Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja Euroopan avaruuspolitiikka"

(KOM(2003) 17 lopullinen)

(2003/C 220/05)

Euroopan komissio päätti 21. tammikuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja Euroopan avaruuspolitiikka".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 4. kesäkuuta 2003. Esittelijä oli Stéphane Buffetaut.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. kesäkuuta 2003 pitämässään 400. täysistunnossa (kesäkuun 19. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti.

1. Johdanto

Komissio on käynnistänyt kyseisen vihreän kirjan avulla keskustelun Euroopan avaruuspolitiikasta ja sen tulevaisuudesta nyt, kun Euroopan avaruusteollisuus on entistä vaikeammassa tilanteessa. Tähän ovat syynä kilpailupaineen kasvu, telealan markkinoiden supistuminen sekä Euroopan avaruusteollisuuden kehityksen ominaispiirteet. Kehitys perustuu ennen kaikkea siviilikäyttöön ja kaupalliseen toimintaan siitä huolimatta, että kyseessä on riskialtis ala, jonka kaupallinen elinkelpoisuus on epävarma, vaikka sen sovellusten mahdollisuudet kasvavat jatkuvasti. Taloudellinen kannattavuus on mahdollista pitkällä aikavälillä myös silloin, kun ollaan puhtaasti kaupallisen ja kilpailullisen kontekstin ulkopuolella, aloilla, jotka liittyvät julkisiin palveluihin. Näistä voidaan mainita esimerkiksi meteorologinen avaruustutkimus ja maapallon havainnointi. Taloudelliset vaikutukset aloihin, joilla on kilpailua (kalastus, liikenne, maatalous, matkailu jne.), ovat kuitenkin todellisia, vaikkakin epäsuoria, ja ne koskevat yhteistä etua.

1.1. Taustaa

1.1.1. Kiinnostus avaruustutkimukseen heräsi Euroopassa 60-luvulla erityisesti Ranskassa, joka halusi hankkia itsenäisen pääsyn avaruuteen. Kehitys on kulkenut yhä vahvemmin eurooppalaisen ja kansainvälisen yhteistyön suuntaan. Eri valtioiden toimia on yhdistetty asteittain samaan aikaan kun on kehitetty kansainvälistä yhteistyötä etenkin Yhdysvaltojen kanssa ja sittemmin myös Venäjän, Kiinan ja Japanin kanssa.

1.1.2. Euroopan avaruusala on nykyään vakiinnuttanut asemansa. Se tuottaa erittäin luotettavia kantoraketteja ja satelliitteja (viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana Ariane on toimittanut kiertoradalle yli puolet kaupallisista ja televiestintäsatelliiteista). Euroopan avaruusalan toiminta kattaa kaikki vaiheet avaruusjärjestelmien suunnittelusta ja niiden valmistamisesta tieteelliseen tutkimukseen ja sellaisiin lisäarvoa tuottaviin sovelluksiin kuin televiestintä, maapallon havainnointi ja navigointi.

1.1.3. Kehityksen aloittivat pääasiassa kansalliset avaruusvirastot, erityisesti Ranskan CNES. Sittemmin on siirrytty valtioidenvälisiin puitteisiin. Tämä on tapahtunut ensisijassa Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ansiosta; se on tärkeä yhdistävä toimija.

1.1.4. Euroopan unioni on ryhtynyt enenevästi toimiin avaruusalalla erityisesti Galileo-hankkeen sekä ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuisen seurannan GMES-hankkeen kautta.

Myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan hahmottelun tulee kulkea samaan tahtiin vahvan eurooppalaisen avaruuspolitiikan määrittelyn kanssa.

1.1.5. Euroopan avaruusalan erityispiirteet ovat seuraavat:

- pyrkimys säilyttää itsenäinen pääsy avaruuteen ja vahvistaa sitä kehittämällä omia kantoraketteja ja satelliitteja

- tieteen ja sen sovellusten kehittäminen

- kilpailukykyisen ja innovatiivisen teollisen perustan kehittäminen

- siviilialan ja kaupallisten näkökohtien ensisijaisuus

- lukuisten avaruussovellusten toteuttaminen, esimerkiksi maapallon havainnointi, navigointi, meteorologia, luonnonkatastrofien ja teknisten katastrofien hallinta ja ennaltaehkäisy, ympäristön kestävä hallinta sekä erityisesti satelliittivälitteinen televiestintä

- isojen avaruusmahtien kanssa tehtävä kansainvälinen yhteistyö suurten laitteiden ja laajamittaisten hankkeiden toteuttamiseksi; miehitetyt lennot, joiden toteuttamiseen liittyy ajatus seikkailusta ja löytöretkistä, ovat vain yksi, näyttävin osa näistä hankkeista

- sotilaallisten sovellusten suhteellisen vähäinen osuus.

1.1.6. Todettakoon, että 80-luvulla kantorakettien kaupallisen menestyksen taustalla oli toisaalta se, että Yhdysvallat hylkäsi lähes kokonaan perinteiset kantoraketit ja toisaalta se, että Neuvostoliiton kantoraketit eivät päässeet kaupallisille markkinoille.

