Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan yhteisön vesipolitiikka" CdR 186/96 fin



Virallinen lehti nro C 034 , 03/02/1997 s. 0030



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan yhteisön vesipolitiikka" (97/C 34/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon asiakirjan "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan yhteisön vesipolitiikka" KOM(96) 59 lopull., ottaa huomioon kesäkuun 12. päivänä 1996 Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan 4 kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 5:n "Maankäytön suunnittelu Ympäristö Energia" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 5:n kesäkuun 27. päivänä 1996 hyväksymän luonnoksen alueiden komitean lausunnoksi (esittelijä: Henning Tellerup; CdR 186/96 rév.), hyväksyi 14. täysistunnossaan 18. ja 19. syyskuuta 1996 (syyskuun 19. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. Vesi ja vesipolitiikka 1. Tiedonanto käsittelee kestävän vesipolitiikan tavoitteita, haasteita ja periaatteita. Alueiden komitea on tyytyväinen komission kestävää vesipolitiikkaa käsittelevään kokonaisvaltaiseen kannanottoon. Alueiden komitean mielestä nimenomaan paikallis- ja alueviranomaiset ovat riippuvaisia yhtenäisestä vesipolitiikasta ja siihen liittyvistä säädöksistä. Veteen liittyvät ongelmat aiheuttavat usein ensisijaisesti pulmia juuri alueelliselle ja paikalliselle kehitykselle. Tämä tarkoittaa myös vesipolitiikkaa koskevien määräysten yhdenmukaistamista poikittaisen ympäristölainsäädännön avulla saastumisen yhdenmukaista ehkäisemistä ja valvontaa koskevassa uudessa direktiivissä esitetyllä tavalla. Kestävä kehitys neljä osatavoitetta 2. Komission vesipolitiikkaa käsittelevässä tiedonannossa kestävä kehitys pyritään varmistamaan neljän tavoitteen kautta: 1) juomaveden saatavuuden takaaminen, 2) riittävien vesivarojen varmistaminen muuta taloudellista toimintaa varten (mm. teollisuuden, maa- ja kalatalouden, liikenteen, sähköntuotannon ja virkistyskäytön tarpeisiin), 3) vesivarojen riittävän laadun ja määrän varmistaminen vesiympäristön ekologisen tilan suojelemiseksi ja säilyttämiseksi poikkeustapauksia lukuunottamatta, 4) tulvien haitallisten vaikutusten estäminen tai niiden ja kuivuuden vaikutusten pitäminen mahdollisimman vähäisinä vesistöjä hoitamalla. Komission näkemyksen mukaan kolmas eli ympäristönsuojelua koskeva tavoite on erityisen vaativa ja edellyttää erityishuomiota. 3. Myös alueiden komitean mielestä vesivarat on tarpeen suojata pyrkimällä edellä mainittuihin tavoitteisiin. Alueiden komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että kolmas, ympäristönsuojelua koskeva tavoite on kestävän kehityksen neljästä osatavoitteesta vaativin ja edellyttää erityishuomiota. AK:n on pyrittävä kiinnittämään huomiota kestävän politiikan pitkän aikavälin haasteisiin ja yhtenäisen strategisen näkökulman välttämättömyyteen kasvun, vesipolitiikan ja ympäristön välisissä yhteyksissä. 4. Alueiden komitea olettaa, ettei osatavoitteiden numerointi osoita niiden keskinäistä tärkeysjärjestystä. Kuten komissio itse toteaa, esitetyt neljä tavoitetta eivät ole aina keskenään sopusoinnussa. Jotta tavoitteiden lopullinen tärkeysjärjestys voitaisiin ratkaista paikallisten ja alueellisten ongelmien perusteella, on alueiden komitean mielestä läheisyysperiaatteen noudattaminen pulmatilanteissa ratkaisevaa. 