[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 8.3.2006

KOM(2006) 107 lopullinen

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien elektronisten mikropiirien, niin sanottujen DRAMien (dynaamisten hakumuistien), tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 1480/2003 muuttamisesta

(komission esittämä)

PERUSTELUT

EHDOTUKSEN TAUSTA |

Ehdotuksen perusteet ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee toimenpiteistä, joita yhteisö voi toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä ja tukien vastaisia toimenpiteitä koskevan WTO:n riitojenratkaisuelimen hyväksymän raportin johdosta, 23. heinäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1515/2001 ja muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6. lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä ’perusasetus’, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8. maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004, soveltamista tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien elektronisten integroitujen piirien, niin sanottujen DRAMien (dynaamisten hakumuistien), tuontia koskevassa menettelyssä. |

Yleistä Ehdotus perustuu edellä mainittujen asetusten soveltamiseen ja WTO:n riitojenratkaisuelimen suosituksiin asiassa ”Euroopan yhteisöt – Koreasta peräisin olevia, dynaamisissa hakumuisteissa käytettäviä puolijohdesiruja koskevat tasoitustoimenpiteet”. Se on tulosta kiistanalaisten toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneen tutkimuksen päätelmien uudelleentarkastelusta, joka suoritettiin perusasetuksessa säädettyjä aineellisia ja menettelyjä koskevia vaatimuksia noudattaen. Neuvoston olisi hyväksyttävä tämä ehdotus niin, että asetus voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 3. huhtikuuta 2006, joka on Korean tasavallan kanssa sovittu määräaika WTO:n riitojenratkaisuelimen suositusten täytäntöön panemiseksi. |

Ehdotuksen alalla voimassa olevat säännökset Ehdotuksen alalla ei ole voimassa olevia säännöksiä. |

Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa Ei sovelleta |

ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |

Asianomaisten osapuolten kuuleminen |

Menettelyn osapuolet ovat perusasetuksen säännösten mukaisesti jo saaneet tilaisuuden puolustaa etujaan. |

Asiantuntijalausunnot |

Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. |

Vaikutusten arviointi Ehdotus on tulosta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1515/2001 ja perusasetuksen soveltamisesta. Kummassakaan asetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta niissä on kattava luettelo edellytyksistä, jotka on arvioitava. |

EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |

Tiivistelmä ehdotetuista toimista WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi 3. elokuuta 2005 paneeliraportin asiassa ”Euroopan yhteisöt – Koreasta peräisin olevia, dynaamisissa hakumuisteissa käytettäviä puolijohdesiruja koskevat tasoitustoimenpiteet.” Komissio tarkasteli paneeliraportissa esitettyjen suositusten valossa uudelleen kiistanalaisten toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneen tutkimuksen (alkuperäisen tutkimuksen) päätelmiä. Päätelmien uusi tarkastelu johti siihen, että alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä vahvistettuja tukimääriä ja siten myös tasoitustullin tasoa tarkistettiin joiltakin osin. Tarkastelussa arvioitiin lisäksi uudelleen vahinkoa kuvaavaa tekijää ”palkat”, jonka huomioon ottamisesta ei ollut esitetty näyttöä alkuperäisessä tutkimuksessa. Myös muiden tekijöiden kuin tuetun tuonnin vaikutusta yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon tarkasteltiin uudelleen. Päätelmien uudelleentarkastelun yhteydessä kuultiin myös jäsenvaltioita. Ehdotusta puolsi 25 jäsenvaltiota, eikä yksikään jäsenvaltio vastustanut sitä. Yksikään jäsenvaltio ei pidättynyt ottamasta kantaa. Tämän perusteella ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan ehdotuksen asetukseksi, joka olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä mahdollisimman pian. |

Oikeusperusta Toimenpiteistä, joita yhteisö voi toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä ja tukien vastaisia toimenpiteitä koskevan WTO:n riitojenratkaisuelimen hyväksymän raportin johdosta, 23. heinäkuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1515/2001 ja muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6. lokakuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2026/97, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8. maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004. |

Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. |

Suhteellisuusperiaate Ehdotuksessa noudatetaan suhteellisuusperiaatetta seuraavista syistä: |

Toimintatapa on kuvattu edellä mainituissa asetuksissa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. |

Ei ole tarpeen ilmoittaa, kuinka yhteisölle, kansallisille hallituksille, alue- ja paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuva taloudellinen tai hallinnollinen rasitus pidetään mahdollisimman pienenä ja oikeassa suhteessa tavoitteeseen. |

Säädöslajin valinta |

Ehdotettu säädöslaji: asetus. |

Muut säädöslajit eivät soveltuisi, koska neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1515/2001 ja perusasetuksessa ei jätetä valinnanvaraa asian suhteen. |

VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON |

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. |

1. Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien elektronisten mikropiirien, niin sanottujen DRAMien (dynaamisten hakumuistien), tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 1480/2003 muuttamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon toimenpiteistä, joita yhteisö voi toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä ja tukien vastaisia toimenpiteitä koskevan WTO:n riitojenratkaisuelimen hyväksymän raportin johdosta, 23 päivänä heinäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1515/2001[1],

ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97[2], jäljempänä ’perusasetus’,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,

sekä katsoo seuraavaa:

A. MENETTELY

1. Voimassa olevat toimenpiteet

(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1480/2003[3], jäljempänä ’lopullista tullia koskeva asetus’, käyttöön 34,8 prosentin suuruisen lopullisen tasoitustullin sellaisten tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien dynaamisiksi hakumuisteiksi ( Dynamic Random Access Memories ) kutsuttujen elektronisten mikropiirien, jäljempänä ’DRAMit’, tuonnissa, joiden valmistaja on mikä tahansa muu yritys kuin Samsung Electronics Co., Ltd, jäljempänä ’Samsung’, jolle on vahvistettu 0 prosentin suuruinen tulli. Lopullista tullia koskevaa asetusta edelsi komission asetus (EY) N:o 708/2003[4], jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin olevien DRAMien tuonnissa.

(2) Kaksi Korean tasavallassa toimivaa vientiä harjoittavaa tuottajaa toimi yhteistyössä voimassa olevien toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneessa tutkimuksessa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’: Samsung, joka tutkimuksen mukaan ei saanut tukia, ja Hynix Semiconductor Inc., jäljempänä ’Hynix’. Alkuperäisessä tutkimuksessa yhteisön tuotannonalan muodostivat Münchenissä Saksassa sijaitseva Infineon Technologies AG, jäljempänä ’Infineon’, ja Crowthornessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva Micron Europe Ltd., jäljempänä ’Micron’, joiden tuotanto muodosti pääosan DRAMien kokonaistuotannosta yhteisössä.

(3) Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon arvioinnin kannalta merkityksellisten kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 1998 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

2. WTO:n riitojenratkaisuelimen hyväksymä raportti

(4) Maailman kauppajärjestön (WTO:n) riitojenratkaisuelin hyväksyi 3 päivänä elokuuta 2005 paneeliraportin asiassa ”Euroopan yhteisöt – Koreasta peräisin olevia, dynaamisissa hakumuisteissa käytettäviä puolijohdesiruja koskevat tasoitustoimenpiteet” [5] .

(5) Paneeliraportin mukaan Euroopan yhteisön toiminta oli ristiriidassa sen seuraavista sopimusmääräyksistä johtuvien WTO-velvoitteiden kanssa:

2. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta, koska toukokuun 2001 saneerausohjelma todettiin julkisen viranomaisen myöntämäksi taloudelliseksi tueksi;

3. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohta, koska syndikoidusta lainasta todettiin koituneen etua;

4. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 14 artikla, koska edun määrän laskemisessa kaikkiin tueksi todettuihin ohjelmiin sovellettiin suoraan avustuksia koskevia menetelmiä;

5. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 4 kohta, koska tekijää ”palkat” ei tarkasteltu kotimaisen tuotannonalan tilanteeseen vaikuttavana olennaisena tekijä ja

6. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 5 kohta, koska ei varmistettu, että tietyistä muista tekijöistä (joihin kuuluvat erityisesti kysynnän supistuminen, ylikapasiteetti ja muu (muu kuin tuettu) tuonti) johtuvaa vahinkoa ei luettaisi asianomaisen tuetun tuonnin syyksi.

(6) Toisaalta Euroopan yhteisön katsottiin toimineen seuraavista sopimusmääräyksistä johtuvien WTO-velvoitteidensa mukaisesti seuraavissa tapauksissa:

7. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta, kun syndikoidun lainan, KEIC:n takuun, KDB:n debentuuriohjelman ja lokakuun 2001 saneerausohjelman todettiin olevan Korean viranomaisten myöntämää taloudellista tukea;

8. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohta, kun Hynixille todettiin koituneen etua KEIC:n takuusta, KDB:n debentuuriohjelmasta sekä toukokuun ja lokakuun 2001 saneerausohjelmista;

9. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 2 kohta ja 2 artikla, kun tuen katsottiin olevan tosiasiallisesti erityinen (kaksi väitettä Korean taholta);

10. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 2 kohta tuetun tuonnin määrän ja hintavaikutusten merkityksen arvioinnin osalta (kaksi väitettä Korean taholta);

11. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 4 kohta, koska kaikki kotimaisen tuotannonalan yleiseen tilanteeseen vaikuttavat tekijät (palkkoja lukuun ottamatta) otettiin huomioon;

12. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 5 kohta, kun osoitettiin, että tuetun tuonnin ja vahingon välillä on syy-yhteys ja

13. tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 12 artiklan 7 kohta, kun tukia koskevassa tutkimuksessa käytettiin ”käytettävissä olevia tietoja”.

3. Uusi tarkastelu WTO:n riitojenratkaisuelimen suositusten täytäntöön panemiseksi

(7) Komissio tarkasteli paneeliraportissa esitettyjen suositusten valossa perusteellisesti ja objektiivisesti uudelleen lopullista tullia koskevan asetuksen päätelmiä tutkimusaineistoon sisältyvien tietojen pohjalta. Tarkastelu rajattiin koskemaan niitä viittä voimassa oleviin toimenpiteisiin liittyvää näkökohtaa, joiden edellä selostetun mukaisesti todettiin olevan ristiriidassa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen määräysten kanssa. Tutkimuksessa tarkasteltiin uudelleen alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä koottua näyttöä ottaen huomioon paneeliraportissa esitetyt asiaa koskevat päätelmät.

(8) Kuten jäljempänä selostetaan, myös uusi tarkastelu osoitti, että vahingollisia tukia esiintyy, vaikkakin niiden määrä on hieman alkuperäisessä tutkimuksessa todettua vähäisempi.

B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

(9) Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote on tässä tutkimuksessa sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli tietyt Korean tasavallasta peräisin olevat elektroniset mikropiirit, niin kutsutut dynaamiset hakumuistit eli DRAMit ( Dynamic Random Access Memories ), kaikkina tyyppeinä, tiheyksinä ja muunnelmina, myös koottuina, jalostettuina puolijohdekiekkoina tai -siruina ja valmistettuina käyttäen metallioksidipuolijohdeteknologian (MOS-teknologian) muunnelmia, mukaan lukien komplementaariset MOS-tyypit (CMOS), kaikkina tiheyksinä (mukaan lukien tulevat tiheydet) ja riippumatta hakunopeudesta, konfiguroinnista, pakkauksesta, kehyksestä tai muista vastaavista seikoista. Tarkasteltavana olevan tuotteen piiriin kuuluvat myös (muina kuin asiakaskohtaisina) muistimoduuleina tai -piireinä taikka muina yhdistelminä tullille esitettävät DRAMit, jos niiden päätarkoituksena on muistikapasiteetin tarjoaminen[6].

(10) Tarkasteltavana oleva tuote luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 8542 21 11, 8542 21 13, 8542 21 15, 8542 21 17, ex 8542 21 01, ex 8542 21 05, ex 8548 90 10, ex 8473 30 10 ja ex 8473 50 10.

(11) Paneeliraportissa ei käsitelty väitteitä, jotka olisivat vaikuttaneet lopullista tullia koskevan asetuksen päätelmiin tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta.

C. PANEELIRAPORTTIIN PERUSTUVAT TARKISTETUT PÄÄTELMÄT

1. Tuet

1.1. Johdanto

(12) Tässä osassa esitetään paneeliraportin päätelmiin ja suosituksiin perustuvat tarkistetut päätelmät seuraavista seikoista:

a) oliko toukokuun 2001 saneerausohjelmassa kyse neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97[7], jäljempänä ’perusasetus’, 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta taloudellisesta tuesta Korean viranomaisilta;

b) koituiko syndikoidusta lainasta perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua;

c) edun määrän laskeminen kaikkien tukiohjelmien osalta perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan ja 6 artiklan mukaisesti.

(13) Kaikki muut alkuperäisen tutkimuksen perusteella tehdyt ja väliaikaista ja lopullista tullia koskevissa asetuksissa esitetyt tukia koskevat päätelmät pysyvät ennallaan.

1.2. Velkojapankkien ostettavaksi tarjotut joukkovelkakirjat, joiden yhteisarvo oli 1 biljoona Etelä-Korean wonia, ja velkojen ensimmäinen uudelleenjärjestely toukokuussa 2001 (saneerausohjelma)

(14) Paneelin mukaan päätelmä siitä, että velkojapankit velvoitettiin osallistumaan toukokuun 2001 saneerausohjelmaan, mistä syystä niiden ohjelman yhteydessä ostamat, yhteensä 1 biljoonan Etelä-Korean wonin arvoiset vaihtovelkakirjat olivat Korean viranomaisten myöntämää taloudellista tukea, ei ollut sopusoinnussa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa [8] . Paneeli totesi tältä osin, että ”vaikka toukokuun 2001 saneerausohjelma onkin rajatapaus, katsomme, että tutkintaviranomaisella ei ollut käytettävissään riittävää näyttöä, jotta se olisi voinut kohtuudella päätellä, että Korean viranomaiset valtuuttivat tai määräsivät yksityispankit ostamaan Hynixin vaihtovelkakirjoja”[9].

(15) Paneelin arvion perusteella päätettiin, että Hynixin toukokuun 2001 saneerausohjelman kautta saamat varat eivät anna aihetta tasoitustullin käyttöönottoon[10].

