KOMISSION TIEDONANTO - Syrjäisimpien alueiden tiiviimpi kumppanuus

1. Johdanto

Sevillassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto [1] pyysi komissiota esittämään kertomuksen, jossa käsitellään kattavasti ja johdonmukaisesti syrjäisimpien alueiden erityisongelmia. Lisäksi se kehotti neuvostoa ja komissiota tehostamaan perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa ja esittämään tarkoituksenmukaiset ehdotukset kyseisten alueiden erityistarpeiden huomioon ottamiseksi erityisesti liikennepolitiikassa ja uudistettaessa aluepolitiikkaa. Tässä tiedonannossa esitellään strategian pääpiirteet, joita kuvataan tarkemmin myöhemmin annettavassa kertomuksessa.

[1] Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto, puheenjohtajan päätelmien 58 kohta.

Euroopan unioniin kuuluu Manner-Euroopan alueiden lisäksi seitsemän syrjäistä aluetta:

- Espanjan autonominen alue Kanariansaaret,

- neljä Ranskan merentakaista departementtia: Guadeloupe, Martinique, Guyana ja Réunion,

- Portugalin autonomiset alueet Azorit ja Madeira.

Sen jälkeen, kun syrjäistä sijaintia ja saaristoluonnetta koskevat ohjausohjelmat (Posei-ohjelmat) otettiin käyttöön vuosina 1989 ja 1991, syrjäisimmillä alueilla on toteutettu erityistoimenpiteitä, jotka perustuvat toisaalta näiden alueiden erityispiirteiden tunnustamiseen ja toisaalta niiden sosiaalis-taloudelliseen kehittämistavoitteeseen, jonka mukaisesti niitä pyritään lähentämään ja yhdentämään muuhun Euroopan unioniin.

Se, että näiden alueiden erityisasema syrjäisimpinä alueina tunnustetaan perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, perustuu tasavertaisuus- ja suhteellisuusperiaatteisiin, joiden ansiosta näiden alueiden erilaista tilannetta voidaan käsitellä eri tavoin. Tällaisen aseman vuoksi Euroopan unioni on mukauttanut yhteisön toimia siten, että syrjäisimpien alueiden kansalaiset voivat hyötyä samoista mahdollisuuksista kuin muuallakin unionissa. Lisäksi on syytä muistuttaa, että koheesiopolitiikassa on vuodesta 1989 lähtien pyritty kaventamaan syrjäisimpien alueiden taloudellisia ja sosiaalisia eroja siten, että niille myönnetään korkeampaa tukea rakennerahastoista ja Portugalin ja Espanjan syrjäisimmille alueille koheesiorahastosta.

Syrjäisimmillä alueilla on erityisiä rajoitteita, jotka luetellaan perustamissopimuksessa (syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista) ja jotka sen vuoksi, että ne ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia, haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä. Syrjäisimmillä alueilla on yhteisiä ominaispiirteitä, jotka lisäävät niiden eristyneisyyttä ja heikentävät niiden kehityksen sosiaalis-taloudellisia edellytyksiä (varsinkin pääasiallisesti matkailuun ja maatalouteen suuntautuneen taloudellisen toiminnan yksipuolisuus).

Euroopan parlamentti, Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea ovat esittäneet useaan otteeseen saman pyynnön kuin Sevillassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto ja asettaneet jatkuvasti tärkeimmäksi kehitystavoitteeksi syrjäisimpiä alueita koskevan todellisen strategian täytäntöönpanon.

Syrjäisimmät alueet ja edellä mainitut kolme jäsenvaltiota ovat niin ikään toimittaneet Euroopan unionin toimielimille säännöllisesti muistioita, joita komissio on tarkastellut seikkaperäisesti näiden alueiden kumppanuussuhteita koskevien keskustelujen yhteydessä ja joiden perusteella komissio on valmistellut syrjäisimpiin alueisiin sovellettavan kehittämisstrategian.

Tässä tiedonannossa esitetään niitä toimia koskevat suositukset, jotka sisältyvät komission yksiköiden laatimaan kertomukseen "Syrjäisimpien alueiden tiiviimpi kumppanuus: tilanne ja tulevaisuudennäkymät".

Komissio on valinnut kolme toimintalinjaa, joihin syrjäisimpien alueiden tuleva kehittämisstrategia perustuu: kilpailukyky, kulkuyhteydet ja muiden haittojen lieventäminen, alueellinen yhdentyminen (erityisesti oikeus- ja sisäasioiden aloilla). Nämä toimintalinjat vastaavat Lissabonin ja Göteborgin strategian yhteydessä vahvistettuja yhteisön toimia kilpailukykyisen ja kestävään talouskehitykseen kykenevän Euroopan unionin kehittämiseksi. Syrjäisimpiä alueita koskevat toimintalinjat pannaan tästä syystä täytäntöön erityisesti taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan politiikan ja sen rahoitusvälineiden samoin kuin muiden yhteisön politiikkojen avulla.

Toimintasuunnitelman kehittämiseksi komissio aikoo lujittaa kumppanuussuhteitaan entisestään ottamalla kaikkeen vuoropuheluun mukaan komission ja syrjäisimpien alueiden seurantakomitean kokouksiin osallistuvat kansallisten viranomaisten edustajat. Lisäksi se aikoo lisätä erityisesti eri ammattialat ja kansalaisjärjestöt keskusteluihin yhdistävien temaattisten ja kohdennettujen foorumien lukumäärää.

2. Kolmanteen koheesiokertomukseen perustuvat toimet

Komissio antoi 18. helmikuuta 2004 kolmannen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksensa. Kertomuksen päätelmissä esitetään komission ehdotukset uudeksi vuoden 2006 jälkeiseksi koheesiopolitiikaksi. Ehdotuksiin sisältyvät koheesiopolitiikan yleinen uudistus, lisäkustannusten tasoittamista koskeva erityisohjelma ja lähialueita koskeva toimintasuunnitelma. Tässä yhteydessä käsitellään myös syrjäisimpien alueiden tulevaa asemaa [2].

[2] Ote 18. helmikuuta 2004 annetun kolmannen koheesiota koskevan kertomuksen päätelmistä: "Komissio aikoo lähentymistavoitteen yhteydessä luoda erityisohjelman, jonka tavoitteena on lieventää syrjäisimpien alueiden erityisiä haittoja perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyynnön mukaisesti. Lisäksi alueellista yhteistyötä Euroopassa koskeviin uusiin ohjelmiin sisällytetään lähialueita koskeva toimi, jolla pyritään helpottamaan yhteistyötä naapurimaiden kanssa. Neuvoston pyynnön mukaisesti komissio esittää lähitulevaisuudessa kertomuksen syrjäisimpiä alueita koskevasta kokonaisvaltaisesta strategiasta."

2.1. Koheesiopolitiikan yleisen uudistuksen yhteydessä toteutettavat toimet

Koheesiopolitiikan yleisen uudistuksen yhteydessä syrjäisimpiä alueita on tarkoitus tukea rakennerahastojen eri tavoitteiden mukaisesti kyseisten alueiden kehitystason perusteella.

Tässä vaiheessa on vielä liian varhaista ennakoida seitsemän syrjäisimmän alueen tulevaa asemaa uudistetussa koheesiopolitiikassa, sillä uuden politiikan tavoitteiden mukaan tukikelpoiset unionin alueet määritellään vasta rahoitusnäkymisen hyväksymisen jälkeen ja päätöksenteossa otetaan huomioon tilastotiedot, jotka liittyvät bruttokansantuotteeseen (BKT) asukasta kohden kolmen viime vuoden ajalta. Ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden nykyinen kehitystaso niiden kaikkien pitäisi kuulua tulevan koheesiopolitiikan soveltamisalaan joko "lähentymiseen" tai "alueelliseen kilpailukykyyn ja työllisyyteen" liittyvän tavoitteen perusteella sekä "alueellinen yhteistyö Euroopassa" -tavoitteen perusteella.

Rahoitettujen hankkeiden ohjelmatyötä, hallintoa, valvontaa ja arviointia koskevien yhteisten sääntöjen lisäksi komissio ehdottaa, että koheesiopolitiikkaa koskevassa uudessa sääntelyssä säilytetään mahdollisuus korottaa tukea syrjäisimmillä alueilla. Näin ollen "lähentymistä" ja "alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä" koskeviin toimintalinjoihin liittyvien tukien enimmäismääräksi vahvistetaan 85 prosenttia.

2.2. Lisäkustannusten tasoittamista koskeva erityisohjelma

Vuoden 2004 18. helmikuuta annetun kolmannen koheesiota koskevan kertomuksen päätelmissä todetaan, että komissio aikoo luoda lähentymistavoitteen yhteyteen erityisohjelman, jonka tavoitteena on ottaa huomioon syrjäisimpien alueiden erityiset haitat perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyynnön mukaisesti.

Koheesiopolitiikalla on pyrittävä sekä vähentämään perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa lueteltujen haittojen aiheuttamia vaikutuksia että parantamaan eristyksissä olevien talouksien kilpailuedellytyksiä.

Vaikka syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutetut Euroopan unionin toimenpiteet ovat osoittautuneet erittäin onnistuneiksi, niiden kehitys ja yhdentyminen on kuitenkin edelleen jäljessä Euroopan unionin muista alueista. Syrjäisimpien alueiden huonot yhteydet ja yritysten kilpailukykyä yhtenäismarkkinoilla rajoittavat esteet ovat edelleen olemassa.

Vaikka kaupan esteiden asteittainen poistaminen Euroopan yhtenäismarkkinoilta on tehnyt suurtuotannon edut ja ulkoiset edut mahdollisiksi useimmilla Euroopan alueilla, kauppaa haittaavat luonnonesteet heikentävät edelleen syrjäisimmille alueille sijoittautuneiden yritysten asemaa verrattuna alueisiin, jotka hyötyvät täysimääräisesti yhteisön markkinoille pääsystä. Syrjäisimpien alueiden yritykset toimivat edelleen rajallisilla, pirstaleisilla ja syrjäisillä paikallismarkkinoilla, minkä vuoksi ne eivät pysty hyödyntämään vastaavalla tavalla suurtuotannon etuja ja ulkoisia etuja.

Lisäksi näyttää siltä, että tietyissä yhteisön politiikoissa ei oteta riittävästi huomioon syrjäisimpien alueiden erityispiirteitä. Tietyt yhteisön välineet eivät sovellu käytettäviksi erityisesti siitä syystä, että niitä on tarkoitus soveltaa koko yhteisön tasolla ottamatta huomioon syrjäisten alueiden erityisvaatimuksia. Esimerkkinä voidaan mainita kolme alaa: ympäristö, liikenne ja sisämarkkinat.

Ympäristönsuojeluun liittyvät velvoitteet on sisällytetty kestävän kehityksen alalla kaikkiin yhteisön politiikkoihin yhteisvaikutuksen aikaansaamiseksi. Ekosysteeminsä suojelemiseksi syrjäisimmät alueet käyttävät varsinkin alueohjelmiensa yhteydessä huomattavasti määrärahoja asianmukaisten ympäristöinfrastruktuurien kehittämiseen. Ympäristökysymyksissä eräät velvoitteet ovat suhteettomia ottaen huomioon erityisesti näiden alueiden syrjäinen sijainti ja niiden pienuus. Esimerkiksi tietynlaisia jätteitä ei pystytä käsittelemään paikalla, ja ne on lähetettävä Manner-Euroopassa sijaitseviin käsittelylaitoksiin. Tästä aiheutuu jatkuvasti lisäkustannuksia, joista syrjäisimmät alueet vastaavat yksin.

Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevia suuntaviivoja tarkistettaessa on keskitytty selkeästi Manner-Euroopan verkkoon laajentumista silmällä pitäen. Vaikka Euroopan laajuisten liikenneverkkojen tavoitteena on parantaa Euroopan unionin keskusalueiden ja sen reuna-alueiden yhdentymistä parantamalla suurkapasiteettiyhteyksiä Euroopan talouden kilpailukyvyn säilyttämiseksi, syrjäisimpien alueiden paikallismarkkinat ovat edelleen eristyksissä ja syrjäisiä, koska etusijalle ei ole asetettu sellaisia hankkeita, joiden tavoitteena on liittää syrjäisimmät alueet mantereeseen. Nykyaikaisia ja tehokkaita liikenneinfrastruktuureja voidaan rahoittaa rakennerahastoista, mutta tällä tavoin ei ole mahdollista ratkaista tyydyttävästi erityisesti sisäisiin yhteyksiin liittyviä ongelmia, syrjäisimpien alueiden maantieteellisestä sijainnista johtuvia lisäkustannuksia, rajallisen kilpailun vaikutusta ja liikennemuotojen välisen kilpailun puuttumista muilla manneralueilla.

Viimeisenä esimerkkinä mainittakoon yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen, mikä ei ole kuitenkaan vaikuttanut toivotulla tavalla syrjäisiin alueisiin. Säänneltyjen alojen, erityisesti yleishyödyllisten palvelujen taloudellinen vapauttaminen on vaikuttanut syrjäisimpien alueiden kilpailuun ja palvelujen hintoihin. Markkinoiden pienuuden vuoksi on syntynyt monopoleja, jotka heikentävät syrjäisimpien alueiden koko talouden kilpailukykyä ja aiheuttavat inflaatiopaineita. Myös samansuuruisten hintojen soveltamiseen kansallisilla alueilla tähtäävien tasausjärjestelmien säilyttäminen on vaikeutunut entisestään. Tästä ei kuitenkaan saisi päätellä, että vapauttamisprosessia ei pidä jatkaa syrjäisimmillä alueilla. Kilpailun edistämiseksi vapauttamista olisi pikemminkin tuettava käytettävissä olevilla kansallisilla ja yhteisön välineillä (erityisesti EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla, julkisten palvelujen velvoitteet tai säännellyn vapauttamisen muut välineet).