1.1.7. Tilanne on nykyään monilta osin hyvin erilainen sekä kilpailun että markkinoiden kannalta.

1.2. Nykytilanne

1.2.1. Yhdysvaltojen poliittinen tahto avaruusalalla vahvistuu jatkuvasti. Yhdysvalloissa avaruusjärjestelmiä pidetään strategisen, tieteellisen ja taloudellisen ylivallan välineinä. Valta-asema perustuu "avaruuden herruuteen" ja tietojärjestelmien hallitsemiseen (tämä selittää muun muassa sen, miksi Yhdysvallat vastustaa Galileo-hankkeen käynnistämistä).

1.2.2. Tämä poliittinen pyrkimys ilmenee konkreettisesti investointien suuruudessa: avaruustoimintaan käytettyjen varojen osuus on noin 80 prosenttia koko maailman avaruusmenoista (siviili- ja puolustuskäyttö yhteenlaskettuina)! Vuonna 2002 Yhdysvaltojen avaruusalan julkisten menojen määrä oli 31,8 miljardia euroa (puolet siviili- ja puolet sotilasmenoja). Euroopan avaruusalan julkiset menot olivat sitä vastoin noin 5 miljardia euroa (90 prosenttia siviilimenoja). Voidaankin sanoa, että Yhdysvalloissa sotilastutkimus vie eteenpäin siviilialaa, kun taas Euroopassa sotilasala hyötyy siviilitutkimuksesta. Yhdysvalloissa vuoden 2003 luvut ovat 15,4 miljardia euroa siviilitoimintaan, 16,6 miljardia euroa sotilastoimintaan ja 6 miljardia euroa salaisiksi luokiteltuja ohjelmia varten eli yhteensä 38 miljardia euroa.

1.2.3. Venäjä on pystynyt säilyttämään merkittävän tieteellisen, teknisen ja toiminnallisen perustan kaoottiselta neuvostoajalta perinnöksi tulleesta nykytilanteesta huolimatta. Venäjällä on kuitenkin enemmän yhteistyötä Yhdysvaltojen kuin eurooppalaisten kumppaniensa kanssa.

Venäjään rajoittuvalla Ukrainalla on varteenotettavaa teknistä kapasiteettia kantorakettien alalla.

1.2.4. Viime vuosina avaruusalan kilpailuun on tullut mukaan uusia maita eli Japani, Kiina, Intia ja Israel sekä Australia ja Brasilia mahdollisina laukaisupaikkoina päiväntasaajan seuduilla.

1.2.5. Euroopan avaruusalan toiminta on vaikeassa tilanteessa, sillä kilpailu kovenee ja kaupalliset, erityisesti televiestintäalan markkinat kutistuvat. Lisäksi ala ei saa lainkaan samassa mittakaavassa tukea eikä hyödy siviili- ja sotilasalan välisestä täydentävyydestä kuin Yhdysvalloissa. Myös Euroopan institutionaalinen ja poliittinen kenttä on paljon mutkikkaampi kuin kilpailijoilla. Tilanne johtuu sotilaallisen ohjelman puutteesta, mutta myös Euroopan institutionaalisten markkinoiden heikkoudesta, sillä niitä ei suojata lainkaan (toisin kuin amerikkalaisia markkinoita, etenkin kantorakettien kohdalla) ja Euroopan teollisuus on liian riippuvainen kaupallisista markkinoista.

1.2.6. Komissio onkin tehnyt aloitteen ja laatinut vihreän kirjan Euroopan avaruuspolitiikasta. Vihreään kirjaan liittyviä työryhmätapaamisia järjestetään kaikkialla Euroopassa kesäkuuhun 2003 saakka. Sen jälkeen on tarkoitus laatia valkoinen kirja.

2. Komission lähestymistapa

2.1. Komissio on jakanut pohdintansa kolmeen pääryhmään, jotka on puolestaan jaettu alaryhmiin. Näiden pohjalta on muotoiltu kaksitoista kysymystä.

2.1.1. Euroopan avaruusala maailmanlaajuisesti tarkasteltuna

Komissio käsittelee itsenäistä pääsyä avaruuteen, erinomaisten tieteellisten saavutusten jatkumista, teknologista ja tieteellistä perustaa ja sen mahdollisia puutteita, markkinaolosuhteita ja institutionaalista kysyntää, kansainvälisen yhteistyön mahdollisuuksia ja sen tarjoamia tilaisuuksia, miehitettyjen lentojen kysymystä (erityisesti investointien tuottoa), rahoitusta, menojen jakautumista unionin ja jäsenvaltioiden tasolla sekä avaruusalan ammattien tulevaisuutta.

2.1.2. Avaruuden tulisi palvella enemmän Eurooppaa ja sen kansalaisia

2.1.2.1. Tämän hyvin yleisluonteisen ja periaatteelliselta vetoomukselta vaikuttavan otsikon alla komissio käsittelee itse asiassa avaruustoiminnan ja -tutkimuksen taloudellisia ja yleishyödyllisiä sovelluksia. Komissio viittaa esimerkinomaisesti nykyisiin ja kehitteillä oleviin sovelluksiin (mm. meteorologia, navigointi, liikenne, turvallisuus, kestävä kehitys, yhteisen maatalouspolitiikan ja kalastuspolitiikan toteuttamisen valvonta, luonnonkatastrofien ja teknisten katastrofien hallinta ja ennaltaehkäisy jne.).

