EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 15.11.1996 
KOM(%) 557 lopull. 
TOIMINTATAPAA KÄSITTELEVÄ ASIAKIRJA 
METAANIPÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISESTÄ 
{KOMISSION TI&DONANTO mtNQSlOLLE' JA 
8W0OPAN PARlAMBNTmm 

Sisällysluettelo 
1. TIIVISTELMÄ s.3 
2. ASIASISÄLTÖ s.9 
2.1 Metaani s.9 
2.2 Luonnolliset lähteet s.9 
2.3 Ilmakehän metaanipitoisuus s.9 
2.4 Metaani ja maailman ilmaston muuttuminen s. 10 
2.5 Maailman metaanipäästöjen vakiinnuttaminen ja vähentäminen s. 10 
2.6 Metaanipäästöjen lopettaminen: poltto ja energian talteenotto/ 
poltto ilman energian talteenottoa 
Käyttöönotettavan prosessin taloudelliset tekijät s. 11 
2.7 Metaanipäästöt Euroopan unionissa s. 11 
3. EUROOPAN UNIONIN METAANBLÄHTEET JA NYKYISET 
PÄÄSTÖT s. 12 
3.1 Maatalous s. 12 
3.2 Jätteet s. 12 
3.3 Energia ' s. 12 
4. METAANIPÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISEN VAIHTOEHDOT 
JÄSENVALTIOIDEN JA KOLMANSIEN MAIDEN ILMOITTAMIA 
TOIMENPITEITÄ s. 13 
4.1 MAATALOUS s. 13 
4.1.1 Suolistokäyminen s. 13 
4.1.2 Karjanlanta s. 15 
4.1.3 Joitakin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden 
ilmoittamia toimenpiteitä s. 16 
4.2 JÄTTEIDEN KÄSITTELY JA HÄVITTÄMINEN s. 17 
4.2.1 Kaatopaikat s. 17 
4.2.2 Joitakin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden 
ilmoittamia toimenpiteitä s. 18 
4.3 ENERGIA s. 19 
4.3.1 Fossiilisten polttoaineiden otto ja jakelu s. 19 
4.3.1.1 Hiili s. 19 
4.3.1.2 Maakaasu s.20 
4.3.2 Polttaminen s.21 
4.3.3 Joitakin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden 
ilmoittamia toimenpiteitä s.21 
5. EUROOPAN UNIONISSA HARKITTAVIA TOIMENPITEITÄ s.22 
5.1 MAATALOUS s.22 
5.1.1 Suolistokäyminen s.22 
5.1.2 Karjanlanta s.23 
5.2 JÄTTEIDEN KÄSITTELY JA HÄVITTÄMINEN s.24 
5.3 ENERGIA s.26 
5.3.1 Fossiilisten polttoaineiden tuotanto ja jakelu s.26 
5.3.1.1 Hiili s.26 
5.3.1.2 Maakaasu s.26 
5.3.2 Polttaminen s.27 
5.4 PÄÄTELMÄT s.27 
LIITE s.31 
1. TIIVISTELMÄ 
Metaani, maailmanlaajuinen kysymys? 
Metaanin (CH4) pitoisuus ilmakehässä on lisääntynyt jatkuvasti esiteollisesta ajasta lähtien, 
pääasiassa ihmisen toiminnan vaikutuksesta. Metaani on aktiivinen kasvihuonekaasu, joka 
sitomalla lämpöä (infrapunasäteilystä) ja estämällä sen haihtumista avaruuteen nostaa 
ilmakehän ja maanpinnan lämpötilaa ja kiihdyttää "maailmanlaajuista kasvihuoneilmiötä". 
Metaani on nykyisin hiilidioksidin (C02) jälkeen toiseksi tärkein maapallon ilmaston 
lämpenemistä aiheuttava kaasu. Ilmakehän metaanipitoisuuden lisääntymisen osuus 
maailmanlaajuisesta kasvihuoneilmiöstä on 18 prosenttia, kun hiilidioksidin osuus on noin 
66 prosenttia (katso kuva 2). 
Tiedonannon tarkoitus 
Tämän asiakirjan tarkoituksena on tarkastella ilmakehän metaanipitoisuuteen liittyviä 
ongelmia ja kysymyksiä, tunnistaa päästöjen tärkeimmät lähteet ja nielut, esittää 
kustannustehokkaita keinoja näiden päästöjen vähentämiseksi ja tuoda esiin erilaisia 
toimintamahdollisuuksia sisällytettäviksi päästöjen pienentämiseen tähtäävään yhteisön 
toimintatapaan. Tiedonannossa käsitellään erilaisia toimenpiteitä, joita toteutetaan 
erityisesti ensisijaisilla toimialoilla eli maatalouden, jätteiden ja energian alalla. 
Sekä yhteisön että kansainvälisellä tasolla on tunnustettu, että metaanipäästöjen 
vähentämiseen tähtäävän politiikan olisi oltava tärkeä osa yleistä ilmastonmuutosstrategiaa 
erityisesti siksi, että metaanipäästöjen vähentämisstrategialla voi olla nopeampi vaikutus 
tilanteeseen kuin hiilidioksidipäästöjen vähentämisstrategialla. Vastauksena tähän 
haasteeseen tässä tiedonannossa kehitetään EU:lie uskottava metaanipäästöjen 
vähentämiseen tähtäävä strategia, joka kattaa käyttökelpoiset politiikat ja toimenpiteet ja 
joka voi muodostua keskeiseksi tekijäksi EU:n ilmastonmuutospolitiikan kehittämisessä. 
Tässä politiikassa on edelleen joitakin avoimia kysymyksiä, joiden osalta on päätettävä, 
mitä toimintasuuntaa noudatetaan metaanipäästöjen vähentämiseksi. Tällaisen arvion 
tärkeä osakysymys on, olisiko tietty päästöjen vähennystavoite saavutettava tietyn ajan 
kuluessa (viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman mukaisesti) vai olisiko 
toimenpiteet valittava vaihtoehtojen joukosta sen mukaan, minkä kustannus-hyötysuhde 
on paras tiettyyn rajaan saakka. Tällainen raja voitaisiin periaatteessa määrittää joko 
metaanipäästöjen yhteiskunnalle aiheutuvien kustannusten perusteella tai muilla 
soveltuvilla tavoilla. 
Ehdotetun toimintatavan kustannustehokkuuden arvioimiseksi saattaa olla tarpeen tehdä 
yksityiskohtaisia lisäselvityksiä ennen konkreettisten toimenpiteiden ulottamista Euroopan 
unionin tasolle. 
Metaanin pääominaisuudet 
Metaanin tärkeimmistä ilmakehään haitallisesti vaikuttavista ominaisuuksista on mainittava 
erityisesti seuraavat: 
Ensinnäkin, ilmakehän metaanipitoisuus (1,72 ppm) on lähes kaksinkertaistunut 
vuosisadan alun jälkeen, ja tämä on tapahtunut pääasiassa ihmisen toiminnan seurauksena. 
Toiseksi, kasvihuonekaasun vaikutusta ilmaston lämpenemiseen kuvataan yleensä sen 
ominaislämmitysvaikutuksella (OLV). Ominaislämmitysvaikutus ilmoittaa kuinka 
moninkertainen aineen vaikutus on verrattuna vertailuaineeseen eli hiilidioksidiin, jonka 
ominaislämmitysvaikutus on määritelty yhdeksi. Metaanin ominaislämmitysvaikutus on 
62 kertaa suurempi kuin hiilidioksidin, mikä osoittaa, kuinka tärkeää päästöjen 
vähentäminen on. 
Kolmanneksi, ilmakehän metaanipitoisuuden vakiinnuttamiseksi tarvitsee 
maailmanlaajuisia ihmisen toiminnasta aiheutuvia metaanipäästöjä vähentää vain 10 
prosenttia, kun taas hiilidioksidipitoisuuden vakiinnuttamiseksi olisi ihmisen toiminnan 
hiilidioksidipäästöjä vähennettävä lähes 60 prosenttia. Tämä ero vaikuttaa selvästi tiettyjen 
vähennystavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavien ohjelmien ja toimenpiteiden laajuuteen 
ja tehtävän vaatimien voimavarojen määrään. Hiilidioksidi on kuitenkin tulevaisuudessakin 
ilmaston lämpenemisen päätekijä. 
Neljäs tärkeä piirre on metaanin viipymäaika ilmakehässä, 12 17 vuotta, verrattuna 
hiilidioksidin viipymäaikaan, joka on 50 200 vuotta. Toisin sanoen metaanipäästöjen 
vähentämiseen tähtäävän toimintatavan toteuttamisella on vaikutusta maailmanlaajuiseen 
kasvihuoneilmiöön melko lyhyellä aikavälillä verrattuna hiilidioksidipäästöjen 
vähentämiseen, jonka vaikutukset näkyvät vasta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. 
Lopuksi on syytä huomauttaa, että pelkkä metaanin polttaminen muuntaa metaanin 
hiilidioksidiksi ja poistaa 95 prosenttia sen lämmitysvaikutuksesta. 
EU:n päästöt 
Ihmisen toiminnasta aiheutuvien metaanipäästöjen tärkeimmät lähteet EU:n alueella ovat 
maatalous, jätteet ja energia. Näiden päästöjen määrät on selvitetty, ja niistä on 
yhteenveto jäljempänä (CORINAIR 90 -tiedot). 
Maatalous on suurin (45 prosenttia) metaanin tuottaja, ja metaanilähteitä ovat eläinten 
anaerobinen suolistokäyminen eli ruuansulatus (30 prosenttia) sekä eläinperäisen jätteen 
eli karjanlannan anaerobinen käsittely (15 prosenttia). Seuraavana ovat jätteet (32 
prosenttia): metaania syntyy kaatopaikoille joutuneen orgaanisen aineen anaerobisesta 
käymisprosessista. Metaanipäästöjä syntyy myös energian tuotannosta ja käytöstä (23 
prosenttia), varsinkin hiilikaivostoiminnasta (12 prosenttia) ja maakaasun (8 prosenttia) 
tuotannosta, jakelusta ja kulutuksesta. 
Ihmisen toiminnasta aiheutuneiden metaanipäästöjen tärkeimmät lähteet ja niiden 
päästömäärät EU:n alueella (vuonna 1990) 
Maatalous 44,7 % 10,2 Mtn 
märehtijöiden (nautakarja, lampaat) x 
suolistokäyminen (ruuansulatus): 30 % 
karjanlanta: 14,7 % 
Jätteet 31,5 % 7,3 Mtn 
kaatopaikat: 30,8 % 
jäteveden puhdistus (liete): 0,7 % 
Energia 23 % 5,3 Mtn 
hiilen kaivaminen, kuljetus ja varastointi: 11,4% 
kaasun tuotanto ja jakelu: 8,8% 
poltto: 2 % 
kuljetus: 0,8 % 
Mtn = miljoonaa 
tonnia 
Yhteisön toimintatapa metaanipäästöjen vähentämiseksi 
Tässä asiakirjassa selostetaan joitakin mahdollisuuksia metaanipäästöjen vähentämiseksi 
sekä kuvataan ohjelmia ja toimenpiteitä, joita jo toteutetaan jäsenvaltioissa tai kolmansissa 
maissa. Asiakirjassa määritellään lupaavimmilla aloilla (maatalous, jätteet ja energia) 
Euroopan unionissa sekä kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla toteutettavia 
tehokkaita vaihtoehtoja. Niitä ehdotetaan mahdollisiksi toimenpiteiksi, joita toteutetaan 
osana yhteisön strategiaa. 
Maataloudessa lupaavin alue metaanipäästöjen vähentämisen kannalta on karjanlannan 
käsittely. Anaerobiset mädättämöt tai yksinkertaiset, katetut altaat ovat tehokas tapa 
rajoittaa ja vähentää metaanipäästöjä. Jotta menetelmät tulevat hyväksytyiksi, on niiden 
tarjoamista eduista tiedotettava maanviljelijöille Euroopan unionin tasolla sekä 
kansallisesti, alueellisesti ja paikallisesti toteutettavien havainnollistamisohjelmien ja 
soveltuvuustutkimusten avulla. Sen jälkeen on otettava käyttöön talteenottojärjestelmien 
asentamiseen velvoittava Euroopan unionin lainsäädäntö, joka koskee tietynkokoisia 
karjatiloja (eläinten määrä määriteltävä). 
Jätteen osalta on tarpeen erottaa uusiin ja olemassa oleviin kaatopaikkoihin kohdistuvat 
erityistoimenpiteet ja yleiset toimenpiteet kaatopaikoille joutuvan orgaanisen jätteen 
määrän vähentämiseksi. Euroopan unionin tasolla olisi toteutettava toimenpiteitä sen 
varmistamiseksi, että uudelle anaerobiselle kaatopaikalle annetaan toimilupa vain siinä 
tapauksessa, että muut metaanin vähentämisvaihtoehdot on tutkittu ja, jos ne eivät ole 
käyttökelpoisia, että käyttöön otetaan tehokas järjestelmä syntyvän metaanin 
talteenottamiseksi ja hyödyntämiseksi. Olemassa olevien kaatopaikkojen osalta Euroopan 
unionin lainsäädännössä on edellytettävä, että kaatopaikat varustetaan aina kun se on 
mahdollista siten, että metaani voidaan ottaa talteen ja käyttää. Jos tämä ei ole 
mahdollista, lainsäädännön on edistettävä metaanin soihdutusta. Metaanin talteenoton 
lisäämistä ja tekniikan edelleen kehittämistä olisi edistettävä taloudellisin kannustimin sekä 
kansallisella että Euroopan unionin tasolla. Samanaikaisesti on Euroopan unionissa sekä 
kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla toteutettava yleisiä toimenpiteitä 
kaatopaikoille joutuvan orgaanisen jätteen määrän vähentämiseksi jätteiden syntymisen 
minimoinnin, lajittelun, kierrätystuotteiden kehittämisen, kompostoinnin ja muiden 
keinojen avulla. 
Energia-alan hiilentuotanto ja sen aiheuttamat metaanipäästöt vähenevät edelleen 
tulevaisuudessa, joten on erittäin vaikeata perustella metaanin talteenottomenetelmistä 
hiilentuotannolle aiheutuvia lisäkustannuksia. Euroopan unionin aloitteiden on rohkaistava 
jäsenvaltioita laatimaan ohjelmia, jotka edistävät parhaan mahdollisen tekniikan käyttöä 
niissä hiilikaivoksissa, jotka ovat toiminnassa vielä tietyn ajan (esimerkiksi 10 vuoden) 
kuluttua. Maakaasupäästöjen kohdalla tehtävä on helpompi, ja EU voisi määritellä vuotoja 
koskevan minimointistandardin siirto- ja jakeluverkoston tehottomimpien osien 
uusimiseksi. Toinen, jäsenvaltiotasoinen aloite vähentäisi metaanipäästöjä lisäämällä 
putkistojen tarkastustiheyttä ja siten vähentämällä maakaasuvuotoja. 
Koska kasvihuoneilmiön ja erityisesti metaanipäästöjen rajoittaminen ovat 
maailmanlaajuisia ympäristökysymyksiä, niihin on parempi paneutua yhteisön tasolla kuin 
eri jäsenvaltioiden yksittäisin erilaisin toimin. On kuitenkin huomattava, että eräät 
ehdotetuista aloitteista on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti parempi toteuttaa 
kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. Nämä aloitteet on kuitenkin aina 
sovitettava yhteen kansainvälisesti ja yhteisön tasolla, jotta maailmanlaajuiset 
ympäristösitoumukset voidaan täyttää tulevaisuudessa. 
Tässä tiedonannossa kuvataan samantyyppisten toimintatapojen kehitysarvioita 
metaanipäästöjen vähenemisestä (CITEPA-tutkimus). Tulokset ovat merkittäviä, vaikka 
sisältävätkin joitakin epävarmuustekijöitä. Tutkimuksessa ennustetaan, että jos samanlaisia 
toimenpiteitä otetaan käyttöön Euroopan unionissa, voidaan metaanipäästöjen odottaa 
vähenevän 30 prosenttia vuoteen 2005 ja 41 prosenttia vuoteen 2010 mennessä verrattuna 
vuoden 1990 tasoon. 
Ehdotetut vaihtoehdot on esitetty seuraavassa taulukossa. 
YHTEENVETO HARKITTAVISTA EUROOPAN UNIONIN TOIMENPITEISTÄ 
METAANIPÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISEKSI 
MAATALOUS 
* Suolistokäyminen 
tutkimuksen ja kannustimien edistäminen (Euroopan unionin ja kansallisella 
tasolla) käyttökelpoisten politiikkojen ja toimenpiteiden kehittämiseksi 
* Kananlanta 
anaerobiset mädättämöt tai katetut altaat (mieluiten yhdistettynä energiakäyttöön, 
jos pelkkä soihdutus ei ole varteenotettava vaihtoehto) 
. 1. vaihe: esittelyohjelmat Euroopan unionin sekä kansallisella, alueellisella ja 
paikallisella tasolla 
. 2. vaihe: velvoite Euroopan unionin tasolla asentaa talteenotto- ja 
käyttöjärjestelmä tietynkokoisille karjatiloille eläinten lukumäärän mukaan (määrä 
määriteltävä) 
JÄTTEET 
* Yleiset toimenpiteet 
sellaisten toimenpiteiden edistäminen Euroopan unionissa sekä kansallisella, 
alueellisella ja paikallisella tasolla, joiden tarkoituksena on 
. orgaanisen jätteen syntymisen minimointi, mukaan lukien pakkaukset 
. orgaanisen jätteen lajittelun edistäminen 
. orgaanisen jätteen talteenotto (esimerkiksi kompostoimalla) ja energian 
talteenotto. Jätteen talteenotto olisi näistä kahdesta asetettava etusijalle, mikäli se 
on ympäristön kannalta mielekästä. On kuitenkin otettava huomioon molempien 
toimenpiteiden ympäristölliset, taloudelliset ja tieteelliset vaikutukset; näiden 
vaikutusten arviointi voi eräissä tapauksissa johtaa energian talteenoton 
asettamiseen etusijalle. 
taloudelliset kannustimet Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla 
kierrätystuotteiden menekin edistämiseksi 
* Uudet kaatopaikat 
Euroopan unionin lait, jotka muiden vaihtoehtojen puuttuessa edellyttävät, että 
uudet anaerobiset kaatopaikat varustetaan metaanin talteenotto- ja 
käyttöjärjestelmällä 
* Olemassa olevat kaatopaikat 
Euroopan unionin lait, jotka edellyttävät olemassa olevien kaatopaikkojen 
varustamista metaanin talteenotto- ja käyttöjärjestelmillä aina kun se on 
mahdollista. Energiaa tuottavan metaanin talteenoton tukeminen ja edistäminen 
taloudellisin kannustimin Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla. Jos tämä ei 
ole mahdollista, edistetään metaanin soihdutusta. 
ENERGIA 
* mm 
Euroopan unionin suositus jäsenvaltioille sellaisten metaanipäästöjen 
vähentämisohjelmien käynnistämiseksi, jotka edistävät parhaan mahdollisen 
talteenottotekniikan käyttöä hiilikaivoksissa 
* Maakaasu 
Vuotojen minimointia koskevan Euroopan unionin standardin asettaminen 
putkistojen tarkastustiheyden lisääminen kansallisella tasolla 
TIIVISTELMÄN LIITE 
Kansainväliset ja yhteisön toimintaohjelmat 
Hallitustenvälinen ilmastonmuutosta koskeva puitesopimus (FCCC), jonka Euroopan 
yhteisö ratifioi joulukuussa 1993, sisältää sitoumuksia, joiden mukaan sopimuspuolten on 
toteutettava toimenpiteitä kasvihuonekaasujen päästöjen pienentämiseksi ja raportoitava 
näiden toimenpiteiden tuloksista "tavoitteenaan palauttaa yhdessä tai erikseen ihmisen 
toiminnan aiheuttamat hiilidioksidin ja muiden kuin Montrealin pöytäkirjan sääntelemien 
kasvihuonekaasujen päästöt niiden vuonna 1990 vallinneisiin määriin". Tämä tarkoittaa 
hiilidioksidin, metaanin ja typpioksiduulin kaltaisia kasvihuonekaasuja, joiden pitoisuudet 
ovat kasvamassa ilmakehässä yli luonnollisten pitoisuuksien. 
Ilmastonmuutoksen torjuntaohjelmia koskeva kansainvälinen ja yhteisön tasoinen 
keskustelu on kuitenkin toistaiseksi keskittynyt hiilidioksidiin (C02) ja halogenoituihin 
hiilivetyihin (CFC-yhdisteisiin). Muihin kasvihuonekaasuihin, kuten metaaniin ja 
typpioksiduuliin (N20), on kiinnitetty vähemmän huomiota osittain siksi, että niiden 
lähteitä ja nieluja koskevat määrälliset tiedot ovat puutteellisia. Tieteellinen tieto kaikista 
kasvihuonekaasuista on kuitenkin merkittävästi lisääntynyt, ja ilmastovaikutuksia koskeva 
epävarmuus on jatkuvasti vähentynyt. 
Yhteisön toimintaohjelmien tähänastinen kehitys 
Helmikuussa 1993 Euroopan unioni sitoutui toteuttamaan toimenpiteitä kestävän 
kehityksen varmistamiseksi viidennessä toimintaohjelmassaan, jonka nimenä on "Kohti 
kestävää kehitystä". Tässä yhteydessä Euroopan unioni muistutti, että metaani (CH4) on 
yksi kasvihuoneilmiön päätekijöistä. Ilmastonmuutosta koskevassa puiteohjelmassaan, 
(luku 5) unioni on määritellyt joukon kasvihuonekaasuihin kuten hiilidioksidiin, metaaniin, 
typpioksiduuliin ja CFC-yhdisteisiin kohdistuvia toimenpiteitä, joiden tavoitteena 
nimenomaan metaanin osalta on päästöjen vähentäminen mahdollisuuksien mukaan. 
Samalla Euroopan unioni pyrkii ympäristöä ja ilmastoa koskevan tutkimusohjelmansa 
kautta parantamaan tietämystä kasvihuonekaasujen lähteistä ja nieluista. 
Kertomuksessa viidennen toimintaohjelman edistymisestä tammikuussa 1996 annetussa 
arviossa ilmastonmuutoskysymyksestä todettiin, että Euroopan unionin tasolla on 
asetettava etusijalle toimet, joiden tarkoituksena on määritellä muiden kasvihuonekaasujen 
kuin hiilidioksidin vaikutukset. Raportissa todettiin myös, että komissio ei ole riittävän 
nopeasti esittänyt selvitystä ongelmasta ja mahdollisista toimenpiteistä, jotka sisältävät 
metaanin ja typpioksiduulin vähennystavoitteet. 
Kesäkuussa 1993 perustettiin neuvoston päätöksellä (93/389/ETY) seurantamekanismi 
yhteisön hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen päästöjä varten. Sen 7 artiklan 2 
kohdassa sanotaan, että muiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin osalta "olisi 
laadittava kansalliset ohjelmat näiden kaasujen rajoittamiseksi. 
Ympäristöneuvosto pyysi 15. 16. joulukuuta 1994 komissiota laatimaan mahdollisimman 
nopeasti toimintatavan muiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin ja varsinkin 
metaanin ja typpioksiduulin päästöjen vähentämiseksi. 
Lisäksi neuvoston ilmastokysymyksiä käsittelevä tilapäinen työryhmä, joka työstää 
yhteisön osuutta pöytäkirjaa koskeviin neuvotteluihin "Berliinin mandaatin" mukaisesti, 
käsittelee parhaillaan yhteisön kannanottoa kolmella keskeisellä alueella, maataloudessa, 
jätehuollossa ja teollisuudessa. Kannanotossa tarkastellaan pöytäkirjaan sisällyttämisen 
kannalta mahdollisia toimintaohjelmia ja toimenpiteitä metaanipäästöjen rajoittamiseksi 
ja/tai vähentämiseksi. 
2. ASIASISÄLTÖ 
2.1 Metaani 
Metaani (CH4) on säteilyllisesti ja kemiallisesti aktiivinen kasvihuonekaasu. 
Säteilyaktiivisena aineena metaani sitoo infrapunasäteilyä eli lämpöä ja lämmittää siten 
maapalloa. Se on hiilidioksidin (C02) jälkeen toiseksi tärkein mahdollisesti tapahtuvaan 
ilmaston lämpenemiseen vaikuttava tekijä. Kemiallisesti aktiivisena metaani osallistuu 
monimutkaisiin kemiallisiin reaktioihin ilmakehässä. Metaani poistuu luonnollisesti 
reaktioissa hydroksyyliradikaalin (OH) kanssa. Hydroksyyliradikaalin pitoisuus vähenee 
kuitenkin koko ajan, mikä lisää ilmakehän metaanipitoisuuden lisäksi myös 
otsonipitoisuutta1 ja stratosfäärin vesihöyrypitoisuutta, jotka kummatkin ovat 
kasvihuonekaasuja. 
2.2 Luonnolliset lähteet 
Ilmakehän metaanipitoisuuden vaihtelut ovat edellisten 150 000 vuoden aikana johtuneet 
suurelta osin luonnon järjestelmistä, varsinkin kosteikoista, peräisin olevien päästöjen 
vaihteluista. Tämä viittaa siihen, että tulevat ilmastonmuutokset saattavat lisätä luonnon 
lähteiden metaanipäästöjä. Monista luonnon lähteistä, varsinkin kosteikoista, 
kaasuhydraateista ja ikiroudasta tulevat päästöt ovat vahvasti riippuvaisia 
ympäristömuuttujista, kuten lämpötilasta ja sademäärästä. Sen vuoksi ihmisen 
aikaansaama ilmastonmuutos voi lisätä kasvihuonekaasujen päästöjä luonnon lähteistä ja 
kasvattaa siten tulevan ilmastonmuutoksen suuruusluokkaa. 
Koska mahdollisuudet vaikuttaa näihin päästöihin ovat hyvin rajalliset, tässä asiakirjassa 
ei käsitellä luonnon metaanilähteitä tai -nieluja eikä selvitetä ihmisen toiminnan haitallisia 
vaikutuksia niihin. Asiakirjassa keskitytään vain ihmisen toiminnasta aiheutuviin 
metaanipäästöihin, sillä ne ovat yksi tärkeimmistä ilmastonmuutokseen vaikuttavista 
tekijöistä. 
2.3 Ilmakehän metaanipitoisuus 
Ilmakehän metaanipitoisuus lisääntyy. Lisääntyminen johtuu ihmisen metaanipäästöjä 
aiheuttavasta toiminnasta ja osittain myös maapallon väestönkasvusta. 
Vuonna 1990 metaanipitoisuus oli noin 1,72 ppm2, eli lähes kaksinkertainen vuosisadan 
i 
Metaani on tärkeä tekijä troposfäärin otsonin muodostumisessa. 
alun arvioituun pitoisuuteen verrattuna. Kuvissa 1,2 ja 3 esitetään yhteenveto jääpeitteestä 
saaduista tiedoista ja suorista mittaustuloksista, jotka osoittavat metaanipitoisuuden 
lisääntymistä ilmakehässä. Auringon infrapunaspektrien analyysit ovat osoittaneet, että 
ilmakehän metaanipitoisuus on lisääntynyt noin 30 prosenttia viimeisten 40 vuoden aikana. 
Metaanin määrä ilmakehässä on nykyisin noin 4850 Mtn3, ja määrän arvioidaan 
lisääntyvän noin 30 miljoonalla tonnilla vuosittain. Ilmakehän metaanipitoisuuden 
odotetaan edelleen lisääntyvän, vaikka maailmanlaajuiset mittausohjelmat viittaavat siihen, 
että lisääntymisnopeus on hidastunut useiden viime vuosien aikana. Nykyään ilmakehän 
metaanipitoisuus kasvaa noin 0,0115 ppm vuodessa. 
2.4 Mgtflflni ja maailman ilmaston muuttuminen 
Ilmakehän metaanipitoisuuden lisääntyminen vaikuttaa merkittävästi maapallon ilmaston 
muuttumiseen. Metaani imee erittäin tehokkaasti maanpinnasta lähtevää infrapunasäteiryä 
eli lämpöä. Imemällä infrapunasäteilyä ja estämällä sen pääsyn avaruuteen metaani nostaa 
ilmakehän ja maanpinnan lämpötilaa ja edistää siten "kasvihuoneilmiötä". 
Kasvihuonekaasun vaikutusta maapallon lämpenemiseen kuvataan tavallisesti sen 
ominaislämmitysvaikutuksella (OLV). OLV-arvo ilmaisee miten monta kertaa suurempi 
tietyn aineen vaikutus on verrattuna vertailuaineeseen, joka on hiilidioksidi ja jonka OLV 
on yksi. Ominaislämmitysvaikutuksen laskeminen hiilidioksidiin verrattuna ei ole 
yksinkertaista osittain siksi, että aineilla on sekä suoria että epäsuoria vaikutuksia. Kuten 
jo mainittiin, metaani vaikuttaa maapallon lämpenemiseen epäsuorasti vaikuttamalla 
otsonin määrään troposfäärissä ja stratosfäärissä, hydroksyylin (OH) määrään 
troposfäärissä ja vesihöyryn määrään stratosfäärissä. Näistä kemiallisista reaktioista 
johtuva metaanin epäsuora lämmitysvaikutus on verrattavissa sen suoraan vaikutukseen, 
joskin vertailuun sisältyy merkittävää epävarmuutta4. 
IPCC5 on suositellut metaanin ominaislämmitysvaikutukseksi arvoa 62, joka sisältää sekä 
suorat että epäsuorat vaikutukset 20 vuoden aikavälille. Tämä tarkoittaa sitä, että yhden 
metaanitonnin lämmitysvaikutus on 62 kertaa suurempi kuin yhden hiilidioksiditonnin. Jos 
vaikutuksia tarkastellaan 100 vuoden ajanjaksolla, on metaanin OLV-arvo noin 25. 
Samalle aikavälille on arvioitu, että 18 prosenttia kasvihuoneilmiöstä aiheutuu ilmakehän 
metaanipitoisuudesta. Kaikkien kasvihuonekaasujen osuudet säteilypakotteesta vuonna 
1990 on esitetty kuvassa 2. 
2.5 Maailman metaanipäästöjen vakiinnuttaminen ja vähentäminen 
Koska ilmakehän metaanipitoisuus on kasvanut noin 30 miljoonalla tonnilla vuosittain, 
pitäisi pitoisuuksien vakiinnuttamiseksi vähentää nykyisiä päästöjä suunnilleen samalla 
3 
4 1 ppm = 1 ppmv = 1 tilavuuden miljoonasosa 
1 ppb = 1 ppbv = 1 tilavuuden miljardisosa 
1 ppm = 1000 ppb 
1 Mtn = 10*tn = 10» kg 
Tyypillinen epävarmuus on ± 35 % suhteessa COz-vertailuarvoon. 
Hallitustenvälinen ilmastopaneeli 
10 
määrällä. Vähennys olisi alle 10 prosenttia nykyisistä ihmisen toiminnan aiheuttamista 
päästöistä. Määrä on paljon pienempi kuin muiden tärkeimpien kasvihuonekaasujen 
pitoisuuksien vakiinnuttamiseksi vaadittavat vähennykset: hiilidioksidipäästöjä olisi 
vähennettävä noin 60 prosenttia, typpioksiduulipäästöjä 70 80 prosenttia ja 
kloorifluorihiilivetyjen päästöjä 70 85 prosenttia. 