1.3. 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruinen syndikoitu laina

(16) Tästä 800 miljardin Etelä-Korean wonin suuruisesta syndikoidusta lainasta paneeli totesi, että Euroopan yhteisö oli asianmukaisesti osoittanut, että Korean viranomaiset velvoittivat Korea Exhange Bankin, jäljempänä ’KEB’, osallistumaan lainaan, ja että tässä oli kyse WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta taloudellisesta tuesta, koska KEB toimi valtuutuksesta tai määräyksestä. Paneeli katsoi myös, että Korea Development Bank, jäljempänä ’KDB’, antoi suoraa taloudellista tukea osallistumalla syndikoituun lainaan ja että Euroopan yhteisön ei tarvinnut määrittää, oliko kyse valtuutuksesta tai määräyksestä, koska KDB oli julkinen toimielin[11]. Paneeli totesi kuitenkin, ettei Euroopan yhteisö pystynyt osoittamaan, että KDB:n ja KEB:n antamasta taloudellisesta tuesta olisi koitunut tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan b alakohdassa tarkoitettua etua [12] . Paneeli totesi erityisesti, ettei Euroopan yhteisö ollut tutkinut, olisiko Hynix tosiasiassa voinut saada markkinoilta vastaavia kaupallisia lainoja, ja ettei Euroopan yhteisö ollut ottanut huomioon muita syndikoituun lainaan osallistuneita pankkeja, joita olisi mahdollisesti voitu käyttää vertailukohteena[13].

(17) Komission näkemyksen mukaan muiden pankkien osallistuminen syndikoituun lainaan ei ole sopiva vertailukohde mahdollisen edun määrittämisessä. Kuten paneeli itsekin totesi, viranomaisten on kaupallista vertailukohdetta määrittäessään tutkittava, vaikuttivatko valtiovallan väitetyt toimet niin paljon kyseisiin lainoihin, ettei niitä voida pitää markkinoilta tosiasiassa saatavilla olevina lainoina[14]. Komissio on tarkastellut perusteellisesti uudelleen tämän tapauksen laajaa aineistoa ja tehnyt paneelin tarkoittaman analyysin. Tämän perusteella komissio katsoo, että syndikoituun lainaan osallistuneilta muilta pankeilta saadut lainat eivät tässä tapauksessa kelpaa vertailukohteeksi.

(18) Tarkastellaan ensiksi Hynixin vaikeaa taloudellista tilannetta syndikoidun lainan myöntämisajankohtana. Kuten lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 19 kappaleessa todetaan, Hynix oli vuoden 2000 lopussa, kun lainasta päätettiin, vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa. Sillä oli vuoden 2000 lopussa velkaa yli 9,46 miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä oli yli kaksi kertaa enemmän kuin sen nettovarallisuuden määrä ja yli neljä kertaa enemmän kuin sen markkina-arvo. Yrityksen toiminta tuotti tappiota vuonna 2000 eli vuonna, jona muut suuret DRAM-tuottajat tekivät voittoa ja jota yleisesti ottaen pidettiin hyvänä vuotena DRAM-teollisuudelle. Suurin osa Hynixin veloista erääntyi maksettavaksi vuonna 2001 ja yrityksellä oli vakavia maksuvalmiusongelmia. Monet riippumattomat analyytikot ja pankkiiriliikkeet katsoivat tuolloin, etteivät yrityksen kassavirta tai sen omaisuutensa myynnistä saamat varat riittäisi erääntyvien velkojen maksamiseen. Näissä olosuhteissa tavanomaisilla markkinaehdoilla toimivat, voittonsa maksimointiin tähtäävät pankit eivät oma-aloitteisesti osallistuisi lainoihin, joihin liittyy näin merkittävä maksujen laiminlyöntiriski[15].

(19) Tutkimusaineistoon sisältyy lisäksi runsaasti näyttöä siitä, että syndikoituun lainaan osallistuneita muita pankkeja painostettiin osallistumaan Hynixin velkojen yleiseen uudelleenjärjestelyyn. Näyttöä on esimerkiksi siitä, että yhden lainaan osallistuneista pankeista, Kookmin Bankin, edellytettiin myöntävän suoraan lainaa ”vaikeuksissa oleville yritysasiakkaille”. Kookmin Bank totesi Yhdysvaltojen arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomaiselle ( Securities and Exchange Commission ) antamassaan lausunnossa tältä osin seuraavaa:”Korean hallituksen politiikkana on ollut ja on mahdollisesti jatkossakin tietyntyyppisille lainanottajille myönnettävien lainojen edistäminen. Yleensä tähän tavoitteeseen on pyritty kehottamalla pankkeja osallistumaan vaikeuksissa olevien lainanottajien {kuten Hynixin} tukiohjelmiin sekä määrittelemällä erityistukea tarvitsevat toimialat ja tarjoamalla näiden alojen yrityksille lainoja myöntäville pankeille ja rahoituslaitoksille halpakorkoista lainaa. Hallitus on tällä tavoin edistänyt asuntolainojen myöntämistä pienituloisille ja lainanantoa teknologia-alan yrityksille. Lähtökohtanamme on, että kaikki hallituksen politiikan mukaisesti annettavat lainat arvioidaan omien luotonarviointikäytäntöjemme mukaisesti. Hallituksen politiikka saattaa kuitenkin johtaa siihen, että alat, joille myönnämme lainoja, tai toimintatapamme tässä yhteydessä poikkeavat normaalista käytännöstämme. ”[16]On selvää, että Kookmin Bankin viittaus ”vaikeuksissa oleviin lainanottajiin” tarkoittaa Hynixia, sillä pankin vuoden 2001 vuosikertomuksessa Hynixin kerrotaan olevan pankin merkittävin taloudellisissa vaikeuksissa oleva lainansaaja[17]. Korean viranomaisilta rahoitusta saaneena yrityksenä Kookmin Bank oli lisäksi valtion tilintarkastus- ja valvontaviranomaisen ( Board of Audit and Inspection ) tarkastusten kohteena ja sen odotettiin näin ollen toimivan Korean hallituksen määrittelemän politiikan mukaisesti.

(20) Korean viranomaiset painostivat myös muita syndikoituun lainaan osallistuneita pankkeja auttamaan Hynixiä. Lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleessa selostetaan tältä osin perusteellisesti niitä toimia, joilla Korean viranomaiset pyrkivät painostamaan Korea First Bankia, jäljempänä ’KFB’, jatkamaan rahoituksen myöntämistä Hynixille. Talousasioista vastaavien ministerien tapaamisessa marraskuussa 2000 päätettiin toimenpiteistä ”Hynixin käteispulan helpottamiseksi” ja luovuttiin lakisääteisistä luottorajoista KFB:n, KEB:n ja KDB:n osalta. Paneeli ei tarkastellut KFB:hen liittyvää näyttöä, koska komissio piti pankin osuutta vähäisenä. Koska paneeli kuitenkin totesi, että Korean viranomaisten vastaavassa menettelyssä suhteessa KEB:hen oli kyse pankin määräämisestä toimimaan tietyllä tavalla, ja koska Korean valtio omistaa 49 prosenttia KFB:stä, on kohtuullista päätellä, että Korean viranomaisilla oli mahdollisuus vaikuttaa KFB:n päätökseen syndikoituun lainaan osallistumisesta ja että ne myös käyttivät tätä vaikutusvaltaansa. KDB on julkinen toimielin ja KEB:stä paneeli totesi, että se oli toiminut Korean viranomaisten määräyksestä. Näiden pankkien osallistuminen syndikoituun lainaan ei näin ollen ole luotettava kaupallinen vertailukohde. Myös muut syndikoituun lainaan osallistuneet pankit joutuivat samalla tavoin Korean viranomaisten painostuksen kohteeksi. Viranomaiset painostivat erittäin suoraan sekä Shinhan-pankkia että KorAm-pankkia hyväksymään vientiluottojärjestelyjen laajentamisen, joka toteutettiin samaan aikaan kuin syndikoitu laina. Nämä pankit katsoivat tuolloin, että niiden Hynixiin liittyvät luottoriskit olivat jo liian suuria, ja peruivat aiemman päätöksensä korottaa Hynixille myönnetyn vientiluoton enimmäismäärää. Tämän seurauksena eräs rahoitustarkastuslaitoksen ( Financial Supervisory Service , jäljempänä ’FSS’) virkamies arvosteli pankkien toimintaa pitäen sitä ”ennenkuulumattomana” [18]. Korean valtio oli 18,3 prosenttin osuudellaan Shinhan-pankin suurin osakas, joten sen vaikutusvalta pankissa oli huomattava. On selvää, ettei Shinhan toiminut kaupallisin perustein, sillä se korotti luottotappiovarauksiaan Hynixin osalta jatkaen kuitenkin samalla yrityksen tukemista tekemättä tältä osin minkäänlaisia luotettavia luottoriskianalyysejä. KorAm-pankki puolestaan joutui Korean viranomaisten uhkailujen kohteeksi, kun se kieltäytyi ostamasta Hynixin vaihtovelkakirjoja siitä syystä, ettei pitänyt tätä taloudellisesti järkevänä. Eräs FSS:n virkamies moitti KorAmin päätöstä sävyyn, jota ei voida pitää sopivana viranomaiselle, jonka ei pitäisi puuttua millään tavoin luottopäätöksiin. Virkamies totesi seuraavaa: ”Jos KorAm ei noudata sopimusta, emme anna sille anteeksi.” [19] . Lisäksi hän totesi, että FSS ryhtyisi ankariin toimenpiteisiin pankkia vastaan: se voisi muun muassa kieltäytyä hyväksymästä uusia rahoitusvälineitä ja soveltaa pankkiin tiukempaa tilintarkastusta[20]. Näiden uhkausten seurauksena KorAm-pankki luovutti ja perui päätöksensä[21]; samalla se korotti luottotappiovaraustaan Hynixin osalta eikä tehnyt mitään luotettavia luottoriskianalyysejä myöntämästään rahoituksesta. Muista syndikoituun lainaan osallistuneista pankeista voidaan todeta, että Chohung Bank, Woori Bank, NACF, Seoul Bank, Kwangju Bank, Peace Bank, Kyongnam Bank ja Industrial Bank of Korea ovat kaikki Korean valtion omistuksessa, joten niiden luottopäätökset ovat vahvasti riippuvaisia hallituksen politiikasta. Housing and Commercial Bank, josta Korean valtio omistaa 20 prosenttia, myönsi Yhdysvaltojen arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomaiselle antamassaan valaehtoisessa lausunnossa, että julkisilla viranomaisilla oli määräysvaltaa sen luottopäätösten suhteen[22]. Pusan Bankista voidaan todeta, että vaikka Korean valtiolla ei ollut siinä omistusosuutta, FSS määräsi sen vuonna 1999 erottamaan tai vaihtamaan johtajansa, korottamaan maksettua pääomaansa 86,2 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla vuoden 2000 maaliskuun loppuun mennessä[23] sekä karsimaan voimakkaasti henkilöstöään, toimipisteitään ja organisaatiotaan ja hankkiutumaan samalla eroon vaikeuksissa olevista tytäryhtiöistään[24]; vuonna 2000 FSS määräsi pankin entisille ja palveluksessa oleville virkailijoille rangaistuksia huonosta hallinnosta[25]. Kun otetaan huomioon, että Korean viranomaisten vaikutusvalta Pusan Bankiin oli näin suuri, pankin päätöstä osallistua syndikoituun lainaan ei voida pitää luotettavana kaupallisena vertailukohteena.

(21) On myös selvää, että Citibank Seoulin käyttäminen vertailukohteena, kun arvioidaan, oliko syndikoituun lainaan osallistuminen järkevää kaupallisesta näkökulmasta, ei olisi tarkoituksenmukaista lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130–133 kappaleessa esitetyistä syistä. Citibank Seoul ei ensinnäkään toiminut tutkimuksessa yhteistyössä, mikä pakotti komission turvautumaan käytettävissä oleviin tietoihin pankin osuuden tutkinnassa. Toiseksi lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 133 kappaleessa tarkasteltu näyttö osoittaa, että Korean viranomaisten ja Citibank Seoulin suhde oli epätavallisen läheinen, mikä on omiaan herättämään epäilyksiä pankin puolueettomuudesta Hynixille myönnettyjen lainojen suhteen. Citibank Seoul oli sitä paitsi Hynixin rahoituskonsultti uudelleenjärjestelyjen aikana, joten sen osallistuminen Hynixille myönnettyihin uusiin lainoihin aiheutti jo sinänsä eturistiriidan[26]. Pankki ei ollut myöntänyt Hynixille rahoitusta ennen kuin siitä tuli yrityksen rahoituskonsultti. Lisäksi paneeli katsoi itsekin, että Citibank Seoulin toimintaa ei voida käyttää arviointiperusteena määritettäessä, tehtiinkö päätökset Hynixille myönnetyistä lainoista kaupallisin perustein[27].

(22) On myös tärkeää huomata, että Hynix laiminlöi syndikoidun lainan korkojen maksun miltei heti lainan myöntämisen jälkeen. Kuten lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleessa todetaan, Hynix ei ollut huolehtinut tammikuussa 2001 saamansa syndikoidun lainan maksuista.

(23) Edellä selostetun perusteella voidaan päätellä, että yhtäkään seitsemästä muusta syndikoituun lainaan osallistuneesta pankista ei voida käyttää vertailukohteena selvitettäessä KEB:n ja KDB:n myöntämien lainaosuuksien kaupallista perusteltavuutta tai määritettäessä Hynixille niistä koituneen edun määrää.

(24) Tämän perusteella katsomme edelleen, että KEB:n ja KDB:n osallistuminen syndikoituun lainaan on tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavaa tukea, josta koitui etua Hynixille. Kuten lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa kuitenkin todetaan, syndikoidun lainan myötä annettuun tukeen ei ole kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi kohdistettu tasoitustoimenpiteitä, sillä kyseinen laina sisällytettiin myöhemmin velkojen uudelleenjärjestelyn yhteydessä lokakuun 2001 toimenpiteisiin. Näin ollen päätelmiä ei tarvitse muuttaa tämän tukitoimenpiteen osalta.

1.4. Edun määrän laskeminen

(25) Paneeliraportin kohdassa 7.215 todetaan, että kustakin taloudellisen tuen muodosta saadun edun määrän laskenta oli ristiriidassa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 14 artiklan kanssa. Korean viranomaiset eivät ”sinänsä” kyseenalaistaneet edun määrän laskemiseen liittyviä perusasetuksen säännöksiä tai laskentaohjeiden[28] määräyksiä. Näin ollen paneeliraportissa tarkasteltiin vain sitä, miten Euroopan yhteisö on soveltanut näitä säännöksiä ja määräyksiä ja laskenut edun määrän tämän menettelyn (lopullista tullia koskevan asetuksen) kohteena olevien toimenpiteiden tapauksessa.

