Toimintakertomus 1. kesäkuuta 2000–31. toukokuuta 2001



Virallinen lehti nro C 365 , 20/12/2001 s. 0031 - 0063



Toimintakertomus 1. kesäkuuta 2000-31. toukokuuta 2001 (2001/C 365/02) SISÄLLYS >TAULUKON PAIKKA> ALKUSANAT Tässä toimintakertomuksessa luodaan katsaus ensimmäiseen toimintavuoteemme, josta olen yksin vastuussa ja jota hallitsivat petostentorjunnan koordinoinnin erityisryhmästä (UCLAF) OLAFiin siirtymiseen liittyvät vaikeudet. Ensimmäinen, toukokuussa 2000 laadittu kertomus oli luonteeltaan pikemminkin UCLAFin perinnön arviointia. Perinnön hoitaminen osoittautui vuoden 2001 aikana vaikeammaksi, kuin mitä olin kuvitellut ja kuin mitä ensimmäisessä kertomuksessa annettiin ymmärtää. Tarvittiin siis perusteellinen suunnanmuutos etenkin sisäisten tutkimusten osalta. Ensimmäisen organisaatiomuutoksen tarkoituksena oli murtaa tutkintayksiköiden toisinaan liiankin tiukat rajat ja ennen kaikkea luoda joustava ja avoin työskentelyrakenne. Tavoite on nyt saavutettu ja se on saanut varsinkin OLAFin uuden henkilöstön varauksettoman hyväksynnän. Uusien henkilöiden palvelukseenottamisessa, etenkin ylimpiin virkoihin, törmättiin useisiin hallinnollisiin esteisiin, joiden vuoksi virkoja ei voitu täyttää määräaikojen rajoissa. Samanaikaisesti monet OLAFin virkamiehet erosivat viraston palveluksesta, mihin tarvittiin komission suostumus. Niinpä todellisesta "uudesta alusta" voidaan puhua vasta nyt. OLAFin toiminnan keskeinen tavoite on ollut viimeistellä organisaatiomuutokset ja määritellä uudelleen viraston ensisijaiset tehtävät, jotta OLAF olisi tästä eteenpäin toimintakykyinen ja voisi suorittaa operatiiviset tehtävänsä täysin itsenäisesti ja valvontakomitean täydellä tuella. Vaikka OLAF on hallinnollinen tutkintayksikkö, sen tutkintatuloksia käytetään erilaisissa oikeudellisissa menettelyissä, kuten kurinpitomenettelyissä, hallinnollisissa menettelyissä (takaisinperintä) tai joskus jopa rikosoikeudellisissa menettelyissä. Niinpä tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden eri viranomaisten ja oikeuslaitosten kanssa on tarpeen. Vain tiiviin kansainvälisen ja monialaisen yhteistyön ansiosta voimme saavuttaa tavoitteemme, joka on todella käyttökelpoisten tutkimustulosten saaminen. OLAFille asetettuihin uusiin vaatimuksiin sopeutuminen osoittautui erityisen vaikeaksi sisäisten tutkimusten osalta. Tutkimusmenetelmät oli uudistettava kokonaan, jotta ne olisivat riittävällä tasolla virastossamme, jonka tavoitteena on saada aikaan tuloksia oikeuden periaatteita noudattaen. Tämä prosessi on päässyt hyvin vauhtiin viimeisimpien rekrytointien myötä. Toimielinten virkamiesten epäluuloisuus johtuu edellisen komission eroamiseen liittyneistä tapahtumista. Toivottavasti tämä epäluuloisuus saadaan hälvennettyä ja OLAFin tutkimusten merkitys aletaan ymmärtää paremmin. Kaikkien näiden sisäisten uudistusten tavoitteena on parantaa OLAFin asemaa Euroopan etujen suojaamisessa. OLAFin tarjoamat palvelut tuovat tärkeän lisän julkisten varojen väärinkäytön, ja siitä seuraavan talousrikollisuuden jäljittämiseen. Rajojen avautuminen on Euroopalle onni, mutta tutkintavirastot eivät edelleenkään pysty ylittämään rajoja, jotka aiheuttavat toimivaltuuksien hajaantuneisuutta. Tilannetta voidaan parantaa OLAFin avulla. Kokemuksia, joita OLAF on saanut edellä mainituista menettelyistä olisi hyödynnettävä tulevissa yhteistyön kehittämiskeskusteluissa. Jäsenvaltiot, ehdokasmaat ja yhteisön ulkopuoliset maat hyödyntävät jo tehokkaasti OLAFin mahdollisuuksia toimittaa niille tarpeellisia tietoja ja auttaa yhteyksien luomisessa eri tutkimus- ja täytäntöönpanoelimiin. Euroopan unionin laajentuminen on huomattavasti lisännyt eri tutkimuselinten ja oikeudellisten elinten yhteistyötä viime vuosien aikana, jo ennen 11. päivän 2001 syyskuuta traagisia tapahtumia. Ensi vuonna toimintansa aloittavaa oikeudellisen yhteistyön koordinointiyksikköä, Eurojustia, koskevat neuvottelut ovat vielä käynnissä, mutta väliaikainen yksikkö on jo aloittanut toimintansa. Tämän erittäin näkyvän hankkeen lisäksi yhteistyötä on pyritty kehittämään myös muilla tavoilla. Toivon voivani aloittaa Euroopan syyttäjäviranomaista koskevan "vihreän kirjan" pohjalta avoimen vuoropuhelun laaja-alaisen hankkeen toteuttamiseksi. Komission on määrä esittää "vihreä kirja" syksyn lopulla. Tässä yhteydessä vaaditaan suuria ponnisteluja eri ehdotusten kokoamiseksi yhdeksi yhteiseksi hankkeeksi, jonka avulla voidaan kehittää tehokas yhteistyö- ja yhteistoimintajärjestelmä. Tämän lisäksi meidän olisi pyrittävä löytämään ratkaisu, jonka turvin yhä laajeneva Euroopan unioni voisi torjua väärinkäytöksiä, talousrikollisuutta ja muita Euroopan yhteisön etuja uhkaavia rikollisuuden muotoja mahdollisimman tehokkaasti tutkimuselinten ja eri oikeudellisten järjestelmien kirjavasta kentästä huolimatta. Nykyisin kaikilta edellytetään globaalia ajattelua ja toimintaa. Valitettavasti tämä ei yleensä kuitenkaan koske tutkimuselimiä. OLAF aikoo osallistua aktiivisesti kansainväliseen toimintaan tuomalla siihen mukaan tutkijoidensa ja alan oikeudellisten asiantuntijoidensa keräämät kokemukset. Myös ehdokasmaiden olisi voitava jo hyvin varhaisessa vaiheessa osallistua vuoropuheluun tulevan yhteisen hankkeen valmistelun aloittamiseksi. Franz-Hermann Brüner OLAFin pääjohtaja JOHDANTO Euroopan petostentorjuntaviraston on säännöllisesti laadittava selvitys operatiivisesta toiminnastaan(1). Ensimmäinen vuosikertomus käsitteli viraston perustamispäivämäärän (1. kesäkuuta 1999) ja 31. toukokuuta 2000 välistä aikaa, ja se hyväksyttiin 23. toukokuuta 2000(2). Kertomuksessa esiteltiin säädöksiin perustuvat OLAFin toimivaltuudet ja menettelyt, tarkasteltiin operatiivisia toimia tilastollisesti ja määrällisesti sekä esitettiin ajatuksia tulevasta kehityksestä. Tässä vuosikertomuksessa esitetään 1. kesäkuuta 2000 ja 31. toukokuuta 2001 välisenä aikana toteutetut tai aloitetut viraston yksiköiden ja työmenetelmien organisointia koskevat merkittävät muutokset, joiden ansiosta virasto voi suorittaa tehtävänsä taloudellisten etujen suojaamiseksi sekä petosten ja muun erityisesti Euroopan yhteisöjen etuja vaarantavan laittoman toiminnan torjumiseksi. Kertomuksen ensimmäisessä osastossa selvitetään viraston tähänastista toimintaa taloudellisten etujen suojaamisen alalla. Toiminta jokaisella yhteisön merkittävällä politiikan alalla on esitetty esimerkkitapauksin. Tutkinnan alaisina olevien henkilöiden suojaamiseksi ja tutkimusten salassapitosäännösten noudattamiseksi kertomuksessa esitetyt tapaukset ovat julkisesti tunnettuja tapauksia tai tapauksia, joiden menettelyt on jo saatettu päätökseen. Tätä seuraa tilastoanalyysi, jossa otetaan huomioon jo käytettävissä olevan tiedon valtava määrä ja jossa sitä hyödynnetään tapausten käsittelyä varten kehitettyjen uusien menetelmien mukaisesti. Kertomus tähänastisesta toiminnasta on samalla yhteenveto vuoden työstä, johon ovat suuresti vaikuttaneet tietyt aiemmat tapahtumat, erityisesti: - lukuisat entiseltä UCLAFilta perityt tapaukset - rakenteellinen hitaus, joka on seurausta UCLAFin henkilöstön siirtämisestä kokonaisuudessaan OLAFiin, - operatiivisen toiminnan lokeroituneisuus sekä objektiivisten ja avointen työmenetelmien puuttuminen, - entisestä rakenteesta perityn asiantuntemuksen luonne, - talousarviomenettelyn aikataulu, joka selittää sen, että vuoden 2000 talousarvio laadittiin entisen rakenteen mukaiseksi eikä siinä voitu huomioida uusia suuntaviivoja, - vuosien 2000-2001 talousarvioneuvottelujen monimutkaisuus erityisesti useiden virkojen jäädyttämisen vuoksi, - palvelukseenottomenettelyn raskaus toimintavuoden aikana, - uudelleenjärjestelyjen hitaus, sillä ne oli toteutettava siten, että toiminnan jatkuvuus on turvattu, - sekä kattavan aineellisen oikeuden puuttuminen yhteisön tasolla ja erityisesti kriminalisointia koskevan lainsäädännön puuttuminen sisäisten tutkimusten yhteydessä. Pääjohtajalla on näin ollen vasta tämän vuoden päättyessä käytettävissään tärkeimmät uuden politiikan täytäntöönpanoon tarvittavat keinot. Toimintakaudelle 2000-2001 oli leimaa-antavaa yleisesti viraston menettelyjä, voimavaroja ja menetelmiä koskeva suunnanmuutos. Uudistukset tulivat voimaan vasta kauden lopulla. Toisessa osassa käydään läpi ensin viraston perustamisen tärkeimmät vaiheet. Toimintakaudella elettiin siirtymävaihetta, jota luonnehtivat valvontakomitean(3) kanssa käydyt organisaatiouudistusta koskevat keskustelut. Valvontakomitealla on tärkeä rooli viraston toiminnallisen riippumattomuuden tukijana. Kertomuksessa keskitytään myös viraston toimintaan toimielinjärjestelmässä ja erityisesti sen pyrkimyksiin uudistaa työtapoja ja sisäisiä menettelyjä ja saada tutkimukset ja niiden seuranta toimimaan mahdollisimman tehokkaasti ja toisiaan täydentäen. Kolmannessa osassa luodaan tilannekatsaus välineisiin, joita tarvitaan määriteltäessä viraston toimintastrategia uuden rakenteen, ennaltaehkäisevän toimintakulttuurin ja jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön pohjalta. Lopuksi kertomuksessa esitetään viraston tulevan toiminnan suuntaviivat. Tavoite Euroopan petostentorjuntaviraston tehtävänä on suojata Euroopan unionin etuja, torjua petoksia, lahjontaa ja muita laittomia toimia ja estää sääntöjenvastaisuudet unionin toimielimissä. Näin se voi tarjota Euroopan kansalaisille korkealaatuista palvelua vastuullisella, avoimella ja tehokkaalla tavalla. Menetelmät ja keinot Euroopan petostentorjuntavirasto täyttää tehtävänsä suorittamalla sisäisiä ja ulkoisia tutkimuksia täysin riippumattomasti. Virasto luo tiivistä ja säännöllistä yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten välille koordinoidakseen niiden toimia. Se antaa jäsenvaltioille niiden tarvitsemaan monialaista tukea ja teknistä asiantuntija-apua auttaakseen niitä talousrikollisuuden torjumisessa. Virasto osallistuu petosten ja laittoman toiminnan torjumista koskevan Euroopan unionin strategian suunnitteluun tekemällä lainsäädännön tehostamisaloitteita. Periaatteet Virasto sitoutuu toimimaan rehellisesti, puolueettomasti ja ammattitaidolla sekä kunnioittamaan yksilön oikeuksia ja vapauksia ja toimimaan täysin lainsäädännön mukaisesti. OSASTO 1 TUTKIMUSTOIMINTA(4) (1. KESÄKUUTA 2000 - 31. TOUKOKUUTA 2001) Seuraavaksi esitellään kuluneen toimintakauden toimintaa, joka koostui lähinnä keskeneräisten töiden jatkamisesta, uuden toimintarakenteen käyttöönotosta, asiantuntija-avun muokkaamisesta ja uusien työmenetelmien määrittelystä. 1.1. Kuluneen toimintakauden suuntaukset tutkimustoiminnan ja muun operatiivisen toiminnan alalla Huomattava osa kuluneen toimintakauden tutkimustoiminnasta ja muusta operatiivisesta toiminnasta(5) koski tapauksia, joiden tutkinta oli aloitettu ennen viraston perustamista. Viraston ei tarvinnut aloittaa tyhjästä yhteisön lainsäätäjän vahvistaman uuden politiikan täytäntöönpanossa, mutta se joutui organisoimaan resurssinsa ja sisäisen asiantuntemuksensa uudelleen, mikä edellytti pitkällisiä uudelleenjärjestelyjä ja rekrytointiprosesseja. Lisäksi käytössä olevat resurssit, jotka siirrettiin OLAFiin kokonaisuudessaan viraston perustamisen yhteydessä, käytettiin ensisijaisesti uusien tutkimusmenettelyjen kehittämiseen. Tällä varojen uudelleenkohdistamisella oli vaikutuksensa kenttätyöhön, mutta sen ansiosta myös laadittiin OLAFin toimintakäsikirja ja otettiin käyttöön uusi asianhallintajärjestelmä (CMS)(6). Toimet saatettiin päätökseen uudessa tutkinnan ja jatkotoimien linjassa, joka perustettiin syyskuussa 2000. Se koostuu kahdesta työryhmästä, joista toinen vastaa tutkinnasta ja toinen jatkotoimista. Toimintarakenteen ja välineiden hankkimisen kautta virasto asetti tavoitteekseen sellaisen tutkimuspolitiikan määrittelyn, joka perustuu kaikkien yksiköiden, etenkin tulevan tiedonhankinnan linjan, osallistumiseen. Kun operatiivisen toiminnan suuntaviivoja laadittiin siirtymävaiheen aikana, lähtökohtana oli käsittelykriteerien yhdenmukaistaminen ja toiminnan kohdistaminen käytännöllisiin näkökohtiin. Uuden tutkinnasta ja jatkotoimista vastaavan linjan kaksi tutkijaryhmää ovat varmistaneet töiden jatkumisen seuraavilla aloilla: Sisäiset tutkimukset Kattavassa strategiassa(7) ja Euroopan parlamentin lukuisissa päätöslauselmissa annetuissa suuntaviivoissa sekä valvontakomitean lausunnoissa määriteltyjen tärkeimpien painopistealueiden mukaisesti toiminnan ensisijaisena kohteena ovat olleet unionin toimielimiä, elimiä ja virastoja koskevat sisäiset tutkimukset. Suorat menot Suorien menojen alalla toimet ovat pääosin perustuneet tarpeeseen vahvistaa työskentelyä tapauksissa, joilla on sisäisiä yhteyksiä. Keskeisessä asemassa ovat myös olleet monimutkaiset kansainväliset tapaukset ja tapaukset, jotka edellyttävät oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä niin Euroopan unionin sisällä kuin sen ulkopuolellakin. Tarkoituksena on luoda pohja toimintakaudella 2001-2002 tehtävälle työlle laajentumiseen liittyvien menojen ja Euroopan kehitysrahaston menojen alalla. Rakennetoimet Rakennetoimien kohdalla ensisijaisia ovat olleet tapaukset, joilla on merkittäviä kansainvälisiä tai taloudellisia vaikutuksia. Tulli ja kauppa Tällä alalla toiminta on kohdistunut etupäässä - tullietuusjärjestelmien suojaamiseen, - sokerin ja banaanin tuontia koskeviin tapauksiin niihin liittyvien korkeiden tullimaksujen vuoksi, - vientitukiin erityisesti Venäjän federaatioon suuntautuvassa viennissä(8). Maatalous Toiminta on kohdistunut erityisesti oliiviöljyn, tomaattien, kuitupellavan ja maitotuotteiden jalostus- ja tuotantotukien alalla esiintyvien riskien tunnistamiseen. Tullimaksut ja valmisteverot Toiminnassa on keskitytty savukkeiden ja alkoholin salakuljetuksen sekä muiden laittomien toimien torjumiseen. 