Edellä kuvatun perusteella olisi luotava syrjäisimpien alueiden haittojen lieventämiseen tähtäävä erityisohjelma, jossa otetaan huomioon näiden alueiden erityispiirteet ja jota rahoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) kauden 2007-2013 rahoitusnäkymien puitteissa. Tavoitteena olisi ensinnäkin parantaa syrjäisimpien alueiden yhteyksiä niin Manner-Eurooppaan kuin näiden alueiden välillä ja sisällä ja toiseksi parantaa niille sijoittautuneiden yritysten kilpailukykyä. Ohjelman tavoitteet voidaan jaotella seuraavasti:

(1) Erittäin syrjäisestä sijainnista, pirstaleisuudesta ja pinnanmuodostuksesta johtuvat huonot yhteydet: tavoitteena on vähentää alueiden tilannetta vaikeuttavien suurimpien haittojen (syrjäinen sijainti, pirstaleisuus, vaikea pinnanmuodostus) vaikutusta ja tällä tavoin parantaa näiden alueiden pääsyä erityisesti yhteisön markkinoille. Erityistä huomiota kiinnitetään rahtiliikenteeseen, energiatoimituksiin sekä tieto- ja viestintätekniikkaverkkoihin pääsyyn ja tällaisten palvelujen saatavuuteen.

(2) Alueellisten markkinoiden pienuus, välilastaukset sekä elinkeinoelämän monipuolistamisen puute tai puutteellisuus: tavoitteena on ottaa huomioon näiden alueiden markkinoiden pieneen kokoon liittyviä useita haittoja. Elinkeinoelämän monipuolistamisen puutteellisuuteen liittyvä ongelma on pyrittävä ratkaisemaan lisäämällä innovatiivisille aloille tarkoitettua tukea muun muassa toteuttamalla toimia tutkimuksen ja innovaation alalla (lukuun ottamatta toimia, joita on jo rahoitettu TTK-puiteohjelmasta tai koheesiopolitiikan välineistä), kouluttamalla työntekijöitä tai edistämällä paikallistuotteiden myyntiä näiden alueiden ulkopuolella.

(3) Ympäristöön ja ilmastoon liittyvät ongelmat (myös pyörremyrskyt sekä vulkaaninen ja seisminen toiminta) ja biologisen monimuotoisuuden suojelu: toimet olisi kohdistettava ympäristöolojen hyödyntämiseen, jätteiden käsittelyyn ja erityisistä ilmasto-oloista aiheutuvien lisäkustannusten oikaisemiseen.

Ohjelmaan liittyvät tukijärjestelyt määritellään tarkasti. Syrjäisimpiä alueita koskevaan erityisohjelmaan sovelletaan koheesiopolitiikan yleisen uudistuksen periaatteita, joita ovat ohjelmatyö, kumppanuus, täydentävyys, arviointi ja koordinointi muiden olemassa olevien yhteisön rahoitusvälineiden kanssa. Lisäksi on taattava muiden yhteisön politiikkojen (erityisesti kilpailupolitiikan ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen) noudattaminen.

Lisäkustannusten huomioon ottamiseen tarkoitettujen toimintatukien osalta komissio ehdottaa EAKR:n menoihin sovellettavien tukikelpoisuussääntöjen mukauttamista perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella. Komissio saattaisi sallia varsinkin liikenteeseen liittyvän irtaimen omaisuuden rahoituksen, jos rahoitusosuus rajoittuu syrjäisimpien alueiden sisäisten ja samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevien syrjäisimpien alueiden välisten yhteyksien parantamiseen tarkoitettuun kalustoon.

Rahoitusosuus olisi enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista.

Jotta erityisohjelmalla olisi tosiasiallista taloudellista vaikutusta syrjäisimpiin alueisiin, olisi myös varmistettava, että myönnetyillä yhteisön varoilla ei korvata kyseisten jäsenvaltioiden julkisia rakenteellisia tai vastaavia menoja.

2.3. Lähialueita koskeva toimintasuunnitelma

Vuoden 2004 18. helmikuuta annetun kolmannen koheesiota koskevan kertomuksen mukaan alueellista yhteistyötä Euroopassa koskeviin uusiin ohjelmiin sisällytetään lähialueita koskeva toimi, jolla pyritään helpottamaan yhteistyötä naapurimaiden kanssa.

Yksi lupaavimmista toimintamuodoista liittyykin taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuuristen yhteyksien lujittamiseen naapurialueiden kanssa. Tavoitteena on integroida syrjäisimmät alueet paremmin sosiaalis-taloudelliseen ja kulttuuriseen alueeseen alentamalla esteitä, jotka rajoittavat näiden Manner-Euroopasta kovin kaukana sijaitsevien alueiden kauppaa niitä lähellä olevien Karibian, Amerikan ja Afrikan - erityisesti AKT-maiden [3] - maantieteellisten markkinoiden kanssa.

[3] Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maat, jotka ovat Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT-EY-kumppanuussopimuksen sopimuspuolia (EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3).

Tässä yhteydessä olisi edistettävä johdonmukaisesti tavaroiden ja palvelujen kauppaa samoin kuin henkilöiden liikkumista helpottamalla niin ikään kokemusten vaihtoa. Komissio ehdottaa, että lähialueita koskeva toimintasuunnitelma perustuu kahteen toimintalinjaan: 1) yhteistyö valtioiden välillä ja rajaseutualueilla sekä 2) kauppa ja tullimenettelyt. Lisäksi toimintasuunnitelman yhteydessä on tiedotettava syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurimaiden merkittävästä haasteesta kaikille kyseeseen tuleville toimijoille, myös kolmansissa maissa sijaitseville komission lähetystöille.

2.3.1 Yhteistyö valtioiden välillä ja rajaseutualueilla:

Komissio tarkasteli samalla kertaa mahdollisuuksia parantaa syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurimaiden välistä yhteistyötä samoin kuin tärkeimpiä yhteistyöaloja.

Komissio ehdottaa, että uuteen koheesiopolitiikkaan sisältyvän Euroopan alueellisen yhteistyön osana tehostetaan syrjäisimpiä alueita hyödyttävää yhteistyötä valtioiden välillä ja rajaseutualueilla. Osa syrjäisempien alueiden rajaseutuyhteistyöhön myönnetyistä varoista voitaisiin kohdentaa hankkeisiin, jotka toteutetaan naapurina olevien kolmansien maiden (erityisesti AKT-maat ja Välimeren alue) kanssa. Alueellisista tukikelpoisuussäännöistä tehtävä poikkeus perustuisi perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohtaan. Poikkeuksen perusteena olisivat syrjäisimmille alueille ominaiset haitat ja yhteistyön tehokkuus.

Yhteistyöohjelmia voitaisiin koordinoida yleisesti Euroopan kehitysrahastosta (EKR) AKT-maissa rahoitettuihin alueohjelmiin liittyvän ohjelmatyön ja toteuttamisen tasolla. Kun kyseessä ovat merentakaiset maat ja alueet (MMA:t) ja alueohjelmia ei ole, kyseisten maiden viranomaiset voisivat ehdottaa rahoitettavia toimia näiden maiden assosioinnista Euroopan unioniin tehdyssä päätöksessä [4] mainituilla yhteistyöaloilla. EKR:n budjetoinnin ansiosta koordinointistrategiaa olisi mahdollista lujittaa, jolloin tietty osa alueohjelmarahoituksesta voitaisiin varata yhteistyön edistämiseen syrjäisimpien alueiden ja AKT-maiden välillä.

[4] Neuvoston päätös, tehty 27. marraskuuta 2001 (EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1).

Hallintoon liittyvien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta todettakoon, että yhteistyötavoitetta koskevaan hallintojärjestelmään ei sovelleta erityisiä poikkeuksia, lukuun ottamatta seuraavaa kahta tapausta, joita koskevat poikkeukset perustuvat perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohtaan:

- Kun kyseessä ovat EAKR:sta kolmansissa maissa tuettavat toimet, kyseisten jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset ovat taloudellisesti vastuussa toimien toteuttamisesta ja vastaavat hankkeita toteutettaessa niin ikään perustamissopimuksen ja sen nojalla annettujen säädösten noudattamisesta samoin kuin yhteisön politiikkojen ja toimien noudattamisesta erityisesti kilpailusääntöjen, julkisten hankintojen sekä luonnon suojelemisen ja parantamisen aloilla.

- Niin ikään annettava säännökset EAKR:sta rahoitettavasta suppeasta tukimuodosta toimintatukien rahoittamiseksi. Tällaista tukea myönnettäisiin tapauskohtaisen tarkastelun perusteella syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurina olevien kolmansien maiden välisten liikennepalvelujen käynnistämiseksi. Tuki olisi tiukasti säänneltyä, jotta vältettäisiin kilpailun vääristyminen muiden kuin yhteisön liikenteenharjoittajien kanssa kyseisillä liikennereiteillä ja kyseisten kolmansien maiden kielteiset reaktiot.

Alueellista yhteistyötä Euroopassa koskevassa tavoitteessa olisi painotettava seuraavia yhteistyöaloja:

- Liikenteeseen, palveluihin sekä tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvän kaupan helpottaminen. Tässä yhteydessä olisi varmistettava koordinointi olemassa olevien sopimusten ja ohjelmien kanssa.

- Henkilövaihdon helpottaminen: tehokkaan yhteistyön olisi perustuttava naapurina olevien kolmansien maiden kansalaisten liikkumisen helpottamiseen. Tämäntyyppisellä toiminnalla helpotetaan syrjäisimpien alueiden taloudellista yhdentymistä alueen sisällä ja annetaan naapurimaille mahdollisuus hyötyä omassa kehitysprosessissaan yhteistyöstä mahdollisimman paljon.

- Toiminnassa on niin ikään otettava huomioon laittoman maahanmuuton torjumista koskevat kysymykset. Oikeus- ja sisäasioiden toimintalohkoon kuuluvissa ja Schengenin sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla toteutettavissa yleisissä toimissa (eurooppalainen virasto operatiivisen yhteisön hallinnon parantamiseksi, ohjelma taloudellisen ja teknisen tuen antamisesta kolmansille maille siirtolaisuuden ja turvapaikan aloilla [5] ja yhdennettyjä paluuohjelmia koskevat valmistelut vuosia 2004 ja 2005 varten) on tarkoitus kiinnittää erityistä huomiota syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurivaltioiden erityistarpeisiin. Lisäksi Karibian ja Intian valtameren alueilla sijaitsevien AKT-maiden kanssa tehtävässä yhteistyössä olisi otettava huomioon muuttovirrat (ks. Cotonoun sopimuksen 13 artiklan 4 kohta).

[5] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 491/2004, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2004, taloudellisen ja teknisen tuen antamista kolmansille maille siirtolaisuuden ja turvapaikan aloilla koskevan ohjelman perustamisesta (AENEAS) (EUVL L 80, 18.3.2004, s. 1).

- Kokemustenvaihto alueellisen yhdentymisen alalla: toimintasuunnitelman kauppaa koskevien toimien tehostamiseksi (ks. jäljempänä) yhteistyöhön olisi myös sisällyttävä kokemustenvaihto alueellisen yhdentymisen samoin kuin syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurimaiden välisen taloudellisen yhteistyön ja kaupan tukemisen aloilla. Tavoitteena on tukea ja ennakoida talouskumppanuussopimusten tekemistä AKT-maiden välillä, sillä kaikki syrjäisimmät alueet pyrkivät seuraamaan alueellista yhdentymistä omalla maantieteellisellä alueellaan ja liittymään itse prosessiin.

2.3.2 Kauppa- ja tullipoliittiset toimet

Kauppapolitiikalla voidaan edistää syrjäisimpien alueiden yhdentymistä aluetalouteen niin tavara- ja palvelualoilla kuin muillakin kauppaan liittyvillä aloilla (immateriaalioikeudet, terveys- ja kasvinsuojelutoimet). AKT-maiden kanssa tehdyt sopimukset ovat erilaisia kuin muut Euroopan unionin sopimukset ja toimenpiteet.

(1) AKT: Cotonoun sopimuksessa määrätään AKT-EU-talouskumppanuussopimuksista, joihin sisältyy vuoteen 2007 mennessä käyttöön otettava taloudellinen ja kaupallinen yhteistyö, myös Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukaiset vapaakauppa-alueet AKT-maiden (kaupparyhmittyminä) ja Euroopan unionin välillä. Unionin tärkeimpänä tavoitteena näissä sopimuksissa on lujittaa AKT-maiden taloudellista yhdentymistä, mikä puolestaan edistää niiden kestävää kehitystä. Syrjäisimmät alueet onkin saatava yhdistettyä tähän prosessiin.

Neuvoteltaessa AKT-EU-talouskumppanuussopimuksia olisikin otettava huomioon niiden omat edut. Edellytyksenä on, että alueellisten kauppavirtojen yhteydessä määritellään tarkasti kunkin syrjäisimmän alueen edut ottaen huomioon, että syrjäisimpien alueiden ja AKT-maiden taloudet täydentävät toisiaan. Tätä varten komissio pyytää alueita ja jäsenvaltiota ilmoittamaan, mitä aloja ja kaupan muotoja ne pitävät syrjäisimpien alueiden kannalta tärkeinä. Komissio arvioi nämä ilmoitukset toimivaltansa rajoissa. Samaa lähestymistapaa noudattaen voitaisiin määritellä syrjäisimpien alueiden erityiset edut palvelukaupassa ja kauppaan liittyvillä aloilla.

Naapurimaiden kanssa syntyvien läheisempien kauppasuhteiden osana Ranskan merentakaiset departementit ja Kanariansaaret voisivat pohtia, kuinka kauppa- ja tullivälineiden sekä verotuksellisten välineiden (kuten merivero ja arbitrio sobre las importaciones y entregas de mercancías en las Islas Canarias -vero) välistä koordinointia parannetaan.

(2) Muut sopimukset ja toimenpiteet: Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisten etuuskohtelusopimusten osalta komissio aikoo toteuttaa analyysin, jolla mitataan tällaisten sopimusten vaikutusta syrjäisimpien alueiden elinkeinoelämään. Komissio esittää päätelmänsä toimenpiteistä, joita syrjäisimmät alueet voisivat toteuttaa elinkeinoelämän ja kaupan edistämiseksi samoin kuin sopeutumiseen liittyviin haasteisiin ja muihin toimenpiteitä ja kauppasopimuksia koskeviin kysymyksiin vastaamiseksi.

Komissio on valmis tarkastelemaan tässä yhteydessä muiden kuin maatalouden raaka-aineiden hankintaan liittyvien yhteisen tullitariffin tullien alentamista ja jopa poistamista syrjäisimpien alueiden tuotannon helpottamiseksi. Lisäksi komissio aikoo tarkastella erityistapauksissa samojen alojen tullien väliaikaiseen suspendoimiseen liittyviä perusteltuja hakemuksia. Kalastusalan tuotteisiin sovellettavat yhteisen tullitariffin tullit voitaisiin suspendoida väliaikaisesti paikallismarkkinoille tarkoitettujen tuotteiden osalta. Alueellisen yhdentymisen edistämiseksi olisi varmistettava, ettei raaka-aineita, joiden osalta suspendoimista haetaan, ole saatavilla kyseisellä maantieteellisellä alueella.

3. Kehittämisstrategian toteuttaminen muiden yhteisön politiikkojen aloilla

Muiden yhteisön politiikkojen aloilla käyttöönotetut välineet tukevat syrjäisimpiä alueita koskevan kehittämisstrategian toteuttamista ja täydentävät johdonmukaisella tavalla lähialueita koskevaa toimintasuunnitelmaa.

3.1. Kilpailukykyyn ja kasvuun liittyvät toimet

Syrjäisimpien alueiden tuotannon lisäkustannukset aiheutuvat pysyvistä haitoista, joiden esiintyminen ja yhteisvaikutus haittaavat suuresti joidenkin alojen kehitystä. Paikallisen elinkeinoelämän tasolla lisäkustannukset vaikuttavat useimpiin tavaroiden ja palvelujen tuotannonaloihin ts. tuotanto on melko yksipuolista, elinkeinoelämä on liian heikko työpaikkojen luomiseen ja alue on erittäin riippuvainen muusta Euroopan unionista. Neuvosto on tuonut esille taloudelliset haitat erityisesti vahvistaessaan Kanariansaariin ja Ranskan merentakaisiin departementteihin sovellettavat kaksi erityistä verotusjärjestelmää: "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias" -veron vuonna 2001 ja meriveron vuonna 2004.

- Henkilöresurssien kehittäminen on keskeisessä asemassa edistettäessä taloudellista ja sosiaalista koheesiota Henkilöresurssit ovat ehdoton edellytys osaamisyhteiskunnan taloudelliselle kehitykselle ja kilpailukyvylle. Tätä alaa onkin tuettava voimakkaasti. Syrjäisimpiä alueita pyydetään tarkastelemaan paikallisella tasolla työmarkkinoidensa erityispiirteitä ja kehitystä sekä laatimaan alueellinen työllisyysstrategia. Syrjäisimmät alueet eivät ole toistaiseksi ehdottaneet Euroopan sosiaalirahastosta rahoitettavia innovatiivisia toimia. Komissio kannustaa syrjäisimpiä alueita käyttämään hyväkseen tätä mahdollisuutta tulevaisuudessa.

- Yleishyödylliset palvelut ovat ratkaisevassa asemassa Euroopan unionin tavoitteiden toteuttamisessa. Yleishyödyllisten palvelujen verkko on sosiaalisen koheesion tärkeä osatekijä. Tehokkaiden palvelujen saatavuus syrjäisimmillä alueilla on tuotannon tärkein edellytys sekä niitä käyttävien yritysten että alueen työtekijöiden kannalta.

Nämä erittäin kaukana Manner-Euroopasta sijaitsevat alueet, jotka ovat eristyksissä maantieteellisellä kehitysalueella, kärsivät markkinoidensa pienuudesta, varsinkin tosiasiallisen kilpailun puuttumisesta niin julkisten kuin yksityisten taloudellisten toimijoiden välillä. Yksistään markkinavoimat eivät riitä varmistamaan resurssien optimaalista jakautumista näillä alueilla siten, että se hyödyttäisi koko yhteiskuntaa. Olisikin toivottavaa, että tehtäisiin tutkimus, jossa markkinavoimien toimintaa syrjäisimmillä alueilla tarkastellaan seikkaperäisesti ja tapauskohtaisesti.

Liikenne- ja (kiinteiden ja langattomien) televiestintäpalvelujen alojen samoin kuin sähkö- ja maakaasualan toimintaa syrjäisimmillä alueilla tarkastellaan yksityiskohtaisesti työryhmässä, jonka tehtävänä on laatia asianmukaiset ehdotukset.

- Innovaatio, tietoyhteiskunta sekä tutkimus ja teknologian kehittäminen: komissio varmistaa, että syrjäisimpien alueiden erityistilanne otetaan huomioon Lissabonin strategian yhteydessä vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kaukana Manner-Euroopasta sijaitsevien alueiden on pystyttävä käynnissä olevien uudistusten ansiosta parantamaan taloudellisia saavutuksiaan, osallistumaan kasvun edistämiseen, luomaan työpaikkoja ja välttämään syrjäytymisen riskit.

Syrjäisimpien alueiden yrityksiä kannustetaan murtamaan eristyneisyytensä ja varautumaan markkinapaineisiin ottamalla käyttöön tehokas innovaatiopolitiikka, johon sisältyy tukitoimia niiden laajassa merkityksessä, siirtämällä toiselta toiminta-alalta saatuja ideoita omiin tuotantoprosesseihin ja suunnittelemalla uudelleen olemassa olevia tuotteita ja palveluja siten, että tarjonta on mahdollista sopeuttaa tähän asti hyödyntämättä olleiden uusien markkinoiden kysyntään.

Komissio pyytää syrjäisimpiä alueita ehdottamaan verkkoja koskevaa erityisohjelmaa innovatiivisten toimien alalla. Ohjelmaan voisivat osallistua muut Euroopan alueet, jotka kärsivät samanlaisista ongelmista kuin syrjäisimmät alueet (saaret, pienalueet, matkailualueet jne.) tai joilla on käytössä sellaisia innovatiivisia toimintamalleja, joita on mahdollista kokeilla myös syrjäisimmillä alueilla (Internetin laajakaistaliittymät, satelliittiyhteydet jne.). Komissio osallistuu sellaisten verkkojen luomista ja toimintaa koskevien erityisohjelmien rahoitukseen, joihin osallistuu vähintään viisi aluetta vähintään viidestä jäsenvaltiosta.

Uuden tieto- ja viestintätekniikan ja erityisesti televiestintäpalvelujen tariffien ja hintojen valvonnassa komissio aikoo varmistaa kaudella 2003-2005, että syrjäisimpiä alueita ei syrjitä. Se pyrkii niin ikään edistämään hintojen laskua kilpailun kasvun avulla. Lyhyellä aikavälillä on tarkoitus tehdä tutkimus syrjäisimpien alueiden televiestintäpalvelujen käyttömahdollisuuksista. Samaan aikaan komissio antaa edelleen ohjeita erityisesti televiestintädirektiivin tehokkuuden parantamiseksi syrjäisimmillä alueilla, laajakaistayhteyksien lisäämiseksi ja hintoihin perustuvan syrjinnän poistamiseksi.

Laajakaistaviestintää koskevia aloitteita ja kohtuuhintaisten palvelujen saantia syrjäisimmillä alueilla voitaisiin kehittää 28. heinäkuuta 2003 annettujen sähköiselle viestinnälle rakennerahastoista myönnettävän tuen perusteita ja yksityiskohtaisia sääntöjä koskevien suuntaviivojen [6] perusteella. Myös yksi Euroopan kasvualoitteeseen [7] sisältyvistä Quickstart-hankkeista koskee sähköisen viestinnän ulottamista syrjäisille maaseutualueille; hanketta tuetaan rakennerahastoista kaudella 2000-2006.

[6] SEC(2003) 895.

[7] KOM(2003) 690 lopullinen.

Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi ja syrjäisimpien alueiden liittämiseksi eurooppalaiseen tutkimusalueeseen on toivottavaa lisätä merkittävästi TTK-toimia syrjäisimpien alueiden kannalta erityisen kiinnostavilla aloilla. TTK-puiteohjelma tarjoaa syrjäisimmille alueilla monia mahdollisuuksia lisätä niiden TTK-kapasiteettia erityisesti osallistumalla hankkeisiin tai tutkimus- ja innovaatio-ohjelmien koordinointiin kansallisella ja alueellisella tasolla (ERA-NET -järjestelmä on avoin alueille) samoin kuin tutkimusinfrastruktuureja koskeviin toimiin. Syrjäisimpien alueiden nykyistä osallistumista toimiin ja hankkeisiin voitaisiin lisätä huomattavasti toteuttamalla asianmukaisia tiedotus- ja menekinedistämistoimia.

Vaikka olemassa onkin tehokkaita tietovälineitä (esimerkiksi CORDIS-sivusto [8]), joita kaikki TTK-puiteohjelmaan osallistuvat voivat käyttää, syrjäisimpien alueiden erityistarpeita vastaavia TTK-tiedotustoimia on lisättävä.

[8] http:// www.cordis.lu

Tutkimuksen ja innovaation alan analyysien ja tulevaisuuteen suuntautuvien tutkimusten samoin kuin kehitystä koskevien sosiaalis-taloudellisten tietojen perusteella voitaisiin laatia tulostauluja indikaattoreineen ja perustaa tuloksia arvioiva seurantakeskus seitsemälle syrjäisimmälle alueelle. Tavoitteena on edistää syrjäisimpien alueiden asiantuntijoista koostuvan alueiden välisen työryhmän yhteistyössä kansainvälisten asiantuntijoiden kanssa keräämien hyvien toimintatapojen vaihtoa samalla tavoin kuin "Mutual Learning Platform" -järjestelmässä, jonka komissio aikoo perustaa lujittaakseen tutkimuksen alueellista ulottuvuutta.

Mikäli tutkimustoiminnan keskittäminen alueellisen erikoistumisen kautta onnistuu, syrjäisimpien alueiden tutkimusryhmien on helpompi osallistua ja reagoida aktiivisemmin TTK-puiteohjelman ehdotuspyyntöihin.

Syrjäisimpiä alueita kehotetaankin käyttämään mahdollisimman paljon hyväkseen kuudennesta TTK-puiteohjelmasta rahoitettuihin hankkeisiin liittyvää rakennerahastojen lisärahoitusmahdollisuutta [9]. Jotta kuudennesta puiteohjelmasta rahoitusta saaneet organisaatiot voisivat saada lisärahoitusta rakennerahastoista, niiden on esitettävä hakemus jonkin rakennerahasto-ohjelman hallintoviranomaisille. Jos näihin ohjelmiin ei sisälly toimenpiteitä, joiden osana kyseisiä hankkeita voitaisiin rahoittaa, hallintoviranomaiset voivat pyytää ohjelmien muuttamista rakennerahastojen hallinnointia varten säädettyjä menettelyjä noudattaen.

[9] Lisärahoitusosuus on varattu ainoastaan kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla (tavoite 1) toimiville organisaatioille tai tavoitteen 1 mukaista siirtymäkauden tukea saaville edunsaajille. Kuudennesta puiteohjelmasta 27. kesäkuuta 2002 tehty päätös 1513/2002/EY (EYVL L 232/1, 29.8.2002, liite III).

- Ympäristö: komissio rohkaisee syrjäisimpiä alueita esittämään hakemuksia, joiden tavoitteena on parantaa ympäristöä kaikin käytettävissä olevin välinein, joihin sisältyy myös kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma, minkä ansiosta on mahdollista ottaa huomioon ympäristönsuojelun tarve syrjäisimmillä alueilla.

