A4-0152/96

Päätöslauselma Kairon kansainvälisen väestö- ja kehityskonferenssin seurannasta

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Riossa vuonna 1992 pidetyn Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöä ja kestävää kehitystä käsitelleen konferenssin päätökseksi hyväksytyn Agenda 21 -asiakirjan,

- ottaa huomioon neuvoston marraskuussa 1986 antaman päätöslauselman perhesuunnittelusta kehitysmaiden väestöpolitiikassa sekä neuvoston marraskuussa 1992 antaman päätöslauselman perhesuunnittelusta,

- ottaa huomioon 11. maaliskuuta 1994 antamansa päätöslauselman väestötilanteesta ja kehityksestä ((EYVL C 91, 28.3.1994, s. 340)) sekä 13. heinäkuuta 1995 antamansa päätöslauselman väestö- ja ympäristöpolitiikkojen ja -ohjelmien integroinnista

((EYVL C 249, 25.9.1995, s. 142))- ottaa huomioon komission 4. toukokuuta 1994 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antaman tiedonannon: «Euroopan yhteisö väestönkasvun haasteen edessä: yhteisön kanta Kairossa 5. - 13. syyskuuta 1994 pidettävässä maailman väestö- ja kehityskonferenssissa» (KOM(94)0100),

- ottaa huomioon vuonna 1994 Kairon väestö- ja kehityskonferenssissa hyväksytyn toimintaohjelman,

- ottaa huomioon 29. syyskuuta 1994 antamansa päätöslauselman Kairossa pidetyn maailman väestö- ja kehityskonferenssin tuloksista ((EYVL C 305, 31.10.1994, s. 80)),

- ottaa huomioon AKT-EU-yhteiskokouksen 3. helmikuuta 1995 antaman päätöslauselman Kairossa pidetyn maailman väestö- ja kehityskonferenssin tuloksista (Asiakirja AKT-EU 1471/95 lop.),

- ottaa huomioon Kööpenhaminassa maaliskuussa 1995 järjestetyn sosiaalisen kehityksen huippukokouksen tulokset,

- ottaa huomioon komission 18. syyskuuta 1995 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antaman tiedonannon sukupuolikysymysten integroimisesta kehitysyhteistyöhön (KOM(95)0423),

- ottaa huomioon 24. toukokuuta 1996 antamansa lausunnon ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kehitysmaiden väestöpolitiikoille ja -ohjelmille annettavasta tuesta ((Istunnon pöytäkirja 24.5.1996, osa II, kohta 8)),

- ottaa huomioon Pekingissä vuonna 1995 pidetyssä neljännessä naisten maailmankonferenssissa hyväksytyn toimintaohjelman,

- ottaa huomioon YK:n väestörahaston (UNFPA) ja YK:n kehitysjärjestön (UNDP) vuoden 1995 raportit,

- ottaa huomioon van Dijkin päätöslauselmaesityksen Kairon väestökonferenssia koskevan toimintaohjelman täytäntöönpanosta (B4-0158/95),

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 45 artiklan,

- ottaa huomioon naisten oikeuksien valiokunnan mietinnön sekä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan sekä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnot (A4-0152/96),

A. katsoo, että hallitusten suurella enemmistöllä Kairossa hyväksytty toimintaohjelma merkitsi uuden lähestymistavan omaksumista väestöongelmien suhteen, sillä niitä lähestyttiin ohjelmassa eettisestä eikä pelkästään taloudellisesta näkökulmasta ja lisäksi yksilöt asetettiin kestävän kehityksen kannalta keskeiseen asemaan,

B. ottaa huomioon, että Kairon konferenssi ja sitä seurannut Pekingin konferenssi teki naisten asemasta, heidän koulutuksensa ja terveytensä tasosta ja yleisemmin ottaen heidän taloudellisesta, yhteiskunnallisesta ja kulttuurisesta osallistumisestaan erään väestöpolitiikkojen ja inhimillisen kehityksen onnistumisen edellytyksen ja siten erään toimintaohjelmansa keskeisen tekijän,

