A4-0075/97

Päätöslauselma muun kuin perinteisen lääketieteen asemasta

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Pimentan, Dell'Alban, Diez de Rivera Icazan, Crowleyn, Ewingin, González Alvarezin ja Lord Plumbin päätöslauselmaesityksen «täydentävästä lääketieteestä» (eli muusta kuin perinteisestä lääketieteestä) (B4-0024/94),

- ottaa huomioon 13. kesäkuuta 1991 antamansa lausunnon komission ehdotuksesta neuvostolle direktiiviksi lääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä ja homeopaattisia lääkkeitä koskevien lisämääräysten vahvistamisesta annettujen direktiivien 65/65/ETY ja 75/319/ETY soveltamisalan laajentamisesta ((EYVL C 183, 15.7.1991, s. 318)),

- ottaa huomioon neuvoston direktiivin 92/73/ETY ((EYVL L 297, 13.10.1992, s. 8)) lääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä ja homeopaattisia lääkkeitä koskevien lisämääräysten vahvistamisesta annettujen direktiivien 65/65/ETY ja 75/319/ETY soveltamisalan laajentamisesta,

- ottaa huomioon EY:n varainhoitovuoden 1994 talousarvion budjettikohdan B6-8332, EY:n varainhoitovuoden 1995 talousarvion budjettikohdan B6-7142 toiseksi viimeisen luetelmakohdan sekä EY:n varainhoitovuoden 1996 talousarvion budjettikohdan B6-7142 neljännen ja viidennen luetelmakohdan, joissa osoitetaan 1 miljoona ecua muiden hoitomuotojen tehokkuuden tutkimiseen - kiropraktiikka, osteopatia, akupunktio, naturopatia, kiinalainen lääketiede, antroposofinen lääketiede, fytoterapia jne.,

- ottaa huomioon ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnon (A4-0075/97),

A. ottaa huomioon, että osa EU:n jäsenvaltioiden väestöstä turvautuu muuhun kuin perinteiseen lääketieteeseen ja sen piiriin kuuluviin hoitomuotoihin, ja katsoo, että olisi epärealistista olla ottamatta tätä tilannetta huomioon,

B. ottaa huomioon myös tiettyjen lääkäreiden keskuudessa yhä laajemmalle levinneen näkemyksen, jonka mukaan erilaiset hoitomuodot tai erilaiset lähestymistavat terveyteen ja sairauteen eivät ole toisiaan poissulkevia, vaan että niitä päinvastoin voidaan käyttää toisiaan täydentävällä tavalla,

C. katsoo, että on tärkeää antaa potilaille mahdollisimman suuri vapaus valita hoitomuotonsa takaamalla heille mahdollisimman korkea turvallisuustaso ja antamalla mahdollisimman oikeaa tietoa niin kutsutun muun kuin perinteisen lääketieteen turvallisuudesta, laadusta, tehokkuudesta ja mahdollisista vaaroista, sekä katsoo, että on tärkeää suojella potilaita epäpäteviltä henkilöiltä.

D. katsoo, että kaikille nimikkeen «muu kuin perinteinen lääketiede» alle lukeutuville lääketieteellisille järjestelmille ja hoitomuodoille on yhteistä se, ettei niiden pätevyyttä tunnusteta tai se tunnustetaan vain osittain; «vaihtoehtoiseksi» voidaan luokitella sellainen lääkehoito tai kirurginen hoito, jota voidaan käyttää jonkin toisen hoidon sijaan, ja «täydentäväksi» sellainen hoito, jota annetaan jonkin toisen hoidon lisäksi; on epäselvää puhua «vaihtoehtoisesta» tai «täydentävästä» lääketieteellisestä hoitomuodosta, sillä vasta kun tiedetään tarkalleen minkälaisessa yhteydessä hoitoa on annettu, voidaan määritellä, onko kyse vaihtoehtoisesta vai täydentävästä hoidosta; vaihtoehtoinen lääketieteellinen hoitomuoto voi olla myös täydentävä; tässä päätöslauselmassa termi «muu kuin perinteinen lääketiede» kattaa käsitteet «vaihtoehtoinen lääketiede», «pehmeä lääketiede» ja «täydentävä lääketiede», joita joissakin jäsenvaltioissa erottelematta käytetään tarkoittamaan muita lääketieteellisiä hoitomuotoja kuin perinteistä lääketiedettä,

E. ottaa huomioon, että lääkäri voi - turvatakseen potilaidensa terveyden mahdollisimman varmasti - käyttää kaikkia keinoja ja kaikkia minkä tahansa lääketieteen puitteissa saatua tuntemusta oman harkinnan ja omantunnon mukaan,

F. ottaa huomioon, että on olemassa laaja kirjo erilaisia muita kuin perinteisiä lääketieteellisiä hoitomuotoja ja että joillakin niistä on jonkinlainen laillinen asema tietyissä jäsenvaltioissa ja/tai Euroopan tason järjestörakenne (yhteinen peruskoulutus, eettiset säännöt jne.), erityisesti kiropraktiikalla, homeopatialla, antroposofisella lääketieteellä, perinteisellä kiinalaisella lääketieteellä (mukaan lukien akupunktio), shiatsulla, naturopatialla, osteopatialla, fytoterapialla, jne.; ottaa kuitenkin huomioon, että vain jotkut niistä vastaavat seuraavia vaatimuksia: tietynlainen oikeudellinen asema tietyissä jäsenvaltioissa, järjestelmällinen rakenne Euroopan tasolla ja itsesäätöisyys,

G. ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen III osaston 52 - 66 artiklan, joka koskee henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja sijoittautumisoikeutta; näiden vapauksien esteenä on se, että muiden kuin perinteisten lääketieteellisten hoitomuotojen asema ja tunnustaminen ei ole yhtenäistä Euroopan unionissa; tiettyjen terveysalan ammatinharjoittajien omissa maissaan nykyisin nauttimaa ammatinharjoittamisvapautta ei missään tapauksessa saa rajoittaa näiden koulukuntien asemaan tai tunnustamisasteeseen Euroopan tasolla tehtävillä muutoksilla, eikä muiden kuin perinteisten lääketieteellisten hoitojen osalta saa rajoittaa potilaiden vapautta valita käyttämänsä hoitomuoto; ottaa huomioon jäsenvaltioita koskevat perustamissopimuksen määräykset ja erityisesti 57 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan määräykset;

H. ottaa huomioon, että kehitystä on jo selvästi tapahtunut joko siten, että joissakin jäsenvaltioissa on hyväksytty kansallista lainsäädäntöä, jolla vapautetaan muun kuin perinteisen lääketieteen harjoittaminen samalla kun tietyt erityistehtävät varataan luvan saaneille harjoittajille (Alankomaiden senaatin 9. marraskuuta 1993 hyväksymä laki otsikolla «Beroepen in de Individuele Gezondheidszorg»), tai siten, että on hyväksytty erityislainsäädäntöä (vuoden 1993 laki osteopatiasta ja vuoden 1994 laki kiropraktiikasta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kiropraktiikkaa koskeva lainsäädäntö Tanskassa vuonna 1991, Ruotsissa vuonna 1989 ja Suomessa) tai annettu koulutukselle virallinen asema (kiropraktiikka Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Pohjoismaissa) tai edelleen sisällyttämällä lääkkeet viralliseen lääkeaineiden luetteloon (antroposofinen lääketiede Saksassa),

I. katsoo, että muun kuin perinteisen lääketieteen asemaa ja harjoittamista koskeva eurooppalainen lainsäädäntö voi muodostaa takuun potilaiden kannalta; katsoo kuitenkin, että kunkin hoitomuodon olisi pystyttävä järjestäytymään ammatillisesti Euroopan tasolla (eettiset säännöt, luettelo ammatinharjoittajista, koulutuksen perusteet ja taso),

J. katsoo, että on syytä selkeästi erottaa toisistaan muuta kuin perinteistä lääketiedettä harjoittavat eri hoitomuodot; tätä tarkoitusta varten on suoritettava kliinisiä tutkimuksia, hoitojen tulosten arviointeja, perustutkimuksia (toimintamekanismit) ja muita tieteellisiä tai akateemisia tutkimuksia käytettyjen hoitojen tehokkuuden arvioimiseksi; tämän arvioinnin on tapahduttava kaikessa ihmisten hoidossa tavanomaisesti käytettyjen menetelmien mukaisesti, siis sellaisten, jotka perustuvat senhetkiseen tieteelliseen, erityisesti biologiseen ja tilastotieteelliseen tietoon,

K. katsoo, että muun kuin perinteisen lääketieteen hoitomuotojen harjoittajiin kohdistettavien koulutusvaatimusten sääntely ja yhteensovittaminen muodostaa välttämättömän lisätakuun kansalaisille ja että sekä potilaiden että näiden hoitomuotojen harjoittajien kannalta on välttämätöntä, että tämä yhdenmukaistaminen tapahtuu laadullisesti korkealla tasolla itse ammattialan tiukan itsesääntelyprosessin seurauksena, ja että kaikissa tapauksissa vaaditaan valtion myöntämää tutkintoa jokaisen hoitomuodon erityisvaatimusten mukaisesti; koulutustasot on mukautettava kaiken hoitotoiminnan vaatimien yleisten lääketieteellis-terveydenhoidollisten periaatteiden sekä muun kuin perinteisen lääketieteen eri hoitomuotojen erityispiirteiden mukaisesti,

L. katsoo, että perinteisen lääketieteen harjoittajien koulutukseen on sisällytettävä myös johdanto tiettyihin muun kuin perinteisen lääketieteen hoitomuotoihin,

M. katsoo, että Euroopan lääkeluetteloon olisi voitava sisällyttää muuhun kuin perinteiseen lääketieteeseen kuuluvien farmaseuttisten tuotteiden ja lääkekasvien koko valikoima, jotta hoitajilla olisi mahdollisuus harjoittaa ammattiaan asianmukaisesti ja jotta potilaille taattaisiin samalla, että muun kuin perinteisen lääketieteen hoitomuotojen lääkkeet ovat tarkkaan tutkittuja; samasta syystä on välttämätöntä tarkistaa direktiivejä 65/65/ETY, 75/319/ETY ja 92/73/ETY sekä Euroopan lääkevalvontaviraston perustamista koskevaa asetusta (ETY) N:o 2309/93, jotta potilaat saisivat takuut muun kuin perinteisen lääketieteen laadusta ja vaarattomuudesta,

