PERUSTELUT

1. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklan 1 kohdan mukaan yksi EU:n ympäristöpolitiikan tavoitteista on sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin. Tämä tavoite kattaa myös tiettyjen lajien, esimerkiksi valaiden, suojelun maailmanlaajuisella tasolla. Euroopan unioni on sitoutunut suojelemaan valaita ja antanut ympäristölainsäädäntöä valaiden tehokkaan suojelun varmistamiseksi.

2. Luontodirektiivin[1] liitteessä IV luetellaan kaikki valaslajit. Tämä tarkoittaa, että kaikki valaslajit on suojeltu tahalliselta häiritsemiseltä, kiinniotoilta tai tappamiselta EU:n vesillä. Luontodirektiivissä kielletään myös luonnosta otettujen yksilöiden hallussapito, kuljetus, kaupan pitäminen tai vaihtaminen. Direktiivi ei salli kaupallisen valaanpyynnin jatkamista minkään sellaisen kannan osalta, jota esiintyy kokonaan tai osittain EU:n vesillä. Koska valaat ovat vaeltava laji, luontodirektiivin tavoitteiden saavuttaminen kokonaisuudessaan edellyttää myös vastaavaa kansainvälistä sääntelykehystä.

3. Luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) määräykset pannaan EU:ssa täytäntöön luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97[2], jossa kielletään valaiden tuominen EU:hun ensisijaisesti kaupallisissa tarkoituksissa[3]. Suojelun korkeaa tasoa pyritään edelleen vahvistamaan yhteisön meristrategialla[4] ja meristrategiadirektiivillä[5], jotka tehostanevat valaiden suojelua EU:ssa, koska niiden yleisenä tavoitteena on turvata EU:n meriympäristön hyvä tila.

4. Valaisiin kohdistuvan EU:n ympäristöpolitiikan tärkeimpänä tavoitteena onkin valaiden tehokas suojelu. Edellä mainittu ympäristölainsäädäntö varmistaa korkean suojelutason, koska sillä pitkälti yhdenmukaistetaan säännöt.

5. Valaisiin kohdistuva EU:n ympäristöpolitiikka ei voi olla tehokasta EU:n vesillä, ellei sitä tueta johdonmukaisilla maailmanlaajuisilla toimilla. Komissio pyrkii EU:n yhdennetyn meripolitiikan mukaisesti koordinoimaan Euroopan etuja kansainvälisissä yhteyksissä.

6. Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (IWC) on valaskantojen maailmanlaajuisesta suojelusta ja hoidosta vastaava kansainvälinen järjestö. Se perustettiin vuonna 1946 allekirjoitetun valaanpyynnin säätelyä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, nojalla. Yleissopimuksen tarkoituksena on (yleissopimuksen johdanto-osan mukaan) ”mahdollistaa valaskantojen asianmukainen suojelu ja siten myös valaanpyynnin järjestelmällinen kehittäminen”. IWC:hen voivat liittyä ainoastaan yleissopimukseen liittyneet valtiot. Jotta EU voisi liittyä järjestöön, yleissopimusta olisi muutettava ja kaikkien järjestön jäsenten olisi ratifioitava muutospöytäkirja. Komissio teki vuonna 1992 ehdotuksen[6] komission valtuuttamisesta neuvottelemaan unionin liittymisestä yleissopimukseen, mutta asian käsittely ei ole edennyt neuvostossa. Unionilla on kuitenkin tarkkailijan asema järjestössä. Komissio ehdottaa IWC:n uudistamisesta parhaillaan käytävien keskustelujen yhteydessä, että kannatettaisiin ehdotuksia yleissopimuksen tarkistamiseksi myös niin, että EU:sta voisi tulla IWC:n sopimuspuoli.

7. Kaupallinen valaanpyynti keskeytettiin vuonna 1986 IWC:ssä edustettuina olleiden maiden enemmistön hyväksymällä moratoriolla. Tärkeimmät syyt kaupallisen valaanpyynnin keskeyttämiseen olivat epävarmuudet, joita esiintyi eri valaskantojen tilaa koskevissa tieteellisissä analyyseissa. Siitä lähtien IWC:n kokouksissa on toistuvasti keskusteltu siitä, ovatko valaskannat elpyneet siinä määrin, että kaupallisen valaanpyynnin kielto voitaisiin poistaa valvotusti.