2.1.2.2. Komissio pohtii muun muassa taloudellisesti elinkelpoisten ja kilpailukykyisten avaruussovellusten ja -palvelujen syntymistä ja niiden mahdollista julkista tukea. Komissio esittää myös kysymyksen avaruusalan kapasiteetista Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa. Jos Euroopassa onkin strategista kapasiteettia, se on hajanaista, ja järjestelmät eivät ole yhteentoimivia.

2.1.3. Tehokkaampi ja kunnianhimoisempi organisaatio ja rakenne

Kyseisessä kohdassa käsitellään institutionaalisia näkökohtia alalla, jossa toimivalta jakautuu kansalliselle, valtioidenväliselle ja yhteisön tasolle ja jossa Euroopan riippumattomuutta ja poliittista tahtoa koskevilla kysymyksillä on ratkaiseva asema.

2.2. Komissio toteaa, että alalla on siirrytty jo yli kolmekymmentä vuotta sitten pois yksinomaan kansallisista puitteista, ja tuo julki, että ESAn toiminta on tehokasta.

2.3. Komissio esittää kaksi poliittista ja institutionaalista kysymystä:

- Miten Euroopan avaruusalaa voidaan hyödyntää unionin politiikan hyväksi?

- Miten lujittaa poliittista ja juridista perustaa, jota unionin ja Euroopan tehokas toiminta avaruusalalla edellyttää (ennen kaikkea tulisiko unionin tulevaan perussopimukseen sisällyttää avaruusalaa koskevia määräyksiä)?

2.4. Komissio esittää lisäksi vielä kaksi luonteeltaan taloudellista ja teknistä kysymystä avaruusteollisuuden rakennemuutosten haasteista ja seurauksista sekä sääntelyllisistä esteistä, jotka jarruttavat avaruusteleviestintäpalvelujen kehitystä.

3. Yleistä

3.1. Haasteet

3.1.1. ETSK huomauttaa, että avaruusalalla on paljon sekä siviili- että sotilaspuolen sovelluksia, jotka ovat osa tietoyhteiskunnan kehittyneintä suuntausta. Näistä voidaan mainita navigointi, paikannus, havainnointi ja meteorologia. Komitea korostaa, että monet talouden ja kansalaisyhteiskunnan tärkeät alat ovat riippuvaisia avaruusteknologiasta ja -sovelluksista. Näitä ovat siviili-ilmailu, liikenne, kalastus, maatalous ja matkailu. Komitea toteaa myös, että avaruussovellukset edistävät Euroopan yhteenkuuluvuutta, sillä ne mahdollistavat syrjäisimpien alueiden saavuttamisen ja vaikuttavat yhdessä maanpäällisen tekniikan kanssa digitaalista kuilua supistavasti. Näiden sovellusten avulla voidaan myös levittää uusia palveluita, joilla parannetaan elinolosuhteita vaikeasti saavutettavilla alueilla (etälääkintäpalvelut, etäopetus jne.). Strategiselta ja sotilaalliselta kannalta itsenäinen pääsy ja avaruuden hyödyntäminen ovat tärkeitä tekijöitä, jos Eurooppa haluaa säilyttää riippumattomuutensa. Näin ollen onkin selvää, että Euroopan avaruuspolitiikka muodostaa merkittävän tulevaisuuden haasteen siviili- ja sotilasnäkökohtien sekä politiikan kannalta.

3.1.2. Laukaisulaitteiden alalla on nykyään maailmanlaajuisesti ylikapasiteettia. Tämä johtuu siitä, että kaikki merkittävät valtiot ovat päätyneet samaan johtopäätökseen, jonka mukaan omaa avaruuspolitiikkaa ei voi olla ilman itsenäistä pääsyä avaruuteen. Laukaisulaitteiden tarjonta ei ole sidoksissa kaupalliseen kysyntään vaan ennen kaikkea strategisiin näkökohtiin. Teollisen ja teknologisen perustan sekä avaruustutkimuksen ylläpitämisen edellytyksenä on se, että varmistetaan itsenäinen pääsy avaruuteen. Itsenäisen pääsyn säilyttäminen on kuitenkin niiden valtioiden vastuulla, jotka ovat päättäneet hankia itselleen pääsyn avaruuteen ja tehneet sitä varten tarvittavat investoinnit. Euroopan on aika tehdä poliittiset ja budjettia koskevat tarvittavat valinnat säilyttääkseen itsenäisen pääsyn avaruuteen.

3.2. Avaruusteollisuus

Muistutettakoon, että tämän teollisuudenalan taloudellinen ja sosiaalinen panos on 5,3 miljardia euroa konsolidoituna nettoliikevaihtona, ja se tarjoaa suoraan 35000 työpaikkaa pääasiassa korkeasti koulutetulle työvoimalle.

