FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 17.9.2008 
SEK(2008) 2437 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja  
 
ehdotukseen 
 
neuvoston asetukseksi yhteisen maatalousp olitiikan rahoituksest a annetun asetuksen 
(EY) N:o 1290/2005 sekä maatalouden yhteises tä markkinajärjestelystä ja tiettyjä 
maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä 
koskeva asetus) annetun asetuksen (E Y) N:o 1234/2007 muuttamisesta yhteisön 
vähävaraisimmille henkilöille suunnatun elintarvikkeiden jakelun osalta 
 
Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista  
 
 
{KOM(2008) 563 lopullinen} 
{SEK(2008) 2436}  
 
FI 2   FI 1. J OHDANTO  
EU:n ohjelma elintarvikkeiden jakamise ksi yhteisön vähävaraisimmille henkilöille 
(jäljempänä ”elintarvikeapuohjel ma”) on ollut käytössä joul ukuusta 1987 alkaen. Neuvosto 
vahvisti tuolloin säännöt julkiseen interventi ovarastoon sijoitettujen maataloustuotteiden 
luovuttamisesta jäsenvaltioille, jotka haluav at käyttää niitä yhteisön vähävaraisimmille 
henkilöille suunnattuun elintarvikeapuun.  
Avun tarjonnan jatkuvuuden varmistamiseksi el intarvikeapuohjelmaa muutettiin 1990-luvun 
puolivälissä siten, että interventiovarastoja ol i mahdollista täydentää markkinoilta tehtävillä 
hankinnoilla. Tämän ratkaisun ei ollut tarkoitus olla pitkäaikainen, vaan siihen oli määrä 
turvautua silloin, kun joidenkin tuotteiden tarj onta oli riittämätöntä. Ohjelman perusta oli 
edelleenkin interventio, ”kunnes varastot pienenevät tavanomaiselle tasolle” .  
Yhteisessä maatalouspolitiikassa (YMP) mene illään olevat uudist ukset ovat vähitellen 
palauttaneet intervention turvaverkon rooliin. Vuonna 2008 markkinoilta tehtyjen hankintojen 
osuus oli 90 prosenttia jaetuista elintarvikkeista. Interven tiovarastot ovat pieniä, eikä uusien 
ylijäämien kertyminen ole erityisen todennä köistä, kun otetaan huomioon sekä YMP:n 
uudistukset että maailmanmarkkinoiden tilanne.  
Elintarvikeapuohjelmalle on näin ollen luotava uusi perusta. Tätä varten toteutettiin 
vaikutusten arviointi, jonka aikana kuultiin jäsenvaltioiden edustajia ja 
hyväntekeväisyysjärjestöjä sekä annettiin su urelle yleisölle mahdollisuus täyttää online-
kyselylomake. 
• Miten ohjelma toimii 
Elintarvikeapuohjelma rahoitetaan Eu roopan maatalouden tukirahastosta 
(maataloustukirahasto). Sen talousarvio on kasvanut vuoden 1987 hieman yli 100 miljoonasta 
eurosta yli 305 miljoonaan eur oon vuonna 2008. Ohjelmaan osallistuminen on vapaaehtoista. 
Vuonna 2008 siihen osallistuu 19 jäsenvaltiota. 
Jäsenvaltiot, jotka haluavat osallistua ohjelmaan, ilmoittavat komissiolle vuosittain 
tuotetarpeensa interventiovara stoissa käytettävissä olevien määrien perusteella. Komissio 
määrittää tämän perusteella ja  Eurostatin köyhyys tilastojen pohjalta kullekin ohjelmaan 
osallistuvalle jäsenvaltiolle enimmäismäärärahat  ja luettelon tuotteista, jotka on poistettava 
julkisista varastoista tai hankittava markkinoilta myönnetty jä määrärahoja käyttäen.  
Kun tuotteita luovutetaan inte rventiovarastoista, käynnistetään  tarjouskilpailuja kyseisten 
hyödykkeiden (esim. vehnä) muuntamiseksi saman ”perheen” jalostetui ksi tuotteiksi tai 
vaihtamiseksi näihin (esim. jauhot tai makaronivalmisteet). Nämä tuotteet jaetaan elintarvikeapuna vähävaraisimmille joko ruokakassi en muodossa tai aterioina, joita tarjotaan 
jäsenvaltioiden nimeämien hyväntekeväisyysjärj estöjen tai muiden to imivaltaisten elinten 
ylläpitämissä keskuksissa. Vuonna 2006 elintarvikeavusta hyötyi yli 13 miljoonaa ihmistä 15 
jäsenvaltiossa.  
• Ketä ohjelma auttaa 
Elintarvikeapuohjelmalla tuetaan elintarvikkeiden toimittamista vaikeassa asemassa oleville 
henkilöille ja erityisesti perheille. EU-25:ssä asui vuonna 2006 arviolta 43 miljoona ihmistä, 
 