8. IWC:n kaksoisrooli valaanpyynnin hallinnoijana ja valaiden suojelijana on johtanut siihen, että valtiot ovat vuosien mittaan asettuneet selkeästi joko kannattamaan tai vastustamaan valaanpyyntiä. Johtavat valaanpyyntiä kannattavat valtiot (mm. Japani, Islanti ja Norja) ovat johdonmukaisesti vastustaneet moratoriota ja jatkaneet valaanpyyntiä tieteellisiksi kutsuttuihin tai muihin poikkeuksellisiin tarkoituksiin.

9. IWC:n päätös kaupallisen valaanpyynnin yleisestä kieltämisestä on edellä mainitussa EU:n lainsäädännössä vahvistetun politiikan mukaista. On tärkeää, että IWC varmistaa valaiden tehokkaan maailmanlaajuisen suojelun. Siksi EU:n on esitettävä kussakin IWC:n kokouksessa kantansa tällaisiin ehdotuksiin.

10. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetun vilpittömän yhteistyön periaatteen sekä EU:n ulkoisen edustuksen yhtenäisyyden periaatteen mukaisesti on tärkeää, että jäsenvaltiot valmistautuvat IWC:n kokouksiin hyväksymällä neuvostossa yhteisen kannan. EU:n tarkkailija-asemaan liittyvien rajoitusten vuoksi jäsenvaltioiden olisi esitettävä IWC:ssä yhteinen kanta yhdessä EU:n etujen mukaisesti. On myös tärkeää, että ne kaksi jäsenvaltiota, jotka eivät ole vielä yleissopimuksen sopimuspuolia, nopeuttavat liittymismenettelyään. Ainoa keino, jolla EU voi varmistaa valaiden suojelua koskevan tarkoituksenmukaisen ja tehokkaan kansainvälisen sääntelykehyksen kehittämisen ja täytäntöönpanon, on yhdessä toimiminen ja EU:n kannan muodostaminen.

11. Tätä varten komissio tekee ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jonka oikeusperustana ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 192 artikla (ympäristöpolitiikka) ja 218 artiklan 9 kohta, joka koskee EU:n puolesta esitettävä kantoja sopimuksella perustetussa elimessä, kun kyseisen elimen on tehtävä päätöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklaa ei ehdoteta päätöksen oikeusperustaksi, sillä Euroopan unionin tavoitteet IWC:ssä ovat tässä vaiheessa ennen kaikkea ympäristöön liittyviä. Tämä ei kuitenkaan vaikuta millään tavalla Euroopan unionille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan sekä 38 artiklan ja liitteen I nojalla yksinomaisesti kuuluvaan toimivaltaan meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen alalla eli kaikkien neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[7] mukaisen yhteisen kalastuspolitiikan piiriin kuuluvien elollisten vesiluonnonvarojen alalla. Tätä ei myöskään voida pitää ennakkotapauksena mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluvien elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevissa mahdollisissa tulevissa neuvotteluissa.

12. Yleissopimuksen säännöstön muuttamista koskevilla IWC:n päätöksillä on oikeusvaikutuksia, koska päätökset tulevat voimaan asetetussa määräajassa ilman, että ne olisi ratifioitava[8]. Japani on käytännöllisesti katsoen kaikissa IWC:n kokouksissa kiellon voimaantulosta lähtien ehdottanut yleissopimuksen säännöstöön muutoksia, joilla sallittaisiin valaanpyynti tietyissä olosuhteissa ja tosiasiassa kumottaisiin kielto tiettyjen kantojen osalta. Unioni ei ehdi saattaa kantansa määrittämiseen tarkoitettuja sisäisiä menettelyjään päätökseen, jos ne käynnistetään vasta siinä vaiheessa, kun muut IWC:n jäsenet esittävät muutosehdotuksensa, koska ehdotuksen voi jättää vielä 60 päivää ennen IWC:n kokousta. Lisäksi koska unionin tavoitteena on ehdotuksen mukaisesti kannattaa kaikki valaanpyyntitoiminnot kattavan kansainvälisen kehyksen luomista ja yleensä ottaen vastustaa yrityksiä kumota kaupalliselle valaanpyynnille asetettu moratorio, neuvosto voi jo tässä vaiheessa määrittää EU:n kannan tulevia IWC:n kokouksia varten.

13. Lisäksi unionin olisi myös kannatettava säännöstöön tehtäviä muutoksia, joilla pyritään luomaan valaiden suojelualueita.

14. Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi perustuu neuvoston päätökseen, jonka ympäristöneuvosto teki 2 maaliskuu 2009 komission ehdotuksen pohjalta[9]. Neuvoston vuonna 2009 tekemän päätöksen myötä unioni pystyi sopimaan kannastaan moniin kysymyksiin IWC:n kolmessa vuosikokouksessa ja kokoustenvälisissä tapaamisissa.

Edellä mainitun perusteella unioni esittää IWC:n viidessä seuraavassa kokouksessa ja asiaan liittyvissä kokoustenvälisissä tapaamisissa tämän päätöksen liitteen mukaisen kannan.

2011/0221 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Euroopan unionin puolesta Kansainvälisen valaanpyyntikomission viidessä seuraavassa kokouksessa ja asiaan liittyvissä kokoustenvälisissä tapaamisissa esitettävästä kannasta ehdotuksiin valaanpyynnin säätelyä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ja sen säännöstön muuttamiseksi

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 191 artiklan 1 kohdan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen[10],

sekä katsoo seuraavaa:

1. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklan 1 kohdassa todetaan, että yksi EU:n ympäristöpolitiikan tavoitteista on sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin.

2. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetussa direktiivissä 92/43/ETY[11] (luontodirektiivi) luetellaan kaikki valaslajit EU:n tärkeinä pitäminä lajeina ja vaaditaan jäsenvaltioita säilyttämään näiden lajien suotuisan suojelun taso tai palauttamaan se perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueillaan. Kaikki valaslajit luetellaan direktiivin liitteessä IV. Se tarkoittaa sitä, että kaikki valaslajit ovat suojelun kohteena ja että niiden tahallinen häiritseminen, kiinniottaminen tai tappaminen EU:n vesillä on kielletty. Luontodirektiivissä kielletään myös luonnosta otettujen yksilöiden pitäminen, kuljetus ja myynti tai vaihto.

3. Luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) määräykset pannaan EU:ssa täytäntöön luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97[12], jossa kielletään valaiden tuominen EU:hun ensisijaisesti kaupallisissa tarkoituksissa[13].

4. Valaat ovat vaeltavia lajeja. Valaisiin kohdistuva EU:n politiikka ja lainsäädäntö on siksi EU:n vesillä tehokkaampaa, jos sitä tuetaan johdonmukaisella maailmanlaajuisella toiminnalla.

5. Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (IWC) on valaskantojen maailmanlaajuisesta suojelusta ja hoidosta vastaava kansainvälinen järjestö, joka perustettiin vuonna 1946 allekirjoitetun valaanpyynnin säätelyä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, nojalla. IWC:n jäseniä voivat olla ainoastaan valtiot. IWC:n sopimuspuolena on tällä hetkellä 25 Euroopan unionin jäsenvaltiota[14]. Euroopan unionilla on IWC:ssä tarkkailijan asema, ja sitä edustaa siinä komissio.

6. Kaupallinen valaanpyynti keskeytettiin vuonna 1986 IWC:ssä edustettuina olleiden maiden enemmistön hyväksymällä moratoriolla. Johtavat valaanpyyntiä kannattavat valtiot ovat johdonmukaisesti vastustaneet moratoriota ja jatkavat valaanpyyntiä edelleen niin sanottuja tieteellisiä tarkoituksia varten tai muiden poikkeusten turvin.

7. Santiago de Chilessä kesäkuussa 2008 pidetystä IWC:n 60. vuosikokouksesta lähtien IWC:ssä on keskusteltu järjestön mahdollisesta uudistamisesta. Jäsenvaltioiden pitäisi pyrkiä osallistumaan rakentavasti kaikkiin keskusteluihin ja viemään eteenpäin tehokkaan kansainvälisen sääntelykehyksen tavoitetta.

8. Kun tarkastellaan IWC:n tilanteen kehittymistä ja siitä aiheutuvaa EU:n tarvetta ottaa kannassaan huomioon uudet kehityssuunnat, komissio esittää tarvittaessa uusia ehdotuksia tämän päätöksen muuttamiseksi.

9. IWC:n toiminnan perustana on säännöstö, jolla ohjataan valaanpyyntiä koko maailmassa. Säännöstö on yleissopimuksen liitteenä, ja se on erottamaton osa yleissopimusta. Se sisältää valasvarojen suojelua ja käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Sen määräykset ja niiden muutokset sitovat osapuolia, jollei osapuoli muodollisesti vastusta muutosta yleissopimuksen V artiklan 3 kohdan mukaisesti.

10. IWC:ssä hyväksyttävillä ehdotuksilla päätöksiksi, joilla muutetaan säännöstöä, voi olla oikeusvaikutuksia ja ne voivat vaikuttaa siihen, miten valaisiin liittyvän EU:n politiikan ja lainsäädännön tavoitteet saavutetaan. IWC:n kokouksissa esitetään toistuvasti päätösehdotuksia, joiden tavoitteena on sallia valaanpyynti asettamalla kiintiöitä ja toteuttamalla hoitotoimenpiteitä tai määrittää valaiden suojelualueita, ja näitä ehdotuksia varten olisi muodostettava EU:n kanta.

11. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklaa ei ehdoteta päätöksen oikeusperustaksi, koska Euroopan unionin tavoitteet IWC:ssä ovat tässä vaiheessa ennen kaikkea ympäristöön liittyviä ja koska on tarpeen ottaa huomioon vuonna 2008 käydyt asiaan liittyvät keskustelut. Tämä ei kuitenkaan vaikuta millään tavalla Euroopan unionille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan sekä 38 artiklan ja liitteen I nojalla yksinomaisesti kuuluvaan toimivaltaan meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen alalla eli kaikkien neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[15] mukaisen yhteisen kalastuspolitiikan piiriin kuuluvien elollisten vesiluonnonvarojen alalla. Tätä ei myöskään voida pitää ennakkotapauksena mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluvien elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevissa mahdollisissa tulevissa neuvotteluissa.

12. Jäsenvaltioilla on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan nojalla vilpittömän yhteistyön velvoite eivätkä ne voi sitoutua sellaisiin EU:n lainsäädännön ulkopuolisiin velvoitteisiin, jotka voisivat vaikuttaa unionin sääntöihin tai muuttaa niiden soveltamisalaa. On olennaisen tärkeää, että unioni puhuu yhdellä äänellä sovittujen EU:n kantojen muodossa, jotta unionin etuja voidaan ajaa tehokkaasti kolmansiin osapuoliin nähden. EU:n uskottavuus riippuu kyvystä esittää vahva yhteinen EU:n kanta.

13. Koska EU on IWC:ssä tarkkailija, neuvoston olisi päätettävä, mikä on EU:n kanta EU:n toimivaltaan kuuluvissa asioissa, ja jäsenvaltioiden olisi esitettävä se yhdessä unionin etujen mukaisesti.

14. Jotta voidaan lujittaa unionin kantaa IWC:n yhteydessä, olisi kannatettava vuonna 1946 allekirjoitetun valaanpyyntiä sääntelevän kansainvälisen yleissopimuksen tarkistamista myös niin, että EU:sta voi tulla IWC:n sopimuspuoli.

15. Unionin ja jäsenvaltioiden olisi IWC:n seuraavissa viidessä kokouksessa ja kokoustenvälisissä tapaamisissa tehtävä tiivistä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että kaikki yleissopimukseen ja sen säännöstöön tehtävät muutokset ovat yhdenmukaisia unionin politiikan ja lainsäädännön kanssa,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Euroopan unionin kanta Kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) seuraavissa viidessä kokouksessa ja asiaan liittyvissä kokoustenvälisissä tapaamisissa on tämän päätöksen liitteen mukainen, ja jäsenvaltiot esittävät kannan yhdessä unionin etujen mukaisesti.

2 artikla

Jos ennen IWC:n kokousta tai sen aikana esitettävät uudet tieteelliset tai tekniset tiedot todennäköisesti vaikuttavat 1 artiklassa tarkoitettuun kantaan tai jos ehdotuksia tehdään paikan päällä sellaisista asioista, joista ei vielä ole EU:n kantaa, kyseistä ehdotusta koskevasta kannasta sovitaan, myös paikan päällä, ennen kuin ehdotuksesta äänestetään.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE

1. Euroopan unionin tärkein tavoite IWC:ssä on valaiden suojelua ja hoitoa koskeva tehokas kansainvälinen sääntelykehys, jonka avulla valaiden suojelun taso paranee pitkällä aikavälillä merkittävästi ja jolla valaanpyynti saatetaan kokonaisuudessaan IWC:n valvontaan.

