheessa neuvostossa ja euroryhmässä, minkä ansiosta komissio pystyy saamaan tarkoituksenmukaista palautetta jäsenvaltioilta ja varmistamaan työskentelynsä avoimuuden. Tällaisten keskustelujen jälkeen komissio käynnistää maakohtaisen perusteellisen tarkastelun, jos varoitusmekanismi viittaa mahdolliseen epätasapainoon tai sen riskiin (5 artikla). Perusteellinen tarkastelu merkitsee sitä, että tilanteeseen asianomaisessa jäsenvaltioissa johtaneita syitä tutkitaan yksityiskohtaisesti. Samalla asianomaisessa maassa voidaan tarpeen mukaan tehdä valvontakäyntejä. Euroopan järjestelmäriskikomitean varhaisvaroitukset ja suositukset otetaan huomioon, samoin kuin tarkastelun kohteena olevan jäsenvaltion toimintapoliittiset tavoitteet, sellaisina kuin ne ilmenevät maan vakaus- tai lähentymisohjelmassa ja kansallisessa uudistusohjelmassa. Komission perusteellinen analyysi voi johtaa kolmeen eri lopputulokseen, kuten 6 ja 7 artiklassa säädetään:

- Jos makrotalouden epätasapaino katsotaan ongelmattomaksi, komissio ei ehdota menettelyssä etenemistä.

- Jos komissio perusteellisen tarkastelun jälkeen katsoo, että makrotalouden epätasapaino (tai sen riski) on olemassa, se suosittaa, että neuvosto antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tarvittavat ennalta ehkäisevät suositukset perussopimuksen 121 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisesti ja riippuen epätasapainon luonteesta ennalta ehkäisevissä suosituksissa voidaan kiinnittää huomiota useiden eri politiikanalojen haasteisiin.

- Jos perusteellisessa tarkastelussa saadaan viitteitä epätasapainosta, joka on vakavaa tai vaarantaa talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan jossakin jäsenvaltiossa, neuvosto voi komission suosituksesta antaa perussopimuksen 121 artiklan 4 kohdan mukaiset suositukset, joissa todetaan liiallisen epätasapainon olemassaolo ja suositellaan jäsenvaltiolle, että se toteuttaisi korjaavia toimia tietyn määräajan kuluessa ja että se esittäisi suunnitelmansa tilanteen korjaamiseksi. Niihin jäsenvaltioihin, joilla on asiaa koskevassa menettelyssä tarkoitetussa merkityksessä liiallista epätasapainoa, kohdistuisi lisääntynyttä vertaispainetta. Nämä liiallista epätasapainoa koskevassa menettelyssä annetut suositukset julkaistaisiin. Niiden pitäisi olla yksityiskohtaisempia ja ohjailevampia kuin 6 artiklassa säädetyt ennalta ehkäisevät suositukset. Toimintapolitiikkaa koskevissa ohjeissa voitaisiin epätasapainon luonteesta riippuen puuttua niiden osatekijöihin finanssi- ja palkkapolitiikassa sekä makrorakennetta ja makrotason vakautta koskevassa politiikassa, jotka ovat valtion viranomaisten valvonnassa.

Sen jälkeen kun liiallista epätasapainoa koskeva menettely on käynnistetty, asianomaisen jäsenvaltion velvollisuutena on hyväksyä korjaussuunnitelma tietyssä määräajassa, kuten 8 artiklassa säädetään, vahvistaakseen toimintapolitiikan toteuttamista koskevan etenemissuunnitelman. Korjaussuunnitelma osoittaisi asianomaisen jäsenvaltion päättäväisyyden pyrkiä ratkaisemaan epätasapaino. Neuvosto arvioi korjaussuunnitelman kahden kuukauden kuluessa sen esittämisestä komission kertomuksen perusteella. Jos suunnitelmaa pidetään hyväksyttävänä, neuvosto antaa komission ehdotuksesta lausunnon, jolla suunnitelma hyväksytään. Jos korjaussuunnitelmassa mainittuja toteutettuja tai hahmoteltuja toimia tai niiden aikataulua pidetään riittämättöminä suositusten täytäntöönpanemiseksi, neuvosto kehottaa komission ehdotuksesta jäsenvaltiota muuttamaan korjaussuunnitelmaa tietyssä uudessa määräajassa. Koska menettely on joustava, liiallista epätasapainoa koskevia suosituksia antaessaan neuvoston on tarkoitus pystyä vahvistamaan asianmukainen määräaika, jossa otetaan huomioon epätasapainon laajuus ja tilanteen kiireellisyys sekä se, miten tilanne pystytään korjaamaan politiikalla. Toisin kuin finanssipolitiikassa, kansalliset hallitukset eivät pysty suoraan valvomaan kaikkia toimintapoliittisia vipuja epätasapainon poistamiseksi. Korjaavalla politiikalla voi sen luonteesta riippuen lisäksi olla viivästynyt vaikutus epätasapainoon. Esimerkiksi kymmenen vuoden ajan ennen vuoden 2008 kriisiä erot kilpailuasemassa ja vaihtotaseessa kasvoivat euroalueella tasaisesti. Kilpailukyvyn ja ulkoisen epätasapainon korjaaminen edellyttää tuntuvia muutoksia suhteellisissa hinnoissa ja kustannuksissa sekä kysynnän ja tarjonnan uudelleensuuntautumista suljetun sektorin ja vientisektorin välillä. Useiden euroalueen maiden talouksille on ominaista suhteellisen korkea työvoimavaltaisuus ja tuotemarkkinoiden jäykkyys, mikä – jos tarkoituksenmukaisia uudistuksia ei tehdä – todennäköisesti pidentää sopeutumisaikaa. Kaikissa tapauksissa komissio seuraa aina korjaavien toimien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa, ja jäsenvaltioiden on säännöllisesti esitettävä selvitys edistymisestä, kuten 9 artiklassa säädetään. Jos taloudellinen tilanne muuttuu, liiallista epätasapainoa koskevia suosituksia voidaan tarkistaa komission ehdotuksesta.

Neuvosto ilmaisee komission suosituksesta kantansa siitä, onko asianomainen jäsenvaltio toteuttanut suositellut korjaavat toimet. Tämän arvioinnin edellytyksistä säädetään 10 artiklassa. Jos neuvosto katsoo, että asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut tarkoituksenmukaiset toimet, menettely jätetään lepäämään. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltio edistyy korjaavissa toimissa tyydyttävästi. Koska korjaavien toimien hyväksymisen ja käytännön vaikutusten välillä saattaa kulua kauan aikaa, makrotalouden epätasapainon tehokas korjaaminen ei ehkä käy käden käänteessä. Asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä asiasta säännöllisesti selvitys ja jäsenvaltiota valvotaan, kunnes liiallista epätasapainoa koskeva menettely tosiasiallisesti lopetetaan.

Kun pysyvät korjaavat toimet toteutetaan menestyksekkäästi, epätasapaino saadaan lopulta korjattua. Kuten 11 artiklassa säädetään, liiallista epätasapainoa koskeva menettely saatetaan päätökseen, kun neuvosto komission suosituksesta katsoo, ettei jäsenvaltiolla enää ole liiallista epätasapainoa.

Jos asianomainen jäsenvaltio ei ole toteuttanut tarkoituksenmukaisia toimia, liiallista epätasapainoa koskevan menettelyn soveltamista jatketaan. Tällöin neuvosto antaa tarkistetut suositukset ja asettaa uuden määräajan – joka todennäköisesti on aiempaa lyhyempi – korjaavien toimien toteuttamiseksi. Euroalueen jäsenvaltioiden osalta täytäntöönpanon valvontamekanismi voisi lopulta johtaa seuraamuksiin, joita kuvataan täytäntöönpanotoimista liiallisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi euroalueella annetussa asetuksessa. Jos epätasapainon seurannan yhteydessä annettuja suosituksia ei noudatettaisi riittävässä määrin, tämä voitaisiin lisäksi katsoa raskauttavaksi tekijäksi vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisessa julkisen talouden arvioinnissa, mikä loisi itseään vahvistavaa synergiaa politiikan eri lohkojen välille täytäntöönpanon valvontatasolla.

Toisessa asetusehdotuksessa säädetään liiallisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi toteutettujen toimenpiteiden valvonnasta. Se esitetään liiallista epätasapainoa koskevasta menettelystä annetun asetuksen ohella, ja siinä keskitytään täytäntöönpanon valvontaan euroalueen jäsenvaltioiden osalta. Jos jäsenvaltio toistuvasti jättää noudattamatta liiallisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi annettuja neuvoston suosituksia, sen on asetusehdotuksen mukaan maksettava vuotuinen sakko siihen saakka, kun neuvosto katsoo, että korjaavat toimet on toteutettu. Toistuva noudattamatta jättäminen määritellään neuvoston suositusten jättämiseksi noudattamatta siinä uudessa määräajassa, joka on asetettu asetuksen (...) 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltion on lisäksi maksettava vuotuinen sakko, jos se toistuvasti jättää esittämättä neuvostolle ja komissiolle korjaussuunnitelman, joka on riittävä neuvoston suosituksiin vastaamiseksi. Tällöin toistuva noudattamatta jättäminen määritellään riittävän korjaussuunnitelman jättämiseksi esittämättä siinä uudessa määräajassa, joka on asetettu asetuksen (...) 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vuotuinen sakko tarjoaa euroalueen jäsenvaltioille riittävän kannustimen noudattaa suosituksia tai laatia riittävä korjaussuunnitelma senkin jälkeen, kun ensimmäinen sakko on maksettu.

Jotta jäsenvaltioita varmasti kohdeltaisiin yhdenvertaisella tavalla, sakon olisi oltava sama kaikille euroalueen jäsenvaltioille. Sen olisi oltava 0,1 prosenttia suhteessa asianomaisen jäsenvaltion edellisvuoden BKT:hen. Pääsääntöisesti komissio ehdottaa, että sakko olisi säädetyn enimmäismäärän suuruinen. Ehdotus katsotaan hyväksytyksi, jollei neuvosto päätä toisin määräenemmistöllä kymmenen päivän kuluessa siitä, kun komissio on antanut ehdotuksensa. Neuvosto voi muuttaa komission ehdotusta yksimielisesti perussopimuksen 293 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Neuvosto voi komission suosituksesta peruuttaa sakon tai pienentää sitä. Komissio voi antaa tähän tähtäävän ehdotuksen jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä. Tämä kääntäisi todistustaakan seuraamusten soveltamisessa. Komissio voisi myös tehdä samanlaisen ehdotuksen vakaus- ja kasvusopimuksessa (asetus (EY) N:o 1467/97) määritellyn poikkeuksellisen taloudellisen tilanteen vuoksi.

Tällaisia sakkoja koskevia neuvoston päätöksiä ovat antamassa ainoastaan ne jäsenet, joiden edustaman jäsenvaltion rahayksikkö on euro. Päätöksen kohteena olevan jäsenvaltion edustaja ei osallistu äänestykseen neuvostossa.

Asetusehdotuksessa säädetyt sakot ovat perussopimuksen 311 artiklassa tarkoitettuja muita tuloja. Vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavassa osiossa (asetus (EY) N:o 1467/97) vahvistetun käytännön mukaisesti nämä tulot jaetaan niiden jäsenvaltioiden kesken, joiden rahayksikkö on euro ja joita ei koske asetuksen (…) mukainen liiallista epätasapainoa koskeva menettely eikä myöskään asetuksen (EY) N:o 1467/1997 mukainen liiallista alijäämää koskeva menettely. Jako tehdään suhteessa sakkotuloon kelpoisten jäsenvaltioiden osuuteen yhteenlasketusta BKTL:sta.

2010/0281 (COD)

Ehdotus

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS

makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 6 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun säädösehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[3],

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Perussopimuksessa määrätään jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen sovittamista yhteen unionissa. Tämän olisi merkittävä seuraavien johtavien periaatteiden noudattamista: vakaa hintataso, terve julkistalous ja rahatalous sekä kestävä maksutase.

(2) Talous- ja rahaliiton ensimmäisen kymmenvuotiskauden aikana saatuja kokemuksia olisi hyödynnettävä.

(3) Jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen valvontaa olisi erityisesti laajennettava niin, että se kattaa muutakin kuin julkisen talouden, jotta ehkäistäisiin ennalta liiallista makrotalouden epätasapainoa ja autettaisiin asianomaisia jäsenvaltioita laatimaan korjaussuunnitelmat ennen kuin erot juurtuvat syvälle. Talouden valvontakehystä olisi laajennettava rinnakkain julkisen talouden valvonnan syventämisen kanssa.

(4) Tällaiseen epätasapainoon puuttumiseksi tarvitaan lainsäädännössä vahvistettua yksityiskohtaista menettelyä.

(5) Perussopimuksen 121 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettua monenvälistä valvontaa on tarkoituksenmukaista täydentää erityisillä säännöillä, jotka koskevat makrotalouden epätasapainon havaitsemista, ennalta ehkäisemistä ja korjaamista.

(6) Tämän menettelyn olisi nojattava varoitusmekanismiin, jotta syntymässä oleva makrotalouden epätasapaino havaittaisiin varhaisessa vaiheessa. Menettelyn olisi perustuttava ohjeellisen ja avoimen tulostaulun käyttöön yhdistettynä talousteoreettiseen arviointiin.

(7) Tulostaulun olisi sisällettävä rajallinen määrä makrotalouden epätasapainon havaitsemiseen liittyviä talous- ja rahoitustilannetta kuvaavia indikaattoreita ja niitä vastaavat ohjeelliset kynnysarvot. Tulostaulun koostumus voi kehittyä ajan myötä muun muassa sen mukaan, miten makrotalouden vakauteen kohdistuvat uhkakuvat muuttuvat tai asianmukaisten tilastojen saatavuus paranee.

(8) Yhden tai useamman ohjeellisen kynnysarvon ylittyminen ei välttämättä merkitse sitä, että on syntymässä makrotalouden epätasapaino, sillä talouspoliittisessa päätöksenteossa olisi otettava huomioon makrotalouden eri muuttujien väliset kytkökset. Talousteoreettisessa arvioinnissa olisi varmistettava, että kaikki tiedot – riippumatta siitä, perustuvatko ne tulostauluun – otetaan huomioon ja sisällytetään kattavaan analyysiin.

(9) Komissio tunnistaa monenvälisen valvontamenettelyn ja varoitusmekanismin avulla jäsenvaltiot, joita on tarkasteltava perusteellisesti. Perusteellisessa tarkastelussa olisi analysoitava yksityiskohtaisesti epätasapainon lähteitä tarkastelun kohteena olevassa jäsenvaltiossa. Tarkastelusta olisi keskusteltava neuvostossa ja niiden jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, muodostamassa euroryhmässä.

(10) Haitallisen makrotalouden epätasapainon seurannassa ja korjaamisessa noudatettava menettely, jossa on sekä ennalta ehkäiseviä että korjaavia osatekijöitä, edellyttää tehokkaampien valvontavälineiden kehittämistä monenvälisessä valvontamenettelyssä käytettyjen välineiden perusteella. Tähän voi sisältyä komission jäsenvaltioihin tekemien valvontakäyntien ja jäsenvaltioiden raportoinnin lisääminen, jos jäsenvaltio joutuu vakavaan epätasapainoon, mukaan lukien epätasapaino, joka vaarantaa talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan.

(11) Epätasapainoa arvioitaessa olisi otettava huomioon sen vakavuus, se kuinka kestämättömänä sitä voidaan pitää ja sen mahdolliset kielteiset taloudelliset ja rahoitusmarkkinoiden heijastusvaikutukset muihin jäsenvaltioihin. Arvioinnissa olisi myös tarkasteltava asianomaisen jäsenvaltion taloudellista sopeutumiskykyä ja edistymistä tämän asetuksen mukaisesti annettujen aiempien suositusten ja osana monenvälistä valvontaa, erityisesti jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen yhteydessä, perussopimuksen 121 artiklan mukaisesti annettujen muiden suositusten noudattamisessa.

(12) Jos havaitaan makrotalouden epätasapainon olemassaolo, kyseiselle jäsenvaltiolle olisi annettava suosituksia, joissa annetaan tarkoituksenmukaisia vastatoimia koskevaa ohjeistusta. Epätasapainoa koskevien kyseisen jäsenvaltion vastatoimien olisi oltava oikea-aikaisia, ja niihin olisi sisällyttävä kaikkia viranomaisten käytettävissä olevia poliittisia välineitä. Vastatoimet olisi räätälöitävä kyseisen jäsenvaltion erityisympäristöön ja -tilanteeseen, ja niiden olisi katettava tärkeimmät talouspolitiikan alat, joihin voivat sisältyä muun muassa finanssi- ja palkkapolitiikka, työmarkkinat, tuote- ja palvelumarkkinat sekä finanssialan sääntely.

(13) Euroopan järjestelmäriskikomitean jäsenvaltioille tai unionille antamat varoitukset ja suositukset koskevat makrotalouteen ja rahoitusmarkkinoihin liittyviä riskejä. Myös niiden osalta voi olla perusteltua toteuttaa jatkotoimia epätasapainon seurannan yhteydessä.

(14) Jos saadaan viitteitä vakavasta epätasapainosta, mukaan lukien epätasapaino, joka vaarantaa talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan, olisi käynnistettävä liiallista epätasapainoa koskeva menettely, jonka yhteydessä voidaan antaa suosituksia jäsenvaltiolle, harjoittaa tiukempaa valvontaa ja seurantaa sekä turvautua mahdollisuuteen toteuttaa asetuksen (EU) N:o […/…][4] mukaisia täytäntöönpanotoimia niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden rahayksikkö on euro ja jotka jättävät korjaavat toimet toistuvasti toteuttamatta.

(15) Jäsenvaltioiden, joihin sovelletaan liiallista epätasapainoa koskevaa menettelyä, olisi laadittava korjaussuunnitelma, jossa vahvistetaan neuvoston suositusten täytäntöönpanemiseksi suunnitellut toimet yksityiskohtaisesti. Korjaussuunnitelmaan olisi sisällyttävä aikataulu hahmoteltujen toimenpiteiden toteuttamiseksi. Neuvosto hyväksyy korjaussuunnitelman komission kertomuksen perusteella.

(16) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tavoitetta eli makrotalouden epätasapainon havaitsemista ja ennalta ehkäisemistä koskevan kehyksen laatimista, sillä jäsenvaltioiden välillä on läheiset kaupalliset ja rahoitukselliset kytkökset ja kansallisella talouspolitiikalla on heijastusvaikutuksia koko unioniin ja euroalueeseen. Koska tämä tavoite voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I Luku Kohde ja määritelmät

1 ARTIKLA KOHDE

Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat makrotalouden epätasapainon havaitsemista, ennalta ehkäisemistä ja korjaamista unionissa.

2 artiklaMääritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

a) ’epätasapaino’ tarkoittaa makrotalouden kehitystä, joka vaikuttaa tai voi vaikuttaa kielteisesti jäsenvaltion talouden, talous- ja rahaliiton tai koko unionin moitteettomaan toimintaan;

b) ’liiallinen epätasapaino’ tarkoittaa vakavaa epätasapainoa, mukaan luettuna epätasapaino, joka vaarantaa talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan.

II lukuEpätasapainon havaitseminen

3 ARTIKLA TULOSTAULU

1. Komissio laatii jäsenvaltioita kuultuaan ohjeellisen tulostaulun helpottamaan epätasapainon varhaista havaitsemista ja seurantaa.

2. Tulostaulu koostuu erilaisista jäsenvaltioita koskevista makrotaloutta ja rahoitusmarkkinoita kuvaavista indikaattoreista. Komissio voi vahvistaa indikaattoreihin sovellettavien kynnysarvojen ohjeelliset varoittavat ala- tai ylärajat. Jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, voidaan soveltaa erilaisia kynnysarvoja kuin muihin jäsenvaltioihin.

3. Luettelo tulostauluun sisällytettävistä indikaattoreista ja kynnysarvoista julkistetaan.

4. Komissio arvioi säännöllisesti tulostaulun tarkoituksenmukaisuutta, mukaan luettuina indikaattorien koostumus, vahvistetut kynnysarvot ja käytetyt menetelmät, ja mukauttaa sitä tarvittaessa säilyttääkseen sen kyvyn tai parantaakseen sen kykyä havaita syntymässä oleva epätasapaino ja seurata sen kehitystä. Sovellettuihin menetelmiin ja tulostaulun koostumukseen tehtävät muutokset julkistetaan.

4 artiklaVaroitusmekanismi

1. Komissio päivittää tulostauluun sisältyviä indikaattoreita koskevat arvot vähintään kerran vuodessa kunkin jäsenvaltion osalta. Päivitetty tulostaulu julkistetaan.