FI 3   FI joita uhkasi ns. ruokaköyhyys ( food poverty ), joka tarkoittaa moni puolisesta ruokavaliosta 
tinkimistä. Tämä osuus vaihteli  Tanskan 2 prosentista Slovakia n 37 prosenttiin. Kymmenestä 
uudesta jäsenvaltiosta viidessä tämä i ndikaattori oli yl i 20 prosenttia.  
Köyhien perheiden lapset ovat erityi sen haavoittuvassa asemassa; heidän 
ruokailutottumuksensa ennakoivat tulevaisuude n terveysongelmia, joihin kuuluvat myös 
aivojen kehittymisen hidastuminen ja oppimisvaikeudet.  
Ikääntyneiden henkilöiden todetaan usein kä rsivän aliravitsemukses ta, ja köyhyydestä tai 
vammasta johtuva riittämätön ravitsemus on yleistä.  
Kodittomat ihmiset ovat selvä riskiryhmä samoin kuin turvapaikanhakijat ja laittomat 
siirtotyöläiset, jotka eivät yleensä  sisälly virallisiin ti lastoihin; heidän asemansa voi estää heitä 
hyödyntämästä sosiaalipalveluja, ja he muodostavat suuren osan leipäjonojen 
asiakaskunnasta.  
• Yhteisön toiminnan perusta 
Nälkä, puute, köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyne isyys ovat yleiseurooppalaisia ilmiöitä, joita 
esiintyy kaikissa jäsenvaltioi ssa. Elintarvikeapuohjelmalla pyritään ratkaisemaan nämä 
ongelmat suoraan nojautuen perustamissopi mukseen, jonka mukaan EU:n tavoitteena on 
”edistää kansojensa hyvinvointia”  ja ”edistää [...] yhteisvastuullisuutta jäsenvaltioiden 
välillä” . 
Tarkemmin sanottuna ohjelma auttaa saavu ttamaan YMP:n tavoitteet, jotka liittyvät 
markkinoiden vakauttamiseen ja kohtuullisten  kuluttajahintojen takaamiseen. Vaikka 
yhteisessä maatalouspolitiikassa on aiemmin keskitytty tarjontapuolen toimenpiteisiin, sen tavoitteisiin on aina kuulunut myös ky syntään vastaamisen varmistaminen. 
Jäsenvaltioiden viranomaisten tarjoama so siaaliapu sisältää harvoin elintarvikeapua. 
Sosiaalisesti syrjäytyne isiin ja marginaaliryhmiin kohdistet uista elintarvik eapualoitteista 
vastaavat yleensä hyväntekeväisyysjärjestöt, joid en toiminta perustuu vapaaehtoehtoisuuteen.  
Elintarvikeapuohjelma olisi nähtävä toiminta mallina, joka voi käynnistää jäsenvaltion 
toiminnan ja auttaa hyväntekeväisyysjärjestöjä  ja kansalaisyhteiskuntaa kehittämään omia 
aloitteitaan, joilla turvataan kaikkien EU :n kansalaisten oikeus ruokaan. EU:n 
sääntelykehyksellä voidaan varmistaa, että elintarvikeapuohjelma, joka sovitetaan yhteen 
jäsenvaltioiden ohjelmien kanssa, toteutet aan hyvään hallintotapaan kuuluvien EU:n 
periaatteiden mukaisesti.  
2. T
AVOITTEET  
Elintarvikeapuohjelman tavoitteena on vähentää puutteellista elintarv iketurvaa ja auttaa 
takaamaan EU:n kansalaisten oikeus ravintoon. Oh jelman tarkistuksen tavoitteena olisi oltava 
• elintarvikkeiden vakaan hankintalä hteen turvaaminen kohdeväestölle  
• julkisen hallinnon parantaminen 
• avun parempi kohdentaminen apua tarvitseville.  
 
FI 4   FI 3. T OIMINTAVAIHTOEHDOT  
Vaihtoehto 1 – Pelkkä interventio (”Tilanteen pitäminen ennallaan”) 
Jos markkinaostoihin ei voida turvautua pys yvästi, elintarvikeapuohj elma on riippuvainen 
käytettävissä olevista interventiovarastois ta, jotka ovat ainoa pysyvä vähävaraisimmille 
suunnattavien elintarvikkeiden hankintalähde. Interv entiotuotteita voitaisiin jäsenvaltioiden 
vastuulla vaihtaa saman ”perheen” käyttökel poisempiin elintarvikke isiin. Jäsenvaltioiden 
valitsemat järjestöt vastaisivat sen jälkeen  elintarvikkeet jake lusta, kuten nytkin.  
Menettelyjen yksinkertaistamiseksi jäsenvaltio illa olisi suora pääsy alueellaan sijaitseviin 
interventiovarastoihin, ja kuljetuskustan nukset sisällytettäis iin tarjouspyyntöihin. 
Käytettävissä olevia varastoja voitaisiin siirtää jäsenvaltioiden välillä kyseisten jäsenvaltioiden välisten erit yissopimusten nojalla. Siirrett yjä varastoja koskevat tiedot 
vietäisiin sen jälkeen komission sähköis een tieto- ja tiedonantojärjestelmään. 
Vaihtoehto 2 – Interventiovarastot täydenne ttyinä markkinoilta tehtävillä hankinnoilla  
Ohjelma perustuisi jatkossakin interventiovarastoista tehtäviin siirtoihin silloin, kun varastoja 
on käytettävissä, ja sitä täydennettäisiin markki naostoilla. Jos käytettä vissä olevat varastot 
eivät olisi soveltuvia (esim. niissä olevat tuotteet olisivat laadultaan ihmisravinnoksi 
kelpaamattomia), tai jos niiden sija inti aiheuttaisi kohtuuttoman korkeita 
kuljetuskustannuksia, jäsenvaltioiden ei olis i pakko käyttää niitä elintarvikeapuohjelmaa 
varten. 
Interventiovarastojen kä yttöä koskevaa menettelyä yksinkertai stettaisiin, kuten vaihtoehdossa 
1. Markkinoilta hankittavia tuotteita ei rajoit ettaisi enää nykyisiin ”tuoteperheisiin”, ja 
alustava jaottelu tuotetyypeittäin ei olisi tarp een. Jäsenvaltiot voisivat päättää, mitä tuotteita 
hankitaan. 
Avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi julkaistava tarjouksia koskevat tiedot 
internetissä.  
Vaihtoehto 3 – Pelkät mar kkinoilta tehtävät hankinnat 
Yhteys interventiovarastoihin poistuisi, ja oh jelma perustuisi yksinomaan markkinaostoihin 
käytettävään varainsiirtoon. Jä senvaltiot päättäisivät vap aasti, mitä tuotteita yhteisön 
myöntämillä määrärahoilla hankitaan.  
Vaihtoehdon 2 tavoin tämä vaihtoehto lisäisi joustavuutta ja parantai si ravintotasapainoa 
nykyjärjestelmään verrattuna sekä mahdollis taisi elintarvikeapuohjelman tehokkaamman 
hallinnon. Tässä vaihtoehdossa pain otettaisiin tarjouksia koskevien tietojen levittämistä, kuten 
vaihtoehdossa 2. 
Vaihtoehto 4 – Elintarvikkeiden jakeluohjelman lakkauttaminen 
Interventiovarastojen huvetessa ohjelma on menettä nyt ainakin osan perustastaan, ja se olisi 
lakkautettava vuoden 2009 jälkeen tai si itä olisi luovuttava vähitellen.  
 
FI 5   FI 4. H ORISONTAALISET KYSYMYKSET  
• Laajempi sosiaalipoliittinen asiayhteys  
EU koordinoi jäsenvaltioissa nykyisin köyhyyden ja sosiaalisen syrjäyty misen torjumiseksi 
toteutettavia toimia hyvien käytäntöjen vaih don ja muiden vastavuoroiseen oppimiseen 
liittyvien keinojen avulla. Tä tä koordinointia vo itaisiin uudessa elin tarvikeapuohjelmassa 
vahvistaa.  
• Avun kohdentaminen 
Kysymykset koskevat elintarvikeavun kohdentamista erityisiin väestönosiin, 
kohdentamiskriteerejä ja optimaalista taso a avun kohdentamisen määrittelemiseksi. 
• Elintarvikejätteen vähentäminen 
Joidenkin jäsenvaltioiden hyväntekeväisyysjärj estöt neuvottelevat jo nyt valintamyymälöiden 
ja muiden tuore-elintarvikemyymälöiden kanssa myymättä jääneiden mutta vielä käyttökelpoisten tuotteiden luovuttamisesta ja jakamisesta apua tarvitseville.
 
Elintarvikeapuohjelmaan osallistuv ia jäsenvaltioita voitaisiin vaat ia toteuttamaan toimia, jotka 
liittyvät myymättä jääneide n/poisheitettävien elinta rvikkeiden luovuttamiseen. 
• Hallinnollinen ohjausmalli 
Ohjelman tavoitteiden avoimuuden ja johdon mukaisuuden parantamiseksi monivuotisissa 
kansallisissa ohjelmissa voitaisiin kuvailla kansallisia prioriteet teja, kohteena olevia 
edunsaajia, jaettavien tuotteiden  tyyppejä ja/tai aterioita jn e. Tarjouskilpailun avoimuus 
varmistettaisiin yksityiskohtaisin menettelyin. 
• Talousarvio ja rahoitus 
Monivuotinen toimintakehys voisi taata jäse nvaltioiden ja hyväntek eväisyysjärjestöjen 
toiminnan jatkuvuuden ja keskipitkän aikavä lin suunnittelun. Määrärahojen jakamisessa 
käytettäviä perusteita olisi tarkistettava ja harkittava jäsenvaltioiden osallistumista rahoitukseen. 
• Elintarvikekupongit 
Elintarvikekuponkijärjestelmään perustuvan elin tarvikeapuohjelman ma hdollisuus hylättiin 
väärinkäytösriskien vuoksi. Sen valvontamen ettely olisi raskas , tehokkuus heikko ja 
asiointikustannukset korkeat.  
5. V
AIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Vaihtoehtojen makrotaloudellisten vaikutusten  tai ympäristövaikutusten  määrällinen 
arviointi ei ollut mahdollista. Vaihtoehdoilla ei arvioida olevan kansainvälisiä  vaikutuksia, 
sillä markkinoilta voitaisiin hankkia myös tuontituot teita. Vaihtoehtoja arvioitiin lähinnä sen 
perusteella, miten ne vaikuttavat jäsenvaltioiden julkisen  sektorin politiikkaan , 
hyväntekeväisyysjärjestöihin  ja ohjelman edunsaajiin . 
 
FI 6   FI Koska interventiovarastossa ol evien tuotteiden saatavuus on todennäköisesti satunnaista, 
vaihtoehdon 1  vaikutukset ovat vain hieman vähäisempiä kuin vaihtoehdon 4  vaikutukset:  
vaihtoehto 1 johtaisi ohjelman merkittävään supistumiseen ja vaihto ehto 4 sen täydelliseen 
lakkauttamiseen. 
Jos ohjelma tukeutuisi yksinom aan interventiovarastoihin ( vaihtoehto 1 ), seurauksena olisi 
jaettavien elintarvikkeiden huomattava vähe neminen; elintarvikea puohjelma ei voisi enää 
toimia nykyisessä laajuudessaan, ja se tarjoa isi hyvin vähän apua heikko-osaisille.  
Jos interventiovarastoissa ei olisi saatavilla lainkaan tuotteita, elintarvikkeiden jakelusta 
huolehtiville hyväntekeväisyysjärjestöille  aiheutuvat tappiot olisivat vuoden 2008 
talousarvion perusteella 305 miljoonaa eu roa. Hyväntekeväisyysjärjestöjen ja 
sosiaalipalvelujen tarjoajien olisi joko leikattava ohjelmiaan tai haettava lisäapua yksityisiltä lahjoittajilta ja kansallisen tai paikallisen tason viranomaisilta.  
Ohjelman lakkauttaminen ( vaihtoehto 4 ) tai sen jättäminen yksinomaan interventiovarastojen 
varaan ( vaihtoehto 1 ) voisi vaikuttaa suoraan yli 13 miljoonaan ihmiseen (vuoden 2006 
tilastot, joissa on mukana 15 jäsenvaltiota).  
Elintarvikeavun jakelu vähävaraisimmille lakkaisi todennäköisesti kokonaan uusissa 
jäsenvaltioissa. "Vanhoissa" jäse nvaltioissa jaetun elintarvikeavun määrä vähenisi suhteessa 
EU:n rahoittamaan tukiosuuteen.  
Vaikka "vanhojen" jäsenvaltioid en pitkälle kehitetyt hyvinvoi ntijärjestelmät kattaisivat 
jatkossakin pienituloiset perhee t, tämä apu (johon ei tavallises ti kuulu ruoka-apua) ei yleensä 
tavoita sosiaalisesti syrjäytyneitä, jotka kärsisivät eniten ohjelman lakkauttamisesta. 
Elintarvikkeiden ja energian hintojen nous u merkitsee, että ohjelman lakkauttaminen 
vaikuttaisi vieläkin su uremmin siihen EU:n väestönosaan, jolla ei välttämättä ole varaa 
monipuoliseen ravintoon, ja  erityisesti lapsiin. 
Vaihtoehdoilla 2 ja 3  olisi samankaltaisia vaikutuksi a, sillä molemmat vaihtoehdot 
mahdollistaisivat ohjelman jatkumisen. Molempien etuna on, että ne mahdollistavat joustavuuden jaettavien elinta rvikkeiden lajien suhteen. Oh jelmasta poistettaisiin nykyinen 
rajoitus, jonka mukaan mar kkinoilta hankittavien tuotteid en on kuuluttava samoihin 
”perheisiin” kuin käytettävissä ol evissa interventiovara stoissa olevat tuott eet, minkä ansiosta 
hyväntekeväisyysjärjestöjen jakamien elintarv ikkeiden valikoimaa on mahdollistaa laajentaa 
ja niiden ravintoarvoa parantaa.  
Uudet jäsenvaltiot, jotka osallistuvat ohjelmaan, pitävät yhteisön ohjelmaa elintärkeänä. Se on 
mahdollistanut merkittävästi korkeamman tukitason, jo lle on selkeästi tarvetta näissä maissa, 
ja auttanut parantamaan hyväntek eväisyyttä harjoittavien kansal aisjärjestöjen tehokkuutta ja 
ammattimaisuutta. 
Elintarvikeavun jakelu muodostaa lisäksi ensi mmäisen kontaktin hyväntekeväisyysjärjestöjen 
ja vähävaraisten henkilöiden välillä. Hyvä ntekeväisyysjärjestö t tai asiaan kuuluvat 
sosiaalipalvelujen tarjoajat voivat tämän jälkeen järjestää muuta tukea ja auttaa syrjäytyneitä 
henkilöitä integroitumaan uudelleen yhteiskuntaan.  
 
FI 7   FI Laajempi sosiaalipoliittinen asiayhteys 
Elintarvikeapuohjelmalla voitaisii n edistää nykyistä tuntuvammi n sosiaalista osallisuutta 
valituiksi tulleiden tavoitteide n, kohderyhmien ja tu otteiden avulla se kä kiinnittämällä 
huomiota ohjelman organisointi- ja ruuanjakel utapaan sekä sidosryhmien osuuteen ohjelman 
rahoituksesta ja muista näkökohdista. Uusien hallinnollisten tehtävien hoitaminen saattaa 
kuitenkin osoittautua vaikeaksi joillekin kansal aisjärjestöille, jotka ovat suuressa määrin 
riippuvaisia vapaaehtoistyöntekijöistä. 
Avun kohdentaminen 
Jäsenvaltioiden olisi jatkossa kin kohdennettava apunsa niihin  väestönosiin, joita voidaan 
auttaa tehokkaimmin ottaen huomioon m aan erityistilanne ja -tarpeet. 
Elintarvikejäte 
EU:ssa on käytössä erilaisia aloitteita myymättä  jääneiden elintarvikkeiden luovuttamiseksi ja 
jakamiseksi vähävaraisille, mutta paljon on viel ä tehtävissä esimerkiksi logistiikkatuen ja 
tietojenvaihdon alalla. Elintarvikej ätteen välttämisellä on ympärist övaikutuksia, ja se voi olla 
myös keino lisätä hyväntekeväisyysjä rjestöjen elintarvikemäärärahoja. 
Talousarviovaikutukset 
• EU:n talousarvio 
Vaihtoehto 1:  elintarvikeapuohjelma nojau tuisi yksinomaan interventi ovarastoihin, joita olisi 
käytettävissä vaihtelevasti. Vuoden 2008 ohjelman aikana käytettävissä olevien 
interventiovarastojen pe rusteella menot vaihtelisivat nolla sta 25 miljoonaan euroon, ja säästöt 
olisivat 275–305 miljoonaa euroa nykyiseen talousarvioon verrattuna. 
Vaihtoehto 4: elintarvikeapuohjelman lakkauttamise n myötä määrärahat säästyisivät 
kokonaisuudessaan, sillä ohje lmalla ei ole juoksevia menoja aiheuttavia 
liitännäistoimenpiteitä. 
Vaihtoehtojen 2  ja 3 talousarviovaikutukset va staavat toisiaan. Vaikka 
elintarvikeapuohjelman kattavuudesta ei ole kes kusteltu, on selvää, että sen pitäisi säilyä 
ohjelmana, joka tarjoaa osittaisen ratkais un jäsenvaltioiden elintarvikeaputarpeisiin. 
Jos elintarvikeapuohjelman talousarvio halu ttaisiin pitää tosiasiallisesti vuoden 2003 
ohjelman tasolla, määrärahoja olisi lisättävä lähes 500 miljoonaa euroa vuonna 2008; tämä arvio perustuu kaikkien 27 jäsenvaltion viiteväestöön. 
Hyväntekeväisyysjärjestöt pystyis ivät helposti käyttämään kaksi nkertaiset määrärahat ottaen 
erityisesti huomioon elintarvi kkeiden korkeat hinnat. Ohjelm aan myönnetyt määrärahat ovat 
olleet viime vuosina jatkuvasti jäsenval tioiden esittämiä pyyntöjä alhaisemmat. 
• Ohjelmasuunnittelu 
Monivuotisen suunnittelun etuna o lisi, että jäsenval tioille voitaisiin ta rjota keskipitkän 
aikavälin näkymät, turvata elin tarvikkeiden toimituks et vuodesta toiseen ja  lisätä joustavuutta 
elintarvikeapuohjelman täytäntöönpanossa. 
 
FI 8   FI Vuotuinen seuranta mahdollistaisi mukautusten tekemisen tarvittaessa. Käyttämättä jääneitä 
varoja ei voitaisi siirtää eteenpäin. 
• Määrärahojen jakamismenetelmä 
Määrärahat jaetaan nykyisin jä senvaltioiden ilmoittamien ta rpeiden ja kunkin jäsenvaltion 
vähävaraisia henkilöitä koskevien ”parhaiden ar vioiden” perusteella. Jotta ohjelma vastaisi 
paremmin koheesiotavoitteita, on tarkasteltu uusia laskutapoja määrärahojen jakamiseksi 
ottaen huomioon useita eri tekijöitä. 
• Yhteisrahoitus 
Yhteisrahoitus lisäisi kansallisten viranomaisten  osallistumista ohjelmaan ja laajentaisi sen 
soveltamisalaa. Yhteisrahoitusosuus voisi vaihdella koheesiojäsenvaltioiden ja muiden 
jäsenvaltioiden välillä. 
Hallinnolliset kustannukse t ja yksinkertaistaminen 
Interventiovarastojen kä yttö (vaihtoehdot 1 ja 2) aiheu ttaa lisäkustannuksia ja edellyttää 
hallinnollisia toimenpiteitä, mikä tarkoittaa, että osa jaettujen määrärahojen  arvosta saatetaan 
menettää, kun taas elintarvikkeiden hankinnast a (vaihtoehdot 2 ja 3)  saattaa aiheutua 
mittakaavaetuja. 
Vaihtoehto 2 yksinkertaistaisi jäsenvaltioiden pääsyä interv entiovarastoihin, minkä vuoksi se 
olisi yhtä tehokas kuin vaihtoehto 3, jossa  sallitaan ainoastaan varainsiirrot. 
Interventiovarastojen käytön etuna on varastoin tiajan lyheneminen, jolloin hallinnolliset ja 
rahoituskustannukset alenevat. 
Hyvään hallintotapaan liittyvät näkökohdat 
Avun vähentäminen tai lakkauttaminen ei saisi osakseen ymmärrystä sen paremmin 
edunsaajien kuin suuren yleisönkään taho lta. Vaihtoehdot 2 ja 3 säilyttäisivät 
elintarvikeapuohjelman nykyisen m yönteisen imagon. Interventiova rastojen käyttö ohjelmaa 
varten (vaihtoehdot 1 ja 2) ol isi yleisesti hyväksyttyä, ja se n katsottaisiin noudattavan hyvää 
EU:n tason hallintotapaa, varsinkin jos interventiovarastot ka svaisivat suuriksi. 
6. S EURANTA , ARVIOINTI JA KERTOMUKSET  
Säännöllisesti kirjattavien indi kaattorien avulla vo itaisiin arvioida el intarvikeapuohjelman 
tavoitteiden noudattamista ja para ntaa ohjelmaa jatkuvasti.  
Valvontamenettelyt olisivat ede lleen jäsenvaltioiden viranomaist en vastuulla. Komissio tekisi 
säännöllisiä tarkastuksia. 
Ohjelmaan osallistuvat jäsenvaltiot toimittais ivat monivuotisia ohjelmia, joissa esitetään 
kohteena olevat väestöryhmät, jake lusta vastaavat organisaatiot, jaettavat tuotte et jne., sekä 
vuotuisia täytäntöönpanokertomuksia. 
 
FI 9   FI 7. P ÄÄTELMÄ  
EU:n vähävaraisimmille suunnattu elintarvikeapu-ohjelma ei pyri ratkaisemaan kaikkia 
köyhyydestä johtuvan puutteellisen ruokavalion aiheuttamia ongelmia jäsenvaltioissa. Sen 
tavoitteena on käynnistää jäse nvaltion toiminta ja/tai tehostaa sitä sekä auttaa 
hyväntekeväisyysjärjestöjä ja kansalaisyhteisk untaa kehittämään omia  aloitteitaan , joilla 
turvataan kaikkien EU:n kans alaisten oikeus ruokaan.  
Vaihtoehdot 2 ja 3 täyttävät uudistetulle elintarvikeapuohjelmalle asetetut tavoitteet. 
Hallinnon yksinkertaistamisen ja hallintotavan parantamisen lisäksi ohjelmassa voitaisiin 
ottaa käyttöön uusia menetelmiä elintarvikej ätteen ja laajempaan sosiaalipoliittiseen 
asiayhteyteen sisällyttämisen alalla.