EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 24.04.1998 
KOM(1998)2621opull. 
Muutettu ehdotus 
NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) 
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta, 
Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta 
peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnissa 
(komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) 

PERUSTELUT 
Asia : Kiinan kansantasavallasta, Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, 
Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen 
telekopiolaitteiden tuontia koskeva polkumyyntimenettely. 
1. Tämän asian pääkohdat on kerrottu komission ehdotuksessa COM (1998) 193. 
2. Neuvostossa käytyjen keskustelujen mukaisesti komissio ehdottaa nyt, että yllä 
mainitun ehdotuksen artikla 2 muutetaan ja hyväksyy ilmoituksen välivaiheen 
tarkastelusta. 
3. Täten ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy oheisen asetuksen korjatussa muodossaan, jolla 
otetaan käyttöön lopulliset polkumyyntitullit maahan tuotaessa yksityiskäyttöön tarkoitettuja 
telekopiolaitteita ja että komission ilmoitus merkitään neuvoston pöytäkirjaan. 
Muutettu ehdotus : 
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 
annettu 
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta, 
Japanista, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta 
peräisin olevien yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnissa 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista 
tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 384/961 , sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 
2331/962, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa 
komiteaa, 
sekä katsoo seuraavaa: 
A. MENETTELY 
(1) Väliaikaiset polkumyyntitullit otettiin käyttöön 1 päivänä marraskuuta 1997 
annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2140/973 (JäliemPänä 'väliaikainen 
asetus'). 
Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen yhteisön tuotannonala, 
kaksi viejien järjestöä sekä jotkin tuottajat/viejät ja tuojat esittivät kirjallisia 
huomautuksia. Kaikille kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin tilaisuus tulla 
kuulluksi. 
(2) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiä varten tarpeellisiksi katsomiensa tietojen 
etsimistä ja tarkastamista ja teki tarkastuskäyntejä joidenkin kyseisten maiden 
viejiin etuyhteydessä olevien tuojien toimitiloissa. Osapuolille ilmoitettiin 
olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella 
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien 
määrien lopullista kantamista. Lisäksi osapuolille annettiin kohtuullinen määräaika, 
jonka kuluessa ne voivat esittää kantansa ilmoitetuista tiedoista. 
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 
1 EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 
2 EYVL L 317, 6.12.1996, s. 1 
3 EYVL L 297, 31.10.1997, s. 61. 
-I-
(3) Menettely koskee yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita (jäljempänä 
'telekopiolaitteet' tai 'tarkasteltavana olevat tuotteet'). Nämä laitteet on pääasiassa 
tarkoitettu paperille laadittujen asiakirjojen siirtoon ja vastaanottamiseen 
puhelinsignaalin avulla, niitä käytetään usein kotona tai henkilökohtaisessa 
käytössä pöytämalleina ja niissä on tavallisesti lisälaitteita viestintään. Telekopio-
ja puhelintoimintojen ja/tai puhelimeen, myös langattomaan käsipuhelimeen, 
kytkennän lisäksi niissä voi olla paperinsyöttölaite ja yksi tai useampia seuraavista 
toiminnoista: kasettikäyttöinen tai digitaalinen puhelinvastaaja, kopiointitoiminto 
tai sisäpuhelintoiminto (intercom). Tämä luettelo ei ole tyhjentävä. 
(4) Yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet on väliaikaisten päätelmien tekemistä 
varten erotettu ammattikäyttöön tarkoitetuista telekopiolaitteista painon ja koon 
perusteella. Yksityiskäyttöön tarkoitetuiksi telekopiolaitteiksi katsotaan tässä 
tutkimuksessa ainoastaan sellaiset telekopiolaitteet, joiden paino on enintään 5 
kilogrammaa ja joiden runko-osan enimmäismitat (leveys x syvyys * korkeus) ovat 
470 mm x 450 mm x 170 mm. Painoa ja mittoja määriteltäessä ei oteta huomioon 
paperimäärää ja muita oheisvarusteita eikä langatonta käsipuhelinta. Lisäksi 
katsottiin, että mustesuihku- ja lasertulostustekniikkaa käyttävät telekopiolaitteet on 
tällä hetkellä tarkoitettu yksinomaan ammattikäyttöön, minkä vuoksi näihin 
laitteisiin ei sovellettu väliaikaista polkumyyntitullia. 
(5) Yksityiskäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet kuuluvat nykyisin CN-koodiin 8517 
21 00. 
1. Ammattikäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet 
(6) Viejät väittivät väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen, että 
tuotteen määritelmä sekä paino- ja kokokriteerit olivat epäkelpoja, koska ne 
johtaisivat pian siihen, että polkumyyntitulleja sovellettaisiin myös 
ammattikäyttöön (toimistoihin) tarkoitettuihin telekopiolaitteisiin. 
(7) Tutkimuksesta ilmeni kuitenkin, että painoon ja kokoon perustuva tuotemääritelmä 
ei tutkimusajanjakson osalta johtanut tutkimuksen ulottamiseen myös 
ammattikäyttöön tarkoitettuihin telekopiolaitteisiin. Myöskään yksikään 
asianomainen osapuoli ei tutkimusajanjakson lopun ja joulukuun 1997 välillä 
esittänyt, että yhteisön markkinoilla olisi sellaisia ammattikäyttöön tarkoitettuja 
telekopiolaitteita, jotka täyttäisivät tarkasteltavana olevien tuotteiden paino- ja 
kokokriteerit. Asianomaiset osapuolet eivät esittäneet myöskään laitteiden tulevan 
kehityksen osalta yhtään perusteltua väitettä, josta voitaisiin päätellä, että tällaisia 
ammattikäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita tulisi markkinoille 
polkumyyntitullien soveltamisajanjakson aikana. Tämän vuoksi katsotaan, että 
paino- ja kokokriteeri ei lähitulevaisuudessakaan johda siihen, että menettelyssä 
tarkasteltaisiin myös ammattikäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita. 
Jos sellaisia ammattikäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita tulee yhteisön 
markkinoille, komissio esittää käsityksensä neuvostolle, mikäli tarpeellista, ruote­
ja mallikohtaisesti, selvittääkseen että nämä telekopiolaitteet eivät kuulu tämän 
asetuksen piiriin. 
2. Tulostustekniikat 
-i-
(8) Lisäksi väitettiin, että menettelyn ulkopuolelle olisi jätettävä ne yksityiskäyttöön 
tarkoitetut telekopiolaitteet, joissa käytetään muuta kuin lämpöherkkää 
tulostustekniikkaa (esim. lämpösiirto-, mustesuihku-, laser- ja LED-
telekopiolaitteet). 
2.1 Lämpösiirtotelekopiolaitteet 
(9) Esitetyn väitteen osalta tutkimuksesta ilmeni seuraavaa: 
Fyysiset ja tekniset ominaisuudet 
(10) Lämpösiirtotelekopiolaitteet ovat painoltaan, kooltaan ja olennaisilta 
ominaisuuksiltaan samankaltaisia tai samanlaisia kuin lämpöpaperimallit. Ainoat 
erot ovat tulostustekniikassa ja käytetyssä paperissa. Sekä lämpösiirto- että 
lämpöpaperitekniikassa käytetään hyväksi lämpöä siirrettäessä tietoa paperille 
yhden kirjoituspään avulla. Molemmat kirjoituspäät ovat lähes samanlaisia, ja 
lämpöpaperia voitaisiinkin tulostaa lämpösiirtokirjoituspään avulla. Lisäksi 
kirjoituspäitä ohjaavat sähköiset komponentit ovat samanlaisia. 
Lämpötulostustekniikan olennaisia tekijöitä käytetään siis myös uudemman 
lämpösiirtotulostustekniikan perustana. Todettiin, että lämpösiirtotekniikka on 
syntynyt lämpöpaperitulostustekniikan normaalin kehityksen tuloksena. 
Käyttötarkoitus ja laitteista kuluttajalle muodostuva käsitys 
(11) Molempien laitetyypit ovat yleensä muotoilultaan ja ulkonäöltään samankaltaisia ja 
molempien käyttäminen on yksinkertaista. On osoitettu, että yksityiset käyttäjät ja 
pienet/kotitoimistot käyttävät sekä lämpöpaperi- että lämpösiirtotelekopiolaitteita. 
Kuluttajat pitävät tulostustekniikan eroja eli lämpösiirtotelekopiolaitteiden 
parempaa tulostuslaatua ja tavallisen paperin käytön tuomaa etua ainoastaan yhtenä 
seikkana muiden teknisten piirteiden joukossa. Kuluttajan pääasiallisena 
tarkoituksena on edelleen hankkia käyttöönsä laite, jolla voidaan lähettää ja 
vastaanottaa telekopio viestejä. Laitteissa käytetty tulostustekniikka ei siis suinkaan 
ole kuluttajalle tärkein tekijä. 
Myyntikanavat 
(12) Lämpöpaperi- ja lämpösiirtotelekopiolaitteita myytiin tutkimusajanjakson aikana 
samojen kanavien välityksellä. 
Päätelmät 
(13) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että lämpöpaperi- ja 
lämpösiirtotelekopiolaitteet muodostavat saman tuotteen. 
2.2 Mustesuihku-, laser-ja LED-tulostustekniikat ja kannettavat telekopiolaitteet 
(14) Lopullisissa määrittelyissä on vahvistunut, että mustesuihku-, laser- ja LED-
tulostustekniikkaa käyttävät telekopiolaitteet eroavat yleensä olennaisesti 
yksityiskäyttöön tarkoitetuista telekopiolaitteista sekä fyysisiltä että teknisiltä 
ominaisuuksiltaan (erityisesti painon, koon ja suorituskyvyn suhteen) ja että ne on 
•L-
tarkoitettu pikemminkin ammatti- kuin yksityiskäyttöön. Lisäksi huomattava osa 
näistä laitteista myydään eri myyntikanavien välityksellä. 
(15) Koska eroja on havaittu, mustesuihku-, laser- ja LED-tulostustekniikkaa käyttäviä 
telekopiolaitteita ei voida pitää tarkasteltavana olevien tuotteiden kanssa 
samanlaisina tuotteina. 