3.2. Syrjäisimpien alueiden haittoihin liittyvät toimet

3.2.1. Yhteydet

Syrjäisimpien alueiden ja yhteisön alueen välisten yhteyksien vaikutusten lieventäminen on yksi yhteisön toiminnan tärkeimmistä tavoitteista. Ilma- ja meriliikenteen alan olemassa olevien välineiden (julkisten palvelujen velvoitteet, sosiaaliset tuet ja aluetuet) käyttöä rohkaistaan yleisesti. Yhteyksistä tärkeimmällä sijalla ovat syrjäisimmät alueet Manner-Eurooppaan liittävät yhteydet (molempiin suuntiin), syrjäisimpien alueiden väliset yhteydet ja syrjäisimpien alueiden sisäiset yhteydet.

Komissio kiinnittää kaikissa tapauksissa huomiota käyttöön otetun järjestelmän kilpailuedellytyksiin. Myönnettyjä tukia ei saa käyttää liikenteenharjoittajien määräävän markkina-aseman lujittamiseen.

Komissio on antanut tällä alalla seuraavat suoritukset:

- Julkisen palvelun velvoitteita toteutettaessa voitaisiin harkita joustavuutta erityisesti pidentämällä toimilupia lentoliikenteeseen liittyvien julkisten palvelujen velvoitteiden yhteydessä.

- Komissio on valmis tarkastelemaan syrjäisimpien alueiden kaikkia ehdotuksia, joiden tavoitteena on parantaa lähimerenkulkuun liittyviä palveluja tiettyjen syrjäisimpien alueiden ja Manner-Euroopan välillä.

- Lähiliikenteen alalla vaihtoehtoiset julkisen liikenteen järjestelmät, jotka yhdennetään paremmin olemassa oleviin julkisen liikenteen eri muotoihin ja joiden rahoitukseen yhteisö osallistuu, voisivat vähentää nykyistä vakavaa ruuhkautumista.

- Vähämerkityksisiä tukia koskevaa komission asetusta muutetaan, jotta sen soveltamisala voidaan laajentaa liikenteen alan yrityksiin (kaikki liikennemuodot, myös sisävesiliikenne. Eivät kuitenkaan tuet kuljetusyrityksille liikkuvan kaluston hankkimista varten).

- Meriliikenteen alan valtiontukien osalta todettakoon, että komissio antoi jokin aika sitten luvan myöntää toimintatukia lähimerenkulkuun liittyvien palvelujen käynnistämiseksi Euroopan unionin satamien välillä [10]. Tällaiset käynnistämistuet, joiden enimmäiskesto on kolme vuotta, voivat kattaa enintään 30 prosenttia kyseisen uuden palvelun käynnistämisen kokonaiskustannuksista. Lisäksi on tarkoitus yksinkertaistaa julkisia palveluja koskevien sopimusten tekemistä koskevia sääntöjä (de minimis -järjestelmä), kun järjestetään pienille saarille kohdistuvaa liikennettä, joka palvelee enintään 100 000 matkustajaa vuodessa. Yksinkertaistamisen ansiosta voidaan poiketa ilmoittamista ja tarjouspyyntöjä koskevista velvoitteista paikallisliikenteen osalta.

[10] EUVL C 13, 17.1.2004, s. 3.

- Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen tarkistamisen yhteydessä ehdotetaan, että kyseisen maan kansallisten rajojen sisäisistä tavarakuljetuksista aiheutuvien lisäkustannusten lisäksi korvattaisiin myös unionin markkinoiden sisäisistä kuljetuksista aiheutuvat lisäkustannukset, jos jokin jäsenvaltio ehdottaa tällaisen järjestelmän soveltamista jonkin syrjäisimmän alueen hyväksi. Lisäkustannuksia laskettaessa otettaisiin huomioon syrjäisimmän alueen ja sen emämaan väliset kuljetuskustannukset ilman, että tavaroita kuljetaan välttämättä kyseiseltä syrjäisimmältä alueelta sen emämaahan ennen jossakin unionin jäsenvaltiossa sijaitsevaan määräpaikkaan saapumista.

3.2.2. Valtiontuet

Syrjäisimpiä alueita koskevan kehittämisstrategian tehokkuuden ja johdonmukaisuuden takaamiseksi olisi myös varmistettava, että syrjäisimpien alueiden erityistilanne otetaan huomioon alueellisiin valtiontukiin sovellettavia suuntaviivoja tarkistettaessa. Tämän vuoksi komissio aikoo ehdottaa seuraavaa:

- Lähentymistavoitteen mukaisesti tukikelpoisille syrjäisimmille alueille myönnetään erityiskohtelu, ja niihin sovelletaan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa.

- Lähentymistavoitteen mukaisesti tukikelpoisiin syrjäisimpiin alueisiin, jotka kärsivät koheesiopolitiikkaan liittyvästä tilastovaikutuksesta, tai syrjäisimpiin alueisiin, jotka eivät kuulu uuden lähentymistavoitteen soveltamisalaan, sovelletaan erityistä siirtymäkauden valtiontukijärjestelmää, jonka mukaan tuen maksamiselle asetetaan ehtoja, jotka vastaavat aluksi 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määriteltyjä ehtoja. Myöhemmin tukea vähennetään asteittain.

- Komissio aikoo lisäksi korottaa 10 prosenttiyksiköllä alkuinvestointien tuki-intensiteettiä niiden vastaavassa sosiaalis-taloudellisessa tilanteessa olevien alueiden osalta, joihin voidaan soveltaa 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta.

Kaikkien syrjäisimpien alueiden toimintatuissa noudatetaan edelleen periaatetta, jonka mukaan tuet eivät alene tai ole ajallisesti rajoitettuja tuen käyttötarkoituksesta (ympäristö, tutkimus ja kehitys jne.) riippumatta. Komissio voi kuitenkin päättää mukauttaa tukia myös muilla tavoin. Myös säännökset, joiden tavoitteena on varmistaa, että myönnetty tuki on suhteessa haittoihin, säilytetään.

Menettelyistä todettakoon, että komission asetusehdotuksessa määritellään tarkasti ilmoituksiin ja valtiontukien valvontaan liittyviä velvoitteita koskevat muodollisuudet.

3.2.3. Maatalouden ja kalatalouden perinteinen tuotanto

Syrjäisimpien alueiden maatalous on tuotantoon liittyvien luonnollisten ja taloudellisten tekijöiden vuoksi äärimmäisen haavoittuva. Maatalous on edelleen paikallisen elinkeinoelämän tärkeä osa erityisesti työllisyyden kannalta ja tukee paikallista elintarviketeollisuutta, joka muodostaa näiden alueiden teollisuustuotannon selkärangan.

Maatalousalan suuntaviivoissa voidaan ottaa huomioon seuraavat seikat:

- Maaseudun kehittämiseen tulevaisuudessa varattujen varojen osalta komissio varmistaa, että jaettaessa niitä alueellisesti ja vahvistettaessa tuki-intensiteettejä yhteisö ottaa huomioon syrjäisimpien alueiden erityishaitat.