2. Jäsenvaltiot, jotka toimivat yhdessä unionin etujen mukaisesti, ottavat seuraavan kannan ehdotuksiin IWC:n päätöksiksi IWC:n viidessä seuraavassa kokouksessa ja asiaan liittyvissä kokoustenvälisissä tapaamisissa:

16. Kannatetaan kaupalliselle valaanpyynnille asetetun moratorion säilyttämistä säännöstössä.

17. Vastustetaan ehdotuksia uusiksi valaanpyynnin muodoiksi, joita ei tällä hetkellä mainita yleissopimuksessa, paitsi jos kyseiset ehdotukset koskevat ainoastaan paikallista kulutusta, niissä kielletään alan kansainvälinen kauppa, taataan valaiden suojelun tason huomattava parantuminen pitkällä aikavälillä, varmistetaan tieteellisen komitean keskeinen rooli lisäehtojen määrittelemisessä tällaiselle valaanpyynnille ja niillä saatetaan IWC:n jäsenten harjoittama valaanpyynti kokonaisuudessaan IWC:n valvontaan.

18. Kannatetaan ehdotuksia valaiden suojelualueiden perustamiseksi.

19. Kannatetaan alkuperäisväestön valaanpyynnin hallintaa koskevia ehdotuksia, joilla varmistetaan, että kyseessä olevien kantojen suojelu ei vaarannu, kun otetaan asianmukaisesti huomioon ennalta varautumisen periaate ja tieteellisen komitean ohjeet, ja että valaanpyyntiä säännellään asianmukaisesti ja kaikki valassaaliit pysyvät kestävällä tasolla ylittämättä paikalliseen käyttöön liittyviä toimeentulotarpeita.

20. Kannatetaan ehdotuksia, joiden tavoitteena on lopettaa IWC:n valvonnan ulkopuolella oleva ”tieteellinen valaanpyynti”.

21. Kannatetaan ehdotuksia, joilla luodaan mekanismi ja aikataulu valaanpyynnin säätelyä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen tarkistamiselle, mukaan luettuina tieteellinen valaanpyynti, vastalauseen nojalla tapahtuva valaanpyynti sekä valaiden uudet ja tulevat uhkat, sen varmistamiseksi, että valaanpyynti olisi kokonaisuudessaan IWC:n valvonnassa. Yleissopimuksen tarkistamista koskeviin ehdotuksiin olisi sisällyttävä myös luotettava säännöllisen uudelleentarkastelun ja sääntöjen noudattamisen mekanismi sekä yksityiskohtainen etenemissuunnitelma tarkistuksen täytäntöönpanoa varten.

22. Edellytetään, että yleissopimuksen tarkistamista koskeviin ehdotuksiin sisällytetään EU:n mahdollisuus tulla IWC:n sopimuspuoleksi, jotta EU voi edustaa itseään IWC:n kokouksissa.

[1] Direktiivi 92/43/ETY luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta, EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

[2] EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.

[3] Valastuotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 348/81 sallitaan lisäksi asetuksen liitteessä mainittujen tuotteiden tuonti ainoastaan, jos niitä ei käytetä kaupallisiin tarkoituksiin.

[4] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskeva teemakohtainen strategia KOM(2005) 504 lopullinen.

[5] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista.

[6] Draft Council Decision authorizing the Commission to negotiate, on behalf of the Community, a protocol amending the international Convention on the regulation of whaling, Washington, 2.12.1946, KOM(92) 316 (ei suomenkielistä toisintoa).

[7] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa, EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59–80.

[8] Yleissopimuksen V artiklan 3 kohdan mukaan sopimukseen tehtävät muutokset tulevat voimaan sopimuspuolten osalta yhdeksänkymmenen päivän kuluttua, ellei sopimuspuoli ole esittänyt vastalausetta.

[9] KOM(2008) 711 lopullinen.

[10] EUVL C [...], […..], s. […].

[11] EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

[12] EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.

[13] Valastuotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 348/81 sallitaan lisäksi asetuksen liitteessä mainittujen tuotteiden tuonti ainoastaan, jos niitä ei käytetä kaupallisiin tarkoituksiin.

[14] Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Slovenia, Slovakia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä huhtikuusta 2011 alkaen myös Bulgaria ja Liettua.

[15] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa, EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59–80.