ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Mitä lainsäädännöllisiä ja muita toimenpidevaihtoehtoja on harkittu? Onko jokin vaihtoehto arvioitu parhaaksi? Miksi toimenpide toteutetaan? Enintään 14 riviä

Vaikka ratkaisuja (malleja), jotka eivät todennäköisesti johda standardoidun tuotteen syntymiseen, pidetään huonoimpina, vaikutustenarvioinnissa on säilytetty kolme muuta mallia, eli euroalueen valtionvelkakirjojen sääntelykohtelun myöntäminen 1) kaikille SBBS-arvopapereiden etuoikeusluokille, 2) vain SBBS-arvopapereiden ylimmälle etuoikeusluokalle ja 3) korille. Vaikutustenarvioinnissa ei aseteta näitä mahdollisia ratkaisuja paremmuusjärjestykseen, vaan siinä tuodaan esiin tärkeimmät kompromissit. Erityisesti mallit 1 ja 2 ovat etuoikeusluokkiin jakamisen ansiosta parempia laajentamaan euromääräisten vähäriskisten omaisuuserien tarjontaa. Malli 3 on toisaalta yksinkertaisempi.

Pankit (ja muut sijoittajat) suosisivat todennäköisesti mallia 1, koska siinä minimoidaan niiden sääntelykustannukset. EJRK:n korkean tason työryhmä, joka tarkasteli SBBS-arvopapereiden toteutettavuutta ja sisältöä, päätyi puoltamaan mallia 2. Valtioiden velkatoimistojen toimihenkilöt ovat esittäneet SBBS-arvopaperin käsitettä koskevia yleisiä varaumia, jotka perustuvat huoleen siitä, että SBBS-arvopaperimarkkinat voisivat korvata kansalliset velkamarkkinat tai aiheuttaa niille häiriötä. Edellä mainituista kolmesta mallista he valitsevat todennäköisesti mallin 2 (joka ei ole yhtä mahdollistava) tai mallin 3 (jossa otetaan käyttöön vähiten muutoksia nykytilanteeseen verrattuna).

C. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon vaikutukset

On vaikea arvioida parhaaksi arvioitujen ratkaisujen vaikutuksia sääntelyesteiden vähentämisen kannalta. Ensinnäkin kyseisiin ratkaisuihin liittyviä rahoitusvälineitä ei ole vielä olemassa. Toiseksi sääntelyesteiden määrä perusskenaarioissa, jossa toimia ei toteuteta, riippuu siitä, miten paljon näitä rahoitusvälineitä pidettäisiin hallussa, jos sääntelyesteitä ei olisi, vai pidettäisiinkö niitä hallussa lainkaan. (Se seikka, että näitä tuotteita ei toistaiseksi pidetä hallussa, osoittaa sääntelyesteiden vaikuttavan ennalta ehkäisevästi.) Vaikutustenarvioinnissa esitetään kuitenkin joitakin ohjeellisia lukuja. Jos esimerkiksi nykyisessä sääntelykehyksessä EPV:n vuonna 2015 toteuttamaan avoimuuskampanjaan sisällytetyt pankit vaihtaisivat hallussaan olevat valtionvelkakirjat ylimmän etuoikeusluokan SBBS-arvopapereihin, niille asetettaisiin 70 miljardin euron verran omien varojen lisävaatimuksia. Malleissa 1 ja 2 tämä luku olisi nolla.
Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 85/374/ETY (jäljempänä ’direktiivi’) tavoitteena on taata kuluttajien terveyden ja omaisuuden suojaaminen, tavaroiden vapaa liikkuvuus ja vääristymätön kilpailu markkinaosapuolten välillä sisämarkkinoilla.

·kuluttajajärjestöille (11),

·vakuutuksenantajille ja niihin liittyville yhdistyksille (0),

·viranomaisille ja kansalaisyhteiskunnan edustajille (11),

·teknisille asiantuntijoille, jotka toimivat tuomioistuimissa (0).

Vastauksia tuli 14 jäsenvaltiosta.

Tietokoneavusteinen puhelinhaastattelu (29. toukokuuta–14. kesäkuuta 2017), joka kattoi 11 jäsenvaltiota osoitettiin valmistajille, maahantuojille ja tavarantoimittajille. Siihen vastasi 457 valmistajaa.

Haastatteluja sidosryhmille, joilla on kokemusta direktiivistä (17 valmistajaa, 11 kuluttajaa, 9 vakuutuksenantajaa, 24 viranomaista ja kansalaisyhteiskunnan edustajaa), järjestettiin 61 (3. toukokuuta–heinäkuun loppu 2017).

Kohdennetut kyselyt jäivät hieman rajoitetuiksi:

·Osallistumisaste kohdennettuun kyselyyn jäi alhaiseksi: yli 400 sidosryhmään otettiin yhteyttä, mutta vain 26 vastasi.

·Yksikään teknisen asiantuntijan edustaja ei vastannut.

3.3 Konferenssi tuotevastuudirektiivin arvioinnista

Euroopan komissio järjesti Brysselissä 20. lokakuuta 2017 konferenssin tuotevastuudirektiivin arvioinnista . Konferenssi oli tarkoitettu jäsenvaltioiden edustajille ja eri sidosryhmille, jotta nämä voivat vaihtaa näkemyksiään arvioinnista tehdyn ulkopuolisen tutkimuksen alustavista tuloksista.

4.Kuulemistoimien tärkeimmät tulokset

Useilla sidosryhmillä oli kokemusta direktiivistä. Useimmat yritykset olivat käsitelleet vahinkoa kärsineiden esittämiä korvauksia ja maksaneet vakuutuksesta, kuluttajajärjestöt tunsivat vahinkoa kärsineiden esittämät vaateet, vakuutuksenantajat antoivat erityisiä vakuutuksia ja maksoivat korvauksia, viranomaiset ja kansalaisyhteiskunnan edustajat käsittelivät erityisten sidosryhmien tarpeita, toimivat riita-asioissa tai toteuttivat direktiiviin liittyvää tutkimusta.

4.1 Vaikuttavuus

Kuulemisen tarkoituksena oli ymmärtää, onko kuluttajien suojaamista, vääristymätöntä kilpailua ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat direktiivin tavoitteet tähän mennessä saavutettu, ja missä määrin, sekä kansallisella että EU:n tasolla.

Useimmat sidosryhmät ovat tietoisia direktiivistä. Useimmille viranomaisille ja kansalaisyhteiskunnan edustajille direktiivi on vaikuttava, sillä kuluttajat hyötyvät valmistajien ankarasta vastuusta ja kuluttajien ja valmistajien edut ovat melko hyvin tasapainossa. Näistä syistä he myös katsovat, että ankaran vastuun järjestelmä on säilytettävä.
Rajatylittävistä maksuista (joiden osuus kaikista maksuista on EU:ssa 6 prosenttia) aiheutuu suuria kuluja, jotka ovat esteenä sisämarkkinoiden toteuttamiselle. Euroalueen maiden osalta ongelma on ratkaistu yhdenmukaistamalla euromääräisistä rajatylittävistä maksutapahtumista ja euromääräisistä kotimaan maksutapahtumista perittävät palvelumaksut keskenään. Muiden valuuttojen kuin euron määräisistä rajatylittävistä maksuista ja euromääräisistä maksuista, jotka maksetaan euroalueen ulkopuolisista maista, peritään kuitenkin suuria palvelumaksuja. Tästä syystä EU:hun on muodostunut kaksi maksupalvelunkäyttäjien ryhmää: suuri enemmistö, joka hyötyy yhtenäisestä euromaksualueesta, ja suhteellisen pienillä valuutta-alueilla asuva vähemmistö, jolle koituu suuria kuluja kaikista rajatylittävistä maksutapahtumista. Suuret kulut johtuvat pienistä maksuvolyymeistä ja uudenaikaisten infrastruktuurien puutteesta, kun on kyse muista valuutoista kuin eurosta, mutta myös siitä, ettei maksupalveluntarjoajiin kohdistu riittävästi kilpailu- ja sääntelypaineita, jotka saisivat ne tarjoamaan euroalueen ulkopuolisissa maissa oleville maksupalvelunkäyttäjille yhtä alhaisia hintoja kuin euromääräisistä maksutapahtumista peritään.
Asetuksen (EY) N:o 868/2004 tarkistamista koskeva vaikutustenarviointi.

Mikä on ongelma ja miksi se on ongelma EU:n tasolla?

Keskeinen poliittinen tavoite on taata tasapuolinen kilpailu kaikkien lentoliikenteen harjoittajien välillä suojelemalla eurooppalaisia lentoliikenteen harjoittajia tehokkaasti kolmansien maiden ja kolmansien maiden yhteisöjen epäterveiltä käytännöiltä.
Toimenpiteen tavoitteena on, että kansalliset verohallinnot saisivat varhaisessa vaiheessa tiedon sellaisten mahdollisesti aggressiivisen verosuunnittelun keinoja hyödyntävien järjestelyjen suunnittelusta ja käytöstä, joilla on rajatylittävä ulottuvuus. Viranomaisten odotetaan hyötyvän tästä tietojen varhaisesta ilmoittamisesta, toteuttavan toimenpiteitä rivakasti ja ehkäisevän sellaisten järjestelyjen toteuttamista, jotka katsottaisiin veron kiertämiseksi, esimerkiksi muuttamalla kansallista verolainsäädäntöään tai keskittymällä erityisten verotarkastusten tekemiseen aikaisessa vaiheessa.

Kokemus on osoittanut, että aggressiivista verosuunnittelua koskevat kansalliset säännökset eivät voi olla täysin tehokkaita, koska niissä keskitytään vain mahdollisesti laittomien järjestelyjen kansalliseen ulottuvuuteen. Monilla veron kiertämiseen suunnitelluilla rakenteilla on rajatylittävä ulottuvuus, ja niihin liittyy veronalaisten tulojen siirtämistä alhaisen verotuksen lainkäyttöalueille. Pääoman ja ihmisten liikkuvuus on lisääntynyt erityisesti yhdennetyillä markkinoilla, tässä tapauksessa EU:ssa. EU on näin ollen paremmassa asemassa kuin yksittäiset jäsenvaltiot, kun on kyse tietojenvaihtojärjestelmän tehokkuuden ja kattavuuden varmistamisesta.
Mikä on ongelma ja miksi se on ongelma EU:n tasolla?

Hajautettu järjestelmä EU:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanemiseksi otettiin käyttöön vuonna 2004 asetuksella (EY) N:o 1/2003. Sillä pyrittiin varmistamaan täytäntöönpanon lisääntyminen antamalla kansallisille kilpailuviranomaisille valtuudet toimia täytäntöönpanoviranomaisina Euroopan komission rinnalla. Vaikka kansalliset kilpailuviranomaiset ovat edistäneet merkittävästi EU:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa viime vuosikymmenen aikana, ne voisivat tehdä enemmänkin. Paljastumatta jääneet kartellit aiheuttavat joka vuosi tappioita 181–320 miljardia euroa. Kartellit nostavat yleensä hintoja 17–30 prosenttia. Viimeaikaiset selvitykset ja talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjakson yhteydessä tehty työ osoittavat, että monet alat ympäri Eurooppaa kärsivät edelleen kilpailun puutteesta. On vahvistettu, että kansallisten kilpailuviranomaisten roolin ja niiden valmiuksien toimia ja panna täysimääräisesti täytäntöön EU:n kilpailusäännöt sekä markkinoilla vallitsevan kilpailun varmistamisen välillä on selvä yhteys. Kansallisten kilpailuviranomaisten kykyyn panna EU:n kilpailusäännöt tehokkaammin täytäntöön ja asetuksella (EY) N:o 1/2003 käyttöön otettuun hajautettuun järjestelmään vaikuttavat erityisesti seuraavat neljä tekijää: 1.tehokkaat kilpailuoikeudelliset välineet puuttuvat 2.tehokkaat valtuudet varoittavien sakkojen määräämiseksi puuttuvat 3.erot sakkovapautus- ja -lievennysohjelmissa eri puolilla Eurooppaa saavat yritykset luopumaan tunnustamisesta 4.ei ole takeita siitä, että kansalliset kilpailuviranomaiset voivat toimia riippumattomasti pannessaan EU:n kilpailusääntöjä täytäntöön ja että niillä on resurssit, joita ne tarvitsevat tehtäviensä hoitamiseksi. Jos kansalliset kilpailuviranomaiset eivät voi hyödyntää potentiaaliaan täysimääräisesti, se heikentää yhtä sisämarkkinoiden tärkeimmistä tekijöistä, eli sen varmistamista, että kilpailu ei vääristy Euroopassa. Kansallisten kilpailuviranomaisten suorittaman täytäntöönpanon heikompi tehokkuus tarkoittaa, että edellytyksiä markkinoiden tehokkaalle toiminnalle ei ole varmistettu. Yritykset eivät voi kilpailla reilusti omilla ansioillaan ja markkinoille pääsylle on esteitä. Kuluttajat menettävät kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta alhaisempien hintojen, paremman laadun, suuremman valikoiman ja tuoteinnovointien muodossa saatavat hyödyt.
Rajat ylittävän verkkokaupan alv-järjestelmän uudistamisen tarpeeseen on kolme selkeää syytä. Nämä ongelmat juontavat juurensa nykyisen alv-direktiivin säännöksistä, minkä vuoksi jäsenvaltiot eivät itse voi puuttua niihin, vaan tämä on tehtävä EU:n tasolla. Ensimmäinen syy on se, että alv-velvoitteiden monimutkaisuus on useaan otteeseen todettu yhdeksi suurimmista syistä sille, että yritykset eivät harjoita verkkokauppaa rajojen yli, minkä vuoksi monet yritykset eivät pääse sisämarkkinoille. Arvioiden mukaan alv-velvoitteiden noudattamisesta aiheutuvat vuosikustannukset ovat keskimäärin 8 000 euroa jokaisessa jäsenvaltiossa, jonne yritys suorittaa palveluja tai luovuttaa tavaroita. Tämä on merkittävä kustannuserä varsinkin pk-yrityksille. Toinen syy on se, että nykyinen järjestelmä ei ole neutraali, koska EU:n yritykset ovat selkeästi huonommassa asemassa kuin muut yritykset, jotka voivat laillisesti tai muilla tavoin luovuttaa tavaroita tai suorittaa palveluja arvonlisäverotta EU:ssa. Koska alv-kanta voi olla jopa 27 %, tällaiset muut yritykset saavat selkeän edun, jos niiden ei tarvitse maksaa alv:a. Kolmas syy on se, että nykyisen järjestelmän monimutkaisuus ja voimassa oleva pieniä lähetyksiä koskeva verovapautus aiheuttaa jäsenvaltioille merkittäviä verotulojen menetyksiä. Arvioiden mukaan alv-menetykset ja vaatimusten noudattamatta jättäminen rajat ylittävässä verkkokaupassa aiheuttavat vuosittain jopa 5 miljardin euron tappiot.
Cotonoun kumppanuussopimuksella säännellään EU:n sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmään kuuluvien 79 jäsenen välisiä suhteita. Kumppanuussopimuksen voimassaolo päättyy helmikuussa 2020. Kumppanuussopimuksen määräysten mukaan osapuolten on aloitettava neuvottelut viimeistään elokuussa 2018. Tämän toimenpiteen tarkoituksena on yksilöidä paras malli, jolla suhteet kumppaneihin Afrikassa, Karibialla ja Tyynellämerellä voidaan parhaiten järjestää ja niitä voidaan parhaiten hallinnoida ottaen huomioon muutokset maailmassa ja kumppanuussopimuksesta tehdyn arvioinnin tulokset. Keskeisiä haasteita ovat: 1) AKT-maiden epätasainen kehitys, johon vaikuttaa etenkin voimakas väestönkasvu; 2) kasvavat turvallisuushaasteet, jotka liittyvät terroriuhkiin ja sääntelemättömiin muuttovirtoihin, sekä hyödyntämättömät taloudelliset mahdollisuudet; 3) AKT-maiden ja laajemmankin alueellisen vuorovaikutuksen syvenemisen jääminen liian vähälle huomiolle; 4) kasvavat maailmanlaajuiset haasteet; ja 5) osallistavan, monia sidosryhmiä kattavan kumppanuuden puute, joka haittaa suhteiden tuloksellista hallinnointia. Vaikutustenarviointi liittyy tiedonantoon EU:n tulevista suhteista AKT-maiden kanssa vuoden 2020 jälkeen. Sitä käytetään myöhemmin laadittaessa suositusta ja siihen liitettäviä neuvotteluohjeita.

Mitä toimenpiteellä on tarkoitus saada aikaan?

Yleisenä tavoitteena on muotoilla suhteet AKT-maihin vuoden 2020 jälkeen sellaisiksi, että EU saavuttaa niiden avulla parhaiten tavoitteensa. Erityiset tavoitteet ovat seuraavat: 1) tuetaan AKT-maiden kestävää kehitystä; 2) parannetaan EU:n turvallisuutta ja taloudellista hyvinvointia; 3) otetaan huomioon AKT-maiden ja laajemmankin alueellisen vuorovaikutuksen kehitys; 4) solmitaan lujempia liittoutumia maailmanlaajuisten haasteiden ratkaisemiseksi; ja 5) lisätään sidosryhmien osallisuutta ja osallistumista eri tasoilla.
Eurooppa-neuvosto on vahvistanut, että LULUCF-ala – mukaan lukien maatalousmaan ja metsätalouden päästöt – on osa vuoteen 2030 ulottuvia ilmasto- ja energiapolitiikan puitteita, ja alan on osallistuttava EU:n vähintään 40 prosentin vähennystavoitteeseen, johon EU on sitoutunut Pariisin sopimuksessa. Tässä vaikutustenarvioinnissa käsitellään sitä, miten tämä voitaisiin tehdä, sekä asetetaan seuraavat kolme keskeistä ongelmaa: LULUCF-alalla tarvitaan EU:n sääntelyä sen jälkeen, kun Kioton pöytäkirjaan perustuva järjestelmä lakkaa olemasta voimassa. Biomassan käytöstä peräisin olevat päästöt on kirjattava asianmukaisesti LULUCF-tileille. Maatalouden kustannustehokas hillitsemispotentiaali on pienempi kuin muilla aloilla, kun taas LULUCF-alalla on käyttämätöntä hillitsemispotentiaalia. Tästä syystä on kehitettävä synergiaa maankäytön hillitsemistoimien ja maatalousalan muiden kuin hiilidioksidipäästöjen hillitsemistoimien välillä.
Miksi? Mikä on ongelma? Enintään 11 riviä

Hallitustenvälisiä sopimuksia koskevalla 25. lokakuuta 2012 tehdyllä päätöksellä luotiin mekanismi jäsenvaltioiden ja komission väliselle tiedonvaihdolle energia-alalla tehdyistä hallitustenvälisistä sopimuksista. Kuten tämän vaikutusarvioinnin liitteenä olevassa arviointikertomuksessa analysoidaan, kokemus on osoittanut, että hallitustenvälisiä sopimuksia koskevan päätöksen avulla ei nykyisellään voida päästä yhteen sen tärkeimmistä tavoitteista eli varmistaa, että hallitustenväliset sopimukset ovat yhteensopivia EU:n oikeuden kanssa. Erityisesti se on osoittautunut tehottomaksi pyrittäessä siihen, että jälkiarvioinnissa EU:n oikeuden kanssa ristiriitaisiksi havaitut sopimukset saatetaan EU:n oikeuden mukaisiksi. Ongelman taustalla on tunnistettu 3 päätekijää: Hallitustenvälisistä sopimuksista ei tarvitse ilmoittaa etukäteen komissiolle, minkä vuoksi on olemassa riski, että sopimuksista tulee EU:n oikeuden vastaisia. Eräissä sopimuksissa ei ole riittäviä oikeudellisia mekanismeja, joilla voitaisiin varmistaa sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen. Avoimuuden puute hallitustenvälisistä sopimuksista meneillään olevissa neuvotteluissa / substituutiovaikutus.
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen Sveitsin alueella liikkuville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettävien lupien jakamissta /* SEK/2000/2214 lopull. - COD 99/0022 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen Sveitsin alueella liikkuville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettävien lupien jakamissta Komission tiedonanto Euroopan parlamentille neuvoston 8. joulukuuta 2000 vahvistamasta yhteisestä kannasta: "Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Sveitsin alueella liikkuville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettävien lupien jakamissta" (KOM(2000)172 lopullinen - 1999/0022 (COD)). Yhteinen kanta ja erityisesti tarkistukset liitteisiin I ja II perustuvat tuloksiin liikennelaskennasta, joka on suoritettu komission puolesta. Komission ehdottaman menetelmän pohjalta, jota muutettiin hieman ottamaan huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden erityinen maantieteellinen asema, neuvosto vahvisti yhteisen kannan Sveitsin alueella liikkuville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnetttävien lupien jakamisesta. Komissio pitää vahvistettua yhteistä kantaa myönteisenä ja hyväksyy sen. Komissio pyytää Euroopan parlamenttia saattamaan viipymättä päätökseen toisen käsittelyn muutetusta ehdotuksesta, jotta yhteisön tavaraliikenteen harjoittajat voisivat käyttää näitä lupia 1. tammikuuta 2001 lähtien.
Komission tiedonanto Euroopan Parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen etualleajosuojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY ("Front underrun protection") muuttamisesta /* SEK/2000/0631 lopull. - COD 99/0007 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen etualleajosuojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY ("Front underrun protection") muuttamisesta KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen etualleajosuojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY ("Front underrun protection") muuttamisesta 1. ASIAKIRJAN TAUSTA - Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(1999)32 lopullinen - 1999/0007 COD): 10.02.1999 - Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: 27.10.1999 - Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: 26.05.1999 - Yhteinen kanta vahvistettiin: 27.03.2000 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS Ehdotuksen tarkoituksena on vähentää liikennekuolemia ja vakavia vammautumisia ottamalla käyttöön uusia vaatimuksia raskaiden hyötyajoneuvojen etualleajosuojauksesta. Ehdotusta sovelletaan tietyn päivämäärän jälkeen tyyppihyväksyttyihin uusiin ajoneuvotyyppeihin, ja siinä määritellään testausmenettely, jolla esitetään realistisesti henkilöauton törmääminen raskaan ajoneuvon etuosaan. Ehdotukseen sisältyvät Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission laatimat tekniset määräykset. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET 3.1 Lyhyitä yleisiä huomautuksia yhteisestä kannasta Neuvoston yhteisessä kannassa ei tehdä perusteellisia muutoksia komission alkuperäiseen ehdotukseen, jonka koko tekninen osa (joka sisältyy ehdotuksen liitteisiin) rajoittuukin viittaukseen Yhdistyneiden kansakuntien (UN-ECE) sääntöön N:o 93, eikä säännön tekstiä toisteta direktiivissä. 3.2 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset: ei tarkistuksia. 3.3 Neuvoston esittämät uudet säännökset ja komission kanta: Komissio katsoo, että sen ehdotus ei ole olennaisesti muuttunut. 4. PÄÄTELMÄT Komissio hyväksyy yhteisen kannan. Turvallisuusnäkökohdat puoltavat tämän direktiivin pikaista hyväksymistä.
Komission tiedonanto Euroopan Parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta /* SEK/2000/0219 lopull. - COD 98/0052 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta 1. EHDOTUKSEN TAUSTA - Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi (KOM(1998)81 - 1998/0052 (COD)): 19.2.1998. - Euroopan parlamentin lausunto ensimmäisessä käsittelyssä: 16.6.1998 ja 16.9.1999 (vahvistaminen yhteispäätösmenettelyssä). - Komission muutettu ehdotus neuvoston käsiteltäväksi: Parlamentti hyväksyi ehdotuksen tarkistuksitta. - Poliittinen sopimus ja neuvoston virallinen vahvistus yhteiselle kannalle (määräenemmistö/yksimielisyys): 24.1.2000 - määräenemmistö. - (Mahdollisesti) Talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean lausunnot: TSK: EYVL C 235, 27.7.1998, s 59. 2. EHDOTUKSEN TARKOITUS Uskoa komission tehtäväksi antaa soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti kansallisten atk-pohjaisten tietokantojen toimivuuden takaamiseksi. 3. HUOMIOT YHTEISESTÄ KANNASTA 3.1 Yleiset huomiot Toimivallan siirtäminen komissiolle koskee ainoastaan sikoja koskevia tietokantoja. Neuvosto on lisäksi esittänyt näiden tietokantojen käyttöönottamista vaiheittain (kolme vaihetta kolmessa vuodessa). 3.2 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset: Parlamentti hyväksyi ehdotuksen tarkistuksitta. 3.3. Neuvoston esittämät uudet säännökset ja komission kanta niihin: Neuvosto on esittänyt sikoja koskevien tietokantojen kolmivaiheista käyttöönottamista (kolme vaihetta kolmessa vuodessa). Komissio on hyväksynyt tämän puheenjohtajavaltion esittelemän välitysratkaisun. 4. YLEISET PÄÄTELMÄT TAI HAVAINNOT Komissio tukee yhteistä kantaa. Sikoja koskevien tietokantojen käyttöönottamiseksi annetaan tarvittavat soveltamista koskevat säännökset. Suunnitellussa aikataulussa otetaan huomioon tekniikan asettamat vaatimukset, eikä se aseta direktiivin periaatetta kyseenalaiseksi.