5. Alueiden komitea vaatii komissiota noudattamaan veden laadun suhteen kokonaisvaltaista näkemystä, jossa yhdistyvät ympäristönäkökohdat, maankäytön suunnittelu, käytettävissä olevan yhteisörahoituksen hyödyntäminen sekä tulvien ja kuivuuden yhteiskunnalliset seuraukset. 6. Alueiden komitea kehottaa jatkuvasti arvioimaan ja tarkistamaan vesipolitiikka ja sen toteutusta erityisesti suhteessa komission muihin kokonaisvaltaisiin hankkeisiin. 7. Niinpä alueiden komitea kehottaa jatkamaan ja laajentamaan yhteistyötä alueiden paikallisedustajien kanssa, jotka tietävät mitä vaikutuksia vesipolitiikalla on alueisiin ja paikallisympäristöön. Haasteet 8. Komissio luettelee tiedonannossaan haasteet, joiden voittaminen on neljän edellä mainitun tavoitteen saavuttamisen kannalta tärkeää. Haasteet ovat pilaantuminen, pistekuormitus, hajakuormitus, satunnaispäästöistä aiheutuva saastuminen, happamoituminen, rehevöityminen, veden puute ja muut ihmisen aiheuttamat haitat. 9. Alueiden komitea kiinnittää huomiota siihen, että luetellut haasteet vaikuttavat pääosin suoraan veden kiertokulkuun. Komitea muistuttaa komissiolle, että myös epäsuorasti vesiympäristöön vaikuttavat tekijät, kuten maanviljelyn ja muiden tuotantomuotojen tuet, tulee ottaa huomioon. Euroopan yhteisön vesipolitiikan periaatteet 10. Komissio luettelee asiakirjassaan kestävän kehityksen toteuttamisen kannalta tärkeät periaatteet siten kuin ne on määritelty perustamissopimuksen 130 r artiklassa. Lisäksi asiakirjassa esitetään yleisluonteisesti, miten mainittuja periaatteita voidaan noudattaa vesipolitiikassa. Nämä periaatteet ovat: suojelun korkea taso, varovaisuusperiaate, ennalta ehkäisevä toiminta, vahingon korjaaminen sen lähteellä, saastuttaja maksaa, (politiikkojen) yhdentäminen, käytettävissä olevien tieteellisten ja teknisten tietojen käyttö, ympäristöolojen vaihtelevuus yhteisön alueella, kustannukset/edut, (ehdotettujen toimien ja niiden ympäristövaikutuksen kohtuullinen verrannollisuus), yhteisön taloudellinen ja sosiaalinen kehitys sekä sen alueiden tasapainoinen kehitys, kansainvälinen yhteistyö ja toissijaisuus. 11. Alueiden komitea kiinnittää huomiota komission tulkintaan perustamissopimuksen 130 r artiklasta ja korostaa, että vesipolitiikkaa suunniteltaessa läheisyysperiaate on asetettava tärkeysjärjestyksessä kärkipäähän. AK:n mielestä vesialan puitedirektiiviä on tarkasteltava 130 s artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisen päätöksentekomenettelyn pohjalta ja kohtaa 2 on sovellettava yhteydessä vesivarojen hoitoon. Erityiskysymykset 12. Edellä esitettyihin periaatteisiin liittyen komissio tarkastelee tiedonannossaan seuraavia laajempia kysymyksiä: päästöjen raja-arvoihin perustuva lähestymistapa ja ympäristön laatutavoitteisiin perustuva lähestymistapa, alueisiinjakomenetelmä, veden määrä, seurantaa koskevat vaatimukset, velvoite antaa kertomus, avoimuus, yleisön osallistuminen ja vastuu, yhdennetty vesitalous sekä jokialuetta koskeva yleissuunnittelu. 