C. ottaa huomioon, että ohjelmassa tunnustetaan myös, että ollakseen todella tehokas on väestöpolitiikan oltava osa laajempaa kokonaisuutta, johon kuuluvat toimet köyhyyden ja ympäristöuhkien ehkäisemiseksi, kestävän kehityksen edistämiseksi ja ihmisoikeuksien suojelemiseksi sekä rauhan ja turvallisuuden sekä tasavertaisten mahdollisuuksien toteuttamisen edistämiseksi,

D. ottaa huomioon, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat Kairossa jälleen vahvistaneet Agenda 21:n keskeiset tavoitteet huolehtia väestöpolitiikan ja kestävän kehityksen yhteenkuuluvuudesta, jotta voidaan edistää rauhaa ja turvallisuutta, köyhyyden poistamista, yhteisen ympäristömme suojelua ja ihmisoikeuksien ja tasavertaisten mahdollisuuksien toteutumista,

E. ottaa huomioon, että köyhyyteen liittyvä väestöräjähdys ilmenee ympäristön tuhoutumisena maaseutualueilla, mutta ennen kaikkea sekasortoisena ja hallitsemattomana kaupunkikehityksenä, joka puolestaan heikentää kansanterveyttä ja ympäristöä, ja että sen vuoksi olisi vähennettävä pakkosiirtoja aiheuttavia syitä kehittäen alkuperäisiä alueita, sekä huolehdittava alkuperäisyhteisöjen suojelusta ottaen ne mukaan kehitykseen;

F. ottaa huomioon Kairon konferenssissa hyväksytyt neljä väestö- ja terveysohjelmien rahoituskohdetta, joihin kuuluvat perhesuunnittelu, lisääntymisterveys, toimet sukupuolitautien ja HIV:n/aidsin ehkäisemiseksi sekä näiden alojen tutkimuksen kehittäminen,

G. katsoo, että kansalaisjärjestöt ovat koulutus-, väestö-, (lisääntymis)terveys- ja ympäristöpolitiikkojen onnistumisen kannalta keskeisessä asemassa,

LISÄÄNTYMISTERVEYS JA PERHESUUNNITTELU

H. katsoo, että perusoikeudeksi tunnustetaan se, että yksilöt voivat hallita kaikkia seksuaalisuuteensa, sukupuoli- ja lisääntymisterveyteensä liittyviä asioita ja tehdä vapaita ja tietoisia valintoja niiden suhteen, ja erityisesti valita vapaaehtoisesti, kuinka monta lasta he haluavat ja mikä on raskauksien välisen ajan pituus,

I. ottaa huomioon, että Kairossa sukupuolista ja lisääntymisterveyttä käsiteltiin ensimmäistä kertaa sukupuolten välisen tasa-arvon yhteydessä, mikä teki ilmeiseksi sen, että naisia syrjitään vielä huomattavasti,

J. tuomitsee kaikki sukupuolisen väkivallan ja pahoinpitelyn muodot, jotka vaarantavat naisten ja tyttöjen arvokkuuden ja heidän terveytensä: sukupuolielinten silpomiset, perheväkivallan, raiskaukset, pakotetut raskaudet ja abortit ja sukupuolisen ahdistelun,

K. katsoo, että minkäänlaista merkittävää yleistä edistymistä ei ole tapahtunut, ja että UNFPA:n mukaan edelleen joka vuosi 500 000 naista ympäri maailmaa kuolee aikaisten ja toistuvien raskauksien, synnytyksen aiheuttamien komplikaatioiden ja laittomien aborttien seurauksena (heistä 94 % kehitysmaissa), kun taas 150 miljoonalle naiselle jää synnytyksen seurauksena pitkäaikainen sairaus tai vamma,

L. ottaa huomioon, että UNFPA:n tutkimusten mukaan äitien raskausajan sairaudet ja kuolema liittyvät usein asianmukaisen välineistön puuttumiseen kehitysmaissa,

M. ottaa huomioon, että WHO:n viimeisimpien lukujen mukaan yhteensä 19,5 miljoonasta hiv-positiivisesta henkilöstä 8 miljoonaa oli naisia vuonna 1995, ja näistä naisista suurin osa asui kehitysmaissa, ja että infektion tämänhetkisellä kehitystasolla naiset ovat tietojensa puutteellisuuden sekä seksuaalisesti ja taloudellisesti alistetun asemansa takia nykyään HI- virustartunnan pääasiallisia uhreja, nuorten naisten ja teini-ikästen tyttöjen ollessa erityisen alttiita tartunnalle,

N. ottaa huomioon, että Kairon ohjelmassa pidetään välttämättömänä perhesuunnittelun saattamista yleiseksi käytännöksi vuoteen 2000 mennessä osana laajaa lisääntymisterveyttä ja lisääntymisoikeuksia koskevaa lähestymistapaa, johon sisältyisi terveyteen liittyvien elintärkeiden tarpeiden huomioonottaminen, kuten riskitön ja turvallinen raskaus sekä sukupuolitautien, mukaan lukien HIV:n/aidsin ehkäiseminen,

O. tuomitsee sen, että kansainvälisistä velvoitteista huolimatta naisten sterilisaatio, joka on yhä laajimmin käytetty syntyvyyden säännöstelykeino, tehdään olosuhteissa, joissa annetaan hyvin puutteellista tietoa, sterilisaatio tehdään toisinaan ilman suostumusta ja siten, että saatetaan vaarantaa sterilisoitavien naisten terveys eikä aina kunnioiteta heidän ruumiillista ja henkistä koskemattomuuttaan,

P. ottaa huomioon, että arvioiden mukaan on olemassa 300 miljoonaa naista, jotka haluavat lykätä tai estää uuden raskauden, mutta joiden käytettävissä ei ole ehkäisyvälineitä, sekä katsoo, että komission ja jäsenvaltioiden olisi tutkittava mahdollisuutta ilmaisten kondomien jakeluun paikallisen väestön kulttuurisia ja sosiaalisia tuntoja kunnioittavalla tavalla, koska kondomien hinta on usein ylivoimainen este niiden käytölle, sekä katsoo, että on parannettava heidän mahdollisuuksiaan saada lisääntymistä koskevaa tietoa ja korkealuokkaisia palveluita sekä heidän mahdollisuuksiaan toimia oma-aloitteisesti,

Q. katsoo, että raskauden vapaaehtoinen keskyttäminen ei ole sopiva perhesuunnittelukeino ja naisten, jotka eivät itse näe mitään keinoa päästä ahdingostaan, on voitava keskeyttää raskautensa laillisesti parhaissa mahdollisissa lääketieteellisissä olosuhteissa Pekingissä hyväksytyn toimintaohjelman suositusten mukaisesti,

R. ottaa huomioon, että vuoteen 2000 mennessä 20 % maailman väestöstä on teini- ikäisiä, ja että heidän suhteensa on ryhdyttävä erityisiin toimiin luottamuksellisen tiedon ja neuvonnan sekä erilaisten sukupuoli- ja lisääntymisterveyspalvelujen tarjoamiseksi, mukaan lukien perhesuunnittelu ja sukupuolitautien ja HIV:n/aidsin ehkäiseminen,

S. muistuttaa, että myös miehiä ja nuoria on kannustettava ja autettava toteuttamaan seksuaalisuutta, turvallisia sukupuolisuhteita ja lisääntymistä ja lastenhoitoa koskevia oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan molemminpuolisen kunnioituksen ja tasa-arvon nimissä,

KOULUTUS - NAISTEN OIKEUDET

T. ottaa huomioon, että erityisesti Kairossa tehdyistä maailmanlaajuisista sitoumuksista huolimatta lukutaidottomuus ei ole vähentynyt, sillä maailmassa on yhä 960 miljoonaa lukutaidotonta aikuista, joista kaksi kolmasosaa on naisia, ja 130 miljoonaa lasta, joista 90 miljoonaa tyttöjä, joilla ei ole mahdollisuutta saada perusopetusta,

U. katsoo, että kasvatuksen ja koulutuksen saaminen on perusoikeus mistään väestöpolitiikasta riippumatta, mutta että se on myös edellytys sille, että naiset saavat mahdollisuuden osallistua kokonaisvaltaisesti kehitysprosessiin, äitien ja lasten kuolleisuuden vähentämiselle, väestönkasvun hillitsemiselle ja lisäksi edellytys sille, että terveys ja koulutus ovat paremmin lasten ulottuvilla; katsoo, että valistus ja ennen kaikkea asianmukaisten sukupuolivalistuskurssien käyttöönotto eri koulutustasoilla on tämän tavoitteen saavuttamiseksi olennaisessa asemassa; ottaa huomioon, että tilastojen mukaan naisten ja miesten koulutustason nousu johtaa väestönkasvun vähenemiseen tietoisen perhesuunnittelun kautta,

KESTÄVÄ KEHITYS JA KEHITYSYHTEISTYÖ

V. katsoo, että koska 70 % köyhyysrajan alapuolella elävistä ihmisistä on naisia, voidaan kestävä kehitys saavuttaa ainoastaan heidän myötävaikutuksellaan ja heidän tasavertaisella osallistumisellaan miesten kanssa,

W. ottaa huomioon, että Lomé IV -sopimuksen yhteydessä on tosiasiallisesti käytetty ainoastaan 3 miljoonaa ecua ja ainoastaan kahdeksassa AKT - valtiossa,

X. katsoo, että kehitys on yksi tärkeimmistä tekijöistä, joiden ansiosta muutosta väestöasioissa saadaan aikaan ja tässä yhteydessä naisilla on tärkeä tehtävä, sikäli kuin heidän mahdollisuuksiaan saada tietoa ja koulutusta sekä heille kuuluvia yhdenvertaisia oikeuksia ja tasa-arvoa parannetaan,

LISÄRAHOITUSVARAT

Y. katsoo, että on ponnisteltava sen tavoitteen saavuttamiseksi, jonka mukaan 0,7 % BKT:sta on varattava kehitysapuun, ja että 4 % siitä on osoitettava Kairossa hyväksyttyihin kohteisiin liittyviin ohjelmiin; ottaa huomioon, että Kööpenhaminan huippukokouksessa kannustettiin kansainvälisiä avunantajia kohdistamaan ainakin 20 % kehitysapubudjeteistaan sosiaalialalle,

Z. ottaa huomioon, että Kairossa sovittiin, että tarvitaan 17 miljardia dollaria vuoteen 2000 mennessä lisääntymisterveyttä koskevan ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien laajamuotoiseen perhesuunnitteluun, raskausajan turvallisuuteen ja sukupuolitautien ehkäisemiseen liittyvien palveluiden tarjoaminen; katsoo, että kaikkialla maailmassa monen ihmisen toiveet suuntautuvat Euroopan unioniin, koska sillä on edelläkävijän ja johtava asema sekä demokraattisten vapauksien, naisten oikeuksien ja yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisessä että korkealaatuisen vuoropuhelun luomisessa kehitysmaiden kanssa, joille se on johtava kehitysavun antaja maailmassa, ennen Yhdysvaltoja,

AA. ottaa huomioon, että Euroopan komissio ilmoitti ennen Kairoa, että Euroopan unionin olisi rahoitettava 300 miljoonalla eculla politiikkojen ja ohjelmien tukemista kehitysmaissa vuosina 1995 - 2000, ja että Eurooppa-neuvosto vakuutti Kairossa lisäävänsä huomattavasti väestöhankkeiden ja -ohjelmien rahoitusta,mutta että vain harvoja ohjelmia on laadittu tähän mennessä; katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 130 w artikla (ks. myös 130 u ja 189 c artikla) antaa hyvän oikeudellisen perustan yhteisön toiminnalle kehitysyhteistyön alueella, mutta että vuonna 1990 Euroopan parlamentin aloitteesta luodulle talousarvion kohdalle «Tuki väestöopillisiin politiikkoihin ja ohjelmiin kehitysmaissa» (B7-631) ei ole vielä annettu oikeudellista perustaa,

LISÄRAHOITUSVARAT

1. Katsoo, että väestöpolitiikkojen on oltava olennainen osa taloudellista, yhteiskunnallista ja kulttuurista kehitystä, sillä niiden tavoitteena on kaikkien ihmisten elämän laadun parantaminen ja tulevien sukupolvien elämän laadun säilyttäminen;

2. Uskoo, että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi muotoiltava ja pantava täytäntöön väestöpolitiikkaa ja -ohjelmia, joilla tuetaan väestötekijöiden sisällyttämistä Agenda 21:n tavoitteisiin ja toimiin:

3. Vakuuttaa jälleen, että lisääntymistä koskeva valinnanvapaus on ihmisten perusoikeus, sekä tuomitsee kaikki syrjivät, suorasti tai epäsuorasti pakkoon perustuvat tai väkivaltaiset perhesuunnittelupolitiikan muodot;

4. Tuomitsee kaikki politiikan muodot, joissa käytetään kehitysmaiden naisia koekaniineina kokeiltaessa uusia ehkäisyvälineitä;

5. Pyytää, että perhesuunnittelua koskevia määräyksiä olisi liitettävä lisääntymisterveydenhuoltoon, joka itsessään olisi liitettävä perusterveydenhuoltoon, ja että nämä määräykset olisi järjestelmällisesti sisällytettävä yhteistyö- ja kehitysohjelmiin;

6. Katsoo, että naisten mahdollisuudet käyttää tietoa, terveys- ja lisääntymisterveyspalveluja ja erilaisia perhesuunnitteluvaihtoehtoja ovat vieläkin täysin riittämättömät ottaen huomioon näiden palvelujen tämänhetkisen kysynnän;

7. Korostaa, että on kiireellisesti lopetettava naisiin kohdistuva syrjintä ja taattava mahdollisuudet täydelliseen tasa-arvoon sekä parannettava heidän koulutus- lainansaanti-, maanomistus- ja maanvuokraus- sekä työskentelymahdollisuuksiaan itse tavoitteena ja toiseksi, jotta taattaisiin kaikkien väestöpolitiikkojen ja kaiken inhimillisen kehityksen onnistuminen;

8. Pyytää, että käynnistetään pienten ja keskisuurten yritysten perustamisohjelmia, joiden avulla edistetään paikallisia aloitteita naisten työllistämiseksi;

9. Pyytää, että vähintään 10 % budjettikohdista B7-4110 Meda (Välimeren alue), B7-3000 (Yhteistyö Aasian kanssa) B7-1000 (yhteistyö Afrikan kanssa) ja B7-3100 (Yhteistyö Latinalaisen Amerikan kanssa) käyttäisiin erityistoimenpiteisiin «naisten työllisyys ja koulutus»; sama prosenttiosuus olisi käytettävä myös «naisten työllisyys ja koulutus»-tarkoitukseen väestöohjelmissa ja erityisissä väestöhankkeissa.

10. Pyytää, että toimenpiteiden valinnan helpottamiseksi tässä tarkoituksessa kansalaisjärjestöt ja naisten järjestöt voisivat esittää ohjelmia suoraan komission PO I:lle;

11. Vaatii, että naiset on edunsaajina ja osanottajina otettava systemaattisesti mukaan kaikkien kehityshankkeiden ja -ohjelmien hahmotteluun, suunnitteluun, täytäntöönpanoon ja arviointiin;

12. Kehottaa rahoitusyhteistyössä ottamaan paremmin huomioon tarpeen parantaa naisten asemaa ja kannustaa heidän oma-aloitteisuuttaan;

13. Korostaa, että naisten tai pariskuntien päätöstä turvautua luotettaviin ja erilaisiin ehkäisykeinoihin ei saa vaikeuttaa yhteiskunnallisilla ja/tai taloudellisilla esteillä;