(26) Paneeli katsoi erityisesti, että Euroopan yhteisö ei toiminut WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 14 artiklan mukaisesti ottaessaan lähtökohdaksi sen, että kustakin taloudellisen tuen muodosta (yleensä lainoja, takuita tai osakepääomaa) saadun edun määrä oli laskettava ikään kuin kyseinen tuki olisi myönnetty avustuksina ottamatta huomioon siihen liittyviä ehtoja ja edellytyksiä. Paneelin mukaan edun määrän laskemisen olisi perustuttava vastaanottajalle koituneeseen etuun eikä tuen antajalle aiheutuneisiin kustannuksiin. Se päätteli lisäksi, että rahoituksen tarjoaminen Hynixille lainoina, takuina ja osakepääomana on saattanut tässä tapauksessa hyödyttää Hynixiä vähemmän kuin jos kyseinen rahoitus olisi myönnetty avustuksina. Paneeli perusteli tätä erityisesti sillä, että kyseiset varat näkyvät velkana Hynixin taseessa tai ovat johtaneet Hynixin silloisten osakkeenomistajien omistusosuuden heikkenemiseen[29].

(27) Paneeli katsoi, että WTO:n määräysten mukaan oikea lähtökohta tässä tapauksessa on se, että Euroopan yhteisö määrittelee vaihtoehtoisen vertailukohteen, jota voidaan käyttää edun määrän laskentaperustana. Paneeliraportin kohdassa 7.213 viitataan tältä osin erityisesti ”vastaavankaltaiseen kaupalliseen lainaan, jonka yritys voisi saada markkinoilta” (tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan b kohta) ja ”vastaavankaltaiseen kaupalliseen lainaan, jonka yritys voisi saada markkinoilta ilman valtiontakausta” (tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan a kohta). Paneeli mainitsi esimerkkinä myös nk. roskalainat (”junk bonds”) ja erityiset kriisiyrityksiin sijoittavat rahastot (”vulture funds”) [30].

(28) Paneeli totesi, että sopivaa vertailukohdetta ei aina välttämättä ole, mistä syystä tutkintaviranomaisella oli ja on huomattavasti liikkumavaraa valitessaan sellaista kohtuullista menetelmää, jolla Hynixille koituneen edun määrä voitaisiin laskea[31].

(29) Komissio tarkasteli paneelin päätelmien valossa uudelleen kaikkia aineistoon sisältyviä tietoja ja todisteita sekä asianomaisten osapuolten huomautuksia kiinnittäen erityistä huomiota mahdollisiin vaihtoehtoisiin vertailukohteisiin, roskalainat ja ”vulture fund” -rahastot mukaan luettuina: tämän perusteella komissio laski uudelleen Hynixille koituneen edun määrän kunkin kyseessä oleviin toimenpiteisiin liittyvän taloudellisen tuen osalta.

(30) Komissio ei tarkastellut uudelleen sellaisia aineellisia tai menettelyjä koskevia seikkoja, jotka paneeliraportissa vahvistettiin oikeiksi tai joiden paneeli ei katsonut olevan ristiriidassa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen kanssa, eikä se myöskään tehnyt niiden osalta uusia päätelmiä; tällaisia seikkoja ovat muun muassa Hynixin taloudellinen tilanne tai arvo, olosuhteet DRAM-markkinoilla, olosuhteet rahoitusmarkkinoilla ja käytettävissä olevien tietojen käyttö. Komissio on keskittynyt tarkastelemaan paneelin päätelmissä esiin nostettua erityiskysymystä eli mahdollisuutta löytää vaihtoehtoisia vertailukohteita.

(31) Tarkastellessaan asiaa uudelleen komissio laski tuen määrän perusasetuksen 6 artiklan mukaisesti menetelmällä ”vastaanottajalle koitunut etu” eikä menetelmällä ”julkiselle viranomaiselle aiheutuneet kustannukset”, mikä vastaa myös paneelin näkemystä, lopullista tullia koskevan asetuksen menettelytapaa ja komission vakiintunutta käytäntöä[32]. Komissio toteaa tältä osin, että WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen keskeisiin piirteisiin on Uruguayn kierroksen jälkeen kuulunut vaatimus siitä, että menetelmä ”vastaanottajalle koitunut etu” on normaalisti asetettava etusijalla verrattuna menetelmään ”julkiselle viranomaiselle aiheutuneet kustannukset” (sopimuksen 14 artikla). Komissio toteaa edelleen, että ensin mainittu menetelmä johtaa yleensä suurempaan tuen määrään, koska siinä edellytetään vertailua vastaavaan kaupallisista lähteistä saatuun rahoitukseen eikä niinkään valtiolta saatuun rahoitukseen. Näin ollen menetelmän ”julkiselle viranomaiselle aiheutuneet kustannukset” ei komission näkemyksen mukaan yleensä pitäisi johtaa suurempaan tuen määrään kuin menetelmän ”vastaanottajalle koitunut etu”.

(32) Paneelin päätelmien mukaisesti komissio tarkasteli myönnettyjä tukia ”vastaanottajan näkökulmasta”. Tämä tehtiin tutkimalla objektiivisesti tapauksen tutkimusaineistoon sisältyviä tietoja. Komissio ei ole pyrkinyt selvittämään Hynixin johdon mahdollista ajatuksenkulkua kyseisenä aikana. Tutkimuksessa pyrittiin sen sijaan objektiivisesti selvittämään sen edun määrä, joka tuolloin olisi koitunut yritykselle, jonka tilanne oli täysin sama kuin Hynixin. Vaikka edun määrä lasketaan vastaanottajan näkökulma huomioon ottaen, tämä ei tarkoita sitä, että tutkimuksessa siirryttäisiin objektiivisesta subjektiiviseen lähestymistapaan.

1.5. KEIC:n takuu 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruiselle vientiluottomäärälle (D/A-korotukselle)

(33) Paneeli esitti seuraavan tiivistelmän KEIC:n takuuseen liittyvistä seikoista:”7.85 Toinen tueksi katsottu toimenpide oli Korean virallisen vientiluottolaitoksen Korea Export Insurance Corporationin, jäljempänä ’KEIC’, myöntämä takuun korotus. KEIC tarjoaa vientivakuutuksia ja -takuita vientitoimiin liittyvien riskien varalta. Tammikuussa 2001 neljätoista Hynixin velkojapankkia korotti Hynixille myönnetyn 800 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruisen D/A-ehtoisen ( documents against acceptance eli asiakirjat hyväksymistä vastaan) vientiluottojärjestelyn enimmäismäärää 600 miljoonalla dollarilla 1,4 miljardiin Yhdysvaltain dollariin. KEIC myönsi lyhytaikaisen vientiluottovakuutuksen tälle korotetulle D/A-määrälle siltä osin kuin oli kyse Hynixin ja sen ulkomailla sijaitsevien tytäryhtiöiden välisistä liiketoimista. Hynix toisin sanoen nostaa vientitoimen ennakoitua maksua vastaavan summan asianomaisista pankeista, joiden hallussa D/A-asiakirja on. Tämän jälkeen määrämaassa toimiva etuyhteydessä oleva tuoja maksaa asianomaiset tavarat suoraan kyseisille pankeille D/A-asiakirjaa vastaan. Hynix maksaa KEIC:lle palkkion takuusta ja asianomaisille pankeille korkoa nostetuista D/A-määristä, kunnes tuoja suorittaa lopullisen maksun. KEIC:n vakuutus kattaa ne pankkien saatavat, joita ei voida periä joko viejän tai tuojan konkurssin takia.” [33].

(34) Paneeli totesi, että Euroopan yhteisön käytettävissä olevien tietojen perusteella tekemä päätelmä, jonka mukaan KEIC:n takuusta koitui etua Hynixille, oli kohtuullinen ja perusteltu[34]. Samalla paneeli muistutti, että KEIC epäröi taata Hynixin velkoja ja tarvitsi itse tätä varten takuun Korean viranomaisilta[35]. Saadun edun määrästä paneeliraportissa kuitenkin todetaan, että Euroopan yhteisön olisi WTO:n määräysten mukaisesti tarkasteltava uudelleen kysymystä siitä, olisiko Hynixille koituneen edun laskentaa varten käytettävissä vaihtoehtoisia vertailukohteita[36].

(35) Kuten paneeli totesi, kysymystä valtiontakauksen antamasta edusta voidaan tarkastella useammasta eri näkökulmasta[37].

(36) Tällaisesta toimenpiteestä saadun edun määrää voitaisiin tutkia esimerkiksi vertaamalla julkisen viranomaisen myöntämää takausta vastaavaan markkinoilta saatavissa olevaan takaukseen[38].

(37) Toinen kohtuullinen menetelmä mainitaan julkisten viranomaisten myöntämää lainaa käsittelevässä perusasetuksen 6 artiklan b alakohdassa (joka pääpiirteittäin vastaa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan b kohtaa) sekä julkisten viranomaisten myöntämää lainatakausta käsittelevässä perusasetuksen 6 artiklan c alakohdassa (joka pääpiirteittäin vastaa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan c kohtaa) [39]. Tässä tapauksessa ”julkisten viranomaisten takaama laina” on se kulloinkin maksamatta olevien uusiutuvien saatavien määrä, jonka Hynix-konserni siihen etuyhteydessä olevien, eri vientimaissa toimivien tuojien kautta on velkaa pankeille niistä vientitoimista, joita ei ole vielä maksettu mutta joiden osalta pankit ovat jo suorittaneet ennakkomaksun Hynixille. Tarkasteltavana oleva taloudellinen tuki koskee järjestelyn enimmäismäärän korotusta 600 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Koko järjestelyn enimmäismäärä oli kuitenkin 1,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria.

(38) Komissio tarkasteli uudelleen tapauksen laajaa aineistoa ja pyrki selvittämään, oliko olemassa sellaisia asianmukaisia vertailukohteita, joita voitaisiin käyttää edun määrän laskemisessa. Komissio tutki ensin, oliko Hynix saanut uusia lainoja samaan aikaan kun kyseinen 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruinen korotus myönnettiin. Tutkimusaineiston tiedoista käy kuitenkin ilmi, että vastaavia uusia kaupallisia lainoja ei ollut myönnetty. Tämän jälkeen komissio pyrki löytämään todennettua näyttöä kustannuksista ja ehdoista, jotka liittyisivät Hynixin tai muun vastaavassa tilanteessa olleen yrityksen kyseisenä ajankohtana saamaan vastaavaan markkinaehtoiseen takuuseen tai ”vastaavankaltaisen kaupalliseen lainaan, jonka yritys voisi saada markkinoilta ilman valtiontakausta”. Vastaavan kaupallisen lainan olisi mieluiten oltava suunnilleen saman suuruinen, sen olisi liityttävä samaan tai samankaltaiseen toimialaan ja toimintaan (esimerkiksi vientiluottovakuutukseen) ja sen antamisajankohdan olisi oltava suunnilleen sama. Lainaan ei saisi suoraan eikä välillisesti liittyä valtiontakausta ja sen saajan olisi oltava yritys, jonka taloudellinen tilanne on verrattavissa Hynixin tilanteeseen.

(39) Komissio totesi tekemänsä uudelleentarkastelun perusteella, että tutkimusaineistossa ei ole luotettavia tietoja näistä seikoista. Hynixin itsensä osalta ei löytynyt sopivia vertailukohteita. Hynixille myönnetyt lainat olivat yleensä peräisin joko Korean viranomaisilta tai pankeilta, jotka Korean viranomaiset olivat valtuuttaneet tai määränneet myöntämään yritykselle lainaa; myöskään syndikoidun lainan korkoa ei voida käyttää vertailuarvona edellä 17–20 kappaleessa selostetuista syistä. Sama koskee Citibank Seoulin myöntämiä lainoja 21 kappaleessa selostetuista syistä. Citibank Seoulin osuus ei ollut riittävän merkittävä ja siihen vaikutti muiden lainanantajien ja Korean viranomaisten osallistuminen lainajärjestelyihin, minkä lisäksi pankin toiminta Hynixin rahoituskonsulttina yhdessä SSB:n kanssa sekä sen pitkäaikaiset yhteydet Korean viranomaisiin olivat omiaan vääristämään tilannetta. Sitä paitsi Citibank Seoul ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa.

(40) Hynixin heikon taloudellisen tilanteen vuoksi yritykseen itseensä liittyviä vertailukohteita ei ole käytettävissä, eikä tutkimusaineistossa ole tietoja lainoista, jotka olisi myönnetty vastaavassa taloudellisessa tilanteessa oleville yrityksille. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat lisäksi, että Hynix ei saanut eikä olisi voinut saada kyseistä rahoitusta markkinoilta[40]. KEIC:n vientitakuujärjestely ja KDB:n debentuuriohjelma olivat käytössä koko vuoden 2001. Kyseisenä aikana Hynix oli kaikilla mittapuilla mitattuna luottokelvoton. Sen jo valmiiksi kehno taloudellinen tilanne heikkeni selvästi vuonna 2000, jolloin sen nettotappiot nousivat 2 biljoonaan Etelä-Korean woniin. Vuoden 2000 lopussa Hynixin kokonaisvelkamäärä oli 8 biljoonaa Etelä-Korean wonia ja sen käyttöpääomasuhde, joka kertoo, missä määrin yrityksen rahoitus- ja vaihto-omaisuus kattaa sen lyhytaikaiset velat, oli 0,33[41]. Hynixin nettovoittomarginaali, joka vuonna 1999 oli 2,08 prosenttia, laski -24,03 prosenttiin vuonna 2000 (jolloin DRAM-teollisuudella kokonaisuutena ottaen meni hyvin) ja edelleen -93,83 prosenttiin vuonna 2001[42]. On selvää, että Hynix ei vuosina 2000 ja 2001 pystynyt aikaansaamaan riittävästi kassavirtaa edes olemassa olevien, ja vielä vähemmän uusien, velkojensa hoitamiseen.

(41) Markkina-analyytikot olivat yhtä mieltä siitä, että Hynix ei ollut luottokelpoinen kyseisenä aikana. Standard & Poor’sin luokituksen mukaan Hynix kuului maaliskuussa 2001 luokkaan B-, elokuussa 2001 luokkaan CCC+ ja lokakuussa 2001 luokkaan SD (”selective default” eli velanhoito osittain laiminlyöty). UBS Warburg totesi tammikuussa 2001, että Hynixin KDB:n kanssa tekemä sopimus velan jälleenrahoituksesta pelkästään lykkää ”totuuden hetkeä” eikä ratkaise {Hynixin} keskeistä ongelmaa eli sitä, että yrityksen toiminta ei ole kannattavaa ja ettei se pysty saamaan sisäisestä kassavirrastaan tai omaisuutensa myynnistä varoja, joilla se voisi maksaa velkansa takaisin riittävän nopeasti[43]. UBS Warburg katsoi lisäksi, että Hynixin tuotevalikoiman yksipuolisuus oli huolestuttavaa ja että sen liiallinen keskittyminen perus-DRAMeihin olisi omiaan heikentämään sen ”perustunnuslukuja” vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla[44]. Myös Deutsche Bank kommentoi helmikuussa 2001 yrityksen kassavirtaongelmaa suorasukaisesti: ”Vakavimpana ongelmana {Hynixillä} on sen kassavirran jatkuva riittämättömyys. Emme kuitenkaan usko, että Korean valtio haluaa vielä luopua toivosta yrityksen suhteen... Yrityksen talouskriisi heikentää jatkossakin tuntuvasti sen kykyä toipua, sillä DRAM-ala on puolijohdealoista ehkä kaikkien pääomavaltaisin sen vuoksi, että teknologiaprosesseja on jatkuvasti kehitettävä.” [45].

(42) Toinen markkina-asiantuntija totesi Korea Heraldissa helmikuussa 2001 julkaistussa artikkelissa[46] seuraavaa: ”Koska luottoriski on edelleen merkittävä ja sijoittajien tiedossa, en usko, että vapaata pääomaa sijoitettaisiin suuria määriä alle BBB+-luokituksen saaneisiin joukkovelkakirjalainoihin.”. Tämän kommentin esittämisaikaan KEIC:n takuujärjestely ja KDB:n debentuuriohjelma olivat alkuvaiheissaan. Artikkelissa selostetaan vielä investointitason luottokelpoisuusluokkiin kuuluvien joukkolainojen ja roskalainojen tuottoeroa ja todetaan lopuksi, että ”tämä osoittaa, että sijoittajat karttavat edelleen huonon luokituksen saaneita joukkovelkakirjalainoja, mikä on entisestään suurentanut hyvän arvosanan saaneiden joukkolainojen ja nk. roskalainojen välistä marginaalia.”. Kesäkuussa 2001 julkaistujen lehtitietojen mukaan ”sijoittajat ovat alkaneet tarkkailla Aasian luottokäyrän alapäätä, mutta eivät uskalla vielä harkita joukkovelkakirjalainoja, joiden luottoluokitus on investointitason alimman luokan (BBB-) alapuolella. Kiinnostusta pystyvät herättämään vain yritykset, joiden kassavirta, velanhoitokyky ja kasvunäkymät ovat hyviä.” [47]. Toisessa artikkelissa todettiin, että erityisesti viime vuoden jälkipuoliskolla yritysten oli lähes mahdotonta laskea liikkeeseen roskalainoja oma-aloitteisesti, joten roskalainamarkkinat koostuivat ensisijaisista CBO-instrumenteista ( collateralised bond obligations ), CLO-instrumenteista ( collateral loan obligations ) ja valtion aloitteesta tehdystä joukkolainojen jälleenrahoituksesta[48].

(43) Niinpä komissio vahvistaa alkuperäisen päätelmänsä siitä, että Hynix ei yltänyt roskalainamarkkinoille sijoittavien vaatimaan luottokelpoisuuden investointiluokkaan ja että paneelin tarkoittamat pääomamarkkinat eivät tutkimusajanjakson aikana olleet sellaisten yritysten käytettävissä, joiden näkymät olivat yhtä huonot kuin Hynixillä. Näin ollen voidaan todeta, että tutkimusaineiston tietojen perusteella ei ole mahdollista vahvistaa näihin markkinoihin liittyvää luotettavaa vertailukohdetta.

(44) Komissio voisi tästä syystä perustellusti ja objektiivisesti päätellä, että vaihtoehtoisia kaupallisia vertailukohteita ei tässä tapauksessa ole käytettävissä. Näin ollen komissio toteaa, että Hynixille koitunut etu ei voi olla suurempi kuin kyseessä olevan lainan täysi määrä, johon on lisätty koronkorko ja perinnästä tai perintäyrityksestä aiheutuneet kulut siinä tapauksessa, että lainanhoito laiminlyödään. Koska tutkimusaineistoon ei myöskään sisälly luotettavia tietoja viimeksi mainituista lisäkustannuksista, komissio on tyytynyt käyttämään laskelmien perustana lainan täyttä määrää. Komissio uskoo, että tämä päätelmä on täysin perusteltu, kun otetaan huomioon Hynixin taloudellista tilannetta ja arvoa sekä DRAM-markkinoiden ja rahoitusmarkkinoiden tilannetta koskevat komission päätelmät (joita ei ole muutettu), ja katsoo lisäksi, että päätelmä on sopusoinnussa perusasetuksen säännösten ja laskentaohjeiden kanssa.

(45) WTO:n paneelin esittämien päätelmien vuoksi komissio selvitti kuitenkin poikkeuksellisesti ja vain tästä syystä myös, olisiko asianmukaisten vertailukohteiden puuttuessa olemassa mitään muuta arviointiperustetta, jota voitaisiin käyttää korvaavana vertailukohteena sen jälkeen, kun siihen olisi tarvittaessa tehty tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottavia mukautuksia. Tällainen korvaava vertailukohde voisi perustua esimerkiksi markkinakorkoon, johon on lisätty vastaavaan riskiluokkaan kuuluvien yritysten maksuhäiriöastetta kuvastava riskilisä. Laskelmassa otettaisiin tällöin huomioon laina-aika, luottokelpoisen yrityksen maksattavaksi tuleva vertailukorkotaso, maksuhäiriöiden todennäköisyys tiettynä ajanjaksona luottokelvottoman yrityksen tapauksessa ja maksuhäiriöiden todennäköisyys samana ajanjaksona luottokelpoisen yrityksen tapauksessa. Tämä lähestymistapa perustuu siihen yleisesti hyväksyttyyn käsitykseen, että kun lainanantaja myöntää lainaa yritykselle, jota pidetään luottokelvottomana, sen on samalla otettava huomioon, että on todennäköisempää, että kyseinen lainansaaja laiminlyö takaisinmaksun. Tämän vuoksi lainanantaja perii korkeampaa korkoa, joka on suhteessa kyseiseen suurempaan maksuhäiriöriskiin. Käytännössä meneteltäisiin niin, että perustaksi otettaisiin luottokelpoisiin lainanottajiin sovellettava markkinakorko, johon lisättäisiin riskilisä sen suuremman riskin huomioon ottamiseksi, joka liittyy luottokelvottomille yrityksille myönnettäviin lainoihin.

(46) Asiaa koskevien paneeliraportin päätelmien täytäntöön panemiseksi komissio laski luottokelvottomiin yrityksiin sovellettavan vertailukorkotason seuraavaa laskukaavaa käyttäen:

ib = [(1-qn)(1+if)n/(1-pn)]1/n -1

jossa:

n = laina-aika

ib = luottokelvottomaan lainanottajaan sovellettava vertailukorkotaso

if = luottokelpoiselta yritykseltä perittävä pitkän aikavälin korko

pn = maksuhäiriöiden todennäköisyys luottokelvottoman yrityksen tapauksessa n vuoden kuluessa

pn = maksuhäiriöiden todennäköisyys luottokelpoisen yrityksen tapauksessa n vuoden kuluessa

(47) Näissä laskelmissa komissio käytti luottokelpoisten yritysten Yhdysvaltain dollarin määräisten lainojen korkona (markkinakorkona) dollarimääräisten lainojen keskimääräistä korkoa vuonna 2001, joka oli IMF:n kansainvälisen taloustilastopalvelun ( IMF International Financial Statistics Service ) mukaan 6,922 prosenttia. Vaikka Hynixin tarkasteltavana olevan takuun ansiosta saama luotto oli lyhytaikaista, takuu itsessään oli eräänlainen jatkuva luotto. Määrittäessään luottokelpoisten ja luottokelvottomien yritysten maksuhäiriöriskiä komissio käytti perustana tietoja, jotka olivat peräisin Moody's Investor Service -luokituslaitokselta. Luottokelvottomien yritysten tapauksessa komission lähtökohtana oli maksuhäiriöiden todennäköisyys sellaisten yritysten osalta, joiden luottoluokitus kyseessä olevan toimenpiteen keston aikana (KEIC:n takuun tapauksessa yksi vuoksi) oli Caa–C. Luottokelpoisen yrityksen maksuhäiriöriski kyseessä olevan toimenpiteen keston ajalta laskettiin vastaavasti kokoamalla yhteen investointitason luokkiin kuuluvia yrityksiä koskevat tiedot. Luottokelvottoman yrityksen maksuhäiriöriski vuoden pituisena aikana vuonna 2001 oli Moody’s-laitoksen mukaan 34,34 prosenttia. Luottokelpoisen yrityksen osalta tämä riski oli 0,13 prosenttia. Tämän perusteella kokonaiskoroksi saatiin 62,70 prosenttia. Hynixin kyseessä olevista dollarimääräisistä lainoista maksama korko sen sijaan oli 8,33 prosenttia eli korkojen erotus on yhteensä 54,37 prosenttia.

(48) Komissio muistuttaa, että yleensä kun edun katsotaan vastaavan taloudellisen tuen (tässä tapauksessa lainan tai lainatakauksen) täyttä määrää, tukea pidetään ”kertaluonteisena” ja se jaetaan ajanjaksolle, joka vastaa käyttöomaisuuden tavanomaista poistoaikaa asianomaisella tuotannonalalla. Komissio käyttää tuen jakamisessa tasapoistomenetelmää eikä edun määrää korottavaa rahan aika-arvoon perustuvaa menetelmää; kullekin vuodelle kohdistettuun tukierään lisätään pelkästään korko. Tässä tapauksessa tuki jaettiin viidelle vuodelle ja kuten edellä 44 kappaleessa selostetaan, lainan täyteen määrään ei lisätty mitään lisäkustannuksia, joten kullekin vuodelle kohdistettiin 20 prosenttia kyseessä olevasta taloudellisesta tuesta.

(49) Jos komissio olisi soveltanut edellä 45–47 kappaleessa selostettua korkovertailua, saatua etua (eli vertailukorkotason ja tosiasiallisen koron välistä eroa) olisi pidetty toistuvana tukena. Kullekin vuodelle kohdistettava tuen määrä olisi laskettu kertomalla korkoero lainan tosiasiallisella määrällä. Tämän vuoksi korkovertailun avulla saatu vuotuisen edun määrä saattaa korkoeron suuruudesta, lainan ehdoista ja poistoajan pituudesta riippuen olla suurempi tai pienempi kuin etu, joka saadaan käyttämällä komission alkuperäistä menetelmää.

(50) Tässä tapauksessa komission alkuperäisellä menetelmällä laskettu vuotuinen etu on 20 prosenttia kyseessä olevasta taloudellisesta tuesta. Riippuen siitä, mitkä ovat lainan tarkat ehdot, eli maksaako lainansaaja kunakin vuonna sekä korkoa että lyhennyksiä vai pelkästään korkoa, tämä edun määrä saavutettaisiin vähintään 20 prosentin ja enintään noin 35 prosentin vuotuisella korkoerolla. Tosiasiallinen korkoero tässä tapauksessa on 54,37 prosenttia. Tämän menetelmän tiukka soveltaminen johtaisi tästä syystä siihen, että yrityksen liikevaihdolle jaettu, tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava tukiosuus olisi paljon komission alkuperäisiä laskelmia suurempi eli 12,8 prosenttia 5,1 prosentin sijasta.

(51) Näin ollen komissio katsoo, että sen alkuperäinen menetelmä oli ja on kohtuullinen tässä tapauksessa. Komission käytäntönä on vahvistaa edun määräksi lainan täysi määrä vain äärimmäisissä tapauksissa (eli silloin, kun takaisinmaksuun ei ole realistisia mahdollisuuksia), joten vertailukorkotaso on tällöin yleensä erittäin korkea. Tästä syystä korkoeron vertailu johtaa usein suurempaan edun määrään kuin pelkkä lainan nimellismäärän jakaminen tietylle ajanjaksolle. Näissä olosuhteissa komissio on käyttänyt tarjolla olevista kahdesta vaihtoehdosta maltillisempaa voidakseen olla varma, ettei tuen määrää arvioida liian suureksi; lainan nimellismäärää pidetään tällöin edun suurimman mahdollisimman määrän rajana.

(52) Edellä esitetyn perusteella KEIC:n takuusta saadun edun määräksi vahvistetaan arvo-osuutena ilmaistuna 5,1 prosenttia viennin liikevaihdosta.

1.6. KDB:n debentuuriohjelma

(53) Paneeli esitti seuraavan tiivistelmän KDB:n debentuuriohjelmaan liittyvistä seikoista:”7.88 Kolmas ohjelma, jota pidettiin Korean viranomaisten antamana tukena, oli KDB:n debentuuriohjelma, johon Hynix otettiin 4 päivänä tammikuuta 2001. Korean viranomaiset perustivat tämän periaatteessa vuoden (vuoden 2001) kestäneen ohjelman vastauksena Korean rahoitusjärjestelmän epävakaisuuteen, jonka katsottiin johtuvan siitä, että suuri määrä muutaman yrityksen (muun muassa Hynixin) liikkeeseen laskemia joukkovelkakirjolainoja erääntyi samanaikaisesti. Tämän ohjelman avulla erääntyvien velkojen takaisinmaksuaikaa pidennettiin ja velkapaketti järjestettiin uudelleen sijoittajia varten. Ohjelmaan osallistunut yritys maksoi itse takaisin 20 prosenttia joukkovelkakirjalainoistaan eräpäivänä ja KDB otti vastatakseen jäljellä olevasta 80 prosentista. Tämä oli ohjelman ensimmäinen vaihe. KDB myi tämän jälkeen 20 prosenttia alkuperäisestä 80 prosentin osuudestaan Hynixin velkojapankeille määräsuhteessa niiden osuuteen yrityksen lainoista; 70 prosenttia joukkovelkakirjalainoista järjestettiin uudelleen siten, että ne voitiin myydä sijoittajille luottotakuita myöntävän Korea Credit Guarantee Fund -rahaston, jäljempänä ’KCGF’, takaamina ensisijaisina CBO-lainainstrumentteina ( collateralised bond obligations ) ja/tai CLO-lainainstrumentteina ( collateralised loan obligations )1; loput 10 prosenttia KDB piti itsellään. Osallistuvan yrityksen oli ostettava takaisin vähintään 3 prosenttia CBO-instrumenteistä ja 5 prosenttia CLO-instrumenteista2.7.89 Yrityksiä otettiin ohjelmaan päävelkojapankkien ehdotuksesta, minkä lisäksi tarvittiin velkojarahoituslaitosten neuvoston ( Creditors’ Financial Institution Council , jäljempänä ’CFIC’) hyväksyntä, joka perustui arvioon asianomaisen yrityksen talousnäkymistä. CFIC koostui KCGF:n, KDB:n ja 17 muun velkojapankin edustajista3 ja sillä oli lopullinen päätösvalta, kun ohjelman osallistujia valittiin. CFIC katsoi, että päätös yrityksen ottamisesta ohjelmaan oli tehty yksimielisesti, jos 75:tä prosenttia yrityksen lainoista hallussaan pitävä osa pankeista hyväksyi esityksen. Ohjelmaan päästäkseen yrityksen oli pystyttävä maksamaan takaisin 20 prosenttia erääntyvistä joukkovelkakirjalainoistaan ja normaalistamaan liiketoimintansa saneeraussuunnitelman avulla, sen luottoluokituksen oli oltava huonompi kuin A mutta parempi kuin BB ja sen oli suostuttava velkojapankkien mahdollisesti vaatimiin muutoksiin enemmistöosakkuuksissa tai johdon vaihtamiseen maksukyvyttömyystapauksessa. Kun Hynix otettiin ohjelmaan 4 päivänä tammikuuta 2001, sen luottoluokitus oli BBB-. Ohjelmaan otettiin kaikkiaan kuusi yritystä, joista neljä, myös Hynix, kuului Hyundai-konserniin4. Euroopan yhteisö totesi, että KDB:n osana tätä ohjelmaa suorittama joukkovelkakirjojen osto oli julkisten viranomaisten antamaa taloudellista tukea, josta koitui etua Hynixille.

1 CBO- ja CLO-instrumentit ovat omaisuusvakuudellisia arvopapereita, jotka myydään sijoitusyhtiöille.

2 Alustavat päätelmät, kohdat 47 ja 48.

3 Alustavat päätelmät, kohta 49.

4 Alustavat päätelmät, kohdat 49–52. Euroopan yhteisö toteaa, että ohjelman kokonaistalousarvio oli 6,2 biljoonaa Etelä-Korean wonia, josta 2,9 biljoonaa oli varattu pelkästään Hynixille; ohjelman kokonaismenot olivat kuitenkin lopulta 2,9 biljoonaa Etelä-Korean wonia, josta 1,2 biljoonaa (41 prosenttia) käytettiin Hynixiin ja 38 prosenttia muihin kolmeen Hyundai-konsernin yritykseen.” [49].

(54) Paneeli totesi, että Euroopan yhteisön käytettävissä olevien tietojen perusteella tekemä päätelmä, jonka mukaan KDB:n debentuuriohjelmasta koitui etua Hynixille, oli kohtuullinen ja perusteltu. Paneeli muistutti myös, että KDB:n debentuuriohjelma oli Korean viranomaisten perustama ja käytännössä niiden takaama[50]. Saadun edun määrästä paneeliraportissa kuitenkin todetaan, että komission olisi WTO:n määräysten mukaisesti tarkasteltava uudelleen kysymystä vaihtoehtoisten vertailukohteiden saatavuudesta.

(55) Kuten paneeli totesi, kysymystä annetusta edusta voidaan ainakin valtiontakauksen yhteydessä tarkastella useammasta eri näkökulmasta[51] ja tutkintaviranomaisella on huomattavasti liikkumavaraa soveltaessaan WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklassa esitettyjä suuntaviivoja[52]. Esimerkiksi KDB:n debentuuriohjelma muistuttaa joiltakin osin takausta, sillä Korean viranomaiset tai muu julkinen toimielin vastasivat sen perustamisesta ja rahoittamisesta ja käytännössä takasivat sen. Niinpä tällaisesta toimenpiteestä saadun edun määrää voitaisiin tutkia esimerkiksi vertaamalla kyseistä julkisen viranomaisen myöntämää takausta vastaavaan markkinoilta saatavissa olevaan takaukseen. KDB:n debentuuriohjelman tarkastelussa voitaisiin soveltaa myös julkisten viranomaisten myöntämää lainaa käsittelevää perusasetuksen 6 artiklan b alakohtaa (joka pääpiirteittäin vastaa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan b kohtaa) sekä julkisten viranomaisten myöntämää lainatakausta käsittelevää perusasetuksen 6 artiklan c alakohtaa (joka pääpiirteittäin vastaa WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan c kohtaa) .

(56) Komissio on tarkastellut käytettävissään olevia tietoja uudelleen selvittääkseen, onko olemassa muuta asianmukaista vertailukohdetta, jota voitaisiin käyttää edun määrää laskettaessa. Komissio pyrki löytämään todennettua näyttöä, joka liittyisi Hynixin tai muun vastaavassa tilanteessa olleen yrityksen kyseisenä ajankohtana saamaan vastaavaan valtiontakaukseen tai ”vastaavankaltaiseen kaupalliseen lainaan” taikka ”vastaavankaltaisen kaupalliseen lainaan, jonka yritys voisi saada markkinoilta ilman valtiontakausta”. Vastaavan kaupallisen lainan olisi mieluiten oltava suunnilleen saman suuruinen, sen olisi liityttävä samaan tai samankaltaiseen toimialaan ja toimintaan ja sen antamisajankohdan olisi oltava suunnilleen sama. Lainaan ei saisi suoraan eikä välillisesti liittyä valtiontakausta ja sen saajan olisi oltava yritys, jonka taloudellinen tilanne on verrattavissa Hynixin tilanteeseen.

(57) Tarkasteltuaan asiaa uudelleen komissio on tullut siihen johtopäätökseen, että edellä selostettuja vaatimuksia vastaavaa kaupallista vertailukohdetta ei tässä tapauksessa ole. Hynix itse ei myynyt joukkovelkakirjalainoja kaupallisilla markkinoilla KDB:n debentuuriohjelmaan osallistumisensa aikaan. Yksi debentuuriohjelmaan osallistumisen ehdoista oli itse asiassa se, ettei yritys voinut saada lainoja tai myydä joukkovelkakirjoja tavanomaisilla kaupallisilla markkinoilla. Kuten lopullista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa lisäksi todetaan, Hynix ei tutkimusaineiston tietojen mukaan yrittänyt saada lainaa ulkomailta kyseisenä aikana. Koska kansainvälinen luottoluokituslaitos Standard and Poor’s sitä paitsi laski Hynixin lainojen luokituksen spekulatiiviselle tasolle ”B-”, on epätodennäköistä, että Hynix olisi edes voinut päästä ulkomaisille joukkovelkakirja- tai lainamarkkinoille, vaikka olisi sitä yrittänytkin. Korean viranomaisetkin totesivat tammikuussa 2001, että Hynix oli ”teknisen maksukyvyttömyyden tilassa” [53].

(58) Myöskään muita lainoja, joita Hynixille myönnettiin aikana, jona KDB järjesteli uudelleen sen erääntyviä joukkovelkakirjalainoja, ei voida käyttää Hynixille mahdollisesti koituneen edun määrittämisessä. Syndikoituun lainaan sisältyneitä lainoja ei edellä 17–22 kappaleessa esitetyistä syistä voida käyttää vertailuperusteena. Valtiovallan toimet vaikuttivat niin vääristävästi näihin lainoihin, ettei niitä voida pitää kohtuullisena kaupallisena vertailukohteena arvioitaessa edun olemassaoloa tai sen suuruutta. Komissio muistuttaa tältä osin, että syndikoidun lainan myöntämisen teki mahdolliseksi se, että Korean viranomaiset myönsivät luottorajoja koskevan poikkeuksen kolmelle keskeiselle lainanantajalle. Jos nämä kolme pankkia eivät olisi osallistuneet syndikoituun lainaan, saattaa olla, että sitä ei olisi voitu myöntää lainkaan, sillä tämä olisi johtanut lainan huomattavaan alimerkintään[54].

(59) Yksityisten tahojen toukokuun 2001 saneerausohjelman yhteydessä ostamia vaihtovelkakirjoja ei myöskään voida käyttää vertailukohteena, koska vaikka tutkimusaineistoon sisältyvä näyttö ei ole riittävä, jotta voitaisiin puhua valtuutuksesta tai määräyksestä, valtiovallan vaikutusvalta oli sitä luokkaa, että yksityisten velkojien osallistumisella ei voida mitata vaihtovelkakirjojen ostamisen kaupallista perusteltavuutta: velkojapankit tunnustivat itsekin 7 päivänä toukokuuta 2001 annetussa velkojarahoituslaitosten neuvoston päätöslauselmassa, että Hynix ei pystynyt hoitamaan velkojaan toukokuussa 2001[55], minkä lisäksi Korean viranomaiset valvoivat selvästikin tarkoin toukokuun 2001 järjestelyyn kuulunutta vaihtovelkakirjojen myyntiä, jopa siinä määrin, että FSS:n korkea virkamies osallistui velkojain neuvoston kokoukseen maaliskuussa 2001[56]. Vertailukohteena käytettävän kaupallisen lainan pitäisi sitä paitsi olla sellainen, joka on annettu suunnilleen samaan aikaan; vaihtovelkakirjojen liikkeeseenlasku toteutettiin viisi kuukautta KDB:n debentuuriohjelman käynnistämisen jälkeen ja sekä Hynixin taloudellinen tilanne että DRAM-markkinoiden tila olivat tuolloin selvästi toisenlaisia.

(60) Kuten edellä jo todettiin[57], markkinoilta ei ollut saatavissa vastaavia kaupallisia lainoja, joita voitaisiin käyttää vertailukohteena. Käytettävissä olevat tiedot päinvastoin osoittavat, että Hynix ei olisi voinut saada kyseessä olevia varoja vapailta markkinoilta.

(61) Komissio voisi tästä syystä perustellusti ja objektiivisesti päätellä, että vaihtoehtoisia kaupallisia vertailukohteita ei tässä tapauksessa ole käytettävissä. Näin ollen komissio toteaa, että Hynixille koitunut etu ei voi olla suurempi kuin sen KDB:n debentuuriohjelman tuloksena saamien varojen täysi määrä, johon on lisätty koronkorko ja perinnästä tai perintäyrityksestä aiheutuneet kulut siinä tapauksessa, että takaisinmaksu laiminlyödään. Koska tutkimusaineistoon ei myöskään sisälly luotettavia tietoja viimeksi mainituista lisäkustannuksista, komissio on tyytynyt käyttämään laskelmien perustana kyseessä olevien varojen täyttä määrää. Komissio uskoo, että tämä päätelmä on täysin perusteltu, kun otetaan huomioon Hynixin taloudellista tilannetta ja arvoa sekä DRAM-markkinoiden ja rahoitusmarkkinoiden tilannetta koskevat komission päätelmät (joita ei ole muutettu), ja katsoo lisäksi, että päätelmä on sopusoinnussa perusasetuksen säännösten ja laskentaohjeiden kanssa.

(62) WTO:n paneelin esittämien päätelmien vuoksi komissio selvitti kuitenkin myös, olisiko sopivien kaupallisten vertailukohteiden puuttuessa olemassa mitään muuta arviointiperustetta, jota voitaisiin käyttää korvaavana vertailukohteena sen jälkeen, kun siihen olisi tarvittaessa tehty tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottavia mukautuksia. Tällainen korvaava vertailukohde voitaisiin määrittää esimerkiksi samaan tapaan kuin KEIC:n takuun tapauksessa (ks. 45 ja 46 kappale).

(63) Tekemissään laskelmissa komissio käytti Korean viranomaisten ehdotuksesta luottokelpoisten yritysten Etelä-Korean wonin määräisten lainojen korkona IMF:n kansainvälisen taloustilastopalvelun tietoihin perustuvaa wonmääräisten lyhyiden lainojen korkoa, joka oli 7,7 prosenttia. Tiedot sekä luottokelpoisten että luottokelvottomien yritysten maksuhäiriöriskistä kyseessä olevan toimenpiteen keston ajalta saatiin Moody’s Investor Services -luokituslaitokselta (riski oli luottokelpoisten yritysten tapauksessa 0,13 prosenttia ja luottokelvottomien yritysten tapauksessa 34,37 prosenttia). Tämän perusteella kokonaiskoroksi saatiin 63,89 prosenttia. Hynixin KDB:n debentuureista maksama keskikorko sen sijaan oli 12,7 prosenttia eli korkojen erotus on yhteensä 51,19 prosenttia.

(64) Jos kyseessä olevaa taloudellista tukea pidetään toistuvana tukena eikä tietylle ajanjaksolle jaettavana kertaluonteisena tukena ja tätä mallia sovelletaan tuesta saadun edun määrän laskemiseen, edun määräksi saadaan 626,9 miljardia Etelä-Korean wonia, joka liikevaihdolle jaettuna tarkoittaa sitä, että tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä olisi 11,8 prosenttia komission alkuperäisten laskelmien mukaisen 4,9 prosentin sijasta. Näin ollen komissio katsoo, että sen alkuperäinen menetelmä oli ja on kohtuullinen tässä tapauksessa, sillä korkoeron vertailu johtaisi paljon suurempaan edun määrään kuin pelkkä lainan nimellismäärän jakaminen tietylle ajanjaksolle. Näissä olosuhteissa komissio on käyttänyt tarjolla olevista kahdesta vaihtoehdosta maltillisempaa voidakseen olla varma, ettei tuen määrää arvioida liian suureksi; lainan nimellismäärää pidetään tällöin edun suurimman mahdollisimman määrän rajana.

(65) Komissio toteaa, että kun Hynixin KDB:n debentuuriohjelman tuloksena saamien varojen määrää pidetään edun suurimman mahdollisimman määrän rajana, yrityksen kyseessä olevasta taloudellisesta tuesta saaman edun määrä on arvo-osuutena ilmaistuna 4,9 prosenttia liikevaihdosta.