3.2.1. Avaruusteollisuuden yhtenäisyys ja kaksitahoisuus

3.2.1.1. Tähdennettäköön, että avaruusteollisuus voi olla sekä siviili- että sotilasteollisuutta eli se on samalla sekä yhtenäistä että kaksitahoista. Tätä tärkeää huomiota ei korosteta riittävästi. Avaruusalalla ei ole erikseen kaupallista siviiliteollisuutta ja sotilasteollisuutta. Kantoraketti- ja satelliittiteollisuus on kaksitahoista myös tutkimuksen ja satelliittioperaattorien toiminnan kannalta. Tarvitaankin kokonaisvaltaista avaruuspolitiikkaa, jonka avulla voidaan välttää tarpeettomat päällekkäisyydet.

3.2.2. Euroopan avaruusteollisuuden haavoittuvuus

3.2.2.1. On aiheellista ottaa esille seuraavat kolme seikkaa:

- Euroopan avaruusteollisuus on suuresti riippuvainen kaupallisista markkinoista (52 prosenttia liikevaihdosta), paljon enemmän kuin Yhdysvaltojen avaruusteollisuus (20 prosenttia liikevaihdosta). Avaruusteollisuus on näin ollen huomattavasti herkempi suhdannevaihteluille kuin esimerkiksi televiestintäteollisuus, jonka taloudellinen ja kaupallinen panos on ollut ratkaiseva Euroopan avaruusalan ja satelliittioperaattorien kehityksen kannalta.

- Euroopan, toisin kuin Yhdysvaltojen, avaruusteollisuudella ei ole käytössään sellaista vakauttavaa tekijää, jonka sotilasohjelmat muodostavat. Lisäksi ESAn perustamista koskevan 30. lokakuuta 1980 voimaan tulleen yleissopimuksen johdanto-osassa määrätään erikseen, että järjestön tehtävänä on määritellä eurooppalainen avaruusohjelma yksinomaan rauhanomaisin tarkoituksiin.

- On huolehdittava siitä, että Euroopan avaruusteollisuus saa käyttöönsä kaikki täysin itsenäiseen kehitykseen tarvittavat perustekniikat (sen ei tule esimerkiksi olla riippuvainen Yhdysvalloista Galileon atomikellojen tai tiettyjen elektronisten komponenttien osalta). Lisäksi hitaus ja viivästely ohjelmien toteuttamisessa (esim. Galileo) aiheuttavat sen vaaran, että asiantuntijaryhmät hajaantuvat vähin erin tai häviävät kokonaan. Huipputekniikan teollinen kapasiteettihan perustuu henkilöstöön ja sen pätevyyteen. Kapasiteetin rakentaminen kestää kauan, mutta se voi hävitä nopeasti.

3.2.3. Rahoitusmuodot

3.2.3.1. Julkinen rahoitus on peräisin kansallisilta virastoilta, ESAlta ja komissiolta. Julkisella rahoituksella on keskeinen, uutta luova rooli. Sen avulla voidaan vapauttaa muita, kehityksen kannalta välttämättömiä rahoituslähteitä. Tarvitaan siis myös rahoitusta, joka ei ole tarkoitettu yksinomaan avaruuskäyttöön (esim. rahoitus, joka on peräisin meteorologian alalta).

3.2.3.2. ESAn ohjelmien rahoitus perustuu "oikeudenmukaisen palautuman" periaatteeseen. Tämä rahoitusmuoto on saanut tietyt valtiot kiinnostumaan avaruusalasta ja käynnistänyt avaruusalan toimia siellä, missä niitä ei ole aiemmin ollut. Tältä osin kyseisestä periaatteesta on ollut hyötyä. On kuitenkin aiheellista pohtia, onko se saavuttanut jo rajansa. Suurin osa Galileo-ohjelman toteuttamisen viivästyksistä johtuu tämän periaatteen soveltamisen esiin tuomista ongelmista. Sillä voi siis olla lamaannuttavia vaikutuksia, ja se voi lisäksi johtaa avaruusteollisuuden pirstaloitumiseen ja osaamiskeskusten heikkenemiseen. Sitä on vaikea toteuttaa ESAn nykyisissä puitteissa, ja toteuttaminen on vaarassa vaikeutua entisestään, jos Euroopan unionin kaikki uudet jäsenvaltiot tai osa niistä haluavat liittyä ESAan. Tulevaisuutta varten on pohdittava uusia sääntöjä. On esimerkiksi suunniteltava tiettyjen ESAn yleissopimuksen allekirjoittaneiden maiden välisiä vahvistetun avaruusyhteistyön ohjelmia tai pohdittava oikeudenmukaisen palautuman säännön muuttamista. Jos avaruusalasta tulee toivomusten mukaisesti jaetun toimivallan ala, yhteisön ohjelmia voidaan käynnistää ilman maantieteellisen palautuman säännön asettamia velvoitteita. Joka tapauksessa valtiot, joilla ei ole omaa avaruusteollisuutta, voivat hyötyä Euroopan avaruustoiminnan vaikutuksista ainakin välillisesti.

3.2.3.3. Yksityiseen rahoitukseen turvaudutaan puolestaan silloin, jos toiminnallisten sovelluksien avulla sijoituksille voidaan saada tuottoa. Jos näin ei ole tai jos taloudelliset vaikutukset ovat välillisiä, on turvauduttava julkisiin varoihin ja kiinnitettävä erityistä huomiota vaikutuksiin liitännäisaloilla.

4. Erityistä

4.1. Itsenäinen pääsy avaruuteen

4.1.1. Itsenäisen pääsyn säilyttäminen on avaintekijä Euroopan avaruuspolitiikan kehittämisessä. Olisi aiheellista ottaa mallia Yhdysvaltojen käytännöstä, jonka mukaisesti tuetaan omaa laukaisukapasiteettia asettamalla se strategisesti etusijalle. Vastaavanlaisen asenteen omaksuminen mahdollistaisi taloudellisen tasapainon varmistamisen eurooppalaisten kantorakettien hyödyntämisessä. Lisäksi se olisi osoitus julkisen vallan halusta edistää tätä Euroopan tulevaisuuden kannalta strategista alaa.

4.1.2. Yhdysvallat pitää "avaruuden herruutta" kansallisen turvallisuuden yhtenä takeena. Tämä käsite muodostaa kuitenkin ongelman liikkumavapauden ja avaruuden käytön kannalta. Pyrkimys hallita avaruutta (space control) saattaa johtaa houkutukseen kieltää muilta pääsy (access denial) tai ainakin pitää tiukasti kiinni pääsyn jatkuvasta valvonnasta. Eurooppa ei voi hyväksyä tätä, ja sen on voitava toimia täysivaltaisesti neljällä tärkeimmällä alalla - havainnointi, televiestintä, navigaatio ja avaruuteen pääsy - ilman että sille asetetaan pääsyrajoituksia, vaikka avaruusjärjestelmien aiheuttamien riskien valvontaa onkin tehtävä tiiviissä yhteistyössä (esimerkiksi arkaluonteisilta alueilta otettujen teräväpiirtokuvien jakelu).

4.2. Avaruustiede

Avaruustiedettä käsitellään vihreässä kirjassa hyvin lyhyesti. ETSK panee kuitenkin merkille, että komissio on järjestänyt aiheesta asianmukaisesti korkean tason työryhmätapaamisen korjatakseen vihreän kirjan puutteet tältä osin ja korostaakseen avaruustieteen merkitystä.

4.2.1. Eurooppalaisella avaruustieteellä on ollut uraauurtava rooli avaruuden siviilitoimien kannalta. Viime vuosikymmenten aikana eurooppalaisessa avaruustieteessä on saavutettu korkea taso, ja Eurooppa on pystynyt kilpailemaan Yhdysvaltojen kanssa tärkeimmillä aloilla. ESAn tieteellisellä ohjelmalla ja siihen liittyvillä merkittävillä kansallisilla ohjelmilla on ollut tässä suhteessa keskeinen rooli.

4.2.2. Tieteelliset avaruushankkeet ovat uraauurtavan luonteensa takia tehokas innovaatioiden ja kehityksen lähde. Ne ovat edellyttäneet uusien välineiden, uudentyyppisten satelliittien ja uusien analyysimenetelmien kehittämistä. Näin on päästy tärkeisiin teollisiin sovelluksiin. Tähtitieteellisiä avaruushankkeita varten kehityt huipputehokkaat ilmaisimet ja peilit ovat johtaneet sekä lääketieteellisiin että optisen teollisuuden sovelluksiin. Sama koskee maapallon havainnointiin kehitettyjä tieteellisiä laitteita, joita käytetään myös ilmasto- ja sääilmiöiden sekä ekologisten ilmiöiden havainnointiin ja seurantaan ja jopa planeettamme resurssien etsintään ja tutkimukseen.

4.2.3. Tieteellisten avaruushankkeiden avulla on saatu uusia erityisen mielenkiintoisia ja vaikuttavia tietoja maapallosta ja sen lähiympäristöstä, aurinkojärjestelmästä ja universumista. Niillä on näin ollen suurta kulttuurista ja sivistävää arvoa. Uusien tietojen hankkimiseen investoiminen on edellytyksenä sille, että Euroopan unionista voi tulla maailman kilpailukykyisin osaamisyhteiskunta Lissabonin huippukokouksessa asetetun tavoitteen mukaisesti.

4.2.4. On kuitenkin todettava, että Euroopan avaruustiede kärsii nykyään siitä, että valtioiden budjeteissa tarkoitusta varten varataan yhä vähemmän määrärahoja. Yhtenä seurauksista on, että kyseinen tiedeyhteisö vanhenee, kun taas nuorten tutkijoiden tulevaisuus on epävarma ja uranäkymät epävakaat.