Koska metaanin elinikä ilmakehässä on suhteellisen lyhyt muihin merkittäviin 
kasvihuonekaasuihin verrattuna, edistää metaanipäästöjen vähentäminen ilmaston 
lämpenemisen torjuntaa suhteellisen nopeasti. (Metaanin keskimääräinen viipymisaika 
ilmakehässä on 12 17 vuotta, kun hiilidioksidin vastaava aika on 50 200 vuotta.) Tämän 
vuoksi metaanin vähentämiseen tähtäävät toimintatavat tarjoavat tehokkaan keinon hidastaa 
ilmaston lämpenemistä lähitulevaisuudessa. Toisaalta metaanipitoisuuden suhteellisen 
nopean vuotuisen lisääntymisen jatkumisella voi olla ilmaston lämpenemiseen 
pitkäaikainen vaikutus, joka voi olla lähes yhtä suuri kuin se, jonka on ennustettu 
aiheutuvan hiilidioksidipitoisuuden jatkuvasta lisääntymisestä. Johtopäätöksenä voidaan 
sanoa, että metaanipäästöjen vähentäminen ei ole ainoastaan houkutteleva lähiajan 
vaihtoehto vaan myös välttämättömyys pitkällä aikavälillä. 
2.6 Metaanipäästöjen lopettaminen: poltto ja energian talteenotto/poltto ilman 
energian talteenottoa» 
Käyttöönotettavan prosessin taloudelliset tekijät 
Metaanin poltto vapauttaa energiaa ja aiheuttaa hiilidioksidi- ja vesihöyrypäästöjä. 
Poltossa tonni metaania muuttuu 2,75 tonniksi hiilidioksidia, mikä merkitsee sitä, että jos 
verrataan OLV-arvoja (ennen ja jälkeen polton), muuttuu polttoa edeltänyt OLV 62 
(metaanin) polton jälkeen arvoksi 2,75 (2,75 x hiilidioksidin OLV6). Kun metaani 
poltetaan hiilidioksidiksi, poistetaan 95 prosenttia kasvihuonekaasuvaikutuksesta, sillä 
polton aikana syntyvän hiilidioksidin ominaislämmitysvaikutus on vain 5 prosenttia 
alkuperäisen metaanin vastaavasta vaikutuksesta. Jos metaanipäästöjä voidaan vähentää 
keräämällä metaani talteen ja polttamalla sitä energian tuottamiseksi, saavutetaan 
kaksinkertainen etu. Tässä tapauksessa ei syntyisi lainkaan kasvihuonepäästöjä, sillä 
poltosta syntyvä hiilidioksidi korvautuisi energiantuotantoon muuten tarvittavan 
polttoaineen säästöllä. 
Päätelmänä on, että soihdutusta (polttoa ilman energian talteenottoa) voidaan suositella 
metaanipäästöjen ja niiden haitallisten ilmakehävaikutusten poistamiseksi, mutta toisaalta 
tulisi asettaa etusijalle energian talteenottojärjestelmät, jos ne ovat taloudellisesti 
perusteltuja. 
On kuitenkin syytä huomata, että mainitusta talteenotetun metaanin lämmitysvaikutuksen 
täydellisestä poistamisesta 95 prosenttia saavutetaan jo pelkällä metaanin polttamisella 
hiilidioksidiksi ja vain 5 prosenttia saadaan energiasisällön hyödyntämisestä aiheutuvasta 
muiden energialähteiden säästöstä. Toisin sanoen ilmastovaikutusten kannalta metaanin 
talteenoton ydinkysymys on paljon suuremmassa määrin metaanimolekyylien hävittäminen 
kuin polton aikana syntyvän energian käyttö. 
Hiilidioksidille määritelty ominaislämmitysvaikutus on yksi. 
11 
Tätä voidaan havainnollistaa seuraavan esimerkin avulla: Jos oletetaan, että ehdotettu 10 
Yhdysvaltain dollarin hiilidioksidi/energiavero öljytynnyriä kohti vastaa 
hiilidioksidipäästöjen aiheuttamien ulkoisten kustannusten sisällyttämistä hintaan, pitäisi 
vastaavan veron metaanin osalta olla 1500 dollarin luokkaa metaanitonnia kohti. Metaanin 
polttoainearvo teollisuudessa on 240 460 dollaria tonnilta. Siksi päätösten metaanin 
talteenotosta esimerkiksi kaatopaikoilta tai karjanlannasta (biokaasu) on perustuttava 
talteenotetun metaanin polttoainearvoa paljon korkeampaan arvoon. Toisin sanoen 
metaanin talteenotto pelkästään soihdutettavaksi (poltettavaksi ilman lämmön talteenottoa) 
on monissa tapauksissa järkevää verrattuna metaamn päästämiseen ilmakehään. 
2.7 Metaanipäästöt Euroopan unionissa 
Selvitys ihmisen toiminnan aiheuttamista metaanipäästöistä vuonna 1990 on esitetty 
taulukossa 2. Selvitys on yhteenveto Euroopan unionin jäsenvaltioiden laatimista 
kansallisista selvityksistä, jotka on toimitettu Euroopan ympäristökeskukselle (EEA). 
Selvitykset on laadittu CORINAIR 90 -tietokantaohjelman puitteissa, ja ne sisältävät 
viimeiset päivitetyt lopulliset ja alustavat tiedot (tammikuu 1995). Tulokset on ulotettu 
koskemaan uutta, laajentunutta Euroopan unionia; entisen Länsi-Saksan ja entisen Saksan 
demokraattisen tasavallan tiedot on yhdistetty yhdeksi Saksaa koskevaksi tiedostoksi. 
Taulukossa 3 on yhteenveto metaanipäästöjen lähteistä päätoimialoittani Euroopan unionin 
15 jäsenvaltiossa. 
Ihmisen toiminnan aiheuttamat metaanipäästöt Euroopan unionissa ovat 23 miljoonaa 
tonnia vuodessa, mikä on noin 6 prosenttia koko maailman päästöistä, joiden määräksi 
arvioidaan 385 miljoonaa tonnia vuodessa. 
3. EUROOPAN UNIONIN METAANILAHTEET JA NYKYISET PAASTOT 
Taulukossa 2 esitetty CORINAIR 90 -yhteenveto kattaa 11 tärkeintä lähdettä (luonnon 
lähteet mukaan luettuina), ja siitä ilmenee kunkin toimialan osuus Euroopan unionin 
kokonaispäästöistä. Ihmisen toiminnan aiheuttamien metaanipäästöjen osalta voidaan tehdä 
seuraavat päätelmät (katso myös taulukko 3): 
3.1 Maatalous 
Suurin metaanipäästöjen lähde Euroopan unionissa on maatalous. Arvioitu päästömäärä 
vuonna 1990 oli 10,2 miljoonaa tonnia ja osuus Euroopan kokonaispäästöistä 44,7 
prosenttia. Tärkeimmät päästölähteet ovat 
märehtijöiden (nautakarja, lampaat) 
suolistokäyminen (ruuansulatus) 30 % 
karjanlanta 14,7 %. 
3.2 Jätteet 
Toiseksi suurimman metaanipäästöjen lähteen Euroopan unionissa muodostaan jätteiden 
käsittely ja hävittäminen. Arvioitu päästömäärä vuonna 1990 oli 7,3 miljoonaa tonnia 
ja osuus kokonaispäästöistä 32 prosenttia. Tärkeimmät lähteet ovat 
12 
kaatopaikat 30,8 % 
jäteveden puhdistus (liete) 0,7%. 
Jos mukaan otetaan hoitamattomat ja laskelmista puuttuvat avoimet jätteiden sijoituspaikat, 
jätteet saattavat olla suurin metaanipäästöjen lähde Euroopan unionissa. 
3.3 Energia 
Energian tuotantoja käyttö on Euroopan unionin kolmas metaanipäästöjen lähde. Arvioitu 
päästömäärä vuonna 1990 oli 5,3 miljoonaa tonnia ja osuus koko Euroopan päästöistä 
23,3 prosenttia. Tärkeimmät lähteet ovat 
hiilen kaivaminen, kuljetus ja varastointi 11,4% 
kaasun tuotanto ja jakelu 8,8% 
poltto 2 % 
liikenne 0,8 %. 
4. METAANIPÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISEN VAIHTOEHDOT. 
JÄSENVALTIOIDEN JA KOLMANSIEN MAIDEN ILMOITTAMIA 
TOIMENPITEITÄ 
Edellä 1 luvussa kuvatut metaanipäästöjen ainutlaatuiset piirteet osoittavat, että on tärkeätä 
kehittää toimintatapoja ilmakehään pääsevän metaanin määrän vähentämiseksi. Metaani 
on kasvihuonekaasu, mutta se on myös energianlähde, ja päästöjen rajoittaminen voi olla 
myös taloudellisesti kannattavaa (katso myös 5 luku). Pitkälle kehitettyä ja tehokkuutensa 
osoittanutta tekniikkaa on lisäksi nykyään saatavilla. 
Jäljempänä kuvataan yksityiskohtaisemmin metaanipäästöjen vähentämisen vaihtoehtoja 
(maataloudessa, jätteiden käsittelyssä ja hävittämisessä sekä energiahuollossa). Taulukossa 
4 esitetään yhteenveto vaihtoehtojen teknisistä ja taloudellisista ominaisuuksista ja 
tehokkuudesta. 
Ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen7 liitteessä I mainittujen sopimuspuolten uudet 
kansalliset tiedonannot on koottu yhteen, ja niistä on laadittu yhteenveto. Tästä alustavasta 
katsauksesta ilmenevät sopimuspuolten toimeenpanemien, ilmastonmuutoksen torjuntaa 
koskevien toimenpiteiden nykyiset suuntaukset. Analyysissä oli mukana noin 25 
tiedonantoa, joista 12 oli peräisin Euroopan unionin jäsenvaltioista. Tässä luvussa 
käsitellään vain tämän arvioinnin tärkeimpiä kohtia kunkin puheena olevan toimialan 
osalta. Lisäksi kuvataan joitakin yksittäisten jäsenvaltioiden käynnistämiä toimenpiteitä. 
Ihmisen toiminnan aiheuttamien metaanipäästöjen lähteitä, joiden osuus Euroopan unionin 
päästöistä on alle yksi prosentti (esimerkiksi jätevedenpuhdistus, riisinviljely), ei käsitellä 
tässä luvussa. 
FCCC 
13 
4.1 MAATALOUS 
4.1.1 Suolistokäyminen 
Metaania syntyy märehtijöiden (kuten nautojen, lampaiden ja vuohien) normaalissa 
ruuansulatusprosessissa, kun ne sulattavat ravintoaan rapamahassa eli pötsissä. Osaa 
metaanista, joka poistuu eläinten uloshengityksen tai röyhtäilyn kautta, voidaan puhtaasti 
energiatalouden kannalta pitää rehun ravinnoksi muuntamisen tehottomuutena. Eläin ei 
voi käyttää ravinnon metaaniksi muuttunutta energiaa ylläpitoon, kasvuun tai tuotteen 
tuottamiseen. 
Muutkin märehtijänkaltaiset eläimet (kuten siat ja hevoset) sekä ihmiset tuottavat 
suolistokäymisen kautta metaania, mutta kokonaispäästöt ovat pienet märehtijöiden 
päästöihin verrattuna. Siksi tässä luvussa käsitellään vain toimenpiteitä, joiden 
tarkoituksena on nautakarjan ja lampaiden metaanipäästöjen vähentäminen. 
Tässä esitellään kolme vaihtoehtoa märehtivän karjan metaanipäästöjen vähentämiseksi. 
-Karian määrän vähentäminen 
Erittäin tehokas keino eläinten aiheuttamien metaanipäästöjen vähentämiseksi on eläinten 
määrän vähentäminen. Nyt jo näyttää siltä, että eläinten määrä on alkanut vähentyä, mutta 
suuntauksen jatkuminen tulevina vuosina ei ole varmaa. Vähenemiseen vaikuttavat 
epäsuorasti myös muut kuin karjan määrän vähentämiseen tähtäävät maatalouspoliittiset 
toimenpiteet. 
Euroopan unioni säätelee maatalouden ylituotantoa määräämällä maksuja ja asettamalla 
kiintiöitä. Toteutetut toimenpideohjelmat ovat vähentäneet eläinten määrää. 
Maitokiintiöiden asettaminen on osoittautunut erittäin tehokkaaksi keinoksi maidon 
ylituotannon ja lypsykarjan määrän vähentämisessä. Maatalouden ympäristötoimenpiteet, 
kuten taloudelliset kannustimet, joilla soveltuvissa tapauksissa edistetään karjatalouden 
laajaperäistämistä, vähentävät karjatiheyttä ja voivat johtaa karjan määrän vähenemiseen. 
Tulevaisuuden maatalouspolitiikan suunta voi vaikuttaa karjan määrään. Toisaalta 
pyrkimykset lantaylijäämän vähentämiseen voivat vähentää karjan määrää, toisaalta 
joillakin alueilla karjan määrä on ehkä pidettävä ennallaan tai tiheyttä lisättävä maiseman 
ylläpitämiseksi ja suojelemiseksi. 
Euroopan unionin metaanipäästöjen vähentäminen karjan määrää rajoittamalla on 
mahdollista vain, jos märehtijöitä ei kasvateta muualla EU:n vähentyneen maidon- ja 
lihantuotannon korvaamiseksi. Itse asiassa tuotannon siirtäminen teknisesti 
kehittymättömämpiin maihin voi olla maailmanlaajuisessa mittakaavassa suorastaan 
turmiollista, jos lantaa käsitellään siellä vähemmän ympäristötietoisesti. Märehtijöistä 
saatavien tuotteiden kulutuksen vähentäminen voi siksi olla yksi keino vähentää eläinten 
määrää maailmanlaajuisesti. 
Vaikka eläinten määrä näyttääkin ohjelmien ja toimenpiteiden vaikutuksesta vähenevän, 
on Euroopan mittakaavassa vaikea arvioida toimenpiteiden vaikutuksia vuonna 2000 ja sen 
jälkeen sekä sitä, mihin eläinlajeihin vähennys mahdollisesti kohdistuu. Kovin suuria 
muutoksia ei kuitenkaan ole odotettavissa vuosien 1990 ja 2000 välillä. 
14 
-Rehun ravinnoksi muuttamisen tehostaminen 
On olemassa joitakin mahdollisuuksia parantaa eläinten kykyä muuntaa rehuravinnoksi 
vähentämällä metaanintuotannon aiheuttamaa energiahävikkiä esimerkiksi huonosti 
sulavien korsien alkali-ammoniakkikäsittelyllä, lisäämällä rehuun melassi-
ureamoniravinteita ja vähentämällä metaania tuottavien bakteerien määrää mineraali-
proteiinilisäysten avulla. Näillä ravitsemuskeinoilla ei ole suurta merkitystä Euroopan 
karjataloudessa, sillä suurimmalla osalla eläimistä on jo huolellisesti laadittu ruokavalio, 
joka on helposti sulava ja sisältää riittävästi ravinteita. Joitakin käyttökelpoisia 
mahdollisuuksia voi kuitenkin olla, kuten rehun ravinnoksi muuttamisen tehostaminen, 
karkearavinnon korvaaminen tiivisteillä ja tiivisteiden koostumuksen muuttaminen. 
Ravinnoksi muuttamisen tehostaminen muuttaa haihtuvien rasvahappojen8 pitoisuutta 
pötsissä niin, että asetaattia muodostuu vähemmän ja propionaattia enemmän, ja siitä on 
seurauksena metaanipäästöjen väheneminen. Samalla eläimen tuotto yleensä lisääntyy. 
Koska karkearavinto sisältää runsaasti seinämähiilihydraatteja (kuituja), voidaan 
propionaattien tuotantoa yleensä parantaa ja metaanintuotantoa vähentää korvaamalla osa 
eläimen ruokavalion karkearavinnosta tiivisterehuilla. 
Metaania voidaan vähentää myös muuttamalla nykyisin lisättäviä tiivisteitä vähemmän 
kuituja sisältäviksi. Vaihtoehtoja ovat tärkkelys ja sokerit. Korvaamalla 25 prosenttia 
seinämähiilihydraateista muilla hiilihydraateilla voidaan saavuttaa lähes 20 prosentin 
vähennys. 
-Eläinten tuottavuuden lisääminen 
Täydellisyyden vuoksi tuottavuuden lisäämistä käsitellään tässä kolmantena, tosin 
kyseenalaisena, vaihtoehtona. 
Lisäämällä eläinten rehuun tuotantoa lisääviä aineita tai ruiskuttamalla niitä eläimiin 
voidaan eläinten tuottavuutta (maito, liha) lisätä ja metaanipäästöjä tuotettua yksikköä 
kohti vähentää. Osoitetut päästövähennykset ovat olleet 5:n ja 30 prosentin välillä 
yksikköä kohti. Tuotannon lisäämiseen käytetään nykyisin useita antibiootteja, ionoforeja 
ja halogenoituja yhdisteitä, joista muutamat vaikuttavat suoraan myös pötsin 
metaanintuotantoon. 
Lopuksi eläinten tuottavuuteen voidaan vaikuttaa aineiden lisäämisen ohella myös 
geenimanipulaatiolla tai biotekniikan tarjoamin lisäämismenetelmin. 
4.1.2 Karjanlanta 
Jos karjanlantaa pidetään anaerobisissa (hapettomissa) olosuhteissa yli 15 asteen 
lämpötilassa, metaania tuottavat bakteerit tuottavat metaania. Tässä vaiheessa voidaan 
Ammoniakki jahaihtuvien rasvahappojen propionaatti estävät metaania tuottavien bakteerien toimintaa. Metaanintuotantoa voidaan 
vähentää ylläpitämällä riittävää ammoniakkitasoa ja muuttamalla pötsin haihtuvia rasvahappoja enemmän propionaattia ja 
vähemmän asetaattia sisältäviksi. 
15 
käynnistää lannan valvottu käyminen. Anaerobisen mätänemisen (käymisen) synnyttämät 
metaanipäästöt ovat energialähde, joka voidaan ottaa talteen. Lannan käsittely- ja 
talteenottomenetelmät mahdollistavat metaanin keräämisen. Talteenotettu metaani 
(biokaasu) voidaan joko soihduttaa (polttaa) tai käyttää energian (lämmön ja/tai sähkön) 
tuottamiseen tilan käyttöön tai myytäväksi (katso 5 luku). Kuten jo mainittiin 2 luvussa, 
soihdutus poistaa jopa 95 prosenttia talteenotetun metaanin haitallisista 
ilmakehävaikutuksistaverrattuna metaanin päästämiseen suoraan ilmakehään, ja talteenotto 
ja käyttö energiantuotantoon poistaa haitalliset vaikutukset kokonaan ja edistää 
kasvihuoneilmiöntorjuntaa alentamalla hiilidioksidinkokonaispäästötasetta. Anaerobisesta 
mätänemisestä jäävä stabiloitunut lopputuote voidaan käyttää rehuna tai vedenviljelyn 
lisäaineena kalankasvatuksessa tai lannoitteena pelloilla. 
Jos karjanlantaa pidetään aerobisissa (hapellisissa) olosuhteissa (kääntämällä lantaa 
säännöllisesti tai tuuletuksen avulla), tuotteessa tapahtuu aerobinen muutos, jossa 
metaanipäästöt muuttuvat hiilidioksidipäästöiksi. Prosessissa syntyy stabiloitunutta 
kompostia, joka voidaan käyttää viljelykasvien lannoittamiseen. Tässä prosessissa 
menetetään biokaasun (metaanin) energiaedut, mutta tärkein etu eli voimakkaan 
kasvihuonekaasun muuttuminen heikoksi säilyy, ja jäännöspäästöjen 
ominaislämmitysvaikutus vähenee jopa 95 prosenttia (katso 2 luku). 
Karjan määrän vähentämiseen tähtäävät toimenpiteet vaikuttavat myös lannan 
vähenemiseen ja vähentävät siten merkittävästi tästä lähteestä peräisin olevia 
metaanipäästöjä. 
Tässä esitetään kaksi anaerobista talteenottotekniikkaa soveltavaa vaihtoehtoa karjanlannan 
metaanipäästöjen vähentämiseksi. 
-Katetut altaat 
Lannan käsittely altaissa liittyy suhteellisen suurimittaiseen tehomaatalouteen. Kiinteä 
lanta huuhdellaan karjasuojista suurella määrällä vettä, ja syntyvä liete johdetaan 
ensiöaltaisiin. Anaerobisissa olosuhteissa lanta muuttuu merkittäviksi metaanipäästöiksi, 
jos lämpötila on riittävän korkea. Metaani voidaan ottaa talteen, jos allas katetaan 
läpäisemättömällä, kelluvalla katteella ja käytetään alipainetta. Talteenottotehokkuus voi 
olla jopa 80 prosenttia. 
-Mädättämöt 
Mädättämöt ovat erityisiä reaktoreita, jotka on suunniteltu nopeuttamaan orgaanisen 
aineen anaerobista hajoamista ja maksimoimaan metaanintuotanto reaktorin sisällä siten, 
että metaani voidaan ottaa talteen. Karkeasti arvioiden anaerobinen mädättämö vähentää 
metaanipäästöjä kahdella kolmanneksella tai enemmän, ja kolmannes yhdisteistä jää 
jäännösjätteeseen. Jäännösjätteessä voi vielä syntyä metaania. Näin ollen nykyiset 
tehokkaat, kaasun talteenotolla varustetut mädättämöt voivat vähentää metaanipäästöjä 
korkeintaan 70 prosenttia. 
Pienet mädättämöt ovat suhteellisen yksinkertaisia rakentaa ja käyttää. Sellaisina ne ovat 
hyvä vaihtoehto pienille ja eristyneille maatiloille sekä alueille, joiden tekniset, rahalliset 
16 
ja aineelliset voimavarat ovat rajalliset. Mädättämöistä saatava hyvälaatuinen lannoite voi 
olla merkittävämpikin etu kuin biokaasusta saatava energia. 
Suuret mädättämöt ovat yleensä teknisesti kehittyneempiä ja usein lämmitettyjä, ja ne 
vaativat suurempia investointeja yksikköä kohti. Kehittynyt tekniikka voi parantaa suuresti 
karjanlannan mädättämöiden tehoa ja toimintakykyä kylmillä alueilla. 
4.1.3 Joitakin jäsenvaltioiden ia kolmansien maiden ilmoittamia toimenpiteitä 
FCCC: Noin 10 prosenttia metaaniin liittyvistä ohjelmista ja toimenpiteistä kohdistui 
maatalouteen. Vain yhdeksän sopimuspuolta on ilmoittanut käytännön toimenpiteistä 
suolistokäymisestä tai karjanlannasta peräisin olevien metaanipäästöjen vähentämiseksi. 
Pikemminkin on mainittu ohjelmakeinoja, kuten karjan tuottavuuden parantamiseen ja 
lannan käsittelyyn liittyviä tiedotus- ja valistuskampanjoita. Ilmoituksia on kuitenkin saatu 
epäsuorista toimenpiteistä, kuten karjan määrän vähentämisestä, joka vaikuttaa selkeästi 
suolistokäymisen ja karjanlannan aiheuttamiin metaanipäästöihin. 
Alankomaat: Tärkeimpiä Alankomaissa käyttöön otettuja keinoja on politiikka, jonka 
mukaan maaperään ei saa päästää enempää fosfaatteja kuin mitä viljelykasvit ottavat 
maasta. Tämän pitäisi johtaa karjan ja lannan määrän vähenemiseen ja siten epäsuorasti 
vähentää viljelystä syntyviä metaanipäästöjä. 
Saksa: Saksassa on astunut voimaan karjatalouslaki, joka pyrkii vähentämään 
metaanipäästöjä parantamalla eläinten ruuansulatuksen tehokkuutta. 
Ranska: Koska maatalouden päästöjen määristä ja olosuhteista ei tiedetä tarpeeksi, 
Ranska on käynnistänyt tutkimusohjelman, joka kohdistuu erityisesti suolistokäymiseen 
ja lannan käsittelyyn. 
4.2. JÄTTEIDEN KÄSITTELY JA HÄVITTÄMINEN 
4.2.1 Kaatopaikat 
Metaania syntyy kaatopaikkojen alakerroksissa kiinteän orgaanisen jätteen luonnollisen 
hajoamisen seurauksena anaerobisissa oloissa. Kaatopaikalle sijoitetun jätteen orgaaninen 
osa hajoaa metaania tuottavien bakteerien vaikutuksesta monimutkaisessa biologisessa 
prosessissa, joka tuottaa metaania, hiilidioksidia ja muita kaasuja samaan tapaan kuin 
tapahtuu lannan varastoinnissa tai mädätyksessä. 
Kaatopaikkojen metaanipäästöjen vähentämiseksi on olemassa useita vaihtoehtoja, joista 
jotkut vähentävät päästöjä jopa 90 prosenttia. Käytettävissä olevia vaihtoehtoja kuvataan 
lyhyesti jäljempänä. 
-Anaerobinen (hapeton) kaatopaikka: metaanin talteenotto ia hyväksikäyttö 
Kun kaatopaikka peitetään läpäisemättömällä kerroksella, syntyy kaatopaikan sisälle 
anaerobinen tila, ja metaanin tuotanto kiihtyy. Metaanin pääsy ilmakehään voidaan estää 
keräämällä syntynyt kaasu talteen. Siksi kaatopaikan sisälle rakennetaan 
17 
talteenottokaivoja, joista metaani voidaan kerätä alipaineen avulla. Talteenottotehokkuus 
voi olla 50 80 prosenttia, ja metaanipitoisuus vaihtelee 30 ja 70 prosentin välillä. 
Yleensä keskilaatuinen talteenotettu kaasu voidaan joko käyttää energiantuotantoon tai 
soihduttaa. Kaatopaikkakaasulla voidaan tuottaa sähköä ja/tai lämpöä. Sähköä voidaan 
tuottaa itse kaatopaikalla tai lähellä sijaitsevassa laitoksessa polttomoottoreilla tai 
kaasuturbiineilla. Kaatopaikkakaasu voidaan myös käyttää sellaisenaan polttoaineena 
muuttamatta sitä sähköksi. Se voidaan myydä käsittelemättömänä tai hiukan käsiteltynä 
keskilaatuisena kaasuna paikallisen teollisuuden, asuntojen tai kaupallisiin lämmitys- ja 
energiatarpeisiin tai jalostaa hyvälaatuiseksi kaasuksi ja myydä maakaasun 
jakelujärjestelmiin. Kaatopaikkakaasu voidaan myös soihduttaa (polttaa), jos kaasua ei ole 
tarpeeksi energiakäyttöä varten tai ensivaiheena ennen hyväksikäytön toteuttamista. 
Näillä vaihtoehdoilla voidaan kokonaan (sataprosenttisesti) tai lähes kokonaan (95-
prosenttisesti) poistaa kaatopaikoilta ilmaan päässeen metaanikaasun haitalliset vaikutukset 
ilmakehässä. 
-Aerobinen (hapellinen) kaatopaikkojen hoito 
Aerobisessa kaatopaikassa metaanin ja hiilidioksidin tuotannon välinen suhde kääntyy 
hiilidioksidin eduksi tehokkaamman hapettumisen ansiosta. Metaania tuottavien bakteerien 
toiminta estyy ja sen seurauksena aerobiset bakteerit voivat muuttaa orgaanista jätettä 
hiilidioksidiksi ja vedeksi. Käymisen sijasta orgaaninen jäte kompostoituu. 
Hapellisten olosuhteiden ylläpitämiseksi kaatopaikalla tarvitaan erityisiä järjestelyjä, joita 
kuvataan jäljempänä. 
Puoliaerobisessa kaatopaikassa ilma pääsee kulkemaan kaatopaikan läpi pohjalle 
sijoitettujen suotovesien keräilyputkien kautta. Putkien on oltava halkaisijaltaan tarpeeksi 
suuria suotovesien keräämistä ja ilman johtamista varten. Metaanintuotannossa voidaan 
saavuttaa 50 prosentin vähennys. 
Suotovesiä kierrättävä puoliaerobinen kaatopaikkajärjestelmä on parannettu versio 
tavallisesta puoliaerobisesta järjestelmästä. Hajoaminen nopeutuu ja suotovesien 
puhdistuminen tehostuu, kun suotovedet kierrätetään takaisin kaatopaikkaan kiihdyttämään 
aerobisten bakteerien kasvua tuomalla lisää happea ja ravinteita niiden käyttöön. Näillä 
kaatopaikoilla voidaan saavuttaa 80 prosentin vähennys metaanintuotannossa. 
Aerobisessa kaatopaikkajärjestelmässä käytetään puhaltimia ilman syöttämiseksi 
kaatopaikkakerroksiin. Ilma pumpataan kaatopaikkaan erillisiä putkia pitkin kaatopaikan 
sisällä. Tällä järjestelmällä voidaan saavuttaa 90 prosentin vähennys metaanintuotannossa. 
-Orgaanisen jätteen kaatopaikkasijoituksen vähentäminen 
Orgaanisen jätteen kaatopaikkasijoitusta voidaan vähentää ensinnäkin vähentämällä 
syntyvän jätteen määrää. Jos tämä ei ole mahdollista, orgaanista jätettä voidaan ottaa 
talteen esimerkiksi kompostoimalla. 
18 
Kompostointilaitoksissa orgaaninen jäte muuttuu aerobisissa oloissa hiilidioksidiksi, 
vedeksi ja pääasiassa kompostiksi, jotka voidaan käyttää maanparannusaineena. Pienissä 
järjestelmissä orgaanista ainetta yksinkertaisesti käännetään säännöllisesti, suurissa 
järjestelmissä käytetään koneellista tuuletusta. 
On huomattava, että kehitteillä on useita uusia talteenottomenetelmiä, joilla voidaan 
vähentää orgaanisen jätteen käsittelystä syntyviä metaanipäästöjä. Näitä menetelmiä ovat 
hallittu anaerobinen mädätys (eli biokaasutus), jolla tuotetaan metaania, sekä pyrolyysi 
(eli hajottaminen kuumentamalla), jolla tuotetaan öljyä tai kaasua. 
Eräät orgaaniset jätteet, kuten paperi, voidaan kierrättää sellaisinaan ja käyttää uudelleen 
paperintuotannossa. Neuvoston direktiivissä 94/62/EY pakkauksista ja pakkausjätteistä 
säädetään pakkausten ja pakkausjätteen vähentämisestä ja kierrätyksestä. 
Talteenoton tehokkuus riippuu usein siitä, onko saatavilla kunnolla lajiteltua jätettä 
talteenottoprosessia varten. Siksi on harkittava orgaanisen jätteen erillistä keräystä. 
Orgaaninen jäte voidaan ottaa myös energian talteenoton piiriin. Yleensä on annettava 
etusija materiaalin talteenottotoimille, esimerkiksi kompostoinnille, mutta joissakin 
tapauksissa näiden toimien ympäristövaikutukset, taloudelliset vaikutukset ja tekniset 
rajoitukset saattavat puoltaa energian talteenottovaihtoehtoa. 
4.2.2 Joitakin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden ilmoittamia toimenpiteitä 
FCCC: Useimmat maat ovat ilmoittaneet toimenpiteistä kierrätyksen edistämiseksi ja 
jätteiden määrän minimoimiseksi. Toimenpiteitä on toteutettu sääntelyn, ohjeiden ja 
teknisten standardien avulla. Useat maat ilmoittivat ohjeista liiketoimintatapojen ja 
elämäntyylin muuttamiseksi, kierrätyksen edistämisestä ja jätteiden määrän 
vähentämisestä, teknisistä standardeista pakkausten ja yhdyskuntajätteen käsittelyn 
sääntelemiseksi sekä veroista (kaatopaikka- ja jätemaksuista) keinoina vähentää jätemääriä 
sekä vapaaehtoisista sopimuksista kierrätyksen edistämiseksi kotitalouksissa, 
pienyrityksissä ja teollisuudessa. 
Monet sopimuspuolet ilmoittivat ohjelmista ja toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on 
parantaa jätevesien puhdistusta ja vähentää kaatopaikkojen metaanipäästöjä rajoittamalla 
kaatopaikkojen määrää ja ottamalla käyttöön teknisiä standardeja päästöjen 
vähentämiseksi. Joissakin tapauksissa on otettu käyttöön taloudellisia kannustimia 
jätevedenpuhdistuslaitosten parantamisen edistämiseksi ja biokaasun käytön tukemiseksi. 
Joissakin maissa on otettu käyttöön vapaaehtoisia sopimuksia jätteen sisältämän energian 
talteenottamiseksi ja hyödyntämiseksi. 
Yhdistvnvt kuningaskunta: Hallituksen toimintaohjelmat tähtäävät kaatopaikkojen 
metaanipäästöjen vähentämiseen 
toimeenpanemalla ohjelmia, jotka edistävät jätteiden määrän vähentämistä ja 
kierrätystä sekä energian talteenottoa, 
ottamalla käyttöön uusia toimenpiteitä kaatopaikoilta saatavan metaanin 
käyttämiseksi energialähteenä sekä metaanin soihduttamiseksi (muuntamiseksi 
hiilidioksidiksi). 
?9 
Hallitus edistää jäte-energian talteenottoa myös määräyksillä, joilla Englannin ja Walesin 
sähkölaitoksia vaaditaan tuottamaan entistä enemmän sähköä uusiutuvista lähteistä. Yksi 
harkittavana oleva taloudellinen ohjauskeino on kaatopaikkamaksujen käyttöönotto. Tämä 
voisi merkittävästi vähentää kaatopaikoille joutuvan jätteen määrää. 
Itävalta: Fossiilisten polttoaineiden korvaamiseksi uusiutuvilla energiamuodoilla ja 
varsinkin kaatopaikoilta saatavalla metaanilla Itävalta on antanut kaatopaikkasäädöksellä 
määräyksiä sähkön toimittamisesta yleiseen verkkoon. 
Suomi: Suomen hallituksen jätehuollon kehittämisohjelmassa vaaditaan kaatopaikkojen 
määrän jyrkkää vähentämistä. Yhtenä tavoitteena on, että vuonna 2000 maassa olisi vain 
200 kaatopaikkaa. Määrää vähentämällä voidaan olemassa oleville kaatopaikoille osoittaa 
entistä enemmän voimavaroja haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi. Toisena 
tavoitteena on vähentää kaatopaikoille sijoitettavan jätteen määrää lisäämällä talteenottoa 
ja uudelleenkäyttöä. 
Ranska: Heinäkuusta 1992 lähtien Ranskassa on ollut voimassa säädös nykyisen 
jätehuoltokäytännön muuttamiseksi täydellisesti keskittymällä pääasiassa jätteiden 
kierrätykseen ja arvottamiseen. Sen mukaan vuonna 2002 voidaan loppusijoittaa vain 
kaikkein käyttökelvottomimmat jätteet, ja uudet orgaanisen jätteen kaatopaikat ottavat 
talteen ja polttavat metaanipäästöt. 
4.3 ENERGIA 
4.3.1 Fossiilisten polttoaineiden otto ja jakelu 
4.3.1.1 Hiili 
Hiilen muodostuessa syntyy metaania, joka jää paineen alaisena loukkuun hiilijuonteeseen 
ja ympäröivään kivikerrostumaan. Kun hiilijuonne rikkoutuu, loukkuun jäänyt metaani 
vapautuu ja joutuu lopulta ilmakehään tai vuotaa kaivoslouhokseen, kun hiiltä louhitaan. 
Koska metaani on erittäin herkästi räjähtävä kaasu, sitä sisältävä kaivosilma tuuletetaan 
kuiluista ja johdetaan tavallisesti suoraan ilmakehään. Samantapaisia menetelmiä voidaan 
käyttää metaanin ottamiseksi talteen. Yksi hiilen tärkeimpiä ominaisuuksia on laatuluokka, 
joka määrittelee kaasupitoisuuden painoyksikköä kohti (esimerkiksi ruskohiili ja 
antrasiitti). 
Hiilikaivosten metaanipäästöjen vähentämiseksi tarvitaan kahdenlaista tekniikkaa, 
talteenotto- ja käyttötekniikkaa (talteenotetun kaasun soihdutuskin on mahdollista). 
Tässä kuvataan lyhyesti kolmea talteenottomenetelmää ja niihin liittyviä 
käyttömahdollisuuksia. Metaanipäästöt ja niiden käyttö voidaan todennäköisesti optimoida 
parhaiten yhdistelemällä eri talteenottomenetelmiä. 
-Kaasun tyhjästä kivestä tapahtuvan talteenoton tehostaminen 
Hiilen ja kiviaineksen muodostama rikkonainen alue, joka syntyy, kun kaivoskuilun katto 
hiilen oton jälkeen sorretaan, on tyhjää kiviainesta, ja siitä voi päästä kaivokseen suuria 
20 
määriä metaania, joka tuuletetaan ilmanvaihtojärjestelmän kautta. Jos tämä kaasu voidaan 
ottaa talteen ennen sen joutumista kaivokseen, talteenotto tehostuu ja 
ilmanvaihtovaatimuksia voidaan pienentää. 
Tärkeimmät talteenottomenetelmät ovat pystysuorien kuilujen poraaminen alueeseen maan 
pinnalta sekä reikien poraaminen sisältä kaivoskuiluista. Metaanin talteenottotehokkuus 
vaihtelee 20:n ja 50 prosentin välillä. 
Tärkein tapa käyttää talteenotettua keskilaatuista kaasua on tuottaa energiaa itse 
talteenottopaikalla joko kaasuturbiineilla tai polttomoottoreilla. Energia käytetään 
tuotantopaikalla tai myydään lähiseudun sähkönkäyttäjille tai jakelulaitoksille. 
-Kaasun poisto ennen louhinnan aloittamista 
Metaanin talteenotto ennen hiilen louhinnan aloittamista voi olla houkutteleva vaihtoehto, 
sillä silloin metaani saadaan talteen ennen kuin kaivoskuilujen ilma pääsee sekoittumaan 
siihen. Tärkeimmät menetelmät ovat vaakasuorien poistoreikien poraaminen 
kaivoskuiluista käsin tai pystysuorat kaivot, jotka porataan maan pinnalta ennen 
kaivostoiminnan aloittamista. 
Talteenotettua kaasua voidaan korkean lämpöarvonsa ansiosta käyttää moniin 
tarkoituksiin, kuten sähköntuotantoon, jakeluun kaasuverkoissa ja teollisuuden 
lämmitykseen. Kaasun metaanipitoisuus on tasaisesti 95 prosenttia, ja sitä voidaan myydä 
hyvälaatuisen kaasun jakeluputkistoissa. Talteenottotehokkuus voi olla jopa 70 prosenttia. 
-Poistoilman hyväksikäyttö 
Suurin osa kaivoskaasusta vapautuu ilmakehään maanalaisissa hiilikaivoksissa 
turvallisuussyistä käytettävän ilmanvaihtojärjestelmän kautta. Tuuletetun ilman 
metaanipitoisuuden on turvallisuussyistä oltava alle viisi prosenttia (useimmiten 0,5 
prosenttia) 
Alhaisesta pitoisuudesta huolimatta näyttää olevan mahdollista käyttää poistoilmaa 
polttoilmana esimerkiksi turbiineissa ja kattiloissa. Teknistä ja taloudellista 
käyttökelpoisuutta ei kuitenkaan ole osoitettu. Metaanin talteenottotehokkuus vaihtelee 10 
ja 90 prosentin välillä. 
4.3.1.2 Maakaasu 
Metaani on maakaasun pääainesosa, ja merkittäviä määriä sitä voi päästä ilmakehään 
maakaasun jakelujärjestelmän eri osista ja toiminnoista. Yleisiä päästölähteitä ovat kaasu­
ja öljylähteet, käsittely- ja varastointilaitokset sekä siirto- ja jakelujärjestelmät. Myös 
öljylähteet aiheuttavat maakaasupäästöjä, tosin pieniä. Lähteestä pumpattava öljy on 
yleensä kaksivaiheista seosta (nestettä ja kaasua), ja siitä vapautuu maakaasua, joka 
voidaan ottaa talteen. Päästöt aiheutuvat pääasiassa maakaasujärjestelmän osien 
tavanomaisesta toiminnasta, kuten kaasunpoistosta ja epätäydellisestä soihdutuksesta 
(poltosta) öljy- ja kaasulähteillä, kompressoriasemien toiminnoista, kaasun 
käsittelylaitoksista, kaasukäyttöisistä ohjauslaitteista ja tahattomista päästöistä 
(hajapäästöt). 
21 
Tässä käsitellään lyhyesti kahta keinoa päästöjen rajoittamiseksi. 
Kaasun tuuletuksen rajoittaminen ia soihdutuksen tehostaminen tuotannon aikana 
Öljyntuotannossa kaasu on erotettava öljystä, ja talteenotettu kaasu käytetään yleensä 
hyväksi, jos tarvetta maakaasulle energialähteenä on. Jos kaasuntarvetta ei ole, kaasu 
päästetään suoraan ilmaan (tuuletetaan), poltetaan (soihdutetaan) tai johdetaan takaisin 
kenttään paineen ylläpitämiseksi tai öljyntuotannon aikana syntyvien ei-toivottujen 
kaasujen "hävittämiseksi". Vaikka tuuletusta ja soihdutusta valvotaan tarkasti ja uudelleen 
kenttään johtamista käytetään yhä enemmän, voidaan tuotantolaitosten metaanipäästöjä 
vielä vähentää merkittävästi soihdutusta ja kenttään johtamista tehostamalla. 
Kaasuntuotannossa syntyy päästöjä etsinnässä, tuotantohävikkinä ja järjestelmän 
häiriötapauksissa. Näistä lähteistä syntyvien päästöjen vähentämiseksi tarvitaan enää pieniä 
parannuksia nykyisiin käytäntöihin, ja siten voidaan myös vähentää metaanipäästöjen 
turvallisuusriskejä sekä tuotteen hävikkiä. Näillä keinoin voidaan saavuttaa 50 prosentin 
tehokkuus metaanin talteenotossa. 
-Vuotojen etsinnän ia putkistojen korjauksen tehostaminen 
Kaasuputkistot syöpyvät ja niihin voi muodostua jatkuvia vuotoja. Näiden vuotojen 
ehkäiseminen ja korjaus vähentävät hajapäästöjä ja antavat samalla kolminkertaisen 
hyödyn lisäämällä järjestelmän turvallisuutta, vähentämällä hävikkikustannuksia ja 
pienentämällä ympäristövaurioita. Näihin tuloksiin päästään, kun tehostetaan vuotojen 
etsintää ja putkistojen tarkastusta, otetaan käyttöön ennakoivan kunnossapidon ja 
uusimisen ohjelmia sekä lisätään syöpymistä kestävien materiaalien (kuten pinnoitettujen 
terästen, PVC:n ja PE:n) käyttöä. Näillä keinoin voidaan saavuttaa 80 prosentin 
tehokkuus metaanin talteenotossa. 
4.3.2 Polttaminen 
Kiinteistä ja liikkuvista fossiilisia polttoaineita käyttävistä lähteistä (katso taulukko 2) 
tulevia metaanipäästöjä voidaan vähentää muuttamalla palamisprosessia siten, että 
tuotettujen kaasujen määrä vähenee, tai käyttämällä palokaasujen säätelymenetelmiä, kuten 
katalysaattoreita palamisen jälkeisten kaasupäästöjen vähentämiseksi. 
Joidenkin tällaisten menetelmien käyttökelpoisuutta ei ole vielä näytetty toteen, ja monissa 
tapauksissa mahdollisuuksia metaanipäästöjen vähentämiseksi ei ole perusteellisesti 
määritetty. Fossiilisten polttoaineiden polttoa voidaan pitää pienenä metaanipäästöjen 
lähteenä (alle kolme prosenttia). 
4.3.3 Joitakin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden ilmoittamia toimenpiteitä 
FCCC: Sopimuksen puitteissa on ilmoitettu toimintaohjelmista, jotka kohdistuvat 
fossiilistenpolttoaineiden tuotantoon, kutenhiilikaivostoimintaan ja maakaasun tuotantoon, 
liittyviin hajapäästöihin. Näissä ohjelmissa on useimmiten annettu ohjeita päästöjen 
vähentämiseksi ja jaettu tietoa vapaaehtoisten toimien edistämiseksi. 
22 
Alankomaat: Alankomaiden metaanipäästöistä 80 prosenttia on peräisin merellä 
sijaitsevilta kentiltä. Hallitus ja kaasuntuotantoyhtiöt keskustelevat toimenpiteistä, 
erityisesti kaasunkäytön lisääntymisestä porauslautoilla. 
Rankka: GDF9 uusi vuosina 1990 1993 6000 kilometriä kaasuputkistoa pääasiassa 
turvallisuussyistä. Suunnitelmien mukaan osoitetaan miljardi frangia vuodessa olemassa 
olevan kaasuverkon uusimiseen niin, että vuosina 1993 2000 uusitaan 1000 kilometriä 
vanhaa putkistoa vuodessa. Tämän odotetaan vaikuttavan epäsuorasti myös 
metaanipäästöihin. Ranska on ilmoittanut, että hävikki voi vähentyä 27 kilotonnia 
vuodessa vuosina 1990 2000. 
Yhdistynyt kuningaskunta: Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus olettaa, että 
hiilikaivostoiminnan metaanipäästöt, jotka vuonna 1990 olivat 0,8 miljoonaa tonnia, voivat 
vähentyä puolella vuoteen 2000 mennessä. Hallitus rohkaisee energialaitoksia lisäämään 
kaivoksista saadun metaanin osuutta ja aikoo vaatia energialaitoksia julkaisemaan 
säännöllisesti tietoja toimistaan metaanipäästöjen rajoittamiseksi. Viranomaiset ovat 
äskettäin käynnistäneet tutkimuksen, jonka tarkoituksena on selvittää maanalaisen 
hiilikaivostoiminnan metaanipäästöjen rajoittamiseen tähtäävien toimenpiteiden teknisiä 
mahdollisuuksia, kustannuksia ja tehokkuutta. 
5. EUROOPAN UNIONISSA HARKITTAVIA TOIMENPITEITÄ 
Tämän luvun tarkoituksena on esitellä ja kuvata lähdeluokittain (maatalous, jätehuolto, 
energia) parhaita toimenpidevaihtoehtoja metaanipäästöjen rajoittamiseksi. Vaihtoehdot 
perustuvat joihinkin olemassa oleviin toimenpideohjelmiin tai metaanipäästöjen 
rajoittamistoimienkustannustehokkuuttakoskeviin tutkimuksiin. Onkuitenkinhuomattava, 
että kustannustehokkuusanalyysiä koskevasta kirjallisuudesta on puutetta. Määrällisen 
tiedon puuttuminen tältä alalta ja erityisesti siitä, mitkä ovat yhteiskunnan kannalta 
edullisimmat toimenpiteet, voi vaikeuttaa metaampäästöjen vähentämisen perustelemista. 
Olisi hyvä, jos Euroopan unionin tasolla ja jäsenvaltioissa tutkittaisiin asiaa vielä lisää. 
Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin ECOFYS:in tekemä työ ("Metaanipäästöjen 
rajoittamistoimienkustannustehokkuus Alankomaissa"). Saatuja tuloksia esitellään kuvassa 
5. 
5.1 MAATALOUS 
Kun käsitellään tällä toimialalla harkittavia toimenpiteitä, varsinkin niitä, jotka koskevat 
karjatalouden metaanipäästöjen vähentämistä, on otettava huomioon tarve lähestyä kaikkia 
tähän toimialaan liittyviä ympäristökysymyksiä ja lainsäädäntöä (olemassa olevaa tai 
ehdotettua) kokonaisvaltaisesti. 
Gaz de France 
23 
5.1.1 Suolistokäyminen 
-Karjan määrän vähentäminen 
Nykyisten monialaisten toimenpiteiden ansiosta on maatalouden metaanipäästöistä on saatu 
tarkempia tietoja, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä, kun määritellään mahdollisuuksia ja 
tarvetta vähentää karjan määrää ja muotoillaan tulevia toimintaohjelmia. Niinpä karjan 
määrän vähentäminen ei lyhyellä aikavälillä näytä varteenotettavalta vaihtoehdolta. 
-Rehun ravintokäytön tehostaminen 
Vaihtoehtoja on olemassa, mutta niiden kustannuksia ja toteutusmahdollisuuksia Euroopan 
unionissa ei tiedetä. Luotettavia tietoja metaanipäästöjen vähenemisestä ja sen 
kustannuksista ei tällä hetkellä ole. Erityisesti kannattaa harkita nykyisen tietämystason 
vahvistamista Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla edistämällä tutkimusta tai 
käynnistämällä uusia tutkimuskampanjoita lisätietouden saamiseksi metaampäästöjen 
vähentämisestä. 
-Eläinten tuottavuuden lisääminen 
Joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa, kuten Alankomaissa, Tanskassa ja Saksassa, 
on kiellettyä käyttää lypsykarjan tuottavuutta lisääviä aineita, ja karjan tuottavuutta 
lisäävien aineiden käyttöä vastustetaan voimakkaasti. Tämä vaikuttaa tällaisten keinojen 
käyttöön tulevaisuudessa. Suurin osa tuottavuutta lisäävistä aineista ja geneettisistä 
menetelmistä on vielä tutkimusvaiheessa, eikä niitä todennäköisesti voi hyödyntää ennen 
2000-lukua. 
Näiden vaihtoehtojen kustannustehokkuutta on vaikea määritellä lukuun ottamatta 
tuotantoa lisääviä aineita, joiden kustannukset ovat suhteellisen alhaiset verrattuina 
saavutettuihin säästöihin. 
Suolistokäymisen tutkimista tarvitaan lisää sekä Euroopan unionin tasolla että kansallisesti, 
eikä näitä vaihtoehtoja voi siksi nykyisellään pitää toteuttamiskelpoisina. 
On syytä huomauttaa, että teknologian suosiminen Euroopan unionissa johtaa eläinten 
määrän vähenemiseen ja ennen kaikkea lisää tehokarjataloutta ja irrottaa karjanhoidon 
maankäytöstä. Tällaisella politiikalla on useita vaikutuksia ympäristöön: 
1) Eläinperäisen jätteen (lannan) entistä suurempi keskittyminen voi johtaa sen liialliseen 
levittämiseen maille ja siten vahingoittaa maaperää ja vesistöjä ja johtaa ristiriitaan 
Euroopan unionin nitraattidirektiivin kanssa, jos levityksen kynnysarvo ylittyy. 
2) Nurmi-ja karkearehun käytön väheneminen voi myös vaikuttaa haitallisesti maisemaan 
ja luontoon. Hoidetut ja ylläpidetyt luonnonalueet voivat vähitellen hävitä ja joutua 
hylätyiksi (ongelmia voivat aiheuttaa esimerkiksi eroosio, elinympäristöjen häviäminen 
ja tulipalot). 
24 
3) Uusien, tehokkaiden lehmälajien ("turbolehmien") luominen voi vähentää lajin 
biologista monimuotoisuutta. 
Vastauksena tähän ongelmaan Euroopan unioni rahoittaa maatalouden 
ympäristökysymyksiä koskevan asetuksen puitteissa (maanviljelijöille myönnettyjen 
EMOTR-tukien kautta) sellaisten toimien edistämistä, joiden tarkoituksena on turvata 
"vähemmän tuottavien" eläinten säilyttäminen ja sijoittaminen uudelleen niiden 
alkuperäisille elinalueille ja ilmastoihin. 
5.1.2 Karjanlanta 
Mahdollisuudet muuttaa karjanlantaa energiaksi ovat riippuvaisia useista tärkeistä 
alueellisista tekijöistä, kuten lämpötilasta ja ilmastosta, taloudellisista, teknisistä ja 
aineellisista voimavaroista, paikallisen sääntelyn asettamista vaatimuksista sekä 
energialähteen ja korkealaatuisen lannoitteen tuomista eduista. 
Kustannustehokkuuden kannalta lupaavimmalta menetelmältä näyttää sellaisten lämpöä 
ja/tai energiaa tuottavien pienten tai keskisuurten voimaloiden asentaminen, jotka ovat 
helppoja rakentaa, käyttää ja ylläpitää. Energian käyttö omalla (tai naapurin) tilalla on 
myös helppo toteuttaa. Investointikustannukset ovat suhteellisen alhaiset, ja hyöty voi olla 
merkittävä (lannoite ja energia). Näiden menetelmien hyväksytyiksi saaminen edellyttää 
kuitenkin vielä käyttökelpoisuuden osoittamista. Siksi alkuvaiheessa on tärkeätä ottaa 
käyttöön liitännäistoimia kuten havainnollistamisohjelmia, menekinedistämiskampanjoita, 
taloudellisia kannustimia ja paikallisia soveltuvuustutkimuksia Euroopan unionissa sekä 
kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Toisessa vaiheessa menetelmät on 
otettava käyttöön Euroopan unionin velvoittavalla lainsäädännöllä, joka koskee tiettyä 
karjamäärää suurempia tiloja (eläinten lukumäärä määriteltävä). Tässä vaiheessa 
velvoitteet on kuitenkin yhdistettävä muihin maataloutta ja ympäristöä koskeviin toimiin, 
kuten nitraattidirektiiviin ja märehtijätalouden laajaperäistämiseen. 
Suuria, kaasua ja/tai sähköä pääasiassa myyntiin tuottavia voimalayksiköltä ei pidetä 
kustannustehokkaana keinona. Koska maatilat sijaitsevat Euroopan unionin alueella 
useimmiten suhteellisen hajallaan, olisi luotava laajoja kuljetusjärjestelmiä ensinnäkin 
tarvittavien suurten lantamäärien keräämiseksi (pääasiassa lietteenä tai nesteenä) käsittelyä 
varten ja sitten mädättämisen jälkeen jäävän suuren jätemäärän ottamiseksi talteen ja 
levittämiseksi maille ja viljelyksille lannoitteeksi tai sen käyttämiseksi muihin 
tarkoituksiin. 
Harkittavat toimenpiteet on siksi järjestettävä seuraaviin kahteen vaiheeseen: 
* Vaihe 1: Havainnollistamisohjelmien laatiminen julkisen tuen avulla laitteistojen 
luotettavuuden osoittamiseksi. Katetuille altaille ja anaerobisille mädättämöille on saatava 
karjanhoitajien hyväksyntä osoittamalla niiden tarjoamat taloudelliset edut ja tekninen 
luotettavuus. 
* Vaihe 2: Euroopan unionin velvoite talteenottotekniikan ottamisesta käyttöön tiloilla, 
joilla karjan koko ylittää tietyn tason (lukumäärä määriteltävä). 
25 
5.2 JÄTTEIDEN KÄSITTELY JA HÄVITTÄMINEN 
Tällä alueella yhteisön toimet on selkeintä jakaa kolmeen alueeseen: yleiset toimenpiteet, 
joiden tarkoituksena on vähentää kaatopaikoille joutuvan orgaanisen jätteen määrää; uudet 
kaatopaikat; nykyiset kaatopaikat. 
Yleiset toimenpiteet 
Kaatopaikoille joutuvan orgaanisen jätteen määrän vähentäminen on lupaava keino 
metaanin määrän pienentämiseksi. Tätä kustannustehokasta menetelmää on tarkasteltava 
osana maailmanlaajuista jätteiden torjuntaohjelmaa, jossa painotetaan jätteen syntymisen 
ennaltaehkäisyä. Siellä, missä jätteitä kuitenkin syntyy, on edistettävä niiden orgaanisen 
osan käsittelyä. Talteenoton lisäämiseksi voidaan tarvita lisätoimenpiteitä, kuten 
soveltuvien kompostointistandardien ja -perusteiden laatimista sekä orgaanisen jätteen 
erillisen keräämisen tehostamista, jotta saadaan erilaisiin talteenottoprosesseihin soveltuvaa 
raaka-ainetta. Varsinkin kompostointi on kustannustehokas menetelmä, joka ei vaadi 
suuria investointeja, jonka käyttökustannukset ovat pienet ja joka voi antaa suhteellisen 
hyvän tuoton, jos lopputuote on riittävän hyvälaatuista myytäväksi maanparannusaineena. 
Yleensä on annettava etusija materiaalin talteenottotoimille, mutta energian talteenotto 
orgaanisesta jätteestä voi myös olla yksi vaihtoehto, jolleivät ympäristölliset, taloudelliset 
tai tekniset näkökohdat muuta vaadi. 
Yhteisön toimet voivat edistää tämän prosessin toteuttamista järjestämällä yhteistyössä 
alueiden tai kuntien kanssa keskitettyjä tiedotusohjelmia erityisesti orgaanisen jätteen 
vähentämishankkeista ja talteenottosuunnitelmista. 
Euroopan unionin tasolla on asetettava etusijalle pyrkimykset pakkausjätteen syntymisen 
ehkäisemiseksi ja pakkausjätteen uudelleen käyttämiseksi, kierrättämiseksi ja ottamiseksi 
muuten talteen. Myös kierrätettyjen materiaalien käyttämistä pakkauksissa on edistettävä. 
Kierrätystuotteiden hintakilpailukykyä voidaan parantaa niiden käyttöä edistävien 
taloudellisten kannustimien avulla. 
Jos edellä kaavaillut toimenpiteet toteutetaan, on todennäköistä, että kaatopaikoille joutuva 
orgaaninen jäte vähenee tulevaisuudessa. 
Uudet kaatopaikat 
Jos muita metaanin vähentämismahdollisuuksia on tutkittu ja ne on todettu 
epämielekkäiksim on usille kaatopaikoille voidaan helposti asentaa syntyvän metaanin 
talteenotto-ja käyttöjärjestelmiä. Tulossa olevassa yhteisön lainsäädännössä esitetään, että 
uudet kaatopaikat alistetaan lupamenettelyyn, joka varmistaa, että kaatopaikoille 
asennetaan ennen käyttöönottamista järjestelmät syntyvän metaanin ottamiseksi talteen ja 
käsittelemiseksi. Lainsäädännössä vaaditaan erityisesti kaatopaikkakaasujen kerääntymisen 
ja kulkeutumisen hallintaa ja niiden keräämistä, käsittelyä ja käyttöä tavalla, joka minimoi 
ympäristön vauriot ja pilaantumisen ja ihmisen terveydelle koituvat riskit tiukkojen 
standardien mukaisesti. 
26 
Nvkviset kaatopaikat 
Edellä kuvatuilla ohjelmilla on suhteellisen vähän vaikutusta jo sijoitettuun jätteeseen, joka 
on tärkein metaanin lähde. Siksi tällä alueella tarvitaan erityistoimia. On huomattava, että 
nykyisiä kaatopaikkoja ei ole suunniteltu metaanintuotantolaitoksiksi, ja siksi niiden 
varustaminen siihen tarkoitukseen on vaikeata. 
Sopivia menetelmiä on kuitenkin olemassa ja niitä käytetäänkin muutamilla kaatopaikoilla. 
Näiden menetelmien soveltamista anaerobisilla kaatopaikoilla on edistettävä. Euroopan 
unionin lainsäädännön on vaadittava nykyisten kaatopaikkojen varustamista metaanin 
talteenotto-ja hyväksikäyttöjärjestelmillä aina kun se on mahdollista. Talteenotettu kaasu 
voidaan myydä, käyttää talteenottopaikalla, muuntaa sähköksi tai muiden vaihtoehtojen 
puuttuessa soihduttaa. Tulossa olevassa yhteisön lainsäädännössä vaaditaan nykyisiä 
kaatopaikkoja varten suunnitelmia, joissa arvioidaan nämä vaihtoehdot. Tulevaisuudessa 
voi myös olla tarpeen ottaa käyttöön taloudellisia kannustimia Euroopan unionissa ja 
kansallisella tasolla metaanin talteenoton ja käytön lisäämiseksi ja menetelmien 
kehittämiseksi. Euroopan unionin varoja tarvitaan kaatopaikkojen varustelun 
parantamiseen kohdistuvaan tutkimukseen. 
Metaanin talteenottoon käytössä olevilta anaerobisilta kaatopaikoilta liittyy tiettyjä 
ongelmia, sillä kaasun käyttöä vaikeuttavat tuotannon vaihtelevuus (laatu, paine ja virtaus) 
sekä se, että sitä ei ole helppo liittää kaasunjakeluverkostoihin. Siksi talteenotettu kaasu 
yleensä käytetään talteenottopaikalla tai soihdutetaan, mikä poistaa ainakin 95 prosenttia 
metaanin kasvihuonevaikutuksesta (katso 2 luku). Vaikka kaasun talteenoton ja käytön 
vaatimat investoinnit ovat melko suuret, vaikutus kasvihuoneilmiön vähenemiseen on niin 
merkittävä, että toimenpiteet ovat siitä huolimatta kustannustehokkaita (katso 2.6 kohta). 
5.3 ENERGIA 
5.3.1 Fossiilisten polttoaineiden tuotanto ja jakelu 
5.3.1.1 Hiili 
Talteenottomenetelmät määräävät suurelta osin talteen saadun kaasun laadun ja määrän, 
jotka puolestaan määräävät mahdolliset käyttövaihtoehdot. Talteen saadulle metaanille on 
löydettävä käyttöä, jos päästövähennykset halutaan toteuttaa. Metaanin myynti ja/tai 
käyttö voi joissakin tapauksissa korvata talteenottokustannukset. Metaanin 
ilmakehäpäästöjen alentamisen lisäksi metaanin talteenottomenetelmien parantamisella 
voidaan lisätä kaivosten turvallisuutta ja tuottavuutta ja alentaa niiden 
ilmanvaihtokustannuksia. 
Euroopan unionin hiilentuotanto vähenee vuosien 1990 ja 2005/2010 välillä, ja myös 
metaanipäästöt pienenevät. Lisäksi merkittävissä hiilentuottajamaissa meneillään olevien 
ohjelmien tarkoituksena on vähentää metaanipäästöjä 40 prosenttia vuodesta 1990 vuoteen 
2010 mennessä. 
