Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maatalouden euromääräisestä valuuttajärjestelmästä /* KOM/98/0367 lopull. - CNS 98/0214 */



Virallinen lehti nro C 224 , 17/07/1998 s. 0015



Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maatalouden euromääräisestä valuuttajärjestelmästä (98/C 224/06) KOM(1998) 367 lopull. - 98/0214(CNS) (Komission esittämä 11 päivänä kesäkuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous, ja sosiaalikomitean lausunnon, ottaa huomioon raha-asiain komitean lausunnon, euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 974/98 (1) säädetään, että 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen talous- ja rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden raha on euro; maatalouden valuuttajärjestelmä, joka perustuu: - yhteisessä maatalouspolitiikassa sovellettavien muuntokurssien ja laskentayksikön arvosta 28 päivänä joulukuuta 1992 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 3813/92 (2) ja - maataloustuloihin vaikuttavaa merkittävää arvon alenemista koskevien toimenpiteiden ja hyvitysten määrittämisestä 22 päivänä huhtikuuta 1997 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 724/97 (3), koostuu ensisijaisesti erityisestä maatalouden muuntokursseista, jotka poikkeavat todellisista valuuttakursseista; tällainen järjestelmä ei sovi yhteen euron käyttöönottamisen kanssa; sen vuoksi olisi otettava käyttöön tähän uuteen tilanteeseen mukautettu maatalouden valuuttajärjestelmä, nykyisessä valuuttatilanteessa, jossa valuuttakurssien ja maatalouden muuntokurssien erot ovat pieniä, on mahdollista ottaa käyttöön yksinkertaisempi ja lähempänä todellista valuuttatilannetta oleva maatalouden valuuttajärjestelmä; tämän vuoksi yhteisen maatalouspolitiikan säädöksissä euroina vahvistettujen hintojen ja määrien muuttamisessa ei-osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliseen valuuttaan voidaan käyttää kyseisten valuuttojen euron valuuttakurssia; tällaisen säännöksen etuna on lisäksi yhteisen maatalouspolitiikan hallinnoinnin merkittävä yksinkertaistaminen, kansallisia valuuttoja koskevaan euron valuuttakurssiin saattaa tulla muutoksia toimenpiteen toteuttamisvaiheen aikana; on määritettävä kyseisiin määriin sovellettava kurssi; yleisellä tasolla on otettava huomioon määräytymisperuste, jolla kyseisen toimenpiteen taloudellinen päämäärä saavutetaan; käytettävän valuuttakurssin on siis oltava sen päivän kurssi, jolta määräytymisperuste otetaan huomioon; voi olla tarpeen täsmentää kyseinen määräytymisperuste tai poiketa siitä, ja noudattaa samalla tiettyjä perusteita sekä erityisesti valuuttamuutosten nopeita vaikutuksia, jos kyseessä on merkittävä revalvaatio, joka voi vaikuttaa muihin hintoihin ja määriin kuin suoriin tukiin, maataloustulot voivat tietyissä olosuhteissa laskea; sen vuoksi on perusteltua säätää mahdollisuudesta myöntää väliaikaista ja asteittain vähenevää revalvaatiosta johtuvaa tasaustukea, mihin liittyy maataloushintojen mukauttaminen yleistä taloutta koskevien sääntöjen mukaisesti, merkittävien revalvaatioiden vaikutusta tiettyihin suoriin tukiin kansallisen valuutan tasolla olisi voitava tasata kyseisten tukien luonteeseen soveltuvien erityissääntöjen mukaisesti, tasaustukien rahoitusta koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä olisi säädettävä Euroopan unionin ja jäsenvaltion rahoitusosuutta koskevasta periaatteesta, pitkällä aikavällillä maatalousalan on mukauduttava muiden taloudenalojen tavoin valuuttamarkkinoiden todelliseen tilanteeseen; tämän vuoksi olisi vahvistettava määräpäivä tälle tasausjärjestelmälle; tällaisen määräpäivän vahvistaminen edistää talousarviota koskevaa kurinalaisuutta, on järkevää laatia erityissäännöt, joiden avulla on mahdollista selviytyä pokkeuksellisista tilanteista, joihin saatetaan joutua sekä Euroopan unionin sisällä että maailmanmarkkinoilla ja joihin on reagoitava viipymättä yhteisessä maatalouspolitiikassa vahvistettujen järjestelyjen moitteettoman toiminnan takaamiseksi, talous- ja rahaliiton