1.7. Lokakuun 2001 apupaketti, joka sisältää velan muuntamisen osakkeiksi, toisen velkojen uudelleenjärjestelyn ja 658 miljardin Etelä-Korean wonin suuruisen uuden lainan

(66) Paneeli esitti seuraavanlaisen tiivistelmän lokakuun 2001 velkojen saneerausohjelmasta:”7.111 Viides ja viimeinen ohjelma, jota pidetään tukena, oli lokakuun 2001 saneerausohjelma. Toinen Hynixiä käsittelevä velkojarahoituslaitosten neuvosto CFIC perustettiin 4 päivänä lokakuuta 2001 yritysten uudelleenjärjestelyjen edistämistä koskevan lain ( Corporate Restructuring Promotion Ac t), jäljempänä ’CRPA-laki’, säännösten mukaisesti. CRPA-laki annettiin elokuussa 2001 ja sen tarkoituksena oli helpottaa yritysten uudelleenjärjestelyjä, jotka olivat aiemmin perustuneet velkojapankkien ja asianomaisten yritysten välisiin sopimuksiin. CFIC muodostui 110 rahoituslaitoksesta, joihin kuului 17 pankkia ja 15 sijoitusyhtiötä. CFIC:n päätökset tehtiin 75 prosentin ääntenenemmistöllä. Äänimäärä jaettiin suhteessa kunkin laitoksen osuuteen Hynixin kokonaislainamäärästä. Jos rahoituslaitos käytti oikeuttaan esittää eriävä mielipide CFIC:n päätökseen, se erotettiin CFIC:stä pysyvästi. CFIC:n toisessa kokouksessa 31 päivänä lokakuuta 2001 päätettiin Hynixin ”toisesta saneerauspaketista”. Siinä ehdotettiin seuraavia toimenpiteitä:

a) uuden 1 biljoonan Etelä-Korean wonin suuruisen lainan myöntäminen Hynixille 7 prosentin korolla;

b) velan muuntaminen pääomaksi tarjoamalla osakkeiksi vaihdettavissa olevia joukkovelkakirjoja;

c) olemassa olevien lainojen laina-ajan pidentäminen 31 päivään joulukuuta 2004, yrityksen erääntyvien joukkovelkakirjojen muuntaminen 3 vuoden joukkovelkakirjoiksi, joiden korko on 6,5 prosenttia, ja jäljellä olevien Korean valuutan määräisten lainojen koron tarkistaminen 6 prosenttiin.

7.112 CFIC antoi 31 päivänä lokakuuta 2001 pidetyssä kokouksessaan rahoituslaitoksille kolme vaihtoehtoa. Ensimmäinen vaihtoehto oli suostua ehdotuksiin myöntämällä uutta luottoa ja osallistumalla velan muuntamiseen osakkeiksi (”vaihtoehto 1”). Pankit, jotka eivät halunneet osallistua uuteen lainaan, velvoitettiin vaihtamaan 28,5 prosenttia lainoistaan osakkeiksi ja antamaan Hynixin lopun velan anteeksi (”vaihtoehto 2”). CFIC:n päättämän kolmannen vaihtoehdon mukaan pankit, jotka vastustivat toimenpiteitä ja käyttivät oikeuttaan eriävään mielipiteeseen, joutuisivat myymään lainansa takaisin sen realisointiarvon mukaisesti, jonka oli määrittänyt konsulttiyritys Arthur Andersen, jolta oli tilattu selvitys Hynixin tuolloisesta taloudellisesta tilanteesta (”vaihtoehto 3”).

7.113 Pankeista kuitenkin vain kuusi suostui myöntämään uutta luottoa, jonka määrä jäi suunnitellun 1 biljoonan Etelä-Korean wonin sijasta 658 miljardiin woniin. Nämä pankit vaihtoivat huomattavan osan lainoistaan osakkeiksi. Niin kutsutut vaihtoehto 1:n pankit olivat KEB, Woori Bank, Chohung Bank, KDB, NACF ja Citibank.111 Kahdeksan pankkia kieltäytyi myöntämästä uusia lainoja, joten ne vaihtoivat noin kolmanneksen lainoistaan osakkeisiin ja kirjasivat loppuosan lainoista luottotappioksi. Loput pankeista vastustivat saneerausta, joten ne saivat takaisin lainojensa realisointiarvoa vastaavan määrän ja joutuivat kirjaamaan loppuvelan luottotappioksi. Ensimmäiseen ryhmään kuuluville pankeille jääneiden lainojen laina-aikaa pidennettiin ja korkoja alennettiin edellä selostetulla tavalla.112 Euroopan yhteisön mielestä kuuden vaihtoehto 1:n pankin osallistuminen lokakuun 2001 saneerausohjelmaan muodosti julkisen viranomaisen myöntämän taloudellisen tuen, jonka kautta annettiin etua Hynixille. Tämän lokakuun 2001 saneerausohjelman tukiasteen laskettiin olevan 19,4 prosenttia.

111 Alustava määrittäminen, kohta 77. KDB ei osallistunut uuteen 658 miljardin Etelä-Korean wonin suuruiseen lainaan.

112 Id. , kohdat 69-71.”

(67) Paneelin mielestä EY oli käytettävissään olevien tietojen perusteella tehnyt kohtuullisen ja perustellun päätelmän, että lokakuun 2001 saneerausohjelman kautta annettiin etua Hynixille.[58] Edun suuruudesta paneeliraportissa kuitenkin todetaan, että Euroopan yhteisön olisi WTO:n lainsäädännön mukaisesti tarkasteltava uudestaan vaihtoehtoisten vertailukohteiden löytymistä.

i. Velan muuntaminen osakkeiksi

(68) Kuten paneeli totesi tarkastellessaan etukysymystä tapauksessa, jossa julkinen viranomainen tekee sijoituksen yrityksen omaan pääomaan, ja soveltaessaan tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan suuntaviivoja, että tutkintaviranomaisella on huomattava liikkumavara.[59] Komission mielestä tarkasteltaessa velan muuntamista osakkeiksi lokakuun 2001 saneerausohjelmassa voidaan lähtökohdaksi ottaa perusasetuksen 6 artiklan 1 kohta (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan a kohtaa), jossa käsitellään julkisten viranomaisten tekemää sijoitusta yrityksen omaan pääomaan, kun investointi on vastoin kyseisen jäsenvaltion alueella olevien yksityisten sijoittajien tavanomaista sijoituskäytäntöä (mukaan lukien riskipääomasijoitukset). Komissio kiinnittää huomiota siihen, että b ja c alakohdasta poiketen a alakohdassa ei ole viimeistä virkettä, jossa säädetään edun määrän laskemisesta.

(69) Komission on tarkastellut käytettävissään olevia tietoja uudelleen selvittääkseen, onko toista asianmukaista vertailukohdetta, jota voitaisiin käyttää edun määrää laskettaessa. Komissio on etsinyt todennettua näyttöä vertailukelpoisesta yksityisestä sijoituksesta Hynixin tai muun Hynixiin verrattavassa tilanteessa olevan yrityksen omaan pääomaan tuona aikana. Vertailukelpoinen sijoitus olisi ihanteellisessa tilanteessa sunnilleen samansuuruinen, liittyisi samaan tai vastaavaan taloudelliseen toimintaan, sisältäisi toimintaa, joka olisi lajiltaan vertailukelpoista, ja olisi tehty suunnilleen samaan aikaan. Siihen ei voisi liittyä mitään julkisen viranomaisen suoraan tai epäsuorasti myöntämää takuuta ja siinä mukana olevan yrityksen olisi oltava Hynixin taloudelliseen tilanteeseen verrattavassa tilanteessa.

(70) Tämän uudelleentarkastelun jälkeen komissio päätteli, että sillä ei ollut käytössään todennettuja tietoja näistä aiheista. Komissio ei ole löytänyt mitään vertailukohdetta Hynixin itsensä suhteen. Hynixille myönnettyjen osakkeiden myöntäjänä olivat yleensä Korean viranomaiset tai niiden valtuuttamat tai määräämät pankit.

(71) Lisäksi markkinoilla ei ollut yhtään vertailukelpoista kaupallista vertailukohdetta. Saatavilla olevat tiedot päinvastoin osoittivat, että Hynix ei olisi markkinoilla saanut kyseisiä varoja. Kuten lopullisen asetuksen johdanto-osan 103 kappaleessa todettiin, Standard & Poor’sin lokakuussa 2001 Hynixille antama luottoluokitus oli SD ( selective default ) eli velanhoito osittain laiminlyöty. Hynix löi laimin syndikoidun lainan korkojen maksun toukokuussa 2001 ja useat luotonantajapankit korottivat Hynixiin liittyviä luottotappiovarauksiaan jo toukokuussa 2001 ja uudelleen lokakuussa 2001 ennen kuin tarkasteltavana olevat toimenpiteet oli otettu käyttöön. Ne kuusi pankkia, joita lokakuun 2001 toimenpiteet koskivat, antoivat Hynixille sisäisesti luokituksen, joka vaihteli ”varotoimenpiteitä edellyttävästä” ( precautionary ) ”epävarmaan” ( doubtful ) ja vaihtoehdon 2 pankeille, jotka olivat mukana velan muuntamisessa osakkeiksi, annettiin hyvin vähän valinnanvaraa: ne joko ottivat osakkeita tai poistivat Hynixin velat kirjanpidosta kokonaan. Korean viranomaisten ehdotuksessa, että edun määrän olisi oltava maksetun vaihtohinnan ja markkinahinnan välinen erotus, ei oteta huomioon Hynixin pohjattoman rahoitustilanteen realiteettia; kukaan ei sijoittaisi yritykseen, jonka luokitus on SD. Täten vahvistetaan lopullisen asetuksen johdanto-osan 101–112 kappaleessa esitetyt päätelmät, jotka tukevat päätelmää, että kaupallisilta markkinoilla ei Hynixille ollut tarjolla vertailukelpoista pääomarahoitusta, jota voisi käyttää vertailukohteena.

(72) Komissio voisi näin ollen perustellusti ja puolueettomasti päätellä, että tässä tapauksessa ei olisi käytettävissä vaihtoehtoista kaupallista vertailukohdetta. Näissä olosuhteissa komissio katsoo myös, että Hynixin edun määrä ei voisi ylittää lokakuun 2001 saneerausohjelmassa tapahtuneen velan muuntamisen osakkeiksi seurauksena Hynixin saaman rahoituksen kokonaismäärää. Komissio uskoo, että tätä päätelmää täysin tukevat komission (muuttumattomat) päätelmät Hynixin rahoitustilanteesta ja arvosta sekä DRAMien markkinoiden ja rahoitusmarkkinoiden tilanteesta ja että se on perusasetuksen ja suuntaviivojen mukainen.

(73) Komissio on kuitenkin tietoinen WTO:n paneelin perusteluista ja sen vuoksi on tarkastellut, onko olemassa, vaikka soveltuvia vertailukohteita ei olekaan, mitään muuta menetelmää, jonka avulla edun määrä voitaisiin mukauttaa ottamaan huomioon tämän tapauksen erityisolosuhteet. Komissio katsoo, että lainan suhteen tehty luottokelvottomuusanalyysi ei voi olla sopiva vertailuperusta juuri sen tähden, että tämä nimenomainen taloudellinen tuki liittyy osakkeisiin, joten se on perustavanlaatuisesti erilainen toimenpide kuin laina.

(74) Komissio on ottanut huomioon sen mahdollisuuden, että tämän uudelleenarvioinnin erityisolosuhteissa olisi taloudellisen tuen saamisesta sen saajalle aiheutuvat kustannukset otettava huomioon. Komissio huomauttaa, että tutkiakseen muuntamisen mahdollisia kustannuksia vastaanottajan kannalta, olisi otettava huomioon yritykselle uuden osakeannin yhteydessä aiheutuvat velvoitteet. Tässä yhteydessä komissio huomauttaa, että tavallisen osakepääoman korotukset eivät yleensä aiheuta erityisvelvoitteita yritykselle, koska ei ole määrättyä tuottoastetta, joka yrityksen on saavutettava, eikä maksuja suoritettavana. Yrityksellä on kuitenkin vähintään teoreettinen velvoite jakaa voittonsa tai osa siitä osakkeenomistajilleen; oman pääoman tuottoaste (ROE) voisi tarjota jonkinlaisen suuntaviivan siitä, millaisen tuoton yrityksen odotetaan osakkeenomistajilleen tarjoavan, ja sitä voitaisiin käyttää Hynixin saaman edun määrää laskettaessa. Hynixin oman pääoman tuotto vuonna 2001 oli kuitenkin –96,75 prosenttia, kun se laskettiin kyseistä vuotta koskeneiden tilinpäätöstietojen perusteella. Näin ollen puolueettoman arvion mukaan, joka koskee Hynixin taloudellista tilannetta velan osakkeiksi muuntamisen aikana, ei voida kohtuudella odottaa, että Hynix kykenisi tarjoamaan mitään tuottoa osakkailleen kyseisenä vuonna. Näin ollen käytettäessä oman pääoman tuottoa vertailukohteena olisi päätelmänä edelleen, että koko osakkeiksi muunnetun velan määrä olisi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavaa tukea.

(75) Komissio on myös tarkastellut, onko Hynixille aiheutunut kustannuksia omistusosuuksien luovuttamisesta siinä yhteydessä, kun velka muunnettiin osakkeiksi, tai osakkeiden hinnan mahdollisesta laimentumisesta uuden osakeannin vuoksi.[60] Komissio ei usko suorittamansa näytön uudelleentarkastelun perusteella, että Hynixin nettoetu velan muuntamisesta osakkeiksi olisi pienentynyt uuden osakeannin vuoksi. Tässä suhteessa komission mielestä on oleellista tunnustaa se vaikutus, joka velan muuntamisella osakkeiksi oli Hynixin taloudelliseen tilanteeseen.

(76) Kynnyskysymyksenä on oleellista tunnustaa, että kyseessä ei ollut selvä pääoman lisäys. Hynixin perustavanlaatuinen etu muodostui huomattavasta määrästä, eli 2,483 miljardista Etelä-Korean wonista, luottoa, joka kuitattiin muuntamisen yhteydessä. Tämä käytännössä vapautti Hynixin maksamasta takaisin mitään tästä pääomamäärästä sekä maksamasta korkoja. Sen sijaan tämä huomattava velkamäärä korvattiin vaihtoehdon 1 luotonantajapankeille annettuina osuuksina. Hynixille ei kuitenkaan aiheutunut mitään todellisia määrällisesti mitattavia kustannuksia näiden uusien osakkeiden antamisesta. Kun annin seurauksena tuolloisten osakkeiden arvo heikkeni, sillä ehdottomasti ei ollut mitään vaikutusta Hynixin taseeseen. Siitä ei seurannut mitään käteismaksuja (paitsi uuteen osakeantiin liittyvät kustannukset) eikä se velvoittanut Hynixiä mihinkään käteismaksuihin tulevaisuudessa kuten velkainstrumenttien kohdalla olisi ollut.