1.2. Sisäiset tutkimukset Toimintakauden aikana aloitettiin 36 tutkimusta, joista kahdeksan koski muita yhteisön toimielimiä, elimiä ja virastoja kuin komissiota ja sen yksiköitä. Yhdeksästä tutkimuksesta on laadittu kertomus. Nämä kertomukset koskevat komissiota, talous- ja sosiaalikomiteaa, Euroopan unionin elinten käännöskeskusta ja Euroopan parlamenttia. Kahdeksan tutkintakertomuksen kohdalla asia päätettiin siirtää kansallisten oikeusviranomaisten käsiteltäväksi. Useimmiten kyseessä ovat olleet monimutkaiset petostapaukset, joihin ovat syyllistyneet järjestäytyneeseen verkostoon kuuluvat yksilöt, tai yksittäisten henkilöiden tekemät petokset taikka yksilön toiminta, jonka voidaan katsoa olevan ammatillisten velvollisuuksien noudattamatta jättämistä. Tapauksiin liittyy monenlaisia väärinkäytöksiä (varojen väärinkäyttö, väärentäminen, tarjousten manipulointi, rikosoikeudellisiin seuraamuksiin mahdollisesti johtava tarjouspyyntötietojen antaminen, salainen toiminta) riippuen siitä, missä toimielimessä virkamies tai toimihenkilö työskentelee. Erityistutkimukset Tehtiin kaksi erityistutkimusta, jotka johtivat viraston avulla tuomion antamiseen. Tutkimukset ovat osoitus yhteistyövaikeuksista asianomaisten viranomaisten ja yksiköiden välillä, mutta niistä käy myös ilmi, miten yhteistyökäytännöt ovat kehittyneet. Nämä kaksi tapausta osoittavat yksiselitteisesti tarpeen koordinoida petollisten käytäntöjen torjumiseksi toteutettavaa toimintaa. Tukholman edustuston tapaus Marraskuussa 1999 komission Tukholman edustuston väitettiin syyllistyneen rahoituskavalluksiin. Erioikeuksista ja vapauksista tehdystä pöytäkirjasta ja Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöistä aiheutuvien erityisten rajoitusten vuoksi Ruotsin oikeusviranomaiset pyysivät apua petostentorjuntavirastolta, jolla on riittävät tutkintavaltuudet komission sisäisissä asioissa. OLAF otti asian tutkittavaksi ja toimitti kertomuksensa komissiolle ja Ruotsin viranomaisille 24. toukokuuta 2000. Oikeudelliset yksiköt pystyivät viraston tutkijoiden tekemien havaintojen pohjalta jatkamaan viipymättä työtään OLAFin avustuksella. Tukholman syyttäjäviranomainen järjesti kuulemiset ja toteutti muut jatkotoimien kannalta tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet. Komissio aloitti kurinpitomenettelyt 28. kesäkuuta 2001. Tapaus kertoo vaaroista, joita yhteisön rahoituksen hajautettu hallinnointi aiheuttaa, ja tarpeesta taata hyvä taloudenhoito erityisesti edustustoissa. Lisäksi tapaus on osoitus erinomaisesti onnistuneesta yhteistyöstä OLAFin ja Ruotsin oikeusviranomaisten välillä. Yleisö oli tapauksesta erityisen kiinnostunut ja lehdistö uutisoi tapauksen poikkeuksellisen laajasti sekä Ruotsissa että muissa jäsenvaltioissa. Euroopan unionin toimielinten uskottavuuden kannalta onkin äärimmäisen tärkeää, että OLAF käsittelee tällaiset sisäiset tapaukset huolellisesti ja ammattitaidolla. Matkailuun liittyvä tapaus Ranskassa Pariisin Tribunal de Grande Instance antoi 22. syyskuuta 2000 ensimmäisen tuomion Ranskassa matkailupolitiikan alalla havaituista petoksista, joista komissio (UCLAF) oli antanut tutkintapyynnön joulukuussa 1994. Viidelle pääsyytetylle langetettiin 1-4 vuoden vankeustuomiot ja sakkoja yhteensä 304898 euroa Euroopan yhteisölle aiheutuneesta 1029030 euron siviilioikeudellisesta vahingosta. Osapuolten vedottua ylempään oikeusasteeseen Pariisin Cour d'Appel antaa tapauksessa uuden tuomion (istunnot on tarkoitus järjestää vuoden 2001 lopulla). Saman tapauksen osalta aloitettiin muitakin menettelyjä vuonna 1994 erityisesti Belgiassa. Ne johtanevat oikeuden päätöksiin lähitulevaisuudessa. Tapaus osoittaa, millaisiin vaikeuksiin kansalliset oikeusviranomaiset törmäävät yrittäessään selvittää nopeasti tapauksia, joihin liittyy kansainvälisiä petoksia ja joiden monimutkaisuutta komission henkilöstön asema pahentaa entisestään. On valitettavaa, etteivät rikosoikeudelliset tutkimukset ole kehittyneet samaan tahtiin kaikissa jäsenvaltioissa. Tällaisista tutkimuksista ilmenee selvästi yhteisön ja jäsenvaltioiden yksiköiden sekä toisaalta eri jäsenvaltioiden yksiköiden välisen tiiviin yhteistyön tarve. Vain yhteistyön avulla voidaan saada kaikkia asianomaisia osapuolia tyydyttäviä ratkaisuja kohtuullisen ajan kuluessa. Virasto onkin päättänyt ottaa tutkimuksiin vastedes mukaan sekä oman rikosoikeudellisen asiantuntemuksensa että kansalliset oikeusviranomaiset mahdollisimman alussa edistääkseen yhteistyön kehittymistä ja lyhentääkseen tulosten saamiseen kuluvaa aikaa. 1.3. Suorat menot 1.3.1. Ulkomaanapu ja laajentuminen Nämä ovat tärkeitä toiminta-aloja, mutta sisäisille tapauksille, uudelleenjärjestelyille ja menettelyjen tarkistamiselle annettu etusija on luonnollisesti tässä vaiheessa vähentänyt aloja koskevien tapausten tutkimustoimintaan käytettävissä olevia voimavaroja. OLAFin kannalta on joka tapauksessa tärkeää työskennellä yhdessä muiden rahoittajaorganisaatioiden kanssa (Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto, Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt jne.) ja erityisesti näiden tutkintayksiköiden ja petostentorjuntayksiköiden kanssa, sillä rahoitusohjelmat ovat luonteeltaan toisiaan täydentäviä, ja yhteistyö ja tietojenvaihto moninkertaistavat yhteistoimintamahdollisuuksia. Virasto on myös hyötynyt tiiviistä yhteistyöstä kansalaisjärjestöjen, esimerkiksi "Transparency international" -järjestön kanssa ja tukenut kansalaisyhteiskunnan vahvistamiseen sekä petosten ja lahjonnan torjumiseen tähtääviä toimia. OLAFilla ja kansalaisjärjestöillä on yhteiset päämäärät, joten yhteyksiä olisi syvennettävä edelleenkin. 1.3.1.1. Petostyypit Näillä kahdella alalla tavatut petostyypit on nimetty jo viraston toimintakertomuksessa vuosilta 1999-2000. Toimintakaudella 2000-2001 virasto havaitsi kuitenkin erityisiä ongelmia myös julkisten hankintojen alalla. Huomattava osa Euroopan unionin talousarviosta käytetään yhteisön ulkopuolisille maille (myös jäsenyyttä hakeneille maille) annettavaan tekniseen apuun. Suurin osa näistä varoista käytetään palveluhankintasopimuksiin, joita tehdään alalle erikoistuneiden yritysten kanssa. Yritykset valitaan tarjouskilpailuissa, joita julkaisevat asiasta vastaavat EU:n yksiköt tai edunsaajamaiden hallintoviranomaiset Euroopan unionin yksiköiden valvonnan alaisina. Kaikissa tarjouspyyntöihin liittyvissä tilanteissa on useita mahdollisuuksia syyllistyä petoksiin ja väärinkäytöksiin. Petosten välttämiseksi ja terveen kilpailun turvaamiseksi sovellettavat säännöt mahdollistavat parhaiden palvelujen saamisen edullisimpaan hintaan ja ovat vuosien aikana saatujen kokemusten tulosta. Tapaukset, joista OLAF on ollut kiinnostunut, koskevat epäilyjä tarjousten laatua arvioivan komitean jäseniin kohdistetusta sopimattomasta painostuksesta. Jotkut epäilyt liittyvät kyseisille henkilöille maksettuihin luvattomiin maksuihin ja lahjuksiin, joilla pyritään saamaan oikeudetonta etua muihin kilpailijoihin nähden. Jotkut epäilyt puolestaan koskevat hankkeiden suunnittelusta ja tarjouseritelmien ja tarjousten muotoilusta vastaavien asiantuntijoiden välisiä eturistiriitoja. Asiaan sovellettavat säännöt on suunniteltu turvaamaan kaikkien kilpailuun osallistuvien tasavertainen kohtelu. Niinpä teknisiin määräyksiin liittyvien tietojen ennenaikainen ilmoittaminen, jos se tapahtuu mahdollisten tarjoajien hyödyksi, voi vahingoittaa terveen kilpailun mahdollisuuksia. OLAF pyrkii työskentelemään tiiviissä yhteistyössä asiasta vastaavien yksiköiden kanssa parantaakseen niiden valmiuksia havaita mahdolliset petokset julkisten hankintojen alalla ja kehittääkseen sääntöjä ja rakenteita, joita tarvitaan väärinkäytösten torjumiseksi julkisten hankintojen alalla. 1.3.1.2. Kehitysapu ja humanitaarinen apu Cotonoun sopimuksen allekirjoittaminen kesäkuussa 2000 aloitti uuden kumppanuussuhteen 20 vuodeksi Euroopan yhteisön ja AKT-maiden välillä. Cotonoun sopimus korvasi Lomén yleissopimuksen. Kumppanuuden tarkoituksena on luoda kestävälle kehitykselle ja köyhyyden vähentämiselle suotuisammat olosuhteet ja pysäyttää taloudellisen, teknologisen ja sosiaalisen syrjäytymisen prosessi. Sopimuksessa asetetaan myös erityisiä vakavan korruption käsittelyyn tarkoitettuja kuulemis- ja seuraamusmenettelyitä. Virasto on tutkinut joitakin tapauksia, jotka liittyvät Lomén yleissopimuksen perusteella myönnettyyn rahoitukseen, ja on aloittanut tutkimuksia tukeakseen petoskysymyksistä vastaavien oikeusviranomaisten toimintaa tietyissä AKT-maissa. Virasto pitää tärkeänä, että Cotonoun sopimukseen liittyvien sitoumusten yhteydessä saatuja kokemuksia voidaan hyödyntää myös petostentorjuntatoiminnan tehostamiseksi. Tällä hetkellä virasto avustaa Keniaa rikostutkimuksessa, joka liittyy epäilyihin vakavista väärinkäytöksistä erään tarjouskilpailun yhteydessä. Tapausta tutkitaan parhaillaan ja sitä pidetään hyödyllisenä kokeiluna siitä, mitä vastaavissa tapauksissa on mahdollista tehdä. Samalla otetaan kuitenkin huomioon oikeudelliset rajoitteet, jotka säätelevät viraston suoraa toimintaa tällaisissa tapauksissa. 1.3.1.3. Laajentuminen Liittymistä valmistelevalle rahoitukselle on tarpeen taata asianmukainen suoja. Virasto onkin keskittynyt antamaan kansallisille hallintoviranomaisille tukea petostentorjunnassa. Seuraavaksi esitetään muutamia esimerkkejä kansallisten hallintoviranomaisten kanssa yhteistyössä aloitetuista tutkimuksista. Julkiset hankinnat OLAF käsitteli kaksi tarjouspyyntöihin liittyvää tapausta Romaniassa vuonna 2000. Ensimmäisessä tapauksessa oli kyseessä petosepäily tarjouskilpailussa, jonka kohteena oli Romanian viranomaisille annettavaa teknistä apua koskeva hanke. Tarjouspyyntö peruutettiin ja esitettiin myöhemmin täysin uudistettuna. Toisessa tapauksessa OLAFin saamat tiedot johtivat olettamukseen, jonka mukaan tarjoajat olivat pyrkineet vaikuttamaan riippumattoman arviointikomitean jäseniin. Asia siirrettiin Romanian yleisen syyttäjän käsiteltäväksi. Viraston tuomioistuinasioiden ja neuvonnan yksikkö on huolehtinut siitä, että yhteistyö Romanian viranomaisten kanssa jatkuu. Phare-varojen hallinnointi Vuonna 2001 OLAF aloitti Slovakiassa tutkimuksen Phare-varojen hallinnointia koskevien korruptioepäilyjen johdosta. OLAF avustaa tapauksesta vastaavia kansallisia tutkijoita ja antaa tarpeellista asiantuntemusta Phare-ohjelmointijärjestelmästä ja siihen liittyvistä tarjousten tekomenettelyistä. Kansallisten tutkijoiden kanssa järjestetään joka kuukausi työseminaari, jossa keskustellaan siihenastisista tutkimustuloksista ja työsuunnitelmasta. OLAF osallistuu työhön myös antamalla tutkijoille välttämättömiä tietoja aineistoista, jotka ovat Euroopan unionin yksiköiden valvonnassa. JOP-ohjelma Virasto on myös joissakin tapauksissa työskennellyt tiiviissä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa. Esimerkkejä tällaisesta työskentelystä ovat eräät Phare-varoin rahoitettuun yhteisyritysohjelmaan liittyvät tapaukset. Talouden ja rahoituksen pääosasto (ECFIN) on toimittanut JOP-ohjelman yhteydessä lukuisia valvontatarkastuksia edunsaajayrityksissä. Näiden tarkastuskäyntien aikana tehtyjen havaintojen ansiosta on voitu selvittää eräiden konsulttiyritysten toimintaa, myös Euroopan unionin alueella, ja saada kokonaiskäsitys niiden toimista. OLAF on analysoinut yhdessä talouden ja rahoituksen pääosaston rahoitustoimialan linjan kanssa kaiken asiaan liittyvän aineiston ja ehdottanut, että kehitetään joustava strategia, jossa otetaan huomioon tutkimuksen kuluessa ilmenneet eri tekijät. Näin voidaan määritellä petoksen tekomenetelmä ja valita tehokkaimmat suunnitelmat tekijöiden rankaisemiseksi. 1.3.2. Sisäiset politiikat OLAF vastaa vakavia väärinkäytöksiä ja petoksia koskevien epäilyjen tutkinnasta unionin talousarvion "sisäisten politiikkojen" alalla. Tämä politiikka, johon kuuluvat esimerkiksi liikenne, opetus ja kulttuuri, tutkimus ja teknologian kehittäminen, kattaa noin 6 prosenttia talousarviosta. Politiikkojen toimeenpanosta ja hallinnoinnista vastaavat komission eri yksiköt, eikä ne virallisesti ole lainkaan jäsenvaltioiden vastuulla kuten ovat esimerkiksi maatalous tai rakennerahastot. OLAF pyrkii mahdollisuuksiensa rajoissa tekemään yhä enemmän yhteistyötä komission asianomaisten yksiköiden kanssa sisäisiin politiikkoihin liittyvien ohjelmien kaikissa vaiheissa väärinkäytösten ja petosten ehkäisemiseksi ja havaitsemiseksi. Näitä yhteistyötapoja ovat kuuleminen ohjelmien käynnistämisvaiheessa asianmukaisten petostentorjuntatoimenpiteiden sisällyttämiseksi tukien ja maksujen hyväksymisehtoihin, yhteiset tiedonkeruu- ja arviointimenetelmät, yhteisen valvonnan toteuttaminen (valvontaan hyväksytyn oikeusperustan mukaisesti) sekä tarvittaessa varojen takaisinperinnän koordinointi. Maaliskuussa 2000 OLAF aloitti eräältä komission yksiköltä saatujen tietojen perusteella tutkimuksen eräässä voittoa tavoittelemattomassa järjestössä, joka oli saanut komissiolta rahoitusta useiden vuosien ajan. Yhdessä komission kahden eri yksikön kanssa OLAF valmisteli ja toteutti perinpohjaisen tutkimuksen kaikista järjestölle eri rahoituslähteistä maksetuista varoista.Virasto havaitsi lukuisien tukeen kelpaamattomien toimintojen lisäksi menoja, jotka oli esitetty komissiolle korvausta varten, mutta jotka eivät olleetkaan kyseisen järjestön menoja, sekä palvelujen hankkimiseen käytettyjä menoja, joista ei ollut olemassa laskuja eikä kuitteja. Väliaikaiset tulokset vahvistivat, että takaisinperittävä summa on jopa noin 300000 euroa. Takaisinperinnän suorittavat komission yksiköt OLAFin avustuksella. Lisäksi tapauksen käsittely siirrettiin virallisesti jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille, jotta ne ryhtyisivät toimiin petos- ja kavallusepäilyjen osalta. Tämän tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että komission voittoa tavoittelemattomalle järjestölle maksama pitkäaikainen rahoitus saattaa aiheuttaa riippuvuuden, sillä tällaisilla järjestöillä ei yleensä ole omia varoja rakenteellisten tarpeidensa (rakennukset, varusteet, henkilökunta) kattamiseksi. 1.4. Rakennepoliittiset menot Koska vastuu rakennerahastojen menoista on pääosin jäsenvaltioilla, petostentorjuntavirasto on keskittynyt omiin tutkimuksiinsa ja riskialttiisiin aloihin. Virasto on kuitenkin ollut erityisen valppaana sen suhteen, minkälaisia seuraamuksia jäsenvaltiot määräävät sellaisten järjestelmällisten väärinkäytösten yhteydessä, joilla on merkittävää taloudellista vaikutusta. OLAF on tältä osin työskennellyt tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden tulojen ja menojen hyväksynnästä vastaavien yksiköiden kanssa turvatakseen taloudellisten etujen suojaamiseen ja petostentorjuntaan liittyvän toiminnan koordinoinnin ja korjatakseen siinä esiintyvät puutteet. Joulukuusta 2000 lähtien virasto on käyttänyt uutta tiedotusohjelmistoa, joka on kehitetty asetuksen (EY) N:o 1681/94(9) mukaisesti. Ohjelmisto mahdollistaa suoran yhteydenpidon jäsenvaltioiden ja muiden asianomaisten yksiköiden välillä ja tehostaa hallinnollista ja taloudellista seurantaa. Lisäksi virasto on toimittanut toimivaltaisille oikeus- ja poliisiviranomaisille kaikki rikollista toimintaa koskevat tiedot, jotta rikosoikeudelliset menettelyt voitaisiin aloittaa, ja tarjonnut viranomaisille samalla täyden yhteistyönsä ja apunsa. Tästä merkittävästä tarjouksesta on seurannut lukuisia koordinointi- ja avunantopyyntöjä. Varsinaisessa operatiivisessa toiminnassaan OLAF on kiinnittänyt erityistä huomiota tapauksiin, joissa yksin jäsenvaltion toiminta on osoittautunut riittämättömäksi tai mahdottomaksi, kuten esimerkiksi seuraavissa tapauksissa: - kansainväliset väärinkäytökset tai väärinkäytökset, joihin oletetaan osallistuneen talouden toimijoita useista eri jäsenvaltioista, - jäsenvaltio on antanut riittämättömän vastauksen viraston tiedusteluihin, - edunsaajalle on myönnetty rahoitusta erilaisista yhteisön rahoituslähteistä (suora rahoitus ja rakennerahastojen varat). Yhden tulojen ja menojen hyväksynnästä vastaavan komission yksikön tehtyä rutiinitarkastuksen rakennerahaston osarahoittamaan hankkeeseen eräässä jäsenvaltiossa OLAFin huomio kiinnittyi edunsaajan esittämiin menoilmoituksiin, jotka perustuivat toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan tarjoajan toimittamiin asiakirjoihin. OLAF on tehnyt neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2185/96(10) mukaisen tarkastuskäynnin kyseisen tarjoajan luo, sillä tämä sai myös yhteisön suoraa tukea. Viraston tekemissä selvityksissä havaittiin, että yhteisrahoitetun hankkeen yhteydessä esitettyjä menoja oli suurenneltu ja etenkin että osa ylisuurista laskuista oli käytetty rahasummien maksamiseen veroparatiisissa sijaitsevalle yritykselle. Tarkastusraportti ja kaikki siihen liittyvät asiakirjat toimitettiin välittömästi sen jäsenvaltion oikeusviranomaisille, jossa yhteisrahoitettu hanke oli esitetty. Viraston avustuksella myöhemmin tehdyissä kotietsinnöissä ja takavarikoinneissa voitiin vahvistaa todeksi kaikki aiemmat epäilyt. 1.5. Tullit/maataloustuotteiden ulkomaankauppa/verotus 1.5.1. Yleinen esittely Tulliliitto ja yhteinen kauppapolitiikka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan (EY:n perustamissopimuksen 23 ja 131 artikla). Komissiolla on näin ollen valtuudet ryhtyä toimiin sellaista toimintaa vastaan, joka on tai vaikuttaa olevan tullilainsäädännön vastaista. Asetus (EY) N:o 515/97(11) on perusasetus, johon sisältyvät jäsenvaltioiden välistä sekä jäsenvaltioiden ja komission välistä keskinäistä avunantoa koskevat määräykset. OLAF vastaa kyseisen asetuksen asianmukaisesta soveltamisesta. Asiaan sovellettavien erilaisten oikeudellisten välineiden(12) ja kansainvälisten sopimusten mukaisesti OLAFin tehtävänä on huolehtia tehokkaasta yhteistyöstä kaikilla tasoilla tulli- ja maatalouslainsäädännön moitteettoman soveltamisen turvaamiseksi. Tätä varten OLAF huolehtii tietojenvaihdosta, koordinoi jäsenvaltioissa toteutettavia toimia, osallistuu jäsenvaltioissa ja yhteisön ulkopuolisissa maissa suoritettaviin tutkimuksiin ja tekee tarkastuskäyntejä. Kaikki tullialaa koskevat tutkimukset liittyvät Euroopan yhteisön ja yhteisön ulkopuolisten maiden väliseen tavarakauppaan (tuonti, vienti, passitus, varastointi ja jalostus) ja ne perustuvat tullilainsäädännön noudattamatta jättämistä koskeviin havaintoihin tai epäilyihin. Arvonlisäveropetosten torjunnan alalla ensisijainen vastuu on sen sijaan jäsenvaltioilla asiaan sovellettavan oikeusperustan (asetus (ETY) N:o 218/92(13) ja direktiivi 77/799(14)) mukaisesti(15). EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 3 kohdassa määrätään kuitenkin, että jäsenvaltiot sovittavat yhteen toimintansa, jonka tarkoituksena on suojata yhteisön taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä, ja "yhdessä komission kanssa järjestävät toimivaltaisten viranomaistensa kiinteän ja säännöllisen yhteistoiminnan". Komissio, jolla on jo kokemusta tästä toiminnasta, koordinoi ja kannustaa tietojenvaihtoa varsinkin silloin kun on kyse vakavimmista yhteisön sisäisistä petostapauksista, joilla on yhteyksiä useisiin jäsenvaltioihin. OLAF puuttuu siis toimintaan arvonlisäverotuksen alalla ainoastaan kansainvälisissä tapauksissa, jotka edellyttävät toiminnan koordinoimista yhteisön tasolla, ja silloinkin vain kansallisten hallinto- tai oikeusviranomaisten pyynnöstä. 1.5.2. Maataloustuotteiden ulkomaankauppa Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävässä maataloustuotteiden kaupassa OLAFin tutkimukset painottuvat muun muassa vientitukien maksamiseen liittyviin kysymyksiin, tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista maksettavien tullien takaisinperintään ja kolmansien maiden kanssa tehtyjen etuuskohtelusopimusten soveltamiseen maatalousalalla. OLAF on tehnyt erityistutkimuksia seuraavilla petosaltteimmilla toimialoilla: naudanliha (vienti Venäjälle), tuoreet hedelmät ja vihannekset (tutkimus banaanin tuonnista - ks. yksityiskohtainen selvitys seuraavassa osassa), maito ja maitotuotteet (tutkimus väärennetystä voista) sekä tutkimukset viinin ja alkoholin tuonnin alalla. Tutkimus banaanin tuonnista OLAFin sekä Italian ja Belgian viranomaisten rikosoikeudellisten ja hallinnollisten tutkimusten yhteydessä suorittamat tarkastukset osoittivat vuoden 2000 puolivälissä, että Keski- ja Etelä-Amerikasta tuodun banaanin vapaaseen liikkeeseen luovuttamiseksi oli käytetty väärennettyjä AGRIM-tuontitodistuksia. Asiaa koskevia tutkimuksia jatketaan edelleen ja niitä on laajennettu useisiin muihin jäsenvaltioihin (Ranskaan, Portugaliin ja Espanjaan). Keski- ja Etelä-Amerikasta peräisin olevan banaanin tuonnista maksetaan alempia tulleja (75 euroa/tonni) vuotuisen tariffikiintiön rajoissa, kun tuontierille on myönnetty AGRIM-tuontitodistukset. Tariffikiintiön ulkopuolisesta tuonnista maksettavan tullin määrä on tällä hetkellä 680 euroa/tonni. Banaanit on tuotu yhteisöön pääasiassa Belgian ja Italian satamien kautta, joskin vastaavaa toimintaa on havaittu myös Espanjassa, Portugalissa, Kreikassa ja Saksassa. Tähän mennessä on saatu selville, että vuoden 1998 alun ja vuoden 2000 puolivälin välisenä aikana 160000 tonnia banaaneja on tuotu väärennetyillä ranskalaisilla tuontitodistuksella ja noin 60000 tonnia väärennetyillä espanjalaisilla tuontitodistuksilla. Maksamatta jääneiden tullien määrä on tässä vaiheessa arviolta 160 miljoonaa euroa. Tämän banaanialalla ilmenneen suurimittaisen petoshavainnon jälkeen komissio on välittömästi vahvistanut asiaan sovellettavia tarkastustoimenpiteitä antamalla asetuksen (EY) N:o 1632/2000(16). Väärennettyjä ranskalaisia todistuksia ja väärennettyjä espanjalaisia todistuksia koskevat tutkimukset toteutettiin kiinteässä yhteistyössä kansallisten oikeusviranomaisten kanssa. Tutkimukset osoittivat, että asiaan sekaantuneet järjestäytyneet rikollisjärjestöt hyödynsivät toiminnassaan kansainvälisen yhteistyön heikkoja kohtia saadakseen huomattavia voittoja mahdollisimman pienillä riskeillä. Tällaisen tapauksen paljastuminen kertoo jäsenvaltioiden ja OLAFin välille muodostuneesta erinomaisesta (oikeudellisesta ja hallinnollisesta) yhteistyöstä ja on osoitus siitä, että yhteistyöllä ja tietojenvaihdolla saadaan aikaan erittäin myönteisiä tuloksia yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisessa. 1.5.3. Kalataloustuotteet/teollisuustuotteet (tekstiilit, jalkineet) Viraston tärkeimpänä tehtävänä kalatalous- ja teollisuustuotteiden alalla (tekstiili- ja vaatetusala mukaan luettuna) on ollut tutkia tapauksia, jotka edellyttävät toimintaa yhteisön tasolla ja jotka täyttävät ainakin yhden seuraavista kriteereistä: - petollisten menettelyjen avulla markkinoille pyrkivien kansainvälisten ryhmittymien toiminta, - korkeat tullit tai tullien ja polkumyyntitullien yhdistelmä, - uhka muille yhteisön politiikoille ja kansanterveyden suojaamiseen tähtääville toimenpiteille, - tullietuusjärjestelmien asianmukaisen soveltamisen varmistaminen, - passitusjärjestelmän väärinkäyttö ja etenkin tekstiilituotteiden ja jalkineiden arvon alentaminen, - kaupan suojaamistoimenpiteiden laajamittainen kiertäminen. Kalataloutta koskevissa tutkimuksissa on havaittu merkittäviä petoksia, jotka ovat kohdistuneet seuraaviin tuotteisiin: - tonnikalasäilykkeet, joita on tuotu väärin perustein saadun AKT-maille (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot) varatun tullietuuskohtelun turvin, - katkaravut ja kalmarit, joita on tuotu väärin perustein saadun yleisen tullietuuskohtelun (yleisen tullietuusjärjestelmän) turvin tarkoituksena myöskin kiertää eräitä intialaisia tuottajia koskevia terveydellisistä syistä määrättyjä kieltotoimenpiteitä, - suolattu turska, jota on tuotu Islannista väärin perustein saadun ETA-sopimuksessa (Euroopan talousalue) määrätyn tullietuuskohtelun turvin. Teollisuustuotteiden alalla tutkimuksissa on havaittu merkittäviä petoksia, jotka ovat kohdistuneet seuraaviin tuotteisiin: - brasilialainen, kanadalainen ja venäläinen alumiini, jota on tuotu tullivapaasti käyttämällä väärin merentakaisille alueille myönnettyä tullimenettelyä, - pii (metalli), jonka on väitetty olevan peräisin Sveitsistä tai Venäjältä kiinalaisia tuotteita koskevien polkumyyntitullien