FI Euroopan unionin virallinen lehti C 132/63

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?”

KOM(2010) 672 lopullinen

2011/C 132/11

Esittelijä: Franco CHIRIACO

Komissio päätti 18. marraskuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?

KOM(2010) 672 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 28. helmikuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. maaliskuuta 2011 pitämässään 470. täysistunnossa (maaliskuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 197 ääntä puolesta ja 26 vastaan 17:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK suhtautuu myönteisesti komission asiakirjaan ja siinä esitettyihin ehdotuksiin ja toteaa, että monet komitean aiemmissa lausunnoissa esitetyt huomiot on otettu tiedonannossa huomioon. ETSK kehottaa komissiota selventämään vuoden 2013 jälkeisen YMP:n tavoitteiden, välineiden ja rahoitusvarojen keskinäisiä suhteita. YMP:n uudistus on toteutettava tavalla, joka takaa maatalouden kannattavuuden ja viljelijöiden kohtuullisen toimentulon koko EU:ssa.

1.2 Yhteisen maatalouspolitiikan ensisijaisena tehtävänä on antaa arvoa viljelijöiden roolille päivittäiselintarvikkeiden ja yhä useammin myös ympäristöystävällisen ja kestävän energian tuottajina. Toisaalta maa- ja metsätaloudelta tarvitaan yhä merkittävämpää panosta luonnonvarojen kestävään hallinnointiin, jotta voidaan vastata konkreettisesti suuriin kysymyksiin, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen torjuntaan, vesikriiseihin, luonnon ja sen monimuotoisuuden (1) suojeluun sekä alueiden kehittämiseen.

1.3 ETSK kannattaa ehdotusta, jonka mukaan historiallisesta viitetasosta tuen määritysperusteena luovuttaisiin. Se korostaa, että suorilla tuilla on yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä tärkeä merkitys eurooppalaisen maatalousmallin säilymiselle. Ne ovat olennainen vastine yhteiskunnan toivomille korkeille standardeille EU:ssa ja palkkio maatalouden tuottamista palveluista, joista ei saa markkinoilla korvausta. Lisäksi suorien tukien tehtävänä on edelleen suojata viljelijöitä riskeiltä ja turvata toimeentulo yhä epävakaammilla markkinoilla. Komitean mielestä yhteiseksi hyväksi tuotettavat hyödykkeet ja palvelut liittyvät kestävään kehitykseen, ympäristönsuojeluun, maaseudun elävöittämiseen, köyhyyden vähentämiseen, elintarviketurvallisuuteen, työllisyyden turvaamiseen ja kuluttajien suojeluun.

1.4 Lisäksi ETSK katsoo, etteivät toteutettavat tarkistukset saa missään tapauksessa mullistaa YMP:n tavoitteita ja toimintamekanismeja, joiden avulla tuetaan maatalous-, elintarvike- ja ympäristöalan toimijoita pitkän ja keskipitkän aikavälin suunnittelussa. ETSK katsoo, että tähän liittyen tarvitaan riittävän pitkä siirtymäkausi, joka mukautetaan vuonna 2020 päättyvän uuden rahoituskauden pituuteen ja jonka aikana erityisesti nykyisin edellytyksin investointeja tehneet viljelijät voivat sopeutua siihen, ettei historiallista viitetasoa enää käytetä tilatuen määritysperusteena. Uusien jäsenvaltioiden osalta komitea muistuttaa, että yksinkertaistetusta yhtenäisestä pinta-alatukijärjestelmästä luopumisen siirtymäaika päättyy vuonna 2013. Lisäksi ETSK kehottaa vahvistamaan erityistuen jakamista varten 68 artiklan (2) tyyppisen kansallisen ja alueellisen joustovälineen ja sovittamaan sen saumattomasti yhteen toisen pilarin toimenpiteiden, vihanneksia ja hedelmiä koskevan markkinajärjestelyn sekä myynninedistämisrahastojen kanssa.

1.5 ETSK kannattaa tavoitetta jakaa YMP-tukea vain aktiiviviljelijöille eurooppalaisen maatalousmallin edistämiseksi sekä ensimmäisen että toisen pilarin toimien avulla. Kaikkien ensimmäisen ja toisen pilarin tukien tavoitteena on oltava taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöongelmien ratkaiseminen. ETSK kehottaakin komissiota esittämään aktiiviviljelijän määritelmän, jota sovelletaan koko unionin alueella. ETSK ehdottaa, että aktiiviviljelijän määritelmässä otettaisiin huomioon maataloustuotteiden tuottamisen ja markkinoille saattamisen – myös suoraan paikallisille markkinoille myymisen – sekä yleishyödyllisten julkisten hyödykkeiden ja palvelujen tuottamisen vaatimukset.