14. Pyytää, että väestö- ja lisääntymisterveyspolitiikka laaditaan, hyväksytään, organisoidaan ja pannaan täytäntöön yhteistyössä kyseisen väestön ja erityisesti naisten kanssa ottamalla lisäksi huomioon tarve järjestää paikallisiin olosuhteisiin sopivaa koulutusta ja palveluja sekä naisten että miesten suojelemiseksi HIV:n/aidsin ja sukupuolitautien leviämiseltä;

15. Pyytää, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot edistävät Kairossa tehtyjen päätösten mukaisesti sellaisten kehityshankkeiden yhteistä rahoittamista, joissa otetaan huomioon niiden vaikutus olemassa oleviin miesten ja naisten välisiin eroavaisuuksiin, sekä valvoo, että tämä peruste sisältyy kaikkiin toimeenpantuja ohjelmia koskeviin arviointeihin;

16. Pyytää komissiota ja jäsenvaltioita toimimaan katalysaattorina pyrittäessä toteuttamaan naisten tasa-arvoa poliittisessa ja taloudellisessa elämässä, perheessä sen kaikissa muodoissa ja yhteiskunnassa yleensä neljännessä naisten maailmankonferenssissa tehtyjen sitoumusten mukaisesti;

17. Katsoo, että unionin jo aloittamia toimia on tehostettava, yhteensovitettava ja suunnattava kehitysmaiden, mukaan lukien kehitysapua saavien entisen Neuvostoliiton valtioiden suuntaan, joissa ei ole pystytty tyydyttämään lisääntymisterveyspalvelujen tarvetta;

18. Korostaa tarvetta toteuttaa erityistoimia Keski- ja Itä-Euroopan maissa, jotka kohtaavat erityisiä taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, unohtamatta joitakin Länsi-Euroopan maita, joiden sosiaaliturva- ja terveydenhuoltojärjestelmät ovat rappeutumassa;

19. Pyytää Euroopan unionia ja jäsenvaltioita täyttämään Kairon kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa tehdyt rahoituslupaukset lisääntymisterveyspalvelujen puutteellisuuden vuoksi;

20. Suosittelee, että Bretton Woods ja muut kansainväliset rahoitusjärjestöt ottaisivat politiikkojaan ja ohjelmiaan laatiessaan huomioon sekä arvioisivat väestöjen ympäristöön, terveyteen, koulutukseen, asumiseen ja muihin sosiaalialoihin liittyvät tarpeet, sekä vaikutukset siirtolaisuuteen (kuten maaseudun autioituminen ja hälyttävä kaupunkikehitys), ja korostaa tarvetta yhdistää rakenteellisiin muutoksiin toimia, joiden avulla kehitysmaat voivat saavuttaa perussosiaalimenojen riittävän tason tai ylläpitää sitä;

21. Ehdottaa, että Maailmanpankki ja muut rahoituslaitokset julkaisisivat luettelon avunantajamaista, jotka ovat tehneet rahoituslupauksia, mainiten erityisesti ne, jotka ovat maksaneet enemmän kuin rakenteellisen osuutensa kehitysavusta, ja ne, jotka eivät ole maksaneet osuuksiaan;

22. Pyytää Euroopan komissiota toimittamaan parlamentille vuosittain arvion yhteistyöstä ja komission asianosaisten kansainvälisten järjestöjen ja virastojen, kuten UNFPA, kanssa suorittaman yhteistyön tämänhetkisestä asemasta ja tilasta sekä luettelon komission sekä kansainvälisten organisaatioiden ja elinten asiantuntijoista, jotka toimivat väestö- ja kehitysohjelmissa;

23. Kehottaa komissiota hahmottelemaan yhteistyössä UNFPA:n kanssa sopimuksen, jonka tarkoituksena on varmistaa, että Kairossa tehdyt päätökset pannaan toimeen mahdollisimman nopeasti;

24. Katsoo, että ottaen huomioon Kairon ohjelman täytäntöönpanossa ilmenevät vaikeudet ja siinä mukana olevien hallitusten ja elinten päätöksenteon hitauden on Euroopan unionin ryhdyttävä edelläkävijäksi edistämällä verkkojen, tutkimus- ja vaihtopisteiden ja uudentyyppisten kumppanuussuhteiden luomista: kansalaisjärjestöt, hallitukset, poliitikot, yksityiset kumppanit, asianosainen väestö, etelä-etelä-yhteistyö;

25. Katsoo, että ottaen huomioon kansalaisjärjestöjen potentiaalisesti tärkeän aseman väestöhankkeiden ja -ohjelmien täytäntöönpanossa ja niiden tämän alan erityisosaamisen ja kokemuksen komission olisi lisättävä yhteistyötään näiden kansalaisjärjestöjen kanssa;

26. Pyytää yhteisön, jäsenvaltioiden, EIP:n ja muiden kahdenvälisten ja kansainvälisten lahjoittajien rahoittamia aloitteita ja ohjelmia koskevan tiedonvaihtojärjestelmän perustamista sekä yhteensovittamisen parantamista, erityisesti UNFPA:n kanssa;

27. Pyytää komissiota ilmoittamaan parlamentille kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöslauselman hyväksymisestä aloitteista, joita kukin jäsenvaltio on tehnyt Kairossa sovittujen tavoitteiden toteuttamiseksi;

28. Pyytää Euroopan komissiota tiedottamaan parlamentille Lomé IV -sopimuksen 155 artiklan, talousarvion kohtien B4-631 (Tuki väestöopillisiin politiikkoihin ja ohjelmiin kehitysmaissa), B7-6211 (HIV:n/aidsin vastainen kamppailu kehitysmaissa) ja B7-6212 (Äitien ja lasten terveydenhuolto) sekä EU:n ja kehitysmaiden välisten yhteistyösopimusten rahoituspöytäkirjojen vaikutuksista;

29. Pyytää, että pakkosterilisointien ja suoraan tai välillisesti pakottamiseen perustuvan syntyvyyden säännöstelyn välttämiseksi, Euroopan unionin rahoittamissa erilaisissa kehitysmaiden väestöohjelmissa käytettävät ehkäisymenetelmät olisi tarkistettava;

30. Pitää välttämättömänä talousarvion eri luvuista rahoitettujen hankkeiden yhteensovittamista ja pyytää tämän vuoksi arviointia Euroopan kehitysrahastosta rahoitetuista hankkeista, joilla on tai saattaa olla vaikutusta väestöön, yhteistyösopimuksista Euroopan unionin ja kehitysmaiden välillä sekä erityisistä budjettikohdista, jotka koskevat humanitaarista apua (B7-21), koulutusta ja tiedotusta kehityksen alalla (B7-610), naisia ja kehitystä (B7-611), ympäristöä kehitysmaissa (B7-6200), sademetsiä (B7- 6201), tukea kansalaisjärjestöille (B7-6000), hajautettua yhteistyötä (B7- 643) ja ihmisoikeuksia (B7-702);

31. Pyytää, että suunnitellaan ja toteutetaan komission henkilöstölle tarkoitettuja väestöä ja lisääntymisterveyttä koskevia koulutusohjelmia;

32. Pyytää komissiota antamaan Euroopan parlamentille yleiskatsauksen komission tähänastisista hankkeista ja ohjelmista sekä vuoteen 2000 ulottuvista suunnitelmista ja vuosikertomuksen toiminnastaan;

33. Pyytää arviointia kehitysohjelmien vaikutuksesta väestöön, erityisesti terveysasioiden ja naisten koulutuksen osalta;

34. Pyytää komissiota tekemään aloitteen hallitusten välisen poliittisen vuoropuhelun käynnistämiseksi väestön- ja lisääntymisterveysohjelmien tukemisen alalla;

35. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja valtionpäämiehille, YK:lle sekä AKT-maiden hallituksille.