Metaanin talteenotto on jo nyt teknisesti mahdollista, ja päästöjä voidaan edelleen 
vähentää laajentamalla talteenottomenetelmien käyttöä. Siksi kaivoksissa on 
mahdollisimman pian määriteltävä ja otettava käyttöön paras mahdollinen tekniikka. 
27 
Menetelmien soveltamiseen Euroopan unionin hiilikaivoksissa vaikuttavat kuitenkin 
jokaisen jäsenvaltion kaivostoiminnan erityispiirteet. Euroopan unionin hiilentuotanto 
vähenee edelleen tulevina vuosina, ja hiilikaivoksia joudutaan vähitellen sulkemaan. 
Hiilentuotanto on taloudellinen taakka niille jäsenvaltioille, jotka tukevat 
hiilikaivosteollisuutta. Siksi on erittäin vaikeata perustella metaanin talteenoton vaatimia 
lisäkustannuksia. 
Tästä syystä Euroopan unionin aloitteiden on rajoituttava rohkaisemaan kyseisiä 
jäsenvaltioita laatimaan metaanipäästöjen vähentämisohjelmia tai -suunnitelmia, jotka 
edistävät parhaan mahdollisen talteenottotekniikan soveltamista niissä hiilikaivoksissa, 
jotka ovat toiminnassa vielä tietyn ajan (esimerkiksi 10 vuoden) kuluttua. Toinen 
mahdollinen keino on vahvistaa Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) budjetin 
tarjoamaa rahoitusvälinettä, sellaisten tutkimushankkeiden rahoittamiseksi, jotka edistävät 
parhaan mahdollisen päästöjenvähentämistekniikan käyttöä. 
5.3.1.2 Maakaasu 
Olemassa olevien menetelmien käyttöönotto vuotojen vähentämiseksi edellyttää 
rahoituksen järjestämistä ja sopivia kannustimia. Ensimmäisenä toimenpiteenä voisi siksi 
olla vuotojen minimointia koskeva Euroopan unionin standardi, jonka tarkoituksena on 
uudistaa jakeluverkoston tehottomimpia osia käyttämällä korvaavia materiaaleja. Tämä 
toteutetaan kussakin kysymykseen tulevassa jäsenvaltiossa tietyn aikataulun mukaan. Yksi 
ehdotus minimointia koskevaksi standardiksi on esimerkiksi 350 m3/km/vuodessa. Ranska 
ja erityisesti GDF (Gaz de France) on arvioinut, että vuotuinen hävikki nykyaikaisissa 
verkostoissa, jotka on rakennettu käyttäen hitsattua hiiliterästä, pinnoitettua terästä tai 
polyeteeniä, voi olla 350 m3/km, kun vuodot nykyisistä valurautaverkostoista voivat olla 
3500 m3/km/vuosi. Kuten mainittiin 4.3.3 kohdassa, Ranska on parhaillaan uusimassa 
vanhaa kaasuverkkoaan. Toisena keinona on putkistojen tarkastustiheyden lisääminen. 
CITEPA:n tutkimuksen mukaan (katso 5.4 kohta) tarkastustiheyden kaksinkertaistamisella 
800 kilometriin vuodessa (nykyisin Euroopan unionin alueella tarkastetaan keskimäärin 
400 kilometriä vuodessa) voidaan vuotoja vähentää 50 prosenttia. 
Kaasun kulutuksen odotetaan hiilen kulutuksesta poiketen lisääntyvän 60 prosenttia 
vuodesta 1990 vuoteen 2010. 
5.3.2 Polttaminen 
Polttamisen osuus on niin pieni (alle kolme prosenttia), ettei ole pikaista tarvetta kohdistaa 
toimenpiteitä tähän lähteeseen. Lisäksi katalysaattoreiden yleistyminen vähentää liikenteen 
päästöjä jonkin verran. 
5.4 PÄÄTELMÄT 
Loppupäätelmänä esitetään seuraava taulukko, johon on koottu komission ajatukset 
Euroopan unionin metaampäästöjen vähentämiseen tähtäävän toimintaohjelman sisällöstä. 
Taulukossa on yhteenveto edellisissä luvuissa esitetyistä, kolmea toimialaa koskevista 
toimenpide-ehdotuksista. 
28 
YHTEENVETO HARKITTAVISTA EUROOPAN UNIONIN TOIMENPITEISTÄ 
METAANIPÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISEKSI 
MAÀTAIQVS 
* SucUmkäymmtn 
tutkimuksen ja kannustimien edistäminen (Euroopan unionin ja kansallisella 
tasolla) käyttökelpoisten politiikkojen ja toimenpiteiden kehittämiseksi 
• Karjanlanta 
anaerobiset mädättämöt tai katetut altaat (mieluiten yhdistettynä energiakäyttöön, 
jos pelkkä soihdutus ei ole varteenotettava vaihtoehto) 
. 1. vaihe: esittelyohjelmat Euroopan unionin sekä kansallisella, alueellisella ja 
paikallisella tasolla 
. 2. vaihe: velvoite Euroopan unionin tasolla asentaa talteenotto- ja 
käyttöjärjestelmä tietynkokoisille karjatiloille eläinten lukumäärän mukaan (määrä 
määriteltävä) 
JÄTTEET 
* Yleiset toimenpiteet 
sellaisten toimenpiteiden edistäminen Euroopan unionissa sekä kansallisella, 
alueellisella ja paikallisella tasolla, joiden tarkoituksena on 
. minimoida orgaanisen jätteen syntyminen, mukaan lukien pakkaukset 
. orgaanisen jätteen lajittelun edistäminen 
. orgaanisen jätteen talteenotto esimerkiksi kompostoimalla ja muilla tavoin 
kierrättämällä 
. energian talteenotto orgaanisesta jätteestä, jota ei voi kompostoida tai 
merkittävässä määrin kierrättää 
taloudelliset kannustimet Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla 
kierrätystuotteiden menekin edistämiseksi 
* Uudet kaatopaikat 
Euroopan unionin lait, jotka muiden vaihtoehtojen puuttuessa edellyttävät, että 
uudet anaerobiset kaatopaikat varustetaan metaanin talteenotto- ja 
käyttöjärjestelmällä 
• Olemassa olevat kaatopaikat 
Euroopan unionin lait, jotka edellyttävät olemassa olevien kaatopaikkojen 
varustamista metaanin talteenotto- ja käyttöjärjestelmillä aina kun se on 
mahdollista. Energiaa tuottavan metaanin talteenoton tukeminen ja edistäminen 
taloudellisin kannustimin Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla. Jos tämä ei 
ole mahdollista, edistetään metaanin soihdutusta. 
ENERGIA 
• Hiili 
Euroopan unionin suositus jäsenvaltioille sellaisten metaanipäästöjen 
vähentämisohjelmien käynnistämiseksi, jotka edistävät parhaan mahdollisen 
talteenottotekniikan käyttöä hiilikaivoksissa 
» Maakaasu 
Vuotojen minimointia koskevan Euroopan unionin standardin asettaminen 
putkistojen tarkastustiheyden lisääminen kansallisella tasolla 
29 
Ehdotetun toimintatavan yhteydessä on syytä mainita Euroopan unionin rahoittama ja 
marraskuussa 1993 päätökseen saatu tutkimus (CITEPA). Tutkimuskertomuksessa 
määriteltiin laajentumista edeltäneen (12 jäsenvaltion) Euroopan unionin 
metaaninpäästöjen kehitys vuosiin 2005 ja 2010 saakka kahden päästöennusteen 
perusteella. 
Ensimmäinen " nykyisten ohjelmien" kehitysarvio perustuu eri jäsenvaltioissa (EU-
12) vuonna 1993 meneillään oleviin kansallisiin toimintaohjelmiin, ja sen mukaiset 
päästövähennykset on esitetty ensin seuraavassa taulukossa. 
Toinen, kunnianhimoisempi, kehitysarvio, "yhteisön suositusohjelma", perustuu 
nykyisten ohjelmien suunnitelmaan, johon on lisätty täydentäviä toimenpiteitä. Se 
vastaa suunnilleen ehdotettua toimintatapaa ja vähentää arvion mukaan 
metaanipäästöjä huomattavasti enemmän (katso taulukko). 
Huomautus: Tutkimuksessa ehdotetut yhteisötoimenpiteet ja päästöennusteiden tulokset 
voidaan helposti laajentaa koskemaan 15 jäsenvaltiota 12:n sijasta ilman haitallista 
vaikutusta näiden kahden suunnitelman päätelmiin. 
On syytä huomauttaa, että kyseisillä toimialoilla (maatalous, jätteet, energia) on joissakin 
jäsenvaltioissa jo käynnistetty toimenpiteitä, jotka vaikuttavat epäsuorasti ehdotettuun 
metaanipäästöjen vähentämiseen tähtäävään toimintatapaan, vaikka toimenpiteet eivät 
kohdistukaan suoraan siihen. Tämä koskee varsinkin maataloutta ja energia-alaa, joilla 
metaanipäästöjen odotetaan vähenevän toisaalta yhteisen maatalouspolitiikan aikaansaaman 
karjan määrän vähenemisen ja toisaalta Euroopan unionin hiilentuotannon vähenemisen 
seurauksena vielä vuoden 2000 jälkeenkin. Nämä vaikutukset on otettu huomioon 
CITEPA-tutkimuksen vähennysennusteissa. 
Seuraavassa yhteenvetotaulukossa esitetään tutkimuksen tulokset metaanipäästöjen 
kehitysennusteina vuosiin 2005 ja 2010 saakka verrattuna vuoden 1990 päästöihin kahden 
vähennyskaavion mukaisesti: 
a) nykyiset ohjelmat 
b) Euroopan unionissa harkittavat lisätoimet. 
MAATALOUS 2005 
Nykyiset 
ohjelmat 
7,00 % 2005 
Suositeltavat 
ohjelmat 
-24 % 2010 
Nykyiset 
ohjelmat 
- 9,70 % 2010 
Suositeltavat 
ohjelmat 
-34 % 
JÄTTEET 11,1% -45 % - 14,5 % -60 % 
ENERGIA - 18,5 % 24 % 25,3 % 34 % 
YHTEENSÄ - 10,6 % 30 % - 14,3 % -41 % 
(Lähde: CITEPA marrask. 1993, EU-12) 
30 
Kuten taulukosta ilmenee, päästöjen voidaan odottaa vähenevän 30 prosenttia vuodesta 
1990 vuoteen 2005 ja 41 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, jos niin sanottu 
"suositeltavien ohjelmien" kaavio toteutetaan. Taulukon mukaan metaanipäästöjen 
vähennys voisi olla kolminkertainen verrattuna "nykyisten ohjelmien" kaavioon. CITEPA-
tutkimuksen tulosten virhetulkinnan välttämiseksi lukijan on kuitenkin syytä pitää 
mielessä, että tiedot useista metaaniin liittyvistä parametreistä, esimerkiksi 
päästökertoimista, ovat vielä puutteellisia ja epävarmoja. Tämä epävarmuus heijastuu 
myös tutkimuksen tuloksiin. 
31 
LIITE 
- Kuvat 
« Taulukot 
- Kirjallisuusluettelo 
31 
1800H 
> .o a. a. 
I 1300 
.2 o •*•* 
*a 
U 800-J 
300-Nykyiset tiedot 
Sipie-Jäätikkö 
Byrd-jältikkö 
Dye-Jäääkkö 
Vostok-Jäätikkö 
..» . 
w I 
10» 104 10» 10» 
Vuotta ennen 1990 jKr. 10* 10° 
Ilmakehän vuotuiset metaanipitoisuudet viimeisten 160 000 vuoden aikana (tiedot 
jäätiköistä ja NOAA/CMDL-näyteenottoverkostosta) 
Lähde: Oak Ridge (1990) 
Fig 1 
ppbv - ppb = (tilavuuden) miljardisosaa 
Caroor Dioxide. 66% 
Ni trous 
Ox i de : 5% 
CFCs: 11% 
Methane : 1896 
Arvio perustuu hiilidioksidiekvivalentteihin, ja se on tehty sadan vuoden ajanjaksolle 
käyttäen IPCCin (1990a) onnnaislämmitysvaikutuksen kertoimia (OLV). Laskelmassa ovat 
mukana vain ihmisen toiminnan aiheuttamat päästöt. 
1 Kaavio esittää yleistä käsitystä metaanin osuudesta ilmaston lämpenemiseen ja perustuu 
IPCC:n esittämiin ominaislämmitysvaikutuskertoimiin (1990a). OLV-arvoja korjataan 
kuitenkin jatkuvasti useista tieteellisistä ja menetelmällisistä syistä. On todennäköistä, että 
lisätutkimusten jälkeen CFC-yhdisteiden osuus pienenee esitetystä ja muiden kaasujen 
osuudet pysyvät suunnilleen ennallaan tai kasvavat. 
Fig 2 
32> 
V 
1.7 
Miljoonasosaa 1.6 
<A> 
-f 
1.5 Kaksi viimeistä vuosisataa 
1.6-
*" 1.2 4 
1.01 
0.8 
0.6 Ilmakehän tiedot £ 
Jäätiköiden tiedot * Suurennettu kuva viimeisten kymmenen vuoden ajalta 
&** ** ;» i** 
i Ï ji* 1750 1800 1850 1900 1950 j* -, f 
I Ilmakehän metaanipitoisuus kasvaa yhden prosentin vuosivauhtia. 
1 
1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 
Viimeiset 10 vuotta 
Lähteet: Stauffer ym., 1995; Blake & Rowland, 1988 
Fig 3 
a a 
w 
«A 9 3 
M 
a 'S a a 1650 
1550 
1450 
1350 
1250 
1150 
1050 
950 
850 
750 
650 (a) • OE08 
o Site J 
3 Mizuho 
• Summit (Bern) 
• Summit (Grenoble) 
— Cape Grim 
é * oA *<*<*>* 3-U 0.40 
0.35 
0.30 
0.25 
0.20 
0.15 
- 0.10 
• 0.05 
0 
900 1000 1100 1200 1300 1400 1500 1600 1700 1800 1900 2000 
Vuosi S 
a 
•83 '84 '85 '86 •88 '89 "90 "91 '92 '93 
Vuosi 
* (a) Etelämantereen jääpeitteestä saatu metaanipitoisuusarvo viimeksi kuluneiden 1000 
vuoden ajalta. Tasmaniasta (Cape Grim) saadut suorat havainnot on otettu mukaan 
osoittamaan, kuinka hyvin jäätikkömittaukset sopivat yhteen ilmakehästä saatujen 
mittaustulosten kanssa. Oikeanpuoleisella akselilla esitetään metaanipitoisuuden 
lisääntymisestä aiheutunut säteilypakote verrattuna esiteolliseen aikaan. Päällekkäisyys 
typpioksiduulin kanssa käsitellään IPCC.n (1990) mukaisesti, (b) Metaanipitoisuuden 
maailmanlaajuinen keskiarvo vuosina 1983—1993. Kuviosta ilmenee kasvun hidastuminen 
vuosina 1992 ja 1993. 
Fig 4 
ppbv = ppb = part per billion (in volure) 
2£ 
I TOIMENPITEET 
I Kaasun tuotanto 
1 1 Kaasun käytön lisääminen 
| 2 Kaasun käytön lisääminen 
I edelleen 
Kaasun jakelu 
4 Valurautaverkoston uusiminen 
5 Vuototarkastusten 
Karjanlanta 
6 Suojien/varastojen kehittäminen 
I 7 Suurimittainen mädätys 
1 8 Mädätys maatiloilla 
| (mesofiilinen) 
I Kaatopaikat; jätekaasun 
1 talteenotto 
I 10 Sähkön tuotanto 
1 11 Parantaminen 
H Kaatopaikat; 
1 kaatopaikkasijoituksen 
1 vähentäminen 
13 Kompostointi 
1 Yhteensä CH4-
päästöjen 
väheneminen 
11 (1%) 
22 (2%) 
6 (1%) 
52 (5%) 
9 (1%) 
18 (2%) 
4 (0%) 
6 (1%) 
72 (7%) 
31 (3%) 
51 (5%) 
5 (1%) 
1 (0%) 
307(31%) C02-
päästöjen 
väheneminen 
0 
0 
-14 
0 
0 
0 
16 
16 
158 
39 
0 
-2 
1 
336 Kustannukse 
t 
-160 
-18 
1000 
4500 
3000 
0 
-120 
960 
-95 
-70 
16 
600 
1300 
aulukko: Metaanipäästöjen rajoittamiskeinot vuonna 2000 tämän tutkimuksen mukaisesti. 
Kustannukset (1000 Dfl/metaanitonni) 
1S 
10 TTT- li • • • 
-— -H* 
• » rs 
i7 10 11 2 e iÇ^-V4 
* * 
Vältetyt metaanipäästöt (kilotonnia metaania) 
Kuva: Metaanipäästöjen vähentämistoimia kuvaava käyrä vuodelle 2000 Alankomaissa 
ylimääräiset/vältetyt hiilidioksidipäästöt pois luettuina. Numerot viittaavat taulukkoon A. 
Kuva 5 
> 
Metaanin nykyiset arvioidut nielut ja lähteet 
(Lelieveld & Crutzen, 1993) 
Metaanin arvioidut nielut ja lähteet 
Lähteet 
Luonnon lähteet 
Luonnon kosteikot (suot, tundra, jne.) 
Termiitit 
Valtameret 
Makea vesi 
CH4-hydraatit Mtn/vuosi"1 
125 + 70 
30 ±30 
10 ± 5 
5 ± 5 
5 + 5 
Välisumma, luonnon lähteet 175 
Ihmisen toiminnan lähteet 
Riisipellot 
Suolistokäyminen (pääasiassa märehtijöiden) 
Kaatopaikat 
Biomassan poltto 
Eläinjätteet 
Kotitalousj ätevedet 
Hiilikaivostoiminta 
Kaasun ja öljyn poraaminen, kaasun poisto, kaasun siirto 70 ±50 
80 ±20 
40 ±25 
30 ± 15 
25 ± 10 
25 ± 10 
35 ± 10 
80 + 45 
Välisumma, ihmisen toiminnan lähteet 385 
Kaikki lähteet 560 + 90 
Nielut 
OH-reaktiot troposfäärissä 
Poistuminen maaperään 
Reaktiot stratosfäärissä OH, Cl ja O (*D) 455 ± 50 
' 30 ± 25 
45 + 10 
Nielut yhteensä 
Lisääntyminen ilmakehässä 530 ± 85 
Taulukko 1 
10 
Perustuu metaanipitoisuuden lisääntymisen mittauksiin 
31 
Table 1 
CORINAIR 1990 -yhteenveto 
(Ihmisen toiminnan lähteet) 
1 Tonnia CH4 
H Julkinen 
energiantuotanto, 
Enenjuui tnottunuien 
polttamalla tahallisesti, 
laitoksissa ja asunnoissa 
Teollinen poltto 
Tuotantoprosessit 
Fossiilisten polttoaineiden 
tuotanto ja jakein 
Liuottinnen kàyttô 
Maantieliikenne 
Moot liikkuvat lähteet/koneet 
litteiden käsittely ja 
hävittäminen 
Maataloos 
Corinair 1990 
YUectuS JiaMvalOata kohti A 
100 
7800 
1200 
NE 
91600 
0 
2700 
m 
311000 
202600 
617000 B 
137 
3958 
2718 
14118 
42437 
0 
9161 
0 
4620 
262564 
339703 DK 
866 
6106 
710 
40 
11938 
0 
1811 
1056 
121600 
263123 
407250 D 
6000 
112000 
10000 
6000 
- 1547000 
-
70000 
2000 
2249000 
2052000 
6054000 F 
noo 
149900 
6600 
5900 
310100 
0 
22300 
600 
739500 
1611200 
2847200 FL 
noo 
6500 
2100 
AZ 
100 
NE 
1880 
7550 
67100 
163000 
249330 GR 
963 
21 
25 
1413 
363756 
0 
3733 
876 
202467 
362674 
935928 I 
3803 
6733 
9527 
7614 
347460 
0 
25229 
8 154 
1302802 
1764207 
3485529 IRL 
0 
3580 
200 
0 
10180 
0 
1160 
40 
138340 
642610 
796110 L 
3 
426 
37 
0 
1628 
0 
172 
14 
3838 
17650 
23768 NL 
550 
1900 
1600 
8100 
940 
20 
6400 
160 
378000 
520000 
917670 ES 
8912 
44174 
7300 
3880 
683662 
0 
11446 
1629 
506711 
874158 
2141872 P 
356 
6913 
2904 
1547 
1978 
0 
1391 
169 
35180 
203662 
254100 S 
938 
9608 
4173 
14 
0 
NE 
12718 
3498 
179755 
205078 
415782 UK 
200 
500 
0 
0 
1210500 
0 
10500 
300 
1088000 
1076100 
3386100 
Taulukko 2 
38 
CORINAIR 1990 -yhteenveto 
(Ihmisen toiminnan lähteet) 
CH4, kilotonnia (1000 tonnia) 
Julkinen energiantuotanto, 
yhteistuotanto ja kaukolämpö EU:n 
kokonaismäärä 
25 Osuus EU:n 
päästöistä aloittain 
0,11 
Energian tuottaminen polttamalla 
kaupallisesti laitoksissa ja 370 1,62 
Teollinen poltto 49 0,22 
Tuotantoprosessi 49 0,21 
Fossiilisten polttoaineiden tuotanto 
ja jakelu 4623 20,21 
Liuottimien käyttö 0.02 
Maantieliikenne 181 0,79 
Muut liikkuvat lähteet/koneet 26 0,11 
Jätteiden käsittely ja hävittäminen 7328 32,04 
Maatalous 
Corinair 1990 
EU:n kokonaispäästöt 10221 
22872 44,69 
100 
Taulukko 3 
y\ 
METAANIPÄÄSTÖJEN MINIMOIMISEN TEKNISET VAIHTOEHDOT 
| TEKNISET VAIHTOEHDOT 
I MAATALOUS 
9 Suolistokäyminen 
1 Karjan määrän vähentäminen 
9 Ravinnoksi muuttamisen tehostaminen 
1 Eläinten tuottavuuden parantaminen 
1 Karjanlanta 
| Katetut altaat 
1 Mädättämöt 
1 JÄTTEIDEN KÄSITTELY JA HÄVITTÄMINEN 
H Kaatopaikat 
H Anaerobinen kaatopaikan hoito: metaanin talteenotto 
I ja käyttö 
H Aerobinen kaatopaikan hoito 
H Puoliaerobinen kaatopaikan hoito 
Kaatopaikkasi) oituksen vähentäminen 
ENERGY 
Hiilikaivostoiminta 
Talteenoton tehostaminen tyhjästä kivestä 
Kaasun poisto ennen louhintaa 
Poistoilman hyväksikäyttö 
H Maakaasu 
Kaasun poiston ja soihdutuksen vähentäminen 
Tehostettu vuotojen etsintä ja putkistojen korjaus CH4 
-VÄHENNYS 
enint. % 
10 - 20 % ? 
5 - 30 % 
jopa 80 % 
jopa 70 % 
30 - 70 % 
yli 80 % 
jopa 50 % 
jopa 100 % 
20 - 50 % 
jopa 70 % 
10 - 90 % 
jopa 50 % 
jopa 80 % SAATAVUUS 
Saatavilla 
Saatavilla 
Saatavilla 
Saatavilla 
Saatavilla 
T&K 
Saatavilla 
Saatavilla 
Saatavilla 
Saatavilla 
T&K 
Saatavilla 
Saatavilla HINTA 
? 
Alhainen 
Alh./Keskim. 
Alh./Keskim. 
Keskim. 
Korkea 
Keskim. 
Alh./Keskim. 
Alhainen 
Keskim./Korkea 
Alh./Keskim. 
Alhainen 
Alh./Keskim. 
Taulukko 4 
t-VO 
KIRJALLISUUSLUETTELO 
1. US EP A-Global Change Division .Anthropogenic methane emissions in the United States 
Estimates for 1990. Report to congress. April 1993 
2. Steele, L.P., E.J. Dlugokençky, P.M. Lang, P.P. Tan, RC. Margin, and K.A. Massarie 1992. 
"Slowing down of the global accumulation of atmospheric methane during the 1980" Nature. 
Volume 358. July 23, 1992. 
3. National Laboratory/The Carbon Dioxide information Analysis Center. 1992. 
Trends'91. U.S. Department of Energy, Atmospheric and Climate Research Division. 
4. IPCC (Intergovernmental Panel on Climate Change). 1990. 
Climate Change : The IPCC Scientific Assessment. Report Preparated for Intergovernmental Panel 
on Climate Change by Working Group 1. 
5. IPCC (Intergovernmental Panel on Climate Change). 1992. Climate Change 1992 : The 
supplementary Report to the IPCC Scientific Assessment. Report prepared for Intergovernmental 
Panel on Climate Change by Working Group 1. 
6. Hogan, K.B., J.S. Hoffman, and A.M. Thompson "Methane on the Greenhouse Agenda" Nature Vol. 
354. November 21, 1991. 
7. BOUSCAREN R, HOULLIER Ch., CROZET B. 
"Possibilities of control of Greenhouse gases emissions other than C02 in the European Community" 
- Volume 1 : methane-September 1992. 
8. US EPA-Global Change Division. Options for reducing Methane emissions Internationally. 
Vol. 1 : Technological options for reducing methane emissions.Report to congress - July 1993. 
9. KB. HOGAN 
Methane reductions are cost - effective approach for reducing emissions of greenhouse gases. 
International Workshop Methane and Nitrous oxide - Amersfoort - Netherlands -February 1993. 
10. C. EBERT - A. ROSLAND 
"Methane emissions from oil and natural gas systems" 
Paper for the International Workshop -Amersfoort-Netherlands- February 93. 
11. British gas Pic. 
"Methodology for determining emissions of methane from the onshore U.K. natural gas industry". 
Watt committee working party on methane emissions. January 1993. 
12. A.R VAN AMSTEL, RJ. SWART, M.S. KROL, J.P. BECK, AF. BOWMAN and K.W. VAN 
DER HOEK 
"Methane the other greenhouse gas - research and policy in the Netherlands" 
RTVM - April 1993. 
13. D. DE JAGER, K. BLOK 
"Cost-effectiveness of emission-reducing measures for methane in the Netherlands" 
ECOFYS - May 1993. 
4:1 
14. US/Japan Working Group on Methane 
"Technological options for reducing methane emissions. Background document of the response 
strategies working group". 
United States Environmental Protection Agency (US-EPA), Washington, 1992. 
15. G. MAXWELL 
"Will gas-to-Energy Work at your Landfill ?" 
Solid Waste and Power - June 1990. 
16. RA. LENG 
"Improving ruminant production and reducing methane emissions from ruminants by strategic 
supplementation". US. EPA - Air and Radiation - June 1991. 
17. OECD 
"Preliminary IPCC National GHG inventories : in-dept review - Part HI 
IPCC - Working Group I - Bracknell - UK - April 1993. 
18. J. FENGER, J. FENHANN, N. KBLDE 
"Danish Budget for Greenhouse gases". Nordisk Ministerrad - 1990. 
19. D. GUSBIN - COHERENCE 
"Computation of energy related methane and nitrous oxide emissions with HECTOR model". 
CEC DG XVII - contract N° 4.1032/E/92 - 16 - May 1993 
20. GERMAN MINISTER OF ENVIRONMENT 
"Report from the German Government to the Commission of the European Communities on the 
national programme to reduce energy-related emissions of C02 and other greenhouse gases by 
2005". réf.: XI/351/92-EN 
21. SELZER 
"Die Rolle des Methans in einer stratégie zur Begrenzung des Klimaänderung" 
VDI-GET - Tagung : Klimabeeinflussung durch den Menschen HI. Diisseldorf 1992. 
22. This Common Inheritance. 
The second year report. 
Britain's environmental strategy. LONDON HM50 - October 1992 
23. EUROGAS 
Private Communication March 1993. 
24. BELGIAN ENVIRONMENT MINISTER - LAURETTE ONKELINX 
Letter to Mr Ripa di Meana concerning the Belgian national programme to limit emissions of C02 
and other greenhouse gases. Réf. XI/568/92 - EN 
25. DANISH PERMANENT REPRESENTATION TO THE EUROPEAN COMMUNITIES 
"Report on the Danish national programmes to limit emissions of C02 and other greenhouse gases". 
April 1992 - ref N° 400.T.3-11. 
26. J. HEYER 
STUDIE C: Methan. Studi en Programm "Landwirtschaft" der Enquête - Kommission des 
Deutschen Bundestages "Schutz der Erdatmosphäre". 
O^i. 
27. MINISTRY OF ENVIRONMENT- HELLENIC REPUBLIC 
"National programme for the reduction of C02 emissions" 
December 1992 - ref XI/6/93.EN. 
28. SPANISH STATE SECRETARY FOR ENVIRONMENTAL AND WATER POLICY, MINISTRY 
OF TRANSPORT AND PUBLIC WORKS 
"National programme to limit C02 emissions". July 1992 - ref XI/566/92-EN 
29. FRENCH MINISTRY OF ENVIRONMENT 
"Premiers éléments pour un programme français de lutte contre l'effet de serre". March 1993. 
30. F. MOISAN, D. SAVANNE, Ph. CHARTTHR 
"Prévention des émissions de gas à effets de serre en France, à l'horizon 2010 la priorité ne réside 
pas seulement dans le domaine de l'énergie" 
World Energy Council - 15 th Congress - Division 1. TS/S.T.12. Madrid - Sept. 20-25, 1992. 
31. IRISH DEPARTMENT OF THE ENVIRONMENT 
"Ireland - Climate change - C02 abatement strategy". December 1992. 
32. DUTCH MINISTRY OF HASING, PHYSICAL PLANNING AND ENVIRONMENT 
"Measures taken within the Netherlands National Programme on Climate Change". April 1992. 
33. IPCC 
Climate Change. The IPCC Response strategies. Island Press. UK. 1991 
34. IPCC 
Climate Change 1992 - The supplementary report to the IPCC Scientific assessment. 
Cambridge University Press. 1992 
35. CEC - DIRECTORATE GENERAL FOR ENERGY 
Energy in Europe - A view to the future. Special issue - September 1992. 
36. ENERGY FOR A NEW CENTURY 
Working document n° 3.1. Conventional Wisdom (May 1990). 
37. OECD. Environmental data. Compendium 1991. 
38. Strategies for limiting methane - CITEPA 
Final report - Contract N° B92/4 - 3040/16177 Nov. 1993 Bénédicte Oudart 
39. IPCC Workshop Proceedings, Amersfoort Feb. 1993 
Methane and Nitrous oxide. Methods in national emissions inventories and options for control. 
40. International Symposium Proceedings. Maastricht - Dec. 1993 
Non-C02 Greenhouse Gases. Why and how to control? 
41. IEA/OECD Scoping Study - 1994-
Energy and Environmental technologies to respond to global Climate Change concerns 
42. IPCC Scientific Assessment Working Group 
Report 1994 - Radiative forcing of climate change. 
43. INC-FCCC Eleventh session New-York, 6-17 February 1995 
43 
First review of information communicated by each party included in Annex I to the convention. 
44. COP First session Berlin 28 March - 7 April 1995 
First review of information communicated by each party included in Annex I to the convention. 
Additional communications. 
^ 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 557 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 14 11 
Luettelonumero : CB-CO-96-567-FI-C 
ISBN 92-78-11407-3 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
IV?