13. Alueiden komiteasta on myönteistä, että komissio on yhteisen vesipolitiikan valmistelussa pyrkinyt soveltamaan perustamissopimuksen periaatteita käytännössä. Päästöjen raja-arvoihin perustuva lähestymistapa ja ympäristön laatutavoitteisiin perustuva lähestymistapa 14. Mitä tulee toisaalta päästöjen raja-arvoihin, toisaalta ympäristön laatutavoitteisiin perustuviin lähestymistapoihin, alueiden komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että kyseiset lähestymistavat tulee yhdistää. Päästöstandardien määrittelyn tulee pohjautua parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan. Yhteisön tasolla on päästävä siihen, että veden käyttö perustuu yhtenäisiin, nykytekniikan mukaisiin vaatimuksiin täysin riippumatta kulloinkin kyseessä olevan veden laadusta. Lisäksi voi olla tarpeen asettaa veden käyttövaatimuksista riippuvia korkeita laadullisia tavoitteita. Myönnettäessä vesistöjä kuormittavia päästölupia on alueiden komitean mielestä aina sovellettava tiukinta vaatimusta. Kustannusten ja hyödyn väliseen suhteeseen perustuvat syyt eivät saa johtaa päästöstandardeista tinkimiseen eivätkä siihen, että sallitaan vaarallisten aineiden päästö hyväkuntoiseen vesistöön. 15. Komitea kannattaa ajatusta, että tulevassa puitedirektiivissä määritellään parametreinä käytettyjen arvojen valintaperusteet varsinaisten parametriarvojen sijasta. Lisäksi on tärkeää, että jäsenvaltioita ja alueita neuvotaan parametriarvojen määrittelyssä. Alueiden komitea kehottaa komissiota vaatimaan puitedirektiivineuvotteluissa, että hajakuormituksen ongelmaan tartutaan. Tässä yhteydessä on erityisesti painotettava hyvien ympäristöalan käytäntöjen soveltamista maatalouteen koko yhteisön alueella sekä tiukkoja lupamääräyksiä aineille, jotka saattavat vahingoittaa vesistöjä. Lisäksi alueiden komitea kehottaa komissiota kiinnittämään puitedirektiivineuvotteluissa huomiota siihen, että direktiiviin sisällytetään määräyksiä vesistöille vaarallisten aineiden käytöstä. Määräysten tavoitteena tulee olla, ettei tuotantolaitoksista pääse vesistöihin saasteita tai vesistöjen laatua heikentäviä aineita. Alueisiinjakomenetelmä 16. Alueiden komitean mielestä mahdollinen jako vyöhykkeisiin voi osaltaan auttaa varmistamaan läheisyysperiaatteen noudattamista. Koska erilaisten vyöhykejakojen määrä aiheuttaa nykyiselläänkin sekavuutta, komitea kehottaa koordinoimaan vesipolitiikkaan liittyvän vyöhykejaon muiden toteutettujen vyöhykejakojen kanssa. Vaarana on, että eri vyöhykkeisiin sovelletaan erilaisia suojeluvaatimuksia, mikä johtaa paikallisen ja alueellisen tavoitetason madaltumiseen ja eräänlaiseen tavoitteiden polkumyyntiin. Niinpä AK tukee yhteisten vähimmäisstandardien asettamista. Nämä määräykset eivät kuitenkaan saisi johtaa siihen, että alue- ja paikallisviranomaiset joutuvat vaatimaan kompensaatioita, kun luvat on jo myönnetty. Veden määrä 17. Alueiden komitea on yhtä mieltä, että vesivarojen hoitamisella ja säännöstelyllä on usein rajanylittäviä ympäristövaikutuksia. 18. Komitea korostaa, että mahdollisilla seurauksilla, kuten tulvilla tai kuivuudella voi puolestaan olla vielä huomattavampi inhimillinen ja taloudellinen vaikutus. Se toivookin, että ympäristövaikutukset käsitettäisiin veden ekologista laatua laajemmin ja määrittelyssä otettaisiin huomioon myös edellä mainitut seuraukset. Seurantaa koskevat vaatimukset 19. Ristiriitaisten ja päällekkäisten vaatimusten välttämiseksi alueiden komitea kannattaa ajatusta vaatimusten järkeistämisestä. Se pitää myös perusteltuna ajatusta seurantaa koskevien vaatimusten kokoamisesta uuteen puitedirektiiviin. 