ulkopuoliselle jäsenvaltiolle olisi annettava mahdollisuus maksaa yhteisen maatalouspolitiikan säännöksistä aiheutuvat kulut euroina eikä kansallisena valuuttana; olisi varmistettava viipymättä, että tämä mahdollisuus ei aiheuta perusteetonta hyötyä edunsaajille tai maksuvelvollisille, on aiheellista säätää mahdollisuus antaa siirtymäsäännöksiä uuden maatalouden valuuttajärjestelmän käyttöönottamisen helpottamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tässä asetuksessa tarkoitetaan ilmaisulla: a) "yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevat säädökset": - säädöksiä, jotka perustuvat suoraan tai välillisesti perustamissopimuksen 43 artiklaan, lukuun ottamatta yhteistä tullitariffia ja muita tulliin liittyviä säädöksiä, joita sovelletaan sekä maatalous- että teollisuustuotteisiin, - säädöksiä jotka koskevat maataloustuotteiden jalostuksesta saatuja tavaroita, joita erityiset kauppajärjestelyt koskevat; b) "osallistuvat jäsenvaltiot": jäsenvaltioita, jotka ovat ottaneet käyttöön yhtenäisvaluutan perustamissopimuksen mukaisesti; c) "euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot": jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhtenäisvaluuttaa; d) "kansalliset valuutat": euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kansallisia valuuttoja; e) "valuuttakurssi": EYVL:ssä julkaistua euron ja kansallisen valuutan välistä valuuttamarkkinoiden valuuttakurssia; f) "merkittävä revalvaatio": tilannetta, jossa valuuttakurssin vuosittainen keskiarvo on alhaisempi kuin kolmen edeltävän vuoden valuuttakurssin alhaisimman vuosittaisen keskiarvon ja 1 päivänä tammikuuta 1999 todetun valuuttakurssin perusteella laskettu kynnys; g) "merkittävän revalvaation prosenttimäärä": vuosittaisen keskiarvon revalvaation prosenttimäärää suhteessa f alakohdassa tarkoitettuun kynnykseen. 2 artikla 1. Yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvissä säädöksissä vahvistetut hinnat ja määrät ilmaistaan euroina. 2. Osallistuvissa jäsenvaltioissa ne myönnetään tai peritään euroina. Muissa jäsenvaltioissa ne muunnetaan valuuttakurssin avulla niiden kansalliseksi valuutaksi ja myönnetään tai peritään kansallisena valuuttana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista. 3. Tuontiin ja tuontimaksuihin liittyvissä määrissä, jotka on vahvistettu euroina yhteisen maatalouspolitiikan säädöksellä ja joita sovelletaan jäsenvaltioissa kansallisina valuuttoina, muuntokurssi on kuitenkin poikkeuksellisesti asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (4) 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti sovellettavan kurssin suuruinen. 3 artikla 1. Valuuttakurssin määräytymisperusteena on: - maahantuontia tai maastavientiä koskevien tullimuodollisuuksien täyttäminen, siltä osin kun kyse on kolmansien maiden kanssa käydyssä kaupassa perityt tai myönnetyt määrät, - kaikissa muissa tapauksissa seikka, jolla kyseiselle toimelle asetettu taloudellinen tavoite saavutetaan. 2. Mikäli 1 kohdassa tarkoitettu määräytymisperuste on täsmennettävä tai jos sitä ei voida ottaa huomioon yhteiseen markkinajärjestelyyn tai kyseessä olevaan määrään liittyvistä erityisistä syistä, määritetään 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti erityinen määräytymisperuste ottaen huomioon seuraavat perusteet: a) valuuttakurssin muutosten tehokas ja mahdollisimman nopea soveltaminen; b) erilaisissa yhteisissä markkinajärjestelyissä toteutettuihin vastaaviin toimiin liittyvien lähtökohtien keskinäiset samankaltaisuudet, c) lähtökohtien johdonmukaisuus samaan yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyvien eri hintojen ja määrien osalta, d) valuuttakurssien soveltamista koskevan riittävän valvonnan käytännöllisyys ja tehokkuus. 4 artikla 1. Muiden kuin 5 artiklassa tarkoitettujen hintojen ja määrien osalta jäsenvaltio voi myöntää maanviljelijöille tasaustukea, jos tapahtuu merkittävä revalvaatio. Tukea myönnetään kolmena peräkkäisenä 12 kuukauden eränä, ja tuen myöntäminen alkaa merkittävää revalvaatiota seuraavassa maaliskuussa. Tasaustukea voidaan myöntää tuotantoon liittyvänä määränä ainostaan tietyltä vahvistetulta aikaisemmalta ajanjaksolta. Sillä ei saa suosia mitään erityistä tuotannonalaa eikä sitä saa sitoa kyseistä tiettyä ajanjaksoa myöhempään tuotantoon. 2. Tasaustuen ensimmäisen erän enimmäismäärä vahvistetaan 9 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen koko kyseiselle jäsenvaltiolle siten, että kyseessä olevan revalvaation prosenttimäärä kerrotaan kiinteällä tulonmenetyksellä, joka määritetään liitteessä olevan 1-3 kohdan mukaisesti. 3. Tarvittaessa tätä enimmäismäärää vähennetään tai se perutaan ottaen huomioon markkinoiden tilanne, joka on todettu sen vuoden aikana, jonka lopussa merkittävä revalvaatio todettiin. 4. Tukea ei myönnetä sellaiselle 2 kohdan mukaisesti lasketulle määrän osalle, joka ei ylitä 2,6 prosenttia merkittävästä revalvaatiosta. 5. Tuen toisen ja kolmannen erän määrää vähennetään suhteessa edelliseen erään vähintään kolmanneksella ensimmäisessä erässä myönnetystä tuesta. Tasaustuen toisen ja kolmannen erän määrää vähennetään tai erät perutaan sen perusteella, miten valuuttakurssien kehittymisen todetaan vaikuttaneen tuloihin kyseisen erän ensimmäistä kuukautta edeltäneen kuukauden alkuun mennessä ja ottaen huomioon samana aikana todettu markkinatilanne. 6. Edellä 3 kohdassa ja 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu markkinatilanteen huomioon ottaminen tapahtuu seuraavien perusteiden mukaisesti. Yksi tai useampi ala voi aiheuttaa yhden tai useamman tukierän vähenemisen, jos todetaan, että: a) kyseisen jäsenvaltion markkinoiden keskihinta on sen vuoden kuluessa, jona merkittävä revalvaatio todetaan tai edeltävän erän alun ja kyseisen erän ensimmäistä kuukautta edeltävän kuukauden alun välillä korkeampi tai yhtä suuri kuin sellaisten jäsenvaltioiden markkinoiden keskihinta, joissa ei ole tapahtunut merkittävää revalvaatiota saman ajanjakson aikana. Markkinahintoja verrataan kansallisena valuuttana tai euroina ilmaistun hinnan indeksillä 100 tai b) jos merkittävän revalvaation päivämäärän tilanteen perusteella, suhteessa kyseisen alan määräytymisperusteisiin, ei ole mahdollista päätellä, että mainittu arvon aleneminen vaikuttaa koko kyseessä olevaan ajanjaksoon. Jos b alakohtaa sovelletaan, 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu vähintään kolmanneksen vähentäminen lasketaan ensimmäisen erän sen määrän perusteella, joka olisi myönnetty, jos b alakohtaa ei olisi sovellettu. Perusteita voidaan muuttaa saadun kokemuksen perusteella 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 5 artikla 1. Jos määräytymisperusteen määräytymispäivänä sovellettava valuuttakurssi, joka koskee: - hehtaaria tai nautayksikköä kohti määritettyä kiinteämääräistä tukea tai - lampaasta tai vuohesta maksettavaa palkkiota tai - rakenne- tai ympäristötukea, on alhaisempi kuin aiemmin sovellettu kurssi, kyseinen jäsenvaltio voi myöntää maanviljelijöille tasaustukea kolmena peräkkäisenä 12 kuukauden eränä, jotka alkavat määräytymisperusteen päivänä. Tasaustuki on myönnettävä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tukien, palkkioiden ja määrien lisäksi. 2. Tasaustuen ensimmäisen erän enimmäismäärä vahvistetaan 9 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti koko kyseiselle jäsenvaltiolle tämän asetuksen liitteessä olevan 4 kohdan mukaisesti. Tukea ei kuitenkaan myönnetä, jos määrä vastaa vähintään 0,5 prosenttia revalvaatiosta. 3. Tuen toisen ja kolmannen erän määrää vähennetään suhteessa edelliseen erään vähintään kolmanneksella ensimmäisessä erässä myönnetystä tuesta. 4. Tarvittaessa 3 kohdassa tarkoitettuja määriä vähennetään tai ne perutaan sen perusteella, miten toisen ja kolmannen erän ensimmäisenä päivänä todettujen valuuttakurssien kehittyminen vaikuttaa tuloihin. 5. Tätä artiklaa ei sovelleta määriin, joihin on sovellettu uutta kurssia alhaisempaa kurssia viimeksi mainitun voimaantuloa edeltäneen 24 kuukauden aikana. 6 artikla 1. Yhteisön rahoitusosuus on: - 50 prosenttia 4 artiklassa tarkoitettua tasaustukea varten tosiasiallisesti maksetuista määristä; - 50 prosenttia määristä, jotka voidaan myöntää 5 artiklassa tarkoitettua tasaustukea varten. Jäsenvaltio voi kuitenkin olla myöntämättä kansallista osuutta tuen rahoittamiseen. 2. Sikäli kun kyse on yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta kyseisen rahoitusosuuden katsotaan olevan osa maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtääviä interventioita. 7 artikla 1. Jos poikkeukselliset valuuttakäytännöt voivat vaarantaa yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevien säädösten soveltamisen, komissio päättää aiheellisista suojatoimenpiteistä, jotka voivat tarvittaessa poiketa olemassa olevista yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvistä säädöksistä. Neuvostolle ja jäsenvaltioille toimitetaan viipymättä tieto ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä. Jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi kolmen työpäivän kuluessa siitä päivästä, jona tieto suojatoimenpiteistä on toimitettu jäsenvaltioille. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiassa toisin kuukauden kuluessa siitä, kun kyseiset toimenpiteet annettiin tiedoksi. 2. Jos poikkeukselliset valuuttakäytännöt saattavat vaarantaa yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevien säädösten soveltamisen, komissio voi sille näiden säädösten nojalla kussakin tapauksessa annetun toimivallan mukaisesti päättää tästä asetuksesta poikkeavista toimenpiteistä, erityisesti tapauksissa, joissa: - jokin maa käyttää epätavanomaista valuutanvaihtotekniikkaa, kuten useita vaihtokursseja, tai soveltaa vaihtosopimuksia, - tietyn maan valuuttaa ei ole noteerattu virallisilla vaihtomarkkinoilla tai kehitys uhkaa kyseisen valuutan osalta johtaa kaupanvääristymiin. 8 artikla 1. Jos euroalueen ulkopuolinen jäsenvaltio päättää maksaa yhteisen maatalouspolitiikan säännöksistä johtuvat kulut euroina eikä sen omana kansallisena valuuttana, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että: - euroina myönnetty määrä, joka muunnetaan kansalliseksi valuutaksi maksupäivän kurssin mukaan, ei ole suurempi kuin se määrä, joka olisi maksettu kansallisena valuuttana 2 ja 3 artiklan mukaisesti; - euroina peritty määrä, joka muunnetaan kansalliseksi valuutaksi maksupäivän kurssin mukaan, ei ole pienempi kuin se määrä, joka olisi peritty kansallisena valuuttana 2 ja 3 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltion on ilmoitettava suunnitellut toimenpiteet komissiolle ennen niiden voimaantuloa. Jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteet vasta saatuaan komission hyväksynnän. 9 artikla Tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan noudattaen menettelyä, josta säädetään: a) vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (5) 23 artiklassa tai b) maatalouden tai kalastustuotteiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen muiden asetusten vastaavassa artiklassa tai c) vastaavanlaisen menettelyn käyttöönottamisesta annettujen muiden yhteisön säädösten vastaavassa artiklassa. 10 artikla 1. Mikäli siirtymäsäännökset osoittautuvat tarpeellisiksi tämän asetuksen säännösten ensimmäistä kertaa tapahtuvan soveltamisen helpottamiseksi, komissio antaa ne 9 artiklan mukaista menettelyä noudattaen, ja niitä sovelletaan niin kauan kuin se on ehdottoman välttämätöntä uuden järjestelyn käyttöönottamisen helpottamiseksi. 2. Kumotaan asetus (ETY) N:o 3813/92 ja (EY) N:o 724/97. 3. Jos yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvässä säädöksessä viitataan maatalouden muuntokurssiin, 2 päivästä tammikuuta 1999 alkaen huomioon otettava kurssi on neuvoston kansallisille rahayksiköille perustamissopimuksen 109 l artiklan 4 kohdan mukaisesti peruuttamattomasti vahvistama muuntokurssi ja kansallisille valuuttayksiköille tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa ja tarvittaessa 3 kohdassa tarkoitettu kurssi. Jos yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvässä säädöksessä viitataan ecun edustavaan markkinakurssiin, 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen huomioon otettava kurssi on euron valuuttakurssi. Asetuksessa (ETY) N:o 3813/92 ja (EY) N:o 724/97 säädettyihin tasaustukiin tehdyt viittaukset katsotaan viittauksiksi tämän asetuksen, 4, 5 ja 6 artiklaan. Asetuksen (ETY) N:o 3813/92 6 artiklassa säädettyihin määräytymisperusteisiin tehdyt viittaukset katsotaan viittauksiksi tämän asetuksen 3 artiklaan. 11 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen. Asetuksen 4, 5 ja 6 artiklaa sovelletaan ainoastaan ennen 1 päivää tammikuuta 2002 tapahtuviin revalvaatioihin. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1. (2) EYVL L 387, 31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (EYVL L 22, 31.1.1995, s. 1). (3) EYVL L 108, 25.4.1997, s. 9. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 942/98 (EYVL L 132, 6.5.1998, s. 1). (4) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1. (5) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21. LIITE 1. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kiinteämääräinen tulonmenetys vastaa: a) yhtä prosenttia: - vilja-alan lopullisesta maataloustuotannosta, mukaan lukien riisi, sokerijuurikkaat, maito ja maitotuotteet sekä naudanliha, ja - yhteisön säännösten nojalla vähimmäistuottajahintojen noudattamista koskevan sopimuksen puitteissa toimitettujen tuotteiden määrän arvosta aloilla, joita ei tarkoiteta ensimmäisessä luetelmakohdassa, ja - maanviljelijöiden saamista tuista tai palkkioista, lukuun ottamatta 5 artiklassa tarkoitettuja tukia ja palkkioita; b) ja siitä vähennetään: - 0,5 prosenttia eläinrehujen muodostaman välituotekäytön arvosta, ja - markkinahintojen bruttoarvonlisän pienenemisestä aiheutuva vaikutus veroihin, mikä johtuu a alakohtaa ja b alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa koskevista toimenpiteistä ja - perusvähennys, joka vastaa yhtä prosenttia EMOTR:n menoista tehtävistä ennakkoarvioista seuraavien kohtien osalta: - kiinteämääräisten tukien kokonaismäärä hehtaaria kohti, - puolet rakenne- tai ympäristötuista, ja - 130 prosenttia lampaasta ja vuohesta maksettavista palkkioista. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdan toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuja määriä ei oteta huomioon, jos kyseisellä tuotealalla niiden summa on alle 0,01 prosenttia kyseisen jäsenvaltion lopullisesta maataloustuotannosta. Tätä asetusta varten jäljempänä esitetyt tuotannonalat vastaavat Eurostatin laatiman maatalouden tilinpidon yhteydessä tunnistettuja tilastollisia yhdistelmiä tai niiden ryhmiä: 1. Viljat ja riisi 2. Sokerijuurikkaat 3. Maitotuotteet 4. Naudanliha 5. Öljysiemenet ja oliiviöljy 6. Tuoreet hedelmät ja vihannekset 7. Perunat 8. Viinit ja rypälemehut 9. Kukat ja taimitarhakasvit 10. Sianliha 11. Lampaan- ja vuohenliha 12. Munat ja siipikarja 13. Muut 3. Kiinteämääräinen tulonmenetys määritetään sellaisten tietojen perusteella, jotka liittyvät: a) edellä olevan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan ja b alakohdan ensimmäisen ja toisen luetelmakohdan osalta Eurostatista saatavilla olevaan maatalouden tilinpitoon merkittävää revalvaatiota edeltävältä päättyneeltä kalenterivuodelta, b) sellaisten talousarvion, talousarvioiden, talousarvioesitysten tai alustavien talousarvioesitysten toteuttamiseen, jotka koskevat: - edellä olevan 1 kohdan a alakohdan toisen ja kolmannen luetelmakohdan osalta tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetun vuoden tuloja, - edellä olevan 1 kohdan b alakohdan kolmannnen luetelmakohdan osalta sen vilja-alan markkinointivuoden aikana alkavaa varainhoitovuotta, jonka aikana merkittävä revalvaatio tapahtuu. Edellä olevaa 2 kohtaa sovellettaessa tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tietojen yhteydessä otetaan huomioon rajatapauksissa kahtena edeltävänä vuonna todetut samanlaiset tiedot. 4. Edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki lasketaan tämän liitteen 3 kohdan b alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.