(77) Näin ollen kaikkien näiden päätelmien perusteella ja koska Hynix ei ilmoittanut mitään osakeantiin liittyviä kustannuksia, katsomme, että sovelias lähestymistapa velkojen muuntamisesta osakkeiksi syntyneen edun mittaamiseksi perustuu muuntamisen koko määrään. Täten Hynixin kokonaisetu on 358,2 miljardia Etelä-Korean wonia ja tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä liikevaihdolle jaettuna on 9,6 prosenttia.

ii. Velkojen uudelleenjärjestely ja uusi laina

(78) Komission mielestä tarkasteltaessa velkojen uudelleenjärjestelyä ja uutta lainaa lokakuun 2001 saneerausohjelmassa voidaan lähtökohdaksi ottaa perusasetuksen 6 artiklan b kohta (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 14 artiklan b kohtaa), jossa käsitellään määrää, joka yrityksen olisi maksettava saadakseen vastaava kaupallinen laina markkinoilta.

(79) Komission on tarkastellut käytettävissään olevia tietoja uudelleen selvittääkseen, onko toista asianmukaista vertailukohdetta, jota voitaisiin käyttää edun määrää laskettaessa. Komissio on etsinyt todennettua näyttöä vertailukelpoisesta kaupallisesta lainasta, jonka Hynix tai muu Hynixiin verrattavassa tilanteessa oleva yritys olisi saanut tuona aikana. Vertailukelpoinen kaupallinen laina olisi ihanteellisessa tilanteessa sunnilleen samansuuruinen, liittyisi samaan tai vastaavaan taloudelliseen toimintaan, sisältäisi toimintaa, joka olisi lajiltaan vertailukelpoista, ja olisi saatu suunnilleen samaan aikaan. Siihen ei voisi liittyä mitään julkisen viranomaisen suoraan tai epäsuorasti myöntämää takuuta ja siinä mukana olevan yrityksen olisi oltava Hynixin taloudelliseen tilanteeseen verrattavassa tilanteessa.

(80) Toukokuun 2001 saneerausohjelman osana ostetut joukkovelkakirjalainat eivät voi olla perustana uuden lainan ja velkojen uudelleenjärjestelyn kaupallista kohtuullisuutta määritettäessä, koska Hynixin taloudellinen tilanne heikkeni huomattavasti toukokuun ja lokakuun 2001 välisenä aikana. Näin ollen näitä kahta tilannetta ei voida pitää vertailukelpoisina.

(81) Tämän uudelleentarkastelun jälkeen komissio päätteli, että sillä ei ollut käytössään todennettuja tietoja näistä aiheista. Komissio ei ole löytänyt mitään vertailukohdetta Hynixin itsensä suhteen. Hynixille myönnettyjen lainojen myöntäjänä olivat yleensä Korean viranomaiset tai niiden valtuuttamat tai määräämät pankit.

(82) Kuten edellä on jo esitetty[61] markkinoilla ei ollut yhtään vastaavaa kaupallista vertailukohdetta. Saatavilla olevat tiedot päinvastoin osoittavat, että Hynix ei olisi voinut saada markkinoilta varoja.

(83) Komissio voisi näin ollen perustellusti ja puolueettomasti päätellä, että tässä tapauksessa ei olisi käytettävissä vaihtoehtoista kaupallista vertailukohdetta. Näissä olosuhteissa komissio katsoo myös, että Hynixin edun määrä ei voisi ylittää Hynixin velkojen uudelleenjärjestelyn ja uuden lainan seurauksena lokakuun 2001 saneerausohjelmassa saaman rahoituksen kokonaismäärää. Komissio uskoo, että tätä päätelmää täysin tukevat komission (muuttumattomat) päätelmät Hynixin rahoitustilanteesta ja arvosta sekä DRAMien markkinoiden ja rahoitusmarkkinoiden tilanteesta ja että se on perusasetuksen ja suuntaviivojen mukainen.

(84) Komissio on kuitenkin tietoinen WTO:n paneelin perusteluista ja sen vuoksi on tarkastellut, onko olemassa, vaikka soveltuvia vertailukohteita ei olekaan, mitään muuta menetelmää, jonka avulla edun määrä voitaisiin mukauttaa ottamaan huomioon tämän tapauksen erityisolosuhteet. Tässä yhteydessä käytettiin samaa metodologiaa kuin edellä 45 ja 46 kappaleessa käytettiin Hynixin näistä kahdesta toimenpiteestä saaman edun määrän laskemiseen.

(85) Laskemista varten komissio käytti Etelä-Korean wonmääräisten lainojen luottokelpoisuusasteena Korean keskuspankin keskimääräistä korkoastetta investointiluokkiin kuuluvissa joukkovelkakirjalainoissa vuonna 2001 eli 11,38 prosenttia. Sekä luottokelpoisen että luottokelvottoman yrityksen maksuhäiriöriski kyseisen toimenpiteen soveltamisen keston aikana saatiin Moody’s Investor Services -yritykseltä. Luottokelvottoman yrityksen maksuhäiriöriski vuonna 2001 kolmen vuoden ajalta (uuden lainan ja velkojen uudelleenjärjestelyn kesto) oli 57,97 prosenttia, ja luottokelpoisen yrityksen maksuhäiriöriski kolmen vuoden ajalta vuonna 2001 oli 0,94 prosenttia. Tämä tarkoittaa 48,22 prosentin kokonaiskorkoastetta. Sen sijaan Hynixin uudesta lainasta maksama korko oli 7 prosenttia (korkoeroa 41,2 prosenttia) ja uudelleenjärjestetystä velasta 6,5 prosenttia (korkoero 41,7 prosenttia).

(86) Kun tarkastellaan taloudellisia tukia toistuvana tukena eikä toistumattomana tukena, jota annetaan ajan myötä, ja sovelletaan tätä mallia tarkasteltavina olevien taloudellisten tukien edun määrän laskemiseen, päädytään siihen, että edun määrä on 271,5 miljardia Etelä-Korean wonia uuden lainan osalta ja 761,4 miljardia Etelä-Korean wonia velan uudelleenjärjestelyn osalta. Tämä tarkoittaisi, että tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä liikevaihdolle jaettuna on 6,8 prosenttia uuden lainan osalta (verrattuna komission alun perin laskemaan 3,5 prosenttiin) ja 19,1 prosenttia velan uudelleenjärjestelyn osalta (verrattuna komission alun perin laskemaan 9,8 prosenttiin). Näin ollen komissio katsoo, että alkuperäinen lähestymistapa oli ja on kohtuullinen tässä tapauksessa, koska korkoeron perusteella edun määrä olisi huomattavasti suurempi kuin pelkästään jakamalla lainojen nimellismäärälle pidemmällä aikavälillä. Näissä olosuhteissa komissio on käyttänyt kahdesta vaihtoehdosta varovaisempaa ollakseen varma, että se ei ole liioitellut tuen määrää ja pitää lainojen nimellismäärää suurimman edun määrän kattona. Tämän perusteella komissio on päättänyt, että edun määrä ilmaistuna arvo-osuutena Hynixin liikevaihdosta on molemmissa toimenpiteissä 13,3 prosenttia.

(87) On huomattava, että velan uudelleenjärjestelyn yhteydessä lopullisen asetuksen johdanto-osan 166 kappaleessa esitetyn vastaisesti vaihtoehto 1:n pankkien ostamia vaihtovelkakirjoja ei ole vähennetty, koska toukokuussa 2001 toimenpiteet eivät enää olleet tasoitustoimenpiteiden alaisia.

iii. Lokakuun 2001 apupaketin kokonaistuki

(88) Velan muuntamisen osakkeiksi, velan uudelleenjärjestelyn ja uuden lainan kautta saadun tuen täten lasketun kokonaismäärän katsottiin muodostaneen huomattavan kertaluonteisen edun ja se jaettiin viiden vuoden ajanjaksona, mikä vastaa DRAMien tuotannonalan käyttöomaisuuden tavanomaista poistoaikaa. Jäljelle jäänyt summa jaettiin sitten Hynixin liikevaihdolle tutkimusajanjakson aikana ja siihen lisättiin korko, joka perustui Koreassa tutkimusajanjaksolla sovellettuun keskimääräiseen kaupalliseen korkoon. Tarkistettu määrä oli arvo-osuutena ilmaistuna 22,9 prosenttia.

1.8. Tuen kokonaismäärä

(89) Tuen kokonaismäärän laskentaa on näin ollen tarkistettu paneelin suositusten perusteella ja tarkistuksen tuloksena kokonaismäärä on nyt seuraava:

Tuen laji | D/A-korotus | KDB:n debentuuriohjelma | Toukokuu 2001 vaihtovelkakirjojen osto, velan uudelleenjärjestely | Lokakuu 2001 apupaketti | YHTEENSÄ |

5,1 % | 4,9 % | 0 % | 22,9 % | 32,9 % |

2. Vahinko

2.1. Johdanto

(90) Tässä osassa esitetään uudelleenarvioinnin päätelmät, jotka perustuvat paneeliraportin suosituksiin ”palkka”-tekijän ottamisesta huomioon yhteisön tuotannonalan tilaan perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 4 kohtaa) tarkoitettuna asiaa koskevan tekijänä.

(91) Kaikki muut vahinkoa koskevat päätelmät pysyvät sellaisina kuin niiden on alkuperäisessä tutkimuksessa päätelty olevan ja jollaisina ne on väliaikaisessa ja lopullisessa asetuksessa esitetty.

2.2. Palkat

(92) Alkuperäisessä tutkimuksessa EY tarkasteli ja arvioi palkka-tekijää, mutta katsoi sen olevan merkityksetön vahinkoa määrittäessään. Paneeli katsoi kuitenkin, että ”ilman kirjallista näyttöä tutkintaviranomaisen analyyttisesta prosessista ”palkkojen” arvioimiseksi, emme voi tarkastella, onko esitetty riittävä ja perusteltu selitys siitä, kuinka tosiasiat tukevat Euroopan yhteisön tekemää vahingon määritystä, ja näin ollen siitä, oliko määritys 15 artiklan 4 kohdan mukainen. Ilman kyseistä kirjallista näyttöä meidän olisi ryhdyttävä jälkikäteen spekuloimaan sillä, millainen ajatusprosessi on johtanut tutkintaviranomaisen päätymään lopullisiin päätelmiinsä. Katsomme, että riitojen ratkaisua koskevan sopimuksen (DSU) 11 artiklassa tarkistukselle asetettujen laadullisten edellytysten vuoksi emme voi siihen ryhtyä.”[62] Tämän johdosta paneeli päätteli, että EY toimi tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 4 kohdan vastaisesti, kun se ei arvioinut ”palkka”-tekijää tarkastellessaan tuetun tuonnin vaikutusta kotimaisen tuotannonalan tilaan.[63]

(93) Paneelin päätelmän johdosta komissio, joka on tarkastellut yhteisön palkoista käytettävissä olevia tietoja uudestaan sekä perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa esitetyistä muista vahinkotekijöistä erillään että yhdessä niiden kanssa, esittää seuraavassa kirjallisen näytön siitä, miten se on arvioinut ”palkka”-tekijää.

(94) Komissio tarkasteli keskimääräisiä palkkakustannuksia työntekijää kohti yhteisön tuotannonalalla tutkimusajanjakson aikana ja kolmen edeltävän vuoden aikana. Indeksoidut tulokset esitetään seuraavassa taulukossa.[64]

Keskimääräiset palkkakustannukset työntekijää kohti | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 (tutkimus- ajanjakso) |

Indeksi | 100 | 99 | 115 | 109 |

(95) Taulukko osoittaa, että yhteisön tuotannonalan palkkakustannukset tarkasteluajanjaksolla vaihtelivat ja sekä nousivat että laskivat ajan myötä. Vuonna 2000 ne kasvoivat 15 prosenttia. Vuonna 2001 kasvua oli 9 prosenttia verrattuna vuoteen 1998. Kaiken kaikkiaan kasvu oli vähäisempi kuin tuntia kohti laskettujen työvoimakohtaisten kustannusten kasvu euroalueella samalla ajanjaksolla.[65] Näin ollen kyseisenä ajanjaksona palkat eivät kehittyneet poikkeavasti ja kehityksellä oli vain hyvin pieni vaikutus kotimaisen tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen kokonaisuutena ottaen.[66]

(96) Lisäksi komissio muistuttaa, että DRAMit ovat pääomavaltaisia tuotteita ja näin ollen työvoimakustannukset voivat vaikuttaa vain rajallisessa määrin tuotantokustannuksiin (katso myös johdanto-osan 41 kappale edellä). Näin ollen kyseisellä suhteellisen pienellä palkkojen nousulla tuskin oli vaikutusta yhteisön tuotannonalan yleiseen taloudelliseen tilanteeseen.

(97) Kun otetaan ”palkka”-tekijän vähäinen vaikutus huomioon, ei ”palkka”-tekijän tarkastelu yhdessä toisten perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa mainittujen tekijöiden kanssa muuta päätelmää, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui huomattava vahinko.[67]

2.3. Päätelmä

(98) Edellä esitetyn perusteella lopullisen asetuksen johdanto-osan 188 kappaleessa esitetty päätelmä, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan tarkoitettua merkittävää vahinkoa, voidaan näin ollen vahvistaa.

3. Syy-yhteys

3.1. Johdanto

(99) Tässä osassa käsitellään uudelleenarvioinnin päätelmät, jotka perustuvat paneeliraportin suosituksiin siitä, että muiden tekijöiden (erityisesti kysynnän supistumisen, ylikapasiteetin ja muun, ilman tukea tapahtuvan tuonnin) aiheuttamaa vahinkoa ei pidetä tuetusta tuonnista johtuvana vahinkona perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun mukaisesti. Paneelin päätelmä raporttinsa kohdassa 7.437 ei estä päätelmää tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen huomattavan vahingon syy-yhteydestä, mutta siinä todettiin lisäksi, että tarvitaan tyydyttävää selitystä ja mielellään määrällistä analyysia noiden muiden tekijöiden vahingollisten vaikutusten luonteesta ja laajuudesta erillään tuetun tuonnin vaikutuksista.

3.2. Kysynnän supistuminen ja talouden taantuma

(100) Perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdassa (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 5 kohtaa) edellytetään kaikkien tunnettujen tekijöiden, jotka samaan aikaan aiheuttavat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, tutkimista, jotta näiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei pidetä tuetusta tuonnista johtuvana. Yhteen näistä tekijöistä viitataan ”kysynnän supistumisena”.

(101) Paneeli päätteli raporttinsa kohdassa 8.1(e), että EY ei ollut varmistanut, että kysynnän supistumisen aiheuttamaa vahinkoa ei pidetty tuetusta tuonnista johtuvana vahinkona. Tämä päätelmä perustuu paneelin raporttinsa kohdassa 7.411–7.414 esittämiin päätelmiin, joissa ”kysynnän pienentymistä” pidetään samana asiana kuin ”yleistä talouden taantumaa”.

Euroopan yhteisön kulutus | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 (tutkimus- ajanjakso) |

DRAMeja tuhansina mega–bitteinä Indeksi | 16 593 400 100 | 28 961 100 175 | 45 873 600 276 | 68 967 600 416 |

(102) Komissio muistuttaa, että muutoin samanlaisten edellytysten vallitessa kysyntää (eli halukkuutta ja kykyä hankkia jokin määrä tiettyä tuotetta) voidaan yleensä pitää samana kuin kulutusta (eli varsinaista fyysistä prosessia, jossa tuotetta käytetään kaupan tasosta riippumatta). Edellä olevassa taulukossa esitetään Euroopan yhteisön kulutus megabitteinä kyseisenä ajanjaksona. Paneeli ei kiistanalaistanut tämän mittayksikön käyttöä. Yllä olevasta taulukosta näkyy, että koska yhteisön DRAMien tosiasiallinen kulutus jatkuvasti ja merkittävästi kasvoi tarkastelujaksolla, on virheellistä väittää, että DRAMien kysynnän taso yhteisössä laski samalla ajanjaksolla. Näin ollen kaikki Korean viranomaisten ja Hynixin esittämät väitteet ”kysynnän pienentymisen” vaikutuksesta yhteisön tuotannonalalle (erityisesti sen hinnoille) aiheutuneeseen vahinkoon ovat merkityksettömiä, koska kysyntä kasvoi kuten edellä on esitetty. Korean viranomaisten ja Hynixin väite, että kysynnän pienentyminen vaikutti yhteisön tuotannonalan hintoihin on perusteeton, kun otetaan huomioon se tosiasia, että kysyntä ei laskenut. Tuetulla tuonnilla sen sijaan oli huomattava vaikutus yhteisön tuotannonalan hintoihin ja näin ollen sille aiheutuneeseen vahinkoon (katso lopullisen asetuksen johdanto-osan 191 ja 192 kappale).

(103) Hynix ja Korean viranomaiset huomauttivat, että DRAMien maailmanlaajuinen kysyntä kasvoi vuonna 2001 vain noin 59 prosenttia verrattuna keskimääräiseen vuosittaiseen 75 prosentin kasvuvauhtiin, ja ilmeisesti siten väittivät, että vuosina 2000–2001 kysynnän kasvuvauhti hidastui huomattavasti (katso lopullisen asetuksen johdanto-osan 193 kappale). Komissio ei kuitenkaan ole tätä mieltä. Hynix ja Korean viranomaiset aivan oikein osoittavat, että DRAMien markkinat ovat suhdanneherkät (katso lopullisen asetuksen johdanto-osan 193 kappale). Suhdanneherkillä markkinoilla kysynnän kasvuvauhti kuitenkin vaihtelee jyrkästi vuodesta toiseen ja olisi kohtuutonta odottaa kysynnän kasvuvauhdin tiettynä vuonna heijastavan kysynnän koko suhdannekierron aikaista keskimääräistä kasvuvauhtia. Kohtuullinen tapa arvioida, hidastuiko kysynnän kasvu merkittävästi vuosina 2000–2001, kun otetaan markkinoiden suhdanneherkkyys huomioon, olisi verrata kysynnän kasvuvauhtia vuosina 2000–2001, joka oli aallonpohja, kysynnän keskimääräiseen kasvuun aikaisempien suhdannekiertojen aallonpohjien aikana. Ei Hynix eivätkä Korean viranomaiset esittäneet mitään väitteitä tai näyttöä, joka tukisi tällaista vertailua. Näin ollen käytettävissä olevat tiedot eivät tue päätelmää, että vuosina 2000–2001 kysynnän kasvuvauhti olisi hidastunut huomattavasti, kun otetaan huomioon DRAMien markkinoiden suhdanneherkkyys.

(104) Tarkasteltiin myös, hidastuiko yhteisön kysynnän kasvuvauhti vuosina 2000–2001 verrattuna edellisten vuosien todelliseen kasvuvauhtiin. DRAMien kysyntä yhteisössä mitattuna Euroopan yhteisön kulutuksella pienentyi 75 prosentilla ajanjaksolla 1998–1999, 58 prosentilla ajanjaksolla 1999–2000 ja 51 prosentilla ajanjaksolla 2000–2001. Näin ollen vaikka kysyntä jatkuvasti kasvoi tarkastelujaksona, kasvua seurasi laskeva kehityssuunta. Kysynnän kasvuvauhti oli kuitenkin merkittävä tutkimusajanjaksolla (51 prosenttia).

(105) Kysynnän kasvun laskusuuntaus oli jyrkempi vuosien 1999 ja 2000 välissä (jolloin kysynnän kasvu pieneni 17 prosenttiyksikköä) kuin vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson välissä (jolloin kysynnän kasvu pieneni 8 prosenttiyksikköä). Tätä kysynnän kasvun kehitystä arvioitaessa sitä on verrattava yhteisön tuotannonalan myyntihintojen kehitykseen, joka oli yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suurin syy tarkasteluajanjaksolla (katso lopullisen asetuksen johdanto-osan 188 kappale). Erityisesti ajanjaksolla 1999–2000 kysynnän kasvu pieneni huomattavasti eli 23 prosenttia, mutta yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat laskivat vain 5 prosenttia. Vastakkaisessa tilanteessa vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson välissä kysynnän kasvun vähentyminen oli kohtuullinen (12 prosenttia), mutta yksikön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat romahtivat 77 prosenttia (katso väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 128 kappale ja siihen liittyvä taulukko). Jos kysynnän kasvun hidastuminen olisi ollut vahingon aiheuttaja, yhteisön tuotannonalan myyntihintojen odottaisi laskevan jyrkemmin ajanjaksolla, jolloin kysynnän kasvu laski jyrkemmin. Käytettävissä olevassa tiedossa mikään ei viittaa tällaiseen suhteeseen kysynnän kasvun kehityksen ja yhteisön tuotannonalan myyntihintojen kehityksen välillä. Näin ollen päätellään, että kysynnän kasvun ja yhteisön tuotannonalan myyntihintojen välillä ei ole ilmeistä yhteyttä, joka voisi osoittaa, että kysynnän kasvun hidastuminen osaltaan aiheutti yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon.

(106) Tämä lähestymistapa on yhdenmukainen niiden päätelmien kanssa, joihin WTO:n paneelit ovat hiljattain tulleet tarkistaessaan päätelmiä, jotka koskevat edellytystä, että olisi osoitettava vahingon aiheutumattomuus muista tekijöistä kuin tarkastelun kohteesta. Erityisesti WTO:n paneelit ovat tukeneet syy-yhteydettömyyden osoittamista koskevia päätelmiä silloin, kun käytettävissä olevat tiedot ovat osoittaneet, että kyseinen tekijä ei olisi voinut aiheuttaa vahinkoa, koska sen kehitys ei riippunut kotimaisen tuotannonalan tärkeimpien indikaattorien kehityksestä. Etenkin Yhdysvaltojen teräsalaa koskevassa tapauksessa paneeli huomautti, että tosiasiat näyttivät tukevan tutkintaviranomaisen kuumavalssattuja tankoja koskevan päätelmän kohdalla, että hintojen nousu ei ollut aiheuttanut vahinkoa, koska käyttökatteen kehitys (tuottavuuden keskeinen mitta) ei ollut yhteydessä myytyjen tuotteiden kustannuksiin.[68] Samoin paneeli päätteli, että ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tapauksessa tutkintaviranomaisen päätelmä vahingon syytä koskevan pyynnön osalta ei täyttänyt edellytystä, että olisi osoitettava vahingon aiheutumattomuus muista tekijöistä kuin tarkastelun kohteesta, ja paneeli totesi, että tutkintaviranomainen olisi voinut täyttää tämän edellytyksen ”perustellulla ja riittävällä selityksellä” eli yksinkertaisesti osoittamalla, että kysynnän kehityksellä ei ollut yhteyttä kotimaisen tuotannonalan tilannetta osoittavan keskeisen muuttujan kehitykseen.[69]

(107) Komissio vastaavasti katsoo, että kysynnän kasvun osalta sen uudelleentarkastelu vastaa perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdan (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 5 kohtaa) edellytystä, että on tutkittava muut tunnetut tekijät, jotka samaan aikaan aiheuttavat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, jotta näiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei pidetä tuetusta tuonnista johtuvana vahinkona; komissio on osoittanut, että kysynnän kasvun kehitys tarkastelujaksolla ei riippunut yhteisön tuotannonalan myyntihintojen kehityksestä. Komissio katsoo myös, että sen uudelleentarkastelu täyttää edellä mainitun edellytyksen myös kysynnän tason pienentymisen suhteen, koska siinä osoitetaan, että tarkastelujaksolla kysyntä ei pienentynyt.

3.3. Ylikapasiteetti

(108) Paneeli totesi raporttinsa kohdassa 7.421, että ylikapasiteetin hintoja laskevien vaikutusten erottelu olisi tehtävä riippumatta siitä, kenen syytä kyseinen ylikapasiteetti on.

(109) Komissio toteaa, että ”ylikapasiteettia” ei erikseen mainita perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdassa (joka pääpiirteittäin vastaa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 15 artiklan 5 kohtaa). Käsitettä tarkastellaan sekä väliaikaisessa että lopullisessa asetuksessa silloin kun sen on aiheuttanut joku asianomaisista osapuolista. Se on suhteellinen käsite siinä mielessä, että se riippuu siitä, kuinka paljon kapasiteettia on käytettävissä ja kuinka paljon kapasiteettia käytetään – eli kysynnän määrästä. ”Ylikapasiteettia” voi näin ollen syntyä joko kapasiteettia lisättäessä tai kysynnän pienentyessä.

(110) ”Ylikapasiteettia” mahdollisena vahinkotekijänä voidaan tarkastella maailmanmarkkinoiden tasolla tai yhteisön markkinoiden tasolla. Komissio tarkastelee molempia tilanteita seuraavassa.

(111) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 153 kappaleessa ja lopullisen asetuksen johdanto-osan 197 kappaleessa on todettu, maailmanlaajuisesti oli jonkin verran ylikapasiteettia useiden vuosien ajan ja myös tarkastelujaksolla. Tässä ylikapasiteettitilanteessa ei ole havaittu merkittävää muutosta tarkastelujaksolla eikä etenkään kyseisen jakson loppupuolella, joka edelsi tutkimusajanjaksoa. Maailmanlaajuinen ylikapasiteetti on voinut aiheuttaa hintapaineita tarkastelujaksolla, mikä on voinut osaltaan aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kukaan asianomaisista osapuolista ei ole kiistänyt tätä päätelmää.

(112) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 147 kappaleessa kuitenkin todettiin, maailmanmarkkinoiden ylikapasiteetin arvioitiin olevan noin 20 prosenttia. Hynixin osuus maailmanlaajuisesta tuotannosta oli noin 17 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Kun otetaan huomioon, että Hynix oli käytännöllisesti katsoen konkurssissa tutkimusajanjaksolla ja jatkoi toimintaansa vain Korean viranomaisten antamien tukien avulla, voidaan päätellä, että maailmanlaajuista ylikapasiteettitilannetta on keinotekoisesti pidetty yllä tukemalla Hynixiä. Näin ollen maailmanlaajuisen ylikapasiteetin vaikutus yhteisön tuotannonalan vahingolliseen tilanteeseen kanavoitui Hynixin tuetun tuonnin kautta. Tätä vaikutusta on analysoitu väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 144–149 kappaleessa ja lopullisen asetuksen johdanto-osan 191 ja 192 kappaleessa. Tässä suhteessa Hynixin luoman maailmanlaajuisen ylikapasiteetin vaikutusta ei voida pitää tuella tapahtuneen tuonnin vaikutuksista erillisenä tekijänä.

(113) Joka tapauksessa vaikka maailmanlaajuisen ylikapasiteetin vaikutusta voitaisiin tarkastella erillään tuella tapahtuneen tuonnin vaikutuksista, voidaan todeta seuraavaa. Alkuperäisessä tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden neljän DRAMien tuottajan (Samsung, Hynix, Infineon ja Micron, joiden yhteinen osuus DRAMien maailmanmarkkinoista on noin 80 prosenttia) kyselylomakevastaukset osoittavat, että niiden kokonaiskapasiteetti megabitteinä ilmaistuna kasvoi 129 prosenttia vuosien 1999 ja 2000 välisenä aikana ja 85 prosenttia vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Niiden kokonaistuotanto megabitteinä kasvoi vastaavasti 124 prosenttia vuosien 1999 ja 2000 välisenä aikana ja 81 prosenttia vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Toisin sanoen maailmanlaajuisesti neljän tärkeimmän tuottajan tuotanto kasvoi merkittävästi enemmän vuosien 1999 ja 2000 välisenä hyvänä aikana, jolloin yhteisön tuotannonala piti hinnat melko vakaina ja teki voittoa, kuin vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson (2001) välisenä aikana, jolloin yhteisön tuotannonala kärsi merkittävistä tappioista hintojen romahduksen vuoksi (katso väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 128 ja 131 kappale sekä niihin liittyvät taulukot). Tämän seurauksena maailmanlaajuinen ylikapasiteetti tarkastelujaksolla ei komission mielestä merkittävästi vaikuta hintojen romahtamiseen eikä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen huomattavaan vahinkoon tutkimusajanjaksolla.

(114) Lisäksi käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että yhteisön ylikapasiteetti ei ollut vahinkotekijä. Vuosina 1999–2000 yhteisön kapasiteetti yli kolminkertaistui (lisääntyi 252 prosenttia) ja vuodesta 2000 vuoteen 2001 se lähes kaksinkertaistui (lisääntyi 92 prosenttia). Näihin yhteisön kapasiteetin lisäyksiin liittyi yhteisön tuotannon lisääntyminen. Kun kapasiteetin käyttöaste yhteisössä laski 28 prosenttia vuodesta 1999 vuoteen 2000, se toipui 4 prosenttia vuodesta 2000 vuoteen 2001 (katso väliaikaisen asetu