4.2.5. Kysymys Euroopan teknologisista puutteista on sidoksissa Euroopan tutkimus- ja kehityskapasiteettiin. Tietyillä aloilla Euroopan avaruusteollisuudelta puuttuu tarvittava tekniikka ja/tai tiettyjä satelliittien komponentteja. Monissa tapauksissa näitä komponentteja olisi saatavilla Yhdysvalloissa, mutta Yhdysvaltojen vientisääntöjen takia eurooppalaisella teollisuudella ei ole käytännössä mahdollisuuksia saada niitä käyttöönsä. On tärkeää, että Eurooppa pystyy hallitsemaan nämä tekniikat itsenäisesti, jos se haluaa säilyttää pääsyn avaruuteen sekä vapauden rakentaa haluamansa kaltaisia satelliitteja.

4.3. Kaupalliset markkinat ja julkinen kysyntä

4.3.1. Kuten jo todettiin, olisi keinotekoista erotella toisistaan siviili-, institutionaalinen tai kaupallinen teollisuus ja sotilasteollisuus, sillä avaruusteollisuus on kaksitahoista. Julkisella rahoituksella on itse asiassa huomattava vetovoimavaikutus. Kysynnän kehittämiseksi olisi kuitenkin etsittävä keinoja uusien alojen mielenkiinnon herättämiseksi.

4.4. Miehitetyt avaruuslennot

4.4.1. Miehitettyjä avaruuslentoja ei voida perustella ainoastaan taloudellisen ja tieteellisen hyödyn kannalta, vaikka ne ovat muun muassa avanneet uusia näkymiä lääketieteeseen ja muille tieteenaloille ja vaikka tulevien hankkeiden avulla voitaneen edistää teknistä ja tieteellistä kehitystä monilla aloilla. Miehitetyt lennot liittyvät olennaisesti ihmiselle ominaiseen haluun seikkailla, tutkia tuntematonta ja hankkia uusia kokemuksia. Näin ne voivat herättää ja vahvistaa yleisön mielenkiintoa avaruusmatkoja ja niiden tuottamia vaikutuksia kohtaan. Kansainvälinen avaruusasema ISS on tässä suhteessa ainutlaatuinen esimerkki 15 maan avaruusalan yhteistyöstä, jonka tavoitteet ovat tiukasti tieteellisiä ja rauhanomaisia. Euroopan tulee kuitenkin tarkastella tähän hankkeeseen osallistumista niiden strategisten, tieteellisten ja taloudellisten etujen kannalta, joita se siitä saa.

4.4.2. Jos tarkastellaan tulevia ja uusia hankkeita, esimerkiksi miehitettyjä lentoja muille planeetoille, ne tulisi suunnitella ja toteuttaa alusta lähtien koko ihmiskuntaa koskevina hankkeina eikä tietyn valtion tai Euroopan unionin arvovaltaa korostavina pyrkimyksinä (on selvää, että tällaisiin hankkeisiin tulisi saada mukaan Yhdysvallat ja muita avaruusmahteja kuten Venäjä, Kiina ja Japani). Jotta Euroopan unioni voisi olla vakavasti otettava ja vaikutusvaltainen kumppani tällaisissa hankkeissa, sillä on kuitenkin oltava oma, menestyksekäs avaruusohjelmansa.

4.5. Budjetti ja rahoitus

4.5.1. Kysymyksen 5 muotoilu ei ole ehkä aivan asianmukainen. ESAlle BKT:hen suhteutettuna eniten rahoitusta antavat valtiot - lukuun ottamatta Belgiaa, joka on sijoittanut varoja vain eurooppalaisiin ohjelmiin - ovat niitä, jotka rahoittavat myös eniten omia kansallisia virastojaan. Tärkeää on avaruusalan kokonaisrahoituksen määrä, ei sen alkuperä tai kohde.

4.5.2. Käytännössä varat ovat peräisin avaruustutkimukselle suunnatuista julkisista varoista, julkisten ja institutionaalisten käyttäjien (esim. meteorologiset tarkoitukset) sekä yksityisten käyttäjien maksamista osuuksista. Toivottavaa olisi lisätä kaikkien kolmen lähteen osuutta erityisesti siten, että uudet alat saataisiin kiinnostumaan avaruussovelluksista. Lisäksi olisi suotavaa miettiä, miten ESAn nykyisiä rahoitussääntöjä voitaisiin muuttaa, jotta voitaisiin välttää samantapaiset pullonkaulat rahoituksessa kuin Galileo-ohjelman yhteydessä.

4.6. Ammattitaito ja osaaminen

4.6.1. Haasteena on tarjota ammattitaitoa vaativia, pysyviä ja houkuttelevia työpaikkoja, jotka tarjoavat tulevaisuuden näkymiä, sillä henkilöstö on todellinen rikkaus, jota ilman on turha pyrkiä ylläpitämään ja kehittämään vahvaa ja kunnianhimoista Euroopan avaruusalaa. Jos henkilöstön ja henkilöstöryhmien osaamista ei arvosteta ja palkita, vaarana on aivovuoto. Vastaus löytyy siitä, että avaruusalalla on vahvaa poliittista tahtoa ja siitä, että Euroopassa tiedostetaan, että vaurautta ei synny ilman ihmisiä.

4.7. Taloudellisesti elinkelpoisten avaruussovellusten syntyminen

4.7.1. Taloudellinen elinkelpoisuus ei ole käsitteenä täsmälleen sama kuin taloudellinen kannattavuus, joka toteutuu tällä hetkellä vain televiestinnän alalla. Uusien palvelujen, esimerkiksi laajakaistapalvelujen, kehittämisen tukeminen auttaisi varmistamaan pitkällä aikavälillä suorituskykyisten satelliittien kysynnän, edistäisi avaruustoimien käynnistämistä ja loisi uudet markkinat eurooppalaisille kantoraketeille ja satelliiteille.

4.7.2. Tietyillä aloilla taloudellinen etu on ilmeinen, mutta voidaanko tuolloin sanoa, että tehdyt investoinnit ovat "taloudellisesti elinkelpoisia"? Miten voidaan arvioida esimerkiksi sitä, onko investointi meteorologisiin laitteisiin taloudellisesti elinkelpoista? Hyöty on huomattava, mutta sitä ei voida suoraan verrata tuottoon, jota odotetaan liiketoimilta. Vaikka ei otettaisi huomioon tuotteiden ja ihmisten turvallisuutta, samalla tuotetaan kuitenkin muille talouden aloille palveluita (lento-, meri- ja maantieliikenteen navigointipalvelut, maatalous, kalastus jne.), jotka johtavat tuottavuuden kasvuun. Institutionaalista tukea tarvitaan joka tapauksessa teknisen ja taloudellisen toteutettavuuden esittelyvaiheessa ennen kuin alalla tehdään investointeja ja ennen kuin se luo kasvua ja kehitystä.

4.8. Kansalaisten turvallisuuden tehostaminen

4.8.1. On pohdittava sitä, voiko Euroopan avaruustoiminta olla pitkällä aikavälillä elinkelpoista ilman siviili- ja sotilassektorin vastavuoroista tukea. Sotilasalalla on tarkasteltava nykyistä kapasiteettia ja sen erityispiirteitä, joita ovat hajanaisuus ja yhteentoimivuuden puute. Euroopan sotilaallisen avaruustoiminnan puutteita on pohdittava erityisesti informaation, tiedustelun ja terrorismintorjunnan alalla.

4.8.2. Kysymys on perusluonteeltaan poliittinen. Jos Euroopan unioni haluaa säilyttää itsellään roolin kansainvälisellä näyttämöllä, sen tulee tehdä päätöksensä itsenäisesti ja sillä tulee olla omat tiedustelulähteet ja siten myös sotilaallinen toimintavalmius avaruusalalla. Tähdennettäköön, että Euroopan unionin avaruusalan aloitteet Galileo ja GMES ovat ennen kaikkea strategisia ja niiden sovellukset voivat olla kaksitahoisia, vaikka itse hankkeet olisivatkin edelleen siviilihankkeita.

4.8.3. Jos laaditaan luettelo Euroopan kansallisista ja monikansallisista avaruusalan sotilaallisista aloitteista, voidaan todeta, että tarpeet on tuotu esille hajanaisesti, ilman aitoa yhteistoimintaa. Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Italia, Saksa, Espanja ja Belgia osallistuvat näihin aloitteisiin eikä ole mahdotonta, että muutkin jäsenvaltiot haluaisivat kehitellä sotilasalan avaruusohjelmia tai osallistua nykyisiin ohjelmiin.

4.8.4. Tarpeiden ilmaisemisessa ja ratkaisuvaihtoehdoissa tarvitaan siis koordinointia. Koordinointi Euroopan sotilaallisten tarpeiden ilmaisemisessa voisi olla ensimmäinen askel kohti todellisen, turvallisuus- ja puolustusnäkökohtiin perustuvan avaruusalan luomista Eurooppaan. Näin voitaisiin vakiinnuttaa avaruusala ja varmistaa sen jatkuvuus sekä taata samalla Euroopan riippumattomuus. Alan vahvistettu yhteistyö voisi käynnistää prosessin.

4.9. Euroopan unioni, ESA ja jäsenvaltiot: tavoitteet, toimivaltuudet ja keskinäiset suhteet

4.9.1. Ennen tehtävien ja suhteiden määrittelyä on määriteltävä tavoitteet. Avaruuspolitiikan avulla tulee voida varmistaa Euroopalle itsenäinen pääsy avaruuteen, levittää avaruusalan sovelluksia talouselämään ja yhteiskuntaan, vahvistaa sellaisten palvelujen kysyntää, joissa käytetään avaruussovelluksia ja laajentaa sitä koskemaan uusia toimijoita ja uusia aloja sekä kehittää aloitteita turvallisuuden ja puolustuksen aloilla. Nämä tavoitteet edellyttävät tehtävien ja toimijoiden välisten suhteiden uudelleenjärjestelyä. Jotta näin voitaisiin tehdä, on ehdottoman tärkeää välttää hedelmättömiä toimivaltariitoja eri toimijoiden välillä. Selkeä ja määrätietoinen politiikka edellyttää, että Euroopan tasolla on yksi tunnustettu poliittinen viranomaistaho. Tehtävien jako tulee tehdä tehokkuusvaatimuksien mukaan välttäen ohjelmien päällekkäisyyttä ja noudattaen läheisyysperiaatetta. Jos Euroopan avaruuspolitiikasta tulee jaetun toimivallan piiriin kuuluva ala, ESA voisi kehittyä Euroopan unionin toimeenpanevaksi avaruusjärjestöksi. ETSK pahoitteleekin, ettei ESAn ja komission välisiä puitesopimusneuvotteluja ole vielä saatu päätökseen, sillä kyseinen sopimus saattaisi antaa uutta pontta Euroopan avaruuspolitiikalle ja johtaa osapuolien tehtävien kehittymiseen, kun Euroopalle määriteltäisiin todellinen avaruuspolitiikka, jota ESA toteuttaisi.

4.9.2. ETSK huomauttaa, että ESAn yleissopimuksen kattama alue ei vastaa Euroopan unionin kattamaa aluetta. Sveitsi ja Norja osallistuvat ESAan, mutta Kreikka ja Luxemburg eivät. Kanada on ESAssa tarkkailijana. Kymmenen uuden valtion liittyminen Euroopan unioniin kärjistää tilannetta luultavasti entisestään. Näin ollen olisi aiheellista, että yhteisö osoittaisi rahoitusta avaruuspolitiikkaan (ja että unionilla olisi jaettu toimivalta ja/tai rinnakkainen toimivalta alalla), josta kaikki jäsenvaltiot hyötyvät, vaikka vaikutukset eivät olisi suoria ja välittömiä. Olisi myös suunniteltava yhteistyöohjelmia, joissa noudatettaisiin vaihtelevan geometrian periaatetta. Monet ehdokasvaltioista ja muista Itä-Euroopan valtioista ovat jo mukana avaruusalan yhteistyösopimuksissa.

4.10. Euroopan unionin avaruusalan toimien poliittiset ja oikeudelliset perusteet

4.10.1. Se, että perustuslaillista sopimusta koskevassa ehdotuksessa nimenomaisesti avaruusala mainitaan jaetun toimivallan piiriin kuuluvana alana, on tärkeä seikka, jos sen takana on todellinen poliittinen pyrkimys ja jos alaa varten myönnetään tarvittavat lisävarat.

4.11. Lainsäädäntö ja standardointi

4.11.1. Kysymys taajuuksien käytöstä, kiertoratapaikoista ja standardoinnista käytävistä keskusteluista on vielä tärkeämpi kuin viennin tulliesteiden ongelmat. Euroopan toiminta olisi huomattavasti tehokkaampaa, jos sitä koordinoitaisiin paremmin. Satelliittiteollisuuden ongelmana ovat hajanaiset ja epäasianmukaiset taajuus-, lupa- ja lisenssijärjestelmät, vaikka Euroopan radio-, tele- ja postihallintojen yhteistyökonferenssi on saavuttanut alalla edistystä. Satelliittioperaattoreille on tärkeää, että niille taataan mahdollisuus käyttää taajuuksia, että lupamenettelyt ja taajuusspektrien käyttö yhdenmukaistetaan ja että käyttömaksut yhdenmukaistetaan siten, että ne kattavat vain hallintokulut. On myös tarpeen, että näitä kysymyksiä koskevat yhteisön direktiivit ja päätökset saatetaan osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.

5. Päätelmä

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että Euroopan avaruusalan aseman tulee olla tulosta vahvasta poliittisesta tahdosta ja selkeistä budjettipäätöksistä. Jaetun ja/tai rinnakkaisen toimivallan käyttöönotto avaruusalalla tulevassa perutuslaillisessa sopimuksessa antaisi Euroopan unionille poliittiset, lainsäädännölliset ja taloudelliset välineet vahvan avaruuspolitiikan määrittelemiseksi ja toteuttamiseksi. Tällaisen politiikan avulla tulee

- varmistaa Euroopan itsenäinen pääsy avaruuteen

- edistää Euroopan strategista riippumattomuutta

- kehittää korkeatasoinen tieteellinen ohjelma

- edistää Euroopan unionin kansalaisten ja alakohtaisten politiikkojen hyödyksi tarkoitettuja sovelluksia

- koordinoida avaruusteknologian kaksitahoista tutkimusohjelmaa Euroopan riippumattomuuden varmistamiseksi siviilialalla, kaupassa, turvallisuuden alalla ja puolustuksessa.

Euroopalla on avaruusalalla ensiluokkaista tieteellistä, teknistä ja teollista kapasiteettia. Galileo-ohjelman esimerkki osoittaa selkeästi, että aikailuun ei ole enää varaa, sillä muuten vaarana on Euroopan suurenmoisen avaruuskapasiteetin murentuminen. Ratkaiseva kysymys on, riittääkö Euroopan unionilla poliittista tahtoa ja taloudellista voimaa riippumattomuutensa ja eturivin asemansa säilyttämiseksi. Onko "vanha Eurooppa" kyllin päättäväinen, voimakas ja uskalias kohdatakseen tulevaisuuden haasteet vai haluaako se muuttua aikanaan suurten kansakuntien valtavaksi vanhainkodiksi?

Bryssel 19. kesäkuuta 2003.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Roger Briesch