1.6 ETSK edellyttää, että Eurooppa-neuvoston poliittisen päätöksen taata maatalouden toimintaedellytykset koko EU:n alueella on edelleen oltava YMP:n uudistuksen selkeänä tavoitteena. ETSK katsoo, ettei toisen pilarin tukea viljelijöille, jotka toimivat luonnonhaitta-alueilla ja ilmaston takia epäsuotuisilla alueilla, pidä poistaa. Epäsuotuisten alueiden viljelijöiden saama pinta-alaperusteinen lisätuki voi ehkäistä maataloustuotannosta luopumista EU:n alueella ja edistää siten ruokaturvan tavoitteen saavuttamista. ETSK kehottaa komissiota julkaisemaan mahdollisimman pian ehdotuksensa muiden epäsuotuisten alueiden (välimuotoalueiden) määritysperusteiden tarkistamisesta, jotta kaikkia sidosryhmiä voidaan kuulla asianmukaisesti.

1.7 ETSK kannattaa tukien enimmäismäärän (capping) käyttöönottoa. Enimmäismäärissä tulee ottaa huomioon kunkin maan tai alueen maatalouden rakenne. ETSK ehdottaa, että enimmäismääriä sovellettaessa kiinnekohdaksi otettaisiin tilalla tehtävän palkkatyön ja muun kuin palkallisen työn määrä ottaen huomioon myös viljelijän työpanos. Näin taattaisiin yhteisen maatalouspolitiikan toteuttamiseen suunnattujen varojen käytön sosiaalinen oikeutus. Lisäksi ETSK katsoo, että olisi kiinnitettävä huomiota maataloustuottajien osuuskunnista ja yhteenliittymistä muodostuvien tilojen erityispiirteisiin. Tällaisissa tapauksissa tuki tulee suhteuttaa siihen, että osakkaita on useita.

1.8 Uuden YMP:n yhdeksi painopisteeksi tulee ottaa EU:n maatalous- ja elintarvikesektorin kilpailu- ja innovaatiokyvyn varmistaminen sekä maatalousalan sosioekonomisten olojen, työllisyyden ja työturvallisuuden parantaminen. Tuen saannin edellytykseksi tulee siis asettaa kaikkien sosiaalimääräysten ja etenkin työlainsäädännön ja -sopimusten tinkimätön noudattaminen.

1.9 Komission tulee selventää, miten ympäristömyönteisyyttä (”viherryttäminen”, greening) on tarkoitus toteuttaa suorien tukien yhteydessä. Sen tulee esittää lopullinen arvio tällaisen ehdotuksen vaikutuksista toisen pilarin nykyisiin ympäristöohjelmiin. ETSK kehottaa komissiota ottamaan huomioon mahdolliset vaihtoehtoiset toteuttamismuodot. Yhtenä vaihtoehtona voisi olla, että suorien tukien ”viherryttävän” osan maksun pakolliseksi ehdoksi asetettaisiin osallistuminen tiettyihin maatalouden ympäristötoimenpiteisiin, jotka voisivat vaikuttaa tosiasiallisesti maa-alaan edellyttäen, että taloudelliset kannustimet kattavat kustannukset kokonaan ja että byrokraattiset prosessit ovat minimaalisia. Komission olisi tätä varten listattava kyseeseen tulevat toimenpiteet, joista viljelijät voisivat valita omaan tilanteeseensa sopivimmat vaihtoehdot. Tällaisten toimien toteuttaminen olisi koordinoitava aluetasolla niin, että ne kohentavat tulotasoa.

1.10 ETSK katsoo, ettei vuoden 2013 jälkeistä YMP:n uudistusta voida toteuttaa tehokkaasti ilman selkeitä tietoja EU:n talousarvion kokoa ja koostumusta koskevista päätöksistä. ETSK:n mielestä olisi kuitenkin saatava takeet siitä, että EU:n talousarviossa varataan YMP:lle vähintään sama osuus kuin tähänkin mennessä.

1.11 ETSK toteaa, että EU:n maatalousmarkkinoiden avautumisen jatkuminen aiheuttaa yhä kovempia kilpailupaineita ja kansainvälisten markkinoiden epävakaisuus vaikuttaa tuottajahintoihin entistä voimakkaammin. Komitea on huolissaan siitä, että olemassa olevien välineiden avulla ei pystytä takaamaan markkinoiden riittävää vakautta. Tämä on otettava tulevassa uudistuksessa huomioon suunnattaessa suoria tukia uudelleen ja muutettaessa markkinoiden vakauttamiseen tähtääviä välineitä.

2. Komission tiedonannon pääsisältö

2.1 Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tavoitteet

2.1.1 Euroopan komission mukaan vuoden 2013 jälkeisellä YMP:llä tulee olla seuraavat tavoitteet (3):

— taloudellisesti kannattava elintarviketuotanto

— luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet

— alueellisen tasapainon ja maaseutualueiden monimuotoisuuden säilyttäminen.

2.2 Tulevan YMP:n välineet

2.2.1 Komissio toteaa, että tuotannosta irrotetut suorat tuet säilyvät eurooppalaisen maataloustuotannon tärkeimpänä tukimuotona (tuotannosta irrotettu suora perustuki, joka on samansuuruinen kaikille tietyn alueen tai jäsenvaltion maataloustuottajille). Tuen tehostamiseksi ja tasapuolistamiseksi suunnitelmissa tulee siirtyä historiallisiin tukitasoihin perustuvista tuista kiinteään ja yhtenäiseen pinta-alatukeen (perustuki). Viljelijöiden toimintaan vaikuttavat taloudelliset ja luonnonolosuhteet ovat kuitenkin erilaiset EU:n eri alueilla, mikä edellyttää oikeudenmukaista suorien tukien jakoa. Tuki perustuisi siirtokelpoisiin oikeuksiin, jotka aktivoitaisiin yhdistämällä ne maatalousmaahan ja jotka edellyttäisivät täydentävien ehtojen täyttämistä. Tarkoituksena on yksinkertaistaa täydentäviä ehtoja ja sisällyttää niihin vesialan puitedirektiivin tavoitteet. Lisäksi ehdotetaan, että harkittaisiin tilakohtaisen enimmäismäärän asettamista tuille. Sen vaikutuksia voitaisiin lieventää ottamalla huomioon tilalla työskentelevien määrä.

2.2.2 Komission mukaan vuoden 2013 jälkeiseen YMP:hen sisältyisi kaksi muuta suoran tuen lajia, joiden on tarkoitus kannustaa lisäämään maatalouden ympäristöystävällisyyttä (suorien tukien ”viherryttävä” osa): 1) koko EU:ssa sovellettava hehtaariperusteinen tuki, jota maksetaan vastineena viljelijöiden toteuttamista maatalouden ympäristötoimista, jotka menevät perusluonteisia täydentäviä ehtoja pidemmälle (esim. pysyvä laidun, viljelykierto ja ekologinen kesanto), ja 2) YMP:n toisesta pilarista myönnettävän tuen täydennykseksi pinta-alaperusteinen lisätuki viljelijöille, jotka toimivat epäsuotuilla alueilla ja/tai alueilla, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia erityisiä rajoitteita.

2.2.3 Tuotannosta irrottamisesta on tiedossa muutamia poikkeuksia. Tietyille alueille ja tietyille tuotannonaloille voidaan vastaisuudessakin myöntää tuotantoon sidottua tukea selkeästi määritellyissä määrällisissä rajoissa. Pienviljelijöille tarjotaan erityinen yksinkertaistettu tukijärjestelmä maaseudun työpaikkakadon välttämiseksi. Tuet ehdotetaan kohdennettavan kokonaan aktiiviviljelijöille. Näin vastattaisiin arvosteluun, jota Euroopan tilintarkastustuomioistuin on esittänyt suorien tukien järjestelmän toiminnasta.

2.2.4 Komissio katsoo, että eräät markkinatoimenpiteet pitää säilyttää. Niitä on voitava käyttää kriisitilanteiden purkamiseksi. Erityisesti ehdotetaan interventiojakson pidentämistä, suojelulausekkeen ja yksityisen varastoinnin soveltamista muihin tuotteisiin sekä tarkistusten parantamista. Tätä taustaa vasten komissio ilmoittaa aikovansa esittää ehdotuksia maitomarkkinoiden vakauttamiseksi ja korostaa tarvetta pohtia sokerialan tulevaisuutta. Vuoden 2013 jälkeiseen yhteiseen maatalouspolitiikkaan sisältyvät myös elintarvikeketjun toimivuutta koskevien erityistoimenpiteiden hyväksyminen ja viljelijöiden neuvotteluvoiman parantaminen.

2.2.5 YMP:n kokonaisrakenne tukeutuu komission mukaan vastaisuudessakin kahteen pilariin. Maaseudun kehittämiseen ohjattava tuki olisi kohdennettava yhä tehokkaammin kilpailukyvyn, innovoinnin, ilmastonmuutoksen torjunnan ja ympäristönsuojelun edistämiseen Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti. Tätä ajatellen tavoitteena on liittää toiseen pilariin riskinhallintatyökaluja, joiden avulla jäsenvaltiot voivat varmistaa tuotannon vakauden ja maataloustuottajien tulot.

3. Yleistä

3.1 ETSK panee merkille, että komissio on sisällyttänyt tiedonantoon seuraavat komitean aiemmissa lausunnoissaan (4) esittämät huomiot:

— Resurssit olisi jaettava oikeudenmukaisesti jäsenvaltioiden kesken.

— Historiallisesta viitetasosta tilatukioikeuksien arvon määritysperusteena on luovuttava.

— Tilatukeen olisi sisällytettävä ympäristömyönteisyyteen liittyvä osa etenkin ilmastonmuutoksen, uusiutuvien energialähteiden, vesivarojen hallinnoinnin ja biologisen monimuotoisuuden kaltaisiin uusiin haasteisiin vastaamiseksi (5), myönnettävän tuen kytkemiseksi yhä tiiviimmin viljelijän yhteiskunnalle tuottamiin hyödykkeisiin ja palveluihin, joista tämä ei yleensä saa korvausta markkinoilta, sekä korvauksen maksamiseksi viljelijöille, joiden kustannukset ovat korkeammat, koska he työskentelevät ilmasto- ja luonnonoloiltaan epäsuotuisilla alueilla.

— Suoraa tukea olisi maksettava vain aktiiviviljelijöille, ja tuen maksamisessa olisi otettava huomioon kullakin tilalla olemassa olevat ja luodut työpaikat sekä erityisesti palkkatyön ja muun kuin palkallisen työn määrä maa- ja metsätalouden urakkasopimukset mukaan luettuna.

3.2 Asiakokonaisuuteen NAT/449 kuuluvassa lausunnossaan ”Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen vuonna 2013” komitea kehotti ”komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia aluksi määrittelemään yksiselitteisesti YMP:n tavoitteen ja sen jälkeen esittämään sitä varten tarvittavat välineet sekä tarvittavan rahoituksen”. ETSK panee merkille, ettei komissio noudata tiedonannossaan samaa logiikkaa. ETSK kehottaakin komissiota selventämään vuoden 2013 jälkeisen YMP:n tavoitteiden, välineiden ja rahoitusvarojen keskinäisiä suhteita.

3.3 Tavoitteet

3.3.1 Asiakokonaisuuteen NAT/449 kuuluvassa lausunnossaan ETSK muistuttaa, että ”vuoden 2013 jälkeisen YMP:n ohjenuorana – – [olisi oltava] eurooppalainen maatalousmalli, jonka on perustuttava elintarvikeomavaraisuuden, kestävyyden sekä maataloustuottajien ja kuluttajien todellisten tarpeiden periaatteisiin”. ETSK esittää seuraavassa päätavoitteet, joihin YMP:n pitäisi pohjautua:

— elintarvikehuollon määrällinen ja laadullinen turvaaminen EU:n ja maailman laajuisesti (6)

— markkinoiden vakauttaminen (7) ja erityisesti maataloustuotteiden hintavaihteluiden rajoittaminen

— eurooppalaisten viljelijöiden tulotason tukeminen; se on viljelijöillä alempi kuin muiden taloudenalojen toimijoilla Euroopassa (8)

— sellaisiin kaupan sääntöihin perustuvan järjestelmän luominen, jotka mahdollistavat eurooppalaisen maatalousmallin säilyttämisen ja joiden avulla voidaan välttää kilpailun vääristyminen

— sen mahdollistaminen, että viljelijät voivat parantaa markkinavoimaansa kaupallisiin toimijoihin ja erityisesti suuriin myymäläketjuihin nähden (9)

— luonnonvarojen kestävän käytön edistäminen sekä luonnonympäristöjen ja biologisen monimuotoisuuden vaaliminen: maa- ja metsätaloudella on keskeinen rooli ilmastonmuutoksen torjunnassa (10)

— paikallisten laatutuotteiden tuotannon ja markkinoille saattamisen edistäminen maaseutualueilla tukemalla vaihtoehtoisia jakelutapoja (11)

— sellaisten oikeudellisten edellytysten luominen, että viljelijät voivat hallita lyhyitä ja avoimia tuotantoketjuja

— Eurooppa 2020 -strategiaan liittyen koulutuksen ja innovoinnin edistäminen (älykäs kasvu), uusiutuvien energiamuotojen kehittäminen (kestävä kasvu) ja maaseutualueiden työllistämispotentiaalin vahvistaminen (osallistava kasvu) varmistaen, että EU:n ja sen ulkopuolisen kausityövoiman työllistämisessä, työsopimuksissa ja työsuhteissa noudatetaan hyviä käytänteitä.

3.3.2 Ruokaturvan varmistaminen kohtuuhintaan on edelleen EU:n maatalouden keskeisiä tavoitteita, kun väestöpaine ja kulutus kasvavat maailmanlaajuisesti ja näihin haasteisiin olisi löydettävä poliittiset ja strategiset vastaukset, joiden avulla voidaan edistää maailmanlaajuista kehitystä ja ruokaturvaa.

3.3.3 ETSK katsoo eurooppalaisten viljelijöiden odottavan oikeutetusti, että he ”saavat asianmukaiset tulot tuotteidensa myynnistä markkinoilla ja korvauksena eurooppalaisen maatalousmallin yhteydessä suorittamistaan yhteiskunnallisista palveluista” (12). YMP ei siis voi rajoittua pelkkään varojen jakamiseen. ETSK kehottaakin komissiota selventämään, miten uuden YMP:n avulla on tarkoitus puuttua markkinoiden vakauden ongelmaan, ja ehdottamaan ratkaisuja erityisesti hintoja ja maatalouden tuloja koskevaan ongelmaan.

3.3.4 EU:n maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämispolitiikkojen tavoitteena tulee olla innovointi ja kilpailukyky. ETSK:n mielestä tulee vahvistaa maaseudun kehittämisen ja EU:n metsäpolitiikkojen osuutta seuraavien tavoitteiden edistämisessä: biologisen monimuotoisuuden suojelu, hiilidioksidin talteenotto, energiantuotanto ja -säästö, koulutus ja elintarvikkeiden tunnetuksi tekeminen sekä tasapainoinen aluekehitys. Maaseudun kehittäminen voi tarjota tilaisuuksia uuteen yritystoimintaan ja maaseutualueiden työpaikkojen lisäämiseen, sillä se monipuolistaa maatalouden ansaintamahdollisuuksia. Lisäksi on syytä muistaa, että elintarvikkeiden jalostus on maaseutualueiden tärkeimpiä elinkeinoja. Maaseudun kehittämisessä olisikin kiinnitettävä riittävästi huomiota t&k-, koulutus-, innovointi- ja vienninedistämistoimia toteuttavien ja yritysten välisiin yhteistyöhankkeisiin (esim. yhteisyrityksiin) osallistuvien, maaseudulla toimivien ja mainituilla aloilla maanviljelijöiden kanssa yhteistyötä tekevien elintarvikealan yritysten tukemiseen, jotta ne voivat parantaa kilpailukykyään markkinoilla.

3.3.5 ETSK palauttaa mieliin, että maatalousmarkkinoiden hintavaihtelut, jotka tosin ovat maatalouteen luontaisesti kuuluva ongelma, ovat kärjistyneet erityisesti viimeksi kuluneina vuosina mm. äärisääilmiöiden, energian hintojen, keinottelun ja väestönkasvusta johtuvan kysynnän lisääntymisen takia. ETSK muistuttaa, että maataloustuotteiden hinnat nousivat huomattavasti vuosina 2006–2008 ja laskivat sitten jyrkästi, mutta ovat jälleen nousseet viime kuukausina. ETSK katsoo, että tällaisista maataloustuotteiden hintojen voimakkaista heilahteluista aiheutuu kielteisiä seurauksia sekä tuottajille että kuluttajille. Lisäksi ETSK on huolissaan siitä, että muut kuin maatalousalan sijoittajat yrittävät myös EU:ssa ostaa yhä enemmän maata pääomasijoitus- ja keinottelutarkoituksissa, mikä ei varmasti voi olla eurooppalaisen maatalousmallin mukaista.

3.3.6 Uuden YMP:n avulla tulee edistää ja tukea uusien tilojen perustamista ja saada etenkin nuoret kiinnostumaan alasta. Näin voitaisiin myös varmistaa eurooppalaisen maatalouden tulevaisuus. Maataloudessa tarvitaan sukupolvenvaihdosta, sillä vain 7 prosenttia eurooppalaisista viljelijöistä on alle 35-vuotiaita, ja tilanne on eräissä jäsenvaltioissa vielä hälyttävämpi. Nykyisin yksi kolmesta tätä ammattia EU:n 27 jäsenvaltiossa harjoittavasta on yli 65-vuotias, ja monet jäävät lähivuosina eläkkeelle. Olisikin paikallaan edistää YMP:n puitteissa sellaista EU:n laajuista toimintapolitiikkaa, jonka avulla kannustetaan maatalousyritysten perustamiseen, ja harjoittaa samaan aikaan kunnianhimoista ja synergiavaikutuksiin tähtäävää työllisyyspolitiikkaa maatalouden alalla.

3.4 Välineet

3.4.1 ETSK korostaa suorien YMP-tukien merkitystä eurooppalaisen maatalousmallin säilymiselle. Suoria tukia jakamalla tuetaan eurooppalaisia viljelijöitä, jotka tuottavat yhteisön kannalta erittäin arvokkaita julkisia hyödykkeitä ja palveluja saamatta tästä kuitenkaan asianmukaista korvausta elintarvikemarkkinoilla muotoutuvissa hinnoissa.

3.4.2 Uudessa YMP:ssä tulee yksinkertaistaa tukimenettelyjä ja erityisesti tilatuen toimintaperiaatetta. ETSK on samaa mieltä siitä, että ympäristönsuojeluun liittyviä täydentäviä ehtoja pitää yksinkertaistaa, ja kehottaa järkeistämään valvontajärjestelmää ja siihen liittyviä tukien pienentämismenettelyjä. ETSK toteaa, että suorien tukien ”viherryttävän” osan jakaminen olisi järjestettävä niin, että tilojen on aiempaa helpompi saada YMP-tukea. Tähän liittyen ja myös täydentävien ehtojen mahdollinen laajentaminen (esimerkiksi vesidirektiivi) huomioon ottaen ETSK pyytää komissiota arvioimaan huolellisesti tällaisen menettelyn vaikutukset ja määrittelemään täytäntöönpanomenettelyt niin, ettei niistä aiheudu viljelijöille lisävaivaa.

3.4.3 ETSK kannattaa sitä periaatetta, että aluetasolla eriytettävä perustuki on kytkettävä tiettyihin ympäristötoimiin. Jo nyt käytävät keskustelut osoittavat, että ensimmäisen pilarin ympäristöosiota (suoran tuen ”viherryttävä” osa) voi olla hankala erottaa toiseen pilariin kuuluvista maatalouden ympäristötoimenpiteistä.

3.4.4 ETSK kannattaa uuden määrittelyperusteen käyttöönottoa suoran tuen suuruuden määrittämisessä. ETSK ehdottaa tähän liittyen sen pohtimista, millaista viitealuetta (EU, jäsenvaltio vai alue) suoran tuen perusosan määrittelyssä käytettäisiin. Lisäksi ETSK ehdottaa sen tarkistamista, voitaisiinko osa suorasta tuesta määrittää sen perusteella, miten paljon työvoimaa käytetään ja sovelletaanko muita kilpailukykyyn, työllisyyteen ja innovointiin liittyviä hyviä käytänteitä.

3.4.5 ETSK pitää kannatettavana erityisesti pienviljelijöille suunnatun yksinkertaisen tukijärjestelmän käyttöönottoa. ETSK pyytääkin komissiota selventämään, millaisia kriteerejä pienviljelijöiden määrittelyssä on tarkoitus soveltaa. ETSK kehottaa erityisesti ottamaan huomioon jäsenvaltioiden maataloudelle leimalliset rakenteelliset erot.

3.4.6 ETSK pohtii nykyisten markkinavälineiden (takuuhinnat, tullit, vientituet, julkinen varastointi, kiintiöt, kesannointi jne.) mukauttamisen seurauksia ja korostaa tähän liittyen, että turvaverkot eivät yksinään riitä varmistamaan maataloustuotteiden markkinoiden vakautumista ja ratkaisemaan varsinkaan meijerialan ongelmia. (13) ETSK katsoo, että vastatoimena hintojen epävakaudelle ja suurten myymäläketjujen kohtuuttoman suurelle markkinavoimalle vuoden 2013 jälkeiseen YMP:hen tulee sisällyttää suoraan maataloustuottajien tai heidän edustajiensa hallinnassa olevia erityisvälineitä tarjonnan keskittämiseksi ja liikesuhteiden kehittämiseksi, jotta maataloustuottajat voivat vahvistaa asemaansa lisäarvoketjussa. Tässä yhteydessä tulee hyödyntää eräissä yhteisissä markkinajärjestelyissä jo testattuja toimenpiteitä ja välineitä.

3.4.7 ETSK kehottaa voimistamaan YMP:hen sisältyviä toimia, joiden tavoitteena on edistää laadukkaiden paikallisten maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden arvostusta ja tunnettuutta EU:n ja sen ulkopuolisten maiden markkinoilla muun muassa maatalous- ja elintarvikealan toiminnan kehittämiseksi, EU:n alueella tuotettavien elintarvikkeiden koko kirjon tunnetuksi tekemiseksi sekä kuluttajien vaatimuksiin vastaamiseksi ja tien avaamiseksi uusille ulkomaisille markkinoille. Tältä osin ETSK:ta kiinnostaa maataloustuotteiden merkintöihin liittyvien parhaiden käytäntöjen soveltaminen, jonka avulla vastattaisiin myös suuren yleisön kasvaviin tiedon ja avoimuuden vaatimuksiin.

3.4.8 ETSK muistuttaa, että EU:ssa on yli 40 miljoonaa köyhää, joilla on pulaa ruoasta. ETSK kehottaakin komissiota tehostamaan YMP:n puitteissa toteutettavia toimia, jotka liittyvät elintarvikkeiden jakeluun köyhille Euroopan unionissa.

3.4.9 Maaseudun kehittämistoimilla voidaan osaltaan vastata maaseutuelinkeinojen ja -alueiden vaatimuksiin. ETSK pitää tarkoituksenmukaisena säilyttää YMP:n nykyinen kahden pilarin rakenne ja edistää kuhunkin pilariin kuuluvien toimenpiteiden uudelleenjärjestelyä ja toteuttavien toimien täydentävyyttä. (14)

3.4.10 Eurooppalaisen maatalousmallin mukaisesti YMP:n oleellisena tehtävänä on maataloustuotannon ylläpitäminen kaikissa EU:n osissa. ETSK korostaa tässä yhteydessä maaseudun kehittämisen puitteissa epäsuotuisille alueille suunnattujen toimenpiteiden erityistä merkitystä. Hyviksi osoittautuneita toimenpiteitä, kuten luonnon- tai ilmasto-olosuhteiden aiheuttamien haittojen korvaamista, tulisi joka tapauksessa jatkaa mahdollisimman suuren jatkuvuuden takaamiseksi.

3.5 EU:n talousarvio ja YMP:hen osoitettavat varat

3.5.1 ETSK katsoo, että nyky-yhteiskunnassa eurooppalaiselle maataloudelle asetettavat tavoitteet ovat erittäin kunnianhimoisia ja vaikeita saavuttaa. Ne edellyttävät, että tulevassa YMP:ssä pyritään jatkuvasti tavoitteiden saavuttamiseksi käytettävän välineistön tehokkuuteen, täytäntöönpanojärjestelmien toimivuuteen ja rahoitusvälineiden tarkoituksenmukaisuuteen. (15) Lisäksi YMP on ehdottomasti sovitettava yhteen kaikkien muiden alojen EU-politiikkojen kanssa (yrityspolitiikka, ilmastotoimet, monialaiset politiikat, talous-, finanssi- ja veropolitiikka, työllisyys ja sosiaaliset oikeudet, energia ja luonnonvarat, ympäristö, kuluttajat ja terveys, ulkosuhteet ja ulkoasiat, alueet ja paikallinen kehitys, tiede ja teknologia).

3.5.2 ETSK katsoo, että YMP:stä vuoteen 2020 ulottuvalla aikajänteellä käytävässä keskustelussa olisi otettava huomioon, että ilman talousarvion mukautuksia on epätodennäköistä, että rahoitusnäkymien puitteissa kyetään saavuttamaan tiedonannossa tulevalle YMP:lle asetetut tavoitteet ja pitämään yllä eurooppalaista maatalousmallia.

3.5.3 ETSK katsoo, että vuoden 2013 jälkeinen YMP:n uudistus tarjoaa tilaisuuden keskustella sekä ensimmäisen että toisen pilarin rahoitusvarojen uudelleenjaosta. Erityisen tärkeää on ratkaista ongelma, joka liittyy epätasapainoon YMP:n varojen jakautumisessa jäsenvaltioittain. Se haittaa erityisesti uusia jäsenvaltioita. Historiallisesta viitetasosta luopuminen edellyttää uuden määritysperusteen valitsemista kullekin jäsenvaltiolle osoitettavalle suorien tukien kansalliselle enimmäismäärälle. Pragmaattisuuden vuoksi ja ottaen huomioon eri jäsenvaltioiden erilaiset tilanteet ETSK kehottaa harkitsemaan tässä yhteydessä muitakin perusteita kuin jäsenvaltion maatalousmaan pinta-alaa. Maatalouden panosta maaseudun kehitykseen voitaisiin arvottaa erityisesti elinkustannuksia, työllisyyttä, lisäarvoa sekä viljely- ja ilmasto-olosuhteiden ja tuotantokustannusten eroja kuvastavien kriteerien avulla. (16)

3.5.4 ETSK kannattaa komission valintaa, jonka mukaan ensimmäisen pilarin toimia varten ei oteta käyttöön jäsenvaltioiden yhteisrahoitusjärjestelyjä. Toisessa pilarissa on ETSK:n mielestä syytä vahvistaa jäsenvaltioiden yhteisrahoitus maaseudun kehittämistoimien toteuttamiseksi. ETSK pitää lisäksi tarpeellisena pohtia uudelleen tähänastisia päätöksiä maaseudun kehittämiseen liittyvästä jäsenvaltioiden yhteisrahoituksen määrästä, jotta voidaan ottaa huomioon monia jäsenvaltioita rasittavat budjettiongelmat ja edistää jäsenvaltiotason investointien tuloksellisuutta. (17)

4. Erityistä

4.1 ETSK kehottaa pohtimaan maatalous- ja elintarvikealalla sovellettavan EU:n kilpailusäännöstön mahdollista tarkistamista alan toimintamekanismien kohentamiseksi ja elintarvikeketjun toimijoiden markkinavoiman tasapainottamiseksi erityisesti jakelun osalta.

4.2 ETSK kannattaa YMP:n puitteissa käytettävien riskinhallintakeinojen vahvistamista. ETSK katsoo, että näiden keinojen tulee auttaa vähentämään tulotason vaihteluja ja vakauttamaan markkinoita. Vakuutusvälineiden vahvistamisen ja keskinäisten rahastojen luomisen tulee auttaa viljelijöitä hallitsemaan terveyteen ja ilmastoon liittyviä riskejä, jotka todennäköisesti kasvavat lähitulevaisuudessa. Viitaten maailman finanssilaitoksia ravistelleeseen vakavaan kriisiin ETSK kehottaa komissiota selventämään mahdollisimman pian, millaisin ehdoin näiden välineiden on tarkoitus toimia. ETSK epäilee, onko toiseen pilariin järkevää sisällyttää riskinhallintatoimia, sillä jäsenvaltioiden yhteisrahoitusvelvoite voi tukahduttaa jäsenvaltioiden kiinnostuksen käyttää tällaisia uusia välineitä.

4.3 ETSK kiinnittää huomiota komission ehdotukseen tukea vaihtoehtoisia jakelukanavia paikallisten voimavarojen arvostuksen lisäämiseksi sellaisten toisen pilarin toimien avulla, joilla edistetään suoramyynnin ja paikallisten markkinoiden hyödyntämistä ja lujittumista. ETSK:n mielestä tällaisten vaihtoehtoisten kaupankäyntimuotojen tueksi tulee myös laatia erillinen EU:n sääntelykehys.

4.4 ETSK toivoo, että WTO:n puitteissa käytävät neuvottelut saadaan uudelleen käyntiin ja onnistuneesti päätökseen. Komitea muistuttaa, että erityisesti Mercosurin kanssa solmittavat kauppasopimukset voivat vaikuttaa YMP:n toiminnan tehokkuuteen avaamalla maatalousmarkkinoita nykyistä laajemmin. (18) ETSK:n pyrkimyksenä on tuoda esille, miten tämä lisäisi kilpailua ja maataloustuotteiden hintojen vaihtelua kansainvälisillä markkinoilla. Tämä on otettava huomioon YMP:n uudistettaessa sekä markkinavakautusvälineisiin tehtävissä muutoksissa että suorien tukien uudelleensuuntaamisessa. Toisaalta kansainvälinen kauppa voi parantaa merkittävästi elintarvikkeiden saatavuutta lisäämällä markkinoilla olevien elintarvikkeiden määrää ja laajentamalla valikoimaa. (19) ETSK muistuttaa, että eurooppalaiset viljelijät ovat epäsuotuisassa asemassa EU:n ulkopuolisten maiden viljelijöihin verrattuna, kun otetaan huomioon tuotantoon unionissa sovellettavat velvoitteet. ETSK katsoo, että tuontiraaka-aineiden valvontajärjestelmiä pitää tehostaa, jotta voidaan varmistaa, että ne täyttävät eurooppalaisiin tuotteisiin sovellettavat vaatimukset. Muutoin tuloksena on epäreilun kilpailun ja sosiaalisen polkumyynnin lisäksi myös vakavia maataloustuotannon laatuun ja elintarvikejalostukseen kohdistuvia seurauksia.

4.5 ETSK kehottaa komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin EU:n maataloutta vaivaavan ja eräiden tuotannonalojen kehitystä EU:ssa rajoittavan valkuaisrehukasvien tuotannon riittämättömyysongelman ratkaisemiseksi. ETSK seuraa tähän liittyen valppaasti yhteisvaikutuksiin tähtäävien maatalousalan energiantuotanto-ohjelmien ja kasvivalkuaisen tuotantoon Euroopassa kannustavien toimien toteuttamista.

Bryssel 16. maaliskuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) KOM(2010) 548 lopullinen – Vuoden 2010 arviointi biologista monimuotoisuutta koskevan EU:n toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta.

(2) Neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009, annettu 19 päivänä tammikuuta 2009, yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta (EUVL L 30, 31.1.2009, s. 16).

(3) Euroopan komission lehdistötiedote IP/10/1527, 18. marraskuuta 2010.

(4) ETSK:n lausunto ”Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 5.6.11).

(5) Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä tammikuuta 2009, maaseudun kehittämistä koskevista yhteisön strategisista suuntaviivoista (ohjelmakausi 2007–2013) tehdyn päätöksen 2006/144/EY muuttamisesta (EUVL L 30, 31.1.2009, s. 112).

(6) Ks. ETSK:n lausunto ”Yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 318, 23.12.2009, s. 66, kohta 2.3).

(7) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 5.2) ja ETSK:n lausunto ”YMP:n tila ja tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 44, 16.2.2008, s. 60, kohta 7.4.2).

(8) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 3.7).

(9) Ks. ETSK:n lausunto ”Toimivampi elintarvikeketju Eurooppaan” (EUVL C 48, 15.2.2011, s. 145, kohta 3.6).

(10) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 4.7).

(11) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 5.5.15).

(12) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 5.3).

(13) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n tila ja tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 44, 16.2.2008, s. 60, kohdat 7.4.13–7.4.15) ja ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohta 5.5.9).

(14) Ks. ETSK:n lausunto ”Yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 318, 23.12.2009, s. 66, kohta 4.3).

(15) Ks. ETSK:n lausunto ”Yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 318, 23.12.2009, s. 66, kohta 2.5).

(16) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n uudistaminen vuonna 2013” (EUVL C 354, 28.12.2010, s. 35, kohdat 5.7.4, 5.8.4 ja 5.8.5).

(17) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n tila ja tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 44, 16.2.2008, s. 60, kohta 7.6.11).

(18) Ks. ETSK:n lausunto ”YMP:n tila ja tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen” (EUVL C 44, 16.2.2008, s. 60, kohta 7.4.9).

(19) KOM(2010) 127 lopullinen – EU:n poliittinen toimintakehys kehitysmaiden auttamiseksi selviämään elintarviketurvaan liittyvistä haasteista.