EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 16.6.2020 COM(2020) 248 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Kohti kestävämpää kalastusta EU:ssa: tilannekatsaus ja suuntaviivat vuodeksi 2021

{SWD(2020) 112 final}



KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Kohti kestävämpää kalastusta EU:ssa: tilannekatsaus ja suuntaviivat vuodeksi 2021

1.Johdanto Tässä tiedonannossa luodaan yleiskatsaus siihen, miten EU:n laivastot ovat edistyneet kestävään kalastukseen pääsyssä, ja tarkastellaan EU:n laivaston sosioekonomista suorituskykyä, kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välistä tasapainoa sekä purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa. Tiedonantoa olisi luettava yhdessä oheisena esitettävässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa annettujen tietojen kanssa. Lisäksi tämä tiedonanto sisältää tärkeimmät suuntaviivat, jotka ohjaavat vuoden 2021 kalastusmahdollisuuksia koskevia komission ehdotuksia. Jäsenvaltioita, neuvoa-antavia toimikuntia, sidosryhmiä ja yleisöä kehotetaan pohtimaan tiedonannossa esitettyjä politiikan linjauksia ja antamaan komissiolle palautetta 31. elokuuta 2020 mennessä. 2.Edistyminen kestävän enimmäistuoton mukaisen kalastuskuolevuuden (Fmsy) saavuttamisessa Kalastuksesta kalakantoihin kohdistuva paine väheni Koillis-Atlantilla tasaisesti vuosina 2003–2018. Kalastuskuolevuuden mediaani oli 2000-luvun alussa yli 1,5 kertaa korkeampi kuin kestävän enimmäistuoton mukainen kalastuskuolevuus (Fmsy), mutta se on nyt vakiintunut noin 1,0:aan. Tämä tarkoittaa, että kalastuksesta on jatkuvasti tullut kestävämpää. Se tarkoittaa myös, että kestävän enimmäistuoton (MSY) tavoite on yleisesti ottaen saavutettu. Jäljellä on kuitenkin vielä joitakin haasteita. Suurimmat sallitut saaliit (TACit) ovat yksi yhteisen kalastuspolitiikan tärkeimmistä hallinnointivälineistä. Komissio ehdotti Koillis-Atlantille ja sen lähialueille vuodeksi 2020 TACeja, jotka ovat kestävän tason mukaisia tai sen alapuolella (kalastuskuolevuuden – Fmsy – kannalta) kaikkien niiden 78 TACin osalta, joista oli saatavilla Fmsy-lausunto. Poikkeuksena olivat kuusi tapausta, joissa Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) ei ollut antanut lausuntoa. Kyseisissä tapauksissa päätettiin vahvistaa alhaiset TACit ainoastaan sivusaaliille, jotta uhanalaiset kannat voitaisiin elvyttää lopettamatta merkittävää kaupallista kalastusta ennenaikaisesti tai estämättä tutkijoita keräämästä tieteellistä tietoa. Lisäksi Itämerta, Pohjanmerta ja läntisiä vesialueita koskevat alueelliset monivuotiset suunnitelmat osoittautuivat hyödyllisiksi, sillä ne tarjosivat tarvittavaa joustavuutta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja mahdollistivat kalastustasojen vahvistamisen kestävän enimmäistuoton vaihteluvälille. Tietyissä tiukasti rajatuissa tapauksissa ne sallivat TACien asettamisen kestävän enimmäistuoton ylemmälle vaihteluvälille ja siten loivat puskurin terveiden kantojen pienenemiselle. Tämä koski eteläistä ja pohjoista kummeliturskaa. Samalla monivuotiset suunnitelmat olivat ratkaisevan tärkeitä vahvistettaessa TACeja kestävän enimmäistuoton alemmalle vaihteluvälille, kun kyseessä ovat useat kannat, jotka eivät ole hyvässä kunnossa. Neuvosto määritti 78 TACista 62 TACia Fmsy-arvon mukaisesti. Näin ollen on odotettavissa, että vuonna 2020 yli 99 prosenttia Itämerellä, Pohjanmerellä ja Atlantilla puretuista saaliista, joita EU hallinnoi yksinomaisesti, on peräisin kestävästi hoidetusta kalastuksesta. Lisäksi niiden Koillis-Atlantin 11 kalakannan osalta, joita hoidetaan EU:n ulkopuolisten maiden kanssa, voidaan todeta sama EU:n vesillä vuoteen 2014 asti havaittu myönteinen yleinen suuntaus, sillä F/Fmsy-indikaattorin mediaaniarvo seuraa tiiviisti EU:n vesillä todettua. Vuoden 2014 jälkeen indikaattori osoittaa kuitenkin, että Fmsy-arvon yläpuolella pyydettyjen kantojen määrä on kasvanut. TACien vahvistamisen lisäksi neuvosto hyväksyi vuonna 2019 monivuotisten suunnitelmien mukaisia korjaavia toimenpiteitä, joilla mahdollistetaan tiettyjen kalakantojen elpyminen. Nämä ovat Kelttienmeren turska ja valkoturska sekä Itämeren itäosan turska. EU:n ja Norjan välisissä neuvotteluissa sovittiin myös Pohjanmeren turskaa sekä Skagerrakin ja Kattegatin turskaa koskevista korjaavista toimenpiteistä. Näiden erityisen vaikeassa tilanteessa olevien kantojen hoidossa keskitytään nyt biomassan palauttamiseen. Sen vuoksi otettiin käyttöön poikkeuksellisia suojelutoimenpiteitä näiden kantojen saaliiden minimoimiseksi keskeisissä kaupallisissa kalastuksissa (käyttämällä valikoivampia pyydyksiä) ja sen varmistamiseksi, että kalastustavoista on oikea käsitys kaikki tiedot dokumentoivassa kalastuksessa. Vaikka nämä korjaavat toimenpiteet ovat hyödyllisiä, Kelttienmeren turskakannan nopeamman elpymisen varmistamiseksi läntisten vesialueiden monivuotisen suunnitelman tavoitteiden mukaisesti komissio olisi toivonut, että Kelttienmeren turskan TAC vahvistetaan varovaisemmalle tasolle vuodeksi 2020. Välimeren ja Mustanmeren kalastuskuolevuuden indikaattori (F/Fmsy) pysyi erittäin korkealla tasolla koko ajan vuosina 2003–2017. Vuodesta 2011, jolloin F/Fmsy oli historiallisen korkealla tasolla, F/Fmsy-arvo on pysynyt noin 2,4:ssä. Tämä osoittaa, että kantoja hyödynnetään keskimäärin huomattavasti yli yhteisen kalastuspolitiikan kestävyystavoitteen. 2.1.Biomassan kehitys Koillis-Atlantilla biomassa on kasvanut edelleen vuodesta 2007, ja vuonna 2018 se oli 48 prosenttia suurempi kuin vuonna 2003 niiden kantojen osalta, joista on voitu tehdä täysimittainen arvio. Välimeren ja Mustanmeren tilanne on pysynyt pääosin muuttumattomana siitä lähtien, kun tietosarjat otettiin käyttöön vuonna 2003, vaikka biomassa on saattanut kasvaa hieman vuodesta 2012. Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF) panee kuitenkin merkille, että tähän indikaattoriin liittyy paljon epävarmuutta.

Vaikka Koillis-Atlantilla kalastuksesta aiheutuvien paineiden vähenemisessä ja biomassan lisääntymisessä on tapahtunut paljon kehitystä, jäljellä on haasteita. Joitakin kantoja kalastetaan edelleen liikaa ja/tai turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella, ja on selvää, että näiden kantojen saattaminen kestävälle tasolle edellyttää lisätoimia. Välimeren ja Mustanmeren osalta on myös selvästikin jatkettava tarmokkaita suojelutoimia, erityisesti panemalla täytäntöön läntisen Välimeren monivuotinen toimintasuunnitelma sekä monet MedFish4Ever-julistuksen ja Sofian julistuksen noudattamiseksi toteutetut toimet, kuten vuonna 2019 hyväksytty Adrianmeren pohjakalalajien kalastusta koskeva Välimeren yleisen kalastuskomission (GFCM) monivuotinen suunnitelma. 2.2.EU:n kalastuslaivaston tila Alusten määrä EU:n laivastossa on edelleen vähentynyt. Joulukuussa 2019 EU:n alusrekisterissä (syrjäisimmät alueet mukaan luettuina) oli 81 279 alusta, mikä on 365 alusta vähemmän kuin edellisenä vuonna. Bruttovetoisuutena (GT) ilmaistu kokonaiskapasiteetti oli 1 521 189 tonnia, mikä merkitsee 11 991 bruttotonnin vähennystä edellisvuoteen verrattuna. Kokonaiskapasiteetti kilowatteina oli 6 047 356 (kW), mikä merkitsee 428 278 kW:n vähennystä joulukuuhun 2018 verrattuna. Vaikka EU:n laivaston kapasiteetti on kaiken kaikkiaan alle kalastuskapasiteetin ylärajojen, on pidettävä mielessä, että edelleen on huomattava määrä laivastonosia, jotka eivät todennäköisesti ole tasapainossa käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien kanssa. Viimeisimmät havainnot osoittavat, että vuonna 2017 arvioiduista 247 laivastonosasta 182 ei ollut tasapainossa mitattuna yhdellä keskeisellä biologisella indikaattorilla eli kestävän pyynnin indikaattorilla. EU:n laivaston taloudellinen tulos oli edelleen erittäin hyvä: nettovoitto oli noin 1,4 miljardia euroa ja keskimääräinen nettovoittomarginaali 18 prosenttia vuonna 2018. Tämä kannattavuustaso merkitsee merkittävää parannusta, kun otetaan huomioon, että EU:n laivaston toiminta oli juuri ja juuri kannattavaa vuonna 2008. Tulosten jatkuva paraneminen johtui pääasiassa siitä, että eräiden tärkeiden kantojen tilan parani, kalojen keskimääräiset hinnat olivat korkeita (aluksista purettiin vähemmän kalaa, mutta arvo oli suurempi) ja polttoaineiden hinnat pysyivät alhaisina. Vaikka vuoden 2019 lukuja ei ole vielä saatavilla, odotetaan erittäin hyvää kokonaiskannattavuutta, sillä nettovoitto ja keskimääräinen nettovoittomarginaali vastaavat vuoden 2018 lukuja. EU:n eri kalastusalueiden välillä on kuitenkin edelleen tuntuvia eroja, ja kannattavuus on heikointa Itämerellä, Välimerellä ja Mustallamerellä. Kestävällä tavalla hyödynnettyjä kantoja (kuten merikrottia ja lasikampelaa Irlanninmerellä, merianturaa Englannin kanaalin länsiosissa ja lasikampelaa Pohjanmerellä) kalastavien laivastojen taloudellinen tilanne koheni, sillä ne näyttivät parantavan kannattavuuttaan ja palkkausta. Sitä vastoin liikakalastettuja kantoja (Itämeren itäosan turskaa ja Kelttienmeren turskaa) pyytävien laivastojen talouden tulos oli yleensä heikompi. EU:n kalastuslaivaston kokonaistyöllisyys kokoaikaiseksi muutettuna on vähentynyt vuosittain keskimäärin 1,2 prosenttia vuodesta 2008, osittain koska EU:n kalastuslaivaston kapasiteetti on supistunut. Keskimääräinen palkka kokoaikavastaavaa kohti on kuitenkin noussut 2,5 prosenttia vuosittain. Keskimääräinen vuosipalkka kokoaikavastaavaa kohti on 25 000 euroa. Eräiden Pohjanmeren ja Atlantin laivastojen työllisyyden kasvu – toisin kuin muilla alueilla – näyttäisi olevan vakiintumassa. EU:n laivaston taloudellista tulosta vuonna 2020 koskevat ennusteet ovat toistaiseksi erittäin epävarmoja, mikä johtuu covid-19-terveyskriisistä johtuvasta kysynnän vähenemisestä ja toimitusketjujen häiriintymisestä. Varhaiset merkit viittaavat siihen, että covid-19-pandemian alkuvaiheissaan aiheuttamat markkinahäiriöt ovat koetelleet kalastusalaa ankarasti, sillä kysyntä on äkillisesti laskenut. Kysynnän lasku ja sitä seurannut ensimyyntihintojen lasku johtivat siihen, että monet alukset keskeyttivät toimintansa. Hotelli- ja ravitsemisalan kanavien sulkeutuminen vaikutti arvokkaiden lajien kalastusta ja pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaviin laivastonosiin. Vaikutukset kohdistuivat myös voimakkaasti vientimarkkinoista riippuvaisiin kalastuslaivastoihin. Kysyntään liittyvien ongelmien lisäksi terveystilanteeseen liittyvät toimenpiteet haittasivat jotakin kalastuksia hieman. Huhtikuun puolivälistä alkaen tilanne näyttää parantuneen sekä pyynti- että kalanjalostusalalla. Polttoaineiden erittäin alhaiset hinnat vuonna 2020 voivat auttaa alentamaan EU:n laivastojen toimintakustannuksia. Tämän ennennäkemättömän tilanteen korjaamiseksi komissio ehdotti useita kiireellisiä tukitoimenpiteitä, jotka EU:n lainsäätäjät hyväksyivät. Nämä toimenpiteet auttavat suojelemaan tuhansia työpaikkoja EU:n rannikkoalueilla ja ylläpitämään elintarviketurvaa. Niillä laajennetaan Euroopan meri- ja kalatalousrahaston (EMKR) soveltamisalaa, jotta voidaan korvata kansanterveyskriisin aiheuttamat taloudelliset menetykset, joustavoittaa rahoitusvarojen jakamista kunkin jäsenvaltion toimintaohjelmassa ja ottaa käyttöön yksinkertaistettu menettely toimintaohjelmien muuttamiseksi, jotta uudet toimenpiteet voidaan ottaa käyttöön nopeasti. Uudet tilapäiset valtiontukipuitteet antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden myöntää helpotusta kriisistä kärsineille kalastusalan talouden toimijoille valtiontukena. Vaikka EU:n laivaston kapasiteetti jää kaiken kaikkiaan kalastuskapasiteetin oikeudellisten ylärajojen alapuolelle, huolena on huomattava määrä laivastonosia, jotka eivät todennäköisesti ole tasapainossa käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien kanssa. Tähän olisi puututtava jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmiin sisältyvillä asianmukaisilla toimenpiteillä. 2.3.Purkamisvelvoite Velvoite purkaa aluksesta kaikki saaliit tuli täysimittaisesti voimaan vuonna 2019. Purkamisvelvoitteen edistymisen arvioimiseksi komissio sai raportit 18 jäsenvaltiolta ja viideltä neuvoa-antavalta toimikunnalta. Myös muita tietolähteitä käytettiin; apuna oli esimerkiksi komission 14. kesäkuuta 2019 järjestämä seminaari purkamisvelvoitteen panemisesta täytäntöön, valvonnasta ja täytäntöönpanotoimista. Sääntöjen noudattaminen näyttää yleisesti ottaen olevan edelleen heikkoa. Jäsenvaltioiden on panostettava enemmän valvontaan ja täytäntöönpanotoimiin. Suuri ongelma on edelleen se, että useimmat maat eivät ilmoita tarkasti, kuinka paljon kalaa on heitetty pois purkamisvelvoitetta koskevien poikkeusten nojalla, aluksista puretaan edelleen hyvin vähän vähimmäiskokoa pienempää kalaa, ja jäsenvaltioilla on vaikeuksia valvoa tällaisia saaliita. Purkamisvelvoitteen vaikutus jäsenvaltioihin ja kalastusalaan onkin näistä puutteista johtuen edelleen vähäinen, vaikka sidosryhmät olivatkin asiasta alun perin hyvinkin huolissaan ennen kuin purkamisvelvoite pantiin täysimittaisesti täytäntöön vuonna 2019.

Kovin harvat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet erityisiä tutkimuksia ja pilottihankkeita valikoivien pyydysten tai välttämisstrategioiden testaamiseksi. Vuonna 2019 painopiste siirtyi näytteenotto-ohjelmiin ja taloudellisiin tutkimuksiin, joilla tuetaan de minimis ‑poikkeuksia ja korkeaan eloonjäämisasteeseen perustuvia poikkeuksia. Jäsenvaltioiden alueelliset ryhmittymät puuttuivat vuonna 2019 menestyksekkäästi potentiaalisiin pullonkaulatilanteisiin hyödyntämällä komission ja muiden sidosryhmien kanssa kehitettyjä ratkaisuja. Tietyt jäsenvaltiot esimerkiksi sopivat vaihtavansa kiintiöitä niin, että TACit koskevat ainoastaan sivusaaliita ja samalla toteutetaan toimenpiteitä sivusaaliiden vähentämiseksi. Kiintiöiden vaihtomekanismia käytettiin onnistuneesti. STECF katsoi kuitenkin, että jotkin sivusaaliiden vähentämistoimenpiteet eivät olleet riittävän tehokkaita. Tämän vuoksi komissio on sisällyttänyt kalastusmahdollisuuksia koskevaan ehdotukseensa joitakin asiaan olennaisesti liittyviä korjaavia toimenpiteitä. Purkamisvelvoitteen valvonta on edelleen ratkaisematta oleva haaste. Komissio ryhtyi helmikuussa 2020 tekemään tarkastuksia, jossa selvitetään, miten tarkastukseen valitut jäsenvaltiot varmistavat purkamisvelvoitteen valvonnan ja täytäntöönpanotoimet. Tähän mennessä tehtyjen tarkastusten alustavat havainnot osoittavat, että asianomaiset jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä ja että saaliita heitetään pois huomattavia määriä ilman dokumentointia. Näiden havaintojen tukena on useita raportteja, muun muassa kolme Euroopan kalastuksenvalvontaviraston (EFCA) vaatimustenmukaisuuden arviointiraporttia purkamisvelvoitteen täytäntöönpanosta. Nämä raportit vahvistavat, että purkamisvelvoitteen noudattamatta jättäminen oli arviointijaksolla (2015/2016 – 2017) laajamittaista tietyissä Pohjanmeren ja luoteisten vesialueiden laivastonosissa tietyissä kalastuksissa. Pyydysten ja pyyntimenetelmien valikoivuuden lisäämiseksi tarvitaan jatkuvia toimia. Purkamisvelvoitteen valvontaan ja täytäntöönpanotoimiin on kiinnitettävä enemmän huomiota, erityisesti käyttämällä sopivia nykyaikaisia valvontavälineitä, kuten sähköisiä etäseurantajärjestelmiä, jotka ovat toimivin ja kustannustehokkain keino valvoa purkamisvelvoitetta merellä. Komissio jatkaa yhteistyötä lainsäätäjien kanssa, jotta päästään yhteisymmärrykseen tarkistetusta kalastuksenvalvontajärjestelmästä, joka voi helpottaa näiden nykyaikaisten valvontavälineiden käyttöä. 3.Vuoden 2021 kalastusmahdollisuuksia koskevat ehdotukset 3.1.Kalastusmahdollisuuksia koskevien ehdotusten tavoitteet vuonna 2021 Kalakantoja on vuodesta 2020 lähtien hoidettava kestävän enimmäistuoton tavoitteen mukaisesti. Atlantin, Pohjanmeren ja Itämeren kantoja koskevien komission ehdotusten päätavoitteena on sen vuoksi kestävän enimmäistuoton (Fmsy) säilyttäminen tai saavuttaminen MSY-arvioiduilla kannoilla. Komissio panee hoitosuunnitelmat kokonaisuudessaan täytäntöön. Komissio ehdottaa joko kestävän enimmäistuoton mahdollistavaa pistearvoa tai hyödyntää ICESin ilmoittamaa kestävän enimmäistuoton vaihteluväliä, jos se on oikeudellisesti mahdollista monivuotisen suunnitelman mukaisesti. Jos ICES suosittaa, että kohdekannoista ei pyydetä saaliita, keskitytään kantojen elvyttämiseen monivuotisten suunnitelmien mukaisilla korjaavilla toimenpiteillä. Ehdotuksissa pyritään myös edelleen löytämään ratkaisuja purkamisvelvoitteen tehokkaan täytäntöönpanon helpottamiseksi. Työtä kaikkien sidosryhmien kanssa jatketaan sen varmistamiseksi, että näiden suunnitelmien kattamista kannoista tehdään mahdollisimman pian kestävää enimmäistuottoa koskeva täydellinen tieteellinen arvio. Vaikka joidenkin kantojen huono tila johtuu myös muista ihmisen toiminnan aiheuttamista tekijöistä (kuten ilmastonmuutoksesta ja saastumisesta), jotka vaativat toimia, kyseisiin kantoihin kohdistuvaa kalastuspainetta on edelleen rajoitettava. Komissio tehostaa yhdessä tutkijoiden kanssa kalastuksen ekosysteemeihin liittyvää työtä pyrkien sisällyttämään nämä tekijät kalastuksenhoitoon. Välimeren ja Mustanmeren kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetusehdotuksessa esitetään lisätoimia läntisen Välimeren monivuotisen suunnitelman täytäntöönpanoon vuonna 2021. Lisätoimilla pyritään käytettävissä olevien tieteellisten lausuntojen perusteella saavuttamaan vähennyksiä, ottaen huomioon monivuotisen ohjelman tavoite saavuttaa alueella Fmsy viimeistään vuonna 2025. Ehdotukseen sisältyvät myös jo voimassa olevat Välimeren yleisen kalastuskomission toimenpiteet, mukaan lukien vuonna 2019 hyväksytyt toimenpiteet, kuten Adrianmeren pohjakalakantoja koskeva monivuotinen suunnitelma, pieniä pelagisia lajeja koskevat Adrianmeren kiireelliset toimenpiteet, ankeriaita koskevat toimenpiteet ja piikkikampelan TACit Mustallamerellä sekä kilohailin autonominen kiintiö kyseisellä merialueella. 3.2.Seuraavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisen keskeiset vaiheet Kalastusmahdollisuuksia koskevien komission ehdotusten perustana ovat saaliita koskevat ICESin tieteelliset lausunnot, jotka saadaan useassa osassa. ICES julkaisee saalislausuntonsa touko- ja kesäkuussa ja päivittää osan lausunnostaan sen jälkeen, kun merellä on syksyllä tehty tutkimuksia. Suurista pelagisista kannoista annetaan lausunto syyskuussa. Komissio pyrkii sisällyttämään alkuperäisiin ehdotuksiinsa mahdollisimman monta kalakantaa. Kalastusmahdollisuuksia koskeviin ehdotuksiin sisältyy nytkin kalastusmahdollisuudet pro memoria (pm) kannoista, joita hallinnoidaan kansainvälisten kumppaneiden, kuten Norjan, kanssa tai joista tieteelliset lausunnot saadaan myöhemmin tänä vuonna. EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan erosopimuksessa vahvistettu siirtymäkausi päättyy vuoden 2020 lopussa, ellei sitä pidennetä. Kannoista, joista komission on kuultava Yhdistynyttä kuningaskuntaa, samoin kuin Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Norjaa, vuoden 2021 kalastusmahdollisuudet esitetään pro memoria odotettaessa neuvottelujen aikataulua ja tuloksia. Covid-19-pandemian vuoksi tieteellisten lausuntojen antaminen sekä tietojen toimittaminen ilman keskeytyksiä ovat jo heikentyneet, mikä voi johtaa siihen, että lausuntojen ajoituksessa ja muodossa on eroja aiempiin vuosiin verrattuna. Komissio kehottaa jäsenvaltioita ja sidosryhmiä ottamaan tieteelliset lausunnot huomioon heti, kun ne ovat julkisesti saatavilla. Sidosryhmillä on myös mahdollisuus antaa kalastusmahdollisuuksia koskevia suosituksia neuvoa-antavien toimikuntien ja jäsenvaltioiden välityksellä. Ottaen huomioon nämä kuulemiset komissio aikoo hyväksyä neljä ehdotusta: Itämeri (elokuu), Välimeri ja Mustameri (syyskuu), Koillis-Atlantin syvänmeren kannat (lokakuu) sekä Atlantti ja Pohjanmeri (lokakuu). Niistä keskustellaan erillisissä neuvoston kokouksissa, joita ovat lokakuun neuvosto Itämeren osalta, marraskuun neuvosto syvänmeren kantojen sekä Välimeren ja Mustanmeren osalta sekä joulukuun neuvosto Atlantin ja Pohjanmeren osalta. 3.3.Kalastusmahdollisuuksien vahvistaminen eri merialueille EU:n yksin hallinnoimien Itämeren, Pohjanmeren ja läntisten vesialueiden kantojen kalastusmahdollisuudet vahvistetaan asianomaisten monivuotisten suunnitelmien perusteella. Suunnitelmissa määritetään kalastuskuolevuuden Fmsy-arvon vaihteluvälit, ja ne tarjoavat siten jonkin verran joustavuutta tietyillä edellytyksillä. ICESiltä pyydetään lausunto, jonka pohjalta voidaan arvioida, onko tätä joustoa tarpeen ja mahdollista käyttää. Fmsy-vaihteluvälin korkeimpia arvoja voidaan käyttää TACien ehdottamiseen vain, jos kannat ovat terveitä ja jos tieteellisissä lausunnoissa tätä pidetään välttämättömänä monivuotisen suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi sekakalastuksessa, jotta voidaan välttää lajien sisäisestä tai niiden välisestä dynamiikasta kannalle aiheutuva vakava haitta taikka rajoittaa suuria vuotuisia vaihteluja. Purkamisvelvoitteen täysimittaisen täytäntöönpanon yhteydessä komissio aikoo ehdottaa Itämerelle, läntisille vesialueille ja Pohjanmerelle kalastusmahdollisuuksia ICESin saalislausuntojen mukaisesti ja vähentää tarvittaessa de minimis -määrät tai korkeaan eloonjäämisasteeseen perustuvat määrät. Purkamisvelvoitteen täysimittaisen täytäntöönpanon helpottamiseksi on tärkeää käyttää kaikkia vaikutusten lievittämiseen soveltuvia välineitä, tarvittaessa myös ICESin mahdollista lausuntoa sekakalastusta koskevasta lähestymistavasta. Tässä yhteydessä komissio arvioi jäsenvaltioiden edistymistä sivusaaliiden vähentämistoimenpiteissä. Asianomaisten alueellisten ryhmien on puolestaan kehitettävä haavoittuvia kantoja koskevia keskipitkän aikavälin korjaavia toimenpiteitä. Niiden Fmsy-arvioitujen kantojen osalta, joista neuvotellaan EU:n ulkopuolisten maiden kanssa, komissio pyrkii saamaan aikaan sopimuksen, joka noudattaa pitkän aikavälin hoitostrategioita, tai jos tällaisia strategioita ei ole, Fmsy-lausuntoja. EU:n olisi myös edelleen etsittävä ratkaisuja, joilla vältetään rannikkovaltioiden välisten jakojärjestelyjen puuttumisesta johtuva pelagisten kantojen liikakalastus Koillis-Atlantilla.