välttämiseksi, - piikarbidi, jonka on väitetty olevan peräisin Tsekistä venäläisiä ja ukrainalaisia tuotteita koskevien polkumyyntitullien välttämiseksi, - vaatteet, joiden alkuperä- ja tuojamaan on väitetty olevan Malesia; väärin perustein saadun yleisen tullietuuskohtelun turvin ja vaatteiden tuonnissa on kierretty todelliseen alkuperämaahan (Vietnam) sovellettavia kyseisen kauppatavaran kiintiöitä - jalkineet, joiden alkuperämaa on ilmoitettu väärin määrällisten rajojen kiertämiseksi ja/tai Kiinaa koskevien polkumyyntitullien kiertämiseksi, - aasialaiset tekstiilituotteet, jotka on siirretty yhteisön passitusjärjestelmään kuuluviksi tullien maksamatta jättämiseksi ja voimassa olevien määrällisten rajojen kiertämiseksi, - aasialaiset tekstiilituotteet, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhdessä jäsenvaltiossa (maksamatta arvonlisäveroa) väärennetyn laskun perusteella ja joiden arvo on näin ollen ilmoitettu alemmaksi; sen jälkeen muissa jäsenvaltioissa sijaitsevat vastaanottajat maksavat täydet summat yhteisön ulkopuolisissa maissa oleville hankkijoille. Tätä menetelmää käytettäessä tuovan jäsenvaltion tulliviranomaiset eivät pysty määrittelemään tavaran oikeaa arvoa tuonnin yhteydessä, ja lisäksi arvonlisäveron myöhempää maksamista on erittäin vaikea valvoa. Tekstiilien tuontia koskeva erityistapaus OLAFin järjestämän tutkimuksen ja hallinnollisen yhteistyön perusteella on Malesian toimivaltaisten viranomaisten kanssa toimitettu tarkastuksia, jotka koskevat malesialaista alkuperää osoittavien todistusten petollista käyttöä tekstiilituotteissa ja etenkin farkuissa. Yksittäinen Saksassa sijaitseva tuoja, jolla kuitenkin oli myös kaupallisia suhteita muihin jäsenvaltioihin ja eräisiin yhteisön ulkopuolisiin maihin, oli järjestelmällisesti kiertänyt yhteisön tuontirajoituksia käyttämällä väärennettyjä alkuperän ja arvon osoittavia todistuksia. Erään jäsenvaltion (Alankomaat) tekemän selvityksen mukaan tapaukseen liittyvistä petoksista yksin laiton tuonti Malesiasta oli lähes 10 prosenttia yhteisön vuotuisesta kyseisten tuotteiden kokonaistuonnista. Vastaavaa petollista tuontia oli harjoitettu aiemminkin niin, että alkuperämaaksi oli ilmoitettu Kambodza, Laos, Myanmar, Vietnam ja Lesotho. Taloudellisen kokonaisvaikutuksen voidaan arvioida olevan vähintään 30 miljoonaa euroa ja 4,5 miljoonaa euroa omien varojen osalta. Pääepäilty siirtyi eurooppalaisen lainkäyttöalueen ulkopuolelle saatuaan ensin petollisesti yli 60 miljoonaa euroa eräiltä eurooppalaisilta pankeilta ja erään Afrikan valtion hallituksen kauppasuhteiden kehityskomitealta. Tämä tapaus on tyypillinen osoitus hyvin järjestäytyneessä rikollisverkostossa työskentelevän yksilön kyvystä saada haltuunsa ja valmistaa väärennettyjä alkuperä- ja kuljetusasiakirjoja ja väärennettyjä kauppa-asiakirjoja. Vaikutukset ulottuvat tullivelan (tuontitullit) ja arvonlisäveropetoksen välittömiä vaikutuksia pidemmälle. Tapauksesta aiheutuu välitöntä vahinkoa myös kaupalle ja sääntöjä noudattavien yhteisön tuojien taloudelliselle toiminnalle sekä yhteisön kauppapolitiikalle: kansainvälistä kauppaa ja hallinnollista yhteistyötä koskeville yhteisön sopimuksille aiheutuu kohtuuttoman suuri taakka verrattuna petoksentekijän saamaan suoraan taloudelliseen hyötyyn. 1.5.4. Huumeiden valmistuksessa käytettävät lähtöaineet Huumeiden valmistamiseen käytettäviä lähtöaineita koskien tärkein tehtävä on ollut koordinoida jäsenvaltioiden toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on havaita ja ehkäistä näiden tuotteiden käyttö huumausaineiden laittomassa valmistuksessa. Jäsenvaltioille on pyritty toimittamaan tietoja, jotta asianomaiset henkilöt tai yritykset eivät kiertelisi yhteisön alueelta etsimässä uusia mahdollisuuksia ("shopping around"). Toinen keskeinen tehtävä on ollut etikkahappoanhydridin maailmanlaajuisen seurantatoiminnan ("operaatio Topaz") valmistelu sekä yhteistyö kansainvälisten järjestöjen, kuten Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen huumausainevalvontalautakunnan sekä Maailman tullijärjestön kanssa. 1.5.5. Välillinen verotus Kyseinen ala kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan, joten OLAF antaa vain jäsenvaltioiden suostumuksella ja niiden pyynnöstä koordinoitua apua taloudellisten etujen suojaamisessa ja petosten torjunnassa. Tämän toiminnan osalta on mainittava EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 3 kohdassa määritellyn tehtävän mukainen kehitteillä oleva yhteisön palvelukeskus, jota kuvataan tarkemmin päätelmäluvussa. Pääpaino on ollut toiminnassa, jonka ansiosta jäsenvaltiot voivat sovittaa yhteen toimenpiteitään erityisesti seuraavanlaisten petosten torjunnassa: - petokset, joihin liittyy suuria rahasummia, ja/tai - karusellikaupan kautta järjestetyt petokset, joihin liittyy yhteisön sisäistä kauppaa ja tietyissä tapauksissa tuontia tai vientiä, ja/tai - petokset, joiden järjestäjinä ovat rikollisjärjestöt, ja/tai - petokset, joihin liittyy muilla aloilla (savukkeet, rahanpesu jne.) tehtyjä petoksia. Nämä kriteerit huomioon ottaen toiminnassa on keskitytty ennen kaikkea seuraaviin tuotteisiin: autot, matkapuhelimet, elektroniset ja metallikomponentit. Arvonlisävero - jalometalleja (hopea, kulta jne.) koskevien tutkimusten koordinointi Kansainväliset rikollisjärjestöt käyttävät muun muassa jalometalleja järjestelmällisten arvonlisäveropetosten tekemiseen. Jalometallien (esimerkiksi hopean) tuotantoon tarvittavaa raaka-ainetta on saatavilla tai ostettavissa maailmanmarkkinoilta, jossa sitä käsitellään ja myydään harkkoina tai rakeina. Kansainvälinen kurssi määritellään joka päivä Lontoon metallipörssissä (LME). Tuotantolaitokset tai tukkumyyntiyhtiöt toimittavat tavaran välittäjäyrityksille kahdessa eri tavalla: - tavara tuodaan yhteisöön maksamatta arvonlisäveroa tullauksen yhteydessä, minkä jälkeen tavara myydään toiseen jäsenvaltioon, jolloin tuoja voi saada veron takaisin käyttämällä väärennettyä laskua, josta ilmenee määräjäsenvaltiossa sijaitsevan ostajan (joka näin myös itse syyllistyy petokseen) maksama arvonlisävero, - samaa menettelyä käytetään yhteisön sisäisessä kaupassa. Arvonlisäveron maksamatta jättäminen antaa veronkiertoon osallistuville talouden toimijoille epäoikeudenmukaisen kilpailuedun, joka vääristää unionin sisäistä kauppaa. Yhdenmukaistetun arvonlisäverolainsäädännön puutumisen vuoksi jäsenvaltioiden väliset peräkkäiset rahoitustapahtumat moninkertaistavat arvonlisäveronkierron jokaisessa vaiheessa. Menetettyjen verotulojen määrä nousee erittäin korkeaksi. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä OLAF osallistuu kansallisten hallintoviranomaisten toiminnan koordinoimiseen rikosoikeuden ja arvonlisäverolainsäädännön alalla sekä erilaisten kansallisten hallinnollisten järjestöjen toiminnan koordinoimiseen. Tässä toiminnassa OLAF käyttää hyväkseen eri valtioiden lainsääntöjä koskevaa asiantuntemustaan. 1.6. Maatalous 1.6.1. Johdanto Yhteisön sisäisillä maatalousmarkkinoilla OLAF on keskittynyt erityisesti pellava-alaa koskeviin tutkimuksiin (ks. alla) ja maitokiintiöiden soveltamiseen liittyviin rikkomuksiin, joihin on väitetty syyllistyneen useissa jäsenvaltioissa toimipaikan omaavia yhtiöitä. 1.6.2. Kuitupellava-alaan liittyvät väärinkäytökset Espanjassa Vuonna 1999 esitettiin Espanjaa koskevia raportteja väärinkäytösepäilyistä yhteisön rahoittaman pellavajärjestelmän toiminnassa. OLAF otti asiassa yhteyttä Espanjan toimivaltaisiin viranomaisiin. Yhteydenoton perusteella Fiscalía Especial Anti-Corrupción (lahjontatapauksiin erikoistunut syyttäjäviranomainen) aloitti tapauksen tutkinnan. OLAF aloitti myös oman hallinnollisen tutkimuksensa toukokuussa 2000 asetuksen (EY) 2185/96 mukaisesti. OLAF sai joulukuussa 2000 jäljennöksen espanjalaisen lahjontaan erikoistuneen syyttäjäviranomaisen loppuraportista, ja OLAFin oma tutkimus saatiin valmiiksi maaliskuun puolivälissä vuonna 2001. Epäillyt väärinkäytökset koskivat lähinnä pellavan tuotantoon käytetyltä kylvöalalta saatujen pellavanvarsien tuotannon määrän ilmoittamista liian suureksi ja väärennettyjä tietoja sisältävien tukihakemusten esittämistä Espanjan viranomaisille. Kyseisiin tukihakemuksiin oli liitetty väärennettyjä jalostusilmoituksia, jotka pellavan jalostusyksiköt olivat todistaneet oikeiksi. Toimintakauden aikana Espanjalle maksettiin rahoitusta yhteensä yli 100 miljoonaa euroa. OLAFin tutkimusta laajennettiin Belgiaan erääseen talouden toimijaan, jolla oli yhteyksiä espanjalaisiin jalostajiin. Samaa asiaa koskevia tutkimuksia tehdään parhaillaan Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Heti tutkintakertomuksen valmistuttua maaliskuun puolivälissä vuonna 2001 OLAF lähetti siitä kappaleen Espanjan oikeusviranomaisille, jotta ne ryhtyisivät asianmukaisiin toimiin. Jäljennös kertomuksesta asianmukaisin suosituksin lähetettiin FEGAlle (espanjalainen maksajavirasto) sekä menojen tarkastamisesta vastaavalle maatalouden pääosaston linjalle, jotta se harkitsisi rahoituskorjausten määräämistä Espanjalle tilien tarkastusmenettelyn yhteydessä kuitupellavajärjestelmän valvonnassa kyseisinä kausina ilmenneiden mahdollisten puutteiden vuoksi(17). Tutkimus on osoitus toiminnan monimutkaisuudesta. Eri osatekijöitä ovat takaisinperintä toimijoilta, jäsenvaltioiden rahoitukseen tehtävät korjaukset ja lahjontaepäilyjä tutkiville kansallisille viranomaisille annettava oikeusapu. 1.7. Savukkeet 1.7.1. Toiminnan painopisteet Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen kansainväliseltä järjestäytyneeltä petolliselta toiminnalta savukkeiden alalla on ollut yksi viraston tärkeimmistä tehtävistä kuluneen toimintavuoden aikana. Savukkeiden salakuljetus on ongelma kaikissa jäsenvaltioissa ja useissa yhteisön ulkopuolisissa maissa, ja siitä aiheutuu huomattavia menetyksiä yhteisön ja jäsenvaltioiden talousarvioihin. Petosten tekijät puolestaan keräävät valtavia voittoja. Savukkeiden salakuljetukseen liittyy usein myös muuta laitonta toimintaa, kuten arvonlisäveropetoksia, rahanpesua ja huumausaineiden laitonta kauppaa. Varsinkin savukealalla petokset ovat maailmanlaajuista toimintaa, jossa petosten tekijöillä on käytettävissään valtaisat voimavarat ja erittäin kehittyneet infrastruktuurit. Salakuljetetut savukkeet varastoidaan usein aluksi Euroopan unioniin, josta ne viedään tai ilmoitetaan viedyiksi yhteisön ulkopuolisiin maihin. Vientimenettelyt ja myöhemmät tullijärjestelyt yhteisön ulkopuolisissa maissa ovat yleensä täysin laillisia, mutta eräisiin määräpaikkoihin viedyt savukemäärät ja savukemerkit aiheuttavat epäilyksiä siitä, mikä on savukkeiden lopullinen määränpää. Vain tehostetun yhteistyön, tilanteen laaja-alaisen ymmärtämisen ja asianmukaisen tiedon- ja tietämyksenvaihdon avulla voidaan toteuttaa tehokkaampia ehkäisytoimenpiteitä savukkeiden salakuljetuksen vähentämiseksi. Virasto osallistuu siis savukkeita koskevien petosten torjuntaan antamalla asiasta yhteisön tason tietoa, koordinoimalla tutkimuksia yhteisön sisä- ja ulkopuolella sekä avustamalla jäsenvaltioiden hallinto- ja oikeusviranomaisia petosten analysoinnissa, ennaltaehkäisyssä ja syytteeseenpanossa. Lisäksi virasto on mukana komission kahta yhdysvaltalaista savukkeidenvalmistajaa vastaan nostamissa siviilikanteissa, jotka ovat vireillä yhdysvaltalaisissa tuomioistuimissa. Keskinäistä tulliapua koskevan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen yleissopimuksen mukaisesti ja viraston pääjohtajan ja Yhdysvaltain tullitarkastusviraston välillä tehdyn sopimuksen ansiosta kaksi Yhdysvaltain tullin edustajaa työskenteli OLAFissa kolme kuukautta vuoden 2001 alkupuoliskolla tarkoituksenaan lisätä yhteistyötä aloilla, joilla tavoitteet ovat yhteneväisiä. Tämä osoittautui erittäin hyödylliseksi, ja vierailuja olisi hyvä järjestää jatkossakin. Savukealalla tehtyjen petosten menetelmät ovat tosiasiassa edelleen samoja kuin aiemminkin: salakuljetus tapahtuu lähinnä väärennettyjen ilmoitusten, määräysten kiertämisen ja "varsinaisten" salakuljetusten (ilmoittamatta jätetyt lähetykset) kautta. Sen sijaan petosten järjestämistapaa vaihdetaan muuttuvien olosuhteiden mukaan. Jos savukkeiden alkuperän ja liikkeiden valvontaa kiristetään jossakin jäsenvaltiossa tai tietyssä yhteisön ulkopuolisessa maassa, petosten tekijät siirtävät yksinkertaisesti toimintansa johonkin toiseen jäsenvaltioon tai yhteisön ulkopuoliseen maahan. Koska toimintaan liittyy valtavia voittoja, petosten tekijät ovat valmiita varastoimaan tai siirtelemään savukkeita huomattavan pitkän ajan toivoen, että petostentorjunnasta vastaavien viranomaisten kiinnostus laantuu, ennen kuin he yrittävät saada savukkeita petollisin keinoin yhteisön markkinoille. Ottaen huomioon savukkeiden liikkeitä ja varastointia koskevat suuntaukset, viraston tärkein tavoite on kehittää yhteistyötä tiettyjen avainasemassa olevien yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa, jotta tieto savukkeiden liikkeistä olisi nopeasti saatavilla ja käytettävissä yhteisön alueelle suuntautuvan savukkeiden salakuljetuksen estämiseksi. 