2. Päivitetyn tulostaulun julkistamisen yhteydessä komissio antaa kertomuksen, joka sisältää indikaattorien kehitystä selkeyttävän talous- ja rahoitustilanteen arvioinnin ja jossa hyödynnetään tarvittaessa epätasapainon havaitsemiseen liittyviä muita talous- ja rahoitustilannetta kuvaavia indikaattoreita. Kertomuksessa myös todetaan, tarkoittaako kynnysarvojen ala- tai ylärajan ylittyminen yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa sitä, että epätasapainoa on kenties syntymässä.

3. Kertomuksessa on täsmennettävä jäsenvaltiot, joissa komission mukaan esiintyy epätasapainoa tai epätasapainon syntymisen uhka.

4. Osana perussopimuksen 121 artiklan 3 kohdan mukaista monenvälistä valvontamenettelyä neuvosto keskustelee komission kertomuksesta ja antaa sitä koskevat päätelmät. Euroryhmä keskustelee kertomuksesta siltä osin kuin se liittyy suoraan tai välillisesti jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro.

5 artiklaPerusteellinen tarkastelu

1. Komissio tarkastelee edellä 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut neuvoston ja euroryhmän keskustelut huomioon ottaen perusteellisesti kutakin jäsenvaltiota, joissa komission mukaan esiintyy epätasapainoa tai epätasapainon syntymisen uhka. Tässä arvioinnissa on tarkasteltava, esiintyykö kyseisessä jäsenvaltiossa epätasapainoa ja voidaanko epätasapainoa pitää liiallisena.

2. Perusteellinen tarkastelu julkistetaan. Siinä otetaan huomioon erityisesti seuraavat seikat:

a) tapauksen mukaan se, onko tarkastelun kohteena oleva jäsenvaltio toteuttanut perussopimuksen 121 ja 126 artiklan ja tämän asetuksen 6, 7, 8 ja 10 artiklan mukaisia neuvoston suosituksia tai kehotuksia noudattavia aiheellisia toimia;

b) tarkastelun kohteena olevan jäsenvaltion toimintapoliittiset tavoitteet, sellaisina kuin ne ilmenevät sen vakaus- tai lähentymisohjelmassa ja kansallisessa uudistusohjelmassa;

c) tarkastelun kohteena olevaa jäsenvaltiota koskevat Euroopan järjestelmäriskikomitean varhaisvaroitukset tai suositukset.

6 artiklaEnnalta ehkäisevät toimet

1. Jos komissio katsoo tämän asetuksen 5 artiklassa tarkoitetun perusteellisen tarkastelun tehtyään, että jäsenvaltiossa esiintyy epätasapainoa, se ilmoittaa asiasta neuvostolle. Neuvosto voi komission suosituksesta antaa kyseiselle jäsenvaltiolle tarpeelliset suositukset perussopimuksen 121 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.

2. Neuvosto antaa suosituksistaan tiedon Euroopan parlamentille. Neuvoston suositukset julkistetaan.

3. Neuvosto tarkastelee suosituksia vuosittain ja voi tarvittaessa muuttaa niitä 1 kohdan mukaisesti.

III LUKULiiallista epätasapainoa koskeva menettely

7 ARTIKLA LIIALLISTA EPÄTASAPAINOA KOSKEVAN MENETTELYN KÄYNNISTÄMINEN

1. Jos komissio katsoo 5 artiklassa tarkoitetun perusteellisen tarkastelun tehtyään, että kyseisessä jäsenvaltiossa on liiallinen epätasapaino, se ilmoittaa asiasta neuvostolle.

2. Neuvosto voi komission suosituksesta antaa perussopimuksen 121 artiklan 4 kohdan mukaisia suosituksia, joissa todetaan liiallisen epätasapainon olemassaolo ja suositellaan kyseiselle jäsenvaltiolle, että se toteuttaisi korjaavia toimia. Suosituksissa esitetään epätasapainon luonne ja täsmennetään toteutettavat korjaavat toimet yksityiskohtaisesti sekä määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava nämä korjaavat toimet. Neuvosto voi päättää julkistaa suosituksensa perussopimuksen 121 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

8 artiklaKorjaussuunnitelma

1. Jäsenvaltioiden, joiden osalta on käynnistetty liiallista epätasapainoa koskeva menettely, on toimitettava neuvostolle ja komissiolle korjaussuunnitelma 7 artiklan mukaisissa suosituksissa määritellyssä määräajassa. Korjaussuunnitelmassa on vahvistettava erityiset ja konkreettiset politiikkaan liittyvät toimet, jotka kyseinen jäsenvaltiot on toteuttanut tai jotka se aikoo toteuttaa, ja niiden toteuttamisen aikataulu.

2. Neuvosto arvioi korjaussuunnitelman kahden kuukauden kuluessa sen esittämisestä komission kertomuksen perusteella. Jos suunnitelmaa pidetään hyväksyttävänä, neuvosto antaa komission ehdotuksesta lausunnon, jolla suunnitelma hyväksytään. Jos korjaussuunnitelmassa mainittuja toteutettuja tai hahmoteltuja toimia tai niiden aikataulua pidetään riittämättöminä suositusten täytäntöönpanemiseksi, neuvosto kehottaa komission ehdotuksesta jäsenvaltiota muuttamaan korjaussuunnitelmaa tietyssä uudessa määräajassa. Muutettua korjaussuunnitelmaa tarkastellaan tässä kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

3. Korjaussuunnitelma, komission kertomus ja 2 kohdassa tarkoitettu neuvosto kehotus julkistetaan.

9 artiklaKorjaavien toimien seuranta

1. Komissio seuraa suositeltujen korjaavien toimien ja korjaussuunnitelman toteuttamista kyseisessä jäsenvaltioissa. Jäsenvaltion on tästä syystä esitettävä neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin edistymistä koskeva selvitys, jonka esittämistiheys vahvistetaan 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa neuvoston suosituksessa.

2. Neuvosto julkistaa jäsenvaltioiden edistymistä koskevat selvitykset.

3. Komissio voi tehdä valvontakäyntejä kyseiseen jäsenvaltioon korjaussuunnitelman toteutuksen seuraamiseksi.

4. Jos taloudellinen tilanne muuttuu, neuvosto voi komission suosituksesta muuttaa 7 artiklan mukaisia suosituksia samassa artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kyseisen jäsenvaltion on toimitettava tarkistettu korjaussuunnitelma, jota arvioidaan 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

10 artiklaKorjaavien toimien arviointi

1. Neuvosto antaa komission kertomuksen perusteella päätelmänsä siitä, onko asianomainen jäsenvaltio toteuttanut suositellut korjaavat toimet.

2. Komission kertomus julkistetaan.

3. Neuvoston päätelmät annetaan määräajassa, jonka neuvosto vahvistaa 7 artiklan mukaisissa suosituksissaan.

4. Jos neuvosto katsoo, ettei jäsenvaltio ole toteuttanut suositeltuja korjaavia toimia, se antaa komission suosituksesta 7 artiklan mukaiset tarkistetut suositukset, joissa asetetaan korjaavien toimien toteuttamiseksi uusi määräaika, jonka päättyessä tehdään uusi mainitun artiklan mukainen arviointi.

5. Jos neuvosto katsoo, että jäsenvaltio on toteuttanut suositellut korjaavat toimet, liiallista epätasapainoa koskeva menettely jätetään lepäämään.

6. Neuvosto tarkastelee säännöllisesti kyseistä jäsenvaltiota koskevan lepäämään jätetyn menettelyn tilannetta 1–5 kohdassa vahvistettua menettelyä noudattaen.

11 artiklaLiiallista epätasapainoa koskevan menettelyn päättäminen

Liiallista epätasapainoa koskeva menettely saatetaan päätökseen, kun neuvosto komission suosituksesta katsoo, ettei jäsenvaltiolla enää ole liiallista epätasapainoa.

IV LUKULoppusäännökset

12 ARTIKLA VOIMAANTULO

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä […].

Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta

Puhemies Puheenjohtaja

[1] European Economy nro 2/2008, Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto.

[2] Komissio on toistuvasti ehdottanut talouspolitiikan koordinoinnin syventämistä ja laajentamista euroalueella. Näin se teki muun muassa euroalueesta vuonna 2009 antamassaan vuotuisessa lausumassa ja vuonna 2008 antamassaan tiedonannossa ”EMU@10 – saavutukset ja haasteet talous- ja rahaliiton kymmenen ensimmäisen vuoden jälkeen”.

[3] EUVL C , , s. .

[4] EUVL L […], […], s. […].