- Komissio on jo käynnistänyt banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn arvioinnin, jotta se pystyy esittämään neuvostolle ja Euroopan parlamentille asiaa koskevan kertomuksen ennen vuoden 2004 loppua. Tässä yhteydessä tarkastellaan yhteisön tuottajia koskeviin tukimekanismeihin mahdollisesti tehtäviä parannuksia. Yhteisen markkinajärjestelyn ulkoisten toimien osalta todettakoon, että komissio aikoo ottaa banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä käyttöön viimeisempiin käytettävissä oleviin tietoihin perustuvan asianmukaisen tariffitason.

- Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä komissio varmistaa syrjäisimpien alueiden erityispiirteisiin perustuvan erityiskohtelun.

- Neuvoston asetusten (EY) N:o 1452/2001, 1453/2001 ja 1454/2001 (maatalousalan POSEI-toimenpiteitä koskevat asetukset) ja vuoden 2003 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen perusteella on edelleen tarpeen varmistaa syrjäisimpien alueiden tukemiseksi myönnettyjen varojen vakaus, hajauttaa mahdollisuuksien mukaan päätöksentekoa ja yksinkertaistaa hallintojärjestelyjä.

Kalastusalalla komissio kiinnittää erityistä huomiota siihen, että yhteisessä kalastuspolitiikassa otetaan huomioon syrjäisimpien alueiden erityispiirteet. Yhteisen kalastuspolitiikan sisäisen ja ulkoisen osan johdonmukaisuudesta keskustellaan niin ikään jatkuvasti. Muut suuntaviivat ovat lyhyesti seuraavat:

- Uuden kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen osalta komissio varmistaa, että vuoden 2006 jälkeisessä yhteisessä kalastuspolitiikassa otetaan (jaettaessa varoja alueellisesti ja vahvistettaessa tuki-intensiteettejä) huomioon syrjäisimpien alueiden erityishaitat ja todetut tarpeet.

- Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tulisi muodostua foorumeiksi, joilla syrjäisimmät alueet voivat osallistua aktiivisesti kalavarojen kestävää hyödyntämistä merten näissä osissa koskeviin keskusteluihin. Syrjäisimmille alueille, varsinkin kaikkien eristyneimmille (Guyana ja Réunionin saari) olisi varmistettava vastaava yhteyspiste niiden läheisellä, kolmansien maiden naapurissa sijaitsevalla merialueella.

- Kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevia suuntaviivoja tarkistetaan vuonna 2004. Tässä yhteydessä kiinnitetään erityistä huomiota tällä hetkellä syrjäisimpiin alueisiin sovellettavan etuuskohtelun säilyttämiseen edelleen.

4. Syrjäisimpien alueiden haittojen ja yhteisön toimenpiteiden järjestelmällisen arvioinnin väline

Komissiolla on jo nyt käytettävissään yhteisön politiikkojen täytäntöönpanon aikana tietoon tulleita monia seikkoja ja tarkkoja määrällisiä tietoja syrjäisimpien alueiden lisäkustannuksista ja rajoitteista. Kaikki tiedot on kuitenkin koottava laajaan järjestelmään, jonka avulla syrjäisimpien alueiden haittoja ja yhteisön toimenpiteitä, erityisesti käyttöönotettavaa haittojen huomioon ottamista koskevaa erityisohjelmaa, voidaan arvioida monialaisesti. Komissio varmistaa tässä yhteydessä, että lisäkustannusten tasoittamisessa eri välineiden avulla noudatetaan valtiontukiin sovellettavia kumulaatiosääntöjä.

Komissio aikoo niin ikään analysoida tarkemmin syrjäisimpien alueiden kilpailukykyyn vaikuttavia tekijöitä.

Analyysi on tarkoitus toteuttaa yhdessä kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa, ja sen edellytyksenä on syrjäisimpiä alueita koskevien tilastotietojen säännöllinen keruu. Tästä syystä olisi pyrittävä muodostamaan eri alueiden tilastokeskusten välisiä verkkoja.

Analyysissä voitaisiin niin ikään käsitellä eri alojen, varsinkin maatalouden ja kalastuksen olemassa olevien ohjelmien mukauttamista samoin kuin kilpailuun, verotukseen ja aluepolitiikkaan liittyvien toimien arviointia.

5. Päätelmät

Euroopan unioni on historiansa suurimpien haasteiden edessä: laajentuminen edellyttää tuntuvia uudistuksia toimielinten tasolla, perusarvojen uudelleentarkastelua sekä taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion varmistamiseksi tarvittavien mekanismien perusteellista pohdintaa.

Kaikkien EU:n alueiden ja sen kansalaisten yhtäläisten mahdollisuuksien takaamiseksi ja kasvun lisäämiseksi EU:ssa on luotava asianmukaiset ja tehokkaat mekanismit ja taattava niiden toiminta.

Syrjäisimpien alueiden onkin pystyttävä sekä ylläpitämään niiden kehityksessä erityisesti yhteisön toimenpiteiden ansiosta saavutetut tulokset että sitoutumaan strategiaan, jonka tavoitteena on sopeutuminen niin Euroopan kuin niiden omaan erityistilanteeseen.

Näissä komission suosituksissa käsitellään laajasti syrjäisimpien alueiden kehitykseen ja yhdentymiseen liittyviä tärkeimpiä kysymyksiä. Suositukset pohjautuvat kolmeen aihealueeseen, joita on käytetty analyysin ja toimenpiteiden perustana: syrjäisimpien alueiden yhteydet, kilpailukyky ja yhteistyö muiden Euroopan alueiden kanssa sekä yhdentyminen niiden omalla alueella.

Komissio suunnittelee tämän perusteella tässä tiedonannossa kuvattuja syrjäisimmillä alueilla toteutettavia toimia. Strategia toteutetaan asteittain eri toimenpiteiden toteuttamiseksi määritellyn poliittisen aikataulun mukaisesti. Tämän vuoksi yhteisön eri politiikkoihin perustuvien toimenpide-ehdotusten ohella esitetään kahta uutta aloitetta: lisäkustannusten huomioon ottamista koskevaa erityisohjelmaa ja lähialueita koskevaa toimintasuunnitelmaa. Komissio tekee koheesiopolitiikkaa koskevan tulevan sääntelyn yhteydessä aiheelliset lainsäädäntöehdotukset näiden aloitteiden luomiseksi. Kuten komission kertomuksessa oleva tilannekatsaus, joissa toimenpiteitä kuvataan yksityiskohtaisesti, osoittaa, komissio on jo ehdottanut neuvostolle erilaisia toimenpiteitä ja jatkanut maaliskuussa 2000 antamassaan kertomuksessa kuvattua toimintaohjelmaa. Syrjäisimpien alueiden kehityksen vauhdittamiseksi komissio jatkaa ponnisteluja Lissabonin ja Göteborgin prosessin mukaisesti.