1.7.2. Esimerkkitapaus Eräässä viimeaikaisessa tapauksessa virasto antoi apua eräälle jäsenvaltiolle, jonka oli saatava todisteita asettaakseen syytteeseen henkilön, joka oli syyllistynyt merkittävän suuriin salakuljetustoimiin Euroopan unionissa useiden vuosien ajan. Viraston jäsenet lähtivät tutkimaan asiaa entisen Jugoslavian maihin jäljittääkseen savukkeiden kuljetusreitit ja -keinot ja selvittääkseen vastaanottajien henkilöllisyyden ja savukkeiden liikkeisiin kuuluneet varastointipaikat. Työn kuluessa selvitettiin myös Euroopan unioniin takaisin kierrätettyjen savukkeiden ilmoitettu määränpää, liikkeiden päivämäärät, käytetyt laivat ja laivojen henkilöstön jäsenten nimet. Kyseisten maiden viranomaisten kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta viraston edustajat saattoivat tutkia myös eri lähetyksiä ja niiden rahoitusta koskevia kauppa-asiakirjoja. Lukuisista asiakirjoista saatiin myös jäljennökset. Asiakirjoista voi olla hyötyä jäsenvaltioille niiden jäljittäessä petoksia Euroopan unionin alueella. Lisäksi virasto analysoi kyseiset asiakirjat nähdäkseen, millaisia lisätietoja niistä voidaan poimia. Asiakirjoista voi olla hyötyä myös niille jäsenvaltioille, jotka eivät osallistuneet kyseisen tehtävän suorittamiseen. Yhteisön ja yhteisön ulkopuolisten maiden välisten sopimusten sekä varsinkin viraston kyseisten maiden asiasta vastaaviin viranomaisiin ylläpitämien yhteyksien ansiosta virasto voi tarjota palveluja, jotka ovat laajempia kuin palvelut, joita jäsenvaltiot kykenevät saamaan asianomaisten maiden kanssa tekemiensä kahdenvälisten sopimusten turvin. 1.8. Tilastokatsaus Operatiivista toimintaa koskevat tilastot 1. kesäkuuta 2000 - 31. toukokuuta 2001 väliseltä ajalta esitetään jäljempänä. Taulukoissa esitetyt luvut on otettu asianhallintajärjestelmästä ja ne kuvastavat kuluneen vuoden suuntauksia. Luvut on pyöristetty ylös- tai alaspäin. Tässä esitetty katsauksen on laatinut viraston henkilöstö aiempien tapausten perusteella. Niinpä katsauksesta eivät käy ilmi uudet toimintaperiaatteet, vaikka tilastot onkin laadittu uuden menetelmän pohjalta ja soveltaen pääjohtajan toivomaa avoimuutta. Tapausten tutkinnan jatkuvuuden takaamiseksi alla kuvattua menetelmää on jouduttu mukauttamaan nykyisten tapausten käsittelyyn. Tapauksista on tehty tilastollinen erittely seuraavan jaon mukaisesti: tapauksen arviointi, tutkimus ja käsittelyn lopettaminen. Arviointi Arviointiin ei kuulu varsinaista tutkimustoimintaa. Tiettyä alaa koskevista tapauksista vastaava tutkija arvioi aluksi kaikki tiedot, jotka saapuvat postitse, puhelimitse, sähköpostitse tai virallisena ilmoituksena yksityishenkilöltä, talouden toimijalta, kansalliselta viranomaiselta tai yhteisön toimielimeltä. Arvioinnista vastaava tutkija voi käyttää virastossa saatavilla olevaa tietoa sekä olla yhteydessä eurooppalaisiin toimielimiin, virastoihin ja laitoksiin, toimivaltaisiin kansallisiin viranomaisiin ja tietolähteisiin voidakseen varmistaa esitettyjen asioiden todenmukaisuuden. Alasta vastaava neuvonantaja suorittaa arvioinnin ja toimittaa aineiston tutkimusten ohjauskomitealle. Komitea, joka koostuu tutkinnan ja jatkotoimien linjan johtajasta, kaikista neuvonantajista ja tuomioistuinasioiden ja neuvonnan yksikön päälliköstä, valmistelee pääjohtajalle annettavan lausunnon. Pääjohtaja päättää sen saatuaan, aloitetaanko tutkimus. Virasto pyrkii kuitenkin takaamaan, että arviointi tehdään mahdollisimman nopeasti ja että siihen osoitetaan riittävästi voimavaroja. Yksi tämän vaiheen tavoitteista on epäluotettavan tiedon poistaminen ja tapauksen käsittelyn lopettaminen. Näin virasto voi päättää monien tapausten käsittelyn jo tässä vaiheessa. Tutkimus Tutkimusvaiheeseen pääsy merkitsee sitä, että pääjohtaja on aloittanut virallisen tutkimuksen asetusten N:o 1073/1999 tai (Euratom) N:o 1074/1999 mukaisesti. Vaiheen lopussa laaditaan lopullinen tutkintakertomus hyväksyntää varten. Pääjohtaja tekee virallisen päätöksen tapauksen käsittelyn lopettamisesta kertomuksen perusteella. Päätös merkitsee tutkintavaiheen päättymistä, ja tapauksen käsittely katsotaan tutkintatoimien osalta lopetetuksi. Tapauksen käsittelyn lopettaminen Tapauksen käsittelyn lopettamisessa käytetään samaa menettelyä ja ollaan yhtä tarkkoja kuin sen aloittamisessakin, joskin lopettamispäätös perustuu yleensä lopulliseen tutkintakertomukseen sisältyvään arvioon. Vaikka tapauksen käsittely on tutkinnan osalta lopetettu, tapaus edellyttää yleensä taloudellista, hallinnollista tai oikeudellista seurantaa (ks. viraston toimintakäsikirjan tarkistetun laitoksen kohta 3.1). Tarkastelujakson aikana tapauksien käsittely on lopetettu monista eri syistä. Useimmiten kyseessä on ollut tapaus, jossa epäily on tutkimuksen perusteella osoittautunut perusteettomaksi. Todisteita ei joko saatu tai ne eivät arvioinnin jälkeen osoittaneetkaan väitettyjä seikkoja tosiksi. Osa tapauksista oli sellaisia, joissa esille tuodut asiat kyllä vahvistettiin, mutta petosta tai taloudellista väärinkäytöstä ei ilmennyt. Joskus syytökset peruutetaan, keskeinen todistaja kieltäytyy yhteistyöstä tai aihe osoittautuu OLAFin toimivaltaan kuulumattomaksi. Muutamat tapaukset myös vanhentuvat lainsäädännöllisistä syistä siksi, että rikkomisesta ilmoitetaan virastolle liian myöhään tai virasto ei ehdi käsitellä tapausta annetussa ajassa. Tässä yhteydessä on mainittava, ettei uuden henkilöstön palvelukseenottoprosessia ja tehokkaampien hallinnointijärjestelmien käyttöönottoa voida missään tapauksessa pitää oikeutuksena tapauksen käsittelyn hitaudelle, joka saattaa johtaa tapauksen hylkäämiseen. Kun OLAFin toimintakäsikirja oli hyväksytty ja entisestä tietokannasta toimintakauden aikana siirrettävä aineisto oli saatu luetteloitua ja tarkastettua (ks. kohta 2.3.3), virasto otti käyttöön uuden tilastomenetelmän, joka perustuu tapausten järjestelmälliseen ja täydelliseen rekisteröintiin. Ennen asianhallintajärjestelmän käyttöönottoa tietokantaan ei rekisteröity lainkaan tietoa siitä, milloin pääjohtaja on aloittanut tai lopettanut virallisesti tapauksen käsittelyn. Tapauksen käsittelyvaiheen vaihtuminen (arvioinnista tutkimuksen aloittamiseen ja tutkimuksen aloittamisesta tapauksen käsittelyn lopettamiseen) perustui tutkijoiden arvioon. Asianhallintajärjestelmän käyttöönoton jälkeen toukokuussa 2001 on laadittu sisäisiä menettelyjä, joiden avulla pyritään turvaamaan, että kaikki pääjohtajan virallisesti aloittamat tai lopettamat tapaukset rekisteröidään. Näin ollen toimintakauden aikana aloitetuiksi tai lopetetuiksi määriteltyjen tapausten luetteloissa sekoittuvat nyt ne tapaukset, joiden käsittelyvaiheen tutkija on vaihtanut, ja tapaukset, joiden käsittelystä viraston pääjohtaja on tehnyt virallisen aloittamis- tai lopettamispäätöksen. Tilanne 1. kesäkuuta 2000(18) >PIC FILE= "C_2001365FI.004601.TIF"> >TAULUKON PAIKKA> Tapausten kokonaismäärää kauden alussa voidaan kuvata seuraavasti: - Tapauksia oli suurin piirtein yhtä paljon arvioitavana (33 %), tutkittavana (35 %) ja lopetusvaiheessa (32 %). - Arvioitavana oli runsaasti tapauksia, jotka liittyivät tulliin ja maataloustuotteiden ulkomaankauppaan (44 % kaikista tullia ja kauppaa koskevista tapauksista), suoriin menoihin (45 % kaikista suoriin menoihin liittyvistä tapauksista) ja savukkeisiin (46 % kaikista savukkeita koskevista tapauksista). Tämä kuvastaa sitä, että monia tapauksia ei ole voitu käsitellä voimavarojen vähäisyyden tai tärkeämpien tapausten käsittelyn vuoksi. - Tulliin ja kauppaan liittyvät tapaukset kattavat lähes puolet kaikista tapauksista (49 % kokonaismäärästä). Muutokset toimintakauden aikana (1. kesäkuuta 2000 - 31. toukokuuta 2001) >PIC FILE= "C_2001365FI.004701.TIF"> >TAULUKON PAIKKA> Taulukosta käy ilmi, että toimintakauden aikana otettiin käsiteltäväksi 511 uutta tapausta, 441 tapausta siirtyi tutkintavaiheeseen ja 659 tapauksen käsittely lopetettiin. Muutoksiin sisältyy siis tapauksia, jotka olivat mukana jo 1. kesäkuuta 2000, sekä uusia kauden aikana käsiteltäviksi otettuja tapauksia. Tapausten määrässä tapahtuneita muutoksia voidaan kuvata seuraavasti: - Paljon sisäisiä tutkimuksia: uusien tapausten määrä on 8 prosenttia kaikista uusista tapauksista. Tämä kertoo sisäisten tutkimusten ensisijaisuudesta virastossa. - Lukuisten tapausten käsittely lopetettiin varsinkin tullin ja kaupan alalla (65 % kaikista loppuunkäsitellyistä tapauksista). Tämä kertoo panostuksesta kertomuksen kohdassa 2.3.3 mainitusta entisestä tietokannasta siirrettyjen tapausten uudelleen arviointiin ja päivittämiseen. Tilanne 31. toukokuuta 2001 >PIC FILE= "C_2001365FI.004801.TIF"> >TAULUKON PAIKKA> Yllä kuvattu 31. päivän toukokuuta 2001 tilanne saadaan yhdistämällä toimintakauden alkua eli 1. kesäkuuta 2000 koskevat tiedot kauden aikana tapahtuneisiin muutoksiin. Alla esitetään kauden alku- ja lopputilanteen välinen vertailu. Toimintakauden alun (1. kesäkuuta 2000) ja lopun (31. toukokuuta 2001) välinen vertailu >PIC FILE= "C_2001365FI.004901.TIF"> Toimintakauden lopun tilannetta on verrattava kauden alun tilanteeseen. Muutosta voidaan luonnehtia seuraavasti: - Tapausten kokonaismäärä nousi toimintakauden aikana 1832:sta 2343:een eli 28 prosenttia. Tämä on osoitus suhteellisen korkeasta aktiviteettitasosta, joka selittyy osin asianhallintajärjestelmän myötä käyttöönotetulla tarkemmalla rekisteröintijärjestelmällä, ja kertoo siitä, että tietoisuus OLAFin toiminnasta on lisääntynyt Euroopan unionin toimielimissä ja kansalaisten keskuudessa ja yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa on lisääntynyt. - Arvioitavana olevien tapausten kokonaismäärä on laskenut huomattavasti, 612:sta 436:een. Niiden osuus kaikista tapauksista on laskenut 33:sta 19 prosenttiin toimintakauden aikana. Kuten jo aiemmin todettiin, tämä kehitys liittyy suurelta osin viraston mittavaan työhön tullia ja kauppaa koskevien tapausten käsittelyn edistämiseksi. - Tutkittavina olevien tapausten kokonaismäärä on noussut hieman (636:sta 664:ään), mutta niiden osuus kaikista tapauksista on laskenut 35:sta 28 prosenttiin kauden aikana. - Loppuunkäsiteltyjen tapausten määrä on noussut huomattavasti: 584:stä 1243:een. Niiden osuus kaikista tapauksista on noussut 32:sta 52 prosenttiin kauden aikana. Muutos johtuu pääasiassa viraston mittavasta työstä edellä mainittujen aiempien tapausten käsittelemiseksi. Tapausten alakohtaisesta jakautumisesta voidaan tuoda esiin seuraavat kehityssuuntaukset toimintakauden alun ja lopun välisenä aikana: - Sisäisten tutkimusten määrä on lisääntynyt (51:stä 88 tapaukseen: niiden osuus kaikista tapauksista on noussut 3:sta 4 prosenttiin) ja suoriin menoihin liittyvien tapausten määrä on lisääntynyt (304:stä 470 tapaukseen: niiden osuus kaikista tapauksista on noussut 17:stä 20 prosenttiin). - Tullia ja kauppaa koskevien tutkimusten määrä on vähentynyt suhteessa kaikkiin tapauksiin (tapausten lukumäärä on lisääntynyt 903:sta 1065:een, mutta niiden osuus kaikista tapauksista on laskenut 49:stä 45 prosenttiin) ja savukkeita koskevien tapausten määrän on vähentynyt (tapausten lukumäärä on lisääntynyt 85:stä 102:teen, mutta niiden osuus kaikista tapauksista on laskenut 5:stä 4 prosenttiin). OSASTO 2 OLAFIN TOIMINTA TOIMIELINJÄRJESTELMÄSSÄ 2.1. Suhteet komission yksiköihin Komission 28. huhtikuuta 1999 tekemän päätöksen(19) 2 ja 3 artiklassa EY, EHTY, Euratom erotetaan viraston täysin itsenäinen tutkimustehtävä muista tehtävistä, joita virasto toteuttaa komission täysivaltaisena yksikkönä. 