Virallinen lehti nro C 198 , 08/07/1996 s. 0175



A4-0133/96 Päätöslauselma kalastusalaan liittyvistä ongelmista Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) alueella Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Mirandan ja Novon Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän - Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolesta laatiman päätöslauselmaesityksen, joka koskee portugalilaisten laivojen harjoittamaa turskankalastusta (B4-0157/95), - ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön (A4-0133/96), A. katsoo, että suhteet kolmansiin maihin ja kansainvälisiin järjestöihin ovat tärkeä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, B. vakuuttaa jälleen kerran, että Euroopan unioni pitää Luoteis-Atlantin kalavarojen säilyttämistä tärkeänä, C. on tietoinen siitä, että NAFOn sääntelyalueella kalastaa valtioita, jotka eivät ole NAFOn allekirjoittajamaita, mikä ei edesauta kalavarojen järkiperäistä hoitoa, D. antaa täyden tukensa sopimukselle, jonka Kanada ja Euroopan unioni tekivät vuonna 1995 ja jonka NAFO myöhemmin vahvisti, E. katsoo, että kansainvälisten sopimusten puitteissa olisi vastaisuudessakin kehitettävä malleja, joilla voidaan varmistaa kalavarojen järkiperäinen hoito, ympäristön suojelu sekä kyseisiin alueisiin kuuluvien erittäin herkkien vyöhykkeiden suojeleminen, F. ottaa huomioon vahvat siteet, jotka yhdistävät Euroopan unionin ja Kanadan kansoja, G. toteaa, että Kanadan ja Euroopan unionin suhteissa kalastusalalla on vuodesta 1984 lähtien ilmennyt jatkuvia erimielisyyksiä Atlantin kalastusoikeuksista, H. katsoo, että EU:n ja Kanadan 16. huhtikuuta 1995 tekemä kahdenvälinen kalastussopimus, jonka avulla ratkaistiin grönlanninpallasta koskeva erimielisyys, tarjoaa mahdollisuuden aloittaa alusta Euroopan ja Kanadan suhteiden luominen kalastusalalla ja edesauttaa huomattavasti parannettuja pitkän aikavälin kansainvälisiä suojelutoimia Euroopan parlamentin 16. maaliskuuta 1995 espanjalaisen Estai-kalastusaluksen laittomasta pidätyksestä antamassa päätöslauselmassa ((EYVL C 89, 10.4.1995, s. 162)) esitettyjen pyyntöjen mukaisesti, I. katsoo, että ristiriitojen välttämisen on oltava kummankin sopimuspuolen ensisijainen tavoite, J. katsoo, että Kanadan lainsäädännössä on yhä eräitä määräyksiä, joita Euroopan unioni ei voi hyväksyä, K. huomauttaa, että kalastusalan monenväliset sopimukset ovat olennainen osa kalavarojen hoidon politiikkaa kansainvälisellä tasolla, L. katsoo, että NAFO muodostaa erityisen hyödyllisen viitekehyksen, jonka toimivaltaa kaikkien sopimuspuolten on kunnioitettava, M. toteaa, että NAFOn tiedekomitean, suurimpia sallittuja saaliita (TAC) sekä kiintiöitä koskevia päätöksiä valmistelevan elimen, kokoonpano ei ole tasapainoinen ja että Kanadan edustajien määrä on huomattavasti suurempi kuin muiden sopimuspuolten edustajien määrä, N. katsoo, että koska Euroopan unioni on tehnyt verrattain vähän tieteellistä tutkimusta NAFO-alueella, on nojauduttava muiden sopimuspuolten toimittamiin tietoihin, O. katsoo, että laaja valvonta ja sen aiheuttamat kulut eurooppalaiselle laivastolle on nähtävä hintana vähenevistä kalavaroista, P. huomauttaa, että Kanada ei ole vieläkään ratifioinut vuonna 1992 neuvoteltua Euroopan unionin ja Kanadan kahdenvälistä kalastussopimusta, Q. toteaa, että unionin aluksilta on vieläkin pääsy kielletty Kanadan satamiin sellaisen lain perusteella, jonka mukaan pääsy satamiin on kielletty sellaisten maiden laivoilta, jotka eivät toimi asianmukaisesti yhteistyössä NAFOn piirissä, R. toteaa, että NAFOn kalastuskomissiossa syntyvät enemmistöt perustuvat usein poliittisiin yhtäläisyyksiin, joilla ei ole suoraa yhteyttä kalastusalan etuihin ja kalavarojen hoitoon liittyviin kysymyksiin, S. katsoo, että nykyinen äänestysjärjestelmä, jossa kullakin sopimuspuolella on yksi ääni, ei ole Euroopan unionin kannalta tyydyttävä, T. katsoo, että New Yorkissa 4. elokuuta 1995 tehdyn limittäisten kantojen sekä tärkeimpien vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevan sopimusluonnoksen hyväksyminen on merkittävä edistysaskel ja että Euroopan unionin olisi ratifioitava se mahdollisimman pian, U. toteaa, että kaikkien sopimuspuolien aikaisemmin noudattama vastalausemenettely, jossa sovittu kantojen säilyttämis- ja hoitotoimenpide ei sido asianomaista osapuolta, jos tämä on valittanut päätöksestä 60 päivän sisällä, on pääsyy alueen kalakantojen dramaattiseen vähenemiseen, ja katsoo, että limittäisten kantojen sekä vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskeva YK:n sopimus velvoittaa rannikkovaltiot ja valtiot, jotka harjoittavat avomerikalastusta, yhteistyöhön säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä vahvistettaessa, 1. Katsoo, että Euroopan unionin on harkittava uudelleen edustustaan NAFOn eri elimissä ja nimetä niihin samantasoisia edustajia kuin muissa edustustoissa; 2. Pyytää komissiota kunnioittamaan kaikkia NAFOn tiedekomitean suosituksia; 3. Kehottaa komissiota tekemään kaiken voitavansa yhteistyössä muiden NAFOn jäsenten kanssa saadakseen NAFOn ulkopuoliset maat liittymään järjestöön mahdollisimman nopeasti; 4. Katsoo, että Euroopan unionin olisi tämän vuoksi huolehdittava siitä, että sen edustajien tieteellistä näkemystä hyödynnetään paremmin; 5. Pitää EU:n ja Kanadan välillä 16. huhtikuuta 1995 tehtyä kahdenvälistä kalastussopimusta merkittävänä sopimuksena, jonka tavoitteena on parantaa kantojen säilyttämistä kehittämällä edelleen uusia NAFOn hoitotoimenpiteiden valvontamenetelmiä, kuten satelliittipaikannusjärjestelmää ja seurantaohjelmaa; 6. Toistaa Kanadan viranomaisille osoittamansa pyynnön ratifioida kahdenvälinen sopimus välittömästi Euroopan unionin ja Kanadan kalastusalan suhteiden palauttamiseksi ennalleen; 7. Vaatii, että Kanadan viranomaiset kumoavat yhteisön alusten Kanadan satamiin pääsyä koskevan kieltonsa; 8. Kehottaa komissiota tarkastelemaan uudelleen poliittista toimintaansa varmistaakseen pysyvän tuen muilta mailta, joihin unionilla on tärkeitä kauppasuhteita, esimerkiksi Norjalta, ja kehittämään kyseisten maiden kanssa yhteistä NAFO-strategiaa; 9. Ilmaisee huolensa siitä, että merinisäkkäisiin liittyvät ongelmat saattavat johtaa erityisten suhteiden syntymiseen sellaisten maiden välillä, joita kyseinen ongelma suoraan koskee, ja katsoo, että tällä alalla ilmenevien eroavien kantojen ei saisi antaa vaikuttaa NAFOn toimintaan, vaan ne olisi ratkaistava muissa yhteyksissä; 10. Kehottaa komissiota kiinnittämään uudelleen huomiota kalastusalan kansainvälisten järjestöjen äänestysjärjestelmään ja ehdottamaan, että Euroopan unioni saisi yhtä monta ääntä kuin siinä on sellaisia jäsenvaltioita, joilla on intressejä asianomaisten kalavesien suhteen; 11. Kehottaa komissiota ja EU:n jäsenvaltioita investoimaan aikaisempaa enemmän kalakantojen tilannetta koskevaan tieteelliseen tutkimukseen ja aikaisempaa valikoivampiin kalastusmenetelmiin NAFOn alueella; 12. Kehottaa komissiota suojaamaan yhteisön alusten kalastusmahdollisuuksia tehokkaammin erityisesti turskan ja grönlanninpallaksen osalta; pyytää vastaavasti komissiota vaatimaan sen tarkistuksen takaisin vetämistä, jolla luodaan 3NO-alueen turskalle «nolla-TAC» tieteellisten perusteluiden puuttumisen perusteella; 13. Kehottaa NAFOn sopimuspuolia varmistamaan, että limittäisiä kantoja sekä laajasti vaeltavia kalakantoja suojellaan ja hoidetaan parhaalla mahdollisella tavalla NAFO-alueella; 14. Kehottaa komissiota vaikuttamaan NAFOn neuvostossa siten, että sovittuihin hoito- ja säilyttämistoimenpiteisiin kohdistuvaa vastalausemahdollisuutta (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestöä koskevan yleissopimuksen (NAFC) XXI artikla) ei enää voida soveltaa ja että kaikki NAFOn jäsenet tunnustavat kaikki asiaan liittyvät enemmistöpäätökset oikeudellisesti sitoviksi; 15. Pyytää komissiota ja EU:n jäsenvaltioita sopimaan YK:n limittäisten ja laajasti vaeltavien kantojen suojelua ja hoitoa koskevan sopimuksen allekirjoittamiseen liittyvät oikeudelliset mielipide-eronsa mahdollisimman nopeasti, jotta poistetaan kaikki esteet EU:n liittymiseltä sopimukseen; 16. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille, Kanadan hallitukselle sekä NAFOn sihteeristölle.