20. Alueiden komitea on eri mieltä komission kanssa siitä, että "eräillä alueilla yhteisön valvontaa pitäisi tehostaa"; omia hallintorakenteitaan käyttävien alue- ja kunnallisviranomaisten tulee läheisyysperiaatteen mukaan itse tehokkaasti valvoa toimeenpanoa, mihin ne myös kykenevät. Raportointivelvollisuutta lukuun ottamatta Euroopan unionin ei ole tarpeen toteuttaa välitöntä valvontaa. Ottaen huomioon EU:n piirissä vallitsevat erilaiset hallintorakenteet alueiden komitea kuitenkin myöntää, että valvontaa on tarpeen koordinoida niin yhteisön kuin kansallisella ja alueellisellakin tasolla. Velvoite antaa kertomus 21. Valvontavelvoitteiden rationalisointipyrkimyksen rinnalla nykyisiä raportointivelvoitteita pitäisi tarkistaa tavoitteena raporttien supistaminen ja harventaminen. Tulevia säädöksiä annettaessa on kiinnitettävä huomiota siihen, että raportointivelvoite määrätään vain mikäli tämä on ehdottoman välttämätöntä. Avoimuus, yleisön osallistuminen ja vastuu 22. Alueiden komitea kannattaa ajatusta, jonka mukaan kansalaisilla on oikeus saada tietoja ympäristövalvonnan tuloksista ja että tiedot tulee esittää ymmärrettävässä muodossa. 23. Alueiden komitean mielestä vesipolitiikkaa käsittelevän asiakirjan julkaiseminen on hyvä esimerkki ympäristöpolitiikan avoimuudesta, ja se kehottaakin komissiota varmistamaan vastaavan avoimuuden myös muussa toiminnassa. Yhdennetty vesitalous 24. Alueiden komitea kannattaa ajatusta yhdennetyistä ohjelmista, jotka sisältävät kaikki direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimet niin yhteisön muut säädökset kuin kansallisen vesilainsäädännön. Näin varmistetaan säädösten toteuttamisen avoimuus, julkisuus ja vastuu sekä katetaan yhteisötason lisäaloitteiden tai muiden toimien tarve. 25. Tämän vuoksi tarvitaan vesivarojen kokonaisvaltaista hallintaa, joka perustuu valuma-alueyksiköihin ja veden kiertokulkuun. Jokialuetta koskeva yleissuunnittelu 26. Alueiden komitean kanta joki- eli valuma-alueita koskevaan yhdennettyyn suunnitteluun riippuu niin ikään asian määrittelystä, menettelytavoista ja alueille myönnetyistä vaikutusmahdollisuuksista. 27. Komission näkemykset valuma-alueita koskevasta yleissuunnittelusta ovat komitean mielestä kiinnostavat. Komitea yhtyy moniin tässä yhteydessä esitettyihin koordinaatiopyrkimyksiin. Komitea korostaa lisäksi, että koordinaatiota tarvitaan paitsi yksittäisten valuma-alueiden sisällä myös rinnakkaisten valuma-alueiden välillä (esim. vähä- ja runsasvetisten valuma-alueiden välinen yhteys). Komitea toteaa, että yleissuunnittelulta ei tule edellyttää ehdotonta sitovuutta, koska tällöin siitä tulisi erittäin raskas prosessi, mikä voisi heikentää sen vaikutuksia. Komitea vastustaa ajatusta vesivarojen hallinnasta Euroopan tasolla. 28. Komitea korostaa tässä yhteydessä, ettei jäsenvaltioiden hajautetun hallinto- ja viranomaisjärjestelmän alkuperäisenä tarkoituksena ole eikä pidäkään olla vain yhden palvelu- tai hallintotehtävän täyttäminen. Hallintojärjestelmän tulee varmistaa yhteiskunnallisen kehityksen yhtenäisyys kaikilla vastuualueilla siten, että esim. taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen välinen yhteys voidaan ottaa huomioon yksittäisten hallintoalojen toimintalinjoja suunniteltaessa. 