2.1.1. Viraston toiminnallinen riippumattomuus Virastolla on komissiossa hallinnollinen ja taloudellinen riippumattomuus. Sisäisen organisaationsa osalta virasto noudattaa 28. huhtikuuta 1999 tehdyssä päätöksessä asetettuja suuntaviivoja. Virasto soveltaa komission sisäistä organisaatiota koskevia sääntöjä niiltä osin, kuin ne on sovitettavissa yhteen viraston toiminnalliseen riippuvuuteen liittyvien määräysten kanssa. Juuri viraston erityisasema oli syynä siihen, että komissio muutti pääjohtajan ja valvontakomitean yksimielisellä suostumuksella johtohenkilöstön nimitysasioita käsittelevän neuvoa-antavan komitean kokoonpanoa. Pääjohtaja päättää nimittävänä viranomaisena yksiköiden organisaatiosta ja ilmoittaa siitä komissiolle. Viraston pääjohtaja valmistelee alustavan talousarvioesityksen ja toimittaa sen budjettipääosastolle(20). Parlamentti ja neuvosto hyväksyvät viraston talousarvion ja henkilöstötaulukon alustavan talousarvioesityksen perusteella. Viraston pääjohtaja hyväksyy OLAFia koskevan erityisen budjettikohdan menot yleisessä talousarviossa. Käytännössä viraston suoraan hallinnoimista menoista on laadittu enemmän tai vähemmän virallinen kooste yhdessä budjettipääosaston, hallinnon pääosaston ja komission yksiköiden kanssa. Hallinnointitehtävät on jaettu käytännöllisin perustein, jotta voitaisiin hyötyä mittakaavaeduista vaarantamatta viraston riippumattomuutta. Varainhoitoasetuksessa säädetyssä tehtävien hajauttamisessa (tulojen ja menojen hyväksyntä, tilinpito, sisäinen tarkastus) on edistytty. Yhteisön lainsäätäjä(21) on antanut petostentorjuntavirastolle tehtäväksi toteuttaa etenkin yhteisön toimielimissä ja elimissä itsenäisesti hallinnollisia tutkimuksia. Pääjohtaja ja valvontakomitea takaavat viraston toiminnallisen riippumattomuuden(22). 2.1.2. Viraston hallinnollinen ja taloudellinen organisaatio 2.1.2.1. Uusien suuntaviivojen mukainen uusi rakenne Komissio esitteli petosten torjuntaa koskevan kattavan strategiansa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden 2000 jälkipuoliskon aikana(23). Myös valvontakomitea on korostanut useissa lausunnoissaan ja vuosikertomuksessaan tarvetta mukauttaa OLAFin rakennetta ja henkilöstötaulukkoa viraston tehtävien ja toiminnan painopisteiden mukaiseksi. Painopisteet luetellaan vuosiksi 2001-2003 laaditussa toimintasuunnitelmassa, jonka Göteborgin Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15. kesäkuuta 2001(24). Kattava lähestymistapa merkitsee organisaation osalta sitä, että operatiiviset toiminnot (eli tiedonhankinta, kenttätyö sekä hallinnollinen, lainsäädännöllinen, oikeudellinen ja taloudellinen apu ja seuranta) on eriytettävä selkeämmin. Eriyttämisen tarkoituksena on välttää tehtävien kasaantuminen ja eturistiriidat saman rakenteen sisällä, organisoida työt laaja-alaisesti ja huolehtia siitä, että eri toimenpiteet täydentävät toisiaan. Ensimmäinen organisaatiomuutos tehtiin syyskuussa 2000 tässä hengessä, ja siinä otettiin huomioon entisen UCLAFin henkilöstön siirtäminen kokonaisuudessaan OLAFiin, UCLAFin muuttaminen OLAFiksi ja uuden toimintakulttuurin määritteleminen. Organisaatioon luotiin kaksi uutta linjaa: ensimmäinen on vastuussa tutkinnasta ja jatkotoimista ja toinen, koko virastolle yhteinen linja, vastaa poliittisten ja lainsäädännöllisten aloitteiden tekemisestä sekä tuen ja neuvojen antamisesta operatiivisille yksiköille. Eri alojen asiantuntijat jaettiin tutkinta ja jatkotoimet -linjalla lisäksi kahteen ryhmään, joista toinen vastaa sisäisistä tutkimuksista, välittömistä menoista ja rakennetoimista ja toinen ulkoisista tutkimuksista ja jatkotoimista. Suuntaviivojen mukaisesti tavoitteena oli korvata alakohtaiset rakenteet joustavilla ja monialaisilla ryhmillä, joiden ansiosta toiminnan painopisteitä voidaan muokata joustavasti tilanteen mukaan. Viraston monialaisella linjalla puolestaan pyritään vahvistamaan lainsäädännöllistä ja oikeudellista ulottuvuutta sekä operatiivisen toiminnan yhtenäisyyttä kansallisten hallinto- ja oikeusviranomaisten toiminnan kanssa. Tämän väliaikaisen organisaatiorakenteen tavoitteena oli voimavarojen siirtäminen kokonaisuudessaan uuteen organisaatioon tarkkailukauden jälkeen. Tarkkailukauden aikana varmistettiin organisaation valmiudet mukautua uusiin suuntaviivoihin ja järjestää voimavaroansa uudelleen. Vuoden 2001 alkupuoliskon lopulla hallinnollisten rakenteiden uudelleenorganisointia jatkettiin aloittamalla tiedonhankinnasta ja toimintastrategiasta vastaavan kolmannen linjan suunnittelu. Vielä muotoutumassa olevalla linjalla hoidetaan tehtäviä, jotka aiemmin kuuluivat pääjohtajalle. Koottaessa tietoja yhteisön tasolle olisi otettava huomioon tulevan talousrikollisuuden seurantakeskuksen perustaminen ja määriteltävä operatiivisen toiminnan painopisteet. Uudelle linjalle onkin koottu tiedon keräämiseen ja hyödyntämiseen, myös tietotekniikkaan, liittyvät toiminnot, ja linjan tärkeimpänä vastuualueena on OLAFin tutkimusten ja jatkotoimien asianmukaisuuden ja vaikutusten vahvistaminen. Linja tarjoaa asiantuntemustaan sekä toimielinjärjestelmän sisäisellä tasolla (komission yksiköille ja muille toimielimille) että ulkoisella tasolla (jäsenvaltioille) ja pyrkii näin turvaamaan kyseisten toimijoiden ja OLAFin toiminnan täydentävyyden. Virastoon on myös perustettu tai on parhaillaan perustettavana - viraston käsittelemiä tapauksia varten taloudellisten jatkotoimien ja perinnän yksikkö yleisistä asioista ja lainsäädännöstä vastaavalle linjalle - tuesta ehdokasmaille vastaava yksikkö pääjohtajan yhteyteen; yksikkö vastaa tiiviin yhteistyösuhteen luomisesta näihin maihin, jotta ne voivat jo ennen liittymistään valmistautua suojaamaan yhteisön taloudellisia etuja samalla tavoin kuin muissa yhteisön jäsenvaltioissa - taloustarkastaja, joka vastaa varainhoidon ja arviointitehtävien kehittämisestä komission määrittelemien uusien suuntaviivojen mukaisesti - neuvonantaja, joka vastaa tietoturvaan ja tietojen luottamuksellisuuteen liittyvistä kysymyksistä. 2.1.2.2. Inhimillisten ja taloudellisten voimavarojen mukauttaminen Budjettivallan käyttäjä on edellisten varainhoitovuosien aikana lisännyt huomattavasti virastolle myönnettyjä taloudellisia ja inhimillisiä voimavaroja(25). Valvontakomitea totesi kuitenkin vuoden 2000 puolivälissä antamassaan lausunnossa(26), että viraston riippumattomuudelle ja sen hallinnolliselle ja taloudelliselle itsenäisyydelle välttämättömien edellytysten luomisessa on viivästytty. Henkilöstön palvelukseenotto onkin osoittautunut raskaaksi ja monimutkaiseksi prosessiksi pääasiallisesti kahdesta syystä: ensinnäkin uuden pääjohtajan oli hoidettava organisaation muuttaminen UCLAFista OLAFiksi, vaikka vuoden 2000 talousarvioesitys oli entisen UCLAFin laatima(27), ja toisaalta henkilöstötaulukkoon tehtiin useita perättäisiä muutoksia vuotta 2001 koskevan talousarviomenettelyn aikana. Lisäksi väliaikaisten toimihenkilöiden valinta (1200 hakemusta) ennen varallaololistojen perustamista oli erittäin suuritöinen. Budjettivallan käyttäjä muutti huomattavasti OLAFin henkilöstötaulukkoa vuoden 2001 talousarvion hyväksymisen yhteydessä noudattaakseen yhteisön lainsäätäjän ja Eurooppa-neuvoston asettaman korkean tason työryhmän määrittelemiä suuntaviivoja(28): väliaikaisten toimihenkilöiden määrää lisättiin A ja B ura-alueilla (123 hyväksyttyä väliaikaista toimihenkilöä vuonna 2001, kun taas vakinaisten virkojen määrä laski 143:sta vuonna 2000 109:ään vuonna 2001) ja B ura-alueen virkojen määrää lisättiin suhteessa A ura-alueen virkojen määrään. Vuoden 2001 alustavassa talousarviossa esitetyt määrärahat 76 uuden viran perustamiseksi "jäädytettiin" odotettaessa Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta 16. toukokuuta 2000 annetussa päätöslauselmassa(29) asetettujen ehtojen täyttymistä; osa varoista on tarkoitus ottaa käyttöön vuoden 2001 korjaavassa talousarviossa. Tämä merkitsee sitä, että ura-alueesta A on siirrettävä virkamiehiä muihin komission yksiköihin, kuitenkin niin, ettei toiminnan jatkuvuuteen tule katkoksia eikä asiantuntemuksen taso laske. Seuraavassa taulukossa esitetään viraston viroissa tapahtuneet muutokset kesäkuun 2000 ja kesäkuun 2001 välisenä aikana: >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> Taulukko kertoo toimintakauden aikana tapahtuneiden muutosten laajuudesta. Mille tahansa organisaatiolle on suuri haaste lisätä henkilöstön määrää lähes 70 prosentilla ja tehdä samanaikaisesti henkilöstön uudelleenjärjestelyjä vaarantamatta kuitenkaan organisaation yhtenäisyyttä ja palvelun jatkumista. Toimintavuoden aikana vietiin kuitenkin eteenpäin yhteisön lainsäätäjän vuonna 1999 hyväksymää kolmivuotissuunnitelmaa henkilöstösääntöjen alaisen henkilöstön määrän nostamiseksi 300 henkilöön. Saadakseen palvelukseensa monialaisia korkeasti koulutettuja virkamiehiä, joista suurin osa on jäsenvaltioista tulevia asiantuntijoita, virasto järjesti useita väliaikaisten toimihenkilöiden valintamenettelyjä vuonna 2000 ja keväällä 2001. Kaksi valintamenettelyä järjestettiin monimutkaisiin petostapauksiin, myös sisäisiin tutkimuksiin, erikoistuneiden tutkijoiden palvelukseen ottamiseksi ura-alueille B ja A, ja kaksi muuta talousrikollisuutta koskevaan rikoslainsäädäntöön erikoistuneiden lakimiesten palvelukseen ottamiseksi. Näiden valintojen perusteella laadittiin marraskuussa 2000 varallaololuettelot, ja ensimmäiset henkilöt otettiin palvelukseen. Aiemmin mainituista syistä virasto saa lakimiesten ja oikeudellisten neuvonantajien (kaksi kolmasosaa henkilöstöstä) palvelukseenottomenettelyt päätökseen vasta vuoden 2001 jälkipuoliskolla. Virastolla on siis kuitenkin ennen vuoden 2001 loppua käytettävissään rikoslainsäädäntöön ja laajamittaiseen talousrikollisuuteen erikoistuneita lakimiehiä. Heidän asiantuntemustaan tarvitaan kaikkien kansallisten oikeusjärjestelmien hallitsemiseksi ja viraston toiminnan tehostamiseksi kurinpidollisen, hallinnollisen ja oikeudellisen ulottuvuuden sekä kansalaisulottuvuuden osalta. Linjasta A (politiikka, lainsäädäntö ja oikeudelliset asiat) vastaava johtaja nimitettiin virkaansa huhtikuussa 2001. Linjan B (tutkinta ja jatkotoimet) johtaja astunee virkaansa lokakuussa 2001 ja linjan C (Tiedonhankinta, toimintastrategiat ja tietotekniikka) johtaja marraskuussa 2001. Kun koko johtohenkilöstö on otettu palvelukseen, virasto toteuttaa vuoden 2001 uusien virkojen täyttämisen pohjalta tarkan virkakohtaisen tutkimuksen siitä, riittävätkö vuoden 2001 lopussa käytettävissä olevat voimavarat virastolle uskottujen tehtävien suorittamiseen. Tarkoituksena on varmistaa, että virasto pystyy suorittamaan tehtävänsä, olipa sitten kyse operatiivisista tehtävistä (tutkinta ja jatkotoimet), uusista tehtävistä (tiedonhankinta, hallinnollinen, taloudellinen, oikeudellinen ja lainsäädännöllinen seuranta, etenkin "petoksiin varautumisen" näkökulmasta) tai perinteisemmistä komission yksikölle kuuluvista tehtävistä. 2.1.3. Petostentorjuntakoulutus ja yleisölle tiedottaminen Erityinen koulutustoiminta Petostentorjuntavirasto on kehittänyt erityisen petostentorjuntaa koskevan koulutusstrategian, jossa otetaan huomioon viraston toiminnan erityislaatu, viraston asema ja toimintakeinot. Petostentorjuntavirastoon on otettu runsaasti uusia työntekijöitä, mikä asettaa sen sisäiselle koulutukselle suuria haasteita: uusille työntekijöille on annettava perehdyttämiskoulutusta, jotta he voivat mahdollisimman nopeasti ryhtyä hoitamaan tehtäviään monikulttuurisessa ja monikielisessä työympäristössä, jossa lisäksi sovelletaan monia eri menettelyjä. Virasto tekee lisäksi toimintansa puitteissa tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa osallistumalla esimerkiksi niiden järjestämään koulutustoimintaan. Virasto on järjestänyt ja rahoittanut joitakin koulutustapahtumia tai osallistunut niiden järjestämiseen ja rahoittamiseen (13 kertaa tarkastelujakson aikana). OLAFin painopisteistä ja osallistumistavoista on näissä tapauksissa tehty päätös. Viraston virkamiehiä kutsutaan myös usein puhumaan tai osallistumaan muuten konferensseihin, seminaareihin ja tutkijatapaamisiin. Kesäkuun 2000 ja toukokuun 2001 välisenä aikana tällaisia tapahtumia oli 74. Yleisölle tiedottaminen OLAFin työ on usein luonteeltaan hyvin teknistä, joten se on voitava esittää helppotajuisesti suurelle yleisölle. Niinpä virasto on omaksunut operatiivista toimintaansa koskevan tiedotuspolitiikan tarkoituksenaan käyttää avoimia menetelmiä ja noudattaa kuitenkin niitä periaatteita ja rajoituksia, joita yksilön oikeudet ja tutkimusten tehokkuus asettavat arkaluonteisten tietojen välittämiselle. Tämän vuoksi virasto on suunnitellut asianmukaisia keinoja tiedottaa yleisölle. Näitä ovat esimerkiksi yksityiskohtaisten tietojen toimittaminen hyvissä ajoin ja sellaisessa muodossa, jota tiedotusvälineet voivat hyödyntää. Yleisölle kerrotaan myös viraston toiminnasta ja sen tuloksellisesta yhteistyöstä kansallisten tutkintayksiköiden kanssa. Kun kyseessä ovat OLAFin riippumattomaan toimintaan liittyvät operatiiviset toimet, vain viraston tiedottajalla ja pääjohtajalla on valtuudet olla yhteydessä tiedotusvälineisiin. Muuhun kuin toiminnallisen riippumattomuuden alaan liittyvästä suhdetoiminnasta vastaa komission lehdistö- ja viestintäpääosasto ja erityisesti asiasta vastaavan komission jäsenen tiedottaja. Lisäksi on perustettu myös ns. petostentorjuntatiedottajien verkosto. Verkostoon kuuluvat tärkeimpien OLAFin kanssa yhteistyötä tekevien kansallisten tutkimusvirastojen tiedottajat ja suhdetoiminnasta vastaavat henkilöt. Verkoston tavoitteena on luoda yhteistoimintaa ja pysyviä yhteyksiä OLAFin viestinnästä, suhdetoiminnasta ja koulutuksen koordinoinnista vastaavan yksikön ja vastaavien kansallisten yksiköiden välille(30). 2.2. Suhteet muihin Euroopan unionin toimielimiin, elimiin ja virastoihin 2.2.1. Institutionaalinen ympäristö EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan määräysten mukaisesti yhteisön lainsäätäjä ja komissio antoivat petostentorjuntavirastolle tehtäväksi osallistua jäsenvaltioiden sekä niiden poliisi- ja oikeusviranomaisten kanssa tehtävään yhteistyöhön(31) ja antaa erityisesti teknistä apua yhteisön muille toimielimille, elimille ja virastoille sekä toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. Virasto antaa myös komission puolesta teknistä ja toiminnallista apua rikosoikeudellisen yhteistyön alalla(32). Petostentorjuntavirasto aikoo järjestäytyä "yhteisön palvelukeskukseksi", jotta se voisi kehittää tehtäviänsä täysimääräisesti(33). Virastolla on selkeät toimivaltuudet ja hyvin määritelty tehtävä, jota se suorittaa tilintarkastustuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen valvonnassa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston poliittisen valvonnan alaisena. Tutkintakertomusten seuranta kuuluu puolestaan kansallisten tuomioistuinten toimialaan. Petostentorjuntavirastolle on annettu käyttöön keinot osallistua yhteisön toimintaan (EY:n perustamissopimuksen 280 artikla) soveltamalla oikeuteen perustuvan alueen tavoitteeseen (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artikla) liittyvää hallitustenvälistä lähestymistapaa. OLAF tekee yhteistyötä Europolin ja Eurojustin väliaikaisen yksikön kanssa silloin, kun se on jommankumman osapuolen tehtävien suorittamisen kannalta tarpeellista, ja neuvottelee parhaillaan Europolin kanssa yhteistyökehyksestä, jossa otetaan huomioon myös keskinäisen avunannon erityistarpeet OLAFin toiminta-alalla. Euroopan petostentorjuntavirasto ja yhteisön toimielimet, elimet ja virastot tiedottavat toiminnastaan toisilleen yhteisön lainsäädännön määräysten mukaisesti oikeuksiensa ja velvollisuuksiensa rajoissa, noudattaen luottamuksellisuussääntöjä ja kunnioittaen yksilön oikeuksia myös siten kuin niistä on määrätty kansallisessa lainsäädännössä. Erityisesti valtuudet toteuttaa sisäisiä tutkimuksia perustuvat toimielinten jäsenten ja virkamiesten välistä tiedoksiantoa ja yhteistyötä koskeviin säädösvelvollisuuksiin ja niihin oikeuksiin ja vapauksiin, joita heille on myönnetty Euroopan ihmisoikeussopimuksessa, yhteisön virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettavissa henkilöstösäännöissä sekä erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa(34). Joitakin viraston toiminnan osa-alueita sekä yhteistyökäytäntöjä sisäisten tutkimusten kohteena olevien ja taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavien toimielinten kanssa (parlamentti, tilintarkastustuomioistuin, neuvosto, komissio) olisi kuitenkin täsmennettävä: tietojenvaihto ja operatiivisen tiedon käsittely(myös sisäisissä ja ulkoisissa tutkimuksissa)(35), viraston sisäisten tutkimusten yhteensovittaminen kurinpitomenettelyjen(36) ja hallinnollisten menettelyjen kanssa. Näitä aiheita on käsitelty toimintasääntöluonnoksessa ja viraston tiedotuspoliittisiin suuntaviivoihin liittyvässä luonnoksessa (ks. kohdat 3.2 ja 3.3 alla). 2.2.2. Sisäisten tutkimusten oikeudellinen kehys Valvontakomitea on korostanut ensimmäisessä toimintakertomuksessaan(37) tiettyjä puutteita viraston oikeudellisessa ja institutionaalisessa järjestelmässä, erityisesti arkaluonteisella sisäisten hallinnollisten tutkimusten alalla. Euroopan parlamentti on kehottanut komissiota esittämään ehdotuksen asetuksen (EY) N:o 1073/1999 muuttamiseksi siten, että sisäisten tutkimusten alalle perustettaisiin eurooppalainen syyttäjäviranomainen(38). Komissio puolestaan on ehdottanut Nizzan Eurooppa-neuvoston hylkäämän ensimmäisen ehdotuksen(39) jälkeen keskustelun jatkamista taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavasta eurooppalaisesta syyttäjäviranomaisesta. Keskustelu käytäisiin perustamissopimuksen muuttamisen yhteydessä asianomaisten osapuolten laajan kuulemiskierroksen kautta (vihreä kirja). Myös petostentorjuntavirasto on huolestunut asiasta ja pyrkii vahvistamaan sisäisten tutkimusten laillisuutta odotellessaan Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavan eurooppalaisen syyttäjäviranomaisenperustamista käsittelevän laajan kuulemiskierroksen tuloksia. Viraston johto pitää syyttäjäviranomaisen perustamista erittäin keskeisenä kysymyksenä, jolla on merkitystä myös toimielinten uskottavuuden lisäämisen kannalta. Aihetta on määrä käsitellä tarkemmin valvontakomitean kanssa käytävissä keskusteluissa. Neuvosto on havainnut komission vuosikertomusten käsittelyn yhteydessä(40) myös, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole vieläkään ratifioineet Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehtyä yleissopimusta ja sen lisäpöytäkirjoja(41). Tämä muodostaa esteen Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevalle oikeudelliselle kehykselle ja tuomioistuinkehykselle sekä haittaa erityisesti viraston hallinnollisten tutkimusten oikeudellista seurantaa.Viraston pääjohtaja on valmis tässä tilanteessa harkitsemaan kaikkia mahdollisuuksia organisoida tehtävät niin, että Euroopan parlamentin ja valvontakomitean esille ottamaan kysymykseen saataisiin ratkaisu. 2.3. Uudet hallinnointivälineet Euroopan petostentorjuntaviraston perustamiseen liittyy useita viraston riippumattomuutta ja organisaatiota koskevia kysymyksiä. Viraston uudessa toimintastrategiassa keskeisinä hallinnointiperiaatteina ovat avoimuus ja täydentävyys, joita toteutetaan erottamalla eri operatiiviset toiminnot (tiedonhankinta/tutkimukset/avunanto/seuranta) toisistaan. Tätä tarkoitusta varten on suunniteltu tiettyjä uusia välineitä, joiden avulla operatiivista toiminta voidaan ohjata tarkemmin ja organisoida tiedonvälitys tarkoituksenmukaisemmin. Strategisen ja operatiivisen tiedon analysoimisen ja sisäisen tiedonvälityksen avulla voidaan määritellä kenttätyön painopisteet ja samalla helpottaa tutkimusten hallinnollista ja oikeudellista seurantaa. Virasto tarvitsee lisäksi oman viestintästrategian, joka perustuu tehokkaaseen tapaan hallinnoida perusluonteeltaan arkaluonteisia tietoja. 2.3.1. Tiedottaminen ja viestintä muiden toimielinten ja jäsenvaltioiden kanssa(42) Virastolla on käytettävissään omasta operatiivisesta toiminnastaan saamiensa tietojen lisäksi jäsenvaltioiden komissiolle alakohtaisten säädösten mukaisesti ilmoittamia tietoja sekä yhteisön toimielinten ja kolmansien osapuolten toimittamia tietoja. Tietoihin sovelletaan yhteisön ja tarvittaessa jäsenvaltioiden määräyksiä tietojen luottamuksellisuudesta, tietosuojasta (asetuksen (EY) N:o 1073/99 8 artikla), salassapitovelvollisuudesta ja perusoikeuksien suojaamisesta (EY:n perustamissopimuksen 286 ja 287 artikla). Lisäksi yhteisön lainsäätäjä on antanut sääntöjä ja ohjeita henkilötietojen suojaa ja asiakirjojen saatavuutta koskevissa uusissa asetuksissa(43). Edellä mainituilla tavoilla saatujen tärkeiden tietojen asianmukainen välittäminen edellyttää OLAFin velvollisuuksien selvittämistä ja viraston oman viestintästrategian määrittelemistä. Viestintäkriteerejä ja -menetelmiä on kehitettävä(44) viraston hallussa pitämien tietojen täsmälliseksi luokittelemiseksi, sillä eri henkilöillä on tehtäviensä mukaan erilaiset oikeudet saada tietoja (ja erilaiset vastuut, jos luottamuksellisia tietoja pääsee julkisuuteen). Koska tiedot ovat usein arkaluontoisia, niiden välittämisestä on laadittava säännöt. Virastolla on myös oltava käytettävissään luotettava ja keskitetty operatiivisen tiedon keräämiseen, rekisteröimiseen ja käsittelemiseen tarkoitettu järjestelmä, jonka ansiosta tehokkuutta, käytettävyyttä, avoimuutta ja valvottuja käyttöoikeuksia koskevat vaatimukset voidaan täyttää loukkaamatta kuitenkaan yksilön oikeuksien suojaamisen asettamia rajoja ja vaatimuksia. Tällaisen järjestelmän laatiminen kuuluu uuden tiedonhankinnan linjan tehtäviin. 2.3.2. OLAFin toimintakäsikirja OLAFin toimintakäsikirja laadittiin kehittämään viraston työskentelytapoja ja menettelyjä. Toimintakäsikirja perustuu OLAFin sovellettavaan lainsäädäntöön ja asetuksiin. OLAFin henkilöstön sisäiseen käyttöön tarkoitettu asiakirja kattaa olemassa olevat lainsäädännölliset ja sisäiset määräykset, eikä siinä aseteta oikeuksia tai velvollisuuksia kolmansiin osapuoliin nähden. Toimintakäsikirjan perusajatuksena on taata viraston työskentelyn avoimuus ja tehokkuus asiaankuuluvia oikeudellisia perusteita ja yksilön oikeuksia noudattaen. Toimintakäsikirja koskee pääasiassa OLAFin operatiivista toimintaa. Tutkimukset ovat viraston tärkein tehtävä, ja toimintakäsikirjassa määrätään hallinnollisista menettelyistä, joita noudatetaan tutkimusten eri vaiheissa ensimmäisten tietojen saamisesta aina tapausten käsittelyn lopettamiseen asti. OLAFin toimintakäsikirjassa selvitetään useilla avainaloilla toteutettavaa viraston sisäistä politiikkaa: määritellään viraston sisäiset tehtävät ja vastuualueet ja annetaan suuntaviivoja tietyistä tärkeistä aiheista. 2.3.3. Tehokas tietotekninen tuki Toimintapolitiikan uusissa suuntaviivoissa korostetaan tiedon järkevää hyödyntämistä (tiedonhankinta) ja kenttätyön rikosoikeudellisen ulottuvuuden vahvistamista. Viraston tietotekniikan yksikkö on 28 päivänä huhtikuuta 1999 tehdyssä komission päätöksessä ja erityisesti sen 2 artiklan 5 kohdassa määriteltyjen tehtäviensä mukaisesti laatinut työsuunnitelman infrastruktuurin kehittämiseksi, tietojen keräämisen ja hyödyntämisen varmistamiseksi ja teknisen tuen antamiseksi muille toimielimille, elimille ja virastoille sekä toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. Tietotekniikkayksikön toiminnan tavoitteena on toisaalta luoda viraston sisäisen toiminnan valvontajärjestelmiä ja toisaalta suunnitella viraston ulkopuolelle (EU:n yksiköille ja toimielimille, kansallisille viranomaisille) suunnattavia tukipalveluja. Virasto on kehittänyt uuden asianhallintajärjestelmän niille 2300 tapaukselle, jotka se on käsittelyt perustamisestaan lähtien. Järjestelmä korvasi entisen tietokannan (Irene) toukokuussa 2001. Kyseiset 2300 tapausta ovat suurimmaksi osaksi Irene-järjestelmästä siirrettyjä tapauksia. Entinen tietokanta (Irene) Päätös korvata Irene-tietokanta asianhallintajärjestelmällä perustui seuraaviin tarpeisiin: - tarve saada OLAFin toimintakäsikirjassa määriteltyihin menettelyihin mukautettu asianhallintajärjestelmä - tarve luoda keskitetympi tietokanta, jotta tapauksiin liittyvät tiedot voitaisiin kirjata yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti tapauksen koko elinkaaren ajan; näin tapausten käsittelyn etenemistä voidaan seurata helpommin ja viraston johto voi käyttää järjestelmää hallinnointivälineenä - tarve saada teknisesti vakaampi ja viraston laajentamisesta aiheutuviin vaatimuksiin sopivampi tietokanta. Asianhallintajärjestelmän käyttöönotto Organisatorisesta puolesta vastasi lokakuussa 2000 perustettu erityisryhmä, jonka tehtävänä oli valvoa hankkeen valmistelua. Järjestelmän käyttöönottoa varten nimitettiin projektiryhmä. Järjestelmä kehitettiin viraston oman henkilöstön voimalla ja kehittämistyö kesti kuusi kuukautta. Uusi tietokanta (asianhallintajärjestelmä, CMS) voitiin ottaa käyttöön toukokuussa 2001. Asianhallintajärjestelmällä on kaksi keskeistä tehtävää: - järjestelmä toimii tapausten seurannan välineenä ja helpottaa tutkimushenkilöstön työtä heidän laatiessaan kattavaa rekisteriä tapauksista, - järjestelmä toimii hallinnointivälineenä, jonka ansiosta viraston johto ja tutkijat voivat raportointitoiminnon avulla seurata tapauksien etenemistä. Järjestelmän tärkeimmät ominaisuudet ovat: - erillinen hallinnollinen yksikkö (teknisten ja hallinnollisten tukitoimien yksikkö) vastaa kaiken petosepäilyihin liittyvän tiedon tutkimisesta päättääkseen tapauksen käsittelyn aloittamisesta (tärkeä tehtävä, joka aiemmin kuului tutkijoille), - asianhallintajärjestelmään rekisteröidyt tiedot ovat yksityiskohtaisempia kuin entisessä tietokannassa, - suurin osa tiedoista syötetään tukitoimien yksikössä, aiemmin tietojen syöttämisestä vastasivat yksinomaan tutkijat, - kaikki luvan saaneet henkilöstön jäsenet saavat järjestelmän käyttöoikeuden ja järjestelmään jää jälki jokaisesta käyttökerrasta (tietojen selaamisesta/kirjoittamisesta); aiemmin käyttöoikeudet olivat tiukemmassa, - asianhallintajärjestelmä on tehokas analysointi- ja raportointiväline. Kaikki Irene-järjestelmään rekisteröidyt tapaukset on siirretty asian hallintajärjestelmään. Niiden osalta on toteutettu seuraavat toimet: - kaikki entisestä tietokannasta siirretyt tapaukset on validoitu ja päivitetty. Tämä oli tarpeellista sen vuoksi, että kaikkia Ireneen tallennettuja tietoja ei ollut päivitetty. Virasto on tehnyt tietoihin korjauksia niiden laadun parantamiseksi. Prosessi on edelleen käynnissä Irenestä asianhallintajärjestelmään siirretyn tiedon määrän ja monimutkaisuuden vuoksi sekä siksi, että tiedot on päivitettävä manuaalisesti, - tietojen koodaaminen ja ylläpito asianhallintajärjestelmässä, - asianhallintajärjestelmän kehittäminen/parantaminen käyttäjien tarvekartoituksen perusteella. Suunnitelmissa on erityisesti tietokannan laajentaminen, jotta jatkotoimia voidaan valvoa ja harjoittaa taloudellista, hallinnollista ja oikeudellista seurantaa. Tietotekniikan yksikön ja tutkinnan linjan välisen tiiviin yhteistoiminnan ansiosta järjestelmä on ollut toiminnassa 1. päivästä toukokuuta 2001 lähtien. Järjestelmän ja sitä koskevan yksityiskohtaisen menettelyoppaan ansiosta viraston käsittelemän tiedon ja siten myös tilastojen ja raporttien laatu on parantunut. Järjestelmää on tarkoitus laajentaa päättyneiden tapausten hallinnollisen ja oikeudellisen seurannan moduuleilla. Ulkoiset järjestelmät Ulkoisia järjestelmiä varten on kehitetty useita hankkeita. Uusi jäsenvaltioista tulevan tiedon rekisteröintijärjestelmä (ECR, Electronic Communications Registry) on otettu käyttöön. Sen myötä virasto on saanut luotettavampia keinoja alakohtaisissa asetuksissa säädettyjen ja aiemmin Irene-tietokantaan tallennettujen tietojen rekisteröimiseksi, vahvistamiseksi ja hyödyntämiseksi. Järjestelmä otettiin käyttöön lokakuussa 2000, ja nykyään myös komission asianomaiset yksiköt voivat käyttää järjestelmää. Käyttöoikeudet myönnetään vain harvoille ja niitä valvoo tiedonhankinnan yksikkö, joka myös vastaa järjestelmän käyttöoikeuksien myöntämisestä. Toinen parannus on petostentorjunnan tietojärjestelmän (AFIS) kehittäminen ja sen siirtäminen OLAFin käyttöön 1. tammikuuta 2000. Järjestelmän avulla viraston henkilöstö voi vaihtaa sähköisesti tietoja petostentorjunnasta vastaavien tahojen kanssa etenkin eri aloilla havaituista väärinkäytöksistä sekä vastedes myös erityisistä petosalttiista tuotteista. Uudet sovellukset mahdollistavat erityisesti alakohtaisissa asetuksissa(45) säädettyjen tietojen syöttämisen. Lisäksi on toteutettu uusi versio tullitietojärjestelmästä, jossa käsitellään kolmannen pilarin toimintoja. 2.3.4. Petostentorjuntayhteistyön ja petosten ennaltaehkäisemisen välineet: kaksi esimerkkiä Yhteistyö laajentumisen alalla Viraston tehtävänä on antaa komission tukea jäsenvaltioiden väliselle petostentorjuntayhteistyölle(46) taloudellisten etujen tehokkaan suojaamisen toteuttamiseksi. Tästä on seurauksia myös ehdokasmaille, joiden on ennen liittymistään osoitettava omaavansa valmiudet torjua tehokkaasti petoksia ja muuta yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavaa laitonta toimintaa(47). Petosten ja väärinkäytösten torjuntaa koskeva toimivalta on ehdokasmaissa yleensä jaettu useille hallinnollisille ja oikeudellisille elimille, joiden valmiuksia suojella tehokkaasti yhteisön taloutta on vaikea arvioida. On myös käynyt ilmi, että useimmat näistä yksiköistä eivät koordinoi toimintaansa muiden yksiköiden toiminnan kanssa, joten yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission kanssa ei välttämättä onnistu sekään kovin helposti. OLAF on viime vuosien aikana nähnyt paljon vaivaa saadakseen jokaiseen ehdokasmaahan pätevän yhteyskeskuksen, jonka avulla yhteisön talouteen kohdistuvia väärinkäytöksiä ja petoksia koskevia hallinnollisia tutkimuksia voitaisiin koordinoida ja joka tekisi OLAFin kanssa yhteistyötä operatiivisella tasolla. Tällaisia koordinointirakenteita perustamalla ehdokasmaat osoittavat halunsa noudattaa tätä osaa yhteisön säännöstöstä ja käynnistää operatiivinen yhteistyö jo ennen liittymistä. Tämä lähestymistapa on tuottanut tuloksia Puolassa, ja muidenkin ehdokasmaiden kanssa on oltu yhteydessä vastaavan päämäärän saavuttamiseksi. Puolaa koskevassa vuoden 1999 Phare-ohjelmassa esiteltiin OLAFin kanssa yhteistyössä toteutettu horisontaalisen petostentorjuntarakenteen kehittämishanke. Hankkeen rahoitus oli 3,5 miljoonaa euroa ja siihen kuului kolme päätoimintoa: - hallintorakenteiden kehittäminen: monialaisen petostentorjuntarakenteen luominen yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavan puolalaisen viranomaisen kanssa - sijoitustoiminta: uuden rakenteen tarvitsemien varusteiden ja tietotekniikkalaitteiden toimittaminen - koulutus: toimintavalmiuksien kehittäminen uuden rakenteen ja sen eri osastojen henkilöstön käyttöön. OLAFin ja Puolan valtiovarainministeriön välinen aiesopimus allekirjoitettiin 20. joulukuuta 2000. Siinä määritellään hankkeen toteuttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Neljä eri jäsenvaltioista peräisin olevaa kansallista asiantuntijaa työskentelee parhaillaan hankkeen mukaisesti Puolan yleisessä tullitarkastusvirastossa, joka on yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta vastaava puolalainen yksikkö ja joka sen ansiosta saa hankkeelle yhteisön rahoitusta. Asiantuntijoiden tavoitteena on auttaa Puolan viranomaisia petostentorjuntaa koskevan yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa. Näiden neljän asiantuntijan lisäksi OLAF on hankkeen merkitystä korostaakseen päättänyt lähettää yhden virkamiehistään Puolaan koordinoimaan kyseisen, kokonaan OLAFin vastuulla olevan petostentorjuntarakenteen työskentelyä. Yleisen tullitarkastusviraston toimintavalmiuden tehostamiseen suunnattua teknistä tukea ja henkilöstön koulutusohjelmaa toteutetaan suunnitelmien mukaisesti. Hankkeen institutionaalinen osa on myös aloitettu perustamalla tullitarkastusviraston yhteyteen erityinen petostentorjuntayksikkö. Tällä hetkellä keskeisenä tehtävänä on laatia toimintaohjeita yhteisön varoista vastaavien puolalaisten yksiköiden ja yleisen tullitarkastusviraston välille, jotta niiden tehokas toiminnallinen yhteistyö voisi alkaa. Phare-ohjelma päättyy syyskuussa 2002. Hankkeen jatkaminen sen jälkeenkin vaikuttaa kuitenkin jo nyt välttämättömältä, jotta perustettua rakennetta voitaisiin vahvistaa ja jotta toiminnallisen yhteistyön kehittämistä komission kanssa voitaisiin jatkaa. Yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tiedonhankinnan alalla Tiedon järjestelmällisen keräämisen ja hyödyntämisen ansiosta voidaan kehittää selkeä toimintapolitiikka ja määritellä strategia, joka täydentää jäsenvaltioiden toiminnan painopisteitä. Tällaisten valmiuksien kehittäminen auttaa toteuttamaan viraston toivomuksen yhteisön palvelukeskuksen perustamisesta. Palvelukeskuksen tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita ja yhteisön ulkopuolisia maita taloudellisten etujen suojaamisessa. Venäjän markkinat ovat jo useiden vuosien ajan olleet tärkeä vientikohde Euroopan unionin maataloustuotteille, erityisesti eläintuotteille. Kauppaan liittyy kavallusten ja tavaroiden salakuljetuksen vaara, jota voidaan arvioida ja ehkäistä seuraamalla tavaravirtoja ja paljastamalla väärennettyjä asiakirjoja. Virasto on tässä yhteydessä havainnut vakavia ongelmia liha-alalla: kyseessä olivat toisaalta väärennetyt venäläiset tulliasiakirjat, joita yhteisön viejät esittivät saadakseen yhteisön vientitukea, ja toisaalta väärennetyt Venäjälle vietyjä tuotteita koskevat tuonti-ilmoitukset. Virasto perusti komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten yksiköiden kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen tiedotusjärjestelmän Venäjän viranomaisten kanssa. Tämän järjestelmän ansiosta voidaan seurata Venäjälle lähetettyjen toimitusten saapumista määränpäähänsä ja niiden asianmukaista tullausta. Venäjän federaation tullikomitean (SCC) kanssa allekirjoitettiin tätä varten 5. heinäkuuta 2000 hallinnollinen pöytäkirja. 1. helmikuuta 2001 käyttöön otetussa järjestelmässä(48) määrätään, että jokainen viejäjäsenvaltio nimeää keskusviranomaisen, joka ilmoittaa OLAFille tietyt lihanviejän antamat tiedot. OLAF toimittaa tiedot Venäjän tulliviranomaisille ja käsittelee tulliviranomaisten vastauksen. Jokainen saatu vastaus toimitetaan kyseessä olevan jäsenvaltion keskusviranomaiselle. Hallinnollisessa pöytäkirjassa määrätään, että jos Venäjän tulliviranomaiset eivät voi vahvistaa tavaran saapumista tai jos tiedoissa havaitaan eroavaisuuksia, sekä Venäjän että yhteisön viranomaiset tutkivat asian. Toukokuun 2001 loppuun mennessä järjestelmässä oli käsitelty yli 1100 viestiä. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tutkittavana on yksi prosentti näistä ilmoituksista. Ensimmäisten jäsenvaltioilta saatujen tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että tiedotusjärjestelmä tarjoaa käytännön hyötyä maksumenettelyn nopeuttamiseksi. Lisäksi se on hyvä keino kehittää yhteistyötä Venäjän tulliviranomaisten kanssa, sillä järjestelmä on sekä pelote- että petostentorjuntaväline. Venäjän tulliviranomaiset haluaisivat myöskin säilyttää järjestelmän tietojenvaihtoa varten. Perusteellinen arvio toiminnasta tehdään vuoden 2001 lopulla. 2.3.5. Kansalaisille tarkoitettu ilmoitusjärjestelmä (maksuton vihjepuhelin) Euroopan kansalaisia varten on otettu käyttöön maksuton vihjepuhelin, jonka kautta kuka tahansa unionin alueella voi soittaa ilmaiseksi virastoon ja antaa tietoja petoksista ja väärinkäytöksistä, jotka saattavat uhata yhteisön taloudellisten etujen suojaamista. Viraston virkamiehet rekisteröivät ja kuuntelevat kaikki soitot ja tekevät alustavan arvion annettujen tietojen tärkeydestä ja paikkansapitävyydestä. Virasto voi tietojen paikkansapitävyydestä ja merkittävyydestä riippuen aloittaa tapauksen käsittelyn tai toimittaa tiedot yhteistyökumppaneidensa analysoitaviksi. Viraston maksuttomaan vihjepuhelimeen tuli 1. tammikuuta 2000 ja 31. elokuuta 2001 välisenä aikana 3867 soittoa. Kaikista soitoista 1118 katsottiin mahdollisesti paikkansapitäviksi ja OLAFin virkamiehet tekivät niistä alustavan analyysin. 47 soittoa johti tapauksen yksityiskohtaisempaan tarkasteluun ja 24 viraston pääjohtajan viralliseen päätökseen aloittaa tutkimus. Virasto pohtii lisäksi parhaillaan, millaisia johtopäätöksiä olisi tehtävä vakavien virkavirheiden ilmoittamista koskevasta valmisteluasiakirjasta ("Raising concerns about serious wrongdoing")(49). 2.4. Toimenpiteisiin johtaneiden tapausten seuranta Kenttätyön ja sen tulosten asianmukaiseksi seuraamiseksi virasto aikoo perustaa seurantaorganisaation, joka perustuu toimintakäsikirjassa kuvailtuun operatiivisten toimintojen eriyttämiseen. Tutkimustoiminnan yleisessä seurannassa on seuraavat osa-alueet: - hallinnollinen seuranta: hallinnollisessa seurannassa tehdään operatiivisesta toiminnasta muita kuin taloudellisia johtopäätöksiä yhteisön tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä asetettujen velvollisuuksien mukaisesti. Samalla varmistetaan, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön oikeudessa ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia(50). Seurannan yhteydessä toteutetaan myös tarvittaessa kurinpitotoimenpiteitä(51) ja ehdotetaan tarpeellisiksi katsottuja muutoksia tai tehostuksia rakenteisiin ja menetelmiin, - taloudellinen seuranta: taloudellisen seurannan tarkoituksena on osallistua komission toimivaltaisten yksiköiden (tulojen ja menojen hyväksyjät, tilinpitäjät, OLAF suorien menojen osalta) kanssa kirjanpitomenettelyihin sekä toimivaltaisten (useimmiten kansallisten tai yhteisön) viranomaisten suorittamaan perusteettomasti kierrettyjen maksujen tai perusteettomasti maksettujen varojen perintään; perintätoimet koskevat myös korkoja, jota näistä summista on maksettava yhteisön lainsäädännön perusteella, - oikeudellinen seuranta: oikeudellisessa seurannassa keskitytään erityisesti yhteyksiin oikeusviranomaisten kanssa, käyttökelpoisten tulosten antamiseen kansallisille tuomioistuimille sekä siviili- ja rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamiseen kansallisissa menettelyissä, - lainsäädännöllinen seuranta: lainsäädännöllisessä seurannassa ehdotetaan muutoksia yhteisön säännöksiin tai jäsenvaltioiden lainsäädäntöön kenttätyöstä sen lopussa tai kiireellisessä tapauksessa myös sen kuluessa saatujen kokemusten perusteella. Tehtävä liittyy lainsäädännön tehostamiseen petosten varalta (ennaltaehkäisy)(52). OSASTO 3 OPERATIIVISEN TOIMINNAN TUKIVÄLINEIDEN KEHITTYMINEN Tämän viraston toisen toimintakatsauksen kattama ajanjakso oli uusi va