(16) Jotkut asianomaiset osapuolet väittivät, että tietyt uudentyyppiset kannettavat 
telekopiolaitteet, joita voidaan käyttää yhdessä matkapuhelimen kanssa mutta joita 
ei vielä tutkimusajanjakson aikana ollut myynnissä yhteisön markkinoilla, olivat 
ainoastaan ammattikäyttöön tarkoitettuja, minkä vuoksi ne olisi jätettävä 
menettelyn ulkopuolelle. 
(17) Käytettävissä olevien tietojen perusteella katsotaan, että kannettavilla 
telekopiolaitteilla, joita käytetään yhdessä matkapuhelinten kanssa, on erilaiset 
fyysiset ja tekniset ominaisuudet ja että ne ovatkin ainoastaan ammattikäyttöön 
tarkoitettuja. Näiden laitteiden ei siis katsota vastaavan tarkasteltavina olevien 
tuotteiden määritelmää. Jos sellaisia ammattikäyttöön tarkoitettuja 
telekopiolaitteita tulee yhteisön markkinoille, komissio esittää käsityksensä 
neuvostolle, mikäli tarpeellista, tuote- ja mallikohtaisesti, selvittääkseen että nämä 
telekopiolaitteet eivät kuulu tämän asetuksen piiriin. 
3. Päätelmä 
(18) Väliaikaiset toteamukset vahvistetaan, ja tuotteen määritelmän perustaksi otetaan 
siis väliaikaisen asetuksen mukaisesti laitteiden paino ja koko. 
(19) Lisäksi vahvistetaan, että lämpöpaperitelekopiolaitteet ja 
lämpösiirtotelekopiolaitteet muodostavat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa 
tarkoitetun tarkasteltavana olevan tuotteen. 
(20) Menettelyn ulkopuolelle jätetään mustesuihku-, laser tai LED-tulostustekniikkaa 
käyttävät telekopiolaitteet sekä ainoastaan yhdessä matkapuhelimen kanssa 
käytettävät kannettavat telekopiolaitteet. 
C. POLKUMYYNTI 
1. Yhteistyön taso 
(21) Tuottajien/viejien osallistuminen yhteistyöhön oli erityisen vähäistä Malesiassa, 
Thaimaassa, Taiwanissa, Japanissa ja Kiinassa, sillä yhteistyöhön osallistuneiden 
tuottajien/viejien yhteisöön viemä määrä edusti vain murto-osaa kyseisten maiden 
kokonaisviennistä. 
(22) Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien antamat tiedot tarkisteltiin ja otettiin 
useimmissa tapauksissa huomioon. Joissakin tapauksissa ilmeni kuitenkin, että osa 
annetuista tiedoista oli virheellisiä, perusteettomia tai riittämättömiä, minkä vuoksi 
ne oli jätettävä huomioon ottamatta. Näissä tapauksissa komissio perusti lopulliset 
toteamuksensa käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. 
2. Markkinatalousmaat 
-ç 
2.1. Normaaliarvo 
Perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan soveltaminen 
(23) Singaporelainen tuottaja/viejä kiisti komission päätöksen siitä, että kyseisen 
yrityksen normaaliarvo arvioitiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti 
käytettävissä olevien tietojen perusteella (ks. väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 
66 kappale). Yritys väitti, että ilmoittamatta jääneet kotimaan markkinoiden 
liiketoimet koskivat uudelleenvientiä kolmanteen maahan. Lisäksi yritys väitti, että 
komission olisi perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti pitänyt ilmoittaa 
sille päätöksestään, koska yritykselle ei annettu mahdollisuutta toimittaa 
lisäselvityksiä. Yritys vastusti myös menetelmää, joka komissio oli käyttänyt 
määrittääkseen normaaliarvon käytettävissä olevien tietojen perusteella, koska se 
katsoi, että suurimman ilmoitetun jälleenmyyntihinnan sijasta olisi pitänyt käyttää 
sen toimitiloissa tehdyn tarkastuksen yhteydessä saatuja todisteita (ilmoittamatta 
jätettyjä liiketoimia koskevia laskuja). 
Tutkimuksesta ilmeni, että kyseiset myyntitapahtumat oli tosiasiallisesti toteutettu 
kotimaan markkinoilla ja että yritys oli jättänyt ne ilmoittamatta. Yritystä 
pyydettiin hankkimaan todisteita, jotka osoittaisivat, että kyseisiä 
myyntitapahtumia ei ollut suunnattu kotimaan kulutukseen vaan että ne oli 
tosiasialliset viety pois Singaporesta. Yritys ei kuitenkaan edes toistuvien 
pyyntöjen jälkeen esittänyt yhtään todistetta tavaroiden jälleenviennistä johonkin 
kolmanteen maahan. Yritys pyysi tarkastuskäynnin jälkeen kuulemista, mutta ei 
tässäkään tilaisuudessa antanut asialle tyydyttävää selitystä. 
(24) Menetelmästä, jota komissio käytti näiden liiketoimien normaaliarvon 
määrittämisessä, voidaan todeta, että normaaliarvon arvioimisessa käytetyt tiedot 
tarkastettiin ja niitä pidettiin kohtuullisina yrityksen osittaisen 
yhteistyöhaluttomuuden perusteella. Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 66 
kappaleessa esitetyt komission väliaikaiset päätelmät voidaan siis vahvistaa. 
(25) Yksi korealainen tuottaja/viejä, jonka materiaalikustannusten arvioinnissa 
käytettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja käytettävissä olevia 
tietoja (ks. väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 32 kappale), väitti, että päätös oli 
perusteeton ja että arvioinnissa olisi pitänyt käyttää materiaalikustannuksia, jotka 
yritys oli ilmoittanut kyselyyn vastatessaan. Lisäksi yritys katsoi, että komission 
menetelmä, jolla se oikaisi yrityksen normaaliarvoa sen osittaisen 
yhteistyöhaluttomuuden vuoksi, oli puutteellinen. 
(26) Tutkimuksessa ilmeni, että ilmoitetuissa materiaalikustannuksissa oli vakavia 
epäjohdonmukaisuuksia, joiden vuoksi niitä ei voitu hyväksyä. Yritys ei kuitenkaan 
toimittanut lisäselvityksiä epäjohdonmukaisuuksien syistä. Käytettävissä olevien 
tietojen vahvistamisessa käytetyn menetelmän osalta on todettava, että 
materiaalikustannusten oikaisussa turvauduttiin konservatiiviseen lähestymistapaan 
ja käytettiin alhaisimpien ja keskimääräisten materiaalihintojen pienintä 
mahdollista eroa. 
Laskennallinen normaaliarvo (myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) 
-C 
(27) Ainoa yhteistyöhön osallistunut thaimaalainen tuottaja/viejä, jolla ei ollut 
kotimaista myyntiä, kiisti menetelmän, jolla määritettiin myynti-, hallinto- ja 
yleiskustannukset sekä voitto muodostettaessa laskennallista normaaliarvoa. Kuten 
väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 77 kappaleessa esitetään perusasetuksen 2 
artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti, komissio päätti kotimaisen myynnin 
puuttumisen vuoksi muodostaa normaaliarvon laskemalla yhteen yrityksen 
valmistuskustannukset sekä painotetut keskimääräiset myynti-, hallinto- ja 
yleiskustannukset ja voitot, joita yhteistyöhön osallistuneet viejät saivat Thaimaan 
kannattavassa myynnissä. Yritys väitti kuuluvansa samaan kokonaisuuteen 
yhteistyöhön osallistuneen taiwanilaisen tuottajan/viejän kanssa, minkä vuoksi 
myynti-, hallinto-ja yleiskustannukset sekä voitto olisi määritettävä perusasetuksen 
2 artiklan 6 kohdan ensimmäisen menetelmän mukaisesti eli kyseistä taiwanilaista 
yritystä tosiasiassa koskevien tietojen perusteella. 
Vaihtoehdoksi yritys esitti, että mikäli sovellettaisiin perusasetuksen 2 artiklan 6 
kohdan c alakohtaa, laskelmissa olisi käytettävä ainoastaan siihen etuyhteydessä 
olevan taiwanilaisen yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia, koska 
yritykset olivat toisiinsa kiinteässä yhteydessä. 
(28) On huomattava, että perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti laskennallista 
arvoa muodotettaessa käytettävät myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä 
voittomarginaali perustuvat viejämaan eli Thaimaan kotimaan markkinoilla 
aiheutuneisiin kustannuksiin ja saatuun voittoon. Koska käytettävissä ei kuitenkaan 
ollut tietoja kyseisen yrityksen tai jonkin muun yrityksen kotimaan 
telekopiolaitemyynnistä Thaimaassa eikä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a tai b 
alakohdan mukaisia tietoja samaan luokkaan kuuluvien tuotteiden myynti-, 
hallinto- ja yleiskustannuksista ja voitosta, laskelmissa oli turvauduttava 2 artiklan 
6 kohdan c alakohtaan eli määritettävä kyseiset kustannukset ja voitto millä tahansa 
muulla hyväksyttävällä menetelmällä. Tältä osin katsottiin, että perustaksi voitiin 
ottaa kaikkien yhteistyöhön osallistuneiden viejien Taiwanin markkinoiden 
painotetut keskimääräiset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitot, sillä 
Taiwanin markkinat, joilla toimii huomattava määrä yrityksiä, ovat kilpailukykyiset 
ja antoivat komissiolle parhaimman saatavilla olevan vertailukohteen suhteessa 
tarkasteltavana olevien tuotteiden myynnin edellytyksiin Thaimaan markkinoilla. 
(29) Tämä menetelmä oli asianmukaisempi kuin se, että kyseisen yrityksen 
normaaliarvon perustana olisi sen oman ehdotuksen mukaisesti käytetty ainoastaan 
siihen etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen myynti-, hallinto- ja 
yleiskustannuksia sekä voittoa. Etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen 
myynti edustikin erikseen tarkasteltuna ainoastaan suhteellisen pientä osaa 
Taiwanin markkinoista. 
Vertailu 
Tuontimaksut 
(30) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa todettiin, että korealaisten 
tuottajien/viejien esittämiä tuontimaksujen huomioimista koskevat oikaisupyynnöt 
hylättiin, koska pyynnöt perustuivat kaikkien tuotteiden keskiarvon perusteella 
laskettuun määrään eivätkä yritykset osoittaneet maksetun tullin ja tietyn 
-* 
telekopiolaitemallin välistä yhteyttä. Kolme korealaisten tuottajaa/viejää piti tätä 
päätöstä kohtuuttomana. Niiden mielestä komission yksiköiden ei pitäisi käyttää 
tarkkoja mallikohtaisia laskelmia vaan soveltaa maksettuja tulleja koskevaa 
yleisluontoista oikaisua. Yritysten mukaan maksettuja tulleja koskeva oikaisu olisi 
pitänyt myöntää riippumatta siitä, oliko kotimaan malleissa paikallisesti ostettuja 
osia. 
(31) On korostettava, että tällaisen oikaisun myöntämisen olennaisena edellytyksenä on 
sen osoittaminen, että osia ei ole ostettu paikallisesti, sillä tällöin osista ei ole 
maksettu myöskään tuontitulleja. Yhdessä tapauksessa viejä kykeni ainakin osittain 
todistamaan komissiolle, että oikaisun myöntäminen olisi aiheellista. Oikaisu 
myönnettiin vain siltä osin kuin sen aiheellisuus oli osoitettu. 
Kaupan porras 
a) Toimintojen erot 
(32) Kaksi japanilaista tuottajaa/viejää, singaporelaiset tuottajat/viejät sekä eräs 
korealainen yritys pyysivät perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan 
mukaista kotimaan markkinoiden kaupan portaiden erojen oikaisua, jota komissio 
ei kuitenkaan myöntänyt väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 49 ja 71 kappaleessa 
täsmennetyistä syistä. Yritykset vastustivat tätä ratkaisua ja väittivät edelleen, että 
kotimaassa ja viennissä toteutettujen toimintojen ero olisi automaattisesti 
rinnastettavissa kaupan portaiden eroon, minkä vuoksi oikaisu olisi myönnettävä 
normaaliarvon ja vientihinnan asiamukaisen vertailun varmistamiseksi. Väitteensä 
tueksi yritykset esittivät, että yhteisöjen toimielimillä on perusasetuksen 2 artiklan 
9 kohdan mukaista vientihintaa laskiessaan tapana vähentää kaikki etuyhteydessä 
oleville tuojille yhteisössä aiheutuneet kustannukset ensimmäiselle 
riippumattomalle asiakkaalle maksetusta hinnasta ja siten saattaa vientihinta 
vapaasti tehtaalla -tasolle. Ne väittävät siis, että normaaliarvon laskeminen 
verrattavissa olevassa kaupan portaassa edellyttää, että ulkopuolelle olisi 
peruasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan nojalla jätettävä myös kotimaan 
markkinoilla aiheutuneet samaan luokkaan kuuluvat kustannukset sekä kotimaan 
myynnistä saatua voittoa vastaava voitto. 
(33) Tätä väitettä ei voida hyväksyä, koska siinä ei oteta huomioon perusasetuksessa 
tältä osin asetettua olennaista edellytystä eli sitä, että oikaisun pyytäjän on 
määritettävä kaupan portaat, joilla myynti toteutuu kotimaassa ja 
vientimarkkinoilla, ja erityisesti se, miten tämä mahdollinen ero vaikuttaa hintojen 
vertailtavuuteen. 
(34) On muistettava, että toimielinten käytäntö, jossa vientihinta muodostetaan 
vähentämällä etuyhteydessä oleville tuojille aiheutuneet kustannukset etuyhteyttä 
vailla olevilta tuojilta peritystä hinnasta, saattaa yhteisön rajalla -hinnan tasolle, 
joka vastaa myyntiä riippumattomalle asiakkaalle. Koska tässä tapauksessa 
todettiin, että jälleenmyyntihinta etuyhteydessä olevilta tuojilta riippumattomille 
asiakkaille vastasi pääasiassa suurilta vähittäismyyjiltä ja jakelijoilta perittyjen 
hintojen tasoa, tuojien kustannusten vähentäminen tällaisissa myyntitapahtumissa 
johtaa hintaan, joka on myyntiketjun ylemmässä portaassa. Näin ollen on 
4-
johdonmukaista katsoa, että laskennallisesti muodostettu vientihinta vastaa 
jakelijalta perittyä hintaa. 
(35) Yritysten väite, jonka mukaan kotimaan hintaa olisi pienettävä, koska kustannuksia 
vähennettiin vientihinnan muodostamista varten, on jo itsessään perusteeton. 
Tässähän tapauksessa vientihinnan uudelleenlaskeminen johti jakelijan porrasta 
vastaavaan kaupan portaaseen, joka vastasi kotimaan kaupan porrasta. Se, että 
kotimaan markkinoilla voi syntyä jakelijoille suunnatun myynnin yhteydessä 
tiettyjä sellaisia kustannuksia, joita ei synny vastaavassa vientiportaassa, liittyy 
tarkasteltavina olevien markkinoiden erityisrakenteeseen tai -olosuhteisiin, mutta 
tämä seikka ei itsessään johda oikaisun myöntämiseen, kun on selvää, että hinnat 
koskevat samankaltaisia asiakkaita eli jakelijoita. 
(36) Japanilaiset ja korealaiset yritykset väittivät, että keskimääräistä kotimaan hintaa ei 
voida käyttää normaaliarvona, koska myyntitapahtumat suoritettiin useissa eri 
kaupan portaissa, joista vain yksi vastasi vientiporrasta. Komissio tutki tilanteen 
yksityiskohtaisesti, mutta ei pitänyt viejien väitettä perusteltuna, koska yritykset 
eivät kyenneet hankkimaan todisteita selvästi toisistaan poikkeavista 
kustannuksista tai hinnoista, jotka olisivat ilmentäneet kotimaan kaupan portaiden 
eroja. Komissio pystyi sitä vastoin osoittamaan, että eri asiakasryhmiltä perittiin 
kotimaassa kutakuinkin samat hinnat, mikä puolestaan viittaa siihen, että kaupan 
portaat eivät poikenneet toisistaan. Koska kotimaan hinnat olivat samankaltaiset 
kaikille asiakasryhmille ja koska yksi näistä asiakasryhmistä (jakelijat) oli 
vientiasiakkaiden kanssa samassa kaupan portaassa, oikaisua ei voitu myöntää 
kaupan portaiden erojen perusteella. Normaaliarvo on sama riippumatta siitä, 
perustuuko se yhden asiakasryhmän vai kaikkien asiakkaiden kanssa toteutettuihin 
myyntitapahtumiin. 
(37) Singaporen tapauksessa väitettiin, että sen kotimaan myynti oli kokonaisuudessaan 
toteutunut yhdessä ainoassa kaupan portaassa eli jakeluportaassa. On huomattava, 
että normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti, 
sillä kyseinen yritys jätti ilmoittamatta huomattavan osan tarkasteltavana olevien 
tuotteiden kotimaan myyntitapahtumista, mikä esti kotimaan kaupan portaiden 
yksityiskohtaisemman tarkastelun. Komissio ei käytettävissään olevien tietojen 
perusteella havainnut eroa kotimaan ja viennin kaupan portaissa. 
(38) Edellä esitettyjen syiden vuoksi katsottiin, että normaaliarvo oli määritettävä 
kaikkien kotimaan myyntitapahtumien perusteella ja että japanilaisten, 
singaporelaisten ja korealaisten tuottajien/viejien esittämät pyynnön oikaisujen 
myöntämisestä kaupan portaiden erojen vuoksi eivät olleet perusteltuja. 
(39) Tästä huolimatta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ii alakohdassa 
mahdollistetaan oikaisun myöntäminen, kun kyseisen d alakohdan i alakohdan 
olosuhteet kaupan portaiden erojen osalta eivät täyty ja kun tiettyjen toimintojen 
osoitetaan kuuluvan muihin kuin verrattavana olevaan kaupan portaaseen. 
Tutkimuksesta ilmeni, että kaupan portaiden eroa koskevaa oikaisua ei voitu 
myöntää mutta että mainostamiseen olisi 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ii 
alakohdan mukaisesti kiinnitettävä erityistä huomiota. Komissio tarkasteli 
erityisesti, aiheutuiko kyseisille yrityksille mainoskuluja siitä, että ne pyrkivät 
lisäämään myyntiä muussa kuin verrattavana olevassa kaupan portaassa. Todettiin, 
-1-
että tietyt yritysten mainoskulut koskivatkin tässä tapauksessa muuta kuin 
verrattavana olevaa kaupan porrasta. Tämän vuoksi päätettiin perusasetuksen 2 
artiklan 10 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti, että normaaliarvon 
laskemisessa ei oteta huomioon niitä mainoskuluja, jotka ovat aiheutuneet muussa 
kuin jakelijoiden portaaseen liittyvässä kotimaan myynnissä. 
b) OEM-myynti 
(40) Yksi taiwanilainen, yksi thaimaalainen ja kaksi korealaista tuottajaa/viejää eivät 
hyväksyneet sitä, että komissio hylkäsi heidän pyyntönsä, joka koski kaupan 
portaiden erojen mukaisen oikaisun myöntämistä OEM-myynnin perusteella. 
(41) Pyydettyä kaupan portaiden eroa koskevaa oikaisua ei voitu myöntää, koska 
väitettyjen myyntikanavien välillä ei voitu osoittaa olevan selvää hintarakennetta. 
Todettiin, että tietyissä tapauksissa OEM-mallien hinnat olivat omien merkkien 
mallien hintoja korkeammat. Lisäksi todettiin, että yhden korealaisen yrityksen 
asiakasluokittelu oli virheellinen, minkä vuoksi sitä ei voitu ottaa huomioon. 
Taiwanin markkinoilla kotimaan OEM-myynnissä ei voitu havaita selvää hintaeroa 
verrattuna omien merkkien myyntiin. 
(42) Thaimaalaisen tuottajan - jolla ei ollut kotimaan myyntiä ja joka harjoitti 
ainoastaan OEM-vientiä - normaaliarvo oli laskettava käyttämällä keskimääräisiä 
myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa Taiwanin markkinoilla, joiden 
osalta, kuten edellä esitettiin, ei tarvittu tämän tyyppistä oikaisua. Pyyntöön ei näin 
ollen suostuttu. 
Palkkiot 
(43) Thaimaalainen yritys kiisti sen, että sen hinnasta ensimmäiselle riippumattomalle 
ostajalle yhteisössä oli vähennetty viiden prosentin palkkio, jonka vastasi 
yritykseen etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen osuutta kyseisissä 
liiketoimissa. Yritysten mukaan ainoastaan liiketoimiin suoraan yhteydessä olevat 
myyntikulut oli vähennettävä, minkä vuoksi tämä viiden prosentin palkkion, jota ei 
tosiasiallisesti edes ollut olemassa, vähentäminen ei ollut oikeudellisesti 
perusteltua. 
(44) Tutkimuksessa vahvistui, että thaimaalaisen tuottajan/viejän vienti tapahtui 
kokonaisuudessaan siihen etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen 
välityksellä. Lisäksi osoitettiin, että thaimaalaisen tuottajan taiwanilaiselta yhtiöltä 
perimät siirtohinnat eivät olleet luotettavia näiden kahden yhtiön välisen suhteen 
vuoksi. Yritysten toimitiloissa suoritetussa tarkastuksessa ilmeni, että siirtohinta ja 
yhteisön ensimmäisen riippumattoman asiakkaan maksama hinta erosivat toisistaan 
selvästi. Tällä erolla pyrittiin ainakin osittain kattamaan kustannukset, joita 
etuyhteydessä olevalle yritykselle syntyi kyseisten tuotteiden vientiin liittyvissä 
toiminnoissa. Koska etuyhteydessä olevan taiwanilaisen yrityksen toimintaa 
voidaan pitää kauppiaan toiminnan kaltaisena, tehtiin oikaisu, jonka mukaisesti 
ensimmäiseltä riippumattomalta yhteisön asiakkaalta peritystä hinnasta 
vähennettiin 5 prosenttia. Tätä määrää pidetään kohtuullisena, kun otetaan 
huomioon etuyhteydessä olevan yrityksen osuus thaimaalaisen tuottajan/viejän 
myyntitoimissa. 
Ao 
(45) Yksi singaporelainen yritys pyysi oikaisua palkkioihin, joita se maksoi Japanissa 
sijaitseville etuyhteydessä oleville yrityksille. Tämä pyyntö hylättiin jo 
väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 73 kappaleessa esitetyistä syistä. Yritys 
kuitenkin vastusti tätä kantaa ja väitti edelleen, että oikaisu olisi myönnettävä sen 
vuoksi, että näillä kahdella japanilaisella etuyhteydessä olevalla yrityksellä oli 
merkittävä osa telekopiolaitteiden tuotannossa ja markkinoinnissa Singaporessa. 
(46) Asiaa tarkasteltiin uudelleen, ja tutkimuksesta ilmeni, että pyydetty oikaisumäärä 
liittyi itse asiassa näiden kahden japanilaisen etuyhteydessä olevan yrityksen 
saamiin rojalteihin ja voittoihin. Tällaisia rahasuorituksia ei voida pitää 
perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdassa tarkoitettuina palkkioina. 
Oikaisupyyntö oli siis hylättävä. 
(47) Vientimyynnin osalta sen sijaan todettiin, että japanilaiset yritykset hoitivat 
vientimyynnin kokonaisuudessaan itse ja että singaporelainen yritys huolehti 
ainoastaan tavaroiden laskutuksesta ja laivauksesta. Koska etuyhteydessä olevien 
yritysten toiminta voidaan rinnastaa kauppiaan toimintaan, yhteisön ensimmäiseltä 
riippumattomalta asiakkaalta peritystä hinnasta vähennettiin viiden prosentin 
oikaisu, joka kattoi myynnin ja hallinnolliset toimet, joista singaporelainen tuottaja 
vastasi. Oikaisu määritettiin viideksi prosentiksi, koska kustannuksia, joita 
japanilaisille etuyhteydessä oleville yrityksille tosiasiassa oli aiheutunut, ei 
nimenomaisesta pyynnöstä huolimatta ilmoitettu kyselyvastauksessa, minkä 
vuoksi näitä kustannuksia ei myöskään voitu todentaa yritysten toimitiloissa 
tehdyissä tarkastuksissa. 
Luottokustannukset 
(48) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 39 kappaleessa todettiin, että kaikkien 
korealaisten yritysten esittämä luottokustannusten huomioon ottamista koskeva 
oikaisupyyntö hylättiin, koska pyynnöissä vedottiin avoimeen ja uudistuvaan 
luottoon perustuvaan maksujärjestelmään esittämättä kuitenkaan todisteita tuotteen 
toimittajan ja ostajan myyntihetkellä tekemästä sopimuksesta. Kolme korealaista 
tuottajaa/viejää väitti, että tämä olisi vastoin komission vakiintunutta käytäntöä. 
Niiden mukaan komission olisi pitänyt käytäntönsä mukaisesti myöntää vähintään 
30 päivän luottoaikaa vastaava normaaliarvon oikaisu. 
(49) Toimielimillä on käytäntönä, että luottokustannuksia koskeva oikaisu hyväksytään, 
jos viejä osoittaa, että maksuehdot otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g 
alakohdan mukaisesti huomioon käytettäviä hintoja määritettäessä. Oikaisu 
voidaan siis tehdä ainoastaan myyntihetkellä sovittujen päivien osalta, sillä vain 
näihin päiviin liittyvien kustannusten voidaan katsoa vaikuttaneen hinnan 
määräytymiseen. Päivistä ei ole sovittu, jos maksut suoritetaan avoimen 
maksujärjestelmän mukaisesti, eikä väitettäkään näin ollen voida hyväksyä. 
Takuukustannukset 
(50) Eräs korealainen tuottaja/viejä väitti, että takuiden erojen mukaista oikaisua 
koskeva arvio olisi aiheellisempaa tehdä ottamalla huomioon myös tiettyjä 
kustannuksia, jotka liittyivät riippumattomille edustajille ja korjausmiehille 
maksettuihin palkkioihin ja palkkoihin. 
A4 
(51) Tutkimuksessa ilmeni, että kotimaan markkinoiden takuukustannukset oli 
ilmoitettu todellista suuremmiksi, minkä vuoksi oikaisun määrää ei voitu arvioida 
niiden perusteella. Väliaikaista määrittelyä varten päätettiin, että 
takuukustannuksia koskevan oikaisun perustaksi otettiin ainoastaan ne 
kustannukset, joita oli tosiasiassa aiheutunut, kun asiakkaille annettiin ilmaisia 
varaosia. Koska komissiolle ei ole annettu todisteita, joiden perusteella 
takuukustannuksia koskevan oikaisun määrää olisi suurennettava, väliaikaiset 
päätelmät vahvistetaan. 
Muut tekijät 
(52) Yksi taiwanilaisista yrityksistä toisti pyyntönsä, joka koski perusasetuksen 2 
artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisen oikaisun myöntämistä ja myyjien 
palkkojen, mainoskustannusten ja vuokran vähentämistä normaaliarvosta sillä 
perusteella, että suurin osa näihin toimintoihin liittyvistä kuluista liittyi kotimaan 
myyntiin. 
(53) Japanilaiset ja singaporelaiset tuottajat/viejät pyysivät myös - mikäli kaupan 
portaan eroja koskeva oikaisupyyntö (ks. edellä) hylättäisiin - että normaaliarvoa 
oikaistaisiin vähentämällä siitä muita tekijöitä, esimerkiksi myyjien palkat ja 
mainoskustannukset. Singaporelainen yritys vastusti oikaisupyynnön hylkäämistä 
(ks. väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 72 kappale) ja väitti, että 2 artiklan 10 
kohdan k alakohdassa esitetty edellytys siitä, että asiakkaat maksavat eri hintoja 
kotimarkkinoilla, on ainoastaan esimerkinomainen eikä suinkaan pakottava. 
(54) Yksikään yritys, joka pyysi oikaisua perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k 
alakohdan perusteella, ei esittänyt todisteita kyseisessä säännöksessä vaadituista 
merkittävistä ja pysyvistä hintojen eroista. Hintojen vertailtavuuden eroja ja 
varsinkaan hintoihin kohdistuvaa vaikutusta koskevaa väitettä ei voida perustaa 
ainoastaan siihen, että yrityksen vienti- ja kotimaan osastojen kustannukset ovat 
erilaiset. Lisäksi oletus hintaeroja koskevan vaatimuksen esimerkinomaisuudesta 
on väärä, sillä k alakohdassa vahvistetaan kaksi perusasetuksen 2 artiklan 10 
kohdassa asetettua edellytystä, joiden mukaan a - k alakohdassa luetellut oikaisut 
voidaan myöntää ainoastaan, jos kyseiset tekijät osoitetusti vaikuttavat hintoihin ja 
niiden vertailukelpoisuuteen. Koska näiden edellytysten ei ole osoitettu täyttyvän 
käsiteltävänä olevassa tapauksessa, oikaisupyyntö on hylättävä. 
3. (a) Muut kuin markkinatalousmaat 
3.1 Yksilöllinen kohtelu 
(55) Yritykset, joille ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, katsoivat, että väliaikainen 
asetus ei tältä osin ollut asianmukaisesti perusteltu. Lisäksi ne toistivat yksilöllistä 
kohtelua koskevan pyyntönsä sillä perusteella, että ne olivat riippumattomia 
Kiinan valtiosta. 
(56) On otettava huomioon, että perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaan muille kuin 
markkinatalousmaille vahvistetaan yksi maanlaajuinen tulli ja että yksilöllisen 
kohtelun myöntäminen joillekin viejille on poikkeus tästä säännöstä. Jokaisen 
yksiköllisen kohtelun haluavan tuottajan/viejän on osoitettava toimivansa valtiosta 
Ai 
riippumattomasti. Kaksi kiinalaista tuottajaa pystyi osoittamaan täyttävänsä 
yksilöllisen kohtelun myöntämisen edellytykset. Kolme muuta kiinalaista tuottajaa 
eivät sen sijaan pystyneet osoittamaan riippumattomuuttaan, minkä vuoksi 
toimielinten oli sovellettava niihin maanlaajuista tullia. 
3.2 Mallien vertailu 
(57) Kiinalaiset tuottajat/viejät vastustivat sitä, että normaaliarvo perustui osaksi 
malleihin, joita valmisti korealainen tuottaja, johon sovellettiin perusasetuksen 18 
artiklaa. Viejät väittivät, että yhteistyöhön osallistumattomalle yritykselle 
määritellyn normaaliarvon käyttäminen johtaisi heidän kannaltaan epäsuotuiseen 
lopputulokseen. 
(58) Asiaa tarkasteltiin uudelleen, ja koska normaaliarvo oli määritetty perusasetuksen 
18 artiklaa soveltaen, kyseisiä malleja ei otettu huomioon laskelmassa. 
(59) Yksi korealaisista yrityksistä, jolla oli tuotantoa sekä Kiinassa että Koreassa, esitti, 
että erään sen Kiinassa tuotetun mallin normaaliarvo olisi pitänyt määrittää 
kyseisen Koreassa tuotetun mallin perusteella. 
(60) Pyyntö hylättiin, koska käytettävissä olevia tietoja käytettiin perusasetuksen 18 
artiklan nojalla etuyhteydessä olevan korealaisen tuottajan/viejän normaaliarvon 
määrittämiseksi ja koska, kuten edellä esitettiin, kyseiset mallit on suljettu pois 
kiinalaisten tuottajien normaaliarvon määrityksestä. Lisäksi on korostettava, että 
normaaliarvon olisi mahdollisuuksien mukaan perustuttava koko vertailumaata eikä 
ainoastaan yhden tuottajan myyntiä koskeviin tietoihin. 
3.3 Vertailu 
Kaupan porras 
(61) Kiinalaiset tuottajat/viejät pyysivät edelleen kaupan portaiden eroja koskevaa 
oikaisua sillä perusteella, että niiden vienti perustui OEM-myyntiin. 
(62) Kuten edellä esitettiin, OEM-merkkien ja omien merkkien kotimaan myynnin 
vertailu Korean markkinoilla osoitti, että mahdolliset kaupan portaiden erot eivät 
ilmenneet vakiintuneina ja selvinä hintaeroina. Oikaisun myöntämiselle ei ole 
perusteita, koska OEM-merkkien ja omien merkkien myynnissä ei ollut hintaeroja 
Korean markkinoilla ja koska kiinalaisten tuotteiden normaaliarvo määritettiin 
Korean kotimarkkinoiden perusteella. 
Palkkiot 
(63) Menettelyssä on mukana myös kolme japanilaista yritystä, koska ne veivät Kiinasta 
peräisin olevia telekopiolaitteita yhteisöön. Yritysten hongkongilaisilla 
tytäryhtiöillä näytti olevan joko Kiinassa tapahtuvaa tuotantoa (tai kokoonpanoa) 
koskeva alihankintasopimus jonkin kiinalaisen yrityksen kanssa tai sitten 
tytäryhtiöt olivat perustaneet erillisen yrityksen (oikeushenkilön) Kiinaan. 
Hongkongissa ja Japanissa suoritetuista toiminnoista saatu voitto vähennettiin 
väliaikaisessa laskemassa palkkion muodossa. Kiinalaiset tuottajat/viejät väittivät. 
AI 
että kyseinen viiden prosentin vähennys vientihinnasta oli virheellinen, koska se ei 
ollut yhteydessä tosiasialliseen palkkion maksamiseen. 
(64) Koska etuyhteydessä olevien japanilaisten yritysten toimintaa voidaan pitää 
palkkioperusteisten yritysten toiminnan kaltaisena, ensimmäiseltä riippumattomalta 
yhteisön asiakkaalta peritystä hinnasta vähennettiin viiden prosentin oikaisu. Tätä 
määrää pidetään kohtuullisena, kun otetaan huomioon etuyhteydessä olevien 
yritysten osuus kiinalaisten tuottajien myynnissä ja hallinnossa. 
(65) Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdassa todetaan, että oikaisu on tehtävä 
kyseessä olevan myynnin osalta maksettujen palkkioiden erojen mukaisesti. Tältä 
osin on korostettava, että ei ole eroa sillä, laskuttaako tuottaja/viejä suoraan 
asiakastaan yhteisössä ja maksaa palkkion myyntitapahtumasta vastaavilla tahoille 
vai laskuttaako tuottaja/viejä ensin välittäjää, joka vuorostaan laskuttaa asiakasta 
yhteisössä. Jälkimmäinen järjestely on vain yksi erilainen tapa varmistaa se, että 
välittäjä saa palkkionsa. Neuvoston ja komission vakiintuneen käytännön 
mukaisesti oli katsottava, että väitettä ei tämän vuoksi voitu hyväksyä. 
4. Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali 
4.1 Yhteistyöhön osallistuneiden yritysten polkumyyntimarginaali 
(66) Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan 
mukaisesti normaaliarvon painotetun keskiarvon ja kaiken yhteisöön suuntautuvan 
viennin hintojen painotetun keskiarvon välisellä vertailulla. 
4.2 Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali 
(jään nös marginaali) 
(67) Koska asianomaiset osapuolet eivät ole esittäneet huomautuksia, päätetään soveltaa 
väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 28 kappaleessa esitettyä menetelmää, jonka 
mukaisesti jokaisesta viejämaasta valittiin se yritys, jonka polkumyyntimarginaali 
oli korkein, minkä jälkeen kyseisen yrityksen merkittävinä määrinä valmistamista 
ja myymistä malleista yksilöitiin se, jonka polkumyynti oli suurinta. Polkumyynnin 
jäännösmarginaali perustui tämän mallin keskimääräiseen painotettuun 
marginaaliin, joka ilmaistiin prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla. 
4.3. Polkumyyntimarginaalit 
Korean tasavalta 
(68) Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien lopulliset polkumyyntimarginaalit 
ilmaistuina prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: 
Samsung Electronics Co. Ltd, Söul 19,8 % 
Daewoo Telecom Ltd, Söul 11,6 % 
Nixxo Telecom Co., Ltd, Söul 7,5 % 
Tae II Media Co., Ltd, Söul 9,2 %. 
4^ 
(69) Koreasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina 
CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 25,1 prosenttia. 
Japani 
(70) Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien lopulliset polkumyyntimarginaalit 
ilmaistuina prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: 
Brother Industries, Ltd, Nagoya 49,2 % 
Tottori Sanyo Electric Co., Ltd, Tottori 124,2 % 
(71 ) Japanista tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina 
CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 130,2 prosenttia. 
Taiwan 
(72) Yhteistyöhön osallistuneiden tuottajien/viejien lopulliset polkumyyntimarginaalit 
ilmaistuina prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: 
Kinpo Electronics, Inc., Taipei 6,0 % 
Sampo Corporation, Taipei 56,2 %. 
(73) Taiwanista tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna 
prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 60,8 prosenttia. 
Singapore 
(74) Yhteistyöhön osallistuneen tuottajan/viejän lopullinen polkumyyntimarginaali 
ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: 
Matsushita Graphic Communication Systems (S) Pte., Ltd, Singapore 30,1 %. 
(75) Singaporesta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna 
prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 68,2 prosenttia. 
Thaimaa 
(76) Yhteistyöhön osallistuneen tuottajan/viejän lopullinen polkumyyntimarginaali 
ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava: 
Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. Ltd., Bangkok 10,4 %. 
(77) Thaimaasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna 
prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 22,6 prosenttia. 
Malesia 
(78) Malesiasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna 
prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 124,2 prosenttia. 
Kiinan kansantasavalta 
(79) Kiinan lopullinen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-
tuontihinnasta yhteisön rajalla on 51,6 prosenttia. 
(80) Yksilöllisen kohtelun saaneiden yritysten lopulliset polkumyyntimarginaalit 
ilmaistuina prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: 
Murata Machinery (H.K.) Ltd, Hongkong, (Kiinasta peräisin olevat tuotteet) 21,2 
%; 
Highsonic Industrial Ltd, Hongkong, (Kiinasta peräisin olevat tuotteet) 23,2 
%. 
D. YHTEISÖN TUOTANNONALA 
(81) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen tietyn asianomaiset 
osapuolet väittivät, että valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa ei toisen suuren 
yhteisön tuottajan yhteistyöhaluttomuuden vuoksi pitäisi samastaa "yhteisön 
tuotannonalaan". Tutkimuksessa kuitenkin vahvistui, että valituksen tehnyt 
yhteisön tuottaja edustaa peruasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaista pääosaa 
kyseisten tuotteiden koko yhteisön tuotannosta. Kyseinen tuottaja samastetaan siis 
tässä menettelyssä yhteisön tuotannonalaan. 
E. VAHINKO 
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi 
(82) Japanilaiset viejät väittivät, että komission ei pitäisi olettaa, että kymmenkunta 
japanilaista telekopiolaitteiden tuottajaa, jotka eivät olleet toimineet menettelyssä 
yhteistyössä komission kanssa ja jotka eivät olleet vastanneet komission yksiköiden 
niille lähettämiin kyselylomakkeisiin, olivat haluttomia osallistumaan 
yhteistyöhön. Viejien mukaan nämä tuottajat olivat lopettaneet laitteiden viennin 
yhteisöön ennen tutkimusajanjaksoa. Japania koskevien tuonnin suuntausten 
perusteeksi olisi viejien mukaan otettava tiedot, joita Japanin tuottajajärjestö OAJ 
hankki yhteistyöhön osallistumattomista tuottajista menettelyn aikana, sekä tiedot, 
joita yhteistyöhön osallistuneet kaksi japanilaista viejää hankkivat. Kyseistä 
tiedoista ilmenisi, että Japanista tuleva tuonti oli merkittävästä vähentynyt vuosina 
1993-1996, minkä vuoksi tämän tuonnin vaikutuksia ei pitäisi arvioida 
kumulatiivisesti. 
(83) Eräs kiinalaisten tuotteiden viejä väitti, että kiinalaisten tuotteiden viennin 
vaikutuksia ei pitäisi arvioida kumulatiivisesti, koska Kiinasta tuleva vienti 
keskittyi OEM-asiakkaisiin kun taas muut viejämaat pyrkivät 
kuluttajamarkkinoille. Viejä väitti myös, että vahinkomarginaalit oli todettu 
erilaisiksi ja että eri maiden viejät olivat noudattaneet erilaisia 
hinnoittelustrategioita. Kumulaatiota ei tämän vuoksi pitäisi soveltaa, sillä se olisi 
osoitus tuotteiden välisen kilpailun puuttumisesta. 
(84) Lisäksi viejät väittivät, että japanilaisten ja singaporelaisten tuotteiden 
keskimääräiset hinnat olivat 40-48 prosenttia kaikkien kyseessä olevien 
AC 
viejämaiden keskimääräisiä hintoja korkeammat. Kumulaatiota ei siis pitäisi tehdä, 
sillä se osoittaisi, etteivät tuotteet kilpailleet muiden kyseessä olevien viejämaiden 
tuotteiden kanssa. 
(85) Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti tuonnin vaikutuksia voidaan 
vahingon määrittämistä varten arvioida kumulatiivisesti, jos: 
(a) kustakin maasta tapahtuvan tuonnin suhteen osoitettu polkumyyntimarginaali 
on 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa suurempi; 
(b) yhdestäkään maasta tapahtuvan tuonnin määrä ei ole vähäpätöinen; ja 
(c) tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi on asianmukaista ottaen huomioon 
tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset sekä tuotavien tuotteiden ja 
yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset. 
/./ Polkumyyntimarginaalit 
(86) Kuten edellä todettiin, kustakin maasta tapahtuvan tuonnin polkumyyntimarginaalit 
olivat 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa suuremmat. 
1.2 Tuonnin määrä 
(87) Japanista tulevan tuonnin määrä vahvistetaan lopullisia päätelmiä varten Eurostatin 
tietojen perusteella, koska japanilaisilta viejiltä ei saatu luotettavia ja tarkastettuja 
tietoja. Koska Eurostatin tiedoissa ei eroteta toisistaan ammatti- ja 
yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita, yksityiskäyttöön tarkoitettujen 
telekopiolaitteiden tuonnin määrä vahvistettiin soveltamalla Japanista peräisin 
olevien ammatti- ja yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden välistä 
suhdelukua, joka määritettiin tutkimusajanjakson aikana yhteistyöhön 
osallistuneiden etuyhteyttä vailla olevien tuojien ja japanilaisiin viejiin 
etuyhteydessä olevien tuojien osalta. Suhdeluku osoitti, että asianomaisten 
osapuolten tapauksessa 41,1 prosenttia Japanista peräisin olevista ja 
tutkimusajanjakson aikana yhteisössä myydyistä telekopiolaitteista (yksikköinä) oli 
yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita. Japanista tarkastellun ajanjakson 
aikana tulleen tuonnin määrä määritettiin siis 41,1 prosentiksi Eurostatin 
ilmoittamasta kokonaistuonnista. 
(88) Japanista tulevan tuonnin määrän perustaksi ei voida ottaa CIAJ:n ilmoittamia 
tietoja, koska huomattava osa näistä tiedoista koskee japanilaisia yhteistyöhön 
osallistumattomia viejiä, jotka kieltäytyivät vastaamasta komission yksiköiden 
niille lähettämiin kyselylomakkeisiin ja jotka siten estivät komissiota saamasta ja 
tarkastamasta asian kannalta merkityksellisiä tietoja. Ei myöskään ole esitetty 
todisteita, joista ilmenisi, että ainoastaan kaksi yhteistyöhön osallistunutta 
japanilaista viejää olisi tuonut yksityiskäyttöön tarkoitettuja telekopiolaitteita 
tutkimusajanjakson aikana Viejät eivät siis ole kyenneet osoittamaan todeksi 
väittämäänsä viennin vahvaa laskusuuntausta. 
A* 
(89) Näin ollen siis vahvistetaan väliaikaiset päätelmät, joiden mukaan Japanista tulevan 
tuonnin määrä on vahvistettava perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä 
olevien tietojen perusteella. 
Japanista tulevan tuonnin määrä pysyy siis merkittävänä. 
1.3 Kilpailuedellytykset 
Myyntikanavat 
(90) Kiinalaiset tuottajat olivat huomattavan yhteistyöhaluttomia, kun käsiteltiin 
väitettä, jonka mukaan ne keskittyivät OEM-myyntiin, minkä vuoksi 
myyntikanavia olisi pidettävä erilaisina. Ainoastaan yhteistyöhön osallistuneiden 
viejien tilanteen perusteella ei tämän vuoksi voida tehdä yleistä päätelmää 
kiinalaisten tuotteiden viennistä. Komissio osoitti myös, että suurin osa kaikista 
kyseessä olevien viejämaiden asianomaisista osapuolista myi tarkasteltavana olevia 
tuotteita EU:hun useille asiakasryhmille, OEM-asiakkaat mukaan lukien. 
(91) Tämä pätee myös yhteisön tuotannonalaan. Eri asiakasryhmille suunnattujen 
myyntitapahtumien osuudet ovat luonnollisestikin erilaiset, mutta tämä ei 
mitenkään muuta sitä, että osapuolet kilpailevat keskenään. Kiinalaisten tuotteiden 
viennin kumulaation poistaminen ei siis olisi perusteltua, vaikka kaikki viejät 
olisivat olleet yhteistyöhalukkaita. 
Hinnat 
(92) Japanista ja Singaporesta tuotujen tuotteiden korkeampia hintoja koskevan väitteen 
osalta komissio on osoittanut, että japanilaisissa ja singaporelaisissa yhteisöön 
tuoduissa yksityiskäyttöön tarkoitetuissa telekopiolaitteissa on yleensä enemmän 
teknisiä ominaisuuksia kuin muiden viejämaiden laitteissa ja että ne ovat näitä 
laitteita useammin tuotevalikoiman yläpäässä. On siis normaalia, että kyseistä 
kahta maata koskevat keskimääräiset tuontihinnat ovat korkeampia. Tästä 
huolimatta japanilaiset ja singaporelaiset tuotteet kilpailivat tuotteiden kanssa, jotka 
olivat peräisin muista viejämaista, jotka vievät myös - tosin vähemmässä määrin -
tuotevalikoiman yläpään tuotteita. Tuotteet kilpailivat myös yhteisön tuotannonalan 
tuotteiden kanssa, mikä ilmenee, siitä, että niillä on samanlaiset tai samankaltaiset 
fyysiset ja tekniset ominaisuudet ja sama käyttötarkoitus ja että niitä myytiin 
samojen tai samankaltaisten myyntikanavien välityksellä. 
Vaikka singaporelaiset ja japanilaiset viejät eivät yleisesti ottaen tai ainakaan 
merkittävässä määrin ole alittaneet yhteisön tuotannonalan hintoja (ks. jäljempänä 
kohta 2 (a) Hinnan alittavuus), Singaporesta ja Japanista peräisin olevien tuotteiden 
laskevat vientihinnat aiheuttivat hintoihin kohdistuvan paineen, jonka vuoksi 
yhteisön tuotannonala ei voinut nostaa hintojaan kannattavalle tasolle. 
Kilpailuedellytykset ovat näin ollen samankaltaiset. 
1.4 Päätelmät 
AÎ 
(93) Edellä esitetyn perusteella vahvistetaan väliaikaiset päätelmät, joiden mukaan tässä 
tapauksessa täyttyvät perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa esitetyt edellytykset 
tuonnin vaikutusten kumuloimiseksi vahingon määrittämistä varten. 
Yleiset vahinkoa koskevat tekijät 
Yleinen huomio 
(94) Lopullisesti vahvistettu väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen jälkeen 
esitettyjen näkökantojen ja lisätutkimusten perusteella on voitu määrittää useita 
vahinkoa koskevia yleisiä tekijöitä. 
Kulutus 
(95) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen kulutus yhteisössä 
vahvistetaan seuraavaksi: 
(96) Kulutus oli vuonna 1993 noin 1,1 miljoonaa yksikköä ja vuonna 1996 
(tutkimusajanjaksona) 2,5 miljoonaa yksikköä, eli kasvua oli noin 130 prosenttia. 
Kumuloitu määrä ja markkinaosuudet 
(97) Lisäksi kyseisistä maista tulevan tuonnin kumuloitu määrä muuttui seuraavasti: 
(i) Vuosina 1993-1994 viejämaat kasvattivat myyntiään 33,7 prosentilla, mutta 
samalla niiden markkinaosuus pieneni 11,4 prosenttiyksikköä (62,5 prosentista 
51,1 prosenttiin). 
(ii) Vuosina 1994-1996 viejämaista tulevan tuonnin määrä kasvoi 76,9 prosenttia 
ja tuonnin markkinaosuus kasvoi 51,1 prosentista 64,3 prosenttiin (13.2 
prosenttiyksiköä). 
Hinnat 
(a) Hinnan alittavuus 
(98) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen vahvistui, että 
(ainoan) singaporelaisen viejän osalta ei voitu todeta hinnan alittavuutta. 
(99) Vahvistettiin yhteistyöhön osallistuneita viejiä koskevat väliaikaiset toteamukset, 
joiden mukaan hinnan alittavuus oli todettavissa malliryhmässä, johon määrittely 
perustui. Malliryhmittäin vahvistetut alittavuusmarginaalit olivat 1,3-41.8 
prosenttia. Kokonaistuontia koskevat painotetut keskimääräiset 
alittavuusmarginaalit vahvistetaan lopullisesti maittain seuraavasti: Kiinan 
kansantasavalta 18,5 prosenttia, Japani 0,3 prosenttia, Taiwan 4,5 prosenttia, 
Singapore 0,0 prosenttia, Korea 9,2 prosenttia, Thaimaa 10,9 prosenttia ja Malesia 
41,8 prosenttia. Kaikkien kyseessä olevien maiden painotettu keskimääräinen 
alittavuusmarginaali on 8,4 prosenttia. 
(h) Myyntihinnat 
AI 
(100) Yhteistyöhön osallistuneiden viejien myyntihinnat laskivat vuosina 1993-1994 
keskimäärin 11 prosenttia ja vuosina 1994-1996 keksimäärin26,l prosenttia. Myös 
japanilaisten ja singaporelaisten viejien hinnoissa voitiin havaita laskusuuntaus 
kyseisinä vuosina. 
Yhteisön tuotannonalan tilanne 
(101) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen ja lisätutkimusten jälkeen 
esitettyjen huomautusten perusteella voidaan todeta seuraavaa: 
(102) Vuosina 1994-1993 yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi 140 prosenttia 
ja markkinaosuus 7,7 prosenttiyksikköä (16,3 prosentista 24 prosenttiin). Vuonna 
1993 tehdyt investoinnit mahdollistivat tämän myönteisen kehityksen. 
(103) Toisaalta yhteisön tuotannonalan myynti väheni vuosina 1994-1996 14,7 prosenttia 
ja sen markkinaosuus pieneni 24,0 prosentista 14,5 prosenttiin eli 9,5 
prosenttiyksikköä. 
(104) Myynnin määrän pienennyttyä myös tuotetut määrät ja tuotantokapasiteetin käyttö 
pienenivät huomattavasti vuosina 1994-1996, ja myyntihinnat laskivat 17,5 
prosenttia. Samanaikaisesti työllisyys heikkeni 21,7 prosenttia. Lisäksi 
taloudelliset tulokset heikkenivät siten, että tutkimusajanjakson aikana tappiot 
olivat yli kymmenen prosentin luokkaa. Koska hintoihin kohdistui 
alentamispaineita yhteisön markkinoilla, yhteisön tuotannonala ei kyennyt 
nostamaan hintojaan kannattavalle tasolle. 
4. Päätelmät 
(105) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut 
merkittävää vahinkoa. 
F. VAHINGON SYY-YHTEYS 
1. Polkumyynnillä tapahtuva tuonti 
(106) Samojen myyntikanavien kautta samoille (avoimille) markkinoille myytävien ja 
polkumyyntihintaan tuotujen tuotteiden tulo yhteisön markkinoille tapahtui 
samanaikaisesti yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden ja taloudellisen tilanteen 
heikkenemisen kanssa. Yhteisön tuotannonala myi koko tutkimusajanjakson ajan 
tuotteitaan huomattavasti alle tuotantokustannushintojen. Koska markkinoilla oli 
hintojen alentamispaineita, tuotannonala ei kyennyt nostamaan hintojaan 
kannattavalle tasolle. Nämä alentamispaineet johtuivat sekä alihinnoittelevista 
viejistä että kokonaisuutena japanilaisista ja singaporelaisista viejistä, joiden 
vientihinnat laskivat jatkuvasti. Yhteisön tuotannonala joutui siis samanaikaisesti 
kohtaamaan yleisesti ottaen.ylemmässä markkinalohkossa Japanista ja Singaporesta 
polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja alemmassa, pääosiin hintakilpailuun 
perustuvassa markkinalohkossa muista viejämaista polkumyynnillä tapahtuvan 
tuonnin. 
2. Muut tekijät 
to 
(107) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen väitettiin, että Sagem, 
joka on yhteisön toiseksi suurin tuottaja, olisi ollut syynä yhteisön tuotannonalalle 
aiheutuneeseen vahinkoon. 
(108) Tutkimuksen aikana saaduista tiedoista ilmenee, että Sagemin markkinaosuus, joka 
kasvoi vuosina 1993-1994, pieneni merkittävästi vuoden 1994 ja 
tutkimusajanjakson välillä. Lisäksi tilastotiedot osoittavat, että pääasiallisilla 
markkinoillaan (Ranskassa) Sagemin hinnat olivat korkeimmat koko verrattavissa 
olevien mallien ryhmästä. Tämän vuoksi katsotaan olevan epätodennäköistä, että 
Sagem olisi merkittävästi vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen 
vahinkoon. 
(109) Väliaikaisissa päätelmissä todettiin, että tutkimuksen ulkopuolella olevista maista 
tuleva vienti oli vähäistä tutkimusajanjakson aikana. Tältä osin ei esitetty 
perusteltuja huomautuksia. 
3. Päätelmät 
(110) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että kyseisistä viejämaista peräisin oleva 
polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut huomattavaa vahinkoa yhteisön 
tuotannonalalle. 
G. YHTEISÖNETU 
(111) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen väitettiin, että 
polkumyyntitullit aiheuttaisivat suhteettoman taakan kuluttajille ja olisivat siten 
yhteisön edun vastaisia. Väitteen johdosta tehtiin lisätutkimuksia, joissa 
vahvistettiin seuraavat toteamukset: 
4. Yhteisön tuotannonala ja muut yhteisön tuottajat 
(112) Tutkimus osoitti yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuuden, joka ilmeni muun 
muassa jatkuvista investoinneista ja piakkoin markkinoille tuotavien 
lämpösiirtotelekopiolaitteiden kehittämisestä. Polkumyynnillä tapahtuvasta 
tuonnista johtuvien taloudellisten tappioiden laajuuden ja keston perusteella 
voidaan olettaa, että tuotannonala lopettaisi toimintansa yhteisössä, ellei 
polkumyyntitoimenpiteitä otettaisi käyttöön. Ilman toimenpiteitä polkumyynnillä 
tapahtuvan tuonnin aiheuttama hintapaine jatkuisi edelleen ja tekisi tyhjäksi 
yhteisön tuotannonalan pyrkimykset saada toimintansa kannattavaksi. Mikäli näin 
kävisi, yhteisöstä katoaisi noin 370 suoraan telekopiolaitteisiin liittyvää työpaikkaa. 
Sen sijaan toimenpiteiden käyttöön ottamisen ansiosta tuontannonala voisi jatkaa ja 
kehittää toimintaansa EU:ssa. 
(113) Lisäksi katsotaan, että polkumyyntitullien käyttöön ottamisella on välitön ja 
välillinen suotuisa vaikutus noin 4000 työpaikkaan eli noin tuhanteen yhteisön 
tuottajien työntekijään (Philips, Sagem ja tehtaat Japanissa) ja kolmeen tuhanteen 
työpaikkaan liitännäispalvelujen ja toimitusten alalla (arvion mukaan yksi 
teollisuustyöpaikka tällä alalla synnyttää vähintään kolme muuta työpaikkaa). 
ti 
5. Etuyhteyttä vailla olevat tuojat/kauppiaat 
(114) Tutkimuksesta ilmeni, että tarkasteltavana olevat laitteet edustivat etuyhteyttä 
vailla olevien tuojien ja kauppiaiden kokonaistoiminnoista yleensä vain pientä 
osaa, keskimäärin yhtä prosenttia liikevaihdosta. Yhteistyöhön osallistuneiden 
tuojien osalta tarkasteltavana oleviin tuotteisiin ei suoranaisesti liittynyt 
työllisyysvaikutusta eikä merkittäviä investointeja. Kaikki nämä yritykset, yhtä 
poikkeusta lukuun ottamatta, totesivat, että polkumyyntitulleilla ei olisi merkittävää 
vaikutusta kokonaismyyntiin, voittoon ja työllisyyteen. 
6. Kuluttajat 
(115) Lopullisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisen seurauksena kyseisistä mais: 
tuotujen tuotteiden keskimääräiset kuluttajahinnat nousisivat noin 12 prosenttia, 
kun oletetaan, että korkeiden polkumyyntitullien (40-89 prosenttia) alaiset vie; it 
lopettaisivat laitteiden viennin yhteisön markkinoille ja että muut viejät edellee 
myisivät laitteita yhteisön markkinoilla. Keskimääräistä matalamp jn 
polkumyyntitullien kohteena olevien viejien - joiden osuus kyseisistä maista 
tulevasta viennistä on noin 70 prosenttia - yksittäiset hinnankorotukset olisivat 
alhaisempia, noin 3-9 prosenttia. Kun telekopiolaitteen keskimääräinen käyttöikä 
on noin viisi vuotta, polkumyyntitullit nostavat laitteen vuosikustannuksia noin 
kuudella eculla. Suhteellisen pieniä kustannuksia lieventäisi osittain vielä 
telekopiolaitteiden normaali hintojen aleneminen. 
(116) Tuotujen tuotteiden hinnannoususta riippumatta kuluttajat voivat edelleen luottaa 
siihen, että kaikki yhteisön tuottajat saattavat laitteita markkinoille yhä enenevässä 
määrin. On odotettavissa, että polkumyyntitullien käyttöön ottamisen jälkeen 
yhteisön tuottajien markkinaosuus kasvaa vuoden 1996 35 prosentista noin 50 
prosenttiin. Yhteisön tuottajat pitänevät hintansa vakaina hyötyäkseen suuremmista 
markkinaosuuksista ja myyntimääristä, jotka puolestaan johtanevat 
yksikkökustannusten alenemiseen ja parempiin taloudellisiin tuloksiin. 
(117) Euroopan kuluttajajärjestö BEUC ei pyynnöistä huolimatta osallistunut 
menettelyyn eikä esittänyt huomautuksia. 
(118) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että taakka, joka kuluttajille aiheutuu 
yksityiskäyttöön tarkoitettujen telekopiolaitteiden tuonnissa käyttöön otetuista 
polkumyyntitulleista, on kohtuullinen verrattuna hyötyyn, joka saadaan teollisen 
toiminnan jatkumisesta ja korkeaa ammattitaitoa vaativien työpaikkojen 
säilymisestä yhteisössä. 
7. Tietoyhteiskunta 
(119) Väitettiin, että polkumyyntitullien käyttöön ottaminen vaikuttaisi haitallisesti 
tietoyhteiskunnan kehitykseen. 
(120) Singaporessa vuonna 1996 tehdyssä tietotekniikkatuotteita koskevassa 
sopimuksessa todetaan nimenomaisesti, että sopimuksessa ei millään tavoin 
puututa tarvittavien polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottamiseen. Lisäksi 
katsotaan, että edellä mainittu kuluttajiin kohdistuva kohtuullinen vaikutus ei 
heikennä tarkasteltavana olevien tuotteiden kysyntää. 
li 
8. Polkumyyntitoimenpiteiden vaikutus kilpailuun 
(121) Niiden viejien osalta, joille vahvistettiin korkeat polkumyynti- ja 
vahinkomarginaalit ja joiden harjoittamaan vientiin kohdistettaisiin korkeat 
polkumyyntitullit, polkumyyntitullien käyttöön ottaminen johtanee viejien 
myynnin määrän ja markkinaosuuden laskuun. Polkumyyntitullien vaikutus säilyy 
kuitenkin lievänä useimpien viejien tapauksessa, eikä ole odotettavissa, että näiden 
viejien kilpailutilanne heikkenisi merkittävästi. Näin ollen markkinoilla tulee yhä 
olemaan huomattavan useita yhteisön tuottajien vahvoja kilpailijoita. 
9. Päätelmä 
(122) Edeltävän perusteella katsotaan, että ei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön 
polkumyyntitulleja. 
H. LOPULLINEN TULLI 
1. Vahinkomarginaalit 
(123) Jotta voitaisiin määritellä, minkä tasoinen tulli poistaisi polkumyynnillä tapahtuvan 
tuonnin yhteisön tuotannonalalle aiheuttaman vahingon, katsottiin, että olisi 
laskettava hintataso, joka perustuisi yhteisön tuotannonalan tuotantokustannuksiin 
ja kohtuulliseen voittoon. Asianmukaisena voittomarginaalin vähimmäistasona 
pidettiin 10,7 prosenttia liikevaihdosta. Lisäksi katsotaan, että nyt ja 
tulevaisuudessa tarvitaan tehokasta ja lisääntyvää tutkimusta ja kehitystä, kun 
otetaan huomioon erityisesti laitteiden koon pieneneminen ja tietoliikennetekniikan 
kehitystä seuraavat uudet laitesukupolvet. Edellä mainittu voittomarginaali on 
riittävä varmistamaan varoja uusiin tuotetyyppeihin tarvittaviin investointeihin ja 
antamaan jo tehdyille investoinneille kohtuullisen tuoton. 
(124) Lisäksi katsotaan, että tämä voittomarginaali vastaa tarkasteltujen viejien 
kotimarkkinoiden myynnistä saamia marginaaleja ja että se vastaa myös niitä 
voittomarginaaleja, joita on aiemmin käytetty samankaltaisia tuotannonaloja 
koskeneissa polkumyyntitapauksissa (näissä tapauksissa, jotka koskivat muun 
muassa pienikuvaruutuisia väritelevisioita, äänikasetteja, videokasetteja, 
magneettilevyjä, alumiinielektrolyyttikondensaattoreita ja 
televisiokamerajärjestelmiä, käytettiin voittomarginaalina 10-12 prosenttia 
liikevaihdosta). 
(125) Vahingon poistamiseksi tarvittava taso laskettiin vertaamalla painotettua 
keskimääräistä tuontihintaa, jota oli asianmukaisesti oikaistu maksu- ja 
toimitusehtojen erojen mukaiseksi samassa kaupan portaassa, sekä edellä esitetyn 
mukaisesti määritettyä yhteisön tuotannonalan vahinkoa aiheuttamatonta hintaa. 
Laskelman tulokset ilmaistiin prosentteina tuotujen tuotteiden painotetusta 
keskimääräisestä arvosta vapaasti yhteisön rajalla. Tällä perusteella määritetyt 
vahinkomarginaalit ovat seuraavat: 
ib 
MAA 
Japani 
Kiinan 
kansantasavalta 
Korea 
Singapore 
Taiwan 
Thaimaa 
Malesia YRITYS 
Brother Industries, Ltd. 
Tottori Sanyo Electric Co., Ltd. Ltd. 
Muut 
Highsonic Industrial Ltd., Hongkong 
Murata Machinery Ltd. 
Muut 
Daewoo Telecom Ltd. 
Tae II Media Co., Ltd. 
Samsung Electronics Co. Ltd. 
Nixxo Telecom Ltd. 
Muut 
Matsushita Graphic Communication 
Systems (S) Pte. Ltd. 
Muut 
Kinpo Electronics Inc. 
Sampo Corporation 
Muut 
Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. Ltd. 
Muut 
Kaikki (yhteistyön puuttuminen) VAHINKO-
MARGINAALI % 
7,0 
28,1 
34,9 
59,3 
23,5 
74,2 
61,6 
50,8 
17,4 
54,8 
73,1 
7,7 
39,5 
32,4 
35,8 
36,6 
40,7 
47,3 
89,9 
2. Lopulliset tullit 
(126) Lopulliset polkumyyntitullit asetetaan todettujen polkumyyntimarginaalien tai, jos 
vahinkomarginaalit ovat alhaisemmat, vahinkomarginaalien tasolle. Prosentteina 
vapaasti yhteisön rajalla -hinnoista ilmaistut tullit ovat seuraavat: 
ik 
MAA YRITYS LOPULLINEN TULLI 
Japani Brother Industries Ltd. 7,0 % 
Tottori Sanyo Electric Co. Ltd. 28,1 % 
Muut 34,9 % 
Kiinan Highsonic Industrial Ltd., Hongkong 23,2% 
kansantasavalta 
Murata Machinery Ltd. 21,2% 
Muut 51,6% 
Korea Daewoo Telecom Ltd. 11,6 % 
Tae II Media Co. Ltd. 9,2 % 
Samsung Electronics Co. Ltd. 17,4 % 
Nixxo Telecom Ltd. 7,5 % 
Muut 25,1 % 
Singapore Matsushita Graphic Communication Systems 7,7 % 
(S)Pte.Ltd. 
Muut 39,5 % 
Taiwan Kinpo Electronics Inc. 6,0 % 
Sampo Corporation 35,8 % 
Muut 36,6 % 
Thaimaa Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. Ltd. 10,4% 
Muut 22,6 % 
Malesia Kaikki 89,9 % 
I. VÄLIAIKAISTEN TULLIEN KANTAMINEN 
(127) Vievien tuottajien ja maiden osalta todettujen polkumyyntimarginaalien suuruus 
ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuus huomioon ottaen 
pidetään tarpeellisena, että väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat 
määrät kannetaan lopullisesti lopullisten tullien määräisinä. 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
ti 
1 artikla 
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa CN-koodiin 8517 
21 00 (Taric-koodi 8517 21 0010) kuuluvia Kiinan kansantasavallasta, Japanista, 
Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin 
olevia telekopiolaitteita, joiden paino on enintään 5 kilogrammaa ja joiden runko-
osan enimmäismitat (leveys x syvyys x korkeus) ovat 470 mm x 450 mm x 170 
mm, lukuunottamatta telekopiolaitteita, jotka käyttävät mustesuihku-, laser- tai 
LED-(valodiodi) tulostustekniikkaa. 
2. Lopullinen polkumyyntitulli vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -
nettohinnasta on tuotteiden alkuperämaan mukaan seuraava: 
M^ I Lopullinen tulli I Taric-lisakoodi 
(%) 
Kiinan kansantasavalta 51,6 8900 
Japani 34,9 8900 
Korean tasavalta 25,1 8900 
Malesia 89,8 
Singapore 39,5 8900 
Taiwan 36,6 8900 
Thaimaa 22,6 8900 
Edellä säädettyjä tulleja ei sovelleta seuraavassa lueteltujen yritysten valmistamiin 
tuotteisiin, joihin sovelletaan sen sijaan seuraavia polkumyyntitulleja: 
Maa 
Kiinan 
kansan­
tasavalta 
Japani Yritys 
-Murata Machinery (U.K.) Ltd. 
(Hongkong) 
- Highsonic Industrial Ltd. (Hongkong) 
- Brother Industries Ltd. 
- Tottori Sanyo Electric Co. Ltd. Lopul linen 
tulli 
21,2 
23,2 
7,0 
28,1 Tarie-
lisakoodi 
8458 
8459 
8430 
8431 
té 
Korean 
tasavalta 
Singapore 
Taiwan 
Thaima 
a - Daewoo Telecom Ltd. 
- Tae 11 Media Co. Ltd. 
- Samsung Electronics Co. Ltd. 
- Nixxo Telecom Co. Ltd. 
- Matsushita Graphic Communication 
Systems (S) Pte. Ltd. 
Kinpo Electronics Inc. 
- Sampo Corporation 
- Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. 
Ltd. 11,6 
9,2 
17,4 
7,5 
7,7 
6,0 
35,8 
10,4 8434 
8435 
8436 
8437 
8438 
8439 
8442 
8457 
3. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja 
määräyksiä. 
2 artikla 
1. Mikäli tarpeellista, neuvosto selvittää tuote- ja mallikohtaisesti komission 
ehdotuksesta, mitkä ammattikäyttöön tarkoitetut telekopiolaitteet, jotka täyttävät 
tämän asetuksen artikla l:ssä mainitut paino- ja kokokriteerit tai ovat vain 
matkapuhelinten kanssa käytettäviä kannettavia telekopiolaitteita, eivät kuulu tämän 
asetuksenpiiriin. 
3 artikla 
1. Kannetaan lopullisesti asetuksen (EY) N:o 2140/97 mukaisesti väliaikaisen 
polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otetun tullin määrän 
mukaisesti. 
2. Vapautetaan lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät. 
4 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa 
lehdessä. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä 
# Neuvoston puolesta 
Luonnos komission ilmoitukseksi neuvoston pöytäkirjaan 
Kyseessä olevaan tutkimukseen liittyen komissio on tullut siihen tulokseen, että ei ole 
mitään pakottavia syitä puolustamaan sitä, että toimenpiteitä ei oteta käyttöön 
perusasetuksen artiklan 21 mukaisesti. Tämä lopputulos perustuu moninaisten 
taloudellisten tapahtumasarjojen ja mittareiden arviointiin ja osoittaa todennäköisintä 
tilannetta liittyen tutkimuksessa tehtyihin päätelmiin. 
Komissio seuraa hyvin tarkasti markkinatilanteen kehitystä polkumyyntitullien 
käyttöönoton jälkeen ja jos tietoon tulee seikkoja, jotka asettavat kyseenalaiseksi 
tämän päätelmän taustalla olevien olettamusten oikeellisuuden, koskien erityisesti 
kuluttajien ja isojen jälleenmyyjien (telekommunikaatio yhtiöt) hintakehitystä, se 
aloittaisi välivaiheen tarkastelun perusasetuksen artiklan 11(3) mukaisesti. Joka 
tapauksessa on syytä aloittaa välivaiheen tarkastelu 2 Vi vuoden kuluttua lopullisten 
polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön oton jaikeen. 
u 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 262 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 02 11 10 15 
Luettelonumero : CB-C0-98-278-FI-C 
ISBN 92-78-35412-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
i