29. Alueiden komitea muistuttaa komissiolle, että yksittäisten jäsenvaltioiden hallintojärjestelmiä ei voi säädellä direktiivein. Yhdennettyyn vesipolitiikkaan liittyvät suunnitelmat turvataan veden kiertokulku, mukaan lukien tuotannon, tuotteiden, käytön ja kuormituksen säätely. Alueiden komitea kiinnittää huomiota siihen, että yhteisön tasolla on laadittava vesien suojelua koskevat vähimmäisstandardit. 32. Alueiden komitea yhtyy ajatukseen, jonka mukaan myös vesivarojen määrä otetaan yhdeksi tekijäksi yhteiseen politiikkaan. Komitea toivoo, että näin edistetään vesivarojen entistä kokonaisvaltaisempaa hallintoa. 33. Alueiden komitea yhtyy siihen, että aina kun voidaan edistää vesipolitiikan avoimuutta, seuraavia aloja käsitellään yhdessä: vesivarojen hoito ja vesiympäristön luonnollisen ekologisen tilan ja toiminnan suojelu, vesivarojen laadullisten ja määrällisten tekijöiden yhdenmukainen hallinta, johon liittyy myös vedenottolupia koskevat määräykset, pintavesien kuten myös rannikkovesien yhdenmukainen hallinta, päästöjen supistamiseen ja ympäristötavoitteisiin liittyvien toimien yhdenmukainen hallinta. 34. Mikäli menettelytavoista säädetään puitedirektiivillä, kehottaa alueiden komitea komissiota varmistamaan alueiden mahdollisuuden vaikuttaa yhteisen vesipolitiikan suunnitteluun. Vesipolitiikan ja yhdennetyn vesihallinnan seuraukset tulevat juuri alueiden kannettavaksi. Lainsäädännön yksinkertaistaminen 30. Alueiden komitea yhtyy edellä esitettyihin näkemyksiin vesipolitiikan yhdennetystä suunnittelusta jäsenvaltioiden kesken. 31. Komitean mielestä yhteisestä suunnittelusta huolimatta tarvitaan yhteisön standardeja, joilla 35. Nykyisen vesilainsäädännön yhteensovittaminen ja koordinointi on myös alueiden komitean mielestä tarpeellista. AK yhtyy aloitteeseen ja tavoitteeseen sisällyttää veden ekologista laatua koskeva direktiivi laajempaan vesialaa koskevaan direktiiviin. AK katsoo, että vesialalla on tärkeää soveltaa yhteistä käsitteistöä. 36. Komitea toteaa, että direktiivit, jotka koskevat juomaveden tuotantoon jäsenvaltioissa käytetyn pintaveden laatuvaatimuksia, makean veden kalojen elinehtojen edellyttämää veden laadun säilyttämistä tai parantamista, simpukanviljelyn edellyttämää veden laatua ja pohjavesien suojaamista tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta saastumiselta, sekä veden ekologista tilaa koskeva direktiiviehdotus ollaan mahdollisesti kokoamassa yhteen. 37. Komissio on samassa yhteydessä ilmoittanut, ettei tämä ehdotus kuitenkaan aiheuttaisi mainittavia muutoksia suurimpaan osaan muita aiheeseen liittyviä direktiivejä, vaikka komissio harkitseekin mahdollisuutta sisällyttää puitedirektiiviin osa toisten direktiivien määritelmistä, valvontavaatimuksista ja muista keskeisistä tekijöistä. 38. Alueiden komitea on samaa mieltä komission pyrkimyksistä yhteensovittaa direktiivien määritelmät, valvontavaatimukset jne.. Alueiden komitea kehottaa komissiota kuitenkin mahdollisimman laajasti mielellään tiedonannon hahmotelmia laajemminkin yksinkertaistamaan ja yhteensovittamaan yhteisölainsäädännön perustekijöitä vesialalla. Bryssel, 19. syyskuuta 1996. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA