1. Johdanto

Uusi alku talouden ohjauksen ja hallinnan laajentamiseksi ja syventämiseksi EMU:ssa

Viime vuosikymmenellä syntynyt huomattava ja sitkeä makrotalouden epätasapaino, joka on johtanut suuriin pitkäkestoisiin vaihtotaseen ali- ja ylijäämiin, tuntuvaan kilpailukyvyn menetykseen sekä velkaantuneisuuteen ja asuntomarkkinakuplien syntymiseen, oli yksi nykyisen talouskriisin tärkeimmistä syistä. Sen lisäksi, että makrotalouden epätasapaino on aiheuttanut makrotaloudellisia ongelmia kyseisille jäsenvaltioille, sillä on ollut vakavia heijastusvaikutuksia, jotka pahentavat euroalueeseen kohdistuvia uhkia.

Tämä varoitusmekanismia koskeva kertomus on ensimmäinen vaihe makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemistä ja korjaamista koskevan uuden valvontamenettelyn, jäljempänä ’makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely’, täytäntöönpanossa. Kertomus sisältää myös indikaattorit sisältävän tulostaulun lopullisen mallin (joka esitellään taulukossa 1 ja 2 jaksossa). Valvonta, jolla tähdätään makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemiseen ja korjaamiseen makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä, on uusi väline, jonka tarkoituksena on lujittaa talouden ohjausta ja hallintaa EU:ssa. Valvonnan tiukentaminen hyväksyttiin osana nk. talouspolitiikan ohjauspakettia, jossa säädetään muun muassa myös finanssipolitiikkaan kohdistettavan valvonnan tuntuvasta vahvistamisesta. Makrotalouden epätasapainon valvonta makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä on osa nk. talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa, jolla tarkastellaan integroidusti ja ennakoivasti talouspoliittisia haasteita, joihin unionin on vastattava varmistaakseen julkisen talouden kestävyyden, kilpailukyvyn, finanssimarkkinoiden vakauden ja talouskasvun.

Varoitusmekanismia koskevan kertomuksen merkitys ja soveltamisala

Varoitusmekanismia koskeva kertomus toimii alustavana arviointivälineenä, jonka avulla komissio yksilöi jäsenvaltiot, joiden kehitysnäkymien se katsoo edellyttävän perusteellisia jatkotutkimuksia sen määrittämiseksi, kärsivätkö tai ovatko ne vaarassa kärsiä epätasapainosta[1]. Havaittujen suuntausten pääasiallisia aiheuttajia analysoidaan yksityiskohtaisesti perusteellisissa jatkotutkimuksissa epätasapainon luonteen määrittämiseksi. Komissio ehdottaa toimenpidesuosituksia vasta tällaisen perusteellisen analyysin jälkeen joko menettelyn ennaltaehkäisevässä tai korjaavassa osiossa. Perusteelliset tutkimukset ja ehdotetut suositukset ovat osa talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa.

Lisäanalyysien tarve määritetään arvioimalla indikaattorit sisältävä tulostaulu, jonka komissio laatii kuultuaan neuvostoa, Euroopan parlamenttia ja Euroopan järjestelmäriskikomiteaa (ks. 2 jakso sekä taulukot 1 ja 2).[2] On syytä korostaa, että tulostaulun indikaattoreita ei tulkita mekaanisesti. Maat arvioidaan tarkastelemalla indikaattorien kehitystä ajan mittaan. Lisäksi otetaan huomioon viimeaikaisimmat suuntaukset ja näkymät. Lisäksi arvioinnissa otetaan huomioon asian kannalta merkitykselliset lisätiedot. Komissio kiinnittää lisäksi erityishuomiota laajempiin indikaattoreihin (ks. 2 jakso, taulukko 3), jotka neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat katsoneet erityisen tärkeiksi, kun tulostaulusta tehdään talouspoliittisia päätelmiä.

Varoitusmekanismia koskevan tulostaulun malli esitellään 2 jaksossa. Tulostauluun perustuvia horisontaalisia ja temaattisia päätelmiä tarkastellaan 3 jaksossa. Tulostaulun maakohtaiset analyysit esitetään 4 jaksossa. Tärkeimmät havainnot ja päätelmät esitetään 5 jaksossa.

Taulukko 1. Tulostaulun indikaattorit ja ohjeelliset kynnysarvot (*)

|| Ulkoinen epätasapaino ja kilpailukyky || Sisäinen tasapaino

Indi-kaattori || Vaihtotaseen kolmen vuoden keskiarvo % suhteessa BKT:hen || Ulkomainen netto-varallisuus % suhteessa BKT:hen || Reaalisen efektiivisen valuutta-kurssin, YKHI-deflaattorien %-muutos suhteessa 35 teollistuneeseen maahan (3 vuoden aikana) (a) || Vienti-markkina-osuuksien %-muutos (5 vuoden aikana) || Nimellisten yksikkötyö-kustannusten %-muutos (3 vuoden aikana) (b) || Deflatoitujen asunto-hintojen %-muutos vuositasolla (c) || Yksityisen sektorin luottovirta, % suhteessa BKT:hen (d), (e) || Yksityisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen (d), (e) || Julkinen velka, % suhteessa BKT:hen (f) || Työttömyys-asteen kolmen vuoden keskiarvo

Tieto-lähde || Eurostatin maksutasetilastot || Eurostatin maksutase-tilastot || Hinta- ja kustannuskilpailu-kykyä koskeva ECFIN PO:n indikaattoritieto-kanta || Eurostatin maksutasetilastot || Eurostat || Eurostatin yhdenmukaistettu asuntohinta-indeksi, täydennettynä EKP:n, OECD:n ja BIS:n tiedoilla || Eurostatin vuosittaiset tiedot ja sektorikohtaiset neljännesvuosi-tilinpidot, EKP:n neljännes-vuosittaiset tiedot || Eurostatin vuosittaiset tiedot ja sektorikohtaiset neljännesvuosi-tilinpidot, EKP:n neljännes-vuositteiset tiedot || Eurostat (perus-sopimuksessa oleva liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn määritelmä) || Eurostat

Ohjeel-liset kynnys-arvot || +6/-4 % || -35 % Alakvartiili || Euroalue: +/-5 % Euroalueen ulkop.: +/-11 % Euroalueen ala- ja yläkvartiilit -/+ euroalueen standardi-poikkeama || -6 % Alakvartiili || Euroalue: +9 % Euroalueen ulkop.: +12 % Euroalueen ylä- kvartiili + 3 prosentti-yksikköä || +6 % Yläkvartiili || +15 % Ylä- kvartiili || 160 % Ylä- kvartiili || +60 % || +10 %

Kynnys-arvojen laskenta-jaksot || 1970–2007 || Ens. saatavilla oleva vuosi (1990-puoliväli)–2007 || 1995–2007 || 1995–2007 || 1995–2007 || || 1995–2007 || 1994–2007 || || 1994–2007

Talouspol. päätel-missä käytettävätlisä-indikaat-torit || Nettoluoton-anto/-otto vs. muu maailma (pääomatase + vaihtotase, % suhteessa BKT:hen) || Ulkomainen nettovelka, % suhteessa BKT:hen || Reaalinen efektiivinen valuuttakurssi vs. muu euroalue || Tavaroiden volyymiin perustuvat vienti-markkina-osuudet; työn tuottavuus; kokonais-tuottavuuden trendikasvu || Nimelliset yksikkötyökustannukset (muutokset 1, 5 ja 10 vuoden aikana); todelliset yksikkötyö-kustannukset vs. muu euroalue; muut tuottavuus-toimenpiteet || Asuntojen reaalihinnat (muutokset 3 vuoden aikana); asuntojen nimelliset hinnat (muutokset 1 ja 3 vuoden aikana); asunto-rakentaminen || Konsolidoi-mattoman finanssialan rahoitusvelkojen ja velkaantumis-asteen muutosta koskeva indikaattori || Konsolidoi-tuihin tietoihin perustuva yksityisen sektorin velka || ||

Huomautukset: (a) EU:n kauppakumppanien tapauksessa käytetään YKHI-indikaattoria, kun taas niiden maiden tapauksessa, jotka eivät ole EU:n kauppakumppaneita, deflaattori perustuu menetelmiltään YKHI:ä läheisesti muistuttavaan KHI:hin; (b) indeksi, joka kuvaa työntekijäkohtaisten nimellisten työvoimakustannusten ja työntekijäkohtaisen BKT:n suhdetta; (c) asuntohintojen muutokset suhteessa Eurostatin kulutusdeflaattoriin; (d) yksityinen sektori määritellään muiksi yrityksiksi kuin finanssilaitoksiksi, kotitalouksiksi ja kotitalouksia palveleviksi voittoa tavoittelemattomiksi yhteisöiksi; (e) lainojen ja muiden arvopapereiden kuin osakkeiden sekä konsolidoimattomien velkojen summa: (f) julkisen talouden kestävyyttä ei arvioida makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä, sillä sitä käsitellään jo vakaus- ja kasvusopimuksessa. Tämä indikaattori on kuitenkin mukana tulostaulussa, koska julkinen velka vaikuttaa maan kokonaisvelkaantuneisuuteen ja sen vuoksi myös siihen, kuinka haavoittuva maa on kokonaisuutena tarkasteltuna. (*) Tarkoituksena on kehittää vuoden 2012 loppuun mennessä laajempi pankki-/finanssialaa koskeva indikaattori.

Taulukko 2: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tulostaulu vuodelta 2010

|| Ulkoinen epätasapaino ja kilpailukyky || Sisäinen tasapaino

Vuosi 2010 || Vaihtotaseen kolmen vuoden keskiarvo, % suhteessa BKT:hen || Ulkomainen netto- varallisuus, % suhteessa BKT:hen || Reaalisen efektiivisen valuuttakurssin + YKHI-deflaattorien %-muutos (3 vuoden aikana) || Vientimarkkinaosuuksien %-muutos (viiden vuoden aikana) || Nimellisten yksikkötyökustannusten %-muutos (3 vuoden aikana) || Deflatoitujen asuntohintojen %-muutos vuositasolla || Yksityisen sektorin luottovirta, % suhteessa BKT:hen || Yksityisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen || Julkisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen || Työttömyysasteen kolmen vuoden keskiarvo

Kynnysarvot || -4/+6 % || -35 % || ±5 % & ±11 % || -6 % || +9 % & +12 % || +6 % || 15 % || 160 % || 60 % || 10 %

BE || -0,6 || 77,8 || 1,3 || -15,4 || 8,5 || 0,4 || 13,1 || 233 || 96 || 7,7

BG || -11,1 || -97,7 || 10,4 || 15,8 || 27,8 || -11,1 || -0,2 || 169 || 16 || 7,5

CZ || -2,5 || -49,0 || 12,7 || 12,3 || 5,1 || -3,4 || 1,7 || 77 || 38 || 6,1

DK || 3,9 || 10,3 || 0,9 || -15,3 || 11,0 || 0,5 || 5,8 || 244 || 43 || 5,6

DE || 5,9 || 38,4 || -2,9 || -8,3 || 6,6 || -1,0 || 3,1 || 128 || 83 || 7,5

EE || -0,8 || -72,8 || 5,9 || -0,9 || 9,3 || -2,1 || -8,6 || 176 || 7 || 12,0

IE || -2,7 || -90,9 || -5,0 || -12,8 || -2,3 || -10,5 || -4,5 || 341 || 93 || 10,6

EL || -12,1 || -92,5 || 3,9 || -20,0 || 12,8 || -6,8 || -0,7 || 124 || 145 || 9,9

ES || -6,5 || -89,5 || 0,6 || -11,6 || 3,3 || -3,8 || 1,4 || 227 || 61 || 16,5

FR || -1,7 || -10,0 || -1,4 || -19,4 || 7,2 || 5,1 || 2,4 || 160 || 82 || 9,0

IT || -2,8 || -23,9 || -1,0 || -19,0 || 7,8 || -1,4 || 3,6 || 126 || 118 || 7,6

CY || -12,1 || -43,4 || 0,8 || -19,4 || 7,2 || -6,6 || 30,5 || 289 || 62 || 5,1

LV || -0,5 || -80,2 || 8,5 || 14,0 || -0,1 || -3,9 || -8,8 || 141 || 45 || 14,3

LT || -2,3 || -55,9 || 9,1 || 13,9 || 0,8 || -8,7 || -5,3 || 81 || 38 || 12,5

LU || 6,4 || 96,5 || 1,9 || 3,2 || 17,3 || 3,0 || -41,8 || 254 || 19 || 4,9

HU || -2,1 || -112,5 || -0,5 || 1,4 || 3,9 || -6,7 || -18,7 || 155 || 81 || 9,7

MT || -5,4 || 9,2 || -0,6 || 6,9 || 7,7 || -1,6 || 6,9 || 212 || 69 || 6,6

NL || 5,0 || 28,0 || -1,0 || -8,1 || 7,4 || -3,0 || -0,7 || 223 || 63 || 3,8

AT || 3,5 || -9,8 || -1,3 || -14,8 || 8,9 || -1,5 || 6,4 || 166 || 72 || 4,3

PL || -5,0 || -64,0 || -0,5 || 20,1 || 12,3 || -6,1 || 3,8 || 74 || 55 || 8,3

PT || -11,2 || -107,5 || -2,4 || -8,6 || 5,1 || 0,1 || 3,3 || 249 || 93 || 10,4

RO || -6,6 || -64,2 || -10,4 || 21,4 || 22,1 || -12,1 || 1,7 || 78 || 31 || 6,6

SI || -3,0 || -35,7 || 2,3 || -5,9 || 15,7 || 0,7 || 1,8 || 129 || 39 || 5,9

SK || -4,1 || -66,2 || 12,1 || 32,6 || 10,1 || -4,9 || 3,3 || 69 || 41 || 12,0

FI || 2,1 || 9,9 || 0,3 || -18,7 || 12,3 || 6,8 || 6,8 || 178 || 48 || 7,7

SE || 7,5 || -6,7 || -2,5 || -11,1 || 6,0 || 6,3 || 2,6 || 237 || 40 || 7,6

UK || -2,1 || -23,8 || -19,7 || -24,3 || 11,3 || 3,4 || 3,3 || 212 || 80 || 7,0

Huomautus: (1) Tietojen koontipäivä on 30. tammikuuta 2012. * Makrotaloudelliseen sopeutusohjelmaan osallistuvat maat (IE, EL, PT, RO). LV:n maksutasetukiohjelma päättyi 19. tammikuuta 2012, mutta siihen kohdistetaan edelleen ohjelman jälkeistä seurantaa.

Taulukko 3: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tulostaulua koskevien talouspoliittisten päätelmien tekemisessä käytettävät lisäindikaattorit

Vuosi 2010 || Kokonais-tuotannon kasvu, % vuositasolla || Kiinteän pääoman brutto-muodostus, % suhteessa BKT:hen || T&K-brutto-menot, % suhteessa BKT:hen || Vaihtotase, % suhteessa BKT:hen, kansantalouden tilinpitotiedot || Nettoluoton-anto-/-otto vs. muu maailma, % suhteessa BKT:hen, kansantalouden tilinpitotiedot || Ulko-mainen nettovelka, % suhteessa BKT:hen || Ulko-maiset suorat sijoitukset, % suhteessa BKT:hen || Energia-tuote-kaupan nettotase, % suhteessa BKT:hen || Reaalisen efektiivisen valuutta-kurssin %-muutos (3 vuotta) vs. euroalue (17) || Vienti-markkina-osuuksien %-muutos vuositasolla, volyymit || Työn tuotta-vuuden %-kasvu vuositasolla || Työlli-syyden %-kasvu vuositasolla || Nimelliset yksikkö- työ-kustannukset, %-muutos (10 vuoden aikana) || Todelliset yksikkö- työ-kustannukset %-muutos (10 vuotta) vs. euroalue (17) || Nimelliset asunto-hinnat, %-muutos (3 vuoden aikana) || Asunto-rakentaminen, % suhteessa BKT:hen || Yksityisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen, konsolidoidut tiedot || Finanssi-alan rahoitus-velat, konsolidoi-mattomat tiedot, kasvu vuositasolla

BE || 2,3 || 20,2 || 2,0 || 1,5 || 1,3 || -121,8 || 5,7 || Na || 1,9 || -5,6 || 1,4 || 0,8 || 22,5 || 4,0 || 6,3 || na || 130,6 || -2,1

BG || 0,2 || 23,5 || 0,6 || -1,3 || -0,5 || 43,6 || 4,9 || -5,9 || : || 3,9 || 6,4 || -5,9 || 72,9 || : || -11,8 || 4,3 || 151,2 || -2,2

CZ || 2,7 || 24,4 || 1,6 || -3,1 || -2,2 || 0,5 || 3,4 || -3,5 || : || 3,0 || 4,5 || -0,9 || 27,1 || : || 4,0 || 4,4 || 71,6 || 2,5

DK || 1,3 || 17,2 || 3,1 || 5,5 || 5,6 || 25,4 || -2,4 || 1,1 || : || -10,4 || 3,6 || -2,0 || 34,5 || : || -14,1 || 4,2 || 244,1 || 7,8

DE || 3,7 || 17,5 || 2,8 || 5,7 || 5,7 || -5,8 || 1,4 || -2,9 || -1,4 || -0,7 || 3,2 || 0,5 || 4,3 || -16,7 || 3,6 || 5,3 || 111,8 || 0,0

EE || 2,3 || 18,8 || 1,6 || 3,6 || 7,2 || 24,1 || 8,1 || -1,5 || 8,0 || 7,7 || 7,4 || -4,1 || 73,8 || 42,4 || -44,5 || 3,3 || na || -10,1

IE || -0,4 || 11,5 || 1,8 || 0,5 || 0,1 || -295,9 || 12,7 || Na || -5,2 || -12,4 || 4,0 || -4,2 || 28,7 || 9,4 || -33,8 || 3,0 || 292,8 || 5,9

EL || -3,5 || 16,6 || na || -10,1 || -9,2 || 97,4 || 0,1 || -4,2 || 5,1 || -11,7 || -1,7 || -1,9 || 36,6 || 13,7 || 2,8 || 4,8 || 124,1 || 8,5

ES || -0,1 || 22,9 || 1,4 || -4,6 || -4,0 || 91,7 || 1,8 || -3,0 || 1,0 || -6,8 || 2,6 || -2,3 || 29,2 || 8,5 || -9,9 || 7,5 || 213,9 || -1,8

FR || 1,5 || 19,3 || 2,3 || -1,7 || -1,7 || 23,5 || 1,3 || -2,4 || -0,1 || -6,0 || 1,4 || 0,2 || 22,6 || 3,7 || 0,0 || 6,1 || 137,4 || 2,9

IT || 1,5 || 19,7 || 1,3 || -3,5 || -3,5 || 51,3 || 0,4 || -3,4 || 0,8 || -4,7 || 2,3 || -0,7 || 30,5 || 11,5 || 2,3 || 5,3 || 125,4 || 1,4

CY || 1,1 || 18,6 || 0,5 || -9,9 || -9,7 || 18,4 || 3,3 || Na || 0,6 || -5,8 || 1,1 || 0,0 || 32,8 || 9,2 || -6,5 || 6,0 || 289,0 || -7,6

LV || -0,3 || 19,5 || 0,6 || 3,0 || 4,9 || 53,5 || 1,6 || -4,8 || : || 2,9 || 4,7 || -3,7 || 86,0 || : || -46,8 || 2,0 || 135,8 || -0,1

LT || 1,4 || 16,3 || 0,8 || 1,5 || 4,2 || 39,4 || 2,1 || -7,2 || : || 2,5 || 6,9 || -5,2 || 28,6 || : || -32,9 || 1,9 || 76,7 || 0,0

LU || 2,7 || 18,4 || 1,6 || 7,7 || 7,1 || -3312,0 || 386,0 || Na || 1,8 || -18,8 || 0,8 || 1,7 || 37,5 || 16,6 || 5,0 || 3,4 || 201,6 || 10,0

HU || 1,3 || 18,0 || 1,2 || 1,1 || 2,9 || 60,3 || 1,4 || -5,0 || : || -2,9 || 0,9 || 0,0 || 53,7 || : || 1,4 || 2,5 || 134,8 || 3,2

MT || 2,9 || 17,7 || 0,6 || -3,9 || -2,2 || -176,2 || 12,8 || Na || 3,6 || -2,0 || 0,6 || 2,2 || 32,9 || 11,2 || 7,4 || 2,8 || 164,7 || 18,5

NL || 1,7 || 18,2 || 1,8 || 6,6 || 5,8 || 30,7 || -1,7 || -2,9 || -0,9 || -4,6 || 2,2 || -0,3 || 24,2 || 6,8 || -3,8 || 5,0 || 222,0 || 7,0

AT || 2,3 || 20,5 || 2,8 || 3,0 || 3,1 || 30,2 || 1,0 || -3,0 || 0,2 || -1,2 || 1,7 || 0,9 || 13,2 || -2,8 || 5,6 || 4,2 || 149,7 || -1,5

PL || 3,9 || 19,9 || 0,7 || -4,6 || -2,8 || 33,5 || 1,9 || Na || : || -3,8 || 3,5 || 0,6 || 12,8 || : || na || 2,6 || 71,1 || 13,5

PT || 1,4 || 19,8 || 1,6 || -10,0 || -8,9 || 84,4 || 0,6 || Na || -2,1 || -8,8 || 3,0 || -1,5 || 24,9 || 4,8 || 6,3 || 3,8 || 224,4 || 10,2

RO || -1,6 || 24,0 || 0,5 || -4,0 || -3,7 || 38,3 || 1,8 || -2,2 || : || 2,4 || 0,2 || -1,8 || 225,5 || : || na || na || 76,7 || 4,5

SI || 1,4 || 21,6 || 2,1 || -0,8 || -0,8 || 31,7 || 0,8 || -5,1 || 3,3 || -2,3 || 4,0 || -1,7 || 52,2 || 30,4 || -2,6 || 3,2 || 118,4 || -3,4

SK || 4,2 || 22,2 || 0,6 || -3,5 || -1,9 || 23,9 || 0,6 || Na || 12,8 || 2,4 || 5,7 || -2,0 || 33,9 || 15,7 || -1,2 || 2,7 || 69,0 || 1,6

FI || 3,6 || 18,8 || 3,9 || 1,8 || 1,9 || 28,5 || 2,9 || -2,9 || 2,1 || -8,0 || 5,1 || -1,5 || 21,8 || 3,2 || 8,9 || 6,5 || 155,0 || 19,0

SE || 5,6 || 17,8 || 3,4 || 6,7 || 6,5 || 62,3 || -0,3 || -1,7 || : || -0,7 || 4,4 || 1,1 || 15,6 || : || 13,3 || 3,2 || 221,0 || 2,1

UK || 2,1 || 14,9 || 1,8 || -3,3 || -3,1 || 46,3 || 2,2 || Na || : || -5,7 || 1,9 || 0,3 || 30,0 || : || -2,1 || 3,1 || na || 8,0

Huomautus: (1) Lyhenne ”na” (not available) tarkoittaa, ettei tietoja ole tällä hetkellä käytettävissä. (2) Tietojen koontipäivä on 30. tammikuuta 2012. * Makrotaloudelliseen sopeutusohjelmaan osallistuvat maat (IE, EL, PT, RO). LV:n maksutasetukiohjelma päättyi 19. tammikuuta 2012.

2. Tulostaulun suunnittelu

Komissio on laatinut tulostaulun asetuksen[3] 4 artiklan mukaisesti ja Euroopan parlamentin[4], neuvoston[5] ja Euroopan järjestelmäriskikomitean finanssimarkkinoiden vakauteen liittyvistä kysymyksistä[6] esittämien huomautusten[7] perusteella. Tulostaulun indikaattorit (ks. taulukko 1) ovat julkisesti saatavilla[8].

Valitessaan indikaattoreita ja kynnysarvoja tulostaulun ensilaitosta varten komissio on noudattanut lainsäädännön mukaisia pääperiaatteita. Tulostaulu sisältää rajallisen määrän relevantteja, käytännöllisiä, yksinkertaisia sekä mitattavissa ja käytettävissä olevia indikaattoreita. . Tietoja on kerätty saatavilla olleista Eurostatin lähteistä ja laadukkaimmista vaihtoehtoisista tietolähteistä (esim. EKP). Indikaattorit on pyritty valitsemaan siten, että sekä lyhyellä aikavälillä ilmenevä epätasapaino että rakenteellisten ja pitkäaikaisten kehityssuuntausten seurauksena ilmenevä epätasapaino voidaan havaita jo varhaisessa vaiheessa. Indikaattoreiden valinnassa on tämän vuoksi keskitytty makrotalouden epätasapainon ja kilpailukyvyn heikkenemisen keskeisiin ulottuvuuksiin, erityisesti euroalueen sujuvaan toimintaan. Julkisen velan valvonta rajoittuu siihen, kuinka se vaikuttaa makrotalouden epätasapainoon, koska julkisen talouden kestävyyttä käsitellään jo vakaus- ja kasvusopimuksessa.[9]

Ohjeellisten kynnysarvojen asettamisessa on noudatettu varovaisuutta liian monien ”väärien hälytysten” välttämiseksi. Niitä ei ole kuitenkaan asetettu niin tiukoiksi, että ne mahdollistaisivat ongelmien havaitsemisen vasta sen jälkeen, kun ne ovat juurtuneet syvälle. Tulostaulun indikaattoreiden arvot esitetään taulukossa 2. Ne perustuvat tietoihin vuoteen 2010 ulottuvalta jaksolta, sillä vuosi 2010 on viimeinen kokonainen vuosi, jolta tietoja on tällä hetkellä saatavilla. Tummennetut kohdat ovat merkkinä siitä, että indikaattorin arvo ylittää ohjeelliset kynnysarvot. Kynnysarvot ovat samat kaikille maille (lukuun ottamatta reaalisia efektiivisiä valuuttakursseja ja yksikkötyökustannuksia, joiden osalta euroalueen maat ja euroalueen ulkopuoliset maat on erotettu toisistaan). Arvioinnissa otetaan myös huomioon uusimmat tiedot ja 10. marraskuuta 2011 julkaistussa komission syksyn talousennusteessa esitetyt talousnäkymät. Indikaattoreiden arvot aiemmilta vuosilta ja viimeisimmältä jaksolta esitetään oheisessa tilastoliitteessä[10].

Epätasapainon arviointi ei perustu tulostaulun indikaattoreiden ja niihin liittyvien kynnysarvojen mekaaniseen soveltamiseen. Se perustuu tulostaulusta tehtäviin talouspoliittisiin päätelmiin, joissa otetaan asianmukaisesti huomioon lisätiedot ja ‑indikaattorit sekä maakohtaiset olosuhteet ja instituutiot. Euroopan parlamentti korosti päätöslauselmassaan[11] tarvetta noudattaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon tuottavuutta lisäävät tekijät ja työttömyystilanteen kehityssuuntaukset. Parlamentti suositti lisäksi heijastusvaikutusten täysipainoista huomiointia tulostaulun arvioinnissa. Tämä tapahtuu asetuksen mukaisten lisäindikaattoreiden avulla. Ne esitellään taulukossa 3. Lisäindikaattorit liittyvät muun muassa näkökohtiin, jotka ovat kytköksissä yleiseen makrotaloudelliseen tilanteeseen (mukaan lukien kasvun edellytykset ja investoinnit), euroalueella ja sen ulkopuolella tapahtuvaan nimelliseen ja reaaliseen lähentymiseen, kaupan suorituskykyyn ja kiinnikuromisprosessissa olevien talouksien erityispiirteisiin (mukaan lukien suorat ulkomaiset sijoitukset ja ulkomaista nettovelkaa koskevat indikaattorit). Niissä otetaan huomioon myös epätasapainon kehittymispotentiaali ja talouden sopeutumiskyky (esim. tuottavuus). Kuten neuvosto, Euroopan parlamentti ja Euroopan järjestelmäriskikomitea olivat suosittaneet tulostaulua koskevasta komission ehdotuksesta esittämissään huomautuksissa, lähestymistapa perustuu myös finanssimarkkinoiden tilaan, jolla oli tärkeä merkitys viimeaikaisessa kriisissä.[12] Nämä lisäindikaattorit ovat erottamaton osa tulostaulusta tehtäviä talouspoliittisia päätelmiä ja niiden jäsenvaltioiden valintaa, joiden osalta perusteellisiin arviointeihin pohjautuvat jatkotutkimukset vaikuttavat aiheellisilta.

3. Tulostaulusta tehtävät temaattiset päätelmät

Erot vaihtotaseessa ovat kaventuneet mutta eivät ole hävinneet kokonaan kriisin myötä…

Taloudellisen toiminnan jyrkkä supistuminen kriisin aikana pienensi tuntuvasti ulkoista epätasapainoa. Erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa oli taantuman alussa suuret vaihtotaseen alijäämät, alijäämät ovat korjaantuneet tuntuvasti yksityisen sektorin kysynnän jyrkemmän supistumisen ja vastaavan tuonnin supistumisen seurauksena. Monissa niistä jäsenvaltioista, joissa on suuri vaihtotaseen ylijäämä, yksityisen sektorin kysyntä on kuitenkin ollut viime aikoina suhteellisesti tarkasteltuna vakaampaa – tosin ei kovin dynaamista – ja/tai maailmanlaajuisen kysynnän jyrkkä lasku on jarruttanut niiden vientiä, mikä on edistänyt vaihtotaseen ylijäämien hienoista supistamista.

Suuret vaihtotaseen ali- ja ylijäämät eivät kuitenkaan ole hävinneet kokonaan. Vaihtotasetta (vaihtotaseiden kolmen vuoden keskiarvo prosentteina suhteessa BKT:hen) koskeva tulostaulun indikaattori viittaa kuitenkin edelleen 4 prosentin ohjeellisen kynnysarvon ylittäviin alijäämiin suhteessa BKT:hen Bulgariassa, Espanjassa, Kyproksessa, Maltassa, Puolassa ja Slovakiassa, vaikka vaihtotaseen alijäämä on joissakin näistä jäsenvaltioista supistunut edelleen viime aikoina.

Vaihtotaseen alijäämistä mahdollisesti aiheutuvaa haavoittuvuutta voidaan lieventää, jos ne rahoitetaan suhteellisen turvallisista lähteistä, kuten ulkomaisilla suorilla sijoituksilla tai pääomansiirroilla. Ulkomaisten suorien sijoitusten virrat olivat ennen kriisiä suuria monissa niistä jäsenvaltioista, jotka pyrkivät kuromaan kiinni muiden jäsenvaltioiden etumatkaa. Esimerkiksi viiden viime vuoden aikana ulkomaisten suorien sijoitusten virrat kattoivat Bulgariassa, Tšekissä, Virossa, Maltassa ja Slovakiassa yli 50 prosenttia vaihtotaseen alijäämistä. Vastaavasti positiivinen pääomatase, johon ulkomailta tulevat pääomansiirrot yleensä kirjataan, on ollut huomattava useimmissa kiinnikurovissa jäsenvaltioissa.[13]

Eräissä jäsenvaltioissa vaihtotase on kuitenkin jatkuvasti ylijäämäinen. Luxemburg ja Ruotsi ylittävät 6 prosentin ohjeellisen kynnysarvon. Saksa ja Alankomaat jäävät hieman sen alle.

Komission syksyn 2011 talousennusteiden perusteella vaihtotaseiden kapeneminen tulee jatkumaan seuraavien kahden vuoden aikana, vaikkakin alijäämät supistuvat useimmissa tapauksissa todennäköisesti vain hieman. Esimerkiksi Alankomaissa ylijäämien odotetaan sen sijaan kasvavan (ks. kaavio 1).

Jatkossa yksi keskeisistä kysymyksistä on se, pysyvätkö vaihtotaseen epätasapainot lievinä vai alkavatko ne taas kasvaa markkinatilanteen kohennuttua. Aiemmat epätasapainot johtuivat osittain kysynnän kohtuuttomasta kasvusta, jota joidenkin jäsenvaltioiden tulojen ylioptimistiset kasvuodotukset vauhdittivat. Jos äskettäinen vaihtotaseen korjaaminen perustuu tuotoksen syklisen supistumisen sijaan tällaisten kasvuodotusten uudelleenarviointiin, ne voivat osoittautua kestäviksi. Suhteellisten hintojen muutokset ovat kuitenkin olleet useimmiten vähäisiä, ja tämän vuoksi kysymys näiden muutosten rakenteellisesta luonteesta ja kestävyydestä jäänee avoimeksi.

Kaavio 1: Vaihtotaseen prosentuaalinen osuus suhteessa BKT:hen

Lähde: Euroopan komissio.

... ja ulkomaanvelkojen nettomäärät pysyvät monissa maissa edelleen huomattavina.

Ulkomainen nettovarallisuus[14] suhteessa BKT:hen on pysynyt erittäin negatiivisena monissa niistä maista, joiden vaihtotase on alijäämäinen. Tämä johtuu jatkuvista – vaikkakin pienistä – vaihtotaseen alijäämistä ja myös heikosta kasvudynamiikasta. Ulkomainen nettovarallisuus ylittää tällä hetkellä –35 prosentin ohjeellisen kynnysarvon Bulgariassa, Espanjassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Slovakiassa, Tšekissä, Unkarissa ja Virossa sekä hienokseltaan myös Sloveniassa. Maat, joissa takaisinmaksua edellyttävien pääomien tai korkojen (esimerkiksi lainojen tai velkasalkun) osuus on pieni, ovat vähemmän haavoittuvia. Ulkomaista nettovelkaa[15] koskeva indikaattori (ks. taulukko 3) osoittaa, että tällaisten velkojen osuus on suhteellisen pieni monissa kiinnikurovissa jäsenvaltioissa, mikä johtuu pääasiassa ulkomaisten suorien sijoitusten suurista määristä. Niiden osuus on toisaalta melko suuri Espanjassa, Unkarissa, Liettuassa ja Latviassa.

Kriisiä edeltäneet ulkoisten rahoitusasemien kehitysnäkymät olivat yhteneväiset hintakilpailukyvyssä havaittujen erojen kanssa …

Suurista, sitkeistä vaihtotaseen alijäämistä kärsivien jäsenvaltioiden hinta- ja kustannuskilpailukyvyssä tapahtui kumulatiivista heikkenemistä kriisiä edeltäneinä vuosina. Palkkojen nousu oli monissa EU-maissa huomattavasti nopeampaa kuin tuottavuuden kasvu ja myös yksikkötyökustannukset kasvoivat. Vastaavasti reaalisten efektiivisten valuuttakurssien kehityksessä, joka heijastaa hintakilpailukykyä suhteessa tärkeimpiin kauppakumppaneihin, oli nähtävissä yhä suurempaa hajontaa. Tämä voi olla osoitus ylikuumenemisesta, mahdollisesta rakenteellisesta jäykkyydestä tuote- ja työmarkkinoilla ja/tai maakohtaisten häiriöiden kannalta epätarkoituksenmukaisesta palkkakehityksestä, mutta se voi johtua myös joissakin jäsenvaltioissa meneillään olevasta kiinnikuromisprosessista. Monissa suurten vaihtotaseen alijäämien jäsenvaltioissa työvoimakustannusten kasvu keskittyi pääosin – ei kuitenkaan yksinomaan – suljetuille sektoreille. Tämä puolestaan sai aikaan voimavarojen kohdentamista uudelleen näille sektoreille, mikä kasvatti ulkoisiin rahoitusasemiin kohdistuvaa painetta.

Kriisi pysäytti tämän kehityksen ja käynnisti sopeutuksen.[16] Tulostaulun indikaattori (yksikkötyökustannuksia koskevan indeksin muutos kolmen vuoden aikana) osoittaa kuitenkin, että monet jäsenvaltiot ylittivät edelleen ohjeelliset kynnysarvot vuosina 2008–2010 (euroalueella 9 prosenttia ja euroalueen ulkopuolella 12 prosenttia).[17] Nämä jäsenvaltiot ovat Bulgaria, Luxemburg, Puola, Slovenia, Slovakia ja Suomi. Reaalisten efektiivisten valuuttakurssien kehitystä koskeva indikaattori (perustuu YKHI-deflaattoreihin ja osoittaa prosentuaalisen muutoksen kolmen vuoden aikana) viittaa myös kriisiä edeltäneiden kehityssuuntausten keskeytymiseen tai kääntymiseen. Ohjeelliset kynnysarvot ylittäneissä jäsenvaltioissa kehitys ohjautui pääasiassa nimellisissä valuuttakursseissa tapahtuneiden muutosten mukaan. Tämä pitää paikkansa Slovakian (ennen sen liittymistä euroalueeseen) ja Tšekin osalta, sillä näiden maiden valuutat vahvistuivat voimakkaasti. Yhdistyneen kuningaskunnan valuutan arvo aleni tuntuvasti. Viron reaalisen efektiivisen valuuttakurssin vahvistuminen sitä vastoin johtui pääasiassa sen tärkeimpiä kauppakumppaneita korkeammasta inflaatioasteesta. Suurin syy tähän oli se, että kotimainen inflaatio reagoi voimakkaammin hyödykkeiden maailmanmarkkinahintojen nousuun ja suurempiin säänneltyjen hintojen korotuksiin. Riippumatta siitä, että joissakin jäsenvaltioissa on tapahtunut usein tuntuvaa käänteistä kehitystä, useimmat jäsenvaltiot eivät ole onnistuneet kääntämään pitkän aikavälin hintakilpailukyvyn heikkenemissuuntausta. Suhteellisten hintojen lisämukautukset ja kilpailukyvyn paraneminen helpottaisivat voimavarojen kohdentamista uudelleen sektoreiden välillä ja edistäisivät ulkoisen sopeutuksen kestävyyttä.

…vaikka EU kokonaisuutena tarkasteltuna on menettänyt maailmanlaajuisia vientimarkkinaosuuksia, joidenkin jäsenvaltioiden menetykset ovat muita suuremmat.

Muutokset maailman tavara- ja palvelukaupan vientimarkkinaosuuksissa (prosentuaalinen muutos viiden vuoden aikana) viittaavat monien jäsenvaltioiden osalta mahdollisesti mittaviin yleisen kilpailukyvyn rakenteellisiin menetyksiin maailmantaloudessa. Belgian, Tanskan, Saksan, Espanjan, Ranskan, Italian, Kyproksen, Alankomaiden, Itävallan, Suomen, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan markkinaosuuksien menetykset ylittävät 6 prosentin ohjeellisen kynnysarvon. Monissa näistä maista vientimarkkinaosuuksien menetykset ovat vielä suuremmat, jos niitä tarkastellaan pitemmällä aikavälillä (ks. kaavio 2). Hinta- ja kustannuskilpailukyvyn heikkenemisen lisäksi tämä voi olla osoitus myös muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn toistaiseksi laimeasta paranemisesta, huonoista valmiuksista hyödyntää uusia myyntimahdollisuuksia tai voimavarojen kohdentamisesta suljetulle sektorille kotimaisen vastaanottokyvyn nopean kasvun jaksoilla. Maailmanlaajuisten vientimarkkinaosuuksien supistuminen johtuu usein paljolti siitä, että kyseisten jäsenvaltioiden vienti on jäänyt jälkeen maailmankaupan kasvuvauhdista – koko EU:n vientimarkkinaosuus on supistunut. Belgian, Tanskan, Ranskan, Italian, Kyproksen, Itävallan, Suomen ja Yhdistyneen kuningaskunnan vientitulokset ovat kuitenkin olleet myös vaimeita verrattuna muihin EU-maihin, mistä on osoituksena se, että niiden osuus kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kokonaisviennistä pienenee (ks. kaavio 2).[18]

Kaavio 2: Prosentuaaliset muutokset vientimarkkinaosuuksissa

Lähde: Euroopan komissio.

Velkaantuneisuus rasittaa kotitalouksia ja yrityksiä

Pitkään jatkunut luottoekspansiojakso ennen kriisiä kerrytti suuria velkamääriä talouden toimijoille monissa jäsenvaltioissa (ks. kaavio 3). Tämä kehitys johtui osittain finanssimarkkinoiden yhdentymisestä ja syvenemisestä sekä nimellisten korkokantojen lähentymisestä. Luotonannon nopeaan kasvuun oli myös muita syitä, kuten varallisuushintojen vääristymät, joita suotuisa varallisuusverotus ja suotuisat luotonantoehdot korostivat. Se, että asuntolainojen osuus lainojen kokonaismäärästä kasvoi yleisesti ottaen kriisiä edeltäneinä vuosina, tukee tätä päätelmää. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus kokonaisuutena tarkasteltuna ylittää 160 prosentin ohjeellisen kynnysarvon 13 jäsenvaltiossa. Nämä ovat Belgia, Bulgaria, Tanska, Viro, Espanja, Kypros, Luxemburg, Malta, Alankomaat, Itävalta, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Yksityisen sektorin korkea velkaantumisaste lisää yksityisen sektorin altistumista suhdannejakson, inflaation ja korkokantojen muutoksille. Lisäksi liialliseen velkaantumiseen perustuvien positioiden purkaminen vaarantaa kasvun ja rahoitusvakauden. Belgiassa, Espanjassa, Kyproksessa, Sloveniassa ja Ruotsissa velkaantuminen aiheutui ensisijaisesti muiden kuin finanssialan yritysten toiminnasta. Yritysten velanmaksukyky (velka suhteessa BKT:hen tai arvonlisäykseen) voidaan ottaa lähtökohdaksi yritysten velkaantuneisuuden arvioinnille. Se, onko velkavivun purkaminen todella tarpeen, ja purkamisprosessin aikataulu määräytyvät kuitenkin velkarahoitteisten varojen osuuden ja maturiteettirakenteen mukaan. Lisäksi kotitaloussektorilla oli päävastuu velkaantuneisuuden kasvusta Tanskassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joissa kotitalouksien velkamäärä ylitti BKT-tasot. Tämä kehitys ajoittui samaan aikaan asuntohintojen yli 150 prosentin kumulatiivisten korotusten kanssa edellisen hintasyklin aikana (vain Espanjan ja Irlannin asuntohintojen jyrkkä nousu ylti samalle tasolle).

Asuntomarkkinoiden hinnankorotukset nousivat ennennäkemättömille tasoille

Kotitalouksien velkaantuneisuus on tiukasti sidoksissa asuntomarkkinoiden kehitykseen. Kotitalouksille suunnatun luotonannon kasvu ja asuntohintojen nousu etenivät samaan tahtiin kriisiä edeltäneellä vuosikymmenellä. Asuntojen hintasykli EU:ssa oli erityisen jyrkkä, sillä keskimääräinen kumulatiivinen hinnannousu oli yli 40 prosenttia. Asuntojen hinnat nousivat yli kaksinkertaisiksi puolessa jäsenvaltioista noususuhdanteen aikana. Lisäksi suurin piirtein kahdessa kolmasosassa jäsenvaltioista asuntojen reaalihinnat nousivat vuodessa keskimäärin yli 6 prosenttia ja joissakin tapauksissa jopa 20–35 prosenttia. Vaikka hintojen nousujakson kesto ja vauhti on vaihdellut huomattavasti eri maissa, asuntojen hinnat nousivat useimmissa jäsenvaltioissa huippuunsa vuosina 2007–2008. Odotettavissa ollut asuntojen hinnannousun jatkuminen helpotti myös rakennusalan kasvua. Kiinteistöinvestointien kasvukehitys eteni monissa jäsenvaltioissa, kuten Tanskassa, Espanjassa, Liettuassa, Maltassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, samaan tahtiin asuntohintojen nousun kanssa.

… hintojen tarkistaminen on kuitenkin jo käynnissä, vaikkakin sen laajuudesta ja kestosta ei ole varmuutta.

Hintojen tarkistaminen on jo meneillään, sillä asuntojen reaalihintojen nousu vuonna 2010 alitti 6 prosentin ohjeellisen kynnysarvon kaikissa jäsenvaltioissa, lukuun ottamatta Suomea ja Ruotsia. Viimeaikaiset hintatarkistukset ovat olleet melko mittavia. Maissa, joissa hintojen nousu oli ennen kriisiä suurinta ja nopeinta, hintoja on useimmissa tapauksissa, joskaan ei aina, tarkistettu eniten alaspäin, mikä on osoitus kriisiä edeltäneestä yliarvostuksesta. Esimerkiksi Bulgariassa, Tanskassa, Virossa, Espanjassa, Liettuassa, Latviassa ja Slovakiassa hintatarkistukset olivat merkittäviä asuntojen reaalihintojen noustua useita kertoja jyrkästi. Näistä korjauksista huolimatta monissa maissa, kuten Belgiassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Maltassa, Sloveniassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, hinnoissa on edelleen laskuvaraa. Myös näissä maissa asuntojen hinnat nousivat jyrkästi ja nopeasti. Korjausvaiheen voimakkuus ja asuntojen hintasyklin nopean kasvuvaiheen pituus ovat tyypillisesti suoraan kytköksissä toisiinsa. Lisäksi luottoehtojen heikkeneminen ja BKT:n heikko kasvu jarruttavat todennäköisesti asuntojen hintakehitystä lähitulevaisuudessa. Myös luotonantoehdot ovat tärkeässä asemassa.

Velkavivun purkaminen on alkanut…

Luotonanto yksityiselle sektorille hidastui yleisesti ottaen voimakkaasti joissakin jäsenvaltioissa. Velkavivun purkaminen on alkanut. Yksityisen sektorin luottovirtoja koskevat tiedot osoittavat, että sopeutus alkoi vuonna 2009 luottoekspansion jatkuttua nopeana vuonna 2008. Vuonna 2010 luotonannon kasvu ylitti 15 prosentin ohjeellisen kynnysarvon vain Kyproksessa. Luotonannon hidas kasvu yhdessä nettosäästämisen kasvun kanssa saattaa vaikuttaa kielteisesti BKT:n kasvuun kotimaisen kysynnän laantumisen myötä. Empiiriset todisteet osoittavat, että kriisin aiheuttamat taseiden sopeutukset yksityisellä sektorilla kestävät keskimäärin yli viisi vuotta, ja muissa kuin finanssialan yrityksissä jopa pitempään. Nettoviennin ja tuottavuuden kehitys on tässä tilanteessa avainasemassa talouskasvua olennaisesti vauhdittavina tekijöinä.

… ja se lisää EU:n talouksien haavoittuvuutta.

Finanssikriisin aikana on käynyt selkeästi ilmi, että jäsenvaltion kokonaisvelkaantuneisuus on tärkeä tekijä ja että yksityisen sektorin ja julkisen velan välillä on merkittäviä kytköksiä[19]. Sen vuoksi yksityisen sektorin velkaa on tarkasteltava yhdessä julkisen velan kanssa, koska velkavivun purkamisesta yksityisellä sektorilla aiheutuvia vaikutuksia saattaa korostaa meneillään oleva julkisen talouden velkakriisi, joka aiheuttaa painetta pahasti velkaantuneelle julkiselle sektorille. Tilanne voi olla tämä erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joiden julkinen ja yksityinen sektori on tyypillisesti erittäin velkaantunut. Tällaisia maita ovat esimerkiksi Belgia[20] ja Yhdistynyt kuningaskunta (ks. kaavio 3). Vaikka Italian yksityinen sektori ei ole ylivelkaantunut, julkisen velan suuri määrä ja julkisen talouden vakauttamistarve saattavat kohdistaa paineita yksityisen sektorin taseisiin. Ulkomaalaisten suuret velkamäärät voivat osoittautua lisäongelmaksi kansainvälisillä finanssimarkkinoilla vallitsevassa epävarmuustilanteessa, sillä ne lisäävät maan haavoittuvuutta pääomavirtojen heikkenemiselle tai äkkinäiselle tyrehtymiselle. Ulkoisen velkaantuneisuuden osalta erityisesti Espanjassa ja Unkarissa sekä yksityisen sektorin velan että ulkomaisen nettovelan määrät ovat suuret. Ulkomaanvaluuttamääräisiin velkoihin saattaa lisäksi liittyä valuuttakurssivaihteluista aiheutuvia ongelmia.

Kaavio 3: Kullekin sektorille kertynyt velkamäärä, % suhteessa BKT:hen (vuonna 2010)

Huomautus: Yksityinen velka perustuu konsolidoimattomiin tietoihin.

Lähde: Euroopan komissio.

Reaalitalouden sopeutus on käynnissä

Ulkoisen epätasapainon sopeuttaminen ja kotitalouksien ja yritysten taseiden tervehdyttäminen on ollut melko tuskallinen prosessi erityisesti niissä jäsenvaltioissa, jotka kärsivät merkittävästä epätasapainosta ennen kriisiä. Sopeutus on suureksi osaksi ollut tulosta kotimaisen kysynnän kehityksestä, ja se on yhdistynyt usein työttömyysasteen tuntuvaan kohoamiseen. Tämä saattaa olla osoitus vähäisistä hintatarkistuksista ja palkanoikaisuista, mutta se voi heijastaa myös meneillään olevaa alakohtaista uudelleenkohdentamisprosessia. Makrotalouden epätasapainon sopeuttaminen edellyttää usein työvoiman ja pääoman siirtoja talouden eri alojen välillä, erityisesti keinotekoisesta hinnannoususta kärsiviltä kiinteistösektoreilta avoimille sektoreille. Tämä prosessi on yleensä asteittainen (koska kyseisten sektoreiden osaamisvaatimukset ovat erilaiset), ja se on vielä kesken.

Työttömyysasteet ovat olleet korkeat viime vuosina, ja niitä koskeva tulostaulun indikaattori (työttömyysasteen kolmen vuoden keskiarvo) ylittää 10 prosentin ohjeellisen kynnysarvon Virossa, Espanjassa, Latviassa, Liettuassa ja Slovakiassa. Myös monissa muissa jäsenvaltioissa tämä indikaattori antoi viitteitä suhteellisen korkeista työttömyysasteista, jotka ovat lisäksi yleensä kasvussa. Viimeaikaisella taantumalla on ollut huomattava vaikutus rakenteelliseen työttömyysasteeseen. Työvoiman siirtyminen talouden eri alojen välillä on ollut useimmissa jäsenvaltioissa laimeaa, ja tästä johtuvat korkeat työttömyysasteet aiheuttavat mahdollisesti suuria inhimillisen pääoman ja kokonaistehokkuuden menetyksiä. Lisäksi tämänhetkinen epävarma tilanne ja hiipuva kasvuvauhti, taloudessa tehtävän alakohtaisen uudelleenkohdentamisen laajuus ja monissa jäsenvaltioissa meneillään oleva velkavivun purku vaikuttavat todennäköisesti työttömyysnäkymiin.

Sopeutus on väistämättä haasteellisempaa matalan tuottavuuden kasvuympäristössä. Tuottavuuden aleneva suuntaus edisti monissa jäsenvaltioissa makrotalouden ajautumista epätasapainoon ennen kriisiä ja kilpailukyvyn menettämistä. Välttämättömien mukautusten tekeminen työvoimakustannuksiin ja suhteellisiin hintoihin helpottuu, kun tuottavuus kasvaa tasaista vauhtia, sillä se vähentää nimellispalkkojen ja hintojen muutospainetta.

4. Tulostaulusta tehtäviä päätelmiä koskevat maakohtaiset kommentit

Jäljempänä esitettävät kommentit eivät kata jäsenvaltioita, jotka ovat makrotaloudellisen sopeutusohjelman puitteissa harjoitettavan valvonnan kohteena. Euroalueen maista tämä koskee Kreikkaa, Irlantia ja Portugalia ja euroalueen ulkopuolisista maista Romaniaa.

Belgia: Vientimarkkinaosuuksien muutosta, yksityisen sektorin bruttovelkaa ja julkisen sektorin velkaa koskevien tulostaulun indikaattoreiden arvot ylittävät ohjeelliset kynnysarvot. Ulkoisen kilpailukyvyn osalta Belgia on menettänyt vientimarkkinaosuuksiaan samaan aikaan kun sen vaihtotase on heikentynyt, vaikka se on pysytellyt ohjeellisen kynnysarvon alapuolella ja suotuisasti kehittynyt palvelutase kompensoi osan tavarataseen heikkenemisestä. Nämä kehityssuuntaukset johtunevat kustannuskilpailukyvyn heikkenemisestä muun muassa euroaluetta voimakkaamman yksikkötyökustannusten nousun vuoksi. Osasyynä ovat kuitenkin myös muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvaan kilpailukykyyn liittyvät tekijät. Kotimaan tasolla yksityisen sektorin velkaa koskevan indikaattorin arvo ylittää selvästi sille asetetun kynnysarvon. Tässä yhteydessä on otettava huomioon joitakin seikkoja, kuten yritysten välisten lainojen vaikutukset muiden kuin finanssialan yritysten velkaan sekä se, että kotitalouksien velkaantuneisuus liittyy pääasiassa kiinteistöluottoihin ja kotitalouksien säästöaste on edelleen korkea. Yksityisen sektorin bruttovelkamäärien tarkastelussa olisi kuitenkin pidettävä mielessä myös julkisen velan suuret määrät.

Bulgaria: Bulgaria kirjasi ennen kriisiä mittavia vaihtotaseen alijäämiä, mikä on painanut ulkomaisen nettovarallisuuden alijäämäiseksi. Pääomavirrat (pääasiassa suorien ulkomaisten sijoitusten muodossa) ja yksityisen luotonoton kasvu ovat vauhdittaneet tätä kehitystä. Kriisi aiheutti vaihtotaseen alijäämän terävän korjausliikkeen. Vaihtotaseen ennustetaankin nyt kääntyvän hienokseltaan ylijäämäiseksi vuodesta 2011 eteenpäin. Tilanteen koheneminen perustuu tuonnin supistumisen lisäksi myös vahvoihin vientituloksiin kiinnikuromisprosessin aikana. Bulgarian yksikkötyökustannusten nousu kuuluu EU:n jyrkimpiin, vaikka palkkojen nopea nousu erittäin matalilta perustasoilta on osa meneillään olevaa lähentymisprosessia. Palkkojen nousu voi kuitenkin hidastaa kiinnikuromisprosessia keskipitkällä ja pitemmällä aikavälillä. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus on kasvanut nopeasti ohjeellista kynnysarvoa korkeammalle tasolle, mikä johtuu pääasiassa yritysten velkamäärän kasvusta. Kotitalouksien ja julkisen sektorin velka on kuitenkin edelleen hallinnassa.

Tšekki: Vaihtotase oli viime vuosikymmenellä alijäämäinen ylittämättä kuitenkaan kynnysarvoa. Viime vuosina on ollut havaittavissa jonkinasteista parannusta pääasiassa kauppataseen kohentumisen vuoksi. Tämän seurauksena ulkomainen nettovarallisuus ylitti ohjeellisen kynnysarvon, vaikkakin on otettava huomioon se, että varojen ja velkojen varantoihin on kohdistunut viime aikoina epäsuotuisia valuuttakurssivaikutuksia. Se, että ulkomaisten suorien sijoitusten kattama osuus rahoituksesta on hallitseva ja yksityisen ja julkisen sektorin velka-aste on pysynyt suhteellisen maltillisena, on mahdollistanut ulkomaisen nettovelan pitämisen lähellä nollatasoa. Vaikka hintakilpailukyky on heikentynyt reaalisten efektiivisten valuuttakurssien voimakkaan nousun ja yksikkötyökustannusten kasvun myötä, maan vientimarkkinaosuudet ovat kasvaneet.

Tanska: Vaihtotaseen on jatkuvasti ylijäämäinen pääasiassa vahvan palveluviennin, öljyn ja kaasun viennistä saatavien tulojen ja ulkomaisista sijoituksista saatavien tuottojen ansiosta. Vientitulokset ovat kuitenkin heikentyneet viime vuosina, mistä on osoituksena se, että vientimarkkinaosuuksia kuvaava indikaattori ylittää kynnysarvon. Lisäksi Tanskan hintakilpailukyky on heikentynyt hieman työehtosopimuksissa vahvistettujen korkeiden nimellispalkkojen seurauksena jaksolla, jolle on ominaista ylikuumeneminen ja tuottavuuden heikko kasvu. Tanskan asuntomarkkinabuumi, jossa alkoi korjausliike vuodesta 2007, vauhditti luotonannon kasvua sekä yksityisen sektorin ja erityisesti kotitalouksien velka-asteen jyrkkää nousua. Samalla kun luotonantoa ja asuntojen hintoja on tarkistettu osittain viime vuosina, yksityisen sektorin velka-aste on edelleen erittäin korkea ja ylittää ohjeellisen kynnysarvon, vaikkakin tämä perustuu kotitalouksien osalta osittain yksityisiin eläkesäästämisjärjestelmiin maksettuihin suuriin maksuosuuksiin ja vankkaan turvaverkkoon.

Saksa: Viime vuosikymmenellä Saksa vaihtotase oli jatkuvasti ylijäämäinen. Tämä perustuu osittain vientituloksiin ja parantuneeseen hintakilpailukykyyn ja osittain myös maltillisiin kotimaisiin investointeihin ja kotitalouksien suhteelliseen korkeisiin säästöasteisiin. Viime vuosina kotimainen kysyntä on kuitenkin vahvistunut hitaasti, mikä edistää vaihtotaseen ylijäämän asteittaista supistamista. Kotimaisen kysynnän vahvistuminen voidaan nähdä tasapainottavana tekijänä. Vaikka Saksa on lisäksi menettänyt tavarakaupan vientimarkkinaosuuksiaan, menetykset ovat lievempiä kuin euroalueella keskimäärin. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus on suhteellisen maltillista, ja vaikka julkista velkaa koskeva indikaattori ylittää ohjeellisen kynnysarvon, sen ennustetaan alenevan vuonna 2011. Perustuslaissa säädetyn velkajarrun käyttöönoton odotetaan tukevan tätä alenevaa suuntausta.

Viro: Viro kärsi viime vuosikymmenellä jatkuvasti vaihtotaseen alijäämistä, kunnes kriisin aikana tässä tilanteessa tapahtui merkittävä korjaus. Samaan aikaan sen vientimarkkinaosuudet kasvoivat olennaisesti hintakilpailukyvyn heikkenemisestä (alkuperäiseltä matalalta hintatasolta) huolimatta. Viime vuosina on toteutettu palkka- ja kustannussopeutuksia. Ulkomainen nettovarallisuus on myös kaiken kaikkiaan muuttunut vähitellen negatiivisemmaksi ja ylittää edelleen ohjeellisen kynnysarvon. Tämä johtuu kuitenkin paljolti ulkomaisista suorista sijoituksista, mikä viittaa siihen, että ulkoista nettovelkaa on huomattavasti vähemmän. Yksityisen sektorin velkaantumisaste ylittää ohjeellisen kynnysarvon, vaikkakin velkavivun purkamisprosessi jatkuu voimakkaana. Tämä yhdessä nimellisen BKT:n voimakkaan kasvun kanssa merkinnee yksityisen sektorin velka-asteen alentumista. Työttömyysaste on korkea mutta kääntyy nopeasti laskuun suuren työmarkkinajouston ansiosta.

Espanja: Taloudessa on parhaillaan meneillään sopeutusjakso suuren ulkoisen ja sisäisen epätasapainon syntymisen jälkeen. Epätasapainon aiheuttaja oli asuntomarkkinoiden ja luotonannon voimakas kasvu kriisiä edeltäneinä vuosina. Vaihtotaseen alijäämät ovat olleet mittavia mutta ne ovat alkaneet supistua viime aikoina vaikean taloustaantuman ja vientituloksen paranemisen seurauksena. Ne ylittävät kuitenkin edelleen ohjeellisen kynnysarvon. Hinta- ja kustannuskilpailukyvyn heikkeneminen on saatu osittain käännettyä vuoden 2008 jälkeen. Vaikka epätasapainon sopeutus on käynnissä, tasapainoisempien olosuhteiden palauttaminen vie aikaa, sillä maa joutuu selviytymään suurista sisäisen ja ulkoisen velan määristä ja kohdentamaan rakennusalalta vapautuneita resursseja uudelleen. Palkanoikaisujen vähäisyys on myötävaikuttanut rakennusalan supistumisesta ja talouden taantumasta johtuvaan työllisyystilanteen heikkenemiseen. Tämä on johtanut työttömyysasteen kasvuun.

Ranska: Tulostaulusta tehdyt talouspoliittiset päätelmät viittaavat sekä ulkoisiin että sisäisiin haasteisiin. Ranskan osuus maailman vientimarkkinoista on supistunut ohjeellisen kynnysarvon ylittävällä määrällä, ja sen vientimarkkinaosuuden supistuminen kuuluu EU:n suurimpiin. Kauppatase heikkenee asteittain, mikä puolestaan on käynnistänyt vaihtotaseen heikkenemisen, vaikka vaihtotase alittaa edelleen ohjeellisen kynnysarvon. Sekä hintakilpailukyvyn että muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn hienoinen aleneminen kasvattaa huolta Ranskan talouden ulkoisesta rahoitusasemasta. Ranskalaisten yritysten heikentynyt kannattavuus ja tämän vaikutukset investointeihin ovat tässä yhteydessä merkityksellisiä tekijöitä, joita on syytä analysoida tarkemmin. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus on noussut vähitellen ohjeellisen kynnysarvon tasolle. Myös julkisen sektorin velka on kasvanut saman jakson aikana.

Italia: Kilpailukykyä ja julkista velkaa koskevat tulostaulun arvot ylittävät ohjeelliset kynnysarvot. Italian kilpailukyky on heikentynyt tuntuvasti 1990-luvun puolivälistä lähtien, mistä on osoituksena myös se, että se on menettänyt jatkuvasti markkinaosuuksiaan. Nämä menetykset näkyvät vain osittain Italian ulkoisen rahoitusaseman tasaisessa heikkenemisessä kotimaisen kysynnän suhteellisen maltillisen kasvun vuoksi. Tärkein selittävä tekijä on tuottavuuden heikko kehitys. Vaikka Italian yksityisen sektorin velkaantuneisuus on pysynyt suhteellisen maltillisena pääasiassa kotitalouksien taloudellisen aseman vuoksi, julkisen velan määrä aiheuttaa huolta erityisesti vaisun kasvukehityksen ja rakenteellisten heikkouksien kannalta. Tämä puolestaan saattaa kohdistaa painetta yksityisen sektorin taseisiin.

Kypros: Monien indikaattoreiden arvot ylittävät ohjeelliset kynnysarvot. Tulostaulusta tehtävät talouspoliittiset päätelmät viittaavatkin mittaviin haasteisiin sekä ulkoisella että sisäisellä puolella. Kyproksen talous kärsi viime vuosikymmenellä jatkuvista vaihtotaseen alijäämistä pääasiassa voimakkaan kotimaisen kysynnän vuoksi. Kyproksen vaihtotaseen kehityksessä voidaan nähdä suuria eroja tavara- ja palvelukaupan välillä. Kyproksen talous on suuntautumassa palvelusektorille. Palvelukaupan ylijäämä kompensoi vain osan tavarakaupan negatiivisesta taseesta. Kyproksen hintakilpailukyky heikkeni kriisiä edeltäneiden vuosien aikana. Tämä kehityssuuntaus on kuitenkin ollut hillitympi myöhempinä vuosina. Erittäin velkaantunut yksityinen sektori on jatkanut jäljellä olevien velkojen lyhentämistä. Yksityisellä sektorilla on kuitenkin samalla myös huomattava määrä omaisuutta. Talousnäkymien heikkeneminen ja finanssipoliittinen tilanne sekä Kyproksen pankkisektorin riskit Kreikassa kasvattavat huolta siitä, kykeneekö maa selviytymään haasteista, jotka liittyvät tarpeeseen sopeutua talouden muilla aloilla ilmenneeseen epätasapainoon.

Latvia: Vuoteen 2008 Latvia kärsi suurista, pitkäaikaisista vaihtotaseen alijäämistä ja ulkomainen nettovarallisuus muuttui nopeasti yhä negatiivisemmaksi, vaikka ulkomaisen nettovelan määrä on pienempi, kun otetaan huomioon suorat ulkomaiset investoinnit. Kriisi sysäsi talouden jyrkkään syöksyyn vaihtotaseen alijäämän välittömän, äkillisen korjauksen myötä. Tämä edellytti vankkaa sopeutusohjelmaa ja sitä tukevaa maksutasetukea, jonka maksaminen päättyy tammikuussa 2012. Aiempi hintakilpailukyvyn jatkuva heikkenemissuuntaus on tasaantunut sisäisen sopeutuksen ja siihen sisältyneiden palkkaleikkausten ja työpaikkojen vähentämisen myötä. Nopean kasvun vuosien tyypillisiä piirteitä olivat luotonannon voimakas kasvu sekä asuntohintojen ja -rakentamisen jyrkkä kasvu. Tämä johti yksityisen sektorin velan nopeaan kasvuun, mikä edellytti velkavivun purkamisprosessia ja asuntojen hintojen tuntuvaa tarkistamista laskukauden aikana. Vaikka työttömyysaste on edelleen korkea, se on laskenut nopeasti huipputasosta, jolle se nousi vuoden 2009 lopulla.

Liettua: Vuoteen 2008 Liettualla oli suuria vaihtotaseen alijäämiä ja sen hintakilpailukyky heikkeni paljolti kotimaan markkinoiden nopean kasvun vuoksi. Kriisivuosina käynnistetyn radikaalin ja mittavan sopeutusprosessin tuloksena vaihtotase on nyt lähellä tasapainoa. Reaaliset efektiiviset valuuttakurssit ovat alentuneet pääasiassa nimellispalkkojen alenemisen myötä. Jo ennen vuotta 2008 Liettua kykeni kasvattamaan vientimarkkinaosuuksiaan matalalta lähtötasolta. Vaikka ulkomainen nettovarallisuus on edelleen negatiivinen ja ylittää selvästi ohjeellisen kynnysarvon, ulkomainen nettovelka on huomattavasti pienempi ulkomaisista suorista sijoituksista tulevan rahoituksen ansiosta. Finanssikriisi päätti pankkialan laajentumisen ja voimakkaan palkkakehityksen, yksityinen sektori alkoi purkaa velkavipuaan, luottovirtojen prosentuaalinen osuus suhteessa BKT:hen kääntyi miinusmerkkiseksi ja asuntojen hintoja on tarkistettu tuntuvasti alaspäin. Vaikka työttömyysaste on edelleen korkea, se on laskenut nopeasti vuoden 2010 huipputasosta.

Luxemburg: Vaihtotasetta koskevan indikaattorin arvo ylittää kynnysarvon maan voimakkaasta erikoistumisesta finanssipalveluihin johtuvien kauppataseen ylijäämien vuoksi. Tämä ei kuitenkaan liity maltilliseen kotimaiseen kysyntään vaan johtuu ennemminkin maan taloudellisten toimintojen ja työpaikkojen keskittyneisyydestä. Luxemburgin hintakilpailukyky on heikentynyt korkeiden palkankorotusten ja tuottavuuden matalan kasvun vuoksi. Samalla on kuitenkin merkillepantavaa, että Luxemburgin osuus palveluiden vientimarkkinoista on kasvussa. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus ylittää ohjeellisen kynnysarvon, ja lisäksi luotonanto on laajamittaista ja siinä on suurta vaihtelua. Tämä johtuu pääasiassa muiden kuin finanssialan kansainvälisten yritysten luotonanto- ja -otto-operaatioista eikä niinkään yksityisen sektorin liiallisesta velkaantuneisuudesta. Kotitalouksien velka-aste on suhteellisen maltillinen. Asuntojen reaalihinnat kokonaisuutena tarkasteltuina nousivat viime vuosikymmenellä jyrkästi, ja niitä on toistaiseksi tarkistettu vain lievästi.

Unkari: Julkisen velan suhdetta ja ulkomaista nettovarallisuutta koskevien tulostaulun indikaattoreiden arvot ylittävät selkeästi ohjeelliset kynnysarvot. Ulkomaisen nettovarallisuuden osalta tämä kehitys on seurausta kriisiä edeltäneinä vuosina kirjatuista jatkuvista vaihtotaseen alijäämistä. Kriisin myötä käynnistettiin jyrkät sopeutustoimet kotimaisen kysynnän romahdettua. Ulkomaisen nettovarallisuuden alijäämä on kuitenkin edelleen suuri, vaikka suuri osa siitä rahoitetaan suorilla ulkomaisilla investoinneilla. Myös luotonanto kasvoi erittäin voimakkaasti kriisiä edeltäneinä vuosina, ja erityisesti kotitalouksien luotot on rahoitettu suurelta osin ulkomaanvaluutalla. Ulkoisten taloudellisten riskien kasautuessa yksityiselle sektorille myös julkinen velka on kasvanut voimakkaasti koko ajan, ja myös se on rahoitettu ulkomaanvaluutalla. Hallitus pyysi virallisesti marraskuussa 2011 EU:lta ja IMF:ltä ennakoivaa rahoitustukea.[21]

Malta: Maltan talous kärsi viime vuosikymmenellä jatkuvista vaihtotaseen alijäämistä, jotka ovat kuitenkin supistuneet viime vuosina. Maltan ulkomainen nettovarallisuus on positiivinen. On kuitenkin epävarmaa, onko ulkoisen alijäämän supistuminen luonteeltaan rakenteellista. Aiemmat vientimarkkinaosuuksien menetykset johtuivat perinteisen tuotantotoiminnan vähenemisestä, mutta palveluala kompensoi nykyään näitä menetyksiä. Asuntojen hinnat ovat nousseet tuntuvasti mutta näyttäisivät kääntyneen nyt laskuun.

Alankomaat: Kriisiä edeltäneinä vuosina Alankomailla oli jatkuvia suuria vaihtotaseen ylijäämiä pääasiassa kauppataseen ja myös kaasun tuottoisan nettoviennin seurauksena. Vaihtotase alittaa kuitenkin tällä hetkellä kynnysarvon, vaikka sen odotetaan komission ennusteen mukavan kasvavan tulevina vuosina. Nimellisten yksikkötyökustannusten hienoisesta noususta huolimatta vientimarkkinaosuudet ovat pienentyneet suhteellisen vähän. Ylijäämät heijastavat myös yrityssektorin korkeaa säästöastetta ja maltillisia investointeja. Alankomaiden talouteen kohdistuvat sisäiset riskit liittyvät ensisijaisesti suhteelliseen suureen yksityisen sektorin velkaan ja kiinteistömarkkinoihin. Kotitalouksien velka suhteessa käytettävissä oleviin tuloihin ja asuntojen hintoihin kasvoi kriisiä edeltäneinä vuosina, mikä johtui osittain kotitalouksille annetuista verokannustimista, jotka vauhdittivat suurten kiinteistöluottojen ottamista. Kotitalouksien nettorahoitusasema on positiivinen.

Itävalta: Itävallan vaihtotase on ollut jatkuvasti ylijäämäinen. Vientimarkkinaosuuksia koskeva indikaattori viittaa kuitenkin tilanteen heikkenemiseen, vaikka yksikkötyökustannusten kasvu on ollut hillittyä. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus on kasvanut vähitellen ja ylittää tällä hetkellä julkisen sektorin velan tavoin hienokseltaan ohjeellisen kynnysarvon. Suhteellisesti tarkasteltuna Itävalta ei kuitenkaan kärsinyt kotimaisten asunto- ja varallisuusmarkkinoiden sekä luotonannon voimakkaasta kasvusta 2000-luvun lopulla. Maan velkaantuneisuuden kasvu johtuukin pääasiassa yritysten velkaantumisesta. Vuonna 2011 tapahtuneen kehityksen perusteella voidaan olettaa, että yksityisen sektorin velka-asteen kasvu on pysähtynyt ja yksityinen sektori – ja myös muut kuin finanssialan yritykset – ovat vastedes nettoluotonantajia.

Puola: Vaikka vaihtotasetta ja ulkomaista nettovarallisuutta koskevien tulostaulun indikaattoreiden arvot ylittävät ohjeelliset kynnysarvot, niitä tarkasteltaessa on otettava huomioon kiinnikuromisprosessi ja se, että ne rahoitettiin paljolti suhteellisen vakaina pysyneillä suorilla ulkomaisilla investoinneilla ja EU:lta saaduilla varoilla. Hintakilpailukyky heikentyi hieman vuosina 2006–2008 nimellisen valuuttakurssien nousun myötä mutta alkoi jälleen parantua vuodesta 2009. Huolimatta hintakilpailukyvyn heikkenemisestä Puolan vientimarkkinaosuudet ovat kasvaneet tuntuvasti ja nimelliset yksikkötyökustannukset ovat nousseet vain vähän. Luotonanto on kasvanut suhteellisen voimakkaasti samalla kun yksityisen sektorin velka-aste on noussut, vaikkakin matalalta lähtötasolta. Yksityisen sektorin velka on kuitenkin rahoitettu osittain ulkomaanvaluutalla.

Slovenia: Kaksi tulostaulun indikaattoria ylittää kynnysarvon vuonna 2010. Kriisiä edeltäneinä vuosina Slovenia hyötyi voimakkaasta talouskasvusta ja kotimaisesta kysynnästä mutta kärsi toisaalta hintakilpailukyvyn hienoisesta heikkenemisestä ja vaihtotaseen alijäämän asteittaisesta kasvusta. On havaittu merkkejä ylikuumenemisesta, erityisesti yksityiselle sektorille suunnatun luotonannon, rakennusalan arvonlisän ja kiinteistöjen hintojen osalta. Maailmanlaajuinen kriisi vaikutti voimakkaasti Slovenian talouteen. Tämä on edistänyt jossain määrin – tosin mahdollisesti vain väliaikaisesti – ulkoisen tasapainon sopeutusta, joka on kuitenkin vasta alussa. Muiden kuin finanssialan yritysten ja rakennusalan korkea velka-aste heijastuu yritysten konkursseihin, lainojen ja pääoman suhteisiin sekä lainalyhennysten viivästymiseen.

Slovakia: Slovakian vaihtotaseessa oli viime vuosikymmenellä suuria ja jatkuvia alijäämiä, jotka rahoitettiin osittain ulkomaisilla pääomasiirroilla. Vaihtotasetta koskevan indikaattorin arvo ylittää kuitenkin edelleen ohjeellisen kynnysarvon, vaikkakin ylitys on hiuksenhieno. Ulkomaisen nettovarallisuuden asteittainen heikkeneminen johtui pääasiassa ulkomaisista suorista sijoituksista, jotka suunnattiin pääasiassa vientipainotteiselle tuotantoteollisuudelle. Hintakilpailukyvyn heikkeneminen, joka vaikuttaa ohjeellisen kynnysarvon ylittävään reaalisia efektiivisiä valuuttakursseja koskevan indikaattorin arvoon, johtuu pääasiassa valuuttakurssien voimakkaasta nimellisestä vahvistumisesta yhdistettynä tuottavuuden, viennin ja maailmankauppaosuuden vahvaan kasvuun. Sekä julkisen että yksityisen sektorin velka-aste on yleisesti ottaen edelleen matala.

Suomi: Monet ulkoiseen rahoitusasemaan liittyvät tulostaulun indikaattorit, kuten vientimarkkinaosuuden menetykset, ylittävät ohjeelliset kynnysarvot. Vaihtotase on ollut viime vuosikymmenellä ylijäämäinen, vaikkakin ylijäämät ovat alkaneet supistua paitsi maailmanlaajuisen taantuman, myös vientisektoreiden rakenteellisten muutosten seurauksena. Vaikka hintakilpailukyvyn heikkeneminen oli viime vuosikymmenellä pääosin suhteellisen hillittyä, heikkeneminen on ollut viime vuosina jossain määrin jyrkempää, koska tuottavuuden supistumisen edellyttämät palkanoikaisut ovat edenneet hitaasti. Tulostaulu viittaa myös yksityisen sektorin velkaantuneisuuden jatkuvaan kasvuun viime vuosikymmenen aikana pääasiassa kiinteistöluottojen määrän kasvun vuoksi. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus ylittää nyt ohjeellisen kynnysarvon. Asuntojen hinnat ovat nousseet viime vuosikymmenellä huolimatta vuosina 2008–2009 tehdyistä lievistä hintatarkistuksista. Vuonna 2010 hinnat alkoivat jälleen nousta, ja hinnannousu ylitti ohjeellisen kynnysarvon. Hintakehitys alkoi kuitenkin muuttua maltillisemmaksi vuoden 2011 jälkipuoliskolla.

Ruotsi: Vaihtotase on ollut jatkuvasti ylijäämäinen ja ylittänyt ohjeellisen kynnysarvon. Tämä perustuu positiivisiin yksityisen ja julkisen sektorin säästöasteisiin mutta jossain määrin myös maltillisiin kotimaisiin investointeihin erityisesti rakennusalalla. Kustannuskehitystä (esim. yksikkötyökustannuksia ja reaalisia efektiivisiä valuuttakursseja) koskevat indikaattorit eivät viittaa hintakilpailukyvyn heikkenemiseen. Ruotsin yksityisen sektorin velka-aste on erittäin korkea ja ylittää selkeästi ohjeellisen kynnysarvon. Kotitalouksien velkaantuneisuus on kasvanut ja on nyt erittäin korkea huolimatta luotonannon kasvun viimeaikaisesta hidastumisesta. Tämä johtuu asuntohintojen erittäin jyrkästä noususta 15 viime vuoden aikana. Hintataso on alkanut tasaantua vasta hiljattain.

Yhdistynyt kuningaskunta: Yhdistynyt kuningaskunta on menettänyt vientimarkkinaosuuksiaan viime vuosikymmenellä, ja niitä koskeva indikaattori ylittää kynnysarvon, vaikkakin kehityksessä on viime vuosina ollut nähtävissä tasaantumista. Se, että reaaliset efektiiviset valuuttakurssit ovat alentuneet huomattavasti viime vuosina, ei ole estänyt tätä markkinaosuuksien menetystä. Yhdistynyt kuningaskunta on kärsinyt samaan aikaan vaihtotaseen alijäämistä, jotka alittavat kuitenkin ohjeellisen kynnysarvon. Myös yksityisen velan suurta määrää voidaan pitää huolestuttavana julkisen talouden heikon tilanteen sekä korkean ja yhä kasvavan julkisen velan vuoksi. Kotitalouksien velkaantuneisuus liittyy pääasiassa kiinteistöluottoihin asuntohintojen korkeiden kumulatiivisten korotusten vuoksi. Vaikka sekä kotitalouksien velka-aste että asuntojen reaalihinnat ovat alentuneet, ne ovat edelleen korkeat, mikä viittaa siihen, että tämän epätasapainon purkamista on jatkettava edelleen. Sopeutuksen nopeus on tältä osin tärkeä näkökohta.

5. Tärkeimmät havainnot ja päätelmät

Tämä ensimmäinen makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely pannaan täytäntöön ongelmallisessa talousympäristössä, jossa erityisesti julkisen talouden velkatilanne aiheuttaa huolta. Kaikissa jäsenvaltioissa on meneillään sopeutusprosessi kriisin vaikutusten tasoittamiseksi, vaikka kunkin valtion kohtaamien haasteiden laajuus ja suuruus vaihtelevat. Kuten komission äskettäisessä vuotuisessa kasvuselvityksessä[22] todetaan, edellisinä vuosina syntyneen merkittävän epätasapainon korjaamisen lisäksi unionin ja jäsenvaltioiden ratkaistavina on myös muita, toisiinsa kytköksissä olevia haasteita, kuten heikon kasvun ja korkean työttömyyden poistaminen, julkisen talouden kestävyyden varmistaminen sekä finanssijärjestelmän vakauttaminen. Epätasapainon korjaaminen on otettu painopisteeksi myös G20-ryhmässä, jossa on otettu käyttöön valvontaprosessi, jolla edistetään maailmanlaajuisten kasvun edellytysten tasapainottamista.

Monissa jäsenvaltioissa on meneillään makrotalouden epätasapainon sopeutusprosessi. Kyse on erityisesti jäsenvaltioista, joissa on/oli suuri vaihtotaseen alijäämä sekä huomattava epätasapaino kotitalouksien ja/tai yritysten taseissa ja julkisella sektorilla. Prosessi on vielä kesken, ja monissa jäsenvaltioissa sopeutus on kasvattanut tuntuvasti työttömyysastetta ja jarruttanut lyhyellä aikavälillä taloudellista toimintaa. Vuotuisessa kasvuselvityksessä korostettiin tuottavuuden kasvua edistävien uudistusten keskeistä asemaa makrotalouden epätasapainosta kärsivissä jäsenvaltioissa, sillä uudistuksilla on myönteinen vaikutus potentiaaliseen tuotantoon ja sopeutumiskykyyn.[23] Uudet kysyntälähtöisen epätasapainon riskit ovat nykytilanteessa yleisesti ottaen vähäisiä, vaikkakin varallisuusmarkkinoihin voi kohdistua jälleen painetta kasvun päästyä uudelleen vauhtiin.

Koska makrotaloudelliseen sopeutusohjelmaan osallistuvien maiden taloudelliseen tilanteeseen ja talouspolitiikkaan kohdistetaan jo tehostettua valvontaa, näitä maita ei arvioida makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä.[24] Nämä maat ovat Kreikka, Irlanti, Portugali ja Romania. Latviaan kohdistetaan ohjelman jälkeistä seurantaa, koska sen maksutasetukiohjelma päättyi 19. tammikuuta 2012. Tämän vuoksi myös sen tilannetta tarkastellaan tässä kertomuksessa.

Komissio katsoo tulostaulusta tehtyjen talouspoliittisten päätelmien perusteella, että monissa jäsenvaltioissa tarvitaan perusteellista jatkoarviointia tiettyjen kysymysten käsittelemiseksi yksityiskohtaisemmin. Laaja-alainen lähestymistapa on valittu siksi, että kyse on nyt ensimmäisestä tämän menettelyn puitteissa suoritettavasta valvontakierroksesta, jonka aikana on pyrittävä ratkaisemaan myös aiemmin kertyneen epätasapainon sopeuttamiseen liittyviä kysymyksiä. Nämä jäsenvaltiot ovat Belgia, Bulgaria, Tanska, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Unkari, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.

Kyseisten jäsenvaltioiden kohtaamissa haasteissa ja niihin liittyvissä potentiaalisissa riskeissä ja heijastusvaikutuksissa on eroja. Joidenkin jäsenvaltioiden on korjattava sekä sisäinen että ulkoinen epätasapaino. Niiden on vähennettävä korkeaa kokonaisvelkaantuneisuuttaan ja palautettava kilpailukykynsä kasvunäkymien ja vientisaavutusten parantamiseksi. Perusteellisen analyysin pohjalta voidaan arvioida paremmin tuottavuuden, kilpailukyvyn ja kaupan kehityksen avaintekijöitä, velkaantumisen seurauksia sekä epätasapainon jyrkkyyttä monissa jäsenvaltioissa. Joissakin maissa sopeutusprosessi etenee nopeasti, mikä johtuu osittain kiinnikuromisvaikutuksista. Tämä kehitys saattaa edellyttää tiiviimpää tarkastelua. Huolimatta makrotalouden hyvästä kokonaiskehityksestä tiettyjen maiden varallisuusmarkkinoiden ja erityisesti asuntomarkkinoiden kehitys sekä yksityisen sektorin velkataakan jatkuva kasvu edellyttävät myös jatkotutkimuksia.

Tulostaulun indikaattoreista tehtävät talouspoliittiset päätelmät viittaavat siihen, että on tarpeen laatia horisontaalinen lisäarviointi käsityksen saamiseksi suurten pitkään jatkuneiden vaihtotaseen ylijäämien aiheuttajista ja poliittisista vaikutuksista erityisesti joissakin euroalueen jäsenvaltioissa. Lähikuukausina komissio aikoo arvioida perusteellisemmin eroja jäsenvaltioiden taloudellisessa suorituskyvyssä sekä kaupallisia ja rahoituksellisia kytköksiä alijäämäisten ja ylijäämäisten maiden välillä sekä selvittää keinoja, joiden avulla euroalueella ja globaalilla tasolla voitaisiin toteuttaa uusia tasapainottamistoimia. Se arvioi myös rakenteellisten tekijöiden ja palvelumarkkinoiden toimivuuden vaikutuksia kotimaiseen kulutukseen ja investointeihin sekä niiden toimimista pitkäkestoisten ylijäämien aikaansaajana. Arvioinnin perusteella annetaan tarvittavat toimintaohjeet. Tässä yhteydessä komissio tarkastelee yksityiskohtaisemmin kiinnikuromisvaikutusten roolia.

Komissio kehottaa monenvälisen valvonnan puitteissa ja asetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvostoa ja euroryhmää käymään keskusteluja tämän kertomuksen päätelmistä. Komissio toivoo saavansa palautetta myös Euroopan parlamentilta ja muilta sidosryhmiltä. Saatuaan kommentteja ja palautetta komissio alkaa valmistella asianomaisia jäsenvaltioita koskevia perusteellisia arviointeja.

[1] Epätasapaino määritellään makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen 2 artiklassa.

[2] Neuvosto antoi tukensa tulostaululle 7. marraskuuta 2011 pidetyn Ecofin-neuvoston kokouksen päätelmissä. Euroopan parlamentti antoi 15. joulukuuta 2011 tulostaulua koskevan päätöslauselman. Euroopan järjestelmäriskikomitea vastasi komissiolle 9. joulukuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.

[3] Makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annettu asetus (EU) N:o 1176/2011.

[4] Euroopan parlamentin päätöslauselma, 15. joulukuuta 2011: http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm.

[5] Talous- ja rahoitusasioiden neuvoston (Ecofin) päätelmät, 8. marraskuuta 2011: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/125976.pdf.

[6] Euroopan järjestelmäriskikomitean näkemykset suunnitelluista finanssimarkkinoiden vakauden kannalta merkityksellisistä tulostauluindikaattoreista on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm.

[7] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja, joka sisältää kuulemisen kohteena ollutta tulostaulusuunnitelmaa koskevan ehdotuksen, on saatavilla osoitteessa WEBLINK. Lisäksi komissio aikoo julkaista tausta-asiakirjan, jossa on lisätietoja valittujen indikaattoreiden perusteista ja ominaisuuksista.

[8] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm.

[9] Lisäksi työllisyystilanteen kehitystä koskevaa indikaattoria tarkastellaan muiden ennakoivampien indikaattoreiden kanssa, ja sitä käytetään, jotta makrotalouden epätasapainon vakavuudesta saataisiin parempi käsitys sen todennäköisen keston ja talouden sopeutumiskyvyn kannalta.

[10] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm.

[11] Ks. alaviite 7.

[12] Tämä seikka otetaan huomioon myös erityisesti luottomarkkinoiden kehitystä ja asuntojen hintoja koskevissa tulostaulun indikaattoreissa. Vuoden 2012 loppuun mennessä on tarkoitus kehittää pankki- ja finanssialaa koskeva indikaattori, joka aiotaan sisällyttää tulostauluun hyvissä ajoin ennen seuraavaa EU-ohjausjaksoa.

[13] Nämä pääomansiirrot sisältävät myös EU:n rakennerahastoista tulevan pääoman. Slovakian ja Puolan tapauksissa pääomataseen ottaminen huomioon merkitsisi sitä, että indikaattorin arvo olisi ohjeellisten kynnysarvojen mukaisissa rajoissa. Myös Kreikka, Espanja ja Portugali saivat runsaasti pääomaa EU:n rakennerahastoista.

[14] Ulkomaista nettovarallisuutta koskevat tilastot kuvaavat maan nettorahoitusasemaa (vastuut, joista on vähennetty varat) verrattuna muuhun maailmaan. Kyseiset tiedot kattavat suorat sijoitukset ja portfoliosijoitukset, johdannaiset sekä muut sijoitukset ja valuuttavarannot.

[15] Ulkomainen nettovelka kuvaa maan nettoasemaa verrattuna muuhun maailmaan sellaisten vastuiden osalta, jotka edellyttävät velallisen maksavan jossain vaiheessa tulevaisuudessa velan pääomaa ja/tai korkoa. Ulkomainen nettovelka saadaan vähentämällä ulkomaisesta nettovarallisuudesta muut ulkoiset vastuut kuin velat (esim. pääomasijoitukset).

[16] Yksikkötyökustannusten kasvu nopeutui vuonna 2009, koska tuntuvat palkanoikaisut eivät useinkaan riittäneet kompensoimaan tuotoksen alenemisesta ja työvoiman hamstrauksesta johtunutta tuottavuuden jyrkkää supistumista. Yksikkötyökustannusten keskimääräinen kasvu hidastui kuitenkin olennaisesti vuonna 2010 ja on ollut maltillista vuonna 2011.

[17] Ohjeellisten kynnysarvojen eriyttäminen tulostaulussa euroalueen jäsenvaltioiden ja euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden kesken on taloudellisesti perusteltua. Yksikkötyökustannusten osalta eriyttämistä voidaan perustella sillä, että useimmat euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot ovat kokeneet 1990-luvun alusta alkaen kaupan vapauttamisprosseja, jotka ovat pitäneet sisällään tuotannontekijöiden hintojen lähentymistä, mikä on aiheuttanut työvoimakustannusten suhteellisen voimakasta kasvua.

[18] Nämä päätelmät näyttävät pitävän paikkansa myös silloin, kuin vientimarkkinaosuuksien muutosta tarkastellaan tavarakaupan volyymien perusteella.

[19] Valtiot ovat ottaneet vastatakseen suuria taseen ulkopuolisia vastuita ja sitoumuksia yksityiseltä sektorilta, ja vaikka näillä ei ole välitöntä vaikutusta velkaantuneisuuteen, ne voivat vaikuttaa kyseisten valtioiden näennäiseen luottokelpoisuuteen. Myös yksityisellä sektorilla on heijastusvaikutuksia julkiseen sektoriin, sillä yksityisen sektorin toimijoista (ei vain finanssilaitoksista) voi tulla valtioiden merkittäviä velkojia, jolloin valtiot ovat alttiina finanssipoliittisille vaikeuksille.

[20] Vaikka konsolidoituihin lukuihin perustuva yksityisen sektorin velkaantumisaste on Belgiassa matalampi yritysten sisäisten lainojen suuren osuuden vuoksi.

[21] Viralliset neuvottelut eivät ole vielä alkaneet.

[22] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/documents/pdf/ags_en.pdf.

[23] Ks. myös vuotuisen kasvuselvityksen makrotaloutta koskeva liite osoitteessa http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/documents/pdf/annex_2_en.pdf.

[24] Tämä on linjassa myös rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden talouden ja julkisen talouden valvonnan tiukentamisesta euroalueella 23 päivänä marraskuuta 2011 annetun komission asetusehdotuksen kanssa, KOM(2011) 819 lopullinen.