N. ottaa huomioon, että neuvosto pyysi 20. joulukuuta 1995 antamassaan lääkekasvipohjaisia valmisteita koskevassa päätöslauselmassa ((EYVL C 350, 30.12.1995, s. 6)) komissiota selventämään lääkekasvien oikeudellisen aseman suhteessa yhteisön farmaseuttisen alan erityismääräyksiin sekä tutkimaan sitä, mitkä erityisehdot on täytettävä kansanterveyden suojelun varmistamiseksi,

O. katsoo, että on osoitettava käsiteltävänä olevien tuotteiden laatu, tehokkuus ja vaarattomuus ja että kustakin tuotteesta on julkaistava monografia,

P. katsoo, että lainsäädännön nykyisen tilan huomioon ottaen lisäravintoaineita (vitamiinit, hivenaineet jne.) koskeva lainsäädäntö edistäisi osaltaan kuluttajansuojaa rajoittamatta silti kuluttajan mahdollisuutta hankkia näitä tuotteita ja hänen valinnanvapauttaan ja takaisi hyväksytyille harjoittajille vapauden määrätä näiden tuotteiden käytöstä,

Q. katsoo, että on välttämätöntä määrätä siirtymäaika, jotta kaikki nykyisin toimivat harjoittajat voisivat mukautua uuteen lainsäädäntöön, sekä asettaa vastaavuutta tutkiva komitea, jonka tehtävänä on tutkia tapaus tapaukselta asianosaisten harjoittajien tilanne;

1. Pyytää komissiota - jos tutkimustulokset sitä puoltavat - sitoutumaan muun kuin perinteisen lääketieteen hoitomuotojen tunnustamishankkeeseen ja tässä tarkoituksessa ryhtymään tarvittaviin toimiin, jotta asianmukaiset komiteat voidaan perustaa;

2. Pyytää komissiota toteuttamaan perusteellisen tutkimuksen kunkin muun kuin perinteisen lääketieteen vaarattomuudesta, tehokkuudesta, soveltamisalasta ja täydentävästä tai vaihtoehtoisesta luonteesta, sekä laatimaan vertailevan tutkimuksen voimassa olevista kansallisista oikeusjärjestelmistä, jotka koskevat muun kuin perinteisen lääketieteen harjoittajia;

3. Kehottaa komissiota, että se laatiessaan muita kuin perinteisiä lääketiedemuotoja koskevaa eurooppalaista lainsäädäntöä tekisi selvän eron luonteeltaan «täydentävän» muun kuin perinteisen lääketieteen ja niin sanotun «vaihtoehtoisen» lääketieteen välillä, toisin sanoen lääketieteen, joka korvaa perinteisen lääketieteen;

4. Pyytää neuvostoa edistämään edellä mainitun 2 kohdan mukaisesti ja alustavien esitysten tekemisen jälkeen tutkimusohjelmien kehittämistä muun kuin perinteisen lääketieteen alalla, joissa otetaan huomioon yksilöllinen ja kokonaisvaltainen lähestymistapa sekä muun kuin perinteisen lääketieteen hoitomuotojen ehkäisevä merkitys ja erityislaatuisuus; sitoutuu puolestaan toimimaan vastaavalla tavalla;

5. Pyytää komissiota toimittamaan mahdollisimman pian neuvostolle ja Euroopan parlamentille budjettikohdan B-7142 puitteissa tehtyjen tutkimusten tulokset, budjettikohdan, joka on tarkoitettu vuodesta 1994 lähtien homeopatian ja muunlaisen muun kuin perinteisen lääketieteen tehokkuudesta tehtävään tutkimukseen;

6. Pyytää komissiota valvomaan muun kuin perinteisen lääketieteen puitteissa sovellettujen hoitomuotojen tehokkuudesta tehtyjen tutkimusten yhteydessä, että missään näistä hoitomuodoista, sellaisina kuin niitä sovelletaan jäsenvaltioissa, ei käytetä uhanalaisten eläinlajien elimistä valmistettuja lääkkeitä, ja ettei niihin näin ollen liity laitonta kauppaa;

7. Kehottaa komissiota esittämään ehdotuksen direktiiviksi niistä lisäravintoaineista, jotka usein sijoitetaan erityisruokavalion ja lääketuotteiden rajalle; tällaisella lainsäädännöllä olisi voitava taata asianmukainen valmistamiskäytäntö kuluttajan suojelemiseksi rajoittamatta tällä kuitenkaan saatavuutta tai valinnan vapautta, ja taata kullekin harjoittajalla vapaus suosittaa kyseisiä tuotteita; kehottaa komissiota poistamaan eri jäsenvaltioiden väliset kaupalliset esteet sopien terveystuotteiden valmistajien kanssa pääsyvapaudesta kaikille EU:n markkinoille;

8. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille.