•fr** 
it it 
it ii 
it it 
*it* EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.06.1996 
K()M(%) 284 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE 
KILPAILUSÄÄNTÖJÄ KOSKEVA KANSAINVÄLINEN VIITEKEHYS 

c) 
d) TIEDONANTO NEUVOSTOLLE 
KILPAILUSÄÄNTÖJÄ KOSKEVA KANSAINVÄLINEN VIITEKEHYS 
SISÄLTÖ 
I. JOHDANTO 
a) Globaali näkökulma kilpailusääntöihin: miksi kansainvälisiä sääntöjä tarvitaan 
b) Kilpailun näkökulma 
c) Kaupan näkökulma 
d) Toimivaltaa koskevat asiat: yksipuolisten toimenpiteiden välttäminen 
e) Historiallinen tausta ja viimeaikainen kehitys 
II. MIKÄ FOORUMI? 
III. KANSAINVÄLISET KILPAILUSÄÄNNÖT - HUOMIOON OTETTAVIA 
SEIKKOJA 
a) Kansallisten kilpajlurakenteiden omaksuminen 
b) Yhteisistä säännöistä sopiminen 
c) Kilpailuviranomaisten yhteistyökeinojen luominen 
d) Riitojen ratkaiseminen 
IV. MUITA ASIAAN LIITTYVIÄ SEIKKOJA 
a) Kenen pitäisi osallistua? 
b) Kehitysmaiden edut 
Suhde kaupan puolustuskeinoihin 
Suhde yhteisön oikeusjärjestelmään ja jäsenvaltioihin 
JOHTOPÄÄTÖKSET 
LIITErKILPAILUSÄÄNTOJÄ KOSKEVIEN KANSAINVÄLISTEN 
PUITTEIDEN MAHDOLLISIA RAKENNETEKIJÖITÄ 
a) Kansallisten kilpailurakenteiden omaksuminen 
b) Yhteisistä säännöistä sopiminen 
c) Kilpailuviranomaisten yhteistyökeinojen luominen 
d) Riitojen ratkaiseminen 
% 
TIEDONANTO NEUVOSTOLLE 
KILPAILUSÄÄNTÖJÄ KOSKEVA KANSAINVÄLINEN VIITEKEHYS 
Tämä tiedonanto käsittelee kilpailuoikeuden kansainvälisiä ulottuvuuksia. Se tarkastelee, 
tulisiko kansainvälistä julkista oikeutta, etenkin WTO:a, täydentää erityisillä 
kilpailulainsäädännön voimaansaattamista tukevilla puitteilla1. 
Tämän asiakirjan käsitteet ja ehdotukset pohjautuvat komissaari van Miertin kesäkuussa 
1994 perustaman asiantuntijatyöryhmän mietintöön. Kyseinen mietintö, "Competition 
Policy in the New Trade Order: Strengthening International Cooperation and Rules", 
julkaistiin heinäkuussa 1995. 
Asiantuntijoiden kertomus käsitteli sekä kahden- että monenvälistä yhteistyötä kilpailun 
alalla. Niiden rinnakkaisen kehittämisen katsottiin olevan toisiaan täydentävää ja tukevaa. 
Vaikka tämän tiedonannon painopiste onkin monenvälisissä näkökohdissa, 
kahdenvälisten yhteistyösopimusten edelleen kehittäminen on yhtä tärkeää, ja sillä olisi 
suotuisa vaikutus monenvälisesti tehtävälle työlle. 
I. JOHDANTO: 
a) Maailmanlaajuinen näkökulma kilpailusääntöihin: Miksi kansainvälisiä 
sääntöjä tarvitaan 
Kaksi kehityssuuntaa on hallinnut kansainvälistä taloudellista toimintaa viime 
vuosikymmeninä: vapautuminen ja muuttuminen maailmanlaajuiseksi. Kahdeksan 
GATTin perustamisen (1947) jälkeen käytyä neuvottelukierrosta ovat pudottaneet 
tuontitullit ennennäkemättömän alhaiselle tasolle: noin 35 prosentista alle neljään 
prosenttiin2. Tämä on johtanut tavaroiden ja palvelujen kaupan valtavaan kasvuun, joka 
Tämä tiedonanto rajoittuu käsittelemään yritysten kilpailunvastaisia toimia. Monet hallitusten 
kilpailuun vaikuttavat toimet, kuten tukiaiset, on EY:n perussopimuksen kilpailua koskevassa luvussa 
ryhmitelty yhteen yksityisten toimien kanssa. Yleisesti ottaen Maailman kauppajärjestön (WTO) alaiset 
säännöt kattavat ne jo. 
2 Tämä on teollisuustuotteiden tullitariffien kaupalla painotettu keskiarvo, jota sovelletaan teolli­
suusmaissa, kun Uruguayn kierroksen vähentämisvelvoitteet on pantu täysmääräisinä täytäntöön. 
40 prosenttia Euroopan tuontituotteista vapautetaan kokonaan tulleista. Kehitysmaat sitoutuivat 
kierroksella ensimmäistä kertaa yleisesti kytkemään tullinsa horisontaalisesti yhteen, niin että 
korkeimmat tasot ovat 20 - 35 prosenttia. WTO:n jäsenien tulee poistaa käytöstä jäljelle jääneet 
on kaksinkertaistunut joka seitsemäs tai kahdeksas vuosi nousten 1960-luvun alun noin 
200 mrd dollarista yli 5.000 mrd dollarin vuonna 1994. Ulkomainen välitön sijoitustoi­
minta on kasvanut vieläkin vaikuttavammalla vauhdilla; kolmikymmenkertaisesti alle 25 
vuodessa. Kansantaloudet ovat tänään ulkomaisen kilpailun suhteen avoimempia kuin 
koskaan. 
Mikrotasolla yritykset ovat omaksuneet maailmanlaajuisia strategioita. Vapautuminen ja 
teknologinen kehitys ovat saaneet ne omaksumaan uusia tuotantotapoja: maiden 
suhteellisten etujen hyödyntäminen, liikkuvuuden parantaminen, tuotannon tekijöiden 
siirtäminen, uusille markkinoille siirtyminen jne. Yritysten täytyy usein olla mukana eri 
markkinoilla samanaikaisesti säilyttääkseen kilpailukykynsä. Tämän seurauksena maista 
on tullut toisistaan riippuvaisia ja monien tavaroiden ja palvelujen markkinoista on tullut 
alueellisia tai jopa maailmanlaajuisia. 
Ylikansallisten yritysten määrä ja koot ovat kasvaneet. Kansainvälisen ulottuvuuden 
omaavia kaupallisia toimia on enemmän kuin koskaan. Tämä voi johtaa rajojen yli 
ulottuvien kilpailunvastaisten toimien lisääntymiseen: kartelleja, joilla on kansainvälisiä 
vaikutuksia; sopimuksia, joiden tarkoituksena on sulkea (ulkomaiset) kilpailijat 
epäoikeudenmukaisella tavalla ulkopuolelle, kansainvälisiä määräävän markkina-aseman 
väärinkäytöksiä tai kansainvälisiä fuusioita, joilla on kilpailunvastaisia seurauksia. Tällai­
set toimet voivat rajoittaa kilpailua ja murentaa vapautumisen tuomia etuja. 
Nämä kehityssuunnat kyseenalaistavat kilpailusääntöjen kansallisen luonteen ja 
kansainvälisen tason sitovien sääntöjen puuttumisen. Useat maat tai alueet ovat 
toteuttaneet kattavaa kilpailupolitiikkaa, mutta niillä ei ole sopivia keinoja kotimaisten 
kilpailusääntöjen soveltamiseksi kansainvälisiä ulottuvuuksia omaaviin 
kilpailunvastaisiin toimiin eikä tarvittavien tietojen saamiseksi oikeudenkäyttöalueensa 
ulkopuolelta. Siksi tarvitaan puitteita kilpailusääntöjen täytäntöönpanon tehostamiseksi. 
Yhteisön sisällä kilpailunvastaiset toimet käsitellään kaikissa jäsenvaltioissa tehokkaasti 
puolueettomalla ja tasavertaisella tavalla. Kilpailupolitiikka on yhteisön oikeusjärjes­
telmän kulmakiviä. Mutta maailmanlaajuisia kilpailusääntöjä ei ole olemassa, ja monilla 
ulkomaisilla markkinoilla kilpailemaan pyrkivien yhtiöittemme ponnisteluja haittaavien 
kilpailunvastaisten toimien vastatoimet ovat riittämättömiä. 
Täten on neljä syytä sille, miksi kansainvälisten kilpailusääntöjen omaksumista tulisi 
pohtia: 
* osana yhteisön markkinoi llepääsystrategiaa: kilpailunvastaiset toimet 
pitävät yrityksiämme poissa kolmansien maiden markkinoilta, eikä niihin 
voida puuttua ilman kansainvälisiä sääntöjä, koska kolmansissa maissa ei 
ole asianmukaisia toirneenpanokeinoja. Euroopan yritykset kärsivät myös 
epäedullisesta kilpailuasemasta, jos niiden täytyy kilpailla 
määrälliset tuontirajoitteet paitsi sellaisilla erityisillä sektoreilla kuin maatalous tai tekstiilituotteet, 
mutta myös vapaaehtoisten vientirajoitusten kaltaisten yleisten toimien yhteydessä. 
maailmanmarkkinoilla löysemmän kilpailupolitiikan alaisilta kotimark­
kinoilta toimivien ulkomaisten tuottajien kanssa. Monenväliset säännöt 
edistäisivät tasa-arvoisempia kilpailuoloja maailmanlaajuisesti; 
näin voitaisiin välttää lainsäädäntöä ja toimivaltaa koskevat kiistat maiden 
välillä, ja edistää kilpailulakien vähittäistä lähentymistä. On olemassa 
todellinen tarve minimoida toimi valtakiistoja ja mahdollisesti seuraavia 
kauppakiistoja, jotka aiheutuvat sekä eräiden kilpailulakien soveltamisesta 
oman alueen ulkopuolella että kilpailulainsäädännön soveltamisesta ulko­
mailla alkunsa saaneisiin, mutta toisen osapuolen oikeudenkäyttöalueella 
toteutettuihin kilpailunvastaisiin toimiin. Lähentyminen ja kiistojen välttä­
minen lisäisivät myös oman oikeudenkäyttöalueensa ulkopuolella toimivien 
yritysten oikeusturvaa sekä vähentäisi niiden eri kilpailulakeihin mukau­
tumisesta aiheutuvia kustannuksia; 
näin voitaisiin lisätä yhteisön oman kilpailupolitiikan täytäntöönpanon 
tehokkuutta ja yhtenäisyyttä. Kilpailupolitiikka on avainasemassa Euroopan 
teollisuuden kilpailukyvyn, markkinatalouksiemme terveen toiminnan ja 
kuluttajien hyvinvoinnin maksimoinnin tukemisessa, kuten se on monissa 
muissakin maissa. Voidakseen ottaa huomioon globalisoitumisen vaiku­
tukset se tarvitsee yhteistyökeinoja. 
Voimakkaampi sitoutuminen kilpailupolitiikan täytäntöönpanoon vahvistai­
si kaupankäyntijärjestelmää kilpailulainsäädännön määrittämien oikeusjär­
jestelmämme ja markkinatalouksiemme mukaisesti. 
Näitä käsitteitä kehitellään jäljempänä. 
b) Kilpailun näkökulma 
Yhteisössä kaupan esteiden poistaminen ja kilpailulainsäädännön soveltaminen ovat 
kulkeneet rinnan. Tämä käytäntö on ainutlaatuista maailmassa. Yhteisön 
kilpailupolitiikka on 35-vuotisen kehityksensä aikana kasvanut täyteen kypsyyteensä, ja 
sen soveltaminen on tinkimätöntä ja puolueetonta3. Näin ollen yhteisöstä on tullut 
pitkälle yhdentynyt markkina-alue perussopimuksen kilpailua koskevien määräysten 
suojellessa sisämarkkinoita. Laajemmasta näkökulmasta yhteisön kilpailupolitiikka ja sen 
välineet ovat kuitenkin jääneet kansallisiksi, sisäänpäinkääntyneiksi ja rajatuiksi 
sisämarkkinoillamme toteutettavaksi ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttavaksi. 
Rajat ylittävien tapausten käsittelemiskeinon puuttuminen 
Ne jäsenmaat, joilla ei ennen yhteisön perustamista ollut kilpailuviranomaisia, ovat säätäneet sitä 
koskevaa lainsäädäntöä ja perustaneet täytäntöönpanorakenteita kansallisella tasolla. 
Monilta kattavaa kilpailupolitiikkaa toteuttavilta mailta tai alueilta puuttuu kuitenkin 
tarvittavat välineet kotimaisten kilpailusääntöjen soveltamiseksi kansainvälisiä 
ulottuvuuksia omaaviin kilpailunvastaisiin toimiin. Esimerkiksi tutkimuksille keskeinen 
tieto saattaa olla niiden toimivallan ulkopuolella ja siten saavuttamattomissa. 
Kilpailunvastaista toimintaa koskevan näytön puuttuessa kilpailuviranomaiset eivät voi 
ryhtyä vastatoimiin. 
Oikeuskiistojen välttäminen ja oikaisukeinot 
Kansainvälisten fuusioiden, strategisten liittoutumien, yhteisyritysten, lisenssisopimusten 
tms. määrä on kasvanut merkittävästi 1980-ja 1990-luvuilla. Tällaisia järjestelyjä voivat 
tutkia eri viranomaiset samanaikaisesti, mikä mahdollistaa konfliktin samaan tapaukseen 
sovellettavan lain tai oikaisun välillä. Ääritapauksessa samojen faktojen pohjalta 
sovellettavien lakien eroavuus saattaa aiheuttaa ristiriitaisia päätelmiä tarkasteltavan 
toiminnan laillisuuden suhteen. Vaikka toiminnan kilpailunvastaisesta luonteesta olisikin 
yhteinen näkemys, eri oikeudenkäyttöalueilla määrätyt oikaisut saattavat kuitenkin olla 
yhteensovittamattomia. 
Lakien suurempi lähentyminen ja kilpailuviranomaisten yhteistyö vähentäisivät tällaisten 
konfliktien todennäköisyyttä ja lisäisivät yritystoiminnan oikeusturvaa. 
Työn ja kustannusten tarpeettomien päällekkäisyyksien välttäminen 
Kaupallisten toimien tarkastaminen vaatii huomattavan määrän työtä ja rahaa sekä 
kilpailuviranomaisilta että yrityksiltä, joiden toimintatapa on tarkasteltavaa. Jos sama 
kaupallinen toiminta koskee useaa eri oikeudenkäyttöaluetta, kustannukset kasvavat 
edelleen. Läheisempi yhteistyö sekä toimien tarpeettoman päällekkäisyyden poistaminen 
voivat pienentää sekä kilpailuviranomaisten että yritysten kustannuksia. 
Vientikartellit 
Nykyisten sääntöjen vallitessa minkään tahon ei ole helppoa puuttua tiettyihin toimiin. 
Esimerkiksi vientikartellit4 eivät kauppasyistä (maitten halu parantaa omia 
kaupankäynnin ehtojaan) ole olleet viejämaiden kilpailulainsäädännön alaisia. Myöskään 
oikeudellisista ja käytännöllisitä syistä kilpailulainsäädäntöä ei ole sovellettu. 
Kilpailuviranomaisella ei ole toimivaltaa vientikartellien suhteen, koska toiminta ei 
vaikuta viejämaan markkinoihin. Tuojamaan markkinoihin vientikartelleilla on vaikutus­
ta ja niinpä toimivallan käytölle on peruste, mutta kartellien olemassaolon osoittamiseksi 
tarvittavat todisteet ovat tuojamaan toimivallan ulkopuolella. 
Kaikissa näissä tapauksissa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden käytössä olevat välineet ovat 
riittämättömiä. 
Vientikartellit ovat erityisongelma siinä mfelessä, että niiden vakutus koskee ainoastaan 
tuojamaan markkinoita, kun taas tarpeelliset tiedot löytyvät tuojamaasta. Jälkimmäisellä ei 
luonnollisesti ole intressiä eikä toimivaltaa tilanteeseen puuttumiseen. 
Yleisemmin ottaen, yhteisö ei voi toimia nykyisessä vapautuneessa maailmassa ilman 
kilpailupolitiikan ulkoista ulottuvuutta. Yhteisön etujen mukaista on vaatia 
kumppaneiltaan samaa sitoutumista kilpailusääntöjen voimaansaattamiseksi 
markkinoillaan kuin mitä me sovellamme omilla markkinoillamme toimijoihin, riippu­
matta näiden alkuperästä. 
c) Kaupan näkökulma 
Markkinoillepääsymahdollisuuksien tasapaino 
Kilpailunvastaiset toimet vaikuttavat Maailman kauppajärjestön WTO:n jäsenmaiden 
neuvottelemaan markkinoillepääsymahdollisuuksien tasapainoon. Ne kuuluvat seuraaviin 
vapautuneen maailmankaupan esteisiin. Kilpailulainsäädännön soveltaminen edistää 
avoimien markkinoiden luomista ja koko kauppajärjestelmän yleisen avoimuuden ja 
vakauden turvaamista. Kumppaniemme ponnistelujen tulisi olla yhteisön tällä alueella 
tekemiä ponnisteluja vastaavia. Kilpailupolitiikka on nykyisin selvästi kauppaan 
sitoutunutta ja kilpailulainsäädännön periaatteiden soveltaminen vientimarkkinoilla 
auttaa kaikkia pääsemään samalle lähtöviivalle ja edistämään tasavertaisten 
kilpailuasetelmien syntyä kansainvälisillä markkinoilla kilpaileville yrityksillemme. 
Vaikka hallitukset ovatkin nykyään tiukan kansainvälisen kurin alaisia säätämiensä 
lakien tai soveltamiensa menettelytapojen suhteen aina, kun nämä vaikuttavat 
kaupankäyntiin, kansainvälisellä tasolla ei ole sääntöjä kilpailunvastaisten kaupallisten 
toimien valvomiseksi. Sellaiset toimet voivat korvata lievennetyt tai poistetut hallitusten 
asettamat muodolliset kaupan esteet. Tullien ja muiden kaupan esteiden vähentyessä yri­
tysten houkutus toimia markkinoillepääsyn estävillä kilpailunvastaisilla tavoilla (kuten 
kartellit yhdessä boikottien kanssa, syrjivä määräävän markkina-aseman 
väärinkäyttäminen, syrjivät vertikaaliset rajoitteet) ilmeisesti kasvaa. Kun teolliset 
rakenteet nopeasti kasvavissa talouksissa kehittyvät, myös yritysten käyttämät keinot 
suojata markkinoitaan ulkomaiselta kilpailulta kehittyvät. Lopuksi, hallituksilla, joiden 
toimintavapautta kotimaisen tuotannon tukemisessa hallinnollisin toimin on rajoitettu 
kansainvälisillä säännöillä, saattaa olla houkutus pitää yllä väljiä standardeja 
kilpailusäännösten tai toimeenpanon suhteen, tai suoda erivapauksia kotimaisia tuo­
tannon aloja suojellakseen. 
Vaikka monilla vientimarkkinoillamme onkin kilpailusääntöjä, kilpailunvastaisiin 
toimiin on usein mahdotonta puuttua ilman kotimaisen kilpailua koskevan määräysvallan 
aktiivista voimaansaattamista. Kansainvälisten sääntöjen puuttuessa yritystemme on jät­
täydyttävä yksinomaan kolmansien maiden elinten moraalisen vastuun ja tiukkuuden 
varaan pyytäessään huomiota asioilleen5. 
On huomattava, että USAssa täytäntöönpanojärjestelmä on sovitettu yksityisten toimien 
käsittelemiseen siiviilituomioistuimissa: yksityisiä osapuolia kannustetaan aktiivisesti 
tuomaan asioita oikeuteen kolminkertaisten vahingonkorvausten voittamisen 
mahdollisuudella. Yksityiset osapuolet voivat kansallisissa tuomioistuimissa myös vedota 
EY:n perussopimusten sekä kansallisten lainsäädäntöjen kilpailua koskeviin määräyksiin. 
Viimeaikainen kehitys osoittaa, että todelliset tai oletetut kilpailunvastaiset toimet voivat 
haitata kauppaa, ja että kauppajärjestelmän sisällä on mahdotonta ratkaista riitoja sovittu­
jen menettelytapasääntöjen puuttuessa6. 
Kaupan keinot 
Kilpailuperiaatteiden riittämättömällä soveltamisella eri markkinoilla voi olla muitakin 
vaikutuksia kauppaan. Kartellisoituminen tai vastaava rajoittava toiminta vieraassa 
maassa voi antaa yrityksille mahdollisuuden saada kilpailuun perustumatonta voittoa 
kotimarkkinoilla ja myydä sitten tuotteita vientimarkkinoilla alle omakustannushintojen. 
Tämä voi saada tuojamaan käyttämään sellaisia laillisia kauppamenettelyjä kuten polku­
myyntitulleja. Mutta kauppamenettelyjen käyttäminen ei kohdistu toimiin viejämaan 
markkinoilla ja sillä voi olla myös kielteisiä sivuvaikutuksia. Taloudellisesta 
näkökulmasta se on siten tehottomampaa kuin puuttuminen menettelytapoihin 
vientiyrityksen kotimarkkinoilla. 
Vaikkei polkumyynnistä olisikaan todisteita, kilpailusääntöjen riittämätön soveltaminen 
yritysten kotimarkkinoilla suojaa yrityksiä niin, että niille voi tarjoutua edullinen 
kilpailuasema ulkomaan markkinoilla. 
d) Toimivaltaa koskevat asiat: yksipuolisten toimenpiteidenvälttäminen 
Eräät kilpailuviranomaiset harjoittavat kilpailunvastaisten toimien ulkomaisilla 
markkinoilla aiheuttamien markkinoillepääsyongelmien suhteen politiikkaa, jossa ne 
laajentavat kansallisten kilpailusääntöjensä alueellista ulottuvuutta. Tämä nostaa esiin 
kysymyksiä toimivallasta7 ja itsemääräämisoikeudesta, ja saattaa johtaa erimielisyyksiin 
maiden välillä. Lisäksi tällaisen politiikan tehokkuudella on rajansa, ottaen huomioon lai­
lliset ja käytännölliset ongelmat tiedonhankinnassa oikeudenkäyttöalueen ulkopuolelta. 
Voimakkaampi kansainvälinen yhteistyö rajoittaisi kilpailuviranomaisten tarvetta 
turvautua alueiden ulkopuolisiin toimiin. Ongelmien ratkaisemisessa yhteistyön keinoin 
on ehdottomia etuja, etenkin jos tällainen yhteistyö parantaa mahdollisuuksia 
kilpailunvastaisen toiminnan eliminoimiseksi. 
e) Historiallinen tausta ja viimeaikainen kehitys 
Kolmansien maiden kansalliset tuomioistuimet eivät kuitenkaan usein ole näin helposti 
lähestyttäviä. 
Toukokuussa 1995 Kodak vetosi US An hallituksen (USAn kaupalliseen edustajan, USTR) 
7 Vertaa USAn kansainvälisten antitrust-toimenpiteiden suuntaviivoihin v. 1995. USAn yritykset 
ulottaa lainsäädäntöään oikeudenkäyttöalueensa ulkopuolelle sai Kanadan, Ranskan, 
Saksan, Ison-Britannian, Alankomaat ja Sveitsin hyväksymään protektiivista lainsää­
däntöä. Vuoden 1974 kauppalain pykälä 301 sallii USAn myös ryhtyä vieraiden hallitusten 
suvaitsemien kilpailunvastaisten toimien vastaisiin kauppamenettelyihin. 
Menneisyydessä on tehty useita aloitteita kilpailunvastaisia menettelytapoja koskevien 
sääntöjen luomiseksi. Havannan peruskirja pohjautui näkemykseen kattavista sekä 
julkisia että yksityisiä toimia koskevista säännöistä ja omisti kokonaisen luvun 
rajoittaville liiketoimille8. Peruskirjaa ei kuitenkaan ratifioitu ja sitä seurasi vähemmän 
kunnianhimoinen GATT, joka tarkasteli kaupan ja kilpailun rajapintaa useaan otteeseen 
1950- ja 1960-luvuilla, mutta ilman selkeitä tuloksia9. 1970-luvulla UNCTADssa10 
neuvoteltiin viimein kattava kilpailusäännöstö kehitysmaiden toiveesta. Sen määräykset 
eivät ole sitovia. 
OECD on tehnyt merkittävää työtä kansainvälisen kilpailun alalla monen vuoden ajan. Se 
on hyväksynyt suosituksen, joka sisältää vei voittamattoman, mutta toimivan toimielinten 
välisen ilmoitusmenettelyn, jota on tarkistettu useaan otteeseen". 
WTOn jokainen kolmea "pylvästä" koskeva sopimus sisältää useita rajallisia tilaustyönä 
tehtyjä kilpailua koskevia sääntöjä12. 
Tullitariffeja ja kauppaa koskevassa yleissopimuksessa (GATT) on liitteenä investointien 
suoritevaatimuksia koskeva sopimus (TRIMs), jonka mukaan viiden vuoden sisällä 
sopimuksen voimaanastumisesta tarkistetaan, tulisiko sitä täydentää kilpailupolitiikkaa 
koskevilla määräyksillä13. Sopimus tekijän- ja teollisoikeuksien kauppaan liittyvistä 
näkökohdista (TRIPs) sisältää määräyksiä kilpailunvastaisten toimien valvonnasta eli 
sopimuslisenssien ehdoista teknologian tai muun patentoidun tiedon välittämisessä. Se 
tunnustaa myös valtioiden oikeuden säännellä kyseisiä toimia kansallisella 
lainsäädännöllään ja mahdollistaa hallitusten väliset konsultaatiot sekä tietojen 
vaihtamisen, mikäli on syytä uskoa, että lisenssitoimiin tai -ehtoihin liittyy väärinkäytös, 
ja että niillä on haitallinen vaikutus kilpailuun kyseisillä markkinoilla. Palvelukauppaa 
koskeva yleissopimus (GATS) sisältää TRIPs-sopimuksen tavoin määräyksiä konsul­
taatioista sekä tietojen vaihtamisesta ja vaatii valtioita varmistamaan, että palvelualan 
monopolit eivät käytä asemaansa väärin toimimalla monopolietuoikeutensa ulkopuolella. 
9 
10 Katso luku V. Vuoden 1947 peruskirjassa sovittiin maailmankauppaa valvovan Kansainvälisen 
Katso GATT BISD 7S/29, 9S/28, 170. 
YK:n yleiskokous hyväksyi joulukuussa 1980 monenvälisesti sovitut rajoittavien liiketoimien 
Tarkistettu v. 1995. Tämä suositus sisältää vapaaehtoisen riitojenratkaisemismenettelyn, jota ei 
WTO:lla on kolme "pylvässopimusta", jotka kattavat tavarakaupan (GATT), palvelukaupan 
GATTin tavarakauppasopimus sisältää erityis- tai yksinoikeuden saaneiden yritysten kaupalliset 
menettelyt takaavan määräyksen (Artikla XVII GATT, joka ei kuitenkaan toimi kovin 
hyvin). On väitetty, että kilpailunvastaisiin toimiin voitaisiin puuttua niin sanotulla "non-
violation"-kanteclla. 
Investointeja koskevista monenvälisistä säännöistä neuvotellaan parhaillaan OECD:ssä, ja WTO 
Kansainvälisellä tasolla näiden määräysten vaikutus jää kuitenkin kovin rajalliseksi kil­
pailunvastaisten toimien tehokkaan valvonnan suhteen. Kaiken lisäksi kattavampien 
monenvälisten kilpailupolitiikan soveltamista ja voimaansaattamista koskevien 
periaatteiden ja normien puute saattaa murentaa sekä aikaisempia että nykyisiä kaupan 
vapauttamisponnisteluja. 
Edellä selostettujen kehityskulkujen ohella yhä useammat valtiot ovat neuvotelleet 
kahdenvälisiä yhteistyösopimuksia kilpailuviranomaistensa kesken. Tällaisia sopimuksia 
on unionin sisällä neuvoteltu sekä yhteisön että kansallisella tasolla. Yhteisön tasolla on 
esimerkiksi tehty yhteistyösopimus USAn kanssa. Se sisältää muun muassa lausekkeet 
toisen osapuolen tärkeisiin etuihin mahdollisesti vaikuttavien täytäntöönpanotoimien 
notifioinnista; tietojen vaihtamisesta tietyissä tilanteissa; neuvotteluista ja yhteistyöstä 
sekä täytäntöönpanotoimiin liittyvien konfliktien välttämiseen pyrkimisestä. Niin 
kutsuttu positiivinen huomioonottamisinstrumentti14 on merkittävä, sillä se sallii 
osapuolen, jonka elintärkeisiin intresseihin toisen osapuolen aleella kilpailunvastaiset 
toimet vaikuttavat, pyytää toista tutkimaan ne sekä ryhtymään asianmukaisiin toimiin. 
Yleisesti ottaen tällaiset sopimukset ovat muuttuneet konkreettisemmiksi ja ne ovat 
sisällöltään kehittyneempiä kuin aikaisempia sopimuksia. 
Huolimatta laajasta yksimielisyydestä kilpailuviranomaisten kahdenvälisen yhteistyön 
syventämisen tärkeydestä, OECD:n yritysten kaltaiset kahdenväliset yhteistyösopimukset 
ovat yhä rajallisia soveltamisalansa ja tehokkuutensa suhteen. Laajentuvan 
soveltamisalansa suhteen siksi, että vain EU ja rajallinen määrä erittäin aktiivisesti 
kilpailupolitiikkaa toteuttavia valtioita on sitoutunut kyseisenlaisiin sopimuksiin ja siksi, 
että nämä sopimukset eivät itse asiassa sisällä konkreettisia sääntöjä tai periaatteita. 
Toinen kysymys edellä mainitun ohella on, voidaanko nopeasti lisääntyvät alakohtaiset 
kauppasopimukset, jotka sisältävät kilpailua koskevia määräyksiä, joilla jokaisella on 
omat erityispiirteensä, pitää yhdenmukaisina. Tästä tulee yhä tärkeämpää, kun tavaroiden, 
palveluiden ja ulkomaisten sijoitusten kaupan keskinäiset suhteet lähenevät, ja kun 
kunkin maantieteelliset markkinat limittyvät. Parhaassa tapauksessa yritykset painostavat 
hallituksia varmistamaan, että niiden politiikat ovat rationaalisia ja yhdenmukaisia. 
Pahimmassa tapauksessa ne yrittävät käyttää hyväkseen sellaisten sopimusten määräyksiä 
kapea-alaiseen oman edun tavoitteluun hyödyntämällä eri foorumeja parhaaksi kat­
somillaan tavoilla. 
Siksi olisi tarpeen harkita koordinoidumpaa politiikkaa, joka toisi yhteen suuren määrän 
maita, ja joka kattaisi kaikki talouselämän alueet. 
II. MIKÄ FOORUMI? 
Kansainvälisille säännöille on vaihtoehtona neljä eri foorumia: OECD, UNCTAD, 
erillisen, muista riippumattoman sopimuksen neuvotteleminen tai WTO. OECD on 
Katso artikla V. 
toiminut kansainvälisten kilpailusääntöjen parissa jo kauan ja sillä on oma itsenäinen 
sihteeristönsä. Sen organisaatio kykenisi tarjoamaan mahdollisuuden kansainvälisiä 
kilpailusääntöjä koskevan sopimuksen neuvottelemiseen. OECD:llä on kuitenkin kolme 
haittapuolta: sillä ei ole kokemusta sitovien päätösten ja riitojen ratkaisemisen 
käsittelemisestä, sillä ei ole pakkokeinoja kilpailua koskevien kauppamenettelyjen 
suhteen (niistä vastaa WTO) ja, ennen kaikkea, sen jäsenmäärä on rajoitettu. 
UNCTAD kehitti 1970-luvulla kattavan kilpailusäännösten, jota on tarkistettu 
säännöllisesti. UNCTADilla on kuitenkin monia samoja haittapuolia kuin OECD:llä, eli 
sillä ei ole perinteitä sitovien päätösten käsittelemisessä ja siltä puuttuvat pakkokeinot 
kilpailuun liittyvien kauppamääräysten suhteen (niistä vastaa WTO). 
Voi olla vaikeaa kerätä tarvittavaa poliittista tahtoa eri maissa uuden, itsenäisen 
sopimuksen synnyttämiseksi, ja lisäksi sen toiminnan yleiskustannukset olisivat 
luultavasti korkeat. 
WTO on ensisijainen ehdokas kilpailusääntöjen foorumiksi: lähes kaikki maat ovat sen 
jäseniä15. WTO voi ottaa tasapuolisesti huomioon sekä teollisuus- että kehitysmaiden 
erilaiset edut ja huolenaiheet. 
WTO on laajalti tunnustettu toimielin kauppaan liittyvien kansainvälisen talouden 
sääntöjen osalta. Monet sen tämänhetkisistä säännöistä liittyvät läheisesti kilpailuasioihin 
(etenkin tukiaisia, valtionyhtiöitä sekä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat säännöt). 
Eräät sen sopimuksista sisältävät jo kilpailunvastaisia toimia koskevia määräyksiä (katso 
kohta I.e edellä). 
WTOn organisaatioon sisältyy muun muassa notifiointivaatimusten ja 
tarkkailumääräysten luoma avoimuus- ja valvontajärjestelmä. Ne ovat yhteisiä monille 
WTOn ja GATTin sopimuksille. WTO tarjoaa myös sellaisen foorumin jatkuville 
neuvotteluille ja konsultaatioille, jossa sen jäsenmaat voivat tuoda esiin kauppaan 
liittyvät kilpailua koskevat huolenaiheensa. Sen organisaatioon kuuluu lisäksi vahvistettu 
ja laillistettu hallitustenvälinen riitojenratkaisujärjestelmä. Se voi tukea sovittuja sääntöjä 
sekä tarjota keinoja kiistojen ratkaisemiseksi. 
WTO tarjoaa myös mahdollisuuden solmia erityisiä pakkotoimia koskeva sopimus, jonka 
allekirjoittaa vain rajallinen määrä jäseniä (eli niin sanotun monenvälisen sopimuksen 
WTO-sopimuksen liitteen IV mukaisesti). 
III. KILPAILUSÄÄNTÖJEN KANSAINVÄLISET PUITTEET -
HUOMIOON OTETTAVIA SEIKKOJA 
Eräs tämän tiedonannon lähtökohta on se, että oman tutkinta- ja täytäntöönpanovallan 
omaavan kansainvälisen kilpailuelimen luominen ei ole toteutettavissa keskipitkällä 
tähtäimellä. Valtiot ovat tällä hetkellä haluttomia hyväksymään tällaisen rakenteen 
aiheuttamat rajoitteet kansalliselle itsemääräämisoikeudelle ja politiikalle. Jäljempänä 
Yli 25 entistä suunnitelmatalousmaata, muun muassa Venäjä ja Kiina, neuvottelevat par'aikaa 
sekä liiteosassa esitetyt ehdotukset heijastelevatkin vaatimattomampaa lähestymistapaa, 
joka rakentuu hallituksia velvoittaville ja hallitustenvälisiä menettelytapoja sisältäville 
sitoumuksille. Kansainvälistä kauppajärjestelmää on rakennettu tämän mallin mukaisesti 
II maailmansodasta lähtien. 
Kansainvälisiä kilpailusääntöjä koskevien puitteiden luomiseksi tehtävä työ edistyy 
varmimmin omaksumalla progressiivinen lähestymistapa. Päämääränä olisi vahvistaa 
kilpailupolitiikan koordinointia asteittain (rakennuspalikka-lähestymistapa). Tähän 
voitaisiin päästä perustamalla WTO:hon työryhmä, mikä antaisi mahdollisuudet rajoittaa 
alustava työ niille alueille, joilla yksimielisyys voitaisiin saavuttaa varhaisessa vaiheessa, 
ja jättää kunnianhimoisempiin tavoitteisiin paneutuminen myöhemmäksi. Päävaiheet 
voidaan luokitella seuraavasti: 
a) Kansallisten kilpailurakenteiden omaksuminen 
Ensimmäisen askeleen WTO:n jäsenmaat voisivat ottaa sitoutumalla kukin turvaamaan 
kansallisten kilpailurakenteiden olemassaolo. Tällaisen rakenteen ytimen muodostaisivat: 
- yritysten tekemät rajoittavat sopimukset, määräävän markkina- aseman väärinkäytökset 
sekä fuusiot kattavien kilpailunvastaisiin toimiin puuttuvien kilpailun perussääntöjen 
sisältyminen kansallisiin lakeihin; 
kyseisten sääntöjen tehokkaan toteuttamisen takaavien kansallisten 
täytäntöönpanorakenteiden, mukaan lukien toimivat tutkimuskeinot ja tarkoitusmukaiset 
pakotteet, olemassaolo tai niiden luominen; 
yksittäisten osapuolten kansallisten toimeenpanoviranomaisten, mukaan lukien 
kansalliset tuomioistuimet, kuultavaksi pääsemisen turvaaminen puolueettomuuden, 
avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteiden mukaisesti. 
b) Yhteisten sääntöjen omaksuminen 
Edellä esitetyn ohella WTO:n jäsenet voivat yrittää määritellä yhteisten periaatteiden 
perustan ja työskennellä niiden kansainvälisen hyväksymisen puolesta. Tämä 
- edistäisi tasapuolisia kilpailuoloja maailmanlaajuisesti; 
- helpottaisi kilpailuviranomaisten välisen yhteistyön tiivistymistä ja valmistelisi 
kansainvälisen täytäntöönpanotoiminnan koordinoimista; ja 
- edistäisi kilpailulakien vähittäistä lähentymistä. 
Yhteisiä periaatteita tai sääntöjä voidaan kehitellä progressiivisesti ja asteittain. Ensi 
vaiheessa voi olla järkevintä keskittyä horisontaalisiin rajoitteisiin (hinta- tai tuotantokar-
tellit tai markkinaosuuksia koskevat kartellit, tarjouskeinottelu, ryhmäboikotit, 
vientikartellit). Muita toimia (määräävän markkina-aseman väärinkäyttö, tietyt 
vertikaaliset rajoitteet, kuten syrjivät toimitus- tai hankintasopimukset) koskeva työ voisi 
alkaa samalla, mutta se voi kestää kauemmin. 
12 
c) Kilpailuviranomaisten .Yhteistyökeinojen luominen 
Avoimuus on kilpailun puitteiden tärkeä rakennetekijä. Kilpailuviranomaisten välistä 
notifiointia, tietojen vaihtamista ja yhteistyötä koskevia määräyksiä voitaisiin kehittää. 
Ne voisivat sisältää yhteistyömenettelyjä koskevia määräyksiä, esimerkiksi sellaisen 
tapauksen varalle, missä eri tahot käynnistävät rinnakkain tutkimuksia samasta 
toiminnasta. Negatiivista ja positiivista huomioonottamisvälinettä voitaisiin myös 
kehittää edelleen16. 
d) Riitojen ratkaiseminen 
WTO:n luonnollisena roolina on toimia pysyvänä foorumina sovittujen sääntöjen ja 
velvoitteiden omaksumisesta tai vahvistamisesta käytäville neuvotteluille, mutta sen 
lisäksi se tarjoaa myös myönnytysmekanismin hallitusten välisten riitojen ratkaise­
miseksi, kun jokin maa väitää WTO:n sovittujen sääntöjen tulleen rikotuiksi. Yksityiset 
osapuolet eivät kuulu WTO:n riitojenratkaisujärjestelmän piiriin. WTO:n mekanismeja 
voidaan soveltaa, jos jokin maa esimerkiksi jättää luomatta kansallisia kilpailurakenteita 
tai jos se jättää jossain tietyssä tapauksessa huomiotta toisen WTO:n jäsenen esittämän 
pyynnön ryhtyä johonkin täytäntöönpanotoimeen. Tarvittaessa sopivat säännöt voidaan 
omaksua kilpailulainsäädännön ja -politiikan osaksi, ja niitä voidaan soveltaa 
progressiivisella tavalla. 
Edellä selostettuja näkökohtia kehitellään edelleen liiteosassa. 
IV. MUITA ASIAAN LIITTYVIÄ SEIKKOJA 
a) Kenen tulisi osallistua? 
Kansainvälisestä kilpailusääntösopimuksesta olisi etua kaikille kauppaakäyville 
valtioille. Ne voisivat kaikki olla osallisina sopimuksessa kilpailulakien sisällyttämisestä 
kansallisiin lainsäädäntöihin. 
Samalla yhteistyötä ja täytäntöönpanoa koskevien määräysten soveltaminen vaatisi 
kuitenkin osallistuvilta mailta luottamuksellisen tiedon käsittelyyn ja dynaamisessa 
ympäristössä tapahtuvien kaupallisten toimien arviointiin kykenevää tarpeeksi kehit­
tynyttä hallintoa. Monilta kehitysmailta tällainen hallintokoneisto vielä puuttuu. 
Siksi onkin realistista odottaa, että jos kilpailusopimuksen yhteistyömääräykset otetaan 
käyttöön, ne pätisivät ensin vain tiettyjen, kehittyneen antitrust-järjestelmän omaavien 
sopimusosapuolten kesken. Määräykset voisivat koskea aluksi teollisuusmaita ja 
edistyneitä kehitysmaita, ja niiden piiriin voisi vähitellen tulla lisää maita. Jokainen 
sopimuksen velvoitteet hoitamaan kykenevä maa olisi osallistumiskelpoinen. 
Näitä voitaisiin kehittää OECD:n sekä kahdenvälisten sopimusten määräysten mallin mukaisesti. 
13 
Esimerkiksi tietojen vaihtamisen suhteen yhteistyön läheisyys voisi vaihdella eri maiden 
kesken. 
b) Kehitysmaiden intressit 
Yksityisten osapuolten kilpailunvastaiset toimet ovat olleet kehitysmaiden huolena jo 
kauan. Useiden monikansallisten yritysten liikevaihdon noustua yli keskikokoisten 
kehitysmaitten BKT:n arvon, nämä ovat havainneet tarvitsevansa kasvavassa määrin mi­
nimitasoa markkinoillaan toimiviin yksityisiä osapuolia kohtaan soveltamalleen kurille. 
Vastauksena tähän UNCTAD loi vuonna 1980 kilpailusäännöstönsä. Kehitysmaiden 
ryhtyminen tukemaan kansainvälisten sääntöjen vahvistamista tulevaisuudessa, etenkin 
jos ne kattavat vientikartellien tapaisia, tällä hetkellä tehokkaan valvonnan ulkopuolella 
olevia toimia, olisi selvästi sopusoinnussa niiden kannan kanssa.17 
Vaikka kehitysmaat eivät ensi vaiheessa olisikaan osallisina kilpailuviranomaisten välistä 
yhteistyötä koskevissa määräyksissä (katso kohta Ill.a edellä), ne hyötyisivät silti 
kansainvälisiä vaikutuksia omaavien kilpailunvastaisten toimien valvonnan 
tehostumisesta. Muiden WTO:n jäsenten tavoin myös niillä olisi mahdollisuus turvautua 
riitojenratkaisumääräyksiin, jos muut maat eivät olisi kunnolla toteuttaneet sovittuja 
perussääntöjä ja voimaansaattamisrakenteita. Lisäksi ne hyötyisivät siitä, että teolli­
suusmaat ja äskettäin teollistuneet maat ovat hyväksyneet kilpailua koskevat 
suosituimmuusperiaatevelvoitteet (MFN), vaikka niiden omat velvoitteet olisivatkin 
kevyempiä (esimerkiksi siirtymäaikojen suhteen). Lopuksi kaikki WTO:n jäsenet, 
mukaan lukien kehitysmaat, hyötyisivät mahdollisista uusia 
markkinoillepääsymahdollisuuksia synnyttävistä riitojenratkaisupäätöksistä. 
Sikäli kun kilpailusäännöt voivat taata sijoitukselle terveet ja oikeudenmukaiset 
olosuhteet, tehokkaat kilpailurakenteet voivat tukea liberaaleja sijoitusjärjestelmiä. 
Toimivien kilpailurakenteiden luominen on monimutkainen urakka ja se vaatii 
huomattavia voimavaroja sekä koulutusta. Kilpailua koskeviin puitteisiin tulisi sisällyttää 
lausekkeita teknisen avun antamisesta sitä pyytäville maille. 
c) Suhde kaupan puolustuskeinoihin 
Kilpailua koskevien puitteiden huolellisen valmistelun ja olemassa olevien 
kauppamenetëlmien toiminnan suhde on kauppaa ja kilpailua koskevan keskustelun 
avainkysymyksiä. On totta, että kilpailumääräysten sisällyttäminen kauppalainsäädäntöön 
ja/tai kattavamman ja tehokkaamman kilpailupolitiikan täytäntöönpano lisääntyneen 
kansainvälisen yhteistyön avulla vähentäisivät tarvetta turvautua kaupan 
puolustuskeinoihin. Kilpailumenetelmät eivät kuitenkaan voi korvata kauppamenetelmiä. 
Jälkimmäiset vain menettävät olemassaolon tarkoituksensa täysin yhdentyneillä mar­
kkinoilla. Siten kilpailusääntöjä koskevat puitteet täydentäisivät nykyistä 
kauppalainsäädäntöä ja loisivat uuden välineen kilpailunvastaisiin toimiin puuttumiseksi 
On kuitenkin huomattava, että kilpailua koskevat kansainväliset puitteet eivät tarjoa mitään 
14 
yhdentymättömillä markkinoilla. Uusien välineiden kehittäminen ei siis korvaisi, vaan 
täydentäisi olemassa olevia välineitä. 
Edellä selostettua valottaa käytäntö EY:n sisällä. Polkumyynti on suljettu yhteisökaupan 
ulkopuolelle, koska kyseessä ovat täysin yhdentyneet markkinat18. Jäsenvaltioille tämä 
yhdentyminen on merkinnyt kaikkien tullitariffien poistamista, muiden vaikutukseltaan 
tullitariffeja vastaavien toimien (mikä on GATTin kansallisen kohtelun velvoitetta 
laajempi käsite) poistamista sekä neljän vapauden käsitteen (tavarat; palvelut, mukaan 
lukien sijoittautuminen; pääoma, mukaan lukien sijoitukset sekä työvoima). 
Yhteismarkkinaohjelma sekä suhteellinen valuutan vakaus on lisätty edelliseen. Itsenäiset 
tutkinta- ja täytäntöönpano valtuudet omaavat tahot ovat soveltaneet kilpailulainsäädäntöä 
tehokkaasti, muun muassa silmällä pitäen nimenomaista tavoitetta jäsenmaiden 
markkinoiden yhdentämisestä. Kaikki nämä elementit puuttuvat nykyisestä maailman­
kaupasta. Lopuksi, kohdassa II tarkastellut puitteet ovat EY:n kilpailurakenteisiin verrat­
tuina puutteellisia ja niiden olisi osoitettava merkityksensä. 
d) Suhde yhteisön oikeusjärjestelmään ja jäsenvaltioihin 
Tämän tiedonannon perusolettamus on se, että WTO:n piirissä neuvotellut 
kilpailusääntöjen puitteet olisivat sopusoinnussa EY:n kilpailulainsäädännön, etenkin 
perussopimusten määräyksien kanssa. WTO-instrumentti koskisi GATTin ja WTO:n 
perinteiden mukaisesti hallituksia, se ei olisi automaattinen eikä sillä olisi välitöntä 
vaikutusta. Se olisi myös paljon yleisluontoisempi kuin vastaavat EY:n lainsäädännön 
määräykset ja se painottuisi ensi vaiheissa menettelytapavelvoitteisiin. Pelkästään näiden 
piirteiden takia on erittäin epätodennäköistä, että WTO:n sovittuja sääntöjä koskevien 
paneeliraporttien ja EY:n tuomioistuimen artikloihin 85 ja 86 sekä niihin liittyvään 
lainsäädäntöön perustuvan oikeuskäytännön välille syntyisi kitkaa19. 
Lisäksi yritykset, myös yhteisön sisällä, ovat jo erilaisten kilpailujärjestelmien alaisia ja 
näin kansainvälisten puitteiden eräänä päämääränä olisi nimenomaisesti edistää 
tasapuolista ja rationaalista kilpailuperiaatteiden soveltamista eri markkinoilla. 
Toinen seikka koskee kysymystä kansainvälisiin puitteisiin osallistumisesta. Kilpailuasiat 
eivät kuulu yksin yhteisön toimivaltaan, sillä kansainväliset tapaukset voivat koskea joko 
koko yhteisöä (mikäli tapaus vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan) tai yksittäistä 
jäsenvaltiota (mikäli tapaus vaikuttaa vain siihen). Sääntöjen puitteissa tulisi voida ottaa 
EY:n ja EFTA-maiden välinen ETA-sopimus on lähestymistavaltaan samanlainen: polkumyynti 
on poistettu niiltä alueilta, joissa "acquis communautaire" on astunut voimaan. Yhteisön ja 
Keski- ja Itä-Euroopan maiden välisessä kaupassa polkumyynnin vastaisiin toimiin voidan 
kuitenkin ryhtyä, samoin kuin NAFTAn piirissä tapahtuvassa USAn, Kanadan ja 
Meksikon välisessä kaupassa. Sama koskee myös EU:a ja Turkkia: polkumyynnin 
vastaiset toimet ovat yhä mahdollisia huolimatta tulliliittosopimuksesta. 
Kilpailun alalla WTO-instrumcntti ja vastaava EY-säännöstö on vieläkin lähempänä toisiaan 
huomioon molemmat tapaukset, niin että yhteisön kauppatoimenpiteiden yhtenäisyys 
kuitenkin säilyisi. 
V. JOHTOPÄÄTÖKSET 
Komissio, joka pyytää neuvostoa ottavan tämän tiedonannon huomioon, 
toteaa, että pyrkimällä voimakkaampiin monenvälisiin ponnisteluihin suuremman 
lähentymisen ja parantuneiden kilpailunormien ja täytäntöönpanotoimien edut toteutuisi­
vat maailmanlaajuisesti; 
katsoo, että kilpailusääntöjen kansainväliset puitteet voivat edistää tasapuolisia 
olosuhteita ja siten vähentää erilaisten kansallisten kilpailujärjestelmien aiheuttamia 
kustannuksia, vinoumia ja ristiriitoja kansainvälisessä kaupassa; 
on tietoinen siitä, että voimakkaampi monenkeskinen yhteistyö kilpailun alalla yhdessä 
jatkuvan pääasiallisten kumppanien kanssa tehtävän kahdenvälisen yhteistyön kanssa on 
tällä hetkellä toivottavaa ja toteutettavissa, ja että se edistäisi merkittävästi 
tehokkaamman, vakaamman ja yhdentyneemmän maailmanlaajuisen niin yhteisöä, sen 
jäsenvaltioita kuin kaikkia WTO:n jäseniäkin hyödyttävän talouden syntyä; 
on tietoinen siitä, että kansainvälisten kilpailua koskevien puitteiden mahdollinen 
kehittäminen on kaikkien kauppaakäyvien maiden etujen mukaista, niiden kehityksen 
tasosta riippumatta; 
katsoo, että yhteisöllä on vakaata kokemusta useita maita koskevien yhdenmukaisten 
kilpailuperiaatteiden soveltamisesta. 
Komissio esittää, että neuvosto tekisi päätöksensä seuraavien suuntaviivojen mukaisesti: 
* Yhteisön tulisi valmistella kantansa WTO:n joulukuussa 1996 Singaporessa 
pidettävää ministerikokousta varten; sen tulisi sisältää ehdotus WTO:n 
jäsenille siitä, että järjestö perustaisi työryhmän johtamaan vuodesta 1997 
lähtien kansainvälisten kilpailua koskevien puitteiden kehittämistä tutkivaa 
työtä; 
* Kyseisiin puitteisiin voisi sisältyä etenkin kaikkien maiden sitoutuminen 
kansallisten kilpailusääntöjen sekä täytäntöönpanorakenteiden 
omaksumiseen ja, koskien rajallista määrää maita, kilpailuviranomaisten 
välisen tietojen vaihtamisen mahdollistava menetelmä, ulkomaisilla 
markkinoilla tapahtuvien toimenpiteiden pyytämistä koskeva menetelmä 
sekä hallitustenvälisen riitojenratkaisumekanismin omaksuminen; 
* Euroopan yrityspiirejä tulisi konsultoida ja ne tulisi tuoda prosessin piiriin 
kun tällä alueella edistytään; 
* yhteisön tulisi viedä asiaa eteenpäin ja tehdä aloitteita kansainvälisen 
yksimielisyyden luomiseksi ja rohkaista muita WTO:n jäseniä tukemaan 
monenvälistä työtä tällä alalla; 
16 
pyytää OECD:tä ja UNCTADi a jatkamaan työtään kaupan ja kilpailun alalla 
WTO:ta koskevan kehityksen huomioon ottaen. 
17 
LIHE 
Tässä liitteessä tehdään yhteenveto tiedonannon m osassa esitellyistä tärkeimmistä 
näkökohdista. Monet näistä ovat peräisin OECD:n asiakirjoista sekä muista lähteistä, ja 
ne on sisällytetty tutkimuspohjalta. 
a) Kansallisten kilpailurakenteiden omaksuminen 
Kehitys kohti kansainvälisiä kilpailusääntöjä koskevia puitteita voitaisiin toteuttaa 
asteittain. Ensimmäinen askel olisi varmistaa, että jokainen maa sisällyttää kansalliseen 
lainsäädäntöönsä kilpailusääntöjä, jotka kattavat rajoittavat sopimukset, määräävän 
markkina-aseman väärinkäytön ja fuusiot. Niiden tulisi sisältää määräys puolueettomista, 
sääntöjen tehokkaan soveltamisen takaavista käytännöistä, kuten tutkimusmenetelmistä ja 
asianmukaisista rangaistuksista sekä oikeusjärjestelmän piiriin pääsemisestä, 
avoimuudesta ja syrjimättömyydestä. 
Vaikka yhä useammalla maalla on jo rajoittavien liiketoimien tehokkaan valvonnan 
mahdollistava edistynyt kilpailulainsäädäntö, eräiden (kehitys-)maiden täytyy vielä 
omaksua tällaiset säännöt. Kaikkien maiden sopimuksella kilpailulakien säätämisestä 
olisi se lisäetu, että kansallisista tuomioistuimista tulisi kiinteä osa 
täytäntöönpanokäytäntöjä, kuten ne jo ovat useimmissa teollisuusmaissa20. Yritysten ei 
silloin tarvitsisi noudattaa laittomia sopimuksia: ne olisivat pätemättömiä kansallisissa 
tuomioistuimissa. 
Toinen tärkeä aihe on alojen kattavuus. Äskettäinen OECD:n tutkimus paljasti, että jopa 
OECD-maissa kilpailulakien kattavuudessa on huomattavia aukkoja; useimmat maat 
jättävät tiettyjä talouden aloja kilpailulainsäädännön soveltamisen ulkopuolelle21. 
Ensimmäinen askel tämän suhteen voisi olla näiden alojen luetteloiminen ja kaikkien 
maiden sitoutuminen niiden määrän kasvamisen pysäyttämiseen ja vähittäiseen karsimi-
22 
seen . 
Kilpailusääntöjen tulisi koskea myös kaikkia talouselämän osapuolia. Valtionyhtiöitä ja 
erikois- tai yksinoikeuden omaavia yhtiöitä ei tulisi jättää ulkopuolelle, paitsi siltä osin, 
kun niiden toiminnassa julkinen tehtävä ajaa kilpailulainsäädännön soveltamisen edelle. 
20 
21 
22 Samanlainen lähestymistapa omaksuttiin Uruguayn neuvottelukierroksella henkistä omaisuutta 
Prof. B. Hawk: Overview on Coverage of Competition Laws and Policies. 
Vertaa OECD:n työhön tämän asian suhteen. 
18 
b) Sopimus yhteisistä säännöistä 
Horisontaalisten rajoittavien toimien kuten kartellien, markkinaosuuksien jakamisen, 
ulkomaisten yritysten boikotoinnin, hintojen sopimisen, tarjouskeinottelun ja kollektiivi­
sen yksinomaissidonnaisuuden kielteiset vaikutukset kilpailuun tunnustetaan yleisesti. Jo 
aikaisessa vaiheessa tulisi voida laatia kansainvälisiä määräyksiä näiden toimien vastaista 
taistelua varten. Asiaankuuluvien määräyksien tulisi koskea myös vientikartelleja. Ne on 
vapautettu kilpailulainsäädännön piiristä viejämaissa. Vaikka useimpien tuojamaiden 
lainsäädäntö kattaakin tällaiset kartellit23, niiden on vaikeaa puuttua niihin tiedonpuutteen 
takia. Vientikartellit laittomaksi julistava kansainvälinen sopimus lopettaisi tällaiset 
"kerjäläinen naapurissasi"-käytännöt. 
Vertikaaliset rajoitukset, kuten syrjivät toimitus- tai hankintasopimukset tulisi myös ottaa 
käsiteltäväksi, mutta yksimielisyyden saavuttamiseen saattaa mennä kauemmin, ja valtiot 
saattavat haluta säilyttää laajemman liikkumavaran vertikaalisten rajoitteiden kilpailua 
koskevien vaikutusten arvioimisen suhteen24. 
Vertikaalisia rajoituksia koskeva yhteinen linja voisi löytyä keskittymällä 
markkinoillepääsyyn vaikuttavia esteitä synnyttäviin rajoituksiin. Työryhmä voisi tutkia 
kuinka pitkälle kilpailuviranomaiset voisivat ottaa kansainväliset ulottuvuudet huomioon 
ja punnita markkinoillepääsyrajoitusten vaikutuksia kotimaiseen kilpailuun siinä 
tilanteessa, kun kansainvälisten puitteiden määräysten mukainen kanne nostetaan (katso 
jäljempänä). 
Tällainen kilpailuviranomaisten tekemä tarkastelu heijastaisi sitä tosiasiaa, että ilman 
huolellista kansainvälisen yhteyden tutkimista kilpailua koskevien tapausten riittävä 
arviointi ei ole mahdollista: kilpailupolitiikat eivät voi olla samanlaisia kaikissa maissa, 
ja kaikkia markkinoita tulisi arvioida niiden omissa yhteyksissä, kun kyseisten 
markkinoiden avoimuuteen ja siten kilpailutilanteeseen vaikuttavia taloudellisia oloja ja 
rakenteita punnitaan. Toimien tarkastelussaan kilpailuviranomaiset voisivat, kuten useat 
jo tekevätkin, painottaa sellaisia tekijöitä kuin kaupan esteet (tullitariffit ja muut kaupan 
esteet), sääntöjä koskevat esteet (eli eroavat standardit, toimitusta ja tukipalveluja 
koskevat rajoitukset), ulkomaisia sijoituksia koskevat esteet, tuonnin ja ulkomaisten 
sijoitusten suhde sekä yritysryhmärakenteen vaikutukset. Kilpailuviranomaiset 
perustaisivat jatkossakin päätöksensä kilpailupolitiikan pohjalla oleviin 
tehokkuustavoitteisiin. Mutta periaate kansainvälisen ulottuvuuden huomioon ottamisesta 
kansainvälisissä tapauksissa sisällytettäisiin yhteisiin sääntöihin kaikkien 
kilpailunvastaisten toimien yhteydessä25. Mitä suljetumpia markkinoiden arvioitaisiin 
23 
Esimerkiksi Euroopan tuomioistuimen Wood Pulp-ratkaisu 27. syyskuuta 1988,1988 ECR 5193. 
Osittain ensisijaisten tavoitteiden ja periaatteiden eroavuuksien takia yhteisön ja eräiden sen 
25 ' 
Tämä näkemys on samantapainen kuin Havannan peruskirjan artiklassa 46 esitetty näkemys siitä, 
A* 
ag^H 
olevan sitä enemmän painotettaisiin ulkomaisen kilpailun tärkeyttä markkinoillepääsyn 
esteiden Vastapainona. 
Tämä lähestymistapa voisi olla käytännöllinen myös määräävän markkina-aseman 
väärinkäyttöä koskevan sopimuksen työstämisessä. Yleisesti hyväksytyn näkemyksen 
mukaan sellaiset syrjivät toimet kuin tärkeiden edellytysten käyttämisen estäminen, 
uskollisuushyvitysten tai kytkysopimusten kaltaiset mahdollisesti kilpailun estäviä vaiku­
tuksia sisältävät toimet sekä tuotannonrajoitukset voivat kaikki merkitä määräävän 
markkina-aseman väärinkäyttöä. Kuten eurooppalainen kilpailupolitiikan 
voimaansaattaminen on osoittanut, nämä toimet saattavat vaikuttaa kauppaan ja luoda 
markkinoillepääsyesteitä. Myös yli- ja ryöstöhinnoittelun sekä eräiden vertikaalisten 
sopimusten kaltaisia toimia tulisi ottaa paremmin huomioon. 
Kansainvälisten fuusioiden määrä on kasvanut suuresti. Olisi ennenaikaista ehdottaa 
konkreettisia kansainvälisiä sääntöjä tällä alueella. Toisaalta nykyisin yritysten täytyy 
ilmoittaa usealle eri kilpailuviranomaiselle samasta fuusiosta. Menetelmien 
yhdenmukaistaminen voisi estää yritysten ja viranomaisten tehtävien tarpeettoman 
päällekkäisyyden ja yhteistyöhön kannustamalla vähentäisi ristiriitaisten päätösten 
todennäköisyyttä26. 
Ilmoi 
askel Ilmoituslomakkeiden ja määräaikojen yhdenmukaistaminen voisi olla ensimmäinen 
askel27. 
c) Kilpailuviranomaisten yhteistyökeinojen luominen 
Tarkoituksenmukainen tietojen vaihtaminen on kilpailuviranomaisten välisen yhteistyön 
perusedellytys. Samalla liiketoimintaa koskeva tieto on kuitenkin tiukan oikeussuojan 
alainen kaikilla oikeudenkäyttöalueilla, ja on vaikeaa kuvitella, että kilpailuviranomaiset 
lähettäisivät toisilleen luottamuksellisia asiakirjoja rutiininomaisesti28. 
Tietojen vaihtamista tulisi kehittää varovaisesti. Yleisesti ottaen eri tahojen 
yhteistyöhalukkuus on varmasti suurinta silloin, kun ne tutkivat samaa tapausta ja aikovat 
soveltaa samanlaisia toimeenpanokriteerejä. Tietojen vaihtaminen vaikeutuu, kun ne 
kaavailevat erilaisia ratkaisuja. Ääritapauksessa toinen toimielin suunnittelee selkeitä 
Vuoden 1990 fuusioita koskevalla asetuksella on oikeudenkäyttöalueen ulkopuolisia vaikutuksia: 
27 OECD:n vuoden 1993 Whish/Wood "Merger Process Convergence Report" sisältää kansainvälisiä 
28 
On muistettava, että eräillä aloilla on jo laajoja kansainvälistä tietojenvaihtoa koskevia 
mahdollisuuksia, esimerkiksi arvopaperikauppaa valvovien viranomaisten välillä. 
Kilpailun alalla on jo hyväksytty erilaisia tiedon vaihtamisen tasoja: esimerkiksi ETA-
sopimuksessa määrätään komission ja EFTAn valvontaelimen välisestä tietojen 
jakamisesta. Vaikkei EY:n ja USAn välinen yhteistyösopimus sisälläkään määräyksiä 
luottamuksellisten tietojen vaihtamisesta, v. 1994 USAn kongressi sääti uutta 
lainsäädäntöä, joka sallii sen tehdä vastavuoroisia sopimuksia luottamuksellisten tietojen 
vaihtamisesta, myös sellaisissa tapauksissa, missä mahdollisesti määrätyt pakotteet erilaisia 
kuin USAn lainsäädännössä. 
XJ? 
täytäntöönpanotoimenpiteitä, kun taas toisella ei ole aikomusta puuttua asiaan. Vaikkakin 
viimeinen esimerkki on vaikein tapaus, juuri silloin tarkan tiedon tarve saattaa olla 
suurimmillaan. 
Tärkeä ensimmäinen askel tiedon vaihtamissääntöjen kehittämiseksi voisi olla eri maissa 
luottamuksellisina pidettyjen tietojen ja niihin sovellettavien oikeussuojien luette­
loiminen. 
Kansainvälisissä yhteyksissä voitaisiin aluksi vaihtaa muuta kuin luottamuksellista tietoa 
liiketoimista osallistuvien maiden ydinryhmän kesken. Jos tämä mekanismi osoittautuisi 
toimivaksi, seuraavana askelena voitaisiin pohtia, olisivatko tietyt viranomaistahot 
valmiita vaihtamaan kahdenkeskisesti yksityiskohtaisempia tietoja yksimielisyyden 
pohjalta. Luonnollisesti tällainen luottamuksellisten tietojen vaihto täytyisi saattaa 
tiettyjen kriteerien ja takeiden alaiseksi. On mahdollista, että eri tahot haluaisivat tietojen 
vaihtamisen täyttävän tietyt ehdot (esimerkiksi takeet luottamuksellisuudesta tai 
rajoituksia tarjotun tiedon käyttämiselle): etenkin vastaanottavan viranomaistahon täytyisi 
sitoutua kyseiseen tietoon perustuvista alueen ulkopuolisista toimista pidättäytymiseen. 
Joka tapauksessa täydet tietojenvaihtamisvelvoitteet ovat todennäköisesti pidemmän 
tähtäimen päämäärä. 
Euroopan yrityspiirejä tulisi luonnollisesti kuulla, ja ne tulisi tuoda prosessin piiriin, kun 
eri mahdollisuudet ja ehdot luottamuksellisten tietojen vaihtamiseksi on kartoitettu. 
Polkumyyntitutkimuksissa viranomaisilla on tällä hetkellä ylimääräisiä toimivaltaan 
perustuvia tiedonkeräämismahdöllisuuksia; heille annetaan tavallisesti täysi mahdollisuus 
tutustua kolmansissa maissa tutkimiensa yritysten arkistoihin. Samantapaista 
perusedellytystä voitaisiin kaavailla kilpailuyhteistyöhönkin antamalla viranomaisille 
mahdollisuus avustaa kollegoitaan kolmansissa maissa tutkimusten ollessa käynnissä. 
Pääosasto IV:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten väliset yhteisönsisäisiin tapauksiin 
sovellettavat yhteistyömenetelmät ovat esimerkki tällaisista menetelmistä. 
Toinen viranomaisten välisen yhteistyön perusedellytys on positiivinen 
huomioonottamismenetelmä, joka on jo sisällytetty viimeaikaisiin kahdenvälisiin 
kilpailusopimuksiin29. Tämän näkökulman kehittämiseksi edelleen on tutkittava 
vaihtoehtoja ja omaksuttava määräyksiä, jotka saavat kolmansien maiden toimielimet 
ryhtymään täytäntöönpanotoimiin, kuitenkin toistensa itsemääräämisoikeuksia 
kunnioittaen. Erityisesti voitaisiin punnita, milloin ja millä ehdoin kilpailuviranomaiset 
voisivat järkevissä rajoissa olla velvoitettuja tutkimuksiin toisen osapuolen puolesta ja 
osoittamaan pyytävälle osapuolelle tietyn ajan sisällä kaavaileeko se 
pakkotoimenpiteitä30. Päätös olla toimimatta täytyisi perustella ja sen tueksi täytyisi 
esittää asianmukaisia todisteita. 
29 ' 
Katso myös alaviite 16. 
Tämä vaikuttaa antitrust-toimielinten voimavarojen kohdentamiseen. Ensi vaiheessa voi olla 
z< 
d) Riitojen ratkaiseminen 
Kansainvälisen yhteistyön edut ovat tulleet selväksi jo aiemmin. On kuitenkin selvää, että 
hyöty olisi suurinta, jos maat sitoutuisivat mukautumaan sovittuihin sääntöihin. Tämä 
loisi sitoumuksen voimaansaattamisesta. Siksi puitteiden tulisi olla luonteeltaan 
velvoittavia. 
Keskeinen hallitustenvälisen riitojenratkaisujärjestelmän kehittämistä koskeva kysymys 
liittyy kansainvälisen paneelin soveltaman tarkastelun malliin. Ensi vaiheessa paneelin 
tarkastelu voisi keskittyä menetelmäkysymyksiin: onko jokin maa säätänyt kansallisista 
kilpailurakenteista sovitulla tavalla; onko maa tietojenvaihtamisvelvoitteiden alainen ja 
onko niitä noudatettu, ja mikäli maalla on sitoumuksia tällä alueella, onko positiivisen 
huomioonottamismenetelmän avoimuuden perustelua ja aikataulua koskevat vaatimukset 
täytetty jonkin tietyn tapauksen yhteydessä. Riitojenratkaisujärjestelmää voitaisiin 
laajentaa sisältämään selonteon kansallisen päätöksen perusteiden riittävyydestä, tietojen 
paikkaansapitävyydestä, mahdollisesta "selkeästä arviointivirheestä" tai mahdollisesta 
"vallaa väärinkäytöksestä". 
Kansainvälisten riitojen ratkaisuihin sovellettavat määräajat ovat toinen tärkeä seikka. 
Tämä johtuu siitä, että kilpailunvastaisten toimien kohteeksi joutuneilla yrityksillä on 
monissa tapauksissa mahdollisuus pyytää protektionististen kauppamenettelyjen 
käyttämistä. Ne voidaan ottaa käyttöön lyhyellä varoitusajalla. On selvää, että 
kilpailunvastaisiin toimiin kilpailumenetelmiä käyttämällä puuttuvien puitteiden täytyy 
toimia lyhyillä määräajoilla, jotta niitä voitaisiin pitää uskottavana vaihtoehtona. 
Eräs avainkysymyksistä liittyy oikaisutoimiin, kun itsenäinen paneeli tuomitsee jonkin 
maan. Jos ulkomainen osapuoli ei suorita korjaavia toimenpiteitä, maalle voitaisiin 
erityisehdoin antaa valtuudet ryhtyä oman oikeudenkäyttöalueensa ulkopuolelle 
ulottuviin toimiin kansallista kilpailulainsäädäntöä soveltaen. Tapauksissa, joissa tämä 
menetelmä ei ole käyttökelpoinen, (esimerkiksi, jos yrityksellä tai yrityksillä, joita asia 
koskee, ei ole tytäryhtiöitä toisen osapuolen oikeudenkäyttöalueella), tavallisesti kauppa-
asioissa määrätyt toimenpiteet, kuten tujlitariffimyönnytysten peruuttaminen31, lienevät 
hyväksyttävämpiä seuraavia toimenpiteitä kuin kansainvälisten sakkojen tapaiset 
kilpailua koskevea pakotteet32. 
WTO:n järjestelmä on suunnattu kiistojen ratkaisemiseen, joten kauppamyönnytysten 
peruuttamiseen turvaudutaan vain viimeisenä keinona. WTO:n kiistojen ratkaisemisessa on 
liukuva asteikko: (1) osapuolten välinen konsultaatioilla saavutettava sovinto menettelyn 
kuluessa; (2) paneelin katsottua WTO:n sääntöjen tulleen rikotuiksi, pyyntö saattaa laiton 
menettely tai toimenpide WTO;n sääntöjä vastaavaksi; (3)jos tämä ei ole mahdollista, 
korvausten tarjoaminen (uusien tai laajennettujen markkinoillepääsymahdollisuuksien 
keinoin, esimerkiksi tullitariffihelpotusten tai muiden vapauttavien sitoumusten kautta), ja 
lopulta, jos (1), (2) tai (3) eivät ole mahdollisia; (4) valtuutus pidättää vastaava määrä 
myönnytyksiä. 
"2 Kilpailun näkökulmasta kauppamyönnytysten peruuttaminen voi vaikuttaa kilpailun 
11 
Mikäli kilpailusopimus sisältäisi sitovia perusehtoja, on mahdollista, että jonkinlaista 
poikkeuslauseketta pidettäisiin tarpeellisena. Tätä sovellettaisiin tapauksissa, joissa toisen 
osapuolen elintärkeiden etujen katsottaisiin painavan vaa'assa enemmän kuin sen 
täytäntöönpanotoimenpiteitä pyytävän kauppakumppanin edut, esimerkiksi jos 
jälkimmäinen on turvautunut positiiviseen huomioonottamismenetelmään. Tällainen poi­
kkeuksellinen tilanne voi syntyä, jos jokin viranomaistaho sallii rajoittavia vaikutuksia 
sisältäviä uudelleenorganisointia koskevia sopimuksia. Tällaisia asioita on ratkaistu 
kauppaoikeustapauksissa sallimalla poikkeustapauksissa GATTin ja WTO:n jäsenten 
luopua väliaikaisesti velvoitteistaan ja ryhtyä turvatoimiin kansallisten tuotannonalojen 
suojaamiseksi. Samanlaista lähestymistapaa voitaisiin pitää tarpeellisena myös kilpailua 
koskevissa tapauksissa edellyttäen, että säädetyt menetelmät ovat aikarajoitteisia, 
oikeutettuja, syrjimättömiä ja avoimia. 
Zi 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 284 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 08 
Luettelonumero : CB-CO-96-304-FÏ-C 
ISBN 92-78-05726-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg