EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 19.12.2022 COM(2022) 736 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Kertomus edistymisestä ihmiskaupan torjunnassa (neljäs kertomus) {SWD(2022) 429 final}



1.JOHDANTO Ihmiskauppa on vakava rikos ja vakava perusoikeuksien loukkaus. Sen torjuminen kuuluu Euroopan unionin painopistealueisiin. Direktiivin 2011/36/EU 20 artiklassa säädetään, että edistymisestä ihmiskaupan torjunnassa on raportoitava kahden vuoden välein. Viime vuosina saavutetusta edistyksestä huolimatta ihmiskaupan uhka on edelleen suuri. Viimeaikaiset suuret kriisit, erityisesti covid-19-pandemia ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan, ovat lisänneet entisestään ihmisten alttiutta hyväksikäytölle. EU:n vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan uhka-arvion 2021 (EU SOCTA 2021) mukaan ihmiskauppa kuuluu EU:ssa vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden ydintoimintaan, ja sen uhan odotetaan säilyvän myös lähitulevaisuudessa. EU:n tasolla ja jäsenvaltioiden toimesta on toteutettu toimenpiteitä, joilla pyritään ehkäisemään rikoksia ja vähentämään ihmiskauppaa edistävää kysyntää, hajottamaan ihmiskauppiaiden liiketoimintamalli, suojelemaan ja tukemaan uhreja ja puuttumaan ihmiskaupan kansainväliseen ulottuvuuteen. Tässä kertomuksessa otetaan huomioon ·kaikkien jäsenvaltioiden kannanotot, jotka on toimitettu kansallisten esittelijöiden ja vastaavien mekanismien EU-verkoston (NREM) kautta ·ihmiskaupan vastaisen EU:n kansalaisyhteiskuntafoorumin jäsenten kannanotot ·yhdeksän EU:n viraston kannanotot ·EU:n virastojen, EU:n toimielinten ja kansainvälisten järjestöjen raportit ja muut asiakirjat. Kertomuksessa erityisesti i) yksilöidään ihmiskaupan torjunnassa keskeiset mallit ja haasteet, ii) tehdään yhteenveto tärkeimmistä ihmiskaupan vastaisista toimista vuosina 2019–2022 ja iii) esitellään vuosien 2019–2020 tilastojen analyysi, joka sisältyy komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan. Eurostat keräsi kertomukseen ja komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan sisältyvät tiedot kaikkien jäsenvaltioiden kansallisilta tilastoviranomaisilta. 2.IHMISKAUPAN TORJUNNAN HAASTEET JA SUUNTAUKSET EUROOPAN UNIONISSA 2.1.Ihmiskauppaan liittyvät viimeaikaiset haasteet Jo kolmannessa kertomuksessa edistymisestä ihmiskaupan torjunnassa tuotiin esiin covid-19-pandemian vaikutukset ihmiskauppaan. Europolin mukaan pandemian taloudelliset vaikutukset lisäävät työvoiman hyväksikäyttöä. Kansalaisjärjestöt korostivat, että tietyt ihmisryhmät, kuten paperittomat maahanmuuttajat, kausityöntekijät, epävarmoissa työ- ja elinoloissa olevat henkilöt ja prostituoidut ovat kärsineet kohtuuttomasti covid-19-pandemiaan liittyvistä toimenpiteistä, matkustusrajoitukset mukaan lukien. Siksi nämä ryhmät ovat alttiimpia ihmiskaupan uhriksi joutumiselle. Pandemialla oli myös merkittävä vaikutus seksuaalista hyväksikäyttöä varten tapahtuvaan ihmiskauppaan, sillä ihmiskauppiaiden, uhrien ja asiakkaiden väliset fyysiset yhteydet vähenivät ja yhä useammat toiminnot siirtyivät verkkoon. Vastaavasti useat jäsenvaltiot ilmoittivat, että covid-19-pandemia oli nopeuttanut siirtymistä kadulla tapahtuvasta prostituutiosta yksityiskoteihin, lyhytaikaiseen vuokramajoitukseen ja hotelleihin sekä verkkoympäristöön . Siksi lainvalvontaviranomaisten ja muiden asianosaisten sidosryhmien oli vaikeampaa havaita ja tavoittaa seksuaalista hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan mahdollisia uhreja. Covid-19-rajoitusten ja lukuisten sulkutoimien vuoksi uhrit joutuivat yhä enemmän eristyksiin, joskus yhdessä ihmiskauppiaiden kanssa. Tämä koski erityisesti uhreja, jotka eivät voineet palata kotimaahansa. Jäsenvaltiot ja kansalaisjärjestöt havaitsivat vaikeuksia uhrien tunnistamisessa ja ohjaamisessa apu-, tuki- ja suojelupalveluihin (kuten terveydenhuoltoon, neuvontaan, hallintopalveluihin ja oikeusapuun) sekä uhrien oikeussuojan saatavuudessa. Lisäksi sidosryhmät toivat esiin, että pandemian aikana rajat ylittävä lainvalvonta ja oikeudellinen yhteistyö ovat vaikeutuneet, rikosoikeudelliset menettelyt ovat pitkittyneet etäkuulemisten vuoksi ja työsuojelutarkastusten määrä on vähentynyt. Covid-19-pandemia on nopeuttanut merkittävästi rikollisen toiminnan siirtymistä digitaaliseen ympäristöön erityisesti seksuaalista hyväksikäyttöä varten tapahtuvassa ihmiskaupassa mutta myös muissa rikollisen toiminnan muodoissa. Ihmiskauppiaat käyttävät teknologiaa ja internetiä (sekä pintaverkkoa että pimeää verkkoa) rikoksen kaikissa vaiheissa, muun muassa uhrien värväyksessä (joka tapahtuu usein sosiaalisen median alustojen kautta), ihmiskauppiaiden, uhrien ja asiakkaiden välisessä viestinnässä, palvelujen mainonnassa, uhrien kuljetuksen järjestämisessä sekä maksujen suorittamisessa. Erityisesti lapset ovat entistä alttiimpia verkossa tapahtuvalle värväykselle ja houkuttelemiselle seksuaalisiin tarkoituksiin. Teknologian käytöstä ihmiskaupparikosten tekemiseen on aiheutunut lainvalvonta- ja oikeusviranomaisille merkittäviä haasteita, koska sen avulla rikolliset voivat tavoittaa enemmän potentiaalisia uhreja ja asiakkaita ja heidän on helpompaa siirtää uhreja paikasta toiseen ja toimia etäyhteydessä. Ihmiskauppiaat voivat toimia yhä anonyymimmin erityisesti salattujen viestintäratkaisujen ansiosta. Raportointikauteen vaikutti myös Venäjän Ukrainaan kohdistama hyökkäys, joka alkoi 24. helmikuuta 2022. Sen myötä EU:hun pakeni valtava määrä ihmisiä, joista 90 prosenttia oli naisia ja lapsia. Ihmiskaupan riskiä pidettiin alusta asti erittäin suurena. Rikollisjärjestöt toimivat Ukrainan ja EU:n välisellä rajalla jo ennen sotaa. Vuosina 2019–2020 ukrainalaiset olivat yksi kymmenestä suurimmasta EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten ryhmästä, jotka olivat joutuneet EU:ssa, pääasiassa seksuaalisen ja työvoiman hyväksikäytön, uhriksi. Sota on lisännyt ihmiskauppiaiden mahdollisuuksia hyödyntää hyökkäystä pakenevien ihmisten haavoittuvuutta taloudellisen hyödyn saamiseksi. Nämä riiston kohteeksi joutuvat ihmiset ovat lähinnä naisia ja lapsia. Ihmiskaupan uhreja riistävien palvelujen kysynnällä on suuri riski kasvaa. Reaalielämässä esimerkiksi esitetään pahantahtoisia tarjouksia yksityisestä majoituksesta, kuljetuksista ja avusta. Verkossa, myös sosiaalisessa mediassa, esimerkiksi mainostetaan ukrainalaisten naisten tarjoamia seksipalveluja. 2.2.Ihmiskaupan suuntaukset 2.2.1. Uhrit (sukupuoli, ikä, kansalaisuus)

Raportointikaudella 2019–2020 EU:ssa rekisteröitiin 14 311 ihmiskaupan uhria. Määrä oli hieman suurempi kuin EU:ssa edellisten kahden vuoden aikana rekisteröity määrä (14 145). Vuonna 2021 uhrien määräksi arvioitiin 7 109. Rekisteröityjen uhrien määrän väheneminen vuosien 2019 (7 777) ja 2020 (6 534) välillä liittyy todennäköisesti covid-19-pandemiaan, jonka aikana ihmiskaupan uhrien tunnistaminen vaikeutui. On syytä panna merkille, että uhrien todellinen määrä on todennäköisesti huomattavasti suurempi kuin raportoitujen tietojen perusteella näyttää, sillä tilastoissa otetaan huomioon vain rekisteröivien yhteisöjen tietoon tulevat uhrit, minkä vuoksi moni uhri jää havaitsematta. Ihmiskaupalla on edelleen merkittävä sukupuoliulottuvuus. Naisten ja tyttöjen osuus kaikista EU:ssa rekisteröidyistä uhreista oli 63 prosenttia. Miesuhrien osuus (33 prosenttia) kasvoi kuitenkin verrattuna vuosiin 2017–2018 (23 prosenttia). Uhreista 53 prosenttia oli EU:n kansalaisia, ja 43 prosentilla oli EU:n ulkopuolisen maan kansalaisuus.

Ihmiskaupan uhrien kansalaisuuden osalta viisi merkittävintä EU:n jäsenvaltiota olivat Romania, Ranska, Italia, Bulgaria ja Puola. Ihmiskaupan uhrien kansalaisuuden osalta viisi merkittävintä EU:n ulkopuolista valtiota EU:ssa olivat Nigeria, Kiina, Moldova, Pakistan ja Marokko. Kaikista rekisteröidyistä uhreista 37 prosenttia oli sen maan kansalaisia, jossa heidät rekisteröitiin (maan sisäinen ihmiskauppa). Kaikki tai lähes kaikki Viron, Unkarin, Bulgarian, Romanian ja Slovakian rekisteröimät uhrit olivat niiden omia kansalaisia. 2.2.2. Ihmiskauppa seksuaalista hyväksikäyttöä varten Ihmiskauppa seksuaalista hyväksikäyttöä varten oli edelleen yleisin hyväksikäytön muoto EU:ssa vuosina 2019 ja 2020 (51 prosenttia). Suurin osa uhreista oli naispuolisia (87 prosenttia). Heistä 73 prosenttia oli aikuisia naisia ja 27 prosenttia tyttöjä. Seksuaaliselle hyväksikäytölle erityisen alttiit alat olivat samat kuin aiempina vuosina: prostituutio, seuralaispalvelut, pornoteollisuus, hierontapalvelut, baarit ja yökerhot. Jäsenvaltiot havaitsivat naisiin ja tyttöihin kohdistuvan väkivallan lisääntyneen pandemian aikana. Europol totesi, että hyväksikäyttöön tähtääviä seksipalveluja mainostetaan seuralais- ja treffisivuilla sekä sosiaalisen median alustoilla. Yhä useammin raportoidaan ”seksikiertueista”, joiden aikana uhrit matkustavat eri kaupunkeihin tapaamaan asiakkaita vuokra-asunnoissa ja hotellihuoneissa. Kuten edellä mainittiin, jäsenvaltiot vahvistivat myös, että uhrien värväämiseen, mainostamiseen ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön käytetään laajalti teknologiaa. Lisäksi Europol ilmoitti, että ihmiskauppiaat houkuttelevat uhreja tekemään vapaaehtoisia liiketoimintasopimuksia, joissa nämä suostuvat prostituutioon ja luovuttamaan osan ansioistaan vastineeksi suojelusta ja tuesta hallinnollisissa kysymyksissä. Tällaiset henkilöt eivät välttämättä koe itseään uhreiksi, minkä vuoksi ihmiskauppiaiden on helpompaa käyttää heitä hyväksi. Useat jäsenvaltiot kertoivat Nigerian olevan yksi seksuaaliseen hyväksikäyttöön tähtäävän ihmiskaupan uhrien pääasiallisista alkuperämaista. Lisäksi useat jäsenvaltiot ja Europol ilmoittivat eteläamerikkalaisten naisten ja transsukupuolisten ihmisten kaupan seksuaalista hyväksikäyttöä varten lisääntyneen. 