FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 8.12.2010 
SEK(2010) 1497 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
  
Oheisasiakirja 
  
KOMISSION TIEDONANTOON 
 
Seuraamusjärjestelmien lujittamin en finanssipalvelujen alalla 
{SEK(2010) 1496 lopullinen} 
{KOM(2010) 716 lopullinen} 
FI 2   FI 1. JOHDANTO  
Finanssikriisi on herättänyt epä ilyjä siitä, nouda tetaanko ja sovelletaanko  finanssimarkkinoita 
koskevia sääntöjä aina niin kuin pitäisi.  
Komissio ja valvontaviranomaisten komiteat  ovat tehneet Ecofin-neuvoston vuonna 2007 
antaman poliittisen toimeksiannon muka isesti selvityksen seuraamusvaltuuksien 
yhdenmukaisuudesta, vastaavuudesta ja tosiasiall isesta käytöstä jäsenvaltioissa Euroopan 
finanssipalvelualalla.  
2. ONGELMAN MÄÄRITTELY  
Alustava analyysi, joka on tehty valvontavir anomaisten komiteoiden antamien tietojen 
pohjalta, osoittaa, että kansallisissa seuraamusjä rjestelmissä on tiettyjä eroja ja heikkouksia  
ja että kyseisillä järjestelmillä ei välttämättä vo ida varmistaa, että seuraamukset ovat riittävän 
tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.  
Hallinnollisten taloudellisten seuraamusten s uuruudessa on merkittäviä jäsenvaltioiden välisiä 
eroja, vaikka olisi kyse samantyyppisistä rikkomuksista, ja joissakin jäsenvaltioissa 
seuraamukset näyttävät olevan liian lieviä. M uutaman tuhannen euron sakot eivät voi olla 
riittävän varoittavia finanssi alalla, jolla monet mahdolliset lainrikkojat ovat rajatylittävää 
toimintaa harjoittavia finanssilaitoksia, jo illa on huomattavan suuret liikevaihdot.  
Joissakin jäsenvaltioissa viranomaisille ei ol e annettu tärkeitä seur aamusvaltuuksia (kuten 
valtuuksia toimiluvan peruuttamiseen), joita voidaan tarvita tehokkaiden seuraamusten 
määräämiseen tietyistä rikkomuksista.  
Eroja on myös siinä, keitä rikkomuksista voidaan  rangaista, sillä jois sakin jäsenvaltioissa 
seuraamuksia ei voida määrätä luonnollisille  henkilöille tai oikeushenkilöille. Sen vuoksi 
tiettyjen rikkomusten tekijöitä kohdellaan eri tavoin riippuen siitä, missä jäsenvaltiossa rikkomukset on tehty.  
Perusteet, joilla päätetään seuraamusten ankaru udesta, ovat myös hyvin erilaisia, eikä niissä 
aina oteta huomioon sellaisia te kijöitä (kuten rikkomuksesta sa atua hyötyä), joilla voidaan 
varmistaa seuraamusten oikeas uhteisuus ja varoittavuus. 
Joissakin jäsenvaltioissa on mahdollista määrät ä rikosoikeudellisia se uraamuksia tietyistä 
rikkomuksista, kun taas toisissa niistä voidaan  määrätä vain halli nnollisia seuraamuksia. 
Rikosoikeudelliset seuraamukset antavat kuitenkin vakavan viesti n yksittäisille lainrikkojille, 
ja niillä voi olla merkitt ävä ehkäisevä vaikutus.  
Eri jäsenvaltiot eivät myöskään käytä seuraam uksia yhtä paljon, vaikka niiden pankki- ja 
vakuutusalat olisivat  samansuuruiset.  
Havaitut ongelmat 
 
Edellä kuvatuilla eroilla ja  heikkouksilla voi olla seuraavia vaikutuksia:  
1. Niiden vuoksi EU:n finanssilainsäädä nnön rikkomisesta määrättävät seuraamukset eivät 
ole riittävän tehokkaita, oi keasuhteisia ja varoittavia .  
FI 3   FI 2. Ne voivat vääristää sisämarkkinoilla käytävää kilpailua .  
3. Niillä voi olla kielteinen vaikutus finanssivalvontaan .  
Näiden ongelmat voivat aiheuttaa sen, että EU:n finanssipalvelusääntöjä ei noudateta , mikä 
voi lisätä markkinoiden mani puloinnin ja avoimuuden puutt een vaaraa ja haitata viime 
kädessä finanssimarkkinoiden moitteetonta toimintaa.   
Tämä tilanne voi olla vakava uhka kuluttajansuojalle ja markkinoiden eheydelle  ja 
vaikuttaa kielteisesti koko talouteen.  
Lisäksi nykyinen tilanne voi heik entää luottamusta finanssialaan.   
3. TOISSIJAISUUSKYSY MYSTEN ANALYYSI  
Kansallisten seuraamusjärjestelmien lähentäminen vaikuttaa tarpeelliselta, koska niiden 
lähentämisellä voidaan lisätä seuraamusten va roittavuutta ja varmistaa siten tasapuoliset 
toimintaedellytykset, EU:n finanssipalvel ulainsäädännön yhdenmukain en soveltaminen ja 
täysitehoinen yhteistyö kans allisten valvontaviranomaist en välillä koko EU:ssa. Nämä 
tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin EU:n to imilla kuin erilaisilla ka nsallisilla aloitteilla. 
Vaikka toimivaltaiset viranomaiset parantai sivat nykyisten seuraamusvaltuuksien käyttöä 
kansallisella tasolla, sillä ei kuitenkaan saataisi aikaan  riittävää lähentymistä.  
4. EU: N TOIMIEN TAVOITTEET  
EU:n toimilla voitaisiin saavuttaa seuraavat yleiset poliittiset tavoitteet:  
• luottamuksen palauttaminen rahoitusalaa kohtaan  
• paremman suojan tarjoaminen fi nanssipalvelujen käyttäjille 
• finanssimarkkinoiden turval lisuus, vakaus ja eheys 
• EU:n finanssisääntöjen noudattaminen, jolla ed istetään finanssimarkkinoiden moitteetonta 
toimintaa. 
Näiden yleisten tavoitteiden saavuttamine n edellyttää seuraavien erityistavoitteiden 
saavuttamista: 
• seuraamusten tehokkuus, oikeasuhteisuus ja varoittavuus 
• tasapuolisten toimintaedellytysten kehittäminen, jolla vähennetään sääntelyn katvealueiden 
hyväksikäyttöä 
• finanssilaitosten tehokas valvonta. 
5. TOIMINTAVAIHTOEHDOT , VAIKUTUSTEN ARVIOINTI JA VERTAILU  
Vaikutusten arviointi rajoittuu tässä vaiheessa sellaisten vaihtoehtojen yleiseen arviointiin, 
joilla voidaan lähentää ja lujittaa kansallisia seuraamusjärjestelmiä. Toimintavaihtoehdoissa ei 
FI 4   FI käsitellä sitä, mitä toimenpiteitä tarvita an kullakin alalla (p ankki-, vakuutus- ja 
arvopaperialalla), vaan näitä arvioidaan vasta sitten, kun komissio antaa konkreettisia 
ehdotuksia.  
5.1. Toimenpiteiden sisält öön liittyvät vaihtoehdot 
Vaikutusten arvioinnissa on yksilöity viisi aihealuetta, joilla EU voi toteuttaa toimia. 
Jokaisella aihealueella on analysoitu ja verrattu eri toimintavaihtoehtoja. 
AIHEALUE 1: Hallinnollisten seuraamusten tyypit ja hallinnollisten 
taloudellisten seuraamusten suuruus  
Tämä aihealue liittyy kansallisen lainsääd ännön mukaisten hallinnollisten seuraamusten 
tyyppeihin ja suuruuteen.  
Vaihtoehdot  
1: Ei EU:n toimia.  
2: Yhteiset vähimmäissäännökset hallinnollisten seuraamus ten tyypeistä ja taloudellisten seuraamusten suuruudesta 
tärkeimpiä rikkomuksia varten.  
3: Yhdenmukaiset hallinnolliset seuraamukset ja samansuurui set taloudelliset seuraamukset tä rkeimpiä rikkomuksia varten.  
4: Yhdenmukaiset hallinnolliset seuraamukset ja samans uuruiset taloudelliset seuraamukset koko EU:ssa kaikkia 
rikkomuksia varten.  
Vaihtoehdossa 1  jäsenvaltiot eivät luultavast i olisi halukkaita vertaamaan 
seuraamustyyppejään ja taloudellisten seuraa musten suuruutta siihen, mitä muissa 
jäsenvaltioissa on niistä sääd etty, tai kyseenalaistamaan oman järjestelmänsä tehokkuutta. 
Järjestelmien väliset erot säilyisivät. 
Vaihtoehdon 2  avulla varmistettaisiin, että rikkomuksia käsitellään samalla tavoin kaikissa 
jäsenvaltioissa, mikä edistäis i tasapuolisten toimintaedellytysten kehittymistä Euroopan 
finanssimarkkinoilla. Tämä lisäisi kulutta jien luottamusta ja voisi lisätä myös 
finanssipalvelutuotteiden myyn tiä yli rajojen. Toisiaan va staavien vähimmäisvaltuuksien 
antaminen toimivaltaisille viranomaisille parant aisi rajatylittävää valvontaa. Seuraamuksilla 
olisi varoittavampi vaikutus ai nakin niissä jäsenvaltioissa, joissa seuraamukset ovat nykyään 
liian lieviä. EU:n lainsäädännön rikkomisen vaar a pienenisi, millä olisi myönteinen vaikutus 
kuluttajansuojaan, finanssila itosten väliseen kilpailuun sekä finanssimarkkinoiden 
turvallisuuteen ja eheyteen. Jäsenvaltioiden sallittaisiin antaa EU:n vähimmäisvaatimuksia 
tiukempia säännöksiä ja mukauttaa seuraamuksia  omien kansallisten oikeusjärjestelmiensä 
erityispiirteisiin. Kansallista lainsäädäntöä olisi muutettava vain joissakin jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioille ei todennäköi sesti aiheutuisi kovinkaan pa ljon kustannuksia sääntöjen 
noudattamisesta.  
Vaihtoehdolla 3  voitaisiin tehokkaasti varmis taa tasapuoliset toimintaed ellytykset, koska sillä 
rajoitettaisiin finanssipalvel ujen tarjoajien mahdollisuuksia  käyttää hyväkseen sääntelyn 
katvealueita eri jäsenvaltioiden  sääntelyjärjestelmien välisten erojen vuoksi. Vaihtoehdolla 
lisättäisiin seuraamusten varoitt avaa vaikutusta ja pienenne ttäisiin siten EU:n oikeuden 
rikkomisen vaaraa, millä olisi myönteinen va ikutus kuluttajansuoj aan, kilpailuun sekä 
finanssimarkkinoiden turvallisuuteen ja eheyte en. Jäsenvaltiot eivät vo isi kuitenkaan säätää 
muunlaisia seuraamuksia eivätkä suurem pia sakkoja kuin EU:n yhdenmukaisessa 
FI 5   FI oikeudellisessa kehyksessä s äädetään. Tämä vaihtoehto vaatisi todennäköisesti suuria 
muutoksia kansallisiin lainsäädäntöihin. 
Vaihtoehto 4  olisi tehokkain tapa varmistaa tasapuol iset toimintaedellytykset ja lisätä 
valvontaviranomaisten välistä luottamust a, koska sillä poist ettaisiin kaikki 
seuraamusjärjestelmien väliset erot. Luultavasti se  vaatisi kuitenkin suur ia muutoksia kaikkiin 
kansallisiin lainsäädäntö ihin ja poistaisi kaiken jousta vuuden siitä, miten EU:n oikeuden 
rikkomista käsitellään. Yhdenm ukaisen järjestelmän noudattaminen aiheuttaisi suuria 
kustannuksia, eikä tällainen järjestelmä sopisi eri jä senvaltioiden kansallisiin 
oikeusjärjestelmiin tai -kulttuureihin.  
AIHEALUE 2: Hallinnollisten seuraamusten kohteet  
Tämä aihealue liittyy mahdollisuuteen soveltaa  seuraamuksia luonnollisii n henkilöihin ja/tai 
oikeushenkilöihin, jotka ovat vastuussa EU:n finanssipalvelusääntöjen rikkomisesta.  
Vaihtoehdot  
1: Ei EU:n toimia.  
2: Seuraamuksia voidaan soveltaa sekä  luonnollisiin että oikeushenkilöihin.  
Vaihtoehdossa 1  jäsenvaltiot eivät luultavasti laaj entaisi lainsäädä nnöissään säädettyä 
seuraamusten soveltamisalaa oikeussubjekti en osalta, minkä vuoksi seuraamukset eivät 
todennäköisesti olisi optimaalisen varoittavia.  
Vaihtoehdolla 2 lisättäisiin sen sijaan merkittävästi seuraamusten varoittavaa vaikutusta, 
mikä edistäisi EU:n lainsäädännön nouda ttamista ja vaikuttaisi myönteisesti 
kuluttajansuojaan, reiluun kilpailuun sekä fina nssimarkkinoiden turvallisuuteen ja eheyteen. 
Tällä vaihtoehdolla edistettäi siin tasapuolisten toimintaedellytysten kehittymistä Euroopan 
finanssimarkkinoilla ja lisättäisiin kuluttaji en luottamusta sekä valvontaviranomaisten 
keskinäistä luottamusta. Lainsäädäntötoimia o lisi toteutettava vain niissä jäsenvaltioissa, 
joissa seuraamuksia ei so velleta sekä luonnollisiin että oikeushenkilöihin.  
AIHEALUE 3: Seuraamuksissa huomioon otettavat tekijät  
Tämä aihealue liittyy siihen, mitä tekijöit ä toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon 
päättäessään siitä, minkätyyppistä seuraamusta tietyn rikkomukseen tekijään sovelletaan ja 
kuinka suuri hallinnollinen taloudel linen seuraamus tälle määrätään.  
Vaihtoehdot  
1: Ei EU:n toimia.  
2: Kaikki viranomaiset ottavat tietyt olennaiset  tekijät huomioon.  
3: Tyhjentävä luettelo tekijöistä, jotka kaikki en kansallisten viranomaisten on otettava huomioon.  
Vaihtoehdossa 1  kaikki jäsenvaltiot ottaisivat  huomioon rikkomuksen vakavuuden mutta 
eivät välttämättä muita tekijö itä, tai muut tekijät otetta isiin huomioon vain tietyissä 
rikkomuksissa. Tämä ei todennäköisesti riittä isi takaamaan seuraamusten optimaalista 
varoittavuutta.  
FI 6   FI Vaihtoehdossa 2  seuraamukset voitaisiin mukauttaa paremmin rikkomusten vaikutuksiin ja 
rikkomusten tekijöiden henkil ökohtaiseen tilanteeseen, mi kä auttaisi varmistamaan 
seuraamusten tehokkuuden, oikeasuhteisuuden  ja varoittavuuden. Seuraamusten 
soveltamistavat yhtenäistyisivät Euroopassa, mikä  helpottaisi toimivaltaisten viranomaisten 
välistä yhteistyötä. Seuraamusten oikeasuhteisuus olisi helpompi varmistaa, ja seuraamuksilla olisi varoittavampi vaikutus, mikä vähentäi si EU:n lainsäädännön rikkomisen vaaraa. 
Lainrikkojien yhteistyöhalukkuude n huomioon ottaminen edistäisi rikkomusten ilmituloa. 
Jäsenvaltioille ei todennäköi sesti aiheutuisi kovinkaan pa ljon kustannuksia sääntöjen 
noudattamisesta. 
Vaihtoehdossa 3  seuraamusten yhdenmukainen soveltamistapa parantaisi rajatylittävää 
valvontaa. Jos tässä vaihtoehdossa otettaisiin  yhdenmukaisesti huomioon samat tekijät kuin 
vaihtoehdossa 2, sillä olisi sama myönteinen vaikutus seuraamusten oikeasuhteisuuteen ja 
varoittavuuteen sekä rikkomusten ilmituloon kui n jälkimmäisellä vaihtoehdolla. Luetteloon 
sisältyisivät kuitenkin ainoastaan sellaiset tekijät, jotka voidaan ottaa samalla tavoin huomioon kaikissa kansallisissa oikeusjärjeste lmissä, mikä sulkisi pois mahdollisuuden ottaa 
huomioon myös muita tekijöitä, jotka voi sivat olla merkityksellisiä joissakin 
oikeusjärjestelmissä. Tämän vaihtoehdon noudatt aminen voisi aiheuttaa suuria kustannuksia, 
koska se edellyttäisi kaikkien niiden sääntöjen muuttamista, jotka koskevat seuraamusten soveltamistapaa.  
AIHEALUE 4: Rikosoikeudelliset seuraamukset 
 
Tämä aihealue liittyy siihen, sovelletaanko EU :n finanssipalvelulainsäädännön rikkomiseen 
myös rikosoikeudellisia seuraamuksia.  
Vaihtoehdot  
1: Ei EU:n toimia.  
2: Rikosoikeudellisten seuraamusten käytt öönotto vakavimpia rikkomuksia varten.  
Vaihtoehdossa 1  jäsenvaltiot eivät todennäköisesti tarkistaisi rikoslainsäädäntöjään 
lähentääkseen niitä tällä alalla.  
Vaihtoehto 2  antaisi vakavan viestin siitä, että lainsäädännön rikkomista ei hyväksytä, mikä 
voisi lisätä seuraamusten varoittavuutta ja va ikuttaa myönteisesti yleisön käsitykseen niiden 
asianmukaisuudesta. Rikosoikeudellisia rangaist uksia ei sovellettaisi kaikkiin rikkomuksiin 
vaan ainoastaan kaikkein vakavimpiin niistä, joissa ne olisivat tehokkain, toimivin ja 
varoittavin keino varmistaa, että EU:n finanssipalvelusää nnöt pannaan asianmukaisesti 
täytäntöön. Rikosoikeudellisista seuraamuksista sääd ettäisiin vain niillä aloilla, joilla se on 
ehdottoman tarpeellista.  
AIHEALUE 5: Seuraamusten tehokasta soveltamista tukevat EU:n toimet  
Tämä aihealue liittyy mekanismeihin, joita jä senvaltiot voivat ottaa käyttöön parantaakseen 
seuraamusten soveltamista ja erityisesti rikkomus ten ilmituloa. EU:n toim et painottuisivat 1) 
olennaisiin valtuuksiin ja tutkintavälineisiin, jotka annettaisiin kaikille toimivaltaisille 
viranomaisille, ja 2) kansallisten  viranomaisten väliseen yhteistyöhön.  
Vaihtoehdot  
1: Euroopan valvontaviranomaisten harjoitta ma koordinointi – ei muita EU:n toimia.  
FI 7   FI 2: EU:n lisätoimet, joi lla varmistetaan, että  kaikki jäsenvaltiot antavat olennaiset  valtuudet ja välinee t viranomaisilleen.  
Vaihtoehdossa 1  eräät jäsenvaltiot säilyttäisivät ilmiantoa koskevat sääntönsä, mutta 
jäsenvaltioiden enemmistö ei todennäköise sti ottaisi käyttöön  yhdenmukaisia ja 
ennakoitavissa olevia ohjelmia, joilla suojatta isiin ilmiantajia ja vapautettaisiin nämä 
seuraamuksista, jos he ovat osallistuneet rikkom ukseen (seuraamusten määräämättä jättämistä 
tai lieventämistä koskevat ohjelmat). Kansallisia seuraamusjärjestelmiä voitaisiin lujittaa jossain määrin uusien Euroopan valvontaviranom aisten harjoittaman koordinoinnin ansiosta.  
Vaihtoehdossa 2  seuraamusten täytäntöönpano tehostuis i enemmän, koska tämä vaihtoehto 
tarjoaisi uusia välineitä rikkomusten paljas tamiseen. Seuraamuksilla olisi varoittavampi 
vaikutus, jos rikkomukset havaittaisiin ja n iistä rangaistaisiin säännönmukaisesti. Jos 
seuraamusjärjestelmistä muodost uu se käsitys, että rikkomust en tekijät saadaan yleensä 
paljastettua ja heitä rangais taan tehokkaasti, luottamu s finanssialaan palautuu.  
5.1.1.  Parhaat toimintavaihtoehdot 
Edellä mainituilla viidellä aihealueel la on valittu seuraav at vaihtoehdot:  
• AIHEALUE 1: hallinnollisten seuraamusten t yyppejä ja ankaruutta koskevien yhteisten 
vähimmäisvaatimusten asettaminen 
• AIHEALUE 2: sekä luonnollis iin että oikeushenkilöihin sovellettavat seuraamukset 
• AIHEALUE 3: tietyt olennaiset tekijät, jotka kaikkien kansallisten viranomaisten tulee 
ottaa huomioon   
• AIHEALUE 4: rikosoikeudell isten seuraamusten käyttöönotto vakavimpia rikkomuksia 
varten 
• AIHEALUE 5: rikkomusten ilm ituloa ja seuraamusten täytäntöönpanoa helpottavien 
mekanismien lujittaminen. 
5.2. Toimenpiteiden luonteeseen  liittyvät vaihtoehdot 
Seuraavia neljää vaihtoehtoa on harkittu toimenpiteiksi, joilla kohdassa 5.1 kuvatut 
toimintavaihtoehdot void aan panna täytäntöön:  
• Vaihtoehto 1: seuraamusjärjestelmien lähentämis tä helpottavat toimenpiteet, jotka eivät ole 
sitovia  
Jos mitään velvoitteita ei aseteta,  ei ole varmaa, että kaikki jä senvaltiot toteuttavat tarvittavat 
toimenpiteet, ja luultavasti kukin jäsenvaltio käsittelee se uraamuskysymyksiä eri tavoin.   
• Vaihtoehto 2: seuraamusjärjestelmien lähentäminen vähimmäisvaatimuksin – alakohtainen 
lähestymistapa 
Tämä vaihtoehto vaikuttaa hyvin tehokkaalta , koska se tarjoaa mahdollisuuden antaa kunkin 
alan ja kunkin EU-säädöksen kannalta sopi vimmat säännökset. Se jä ttää jäsenvaltioille 
liikkumavaraa seuraamusten valintaan ja sovelta miseen, ja jäsenvaltiot voivat antaa myös 
FI 8   FI vähimmäisvaatimuksia tiukempia sääntöjä. Tässä vaihtoehdossa kansallisia 
seuraamusjärjestelmiä ei välttämättä  tarvitse muuttaa kovinkaan paljon. 
• Vaihtoehto 3: seuraamusjärjestelmien lähent äminen vähimmäisvaatimuksin – monialainen 
lähestymistapa 
Tämä vaihtoehto antaa mahdollisuuden panna täytäntöön kaikki muut valitut 
toimintavaihtoehdot paitsi aihealueen 4 vaih toehtoa, koska alakohta inen lähestymistapa 
vaikuttaa olennaiselta keinolta yksilöidä sellaiset vakavimmat ri kkomukset, joiden vuoksi 
tarvitaan rikosoikeudellisia seuraamuksia. Ko ska EU:n oikeudelliseen kehykseen kuuluisivat 
ainoastaan hyvin yleiset kysymykset , jäsenvaltioille jäisi hyvin paljon liikkumavaraa yleisten 
sääntöjen soveltamisessa, mikä heikentä isi tämän vaihtoehdon toimivuutta.  
• Vaihtoehto 4: seuraamusjärjestelmien täydellinen lähentäminen – alakohtainen 
lähestymistapa 
Tämä vaihtoehto ei ole mahdollinen aihealueel la 4, koska EU:n lainsäätäjällä ei ole 
toimivaltaa yhdenmukaistaa rikosoikeudellisi a seuraamuksia. Seuraamusjärjestelmien 
täydellinen lähentäminen ei sopisi myöskään aih ealueilla 1 ja 3 valittujen 
toimintavaihtoehtojen toteuttamiseen, koska yhdenmukaisten sääntöjen antaminen on suljettu 
pois näissä vaihtoehdoissa.  
5.2.1.  Parhaat toimintavaihtoehdot  
Parhaana vaihtoehtona pidetään lainsäädäntötoimea, jonka tavo itteena on lähentää kansallisia 
seuraamusjärjestelmiä vähimmäisvaatimusten pohjal ta ja joka käsittää  kaikki käsiteltävät 
kysymykset.  
Tehokkaimpana lähestymistapana pidetään al akohtaista lähestymistapaa, joka voidaan 
yhdistää monialaiseen lähestymistapaan  vahvistamalla kaikkia aloja koskevat 
perusperiaatteet. 
6. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Valitut toimintavaihtoehdot esitellään tiedonannossa, jotta kaikki sidosryhmät voisivat 
kommentoida ehdotettuja toimia. Komissio arvioi  saamansa palautteen huolellisesti ja ottaa 
sen huomioon tehdessään säädösehdotuksia.