2.2.3. Ihmiskauppa työvoiman hyväksikäyttöä varten Työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuva ihmiskauppa on EU:ssa toiseksi yleisin ihmiskaupan muoto (28 prosenttia). Se on kasvanut merkittävästi vuosiin 2017–2018 verrattuna (15 prosenttia). Suurin osa työvoiman hyväksikäytön kohteeksi joutuneista on miehiä (66 prosenttia) ja 34 prosenttia naisia. Työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuva ihmiskauppa on pääasiallinen hyväksikäytön muoto seitsemässä jäsenvaltiossa. Europol korosti, että vaikka työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvasta ihmiskaupasta raportoidaan EU:ssa aiempaa useammin, paljon tapauksia jää havaitsematta. Työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvaan ihmiskauppaan osallistuvat rikollisverkostot toimivat pääasiassa käteismaksuja suosivassa yritystoiminnassa, jossa työskentelee paljon matalapalkkaisia työntekijöitä ja kausityöntekijöitä. Tällaisia riskialttiita aloja ovat maatalous, rakentaminen, metsätalous, elintarvikkeiden jalostus, kokoonpanolinjat, vieraanvaraisuusala, vähittäiskauppa, autopesulat, kauneus- ja siivouspalvelut, kuljetus, kotitaloustyö ja kotipalvelut. Ihmiskauppiaat värväävät työvoiman hyväksikäytön uhreja yhä useammin verkossa perustamalla rekrytointitoimistoja tai tekemällä yhteistyötä rekrytointitoimistojen ja alihankkijoiden kanssa rakentaakseen näin toiminnalleen laillisen julkisivun. Vaikka työvoiman hyväksikäytön uhrit ovat pääasiassa miehiä (66 prosenttia), useat jäsenvaltiot ilmoittivat työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan uhrien olevan yhä useammin naisia (34 prosenttia) erityisesti kotitaloustöiden ja siivouspalvelujen alalla. Tällaiset tapaukset jäävät usein havaitsematta, koska hyväksikäyttö tapahtuu yleensä yksityisesti ja monet uhreista tulevat EU:n ulkopuolisista maista. EU:ssa vuosina 2019–2020 rekisteröidyistä työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan uhreista EU:sta tulevien osuus (45 prosenttia) oli lähes yhtä suuri kuin EU:n ulkopuolisista maista tulevien uhrien osuus (50 prosenttia). Jäsenvaltiot kuitenkin korostivat maahanmuuttajien olevan erityisen alttiita tämäntyyppiselle hyväksikäytölle. Samasta maasta kotoisin olevat ihmiskauppiaat värväävät heidät usein kotimaassa ja houkuttelevat EU:hun parempia palkkoja luvaten. Jäsenvaltiot ilmoittivat, että EU:n ulkopuolisista maista tulevat uhrit saapuvat EU:hun usein viisumilla, vaikka ihmiskauppiaat käyttävätkin toisinaan myös vilpillisiä asiakirjoja (esim. väärennetty henkilöllisyys, väärennetyt työsopimukset ja lailliset työluvat, jotka on hankittu postilaatikkoyhtiöiden avulla ja käyttämällä laillisia keinoja väärin). Jotkin jäsenvaltiot mainitsivat, että EU:n ulkopuolisista maista, erityisesti Aasiasta (kuten Vietnamista), kotoisin olevien uhrien on usein työskenneltävä esimerkiksi kynsistudioissa tai kannabistiloilla maksaakseen matkakustannuksista aiheutuneet velkansa. Jäsenvaltiot eivät toimittaneet tietoja sellaisista oikeushenkilöistä, jotka olivat vuosina 2019–2020 ihmiskaupparikoksia koskevan tutkinnan tai syytteeseenpanon kohteena tai olivat saaneet niistä tuomion. 2.2.4. Ihmiskauppa muita hyväksikäytön muotoja varten Raportointikaudella muuta kuin seksuaalista ja työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan osuus kaikista tapauksista oli 11 prosenttia. Tällaisia hyväksikäytön muotoja ovat rikollisuuteen ja kerjäämiseen pakottaminen, laiton elinten poistaminen sekä muut muodot, jotka eivät sisälly direktiivin 2011/36/EU 2 artiklan 3 kohdan määritelmään, esimerkiksi laiton adoptio, pakko- ja lumeavioliitot, laiton sijaissynnyttäminen ja sosiaaliturvaetuuksiin liittyvät petokset. Vaikka rikollisuuteen ja kerjäämiseen pakottaminen muodosti vain kolme prosenttia kaikista EU:ssa vuosina 2019–2020 rekisteröidyistä tapauksista, useat jäsenvaltiot ilmoittivat näiden hyväksikäytön muotojen lisääntyneen. Rikollisuuteen pakottaminen liittyy usein varkauksiin, pikkurikollisuuteen, taskuvarkauksiin, myymälävarkauksiin ja huumeiden myyntiin. Kerjäämiseen pakottaminen oli Viron toiseksi suurin hyväksikäytön muoto (20 prosenttia), ja rikollisuuteen pakottaminen oli Kreikan toiseksi yleisin hyväksikäytön muoto (42 prosenttia). Jäsenvaltiot raportoivat naisten, lasten ja laittomien maahanmuuttajien olevan erityisen alttiita ihmiskaupalle näitä tarkoituksia varten. Uhrit tulevat usein heikoista lähtökohdista, ovat asunnottomia tai kärsivät alkoholiriippuvuudesta tai muista riippuvuuksista. Osa jäsenvaltioista korosti kerjäämiseen pakotettavien ihmiskaupan uhrien olevan pääasiassa romaniyhteisön jäseniä ja vammaisia. Kerjäämiseen pakotettujen ihmiskaupan uhrien määrää vuosina 2019–2020 koskevista tiedoista käy ilmi, että 47 prosenttia uhreista oli lapsia. Useat jäsenvaltiot raportoivat pakko- ja lumeavioliittoihin liittyvästä ihmiskaupasta, joka kohdistuu pääasiassa haavoittuvassa asemassa oleviin maahanmuuttajanaisiin ja etnisiin vähemmistöihin, kuten romaneihin. Jäsenvaltiot korostivat, että tällaisen hyväksikäytön uhreja kaupataan usein myös seksuaalista hyväksikäyttöä, työvoiman hyväksikäyttöä tai kerjäämiseen pakottamista varten. Eurojustin mukaan jäsenvaltioiden romaniyhteisöistä tulevat naiset ovat erityisen alttiita joutumaan ihmiskaupan uhreiksi ja lumeavioliittoihin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa kolmansien maiden kansalaisten vapaa maahantulo ja liikkuvuus EU:ssa. Lisäksi Euroopan tasa-arvoinstituutti kertoi, että pakkoavioliiton uhriksi joutuneet naiset ja tytöt piilotetaan usein yksityisasuntoihin ja prostituutioalalle, mikä vaikeuttaa heidän havaitsemistaan ja tunnistamistaan. Europol, Eurojust ja eräät jäsenvaltiot ilmoittivat laittomaan sijaissynnytystoimintaan ja pakkoraskauksiin liittyvästä ihmiskaupasta, jossa naisia värvätään luovuttamaan vastasyntyneet lapsensa korvausta vastaan tai osallistumaan laittomiin sijaissynnytysohjelmiin.

Jotkin jäsenvaltiot raportoivat myös ihmiskaupasta elinten poistamista ja sosiaaliturvaetuuksiin liittyviä petoksia varten. Näiden kahden hyväksikäytön muodon osuus EU:ssa rekisteröidyistä tapauksista oli alle yksi prosentti vuosina 2019–2020. 2.2.5. Lapsikauppa Vuosina 2019 ja 2020 lähes joka neljäs (23 prosenttia) ihmiskaupan uhri oli lapsi. Suurin osa (75 prosenttia) lapsiuhreista oli tyttöjä. Rekisteröidyistä lapsiuhreista suhteettoman suuri osuus (85 prosenttia) oli EU:n kansalaisia, ja heistä 75 prosenttia oli kirjattu uhriksi omassa kansalaisuusmaassaan. Kymmenen prosenttia lapsiuhreista oli EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisia. Puolet rekisteröidyistä lapsiuhreista oli kaupattu seksuaalista hyväksikäyttöä varten (50 prosenttia), 17 prosenttia työvoiman hyväksikäyttöä varten ja neljä prosenttia kerjäämiseen pakottamista varten. Treffi- ja seuralaissivustot mainostavat lapsiuhreja usein aikuisina. Lapsia mainostetaan myös verkkosivuilla, joilla aikuiset etsivät seksuaalista kanssakäymistä erityisesti lasten kanssa. Lapsia käytetään usein hyväksi myös laittomissa paikoissa, kuten pop-up-bordelleissa, ja toisinaan julkisissa tiloissa (hotelleissa, ravintoloissa, seksi- ja strippiklubeissa sekä yökerhoissa). Useat jäsenvaltiot totesivat, että ihmiskauppiaat käyttävät loverboy-menetelmää houkutellessaan lapsia ja nuoria naisia seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Raportointikaudella Europol ja Eurojust tukivat erityisesti Romaniaa, Ranskaa ja Espanjaa kahdessa eri operaatioissa, jotka kohdistettiin loverboy-menetelmällä uhreja värvääviin rikollisverkostoihin. ”Loverboyt” ovat ihmiskauppiaita, jotka yleensä yrittävät saada nuoret tytöt tai pojat rakastumaan heihin tai manipuloivat nuoria muilla keinoin voidakseen käyttää heitä hyväksi esimerkiksi seksiteollisuudessa. Nykyään loverboyt turvautuvat entistä nopeammin ja useammin uhriensa uhkaamiseen kiristämällä ja väkivaltaa käyttäen. Europol ja useat jäsenvaltiot ovat raportoineet EU:ssa asuvien perheklaanien kauppaavan edelleen omia lapsiaan ja muita heidän kanssaan samaan yhteisöön kuuluvia lapsia pääasiassa kerjäämistä, tasku- ja myymälävarkauksia ja kotitöitä varten. EU:ssa toimivat rikollisverkostot käyttävät myös usein EU:n ulkopuolisista maista tulevia lapsia erilaisiin rikoksiin, kuten tasku- ja myymälävarkauksiin tai tavaroiden myyntiin. Lapsia kaupataan myös laittomien adoptiojärjestelmien kautta. 2.2.6. Muuttoliikkeeseen liittyvä ihmiskauppa Ihmiskauppa muodosti edelleen haasteen muuttoliikkeen yhteydessä, erityisesti joissakin jäsenvaltioissa, jotka ilmoittivat suurimman osan uhreista olevan maahanmuuttajataustaisia. Laittomasta muuttoliikkeestä syntyi ihmiskauppaverkostoille tuottomahdollisuuksia, ja se altisti maahanmuuttajat erilaisille ihmiskaupan muodoille paitsi kohdemaissa, myös kauttakulkupaikoissa ja siirtolaisleireillä. Maahanmuuttajien salakuljetuksen yhteydessä alkuperämaassa värvätyille uhreille toisinaan luvataan kunniallista työtä EU:ssa, mutta heidät kaupataan kohdemaissa pakkotyötä tai seksuaalista hyväksikäyttöä varten, koska heidän on maksettava kuljetuksestaan EU:hun aiheutuneet kustannukset. Tällaisissa tapauksissa ihmiskauppiaat ovat usein samaa kansallisuutta tai etnistä ryhmää kuin uhrit. Joissakin tapauksissa muut uhrit ovat vapaaehtoisesti värvänneet uhreja, mutta joskus myös tahattomasti, kun lähtömaihin välitetään tietoa mahdollisuuksista saada työtä tai oleskelulupa kohdemaissa. Tiedossa on myös lukuisia tapauksia, joissa ihmiskaupan uhriksi on joutunut laillisesti EU:hun saapuneita ja myöhemmin hyväksikäytön uhreiksi joutuneita maahanmuuttajia. 3.EU:N JA JÄSENVALTIOIDEN TOIMET IHMISKAUPAN TORJUMISEKSI 3.1. Kokonaisvaltainen lähestymistapa ihmiskaupan torjuntaan Komissio hyväksyi huhtikuussa 2021 ihmiskaupan torjuntaa koskevan EU:n strategian vuosiksi 2021–2025 . Siinä omaksutaan kokonaisvaltainen lähestymistapa, joka kattaa niin rikosten ennaltaehkäisyn ja uhrien suojelun kuin ihmiskauppiaiden syytteeseenpanon ja tuomiot. Kuten seuraavissa osioissa todetaan, monet EU:n strategian neljää alaa varten ilmoitetut oikeudelliset, poliittiset ja operatiiviset aloitteet ovat edistyneet merkittävästi tai ne on jo pantu täytäntöön. Yksi EU:n strategian ensisijaisista toimista on direktiivin 2011/36/EU arviointi. Siinä todettiin, että direktiivi muodostaa vakaat puitteet ihmiskaupan ehkäisylle ja torjunnalle ja uhrien suojelulle ja että sillä on luotu EU:n tasolle yhteinen rikosten torjunnan perusta. Direktiivissä kuitenkin havaittiin myös useita ongelmia, jotka vaikeuttavat rikollisuuden vähentämistä, tehokkaan lainvalvonnan ja ihmiskauppiaisiin kohdistettavien oikeustoimien varmistamista sekä uhrien varhaista tunnistamista, avustamista ja tukemista. Näiden puutteiden korjaamiseksi komissio ehdotti 13. joulukuuta 2022 direktiiviä, jolla muutetaan ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta sekä ihmiskaupan uhrien suojelemisesta annettua direktiiviä 2011/36/EU. Arvioinnin tulosten mukaisesti EU:n strategian keskeiset muut kuin lainsäädännölliset toimet ovat edelleen erittäin merkityksellisiä, kun direktiivin täytäntöönpanoa parannetaan jäsenvaltioissa. EU:n strategiassa korostetaan tarvetta parantaa ihmiskauppaa koskevien tietojen kirjaamista ja keräämistä sen varmistamiseksi, että käytettävissä on luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja, joita voidaan käyttää räätälöityjen toimien perustana. Vuonna 2021 komissio siirtyi puolivuosittaisesta vuotuiseen tiedonkeruuseen. Tiedot ovat saatavilla Eurostatin verkkosivuilla yhdessä aiempien raportointivuosien tietojen kanssa. Komissio ehdottaa direktiivin 2011/36/EU muuttamista siten, että jäsenvaltioiden olisi kerättävä ihmiskauppaa koskevia tietoja ja toimitettava niistä laaditut tilastot vuosittain komissiolle. Näin saataisiin ajantasaisempi kuva ilmiön laajuudesta EU:ssa, ja sitä voitaisiin seurata paremmin. Ihmiskaupan torjuntaan myönnettiin rahoitusta turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston (AMIF) ja sisäisen turvallisuuden rahaston (ISF) vuosien 2021–2022 temaattisten rahoitusvälineiden työohjelmista (unionin toimien ja suoraan ja yhteistyössä hallinnoitujen erityistoimien kokonaismäärärahat olivat 13 miljoonaa euroa). EU:n nykyinen ihmiskaupan torjunnan koordinaattori nimitettiin 1. heinäkuuta 2021. Nimittämisensä jälkeen hän on tavannut eri sidosryhmiä jäsenvaltioissa ja EU:n ulkopuolisissa maissa ja vahvistanut yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen kanssa ihmiskaupan vastaisen direktiivin ja ihmiskaupan torjuntaa koskevan EU:n strategian täytäntöönpanon yhteydessä. Kansallisten esittelijöiden ja vastaavien mekanismien EU-verkosto on pitänyt kuusi kokousta ja ihmiskaupan vastainen EU:n kansalaisyhteiskuntafoorumi neljä kokousta. Ihmiskaupan torjunnan koordinaattori oli mukana kehittämässä yhteistä ihmiskaupan vastaista suunnitelmaa ja koordinoi sen täytäntöönpanoa. Suunnitelman tarkoituksena on torjua ihmiskaupan riskejä ja tukea Ukrainan sotaa pakenevien ihmisten joukossa olevia mahdollisia ihmiskaupan uhreja tiiviissä yhteistyössä kansallisten esittelijöiden ja koordinaattoreiden, EU:n virastojen, kansalaisjärjestöjen, Ukrainan ja Moldovan kanssa. Ihmiskauppaan puututaan kattavalla lähestymistavalla myös kansallisella tasolla. Jäsenvaltiot hyväksyivät raportointikaudella oikeudellisia ja poliittisia välineitä, joilla torjutaan ihmiskauppaa ja tuetaan direktiivin 2011/36/EU täytäntöönpanoa. Niihin sisältyi uusia tai uudistettuja kansallisia strategioita ja toimintasuunnitelmia , suuntaviivoja, pöytäkirjoja ja menettelyjä , joilla pyritään tukemaan asianomaisia sidosryhmiä uhrien havaitsemisessa, tunnistamisessa ja suojelemisessa, sekä toimenpiteitä ihmiskaupan torjuntatoimien koordinoimiseksi . 3.2. Ehkäistään ihmiskauppaa ja vähennetään rikoksia edistävää kysyntää EU:n strategiassa todettiin, että ennaltaehkäisyaloitteista huolimatta hyväksikäytön uhrien palvelujen kysyntä ei ole vähentynyt. Ihmiskaupan uhrien palvelujen käyttöön liittyviä rikoksia koskevien vuosien 2019–2020 tilastojen perusteella 11 jäsenvaltiota on ilmoittanut yhteensä 159 epäillystä, 46 syytteestä ja 51 tuomiosta. Määrät ovat huomattavasti pienemmät kuin edellisellä raportointikaudella , mikä saattaa johtua covid-19-pandemian vaikutuksesta rikosoikeusjärjestelmään. Yksi EU:n strategian keskeisistä toimista oli sen arvioiminen, onko ihmiskaupan uhreilta vaadittujen palvelujen käytön kriminalisointia koskevia direktiivin 2011/36/EU säännöksiä mahdollista muuttaa. Jäsenvaltioilla on erilaisia kysynnän hillitsemiseen ja vähentämiseen tähtääviä lähestymistapoja, eivätkä kaikki jäsenvaltiot ole soveltaneet direktiivin 2011/36/EU 18 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on harkittava toimenpiteitä ihmiskaupan uhrien tarjoamien palvelujen tietoisen käytön kriminalisoimiseksi. Unkarissa hyväksyttiin raportointikaudella uusi lainsäädäntö, jossa kriminalisoidaan hyväksikäytön uhrien palvelujen tietoinen käyttö ja korotettiin palvelujen käyttäjien rangaistustasoa tapauksissa, joissa uhri on lapsi. Alankomaat kriminalisoi seksipalvelujen käytön tapauksissa, joissa käyttäjä tietää tai hänellä on varteenotettava syy epäillä, että henkilö on ihmiskaupan uhri. Seuraamukset ovat ankarammat, jos uhri on lapsi. Vuonna 2021 Saksa, joka oli jo kriminalisoinut hyväksikäytön uhrien tarjoamien seksipalvelujen tietoisen käytön, ryhtyi soveltamaan tiukempaa lähestymistapaa siten, että hyväksikäytön uhrien tarjoamien seksipalvelujen piittaamattomasta käytöstä joutuu rikosoikeudelliseen vastuuseen. Kypros muutti lainsäädäntöään vuonna 2019 siten, että se tiukensi hyväksikäytön uhrien palvelujen käytöstä määrättäviä rikosoikeudellisia seuraamuksia ja poisti vaatimuksen, jonka mukaan käyttäjällä on oltava ”perusteltu epäilys” seksuaalista riistoa koskevissa tapauksissa. Lisäksi joissakin jäsenvaltioissa, kuten Slovakiassa ja Espanjassa, käydään keskustelua hyväksikäytön uhrien palvelujen tietoisen käytön kriminalisoinnista ja uhrien tarjoamien seksipalvelujen kysynnästä. Kolme jäsenvaltiota on myös arvioinut tai arvioi parhaillaan lainsäädäntöä, jolla kriminalisoidaan hyväksikäytön uhrien palvelujen käyttö. Jotta kysynnän hillitsemiseen tähtääviä rikosoikeudellisia toimia voitaisiin vahvistaa, komissio ehdottaa direktiivin 2011/36/EU muuttamista niin, että ihmiskaupan uhreilta vaadittavien palvelujen tietoisen käytön kriminalisoinnista tulisi pakollista.

Komissio hyväksyi EU:n strategian mukaisesti useita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on käsitellä yhtiöiden ja yritysten vastuuta vähentää ihmiskaupan kysyntää ja havaita mahdollisia ihmiskauppatapauksia niiden toiminnassa ja toimitusketjuissa. Komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto julkaisivat heinäkuussa 2021 ohjeet, joilla EU:n yrityksiä autetaan toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä pakkotyön riskin vähentämiseksi niiden toiminnassa ja toimitusketjuissa. Lisäksi komission ehdotuksessa direktiiviksi yritysten kestävyyttä koskevasta asianmukaisesta huolellisuusvelvoitteesta vahvistetaan horisontaaliset puitteet, joilla edistetään sisämarkkinoilla toimivien yritysten osallistumista ihmisoikeuksien kunnioittamiseen niiden omassa toiminnassa ja arvoketjuissa siten, että niissä tunnistetaan, ehkäistään ja lievennetään ihmisoikeuksien heikentämistä, mukaan lukien ihmiskauppa, ja lopetetaan se. Syyskuun 14. päivänä 2022 komissio teki ehdotuksen asetukseksi pakkotyöllä valmistettujen tuotteiden kieltämisestä unionin markkinoilla. Kun ehdotukset on hyväksytty, niillä vahvistetaan unionin pyrkimyksiä antaa oikeushenkilöille entistä suurempi vastuu ihmiskaupparikoksista. Kansallisella tasolla jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai aikovat toteuttaa toimenpiteitä velvoittaakseen tietyn kokoiset yritykset noudattamaan asianmukaista huolellisuutta koko toimitusketjussaan mahdollisen työvoiman hyväksikäytön havaitsemiseksi ja ehkäisemiseksi. Saksassa yritysten toimitusketjuihin liittyvää huolellisuusvelvoitetta koskeva laki tulee voimaan 1. tammikuuta 2023. Alankomaat, Belgia, Romania ja Suomi valmistelevat samankaltaista lainsäädäntöä. Belgia on myös laatinut välineistön, jonka avulla yritykset voivat tunnistaa ihmisoikeusrikkomukset ja työvoiman hyväksikäytön. Lisäksi komissio on ehdottanut toimia työnantajiin kohdistettavia seuraamuksia koskevan direktiivin tiukentamiseksi niin, että sääntöjenvastaisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten, mukaan lukien ihmiskaupan uhrit, työhönotto voitaisiin kieltää. Tiedonannon mukaan komission tarkoituksena oli edistää hyvien käytäntöjen vaihtoa hyväksikäytön ja ihmiskaupan uhrien tunnistamista varten. Näihin kuuluvat esimerkiksi yhteiset tarkastukset asiaa käsittelevien yksiköiden kanssa. Komissio osallistuu Euroopan työviranomaisen puitteissa toimivan pimeän työn vastaista yhteistyötä edistävän eurooppalaisen foorumin kokouksiin. Työviranomainen mobilisoi jäsenvaltioiden työsuojeluviranomaisia lisäämään tietoisuutta pimeästä työstä ja työvoiman hyväksikäytöstä sekä jakamaan käytäntöjä ihmiskaupan mahdollisten uhrien havaitsemisessa. Lisäksi Euroopan työviranomainen osallistuu Euroopan monialaisen rikosuhkien torjuntafoorumin (EMPACT) operatiivisiin toimiin, joilla puututaan työvoiman hyväksikäyttöön tähtäävään ihmiskauppaan. EU:n strategiassa todetaan, että ihmiskaupan riskejä koskevat tiedotuskampanjat ovat tärkeä keino ihmiskaupan havaitsemisessa ja ennaltaehkäisyssä. Jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tiedotuskampanjoita muun muassa sosiaalisen median, videoiden, esitteiden, julisteiden, tiedotusvälineiden ja koulujen kautta. Jotkin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet kampanjoita, jotka on suunnattu sosiaalisessa mediassa, treffisivustoilla ja seksipalvelujen mainosalustoilla liikkuville asiakkaille. Näin ne pyrkivät lisäämään asiakkaiden tietoisuutta ihmiskaupan riskeistä ja kannustamaan heitä vastuullisempaan toimintaan. Toiset jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tiedotuskampanjoita, jotka koskevat työntekijöiden oikeuksia ja turvallisia työmahdollisuuksia sekä työvoiman hyväksikäyttöön liittyvän ihmiskaupan riskejä. Covid-19-pandemiasta huolimatta jäsenvaltiot jatkoivat ihmiskauppatapausten havaitsemista ja tunnistamista koskevan koulutuksen antamista monille eri sidosryhmille, kuten lainvalvonta- ja oikeusviranomaisille, etulinjan henkilöstölle, rajavartijoille, turvapaikka- ja maahanmuuttoviranomaisille, terveydenhuoltohenkilöstölle, sosiaalityöntekijöille, sosiaali- ja työsuojeluviranomaisille, konsulaattihenkilöstölle, kuntien henkilöstölle sekä lentohenkilökunnalle. 3.3. Hajotetaan ihmiskauppiaiden rikollinen liiketoimintamalli Lainvalvontayhteistyö on tehostunut merkittävästi vuosina 2019–2022 sekä EU:ssa että kansainvälisellä tasolla. Tämä näkyy myös 29 prosentin kasvuna ihmiskaupasta epäiltyjen kokonaismäärässä edelliseen raportointikauteen verrattuna. EU:n kansalaisten osuus kaikista EU:ssa vuosina 2019 ja 2020 rekisteröidyistä epäillyistä oli 62 prosenttia. Monet jäsenvaltiot ilmoittivat osallistuneensa EMPACTin operatiivisiin toimiin ihmiskaupan torjumiseksi, myös yhteistyössä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Europol tuki eri puolilla EU:ta useita laajamittaisia toimia, joilla torjuttiin seksuaalista hyväksikäyttöä, lapsikauppaa, työvoiman hyväksikäyttöä (mukaan lukien kohdennetut toimet maatalousalalla) sekä kerjäämiseen ja rikollisuuteen pakottamista. Europol jatkoi vuonna 2019 perustetun ihmissalakuljetusta ja ihmiskauppaa käsittelevän yhteisen yhteistyöryhmän toimintaa. Siinä keskityttiin kehittämään tiedusteluun perustuvia koordinoituja toimia ihmissalakuljetukseen ja ihmiskauppaan osallistuvia rikollisverkostoja vastaan. Lisäksi jäsenvaltiot tekivät kahdenvälistä yhteistyötä muiden EU:n jäsenvaltioiden, EU:n ulkopuolisten maiden sekä EU:n virastojen ja Interpolin kanssa muun muassa tutkintatapausten, yhteyshenkilöiden lähettämisen, koulutuksen ja valmiuksien kehittämisen ja käytäntöjen vaihdon osalta. Vuosina 2019–2020 EU:ssa kirjattiin 6 539 syytettä ja 3 019 tuomiota. Tämä merkitsee hienoista kasvua edelliseen raportointikauteen verrattuna. Syytteiden määrä verrattuna epäiltyjen määrään väheni kuitenkin 52 prosentista vuosina 2017 ja 2018 43 prosenttiin vuosina 2019–2020. Tuomittujen henkilöiden määrä verrattuna syytteiden määrään kasvoi 39 prosentista 46 prosenttiin vuosina 2019 ja 2020. Vuonna 2021 syytteiden arvioitu määrä oli 4 452 ja tuomioiden arvioitu määrä 2 507. Kokonaiskasvusta huolimatta syytteiden ja tuomioiden absoluuttinen määrä on kuitenkin edelleen alhainen, erityisesti verrattuna rekisteröityjen uhrien ja epäiltyjen määrään. Vuosina 2019–2021 Eurojustilta pyydettiin tukea 486:ta tutkintaa ja syytteeseenpanoa varten. Samalla kaudella Eurojust tuki 156:ta yhteistä tutkintaa. Eurojustin koordinoimien tutkinta- ja syytetoimien määrä on vähentynyt: vuonna 2019 niitä oli 183, vuonna 2020 niitä oli 163 ja vuonna 2021 vain 140. Tämä voi olla merkki vaikeuksista tai jäsenvaltioiden tietämättömyydestä tapausten saattamisessa EU:n viraston käsiteltäväksi. Useat jäsenvaltiot raportoivat osallistumisestaan Eurojustin koordinoimiin yhteisiin tutkintaryhmiin sekä EU:n jäsenvaltioiden että EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Ihmiskaupan torjunnan koordinaattori järjesti 14. kesäkuuta 2022 yhdessä Eurojustin kanssa ihmiskaupan torjuntaan erikoistuneiden syyttäjien työryhmän ensimmäisen kokouksen, joka on yksi EU:n strategian keskeisistä toimista. Kokoukseen osallistui EU:n jäsenvaltioiden syyttäjiä ja tuomareita kehittämään asiantuntemusta ja tehostamaan oikeudellista yhteistyötä ihmiskaupan torjumiseksi, myös Ukrainan sodan yhteydessä. Kuten EU:n strategiassa korostetaan, lainvalvonta- ja oikeusalalla työskentelevien järjestelmällinen koulutus on tärkeää ihmiskaupan tehokkaan torjumisen kannalta. CEPOL tarjosi edelleen koulutusta, joka kattaa ihmiskaupan torjunnan keskeiset näkökohdat, kuten ennaltaehkäisyn, sukupuoleen ja lapsiin keskittyvän lähestymistavan, rahoitus- ja verkkotutkinnan, rajat ylittävän lainvalvonnan ja oikeudellisen yhteistyön sekä uhrien varhaisen tunnistamisen, avustamisen, tukemisen ja suojelun. Kuten edellä mainittiin, ihmiskauppiaat ovat siirtyneet yhä enemmän käyttämään verkkoa kaikissa ihmiskaupan vaiheissa. Komissio laajensi yhtenä ihmiskaupan torjuntaa koskevan EU:n strategian keskeisistä toimista EU:n internetfoorumin toimintaa vuoropuhelulla internet- ja teknologiayritysten kanssa ja toimenpiteillä, joilla ehkäistään, havaitaan ja poistetaan ihmiskauppaan liittyvää sisältöä. Lisäksi komissio ehdottaa, että ihmiskaupan määritelmään sisällytetään rikokset, jotka on tehty tai joita avustetaan tieto- ja viestintätekniikalla. Lisäksi digipalvelusäädös on olennainen väline ihmiskauppaan liittyvän verkkosisällön havaitsemisessa, seurannassa ja poistamisessa, koska sillä otetaan käyttöön huolellisuusvelvoite välittäjäpalvelujen, kuten verkkoalustojen, tarjoajille. Näin pyritään vähentämään laitonta ja haitallista verkkosisältöä, ihmiskauppa mukaan lukien. Ihmiskauppiaiden liiketoiminnan digitalisoinnin myötä lainvalvontaviranomaiset voivat havaita uhreja ja pidättää ihmiskauppiaita erityisesti tutkimalla ja keräämällä digitaalista näyttöä, joka voi osaltaan edistää tosiseikkojen osoittamista ja täydentää uhrin todistajanlausuntoa. Useissa EU:n virastojen, mukaan lukien Europol, tukemissa EMPACTin koordinoimissa yhteisissä verkkotoimissa keskityttiin rikollisverkostoihin, jotka käyttävät verkkosivustoja ja sosiaalisen median alustoja seksuaalisen hyväksikäytön uhrien värväämiseen. Värväystoimintaa on havaittu myös haavoittuvassa asemassa oleviin Ukrainan pakolaisiin liittyvillä verkkoalustoilla. Jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön erilaisia strategioita havaitakseen ihmiskauppatapaukset teknologian avulla. Tällaisia ovat muun muassa internetin (sekä pintaverkon että pimeän verkon) seuranta yhdistettynä reaaliaikaiseen julkisiin lähteisiin perustuvan tiedustelun analysointiin, ihmiskaupan torjuntaan erikoistuneen kyberyksikön luominen ja erityisasiantuntijoista koostuvien kyberpartioiden käyttö internetiä koskevassa tutkinnassa asianmukaisten oikeudellisten vaatimusten mukaisesti. Jotkin lainvalvontaviranomaiset käyttävät erityisesti verkkosivustojen tiedonpoimintaan kehitettyjä haravointityökaluja etenkin aikuisille suunnattujen palvelusivustojen riskien ja haavoittuvuuksien tunnistamiseksi. Useat jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön järjestelmiä, joiden avulla internetin käyttäjät voivat ilmoittaa sisällöistä ja verkkosivustoista, joiden he epäilevät liittyvän laittomaan toimintaan, kuten seksuaaliseen ja työvoiman hyväksikäyttöön. Itävallan mukaan lainvalvontaviranomaiset käyttävät digitaalista näyttöä selvittäessään ihmiskaupan uhreiksi joutuneiden naisten työaikoja ja -oloja, kuljetusten logistiikkaa, päivätuloja, uhkia sekä jatkuvaa valvontaa ja hyväksikäyttöä. Jäsenvaltiot ovat suorittaneet työsuojelutarkastuksia mahdollisen työvoiman hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan havaitsemiseksi, myös EMPACTin ihmiskaupan torjuntatoimien puitteissa. Jotkin jäsenvaltiot ovat myös hyväksyneet erityisiä toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan ihmiskauppaa koskevia työsuojelutarkastuksia. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat säädökset, joilla laajennetaan rahoitusviranomaisten tarkastus- ja tutkintavaltuuksia, tehdään lainvalvontaviranomaisten ja työvoimaviranomaisten välisiä yhteistyösopimuksia sekä perustetaan erityinen työsuojelutarkastajien yksikkö, jolla on toimivalta ihmiskauppatapauksissa. Lisäksi jäsenvaltiot toteuttivat toimenpiteitä, joilla pyrittiin lisäämään ja parantamaan talousrikostutkinnan käyttöä ihmiskauppatapauksissa, mukaan lukien lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten koulutus, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien kehittäminen rahanpesun selvittelykeskusten, kansallisten työvoimaviranomaisten ja pankkien välillä, lainvalvontaviranomaisten valmiuksien vahvistaminen rahanpesua koskevien tutkimusten suorittamisessa ihmiskauppatapauksissa sekä talousrikostutkintaa ja varojen takaisinperintää koskevien ohjeiden kehittäminen. Jäsenvaltiot raportoivat myös varojen ja rikoshyödyn takavarikoinnista ja menetetyksi tuomitsemisesta ihmiskauppaa koskevien rikosoikeudellisten menettelyjen yhteydessä. Komission ehdotus uudeksi direktiiviksi varojen takaisinhankinnasta ja menetetyksi tuomitsemisesta edistää osaltaan ihmiskaupan torjuntaa, sillä siinä annetaan uusia sääntöjä, joilla parannetaan rikoksista, mukaan lukien ihmiskaupasta, saadun rikoshyödyn ja rikoksentekovälineiden takaisinhankintaa, joka tapahtuu jäljittämisen ja tunnistamisen, jäädyttämisen ja hallinnoinnin sekä lopulta menetetyksi tuomitsemisen ja lopullisen luovutuksen kautta. Komissio ehdottaa direktiivin 2011/36/EU muuttamista EU:n oikeudellisen kehyksen yhdenmukaistamisen syventämiseksi, jotta voitaisiin helpottaa ihmiskauppatapauksissa tehtävää rajat ylittävää yhteistyötä ja puuttua uusiin uhkiin. Muita muutoksia ovat pakkoavioliittojen ja laittoman adoption sisällyttäminen niihin hyväksikäytön muotoihin, jotka jäsenvaltioiden olisi kriminalisoitava, ja oikeushenkilöihin kohdistuvien seuraamusten vahvistaminen sellaisissa ihmiskaupparikoksissa, joista oikeushenkilöt hyötyvät. Komissio julkaisi vuonna 2022 sisäisen turvallisuuden rahaston puitteissa ihmiskaupan vastaisia toimia koskevan ehdotuspyynnön, jonka kokonaismäärärahat ovat kolme miljoonaa euroa ja jonka tavoitteena on ihmiskauppiaiden rikollisen liiketoimintamallin hajottaminen. Ihmiskaupan torjunta on sisällytetty täysimääräisesti EMPACT-avustuksiin. Niillä tuetaan monialaisia toimia neuvoston EMPACT-syklin yhteydessä määrittämissä kymmenessä rikostorjunnan painopisteessä. 3.4. Uhrien varhainen tunnistaminen, avustaminen ja suojelu