•baft 
ft -Ce 
fr ii 
*r -h EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 08.04.1998 
KOM(1998)1551opull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN 
TURVALLISTA KULJETUSTA EUROOPAN UNIONISSA 
KÄSITTELEVÄN PYSYVÄN TYÖRYHMÄN KERTOMUKSESTA 

1 
* KOMISSION TIEDONANTO 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN 
TURVALLISTA KULJETUSTA EUROOPAN UNIONISSA 
KÄSITTELEVÄN PYSYVÄN TYÖRYHMÄN KERTOMUKSESTA 
JOHDANTO 
Neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 1996 annettu tiedonanto 
radioaktiivisten aineiden turvallisesta kuljetuksesta Euroopan unionissa1 ja sen 
liitteenä ollut radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta käsittelevän pysyvän 
työryhmän kolmas kertomus ovat edelleen päteviä. Niissä esitetään kattavat tiedot 
vallitsevasta tilanteesta, tulevaa kehitystä koskevia ennusteita sekä suosituksia 
tutkimusohjelmaa varten. 
Pysyvän työryhmän neljättä kertomusta koskevan tiedonannon päätarkoituksena 
on saattaa ajan tasalle ja täydentää edellisessä kertomuksessa puolitoista vuotta 
sitten esitettyjä tietoja, ja siinä painotetaan seuraavia seikkoja. 
kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) kuljetusmääräysten 
viimeaikaiset muutokset, niiden toteuttamista koskevat arviot sekä tulevat 
seurausvaikutukset 
uusimmat toimet, joita komissio on toteuttanut tai joita se on tukenut 
jäsenvaltioiden viimeaikaiset tapahtumat, jotka ovat vaikuttaneet yleiseen 
käsitykseen kuljetusten turvallisuudesta. 
Lisäksi liitteessä I esitetään ehdotuksia komission lisätoimista monivuotisen 
kehyksen yhteydessä. Näissä on otettu huomioon pysyvän työryhmän neljännessä 
kertomuksessaan esittämät suositukset. Tämä ohjelma kuuluu osana energia-alan 
toimien puiteohjelmaan*, jota komissio ehdotti marraskuussa 1997 ja joka on 
parhaillaan neuvoston ja Euroopan parlamentin käsiteltävänä. 
KOM(96) 11 lopullinen, 3.4.1996. 
KOM(97) 550 lopullinen, 18. 11.1997 
A 
n KANSAINVÄLISTEN KULJETUSMÄÄRÄYSTEN MUUTOKSET 
Radioaktiivisten aineiden käyttö erityisesti ydinvoimateollisuudessa edellyttää 
väistämättä näiden aineiden kuljetusta. Vuosien kuluessa onkin kehitetty 
kansallisia, Euroopan yhteisön ja kansainvälisiä määräyksiä, joilla pyritään 
varmistamaan, että kuljetukset hoidetaan turvallisesti. 
Radioaktiivisten aineiden turvallisen kuljetuksen perusedellytyksenä on, että 
kaikissa kuljetuskäytännöissä noudatetaan turvallisuuden perusnormeja. Näin ollen 
esimerkiksi pakkausten on täytettävä samat vaatimukset kaikissa olosuhteissa, 
vakavat onnettomuustilanteet mukaan lukien. 
Kansainvälisiin määräyksiin on tehty tämän periaatteen noudattamiseksi sekä 
tietämyksen lisääntymisen, teknologian kehittymisen ja saatujen kokemusten 
perusteella muutoksia, jotka vaikuttavat kuljetuskäytäntöihin tulevaisuudessa. 
Euroopan unionin tasolla neuvosto vahvisti toukokuussa 1996 tarkistetut 
perusnormit2 työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta 
säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. Direktiivin säännökset on saatettava osaksi 
kansallista lainsäädäntöä 13. toukokuuta 2000 mennessä. 
Kansainvälisellä tasolla kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) 
hallintoneuvosto hyväksyi ja julkaisi joulukuussa 1996 uudet ohjeelliset määräykset 
radioaktiivisten aineiden turvallisesta kuljetuksesta (ST-1). Eri liikennemuotoja 
edustavien organisaatioiden ja IAEA:n jäsenvaltioiden olisi pantava ohjeelliset 
määräykset täytäntöön 1 päivään tammikuuta 2001 mennessä. 
Kuljetuksia koskevat ST-1-määräykset ovat säteilysuojelun osalta yhdenmukaiset 
tarkistettujen perusnormien vaatimusten kanssa, ja näin ollen niiden avulla pitäisi 
saada aikaan johdonmukaiset kansalliset säännökset Euroopan yhteisön 
jäsenvaltioissa 
IAEA:n joulukuussa 1996 julkaisemat tarkistetut ST-1-määräykset ovat tulosta 
nykyisin voimassa olevien IAEA:n kuljetusmääräysten3 tarkistusprosessista. Niiden 
rakenne on hyvin samanlainen kuin aikaisempien määräysten, mutta lisäksi ne 
sisältävät: 
muutoksia kuljetuskohtaisiin radioaktiivisuuden rajoihin (mukaan lukien 
vapauttamisrajat) radionuklidikohtaisen lähestymistavan vuoksi 
uudenlaisen pakkauksen (C-tyyppi) käyttöönoton; tämä pakkaustyyppi 
täyttää olemassa olevia B-tyypin pakkauksia tiukemmat vaatimukset ja sitä 
voidaan käyttää erityisesti tiettyjen korkea-aktiivisten aineiden 
ilmakuljetuksissa 
3 Neuvoston direktiivi 96/29/Euratom, 13.5.1996, EYVL L 159/1, 29.6.1996. 
KANSAINVÄLINEN ATOMIENERGIAJÄRJESTÖ (IAEA) - Regulations for the Safe Transport of 
Radioactive Materials - Safety Series No. 6 -(Radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevat 
määräykset), 1985 laitos (sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 1990). 
^ 
B-pakkaustyyppiä koskevien määräysten laajentamisen siten, että sallitaan 
niin kutsuttujen "heikosti leviävien aineiden" (low dispersible material, 
LDM) ilmakuljetukset 
uraaniheksafluoridia sisältäviä pakkauksia koskevat erityismääräykset, 
joissa otetaan erityisesti huomioon aineen kemiallinen vaarallisuus 
kriittisyysturvallisuuden kattavan tarkistuksen 
pakkauksissa ja kuljetusvälineissä käytettävän uuden YK-
numerojärjestelmän, joka on vaarallisten aineiden luokituksen mukainen. 
Muutoksia- kuvataan laajemmin liitteenä olevassa pysyvän työryhmän 
kertomuksessa. 
Äskettäin ehdotetut C-tyyppisten pakkausten ja LDM-aineita sisältävien B-
tyyppisten pakkausten uudet testivaatimukset ovat viime aikoina aiheuttaneet 
huolta yleisön keskuudessa, koska 
- Yhdysvalloissa näytetään soveltavan tiukempia testivaatimuksia plutoniumin 
ilmakuljetuksiin käytettävien pakkausten osalta 
- on katsottu, että näiden pakkausten ominaisuuksien olisi vastattava 
lentotietotallentimilta (FDR) edellytettäviä ominaisuuksia. 
Komissio on kuullut asiasta pysyvää työryhmää. Työryhmän näkemyksen mukaan 
IAEAm hyväksymät tarkistetut määräykset parantavat olennaisesti radioaktiivisten 
aineiden kuljetusten turvallisuutta Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Ei ole esitetty 
minkäänlaisia todisteita siitä, että uusien määräysten mukaiset vaatimukset olisivat 
riittämättömiä. 
Asiantuntijat arvioivat, että IAEA.n ehdottamat ohjeelliset ST-1-määräykset 
lujittavat nykyisiä sääntöjä lisäämällä niihin yksityiskohtaisempia ja tiukempia 
vaatimuksia, ja että ne mahdollistavat tiukkojen ja yhdenmukaisten 
kuljetusmääräysten soveltamisen Euroopan unionissa. 
Tästä huolimatta esitetyt huolenaiheet ja näkemykset otetaan jatkossakin tarkoin 
huomioon IAEA:n käynnissä olevissa koordinoiduissa tutkimusohjelmissa (CRP), 
joissa tarkastellaan ilma- ja merikuljetusten onnettomuuksien vakavuutta koskevia 
arviointeja. Lisäksi IAEA:n koordinoiduissa tutkimusohjelmissa sekä määräysten 
tulevissa tarkistuksissa hyödynnetään tutkimustuloksia, joita saadaan 
radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevan komission 
toimintaohjelman yhteydessä toteutetuista tutkimuksista. Toisaalta IAEA:n 
määräysten saattaminen ajan tasalle nykyistä käytäntöä (kerran kymmenessä 
vuodessa) useammin on suositeltavaa, ja komissio onkin tukenut tätä ajatusta. 
m TARKISTETTUJEN MÄÄRÄYSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 
Vaikka ST-1-kuljetusmääräykset ovatkin luonteeltaan ohjeellisia (ja perustuvat 
suosituksiin), ne on aikaisemmin pantu eri liikennemuodoissa kokonaisuudessaan 
täytäntöön määräyksillä, jotka koskevat luokkaan 7 (vaaralliset aineet) kuuluvien 
aineiden kuljetusta. Kaikki radioaktiivisten aineiden kuljetusta koskevat 
vaatimukset on pantu täytäntöön ADR- (vaarallisten aineiden kansainvälisiä 
tiekuljetuksia koskeva eurooppalainen sopimus), RID- (vaarallisten aineiden 
kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevat määräykset), ADN- (vaarallisten 
aineiden sisävesikuljetuksia koskeva eurooppalainen sopimus), IMDG-
% 
(vaarallisten aineiden merikuljetuksia koskeva kansainvälinen säännöstö) ja ICAO-
TI (kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön tekniset ohjeet) -määräysten kautta 
Eri liikennemuotoja edustavien organisaatioiden odotetaan ottavan ohjeelliset ST-
1-määräykset käyttöön lähivuosien aikana, siten, että edellä mainitut viiden eri 
liikennemuodon määräykset tulevat voimaan samanaikaisesti 1. tammikuuta 
2001 
Sovellettaessa neuvoston direktiivejä 94/55/EY4 (tiekuljetukset) ja 96/49/EY5 
(rautatiekuljetukset) ST-1-vaatimukset otetaan muutettujen Eurooppaa koskevien 
ADR- ja RJD-sopimusten myötä käyttöön Euroopan unionia koskevina sitovina 
vaatimuksina. 
IV KOMISSION VIIMEAIKAINEN TOIMINTA 
Euroopan parlamentti antoi vuonna 1996 valtuudet budjettikohdan 
"radioaktiivisten aineiden kuljettaminen" ottamiseksi uudelleen käyttöön ja osoitti 
siihen 2 miljoonaa ecua. Sama budjettikohta säilytettiin vuonna 1997, mutta 
sitoumusten kohdalle merkittiin "p.m.". 
Komissio antoi vuoden 1996 päätöksen perusteella julkisen ehdotuspyynnön6, 
budjettikohdan selvitysosassa kuvattujen toimien toteuttamiseksi. Ehdotuspyyntö 
julkaistiin toukokuussa 1996. 
Tämän tuloksena komissio arvioi 43 ehdotusta, teki valintansa ja pyysi pysyvältä 
työryhmältä lausuntoa valituista ehdotuksista. 
Mainituista 43 ehdotuksesta valittiin 24 (15 ensisijaista ja 9 toissijaista). Näistä 
18:n osalta tehtiin vuonna 1996 sopimukset, joilla niille myönnettiin yhteisön 
rahoitusosuus/-tuki. Vuonna 1997 tehty 0,7 miljoonan ecun sisäinen 
määrärahasiirto mahdollisti sen, että kuudesta jäljelle jääneestä ehdotuksesta tehtiin 
äskettäin sopimukset. Tarkemmat tiedot hankkeista on esitetty pysyvän työryhmän 
neljännen kertomuksen liitteessä. 
Alkuperäisenä tavoitteena oli jakaa käytettävissä olevat varat budjettikohdan 
selitysosassa yksilöityjen aihealuiden kesken. Tähän tavoitteeseen ei kaikilta osin 
päästy. Rahoitettavaksi ei esimerkiksi saatu kelvollista ehdotusta radioaktiivisten 
aineiden kuljetuksen turvallisuuden parantamisesta Keski- ja Itä-Euroopan maissa 
ja uusissa itsenäisissä valtioissa. Samanlaisiin vaikeuksiin törmättiin sellaisten 
hankkeiden kohdalla, jotka koskivat yleistä mielipidettä radioaktiivisten aineiden 
kuljetuksesta. 
Useiden tutkimusten osalta ensimmäisten 12 kuukauden aikana vuosina 1996-
1997 voitiin tukea ainoastaan ensimmäistä vaihetta. Olisikin toteutettava toinen 
vaihe, jotta käynnistetyistä hankkeista saataisiin täysi hyöty. Tämä edellyttää 
4 EYVLL 319, 12.12.1994, s. 7. 
5 EYVLL 235, 17.9.1996, s. 25. 
6 EYVLC 136, 8.5.1996, s. 16. 
H-
kuitenkin asianmukaisen ohjelman käynnistämistä ja tarvittavan rahoituksen 
saamista. 
V VIIMEAIKAINEN KEHITYS RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN 
KULJETUKSISSA 
Joillakin Euroopan unionin alueilla ydinenergian käytön vastustajat vastustavat 
lisäksi erityisesti radioaktiivisten aineiden kuljetuksia. Esimerkiksi Saksassa 
vahingoitettiin äskettäin rautatiekiskoja ja -kalustoa ja pyrittiin näin häiritsemään 
käytetyn polttoaineen ja lasitetun jätteen kuljetusta Gorlebenin väliaikaisvarastoon. 
Toinen esimerkki on Pohjois-Englannissa käynnissä oleva laaja kampanja, jonka 
taustalla on huoli sekaoksidipolttoaineen lisääntyneistä ilmakuljetuksista. 
Kuljetuksista huolestuneet ovat lähettäneet asiaa koskevia kirjeitä myös Euroopan 
parlamentin jäsenille. 
Tällaiset mielenilmaisut ja julkiset kannanotot ovat saaneet paljon huomiota 
julkisuudessa ja tiedotusvälineissä ja lisänneet ihmisten kuljetuksia kohtaan 
tuntemia pelkoja. Todellisuudessa radioaktiivisten aineiden kuljetukseen liittyvät 
vaarat ovat kuitenkin tällä hetkellä pieniä ja vaaratilanteet ja onnettomuudet 
harvinaisia ja seurauksiltaan lieviä. Onkin tärkeää, että radioaktiivisia aineita 
käsitellään ja säännellään niihin todellisuudessa liittyvien vaarojen mukaisesti. 
Tästä syystä on panostettava enemmän tiedottamiseen, jolla yleisölle ja 
pelastushenkilöstölle annetaan tietoa kuljetusten turvallisuudesta. Viestinä olisi 
oltava, että radioaktiivisten aineiden kuljetuksessa noudatetaan tiukkoja ja 
kansainvälisesti hyväksyttyjä turvallisuusmääräyksiä, joita arvioidaan ja 
ajantasaistetaan jatkuvasti tutkimuksen tarjoaman tiedon sekä eri puolilla maailmaa 
saatujen kokemusten perusteella. 
VI KOMISSION TULEVAT TOIMET 
Komissiolla ja yhteisöllä on oltava pitkän aikavälin kattava näkemys, jotta ne 
voivat vaikuttaa kansainvälisen sääntelyn strategiseen pikemminkin kuin taktiseen 
kehitykseen. Yhteisön olisi tuettava pysyvän työryhmän neljännessä kertomuksessa 
suositellun kaltaista monivuotista tutkimusohjelmaa Euroopan 
atomienergiayhteisön perustamissopimuksen III luvun (terveyden suojelu) 
mukaisesti ja pantava erityisesti täytäntöön kuljetuskäytäntöjä koskevat 
perusnormit, jotka perustuvat neuvoston direktiiviin 80/83 6/Euratom, sellaisena 
kuin se on muutettuna direktiivillä 84/467/Euratom ja äskettäin korvattuna 
neuvoston direktiivillä 96/29/Euratom. 
Tällainen ohjelma ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 4 ja 7 
artiklaan perustuvat Euratomin tutkimus- ja koulutusohjelmat eivät ole 
päällekkäisiä, koska radioaktiivisten aineiden kuljetusta ei mainita Euroopan 
atomienergiayhteisön perustamissopimuksen liitteessä 1. 
Sisämarkkinoiden toiminnan kannalta pyrkimyksenä on nykyisin yhdenmukaistaa 
Euroopan unionin jäsenvaltioiden toimia voimassa olevien kansainvälisten 
sopimusten, normien ja standardien mukaisesti sekä välttää uusien säännösten 
laatimista, mikäli ne voisivat johtaa tarpeettomaan päällekkäisyyteen voimassa 
olevien kansainvälisten määräysten kanssa. 
Ydinaineiden kuljetusten alalla tätä periaatetta toteutetaan suurelta osin 
noudattamalla IAEA:n perusmääräyksiä ja eri liikennemuotoja koskevia 
määräyksiä (ADR/RID, ADN, IMDG-säännöstö ja ICAO-TI) edellä kohdassa III 
kuvatulla tavalla. Tästä huolimatta on edelleen syytä yhdenmukaistaa suunnittelua, 
rakennetta, pakkauksia ja hallinnollisia menettelyjä, jotta voidaan helpottaa 
kuljetuksia Euroopan unionissa. 
Ydinaineiden kuljetusten turvallisuutta on parannettava myös Keski- ja Itä-
Euroopan maissa sekä uusissa itsenäisissä valtioissa erityisillä hankkeilla, joilla 
edistetään läheistä yhteistyötä näiden maiden turvallisuusasiantuntijoiden ja 
yhteisön asiantuntijoiden välillä. 
Lisäksi on kiinnitettävä erityistä huomioita yleisölle tiedottamiseen liittyviin 
hankkeisiin, jotta yleisön kuva kuljetusten turvallisuudesta muuttuisi 
myönteisemmäksi yhteisön ja jäsenvaltioiden erityistarpeita vastaavalla tavalla. 
VII PÄÄTELMÄT 
Jotta voitaisiin toteuttaa pysyvän työryhmän neljännen kertomuksen suositukset ja 
ottaa huomioon yksilöidyt osa-alueet, joilla komission on tulevaisuudessa 
toteutettava toimia, yhteisön olisi hyväksyttävä radioaktiivisten aineiden 
kuljettamista koskeva monivuotinen toimintasuunnitelma. 
Tällaisessa toimintasuunnitelmassa olisi otettava huomioon seuraavat seikat: 
radioaktiivisten aineiden kuljetuskäytäntöjen nykyisen tilan ja 
tulevaisuudennäkymien kartoittaminen ja analysointi siten, että kiinnitetään 
erityistä huomiota vaaratilanteiden ja onnettomuuksien analysointiin ja 
pakkausten ominaisuuksiin 
- IAEA: n ohjeellisten kuljetuksia koskevien ST-1-määräysten 
täytäntöönpano eri liikennemuotoja edustavien kansainvälisten 
organisaatioiden ja tämän jälkeen Euroopan unionin jäsenvaltioiden 
toimesta 
kansainvälisten määräysten jatkuva tarkistaminen ja parantaminen (tarpeen 
vaatiessa) yhteistyössä IAEA:n ja eri liikennemuotojen organisaatioiden 
kanssa 
erityisen tärkeinä osa-alueina tiedottaminen yleisölle, kuljetukseen 
osallistuvien henkilöiden koulutus, toimenpiteiden suunnittelu 
hätätilanteiden varalta sekä pelastushenkilöstön koulutus 
yhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä uusien itsenäisten valtioiden 
kanssa edellä mainituilla aloilla. 
Toimintasuunnitelman toteuttaminen antaisi komissiolle mahdollisuuden selvittää 
erityisesti, millä osa-alueilla tarvitaan lisää yhdenmukaistamista, jotta 
yhtenäismarkkinat saadaan toimimaan kitkattomasti myös luokkaan 7 kuuluvien 
vaarallisten aineiden kuljetuksissa. Tässä yhteydessä on tarkasteltava seuraavia 
kysymyksiä: 
- toimivaltaisten viranomaisten pakkauksille antamat hyväksymistodistukset 
6 
- pakkausten vaatimustenmukaisuutta koskevat asiakirjat (muut kuin B- ja C-tyypin 
pakkaukset) 
- laadunvarmistusmenettelyt ja laadunvalvonta 
- kuljettajien ja kuljetusten hyväksyminen ja näihin liittyvien lupien myöntäminen. 
Kun tilanne jäsenvaltioissa on selvitetty, toimintasuunnitelman avulla on mahdollista 
laatia käytännön ehdotukset siitä, kuinka Euroopan unionissa voidaan toteuttaa 
tarvittavat yhdenmukaistamistoimenpiteet. Liitteessä 1 on esitetty tällaisen 
monivuotisen työohjelman mahdollinen sisältö. 
Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen III luku voi muodostaa 
oikeusperustan tällaiselle ohjelmalle, jonka komissio toteuttaisi radioaktiivisten 
aineiden turvallista kuljetusta käsittelevän pysyvän asiantuntijatyöryhmän tuella. 
T 
LIITE I 
EHDOTUS: 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN KULJETTAMISTA 
KOSKEVA TOIMINTASUUNNITELMA 
Toimintasuunnitelma käsittää viiden vuoden ajanjakson. Se käynnistetään vuonna 1998 ja 
sitä tarkistetaan vuosittain, jotta se pysyy budjettikohdan kuvauksen mukaisena. Kaikki 
olennaiset muutokset sisällytetään aihetta koskevaan komission tiedonantoon neuvostolle 
ja Euroopan parlamentille. 
Seuraavassa kuvattava ohjelma on melko kattava, ja sen painopistealueet on valittava 
kunakin vuonna käytettävissä olevan rahoituksen mukaisesti. 
1. Yhtenäismarkkinoiden toiminta ja yhdenmukaistaminen 
1.1 A (F)-, B- ja C- tyyppisiä pakkauksia koskevien toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksymistodistusten yhdenmukaistaminen; tähän sisältyvät 
pakkausten rakenteen, testauksen, valmistuksen, käytön, tarkastamisen ja 
kuljetuksen laadunvarmistusohjelmat. 
1.2 Merkintäpakosta vapautettujen ja IP-1-, IP-2, IP-3 ja A-tyyppisten 
pakkausten rakennetta koskevien vaatimusten (ST-1, kohta 801) 
noudattamiseen liittyvien asiakirjojen yhdenmukaistaminen. 
1.3 Laadunvarmistusmenettelyjen yhdenmukaistaminen ja näitä menettelyjä 
koskevat ohjeet pakkausten suunnittelijoille, valmistajille, käyttäjille ja 
kuljettajille. 
1.4 Kevytvesivoimaloissa ja säteilytetyn ydinpolttoaineen uudelleenkäsittelyssä 
syntyneen jätteen käsittelyä ja karakterisointia koskevan 
laadunvarmistuksen ja laadunvalvonnan yhdenmukaistaminen ja niitä 
koskevat ohjeet. 
1.5 Kuljettajien ja kuljetusten hyväksymistä ja näihin liittyviä lupia koskevien 
toimivaltaisten viranomaisten asettamien vaatimusten ja viranomaisten 
soveltamien menettelyjen yhdenmukaistaminen. 
2. Määräysten täytäntöönpano 
2.1 Selvitetään Euroopan unionin jäsenvaltioiden kyky testata pakkauksia. 
2.2 Selvitetään Euroopan unionin jäsenvaltioiden kyky käyttää 
tietokonetekniikkaa pakkausten turvallisuuden analysoinnissa. 
'S 
Määräysten tarkistaminen 
Kuljetusta koskevien perusmääräysten (IAEA - ST-1) tarkistamista koskevien 
ehdotusten perinpohjainen tarkastelu, jonka avulla voidaan ottaa huomioon: 
3.1 viimeaikainen kehitys 
3.2 tutkimuksesta saatu tieto ja alan kokemukset 
3.3 kuljetuksissa sattuneiden vaaratilanteiden ja onnettomuuksien tutkimukset. 
Kuljetustapahtumien tutkimukset 
4.1 Radioaktiivisiin aineisiin liittyvien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden 
radiologisten seurausten tarkastelu, analysointi ja tästä laadittavat 
kertomukset: 
olemassa olevan tietokannan päivittäminen 
tapahtumien perusteellinen analysointi ja luokitus 
koulutusmateriaalin laatiminen. 
4.2 Yhdenmukaista vaaratilanteista ja onnettomuuksista ilmoittamista 
koskevien ohjeiden ja vaatimusten jatkokehittely. 
Järjestelyt ja koulutus hätätilanteiden varalta 
5.1 Kuljetuksiin liittyvien hätätilanteiden varalta järjestettävät harjoitukset, 
joihin osallistuu useita Euroopan unionin jäsenvaltioita. 
5.2 Riittävän koulutusmateriaalin laatiminen organisaatioille, jotka ovat 
mukana hätätilanteissa. 
5.3 Kurssien j ärj estäminen. 
Keski- ja Itä-Euroopan maille ja uusille itsenäisille valtioille annettava tuki 
6.1 Pysyvän työryhmän laajentaminen siten, että mahdollistetaan Keski- ja Itä-
Euroopan maiden vapaaehtoinen osallistuminen. 
6.2 Radioaktiivisten aineiden kuljetusten turvallisuuden parantamiseen 
tähtäävän toimintaohjelman laatiminen. 
6.3 Kurssien järjestäminen Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja uusien itsenäisten 
valtioiden toimivaltaisille viranomaisille ja kuljetuksiin osallistuvalle 
henkilöstölle (kustannusten jakoperiaatteella toteutettava toimi IAEA. n 
ja/tai PHARE-/TACIS-ohjelmien kanssa). 
<\ 
Kuljetusten turvallisuutta koskevat tiedot ja tiedottaminen 
7.1 Nykyisten (ydinenergian käyttöä jäsenvaltioissa edistävien) julkisten 
tietokeskusten kehittäminen toimittamalla niille asianmukaista tietoa eri 
liikennemuotojen kuljetuskäytännöistä. 
7.2 Yleisölle ja tiedotusvälineille suunnattu tiedottaminen, jossa selvitetään 
kansainvälisiin kuljetuksiin liittyviä turvallisuusnäkökohtia ja pyritään 
parantamaan yleisön kuvaa näistä kuljetuksista. 
7.3 Radioaktiivisten aineiden kuljettamiseen liittyvien hyväksyttävien ja 
siedettävien riskien määrittäminen ja todellisten riskien arviointi suhteessa 
näihin määrityksiin. „ 
7.4 Sen osoittaminen, että kuljetuspakkausten turvallisuusmarginaalit ylittävät 
onnettomuusolosuhteiden asettamat kestävyysvaatimukset (vaaraton 
vaurioituminen). 
A V 
XVTI/C3/IVG/sdp/98-l 
LIITE H' 
Ministeriöt ja/tai laitokset, jotka nimittävät 
radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta Euroopan unionissa 
käsittelevän pysyvän työryhmän jäsenet 
Bundesministerium fur Öffentliche Wirtschaft und Verkehr 
Ministère des Affaires Sociales, de la Santé Publique et de 
l'Environnement 
Organisme National des Déchets Radioactifs et des Matières Fissiles 
Enrichies (ONDRAF / NIRAS) 
National Institute of Radiation Hygiene 
Säteilyturvakeskus 
Institut de Protection et de Sûreté Nucléaire (IPSN) 
Bundesministerium fur Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit 
Bundesministerium fur Verkehr 
Bundesamt fur Strahlenschutz 
Bundesanstalt fur Materialpriifung (BAM) 
Gesellschaft fur Anlagen- und Reaktorsicherheit (GRS) 
Greek Atomic Energy Commission* 
Ministry of Housing, Physical Planning & Environment 
Energieonderzoek Centrum Nederland (ECN) 
Radiological Protection Institute of Ireland 
Agenzia Nationale per la Protezione dell'Ambiente (ANPA) 
Ente per la Nuove Technologie, PEnergia e l'Ambiente (ENEA) 
Direction de la Santé (Div. de la Radioprotection) 
Représentation Permanente du Portugal* 
Empresa Nacional de Residuos 
Statens Stralskyddsinstitut (Swedish Radiation Protection Institute) 
Statens Kärnkraftinspektion (Swedish Nuclear Power Inspectorate) 
Department Environment Transport Regions (Radioactive Materials 
Transport Division) 
National Radiological Protection Board 
International Atomic Energy Agency (Division of Nuclear Safety) Itävalta 
Belgia 
Belgia 
Tanska 
Suomi 
Ranska 
Saksa 
Saksa 
Saksa 
Saksa 
Saksa 
Kreikka 
Alankomaat 
Alankomaat 
Irlanti 
Italia 
Italia 
Luxemburg 
Portugali 
Espanja 
Ruotsi 
Ruotsi 
Yhd. kuningaskunta 
Yhd. kuningaskunta 
(tarkkailija) 
Kirjeitse 
/11 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN TURVALLISTA 
KULJETUSTA EUROOPAN UNIONISSA 
KÄSITTELEVÄN PYSYVÄN TYÖRYHMÄN NELJÄS 
KERTOMUS KOMISSIOLLE 
MARRASKUU 1997 
AV 
SISÄLLYSLUETTELO 
TIIVISTELMÄ 
PÄÄTELMÄT JA PYSYVÄN TYÖRYHMÄN SUOSITUKSET 
1. JOHDANTO 
2. KEHITYS KOLMANNEN KERTOMUKSEN JÄLKEEN 
2.1 IAEA: n tarkistetut kuljet us määräykset 
2.1.1 Säteilysuojelu 
2.1.2 C-tyypin pakkaukset 
2.1.3 Uraaniheksafluoridin pakkauksia koskevat vaatimukset 
2.1.4 Ydinkriittisyysturvallisuus 
2.1.5 Hallinnolliset järjestelyt 
2.2 IAEA:n koordinoidut tutkimusohjelmat 
2.2.1 Uraaniheksafluoridi (UF6) 
2.2.2 Matala-aktiiviset aineet ja pintasaastuneet kohteet 
2.2.3 Merionnettomuuksien vakavuus 
2.2.4 Ilmakuljetukset 
2.3 Kehitys Euroopan yhteisössä 
2.3.1 Perusnormit 
2.3.2 Yhteisön kehysdirektiivit 
2.3.3 Tarkastusdirektiivi 
2.3.4 Kuljettajien koulutus 
2.4 Kehitys Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) 
3. KESKEISIÄ KYSYMYKSIÄ 
3.1 IAEA:n turvallisuusmääräysten vuoden 1996 laitokseen liittyvät 
sääntelykysymykset 
3.1.1 Säteilysuojeluohjelmat 
3.1.2 Vapauttamisrajat 
3.1.3 Ilmakuljetukset 
3.1.4 Matala-aktiiviset aineet ja pintasaastuneet kohteet 
3.2 Muut kysymykset 
3.2.1 Vaaroista vallitsevat käsitykset ja todelliset vaarat 
3.2.2 Tekninen tuki ja teollisuusyhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan 
maiden ja uusien itsenäisten valtioiden kanssa 
3.2.3 Laadunvarmistus 
3.2.4 Ydinaineiden ja radioaktiivisten lähteiden laittomat siirrot 
rajojen yli 
4. EUROOPAN KOMISSION PYSYVÄN TYÖRYHMÄN TOIMINTA 
4.1 Aikaisempi toiminta 
4.2 Nykyinen ohjelma 
4.3 Tuleva työ 
Liite 1 - Yhteenveto lestivaatimuksista 
C-tyypin pakkaukset 
Uraaniheksafluoridi 
Heikosti leviävät aineet (LDM) 
A% 
TIIVISTELMÄ 
1. Radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta käsittelevä pysyvä työryhmä perustettiin 
vuonna 1982 Euroopan parlamentin pyynnöstä. 
2. Tämä pysyvän työryhmän neljäs kertomus saattaa ajan tasalle neuvostolle ja Euroopan 
parlamentille 3. huhtikuuta 1996 esitetyn kertomuksen. Kolmannen kertomuksen 
yksityiskohtia ei toisteta tässä kertomuksessa. 
3. Kolmannen kertomuksen jälkeen on saavutettu merkittävä edistysaskel, kun Kansainvälinen 
atomienergiajärjestö (IAEA) on julkaissut radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta 
koskevien määräysten vuoden 1996 laitoksen. Nämä määräykset pannaan aikanaan 
täytäntöön maailmanlaajuisesti kaikissa liikennemuodoissa, ja ne korvaavat tällä hetkellä 
voimassa olevan vuoden 1985 laitoksen (sellaisena kuin se muutettiin vuonna 1990) 
määräykset. 
4. Tässä kertomuksessa kuvataan määräysten tärkeimpiä muutoksia, IAEA:n nykyistä toimintaa 
sekä Euroopan unionin toimia ja osuutta näissä prosesseissa. Jos aikaisemman tai tulevan 
toiminnan taustalla on keskeisiä sääntelyyn liittyviä kysymyksiä tai suuren yleisön 
ilmaisemia huolenaiheita, näistä esitetään yhteenveto. 
5. Pysyvän työryhmän toimintaa kuvataan suhteessa edellä mainittuihin toimintoihin. 
Ab 
Päätelmät ja pysyvän työryhmän suositukset 
Radioaktiivisten aineiden kuljetus on turvallista ja tarkasti säänneltyä toimintaa, ja Euroopan 
yhteisössä ja sen ulkopuolella tehdään työtä, jolla pyritään varmistamaan, että se säilyy 
sellaisena myös jatkossa. On kuitenkin lähdettävä siitä, että onnettomuuksia tapahtuu ja että 
inhimillisten erehdysten mahdollisuutta ei voida poistaa kokonaan: liialliseen turvallisuuden 
tunteeseen ei ole varaa tuudittautua. 
Samalla kun jäsenvaltiot jatkavat IAEA:n työn tukemista, Euroopan unioni kokonaisuutena voi 
vaikuttaa asioihin virkamieskokouksiin osallistumisen ja pysyvän työryhmän tutkimusohjelman 
kautta. Komissio koordinoi toimintansa jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan varmistaa yhteisön 
sisällä ja kansainvälisesti tehtävän työn yhdenmukaisuus ja ottaa huomioon vaarallisten aineiden 
kuljettamista koskeva yhteisön uusi lainsäädäntö. 
Pysyvän työryhmän tutkimusohjelmalla on ollut olennainen osuus kansainvälisten 
kuljetusmääräysten kehittämisessä. Jotta kuitenkin voitaisiin vaikuttaa pikemminkin sääntelyn 
strategiseen kuin taktiseen kehitykseen, tarvitaan pitkän aikavälin kattavia näkemyksiä. 
Pysyvän työryhmän viisivuotista tutkimusohjelmaa olisikin tuettava myöntämällä 
jatkorahoitusta. 
1 JOHDANTO 
Tämän kertomuksen on laatinut radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta käsittelevä pysyvä 
työryhmä, jonka komissio perusti vuonna 1982 Euroopan parlamentin pyynnöstä.7 Tällä pysyvän 
työryhmän neljännellä kertomuksella saatetaan ajan tasalle neuvostolle ja Euroopan parlamentille 3. 
huhtikuuta 1996 esitetty kertomus. Kolmannessa kertomuksessa esitetyt tiedot ovat edelleen päteviä, 
eikä mitä toisteta tässä kertomuksessa. 
Kolmannen kertomuksen jälkeen on saavutettu merkittävä edistysaskel, kun kansainvälinen 
atomienergiajärjestö (IAEA) on julkaisi radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevien 
määräysten vuoden 1996 laitoksen8. Muut kansainvälisiä kuljetuksia sääntelevät elimet, kuten 
Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO), Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO), 
Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissio (UNECE) (tiekuljetukset) ja hallitusten välinen 
kansainvälisten rautatiekuljetusten alan järjestö, sekä Euroopan unionin jäsenvaltiot (kansallisessa 
lainsäädännössään) panevat aikanaan nämä määräykset täytäntöön.. 
Tässä kertomuksessa tarkastellaan IAEA:n uusien määräysten aiheuttamia muutoksia 
säteilysuojeluun, pakkauksiin, kriittisyysturvallisuuteen ja hallinnollisiin järjestelyihin. Lisäksi 
kuvataan rinnakkaista kehitystä Euroopan unionissa, erityisesti perusnormeja ja kehysdirektiivejä. 
Niin ikään otetaan esille tärkeitä sääntelyprosessissa esille tulleita ja esitettyihin huolenaiheisiin 
liittyviä kysymyksiä. Kertomuksessa annetaan myös tietoja lisätutkimusta vaativista alueista, jotka 
kuuluvat IAEA:n käynnistämien koordinoitujen tutkimusohjelmien ja/tai Euroopan unionin yleisen 
talousarvion kohdan energiapolitiikka (budjettikohta B4-1 0 2 0) perusteella tehtyjen sopimusten 
piiriin. 
Kertomuksessa korostetaan Euroopan unionin sääntelyn kehittämiseen liittyvän työn ja vakaalla 
tutkimusohjelmalla mahdollistettavan pitkän aikavälin panoksen tärkeyttä. 
2 KEHITYS KOLMANNEN KERTOMUKSEN JÄLKEEN 
2.1 IAEA:n tarkistetut kuljet us määräykset 
IAEA julkaisi joulukuussa 1996 radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevien määräysten 
vuoden 1996 laitoksen asiakirjassa ST-1. Euroopan unionin jäsenvaltiot ja komission edustajat 
edistivät osaltaan merkittävästi tätä prosessia. 
Seuraavissa jaksoissa selostetaan tärkeimpiä teknisiä ja hallinnollisia muutoksia, jotka sisältyvät 
määräysten vuoden 1996 laitokseen. 
2.1.1 Säteilysuojelu 
Yleiset määräykset 
Tarkistetuissa IAEA:n ST-1-määräyksissä on muotoiltu uudelleen säteilysuojelua koskevat yleiset 
määräykset. Määräyksiin on tehty joitakin tärkeitä muutoksia, kuten tarve perustaa 
säteilysuojeluohjelmia (Radiation Protection Programme, RPP) radioaktiivisten aineiden kuljetusta 
varten. Säteilysuojeluohjelmat korostavat yleisten määräysten merkitystä, koska näillä perustellaan 
pakkausten ja kuljetusten säteilytasoja koskevien nykyisten sääntelyrajojen säilyttäminen. On tärkeää 
muistaa, että näiden rajojen ansiosta kuljetuksista aiheutuvat työntekijöiden ja väestön yksilökohtaiset 
ja kollektiiviset säteilyannokset ovat nykyään yleisesti ottaen pieniä. Säteilysuojeluohjelmilla 
EYVLC 40/44, 15.2.1982. 
8 Regulations for the Safe Transport of Radioactive Material (Radioaktiivisten aineiden turvallista 
kuljetusta koskevat määräykset) 1996 laitos. Wien 1996. 
,4G 
voitaneen osaltaan varmistaa, että tilanne säilyy samanlaisena ja että yksilökohtaiset annokset pysyvät 
asianmukaisissa rajoissa ja ovat niin pieniä kuin kohtuudella on mahdollista saavuttaa. 
Määräykset ovat yhdenmukaisia sekä IAEA:n että Euroopan atomienenergiayhteisön perusnormien 
(BSS) kanssa (katso kohta 2.3.1). 
Vapautus valvontavelvollisuudesta 
IAEA:n määräykset ovat aina sisältäneet perusteet niiden aineiden määrittelemiseksi, joita 
määräysten vaatimukset koskevat. Esimerkiksi vuoden 1985 määräyksissä radioaktiivinen aine 
määriteltiin aineeksi, jonka ominaisaktiivisuus on suurempi kuin 70 Bq/g. Perusnormeissa kuitenkin 
käytetään radionuklidikohtaista lähestymistapaa, jonka myötä ilmoitusvelvollisuudesta vapauttamisen 
rajat voivat olla suurempia tai pienempiä kuin 70 Bq/g ja kuulua yhteensä seitsemään eri 
suuruusluokkaan. Perusnormeissa esitetään vapauttamisrajat myös kokonaisaktiivisuuden (Bq) osalta. 
Tätä lähestymistapaa on sovellettu myös IAEA:n vuoden 1996 kuljetusmääräyksissä, jotka sisältävät 
sekä aktiivisuuspitoisuuksien että kokonaisaktiivisuuden perusteella määritetyt vapauttamisrajat. 
Pakkausten sisältö rajat 
Perusnormien perusteella asetetaan uudet rajat pakkausten sisällön radioaktiivisuudelle. Uusissa 
rajoissa otetaan huomioon säteilysuojelun tarkistetut periaatteet sekä säteilyannosten mittaamisessa 
tapahtunut kehitys ja uudet tiedot. 
2.1.2 C-tyypin pakkaukset 
Korkea-aktiivisten aineiden ilmakuljetusten osalta on päästy sopimukseen vankkarakenteisempien, 
nk. C-tyypin pakkausten käytön edellyttämisestä. C-tyypin pakkausten on saatava toimivaltaisen 
viranomaisen yksipuolinen hyväksyntä, elleivät ne sisällä fissioituvaa ainetta, joka vaatii kaikkien 
niiden maiden hyväksynnän, joiden kautta tai joihin kuljetus kulkee. 
2.1.3 Uraaniheksafluoridin pakkauksia koskevat vaatimukset 
Uraaniheksafluoridin (UF6) kuljetuksesta on annettu erityisiä säännöksiä. Päätös laatia tiettyä ainetta 
koskevia määräyksiä johtuu uraaniheksafluoridin tärkeydestä ydinpolttoainekierrossa, suurista 
kuljetusmääristä ja aineen erityisistä fysikaalisista ja kemiallisista ominaisuuksista. Pakkausten testi-
vaatimukset esitetään liitteessä I. 
Rikastamattoman uraaniheksafluoridin kuljetusten aikana aiheutuvat vaarat ovat pikemminkin 
kemiallisia kuin säteilyyn liittyviä. Tällaisissa kuljetuksissa käytetään yleisesti tiettyä pakkausta eli 
paljasta 48Y-säiliötä, jossa kuljetetaan noin 12 tonnia uraaniheksafluoridia. lAEAn uusissa 
määräyksissä asetetaan tällaisille pakkauksille tiukempia vaatimuksia, jotka koskevat erityisesti 
pakkauksen lämpökäyttäytymistä, jotta voidaan estää vaarallisten paineiden muodostuminen 
vakavissa tulipaloissa. 
2.1.4 Ydinkriittisyysturvallisuus 
Muutoksia on tehty fîssioituviksi aineiksi luokiteltavien radioaktiivisten aineiden tyyppeihin sekä 
tapaan, jolla fissioituvaa ainetta sisältäviä pakkauksia testataan, arvioidaan ja merkitään. Lisäksi on 
otettu käyttöön fissioituvien aineiden ilmakuljetuksia sekä fissioituvaa uraaniheksafluoridia sisältäviä 
pakkauksia koskevia erityisvaatimuksia. 
2.1.5 Hallinnolliset järjestelyt 
Kahden pakkausindeksin laatiminen 
Kuljetusindeksiä (transport index, TI), jota käytettiin aikaisemmin sekä säteilysuojeluun että 
kriittisyyden valvontaan, on yksinkertaistettuja sitä käytetään nyt ainoastaan 
säteilysuojelutarkoituksiin. Se perustuu edelleen säteilytasoon 1 metrin päässä pakkauksen pinnasta. 
Uudella kriittisyysturvallisuusindeksillä (criticality safety index, CSI) valvotaan fissioituvaa ainetta 
sisältävien pakkausten kokoamista yhteen, ja siinä on otettu huomioon yhdessä kuljetettavien 
pakkausten suurin sallittu määrä. Jako kahteen indeksiin mahdollistaa kuljetusten valvonnan 
A\ 
nimenomaan kulloinkin olennaisen arvon perusteella. Muutoksilla lisätään selkeyttä, minkä 
puolestaan pitäisi tehostaa määräysten noudattamista. 
Uudet YK-numerot 
Pakkauksissa ja tarvittaessa myös kuljetuksissa näkyvillä olevat YK-numerot ovat keskeinen keino, 
kun halutaan varmistaa, että hätätilanteessa toteutettavat toimet eivät ole sidoksissa tiettyyn kieleen. 
Lisäämällä YK-numeroita on pyritty siihen, että pelastushenkilöstö voi saada hätätilanteissa entistä 
tarkemmat toimintaohjeet. 
Uudessa järjestelmässä kullakin määräysten liitteenä olevalla 14 luettelolla on oma YK-numeronsa, 
minkä lisäksi fissioituvia aineita sisältäville pakkauksille on omat numerot. Uraanihcksafluoridin YK-
numerot säilytetään, koska se on kaupallisesti tärkeä aine ja siihen liittyy ohcisvaaroja (syöpyminen). 
Uusien YK-numeroiden avulla hätätilanteessa voidaan toimia entistä täsmällisemmin, ja lisäksi ne 
helpottavat määräysten noudattamisen tarkastamista ja valvontaa muodostamalla numeerisen 
yhteyden luetteloiden ja määräysten välille. 
IAEA:n määräysten täytäntöönpano 
Radioaktiivisten aineiden turvallisia kuljetuksia koskevien määräyksien vuoden 1996 laitos 
sisällytetään eri liikennemuotojen sopimuksiin ja yleissopimuksiin, joilla säännellään radioaktiivisten 
aineiden kansainvälisiä kuljetuksia, sekä yksittäisten valtioiden kansalliseen lainsäädäntöön. Kansain­
välisellä tasolla pyritään yhdenmukaiseen täytäntöönpanoon 1. tammikuuta 2001. Koska fissioituvia 
aineita koskeviin määräyksiin on tehty useita muutoksia, erityisesti ottamalla käyttöön kriittisyys-
turvallisuusindeksi, on tärkeää, että IAEA: n määräysten voimantulopäivä on yhdenmukaistettu 
kansainvälisten kuljetusten osalta. Lisäksi on suositeltu painokkaasti, että määräykset tulisivat eri 
liikennemuodoissa voimaan samana päivänä, koska on vaikea nähdä, kuinka multimodaalisia 
kansainvälisiä kuljetuksia suorittavat liikenteenharjoittajat pystyisivät selviytymään, jos eri 
liikennemuodoissa ei siirrytä samanaikaisesti vuoden 1985 määräyksistä vuoden 1996 määräyksiin. 
Pakkausten hyväksyntää varten oietaan käyttöön siirtymäjärjestelyjä. Erityisesti IAEA:n vuoden 1973 
tai vuoden 1985 määräysten perusteella hyväksyttyjen mallien mukaan valmistettuja pakkauksia 
voidaan käyttää jatkossakin tietyillä ehdoilla ja toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella. 
Kaikki muut vaatimukset, kuten C-tyyppistcn tai fissioituvia aineita sisältävien pakkausten 
ilmakuljetukseen liittyvät vaatimukset, astuvat voimaan välittömästi täytäntöönpanon yhteydessä. 
2.2 IAEA:n koordinoidut tutkimusohjelmat 
IAEA on käynnistänyt useita koordinoituja tutkimusohjelmia, joilla pyritään helpottamaan tietojen 
vaihtoa ja lisäämään kansainvälistä yhteistyötä tutkimusta vaativilla alueilla. Euroopan unionin 
jäsenvaltiot ovat osallistuneet tähän toimintaan aktiivisesti, monissa tapauksissa yhteisön talousarvion 
tuella. 
2.2.1 Uraaniheksafluoridi (UF6) 
Yhdessä koordinoiduista tutkimusohjelmista pyritään kehittämään tarkat ja validoidut 
analyysimenettelyt uraani heksafluoridia sisältävien vakiokuljetussäiliöiden lämpökäyttäytymisen 
laskemiseksi. Koordinoidun tutkimusohjelman tulosten odotetaan auttavan määrittämään, voivatko 
paljaat säiliöt, erityisesti 48Y-säiliöt, läpäistä säännösten mukaisen lämpötestin. 
Tämä koordinoitu tutkimusohjelma saadaan päätökseen todennäköisesti vuonna 1998. Tärkeitä 
tuloksia on jo saatu uraaniheksafluoridi n lämpökäyttäytymisen mallintamisesta ja tähän liittyvästä 
sisäisestä paineenmuodostuksesta ja pakkauksen käyttäytymisestä. Erityisen tärkeitä ovat tulokset 
ranskalais-japanilaisesta "TenerifeN-ohjelmasta, jota toteutetaan Ranskassa Euroopan unionin 
osittaisella tuella ja jossa yhdistetään suuren mittakaavan kokeilut ja analyyttinen mallintaminen. 
Af 
2.2.2 Matala-aktiiviset aineet ja pintasaastuneet kohteet 
Matala-aktiivisten aineiden (low specific activity (LSA) materials) ja pintasaastuneiden kohteiden 
(surface contaminated objects, SCO) pakkaus-ja kuljetusvaatimukset olivat vuoden 1996 
tarkistusjakson aikana useiden jäsenvaltioiden mielenkiinnon kohteina. 
IAEA on käynnistämässä koordinoitua tutkimusohjelmaa nimeltä "matala-aktiivisten aineiden ja 
pintasaastuneiden kohteiden kuljetusta koskevien turvallisuusvaatimusten radiologisen perustan 
kehittäminen". Tavoitteena on kehittää säteilyannoksiin perustuvaa lähestymistapaa 
turvallisuusvaatimuksiin. Ohjelmaan osallistuu useita Euroopan unionin jäsenvaltioita, ja niiden 
osuus perustuu suurelta osin yhteisön rahoittamaan työhön. 
2.2.3 Merionnettomuuksien vakavuus 
IAEA:n vaatimusten ja todellisten onnettomuusolosuhteiden vastaavuuden tarkastelemiseksi on 
käynnistetty koordinoitu tutkimusohjelma "radioaktiivisten aineiden kuljetuksen aikana tapahtuvien 
merionnettomuuksien vakavuus". Ohjelma käynnistettiin, koska IMO.ssa haluttiin tietää, ovatko 
IAEA:n määräysten mukaiset testit yhtä vaativia kuin todelliset merionnettomuudet ja olisiko 
mahdollista, että radioaktiivista ainetta voisi vapautua pakkauksen vaurioitumisen vuoksi. Ohjelmassa 
on mukana useita useita Euroopan unionin jäsenvaltioita, ja yhteisiä tutkimuksia tuetaan yhteisön 
talousarviosta. 
Tutkimusohjelman ensimmäisessä koordinointikokouksessa, joka pidettiin marraskuussa 1995 
Wienissä, osallistujat esittelivät käynnissä tai suunnitteilla olevia aihetta koskevia tutkimuksiaan. 
Tutkimusten aiheita olivat muun muassa: merionnettomuuksia (pääasiassa tulipaloja ja törmäyksiä) 
koskevat todennäköisyysarviot, tiettyjen alusten tulipaloskenaariot, tulipalojen mallintaminen, laivalla 
tehtävät tulipalotestit, joissa käytetään simuloituja kuljetuspakkauksia, sekä radioaktiivisten aineiden 
vapautumisen radiologiset seuraukset. 
Kölnissä pidettiin toukokuussa 1996 asiantuntijakokous, joska tarkasteltiin yksityiskohtaisesti useita 
onnettomuusryhmiä ja määritettiin tapahtumien todennäköisyyksiä. 
Tutkimusohjelman toinen koordinointikokous pidettiin syyskuussa 1997 Sandia National Laboratories 
-laitoksessa, Albuquerquessa. Kokouksessa esiteltiin eri jäsenvaltioissa tehtyjä uusia tutkimuksia, 
jotka kuuluivat osana koordinoituun tutkimusohjelmaan, sekä käytiin niistä keskustelua. 
Koordinoitu tutkimusohjelma saataneen päätökseen vuoden 1998 tietämillä, jolloin loppukertomuksen 
olisi oltava valmis. 
2.2.4 llmakuljetukset 
Umakuljetusten osalta on kehitetty C-tyyppisten pakkausten testejä käyttäen apuna eri lähteistä 
peräisin olevia tietoja lento-onnettomuuksien vakavuudesta ja esiintymistiheydestä. Näiden 
tutkimusten tukemiseksi ja ajantasaistamiseksi IAEA on käynnistämässä koordinoitua 
tutkimusohjelmaa "radioaktiivisten aineiden ilmakuljetuksissa tapahtuvien onnettomuuksien 
vakavuus". Tutkimukseen pyritään saamaan mukaan myös Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö 
(ICAO). Lisäksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden odotetaan osallistuvan tutkimukseen merkittävällä 
panoksella. 
2.3 Kehitys Euroopan yhteisössä 
Radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevat tekniset vaatimukset pannaan Euroopan 
unionin tasolla täytäntöön kahdella oikeudellisella välineellä: 
• neuvoston direktiivillä, jossa säädetään perusnormeista väestön ja työntekijöiden terveyden 
suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta (perusnormit); direktiivi perustuu 
Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimukseen (Euratom-sopimus). 
• neuvoston kehysdirektiiveillä jäsenvaltioiden vaarallisten aineiden tie-ja rautatiekuljetuksia 
koskevan lainsäädännön lähentämisestä; nämä perustuvat Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 75 artiklaan. 
A<h 
2.3.1 Perusnormit 
Säteilysuojelulla pyritään ensisijaisesti suojelemaan väestöä sekä työntekijöitä ionisoivan säteilyn 
haitallisilta vaikutuksilta. Säteilysuojelun keskeiset säännöt ja periaatteet määrittelee vuonna 1928 
perustettu Kansainvälinen säteilysuojelutoimikunta (1CRP). ICRP:n suositukset tarkistetaan 
säännöllisesti alalla tapahtuvan teknisen kehityksen mukaisesti. ICRP:n nykyiset yleissuositukset 
laadittiin vuonna 1990 (ICRP-60). Euroopan komissio käynnisti näiden suositusten perusteella 
perusnormidirektiivin tarkistamisen. 
Euroopan yhteisö (EY) antoi 13. toukokuuta 1996 direktiivin 96/29/Euratom9. Direktiivi on määrä 
saattaa neljässä vuodessa (13. toukokuuta 2000 mennessä) Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden 
kansallisen lainsäädännön osaksi. Euroopan yhteisöllä on yleinen ja yksinomainen toimivalta antaa 
perusnormeja säteilysuojelun alalla. Jäsenvaltioilla on toimeenpanovalta ottaa käyttöön ja toteuttaa 
tarvittavat toimenpiteet tällä alalla yhteisön tasolla määriteltyjen normien mukaisesti. 
Perusnormit määrittävän neuvoston direktiivin 96/29/Euratom II osaston 2 artiklan a kohdassa 
säädetään, että kaikesta toiminnasta, joihin sisältyy radioaktiivisten aineiden tuotannosta, 
prosessoinnista, käsittelystä, käytöstä, hallussapidosta, varastoinnista, kuljetuksesta, yhteisöön 
tuonnista ja yhteisöstä viennistä sekä loppusijoituksesta johtuva ionisoivan säteilyn vaara, on 
ilmoitettava ja sille on saatava ennakkolupa. 
Vaikka IAEA.n kuljetusmääräykset (ST-1) perustuvat IAEA:n omiin perusnormeihin10, ne ovat 
kuljetusten osalta kaikilta osin sopusoinnussa perusnormeista annetun neuvoston direktiivin kanssa. 
Käyttöön on otettu kaksi suoraan perusnormeista johdettua kuljetusten valvontamenettelyä, joilla 
valvotaan jäsenvaltioiden välisiä siirtoja sekä tuontia yhteisöön ja vientiä yhteisöstä. Näissä 
menettelyissä edellytetään, että siirroista ja kuljetuksista ilmoitetaan jäsenvaltioille, kauttakulkumaat 
mukaan lukien, että nämä maat ovat tietoisia siirroista ja kuljetuksista ja että ne antavat kirjallisen 
ennakkoluvan ennen siirtojen tai kuljetusten toteuttamista. Menettelyistä säädetään seuraavissa 
säädöksissä: 
• Neuvoston direktiivi 92/3/Euratom", annettu 3 päivänä helmikuuta 1992, Euroopan 
yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien 
radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta, jota täydentää radioaktiivisen 
jätteen siirtojen valvonta-asiakirjasta 1 päivänä lokakuuta 1993 tehty komission päätös12. 
Tämä menettely perustuu perusnormien vuoden 1980 versioon ja sen tarkistamista 
harkitaan paraikaa. 
• Neuvoston asetus 1493/93/Euratom13, annettu 8 päivänä kesäkuuta 1993, radioaktiivisten 
aineiden siirroista jäsenvaltioiden välillä. 
Perusnormit ja kuljetusmenettelyt edellyttävät jäsenvaltioilta tiukkoja valvontasäädöksiä. Euroopan 
unionin kuljetuskäytäntöjen yhdenmukaisuuden kannalta on olennaista, että jäsenvaltioissa 
sovelletaan yhtenäistä valvontamenettelyä. 
9 EYVLL159, 29.6.1996, s. 1. 
10 IAEA - International Basic Safety Standards for the Protection Against Ionising Radiation and 
for the Safety of Radiation Sources. Safety Series No. 115-1 (Ionisoivalta säteilyltä suojelemista 
ja säteilylähteiden turvallisuutta koskevat kansainväliset perusnormit), 1996 laitos. 
11 EYVLL 35, 12.2.1992, s. 24. 
12 EYVLL 268, 29.10.1993, s. 83. 
13 EYVLL 148, 19.6.1993, s. 1. 
Q. O 
2.3.2 Yhteisön kehysdirektiivit 
Jotta kyettäisiin yhdenmukaistamaan erilaiset vaarallisten aineiden kuljetusta koskevat säännöt ja 
takaamaan korkea turvallisuuden taso yhteisössä sekä yhtenäismarkkinoiden kitkaton toiminta, on 
annettu kehysdirektiivejä, joilla pannaan täytäntöön samat tekniset turvallisuusnormit 
kansainvälisellä ja kansallisella tasolla. Oikeusperustana on Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 75 artikla. 
Neuvoston direktiiveillä on saatettu osaksi Euroopan yhteisön lainsäädäntöä vaarallisten aineiden 
kansainvälisiä tiekuljetuksia koskevan eurooppalaisen ADR-sopimuksen (direktiivi 94/55/EY14, 
annettu 21 päivänä marraskuuta 1994) sekä vaarallisten aineiden kansainvälisiä rautatiekuljetuksia 
koskevien RJD-määräysten (direktiivi 96/49/EY15, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996) tekniset 
liitteet. Nämä tekniset liitteet vastaavat vaarallisten aineiden luokituksen luokkaan 7 kuuluvien 
radioaktiivisten aineiden kuljetusta koskevia IAEA:n määräyksiä. 
Lisäksi komissio on yhdenmukaistamisen edistämiseksi antanut ehdotuksen neuvoston direktiiviksi 
aluksilla suoritettavia vaarallisten aineiden sisävesikuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden 
lainsäädännön lähentämisestä (KOM(97) 367 lopullinen). 
2.3.3 Tarkastusdirektiivi 
Euroopan unionin sisärajoilla ei enää tehdä tarkastuksia, koska niiden poistaminen on osa 
sisämarkkinoiden luomista; korvaavia menettelyjä kuitenkin tarvitaan. Yksi tällainen on yhtenäisestä 
menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa 6 päivänä lokakuuta 1995 annettu 
direktiivi 95/50/EY. 
Tarkastukset on tehtävä määrätyn tarkastusluettelon mukaisesti kohtuullisessa ajassa. Tarkastuksissa 
voidaan ottaa näytteitä. Eräät rikkomukset, jotka on lueteltu direktiivin liitteessä, johtavat kuljetuksen 
keskeyttämiseen tai siihen, että ajoneuvon pääsy Euroopan yhteisöön kielletään. 
Jäsenvaltioiden viranomaisten on avustettava toisiaan. Tarkastustietoja vaihdetaan, ja jäsenvaltiot 
lähettävät komissiolle vuosittain kertomuksen, jonka malli on esitetty direktiivin liitteessä. 
2.3.4 Kuljettajien koulutus 
Vaarallisia aineita, mukaan lukien radioaktiiviset aineet, kuljettavien ajoneuvojen kuljettajien 
koulutusta parannettiin ja yhdenmukaistettiin 1. tammikuuta 1997. Rekisteröintiä edellyttävien 
ajoneuvojen kuljettajien on nyt osallistuttava 18 tunnin peruskoulutukseen. Kuljettajien, jotka aikovat 
kuljettaa luokkaan 7 kuuluvia radioaktiivisia aineita, jotka eivät ole merkintäpakosta vapautetuissa 
pakkauksissa, on lisäksi osallistuttava kahdeksan tunnin lisäkoulutukseen. (Jälkimmäinen vaatimus ei 
koske kuljettajia, jotka kuljettavat radioaktiivisia aineita ainoastaan A-tyypin pakkauksissa, jos 
ajoneuvossa kuljetettavien radioaktiivisia aineita sisältävien pakkausten kokonaismäärä on enintään 
10 ja jos kuljetusindeksien summa on enintään kolme. Tässä tapauksessa asianmukaisen koulutuksen 
järjestämisestä vastaa työnantaja) 
Tutkinnon suorittamisen jälkeen kuljettajille annetaan nk. ADR-todistus; kaikki ADR-sopimusvaltiot 
tunnustavat tämän todistuksen rajat ylittävien kuljetusten yhteydessä, ja Euroopan unionin jäsenvaltiot 
tunnustavat sen kansallisissa kuljetuksissa. 
14 EYVLL 319, 12.12.1994, s. 7. 
15 EY VL L 235, 17.9.19%, s. 25. 
%r\ 
2.4 Kehitys Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (EMO) 
Säteilytetyn ydinpolttoaineen, plutoniumin ja korkea-aktiivisten jätteiden turvallista kuljettamista 
laivoissa olevissa säiliöissä koskeva säännöstö (INF-säännöstö)16 hyväksyttiin Kansainvälisen 
merenkulkujärjestön (IMO) 18. kokouksessa marraskuussa 1993 vapaaehtoisena 
menettelysäännöstönä, jota sovelletaan IMO:n jäsenvaltioissa. INF-säännöstöä sovelletaan IAEA:n 
kuljetusmääräysten ja vaarallisten aineiden merikuljetuksia koskevan kansainvälisen säännöstön 
(IMDG) luokan 7 vaatimusten lisäksi. Se sisältää pääasiassa laivan suunnittelua, rakennetta ja 
laitteistoa koskevat seikat. 
Kokous pyysi myös Kansainvälisen merenkulkujärjestön mcriturvallisuuskomiteaa ja meriympäristön 
suojelukomiteaa tarkistamaan säännöstön säännöllisesti ja muuttamaan sitä tarpeen vaatiessa kuullen 
IAEAta Näissä komiteoissa keskustellaan tällä hetkellä onnettomuustapauksessa toteutettavista 
toimista, rannikkovaltioille annettavasta ilmoituksesta, INF-aineita kuljettavien alusten reitityksestä ja 
korvausvelvollisuuskysymyksistä. 
IMOssa harkitaan sekä INF-säännöstön että IMDG-säännöstön muuttamista sitoviksi. 
3 KESKEISIÄ KYSYMYKSIÄ 
3.1 IAEA:n turvallisuusmääräysten vuoden 1996 laitokseen liittyvät 
sääntelykysymykset 
3.1.1 Säteilysuojeluohjelmat 
Säteilysuojeluohjelmilla tuetaan säteilysuojelun optimoimista. Niiden avulla saadaan aikaan 
jäsennelty ja järjestelmällinen lähestymistapa, jolla pidetään yksilöiden saamat säteilyannokset, 
altistuneiden henkilöiden määrä ja altistumisen riski niin pienenä kuin on kohtuullisin toimin 
mahdollista ottaen huomioon taloudelliset ja sosiaaliset tekijät. 
Kuljetukseen sisältyvät kaikki toiminnot ja tekijät, jotka liittyvät radioaktiivisten aineiden siirtoihin. 
Säteilysuojelutoimenpiteitä tarkasteltaessa on otettava huomioon kaikki kuljetusvaiheet suunnittelusta 
aina radioaktiivisten aineiden lopulliseen vastaanottoon asti. Kaikki kuljetukseen liittyvät toiminnot 
voivat vaikuttaa työntekijöiden ja väestön mahdolliseen säteilylle altistumiseen. Kaikkien osapuolten 
yhteistyö parantaa radioaktiivisten aineiden kuljettamisen turvallisuutta. 
Säteilysuojeluohjelmat kattavat useita kuljetusten osa-alueita, mutta erityistä huomiota on 
kiinnitettävä pakkaamiseen ja siirtovaiheen järjestelyihin, koska väestö voi kuljetusten aikana joutua 
lähelle radioaktiivisia aineita. Siirtovaiheeseen osallistuvat lähettäjät, kuljettajat ja vastaanottajat: 
radioaktiivisten aineiden turvallinen kuljetus edellyttää näiden kaikkien yhteistyötä. Se, minkä 
tyyppisiä toimenpiteitä säteilysuojeluohjelmassa käytetään, riippuu mahdollisten altistumisten 
voimakkuudesta ja todennäköisyydestä. Useat ohjelmat ovat suppeita, mutta toiminnoissa, joihin 
liittyy huomattava altistumisen mahdollisuus, voidaan edellyttää laajempia ohjelmia. 
Dokumentoitu säteilysuojeluohjelma kattaa seuraavat osa-alueet: 
• esimiesten ja työntekijöiden tehtävät ja vastuualueet, 
• säteilyannoksen arviointi ja vertaaminen hyvään käytäntöön, 
• hätätilanteen sattuessa toteutettavat toimenpiteet, 
• koulutus ja 
16 Päätöslauselma A748(18): Laivoilla säiliöissä tapahtuvaa säteilytetyn ydinpolttoaineen, 
plutoniumin ja korkea-aktiivisten jätteiden turvallista kuljettamista koskeva säännöstö. 
n 
• tiedottaminen. 
Säteilysuojeluohjelmilla on tärkeä asema, kun pyritään pitämään työntekijöiden ja väestön säteilylle 
altistuminen niin vähäisenä kuin on kohtuullisin toimin mahdollista. 
3.1.2 Vapauttamisrajat 
Euroopan komissio on julkaissut ilmoitusvelvollisuudesta vapauttamisen rajojen määräämisessä 
käytettävät periaatteet ja menetelmät17, ja niitä on noudatettu IAEA:n perusnormeissa ja Euroopan 
neuvoston direktiivissä 96/29/Euratom. Nämä asiakirjat sisältävät kaikissa menettelyissä sovellettavat 
radionuklidikohtaiset aktiivisuusarvot ja aktiivisuuspitoisuudet, joiden alittuessa ilmoittaminen ei ole 
tarpeen. 
Perusnormien lähestymistapa, joka johtaa siihen, että vapauttamisrajat ovat radionuklidikohtaisia, 
poikkeaa kuitenkin nykyisissä kuljetusmääräyksissä sovellettavasta yhden aktiivisuusarvon (70 
kBq/kg) käytännöstä. Tämän vuoksi tehtiin alustava tutkimus, jossa selvitettiin perusnormien 
mukaisten vapauttamisrajojen merkitystä kuljetusmääräysten kannalta. Koska perusnormeissa 
käytettävissä menetelmissä ei ole tarkasteltu erityisiä kuljetusskenaarioita, tutkimuksessa otettiin 
huomioon olennaiset kuljetusskenaariot tiettyjen radionuklidien osalta, jotta vapauttamisrajat 
voitaisiin määrittää käyttäen samoja säteilyannoksia koskevia peruskriteerejä. 
Tulokset olivat suurimmaksi osaksi lähellä perusnormien arvoja, ja kaikki sijoittuivat kahden 
suuruusluokan sisälle. Tällaisen vaihteluvälin katsottiin olevan niin pieni, ettei pcrusnormeista 
poikkeavien kuljetuskohtaisten vapauttamisrajojen määrittämiseen ole perusteita. Koska 
kuljetuskohtaiset vapauttamisrajat ja perusnormien vapauttamisrajat olivat yleisesti tarkastellen 
yhtäpitäviä, katsottiin perustelluksi käyttää kuljetusmääräysten vuoden 1996 laitoksessa perusnormien 
mukaisia vapauttamisrajoja arvoina, joiden alittuessa kuljetusmääräyksiä ei sovelleta. Aktiivisuus-
pitoisuuden arvoja sovelletaan pakkaukseen tai, jos ainetta ei ole pakattu, kuljetusvälineeseen. 
Käytännön toiminnan yksinkertaistamiseksi kokonaisaktiivisuutta koskevat rajoitukset koskevat 
puolestaan kuljetettavaa lähetystä. Uusien vapauttamisrajojen täytäntöönpanoon liittyviä mahdollisia 
ongelmia tarkastellaan yhteisön rahoittamassa tutkimuksessa. 
3.1.3 Ilmakuljetukset 
Yksi IAEA:n kuljetusmääräysten vuoden 1996 laitoksen keskeisistä muutoksista on suurina määrinä 
kuljetettavien radioaktiivisten aineiden ilmakuljetusten turvallisuusvaatimusten huomattava 
tiukentaminen. Käyttöön on otettu C-tyypin pakkaus ja B-tyypin pakkauksissa kuljetettavia aineita 
koskeva uusi ainestandardi, heikosti leviävät aineet (low dispersible material, LDM). 
C-tyypin pakkaus 
C-tyypin pakkauksen testivaatimuksct esitetään liitteessä I. 
Eräs vaativimmista C-tyypin pakkauksen testitilanteista on 90 m/s:n nopeudella tapahtuva törmäys 
joustamattomaan pintaan. Törmäysnopeudesta on keskusteltu runsaasti IAEA:n määräysten 
tarkistusprosessin aikana vuodesta 1988 lähtien. Nopeus 90 m/s perustuu Ranskassa (1989), 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1980) ja Yhdysvalloissa (1990) tehtyihin tutkimuksiin, joissa 
tarkasteltiin onnettomuuksissa esiintyvien törmäysten todennäköisyyksiä luotettavimpien tuohon 
aikaan käytettävissä olleiden onnettomuustietojen perusteella. Näistä tutkimuksista käydyssä 
keskustelussa kävi ilmi, että 85-100 m/s:n nopeus kohtisuorassa törmäyksessä joustamattomaan 
kohteeseen vastaa törmäysvaikutusta 90-95 prosentissa kaikista vakavista lento-onnettomuuksista. 
Koetörmäysnopeuden huomattavakin kasvattaminen tästä parantaa turvallisuutta vain suhteellisen 
vähän. Havaittiin, että käytännössä edellä mainitut törmäysnopeudet joustamattomaan kohteeseen 
17 Principles and Methods for Establishing Concentrations and Quantities (Exemption values) 
Below which Reporting is not Required in the European Directive. Radiation Protection 65. M 
Harvey, S Mobbs, J Cooper, A M Chapuis, A Sugier, T Scneider, J Lochard and A Janssens. 
Euroopan yhteisöjen komissio, 1993. 
P> 
kattavat myös huomattavasti suuremmat törmäyksissä esiintyvät lentonopeudet, mikä johtuu erilaisista 
lieventävistä tekijöistä, kuten kohteen kovuus, törmäyskulma, kuljetusvälineen absorboima energia ja 
IAEA:n normien mukaan valmistettujen todellisten pakkausten suunnitteluvara ja tästä johtuva 
Vaaraton vaurioituminen'. 
Tämän prosessin aikana otettiin huomioon myös Yhdysvalloissa annettu kansallinen NUREG - 0360 -
määräys ja lentokoneiden lentotietotallentimille asetetut vaatimukset. Havaittiin, että NUREG-0360 
asettaa pakkauksien kestokyvylle tiukemmat vaatimukset kuin IAEA:n määräykset. Kuitenkin 
NUREG-0360:n avulla pienennetään vain vähän riskiä IAEA:n normeihin verrattuna. On myös 
huomattava, että NUREG-0360:ta sovelletaan vain plutoniumiin, kun taas IAEA:n normeja 
sovelletaan kaikkiin radionuklideihin. 
Lentotietotallentimelle ja C-tyypin pakkaukselle asetettuja törmäysnopeusvaatimuksia ei voi verrata 
suoraan keskenään. Vaikka molempien testimenettelyt ovat äärimmäisen ankaria, ne on suunniteltu 
eri tarkoituksiin ja niissä on erilaiset hyväksymis-/hylkäämisperusteet. Lisäksi C-tyypin testeillä 
luodaan normi, joka koskee kaikenkokoisia ja -painoisia pakkauksia, kun sen sijaan 
lentotietotallentimien testien tapauksessa näin ei tapahdu. 
Heikosti leviävät aineet (LDM) 
Koska C-tyypin pakkauksia koskevien vaatimusten kannalta ensisijaisia huomioon otettavia vaaroja 
ovat leviäminen ja säteilytasot, määräyksissä on otettu erikseen huomioon aineet, joiden leviäminen ja 
liukenevuus ovat vähäisiä ja säteilytasot matalia. Nämä muodostavat aineryhmän, jota kutsutaan 
"heikosti leviäviksi aineiksi" (low dispersible material, LDM). Jotta radioaktiivinen aine voitaisiin 
luokitella heikosti leviäväksi aineeksi, pakkaamattoman aineen säteilytason on oltava tietyn arvon 
alapuolella, ja aineesta saa vapautua ilmaan ainoastaan tietty riittävän pieni määrä kaasumaisia tai 
hiukkasmuotoisia radioaktiivisia aineita, kun sitä testataan samoissa ankarissa testiolosuhteissa 
(törmäys-ja iämpötesti) kuin C-tyypin pakkauksia. Lisäksi liuotustestissä, jossa otetaan huomioon 
isku-ja lämpötestin aiheuttamat vauriot radioaktiivisessa aineessa, on saatava tulokseksi riittävän 
pieni aktiivisuus vesiliuoksessa. Tiukat LDM-vaatimukset täyttävät aineet eivät tarvitse C-tyypin 
pakkausta, minkä vuoksi niitä voidaan kuljettaa B-tyypin pakkauksessa. Heikosti leviävien aineiden 
testivaatimukset sisältyvät IAEA:n määräyksiin, ja niistä esitetään yhteenveto liitteessä I. LDM-
aineita koskevat määritykset edellyttävät eri osapuolten toimivaltaisten viranomaisten hyväksyntää. 
3.1.4 Matala-aktiiviset aineet ja pintasaastuneet kohteet 
IAEA:n määräyksiä tarkistettaessa todettiin, että matala-aktiivisten aineiden (LSA) ja 
pintasaastuneiden kohteiden (SCO) kuljettamista koskevat lainsäädännölliset vaatimukset ja niitä 
vastaavat perustelut olisi tarkistettava ja että niitä olisi mahdollisesti muutettava. Tällaisia aineita ovat 
lähinnä radioaktiiviset jätteet ja ydinvoimalaitosten käytöstä poistamisen yhteydessä jäljelle jäävät 
radioaktiiviset aineet. Nykyiset vaatimukset laadittiin 1970-luvulla, minkä jälkeen radioaktiivisten 
jätteiden ominaisuudet ovat muuttuneet huomattavasti. Sen vuoksi katsottiin, että nykyisten 
vaatimusten radiologiset perusteet on tarkistettava kriittisesti. 
Eurooppalaiset asiantuntijat kehittivät vuonna 1994 yhteisön rahoittamassa alustavassa 
toteutettavuustutkimuksessà kokeiluluontoisesti uuden LSA/SCO-aineisiin liittyvän järjestelmän, joka 
käsitti näitä aineita koskevat vaatimukset. Kattavan radiologisia seurauksia kuvaavan mallin 
perusteella määriteltiin uusia aineryhmiä. Tavoitteena oli helpottaa lainsäädännöllisten vaatimusten 
noudattamista. 
Jotta kehittämistä voitaisiin jatkaa ja jotta Euroopan unioni kykenisi osallistumaan yhdenmukaisesti 
IAEA:n koordinoituun tutkimusohjelmaan, eräässä yhteisön rahoittamassa hankkeessa arvioidaan 
äskettäin ehdotetun uuden järjestelmän käytännöllisyyttä, hyötyjä ja mahdollisia haittoja. Meneillään 
olevassa IAEA:n koordinoituihin tutkimusohjelmiin liittyvässä työssä käytetään kolmen toimintaan 
osallistuvan EU-maan radioaktiivista jätettä koskevia tietokantoja. 
#f 
3.2 Muut kysymykset 
3.2.1 Vaaroista vallitsevat käsitykset ja todelliset vaarat 
Jäsenvaltioissa kuljetetaan joka vuosi turvallisesti useita miljoonia radioaktiivisia aineita sisältäviä 
pakkauksia. Suurin osa näistä kuljetuksista liittyy lääketieteellisiin ja yleisiin teollisuuden tarpeisiin ja 
vain pieni osa ydinpolttoainekiertoon. Kuljetusmääräyksissä edellytetään, että pakkauksissa on 
sisäänrakennettuja turvaominaisuuksia, jotka rajoittavat seurauksia onnettomuustilanteissa. Lisäksi 
kuljetusvälineen on täytettävä tietyt vaatimukset, ja tieajoneuvon kuljettajalla on oltava riittävä 
koulutus, johon sisältyvät valmiudet toimia oikein hätätilanteen sattuessa. 
Kuljetusten aikana sattuu onnettomuuksia ja vaaratilanteita, ja niihin kiinnetään tarkoin huomiota, 
mikäli tapahtumaan liittyy radioaktiivisia aineita ja erityisesti ydinpolttoainekiertoon liittyviä aineita. 
Jäsenvaltioissa tehdyt tapahtumien tutkimukset18 ovat kuitenkin osoittaneet, että radioaktiivisten 
aineiden vapautuminen on harvinaista ja että radiologiset seuraukset ovat suhteellisen 
merkityksettömiä. Jotkut teollisuuden palveluksessa toimivat röntgenkuvaajat ovat kuitenkin 
altistuneet voimakkaalle säteilylle, koska he eivät ole pakanneet säteilylähdettä kunnolla ennen 
seuraavaan paikkaan ajamista. Parantamalla koulutusta on pystytty vähentämään huomattavasti 
tällaisia tapauksia.. 
Kuljetusten reititys riippuu toiminnallisista ja tarpeen vaatiessa fyysisistä suojelutekijöistä. Joissakin 
tapauksissa on välttämätöntä ilmoittaa maan kautta tai maahan tapahtuvista kuljetuksista kyseisen 
maan viranomaisille ja/tai pyytää heiltä lupa kuljetukseen. 
Määräyksillä on katettu kaikki liikennemuodot, ja turvallisuustilastot ovat erinomaiset. 
Onnettomuuksia toki tapahtuu, mutta niiden seurauksia voidaan lieventää suunnittelun ja 
toiminnallisten menettelyjen avulla. 
Kuljetusten vaaratilanteista ja niiden aikana tapahtuvista onnettomuuksista on kuitenkin otettava 
opiksi, jotta voidaan estää niiden toistuminen tai vieläkin vakavammat tilanteet. Pienilläkin 
vaaratilanteilla on merkitystä ja ne voivat olla ennakkovaroitus vakavammista vaaratilanteista tai 
onnettomuuksista. Pysyvä työryhmä, jolla on kokouksia toimivaltaisten viranomaisten, IAEA:n sekä 
(pyynnöstä) alan teollisuuden kanssa, vaihtaa säännöllisesti tietoja kuljetuksissa esiintyneistä 
tapahtumista. 
Toimivaltaisten viranomaisten olisi arvioitava säännöllisesti kuljetusonnettomuuksien seuraukset, ja 
niiden sekä muiden, muun muassa yleisestä terveydestä ja turvallisuudesta vastaavien viranomaisten, 
olisi otettava huomioon tällaiset arviot, kun ne laativat suunnitelmia hätätilanteiden varalle. Tämän 
työn edistämiseksi IAEA on julkaissut suositukset radioaktiivisten aineiden kuljetusten aikana 
tapahtuvia onnettomuuksia koskevien hätäsuunnitelmien laatimista varten19. Näitä suosituksia 
tarkistetaan parhaillaan. 
Hätätilanteita sattuu väistämättä, ja on tärkeää, että tapahtumien seurauksista on saatavilla tarkkoja 
tietoja. Jotta voitaisiin luokitella vaaratilanteiden ja onnettomuuksien vakavuus, komissio on 
käynnistänyt tilaustyön, jonka tavoitteena on kehittää kuljetuksiin liittyvien tapahtumien 
18 Review, Analysis and Report on the Radiological Consequences Resulting from Accidents and 
Incidents involving Radioactive Materials during Transport in the Period 1975-1986 by and 
within Member States of the European Communities. J. Lombard, C Ringot, E. Tomachevsky, J. 
S. Hughes and K. B Shaw. EUR 12768 EN. Euroopan yhteisöjen komissio, 1990. 
19 Emergency Response Planning and Preparedness for Transport Accidents Involving Radioactive 
Material. Safety Series No. 87 (Hätätoimia koskevien suunnitelmien laatiminen ja 
valmistautuminen radioaktiivisten aineiden kuljetusten yhteydessä tapahtuvien onnettomuuksien 
varalta), IAEA, Wien, 1988. 
K 
vakavuusasteikko20 olemassa olevan kansainvälisen ydinlaitostapahtumien vakavuusasteikon (INES) 
mukaisesti; INES on hyväksytty laajalti ja sitä sovelletaan laajalti kiinteisiin laitoksiin21. 
3.2.2 Tekninen tukija teollisuusyhteistyö Keski-ja Itä-Euroopan maiden ja 
uusien itsenäisten valtioiden kanssa 
Uusille itsenäisille valtioille tarjottavaa teknistä tukea koskevassa ohjelmassa on tehty sopimukset 
kahdesta radioaktiivisten aineiden turvalliseen kuljetukseen liittyvästä hankkeesta, jotka aloitettiin 
vuonna 1995. Toinen näistä koskee käytetyn VVER-rcaktoreiden polttoaineen kuljetuksessa 
käytettävän säiliön parannusehdotuksen teknistä arviointia, toinen taas uusissa itsenäisissä valtioissa 
tapahtuvien säteilytetyn ydinpolttoaineen kuljetusten yleisarviointia. 
Tavoitteena ei ole ainoastaan tehdä toimivia ehdotuksia turvallisuuden parantamiseksi vaan myös 
luoda ilmapiiri, jossa pitkälle erikoistuneet tekniset tukiorganisaatiot voivat tehdä teknisiin 
kysymyksiin liittyvää yhteistyötä. 
Komissio jatkaa PHARE-ohjelman (Keski-ja Itä-Euroopan maiden taloudellisen rakenneuudistuksen 
tuki) ja TACIS-ohjelman (tekninen tuki uusille itsenäisille valtioille) puitteissa teknisen tuen 
antamista Keski-ja Itä-Euroopan maille sekä uusille itsenäisille valtioille ydinturvallisuuden 
parantamiseksi. Lisäksi komission tavoitteena on saada aikaan kehys näiden maiden kanssa tehtävää 
teollisuusyhteistyötä varten. 
Teollisuusyhteistyö on hyvin laaja-alaista ja se kattaa Itä-Euroopassa ydinpoittoainekierron parissa 
työskentelevän kuljetusalan tarpeet. Radioaktiivisten aineiden alalla tehtävä teollisuusyhteistyö voisi 
johtaa kokeiluhankkeisiin, jotka olisivat laajemman yhteistyön perusta. 
Toukokuussa 1996 julkaistiin julkinen tarjouspyyntö22, jossa kuljetusalaa pyydettiin aloittamaan 
edellä mainittuihin tavoitteisiin liittyviä hankkeita. Sopivia ehdotuksia ei kuitenkaan saatu, ja pyyntö 
olisikin uusittava tulevissa tarjouspyynnöissä. 
3.2.3 Laadu n varmistus 
Toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntää ja sertifiointia edellyttävien pakkausten tapauksessa 
hyväksyntää ei myönnetä ilman pakkausten rakenteeseen, testaukseen, valmistukseen, käyttöön, 
huoltoon ja kuljetukseen liittyviä riittäviä laadunvarmistusohjelmia. Tämä on vakiintunut menettely 
kaikissa jäsenvaltioissa, ja sen ansiosta tällä hetkellä käytössä olevien pakkausten laatu on erittäin 
korkea. Laadunvarmistusohjelmat ovat tarpeen myös sellaisten pakkausten tapauksessa, jotka eivät 
vaadi toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntää, ja toimivaltainen viranomainen voi vahvistaa niiden 
riittävyyden ajoittaisilla tarkastuksilla tai muilla asianmukaisilla tarkastusmenetelmillä. 
Laadunvarmistusohjelman olisi periaatteessa katettava kaikki radioaktiivisten aineiden turvalliseen 
kuljetukseen liittyvät näkökohdat. IAEA on julkaissut kaksi kirjasta23,24, joissa annetaan ohjeita 
laadunvarmistusohjelmia ja määräysten noudattamisen varmistamista varten. Vaaratilanteen 
esiintymisen jälkeen on tarpeen arvioida sitä koskevat analyysipäätelmät yhdessä kaikkien kuljetusta 
20 Kansallisen säteilysuojalautakunnan yhteisön tuella vuonna 1997 aloittama tilaustyö. 
21 INES: The International Nuclear Event Scale, IAEA, Wien 1992. 
22 EYVLC 136, 8.5.1996, s. 16. 
23 Turvallisuuskäytäntö N:o 113, Quality Assurances for the Safe Transport of Radioactive Material 
(Radioaktiivisten aineiden turvallisen kuljetuksen laadunvarmistus), IAEA, Wien 1994. 
24 Turvallisuuskäytäntö N:o 112, Compliance Assurance for the Safe Transport of Radioactive 
Material (Radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevien määräysten noudattamisen 
varmistaminen), IAEA, Wien 1994. 
säätelevien asiakirjojen ja muiden tekijöiden, kuten standardien, sääntöjen, määräysten, laadun­
varmistusohjelmien ja erilaisten toiminnallisten menettelyjen, kanssa. 
Yhteen kuljetukseen voi kuitenkin osallistua useita eri organisaatioita, ja on epätodennäköistä, että 
yksi laadunvarmistusohjelma kattaisi koko kuljetuksen. Olennaisia ovat seuraavat toimijat: 
• pakkauksen suunnittelija, 
• pakkauksen valmistaja ja testilaboratorio, 
• pakkauksen käyttäjä sen eri käyttötarkoituksissa, 
• kuljettaja, joka käyttää erilaisia kuljetusorganisaatioita ja infrastruktuureja. 
Laadunvarmistusohjelmat on räätälöitävä vastaamaan erilaisia organisaatiorakenteita, ja 
vaaratilanteen tai onnettomuuden analysointi eri laadunvarmistusohjelmien suhteen voi olla erittäin 
monimutkaista. Komission pysyvä työryhmä kiinnittää tähän seikkaan erityistä huomiota, jotta tietoa 
voitaisiin jakaa jäsenvaltioiden kesken ja saavuttaa näin yhteistä hyötyä. 
3.2.4 Ydinaineiden ja radioaktiivisten lähteiden laittomat siirrot rajojen yli 
Kun komissio päätti ensimmäistä kertaa toteuttaa laittomia rajanylisiä siirtoja koskevia toimenpiteitä, 
tarvittiin kaksiosaista lähestymistapaa: yhtäältä kohteena oli ydinaineiden laiton kauppa ja toisaalta 
radioaktiivisten lähteiden tahattomat siirrot. 
Radioaktiivisten aineiden turvallisesta kuljetuksesta vastaavilla jäsenvaltioiden toimivaltaisilla 
viranomaisilla ei välttämättä ole päävastuuta tässä asiassa, koska ensimmäinen edellä mainituista 
aloista kuuluu fyysisestä turvasta ja varotoimista vastaaville viranomaisille ja toinen valtuutusten 
myöntämisestä vastaaville viranomaisille. Kuljetusviranomaiset ovat kuitenkin hyvin usein 
ensimmäisiä, jotka joutuvat puuttumaan tilanteeseen, kun laiton tai tahaton siirto havaitaan. Tämän 
vuoksi -ja koska tällainen toiminta vaikuttaa usein moniin maihin - tätä kysymystä käsitellään usein 
pysyvän työryhmän kokouksissa. 
Ydinaineiden laittoman kaupan osalta komissio osallistuu IAEA:n järjestämiin eri organisaatioiden ja 
elinten välisiin koordinointikokouksiin, joissa käsitellään laittoman kaupan ehkäisemistä, 
havaitsemista ja siihen puuttumista läheisessä yhteistyössä kuljetusjärjestöjen (ICAO, IMO, Euroopan 
talouskomission vaarallisten aineiden kuljetuksia (rauta- ja maantiekuljetukset) käsittelevä osasto), 
Maailman tullijärjestön (WCO), Interpolin ja Europolin kanssa. Kokousten ensisijaisena tavoitteena 
on vaihtaa tietoja ja määrittää tarvittavat jatkotoimet. 
Komissio rahoittaa laittoman kaupan havaitsemista, valvontaa ja ehkäisyä koskevaa 
totcutettavuustutkimusta, jonka avulla pyritään ehkäisemään laitonta kauppaa Euroopan unionin 
jäsenvaltioiden merisatamissa. Tutkimuksen tulokset esitetään laiva-maayhteyksiä käsittelevälle 
IMO:n alakomitealle, joka on osoittanut erityistä kiinnostusta asiaa kohtaan. 
Toimenpiteet, joilla pyritään ehkäisemään radioaktiivisten aineiden laittomia rajojen yli tapahtuvia 
siirtoja, ovat edelleen myös pysyvän työryhmän asialistalla. Työtä tehdään erityisesti laittomien 
siirtojen tunnistamiseen, havaitsemiseen ja laittomuuksien ilmetessä toteutettaviin toimenpiteisiin 
liittyen. Mikäli työryhmä saa tulevina vuosina käyttöönsä lisää voimavaroja, se jatkaa edelleen uusien 
toimien tukemista silloin, kun se on perusteltua. 
4. EUROOPAN KOMISSION PYSYVÄN TYÖRYHMÄN 
TOIMINTA 
4.1 Aikaisempi toiminta 
Komission toimeksiannosta on viime vuosina toteutettu useita hankkeita, jotka ovat liittyneet 
radioaktiivisten aineiden turvalliseen kuljettamiseen. Joissakin tapauksissa hankkeet ovat olleet 
toteutettavuustutkimuksia tai laajempien hankkeiden ensimmäisiä vaiheita. 
oty 
Työ on kattanut kuljetusten eri osa-alueita suunnittelusta aina aineiden lopulliseen vastaanottamiseen 
asti. Hankkeissa ei ole läheskään aina kyetty porautumaan kovin syvälle rahoitettavan toiminnan 
laajuuden vuoksi. Tutkimuksista on kuitenkin saatu hyödyllisiä tietoja jäsenvaltioille, IAEA:He ja 
komissiolle. 
Esimerkkinä voidaan mainita hanke, jossa tarkasteltiin ja analysoitiin kymmenen vuoden aikana 
kuljetusten yhteydessä sattuneita poikkeavia tapahtumia. Tutkimuksesta esitetyssä kertomuksessa 
todettiin, että tapahtumista raportoiminen oli kattavinta ydinalalla ja ettei merkittäviä terveydellisiä 
seuraamuksia ollut esiintynyt. Kaikissa tutkimuksessa tarkastelluissa onnettomuuksissa tai 
vaaratilanteissa havaittiin, että säännöksiin perustuvien normien mukaiset pakkaukset antoivat 
riittävän suojan. 
Eräässä toisessa hankkeessa laadittiin käsikirja25 jäsenvaltioiden hätätilanteiden varalta toteuttamia 
järjestelyjä varten. Käsikirja sisältää yksityiskohtaiset tiedot järjestelmistä, yhteyksistä ja käytettävissä 
olevista pelastuslaitteista. 
4.2 Nykyinen ohjelma 
Komissio on laatinut kuljetustutkimusten jatkokehitystä varten toimintasuunnitelman. Ohjelma on 
jaettu seitsemään alueeseen: 
• yhtenäismarkkinoiden toiminta ja yhdenmukaistamisen tarve 
• määräysten täytäntöönpanon arviointi 
• kuljctusrnääräystcn tarkistaminen 
• kuljetustapahtumien tutkinta 
• järjestelyt kuljetusten hätätilanteita varten 
• tuki Keski-ja Itä-Euroopan maille ja uusille itsenäisille valtioille sekä 
• tiedotustoiminta ja yhteydenpito yleisön kanssa. 
Työ on tällä hetkellä käynnissä neljällä ensimmäisellä edellä mainituista alueista. On pidettävä huolta 
siitä, ettei tulevissa ohjelmissa laiminlyödä kolmea muuta aluetta. Komissio on mukana rahoittamassa 
24:ää jäsenvaltioiden eri organisaatioiden toteuttamaa hanketta. Jäsenvaltiot tekevät keskenään laajaa 
yhteistyötä. Hankkeet on lueteltu taulukossa I. 
Kun budjettikohta "radioaktiivisten aineiden kuljettaminen Euroopan unionissa" otettiin uudelleen 
käyttöön vuonna 1996, komissio järjesti julkisen tarjouskilpailun Euroopan parlamentin esittämän 
budjettikohdan kuvauksen mukaisesti. Komissio sai tarjouspyynnön perusteella 43 ehdotusta. Kun se 
oli arvioinut ehdotukset, pysyvää työryhmää pyydettiin antamaan lausunto ehdotusten 
tärkeysjärjestyksestä (ensisijaiset ja toissijaiset hankkeet). Käytettävissä olleen rahoituksen perusteella 
tehtiin vuonna 1996 sopimukset kaikista ensisijaisiksi määritellyistä hankkeista (15 kpl) ja kolmesta 
toissijaisesta hankkeesta (katso taulukko 1). Vuoden 1997 talousarviosta saadulla lisärahoituksella 
voitiin toteuttaa loput toissijaisista ehdotuksista sekä kuusi lisähanketta. 
Monet ehdotuksista voivat edistää Euroopan unionissa sovellettavien määräysten yhdenmukaistamista 
IAEA:n kuljetusmääräysten vuoden 1996 laitoksen perusteella. 
Maaliskuussa 1997 pidetyssä kuljetusten turvallisuusnormeja käsittelevän IAEA:n neuvoa-antavan 
komitean (TRANSSAC) kokouksessa suhtauduttiin myönteisesti aloitteeseen radioaktiivisten aineiden 
turvalliseen kuljetukseen liittyvän komission toiminnan rahoittamisesta, ja todettiin tämän toiminnan 
arvokas panos IAEA:n määräysten jatkuvassa tarkistusprosessissa. Useat Euroopan unionin 
jäsenvaltiot kuitenkin huomauttivat, että nämä ponnistelut edellyttävät tulevina vuosina jatkuvaa ja 
25 Handbook for the CEC Database on Transport Emergencies Involving Radioactive Materials. J 
S Hughes, J Lombard, F Mathieu and K B Shaw. Euroopan yhteisöjen komissio. Lokakuu 1992. 
â? 
säännöllistä rahoitusta, jonka turvin voidaan kattaa ohjelman kaikki alueet ja jatkaa toimintaa pitkän 
aikavälin hankkeiden ensimmäisten vaiheiden pohjalta. 
4.3 Tuleva työ 
Kuljetusjärjestelyt heijastavat monien eri osa-alueiden, kuten aineiden, prosessien, kuljetusvälineiden 
ja suojeluperiaatteiden, kehitystä. Jotta voitaisiin ottaa riittävästi huomioon kehityksen mukanaan 
tuomat muutokset, yhteisöllä on oltava jatkuva kuljetusohjclma, jota tarkistetaan säännöllisesti. Useat 
nykyisistä hankkeista ovat vasta ensimmäisiä vaiheita pitkän aikavälin tutkimuksissa, joilla pyritään 
kehittämään merkittävästi kuljetusvaatimuksia ja -järjestelmiä. 
IAEA:n kuljetusmääräykset pannaan täytäntöön maailmanlaajuisesti kaikkein liikennemuotojen 
osalta: niitä on tarkistettu säännöllisesti ensimmäisestä, vuoden 1961 laitoksesta lähtien. Määräysten 
nykyinen laitos julkaistiin vuonna 1996; seuraava laitos sisältää uuden tarkistusjakson aikana 
kehitettyjä parannuksia. Tarkistuksia koskevat ehdotukset edellyttävät riittäviä perusteita, mukaan 
lukien asiaankuuluvat tekniset tutkimukset. Esimerkiksi siitä, että matala-aktiivisia ja pintasaastuneita 
kohteita koskevia vaatimuksia voidaan kehittää, ollaan laajalti yhtä mieltä. Jotta kuitenkin Euroopan 
unioni voisi esittää kuljetusvaatimusten parantamista koskevia valmiita ehdotuksia, tarvitaan useita 
vuosia kestävä riittävä tutkimusohjelma. 
Toinen esimerkki liittyy heikosti leviävien aineiden (LDM) hyväksymismenetelmiin. Määräysten 
mukaan LDM-aineet on hyväksyttävä kahden- tai monenvälisesti. Näin ollen osapuolten välinen 
yhteistoiminta on erittäin tärkeää, jotta kehitystyö olisi taloudellista ja tehokasta ja jotta voitaisiin 
edistää aikaisessa vaiheessa yhteistyötä Euroopan unionin jäsenvaltioiden eri laitosten ja toimijoiden 
välillä, mukaan lukien toimivaltaiset viranomaiset ja testilaitokset. Komissio on jo käynnistänyt 
tällaisen toiminnan kokeiluhankkeella, jossa kehitetään tcstimcncttclyjä, joiden perusteella 
radioaktiivisia aineita voidaan hyväksyä LDM-aineiksi. Koska testien kehittämiseen ja suorittamiseen 
tarvitaan voimakasta panostusta, näyttää todennäköiseltä, että Euroopan unionissa on kehitettävä 
yhteinen lähestymistapa ja mahdollisesti yhteinen testilaitos. Myös tämä on ala, jolla komissio voisi 
tukea ja edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistoimintaa. 
Kuljetuksia koskevat tutkimukset ovat tärkeitä myös muista syistä: niillä saadaan esimerkiksi tietoa 
aikaisemmista kokemuksista. Kuljetusten aikana sattuu onnettomuuksia ja vaaratilanteitapa niitä 
koskevat tiedot voivat auttaa välttämään jatkossa vastaavat tilanteet muualla. Kuljetusten 
turvallisuutta koskevat tiedot ja tiedottaminen ovat tärkeitä, ja kuljetusten seurausvaikutuksia koskevia 
tietoja antamalla voidaan saada yleisö suhtautumaan niihin myönteisemmin. Olisi pyrittävä Euroopan 
unionissa suoritettujen radioaktiivisten aineiden kuljetusten aiheuttamien säteilyannosten 
säännölliseen arviointiin (ST-1, kohta 304). Sen avulla saataisiin kattava kuva Euroopan unionin 
tilanteesta ja perusteltaisiin olemassa olevat määräykset tai vaihtoehtoisesti osoitettaisiin lisäsääntelyn 
tarve. 
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä hankkeisiin, joiden tavoitteena on parantaa kuljetusten 
turvallisuutta panemalla IAEA.n radioaktiivisten aineiden turvallista kuljetusta koskevien määräysten 
vuoden 1996 laitos täytäntöön Itä-ja Keski-Euroopan maissa ja uusissa itsenäisissä valtioissa. 
n 
LIITEI: YHTEENVETO TESTIVAATIMUKSISTA 
C-tyypin pakkaukset 
Asianmukaisia testejä ovat: 
• 6(U)-tyypin pakkauksiin ja tarvittaessa fissioituvien aineiden pakkauksiin sovellettavat testit 
(yksityiskohtainen selvitys työryhmän kolmannessa kertomuksessa) 
• puhkaisu~/rcpcytymistesti, jossa käytetään katkaistua kartionmuoloista esinettä, joka 
testattavan pakkauksen painosta riippuen joko pudotetaan 3 metrin korkeudesta pakkauksen 
päälle tai jonka päälle pakkaus pudotetaan 
• tiukennettu iämpötesti, joka on teknisesti samanlainen kuin B-tyypin pakkauksen lämpötesti 
mutta joka kestää 60 minuuttia 
• upotustesti veteen 200 metrin syvyyteen 
sekä törmäystesti, jossa testattava pakkaus törmää joustamattomaan kohteeseen 90 m/s:n nopeudella 
törmäyskulman ollessa sellainen, että pakkaukselle aiheutuvat suurimmat mahdolliset vauriot. 
Uraaniheksafluoridi 
Pakkaukset: 
• pakkausten on kestettävä vähintään 1,4 Mpa:n sisäinen testipaine; alle 2,8 Mpa.n 
testipaineella testatuille säiliöille vaaditaan kuitenkin kaikkien osapuolten hyväksyntä 
• pakkausten on läpäistävä A-tyypin pudotustcsti, jossa pudotuskorkeus on 0,3 -1,2 metriä 
pakkauksen massasta riippuen 
• pakkausten, jotka on suunniteltu siten, että niissä voi olla 0,1 - 9 000 kg 
uraaniheksafluoridia, on läpäistävä B-tyypin lämpötesti (800°C, 30 minuuttia) 
• yli 9 000 kg:tä sisältävien pakkausten on joko täytettävä lämpötcstin mukaiset vaatimukset 
tai niille on saatava kaikkien osapuolten hyväksyntä. 
Lisäksi jos pakkaus sisältää fissioituvaa uraaniheksafluoridia, sen on läpäistävä fissioituvien aineiden 
pakkauksille asetetut testivaatimukset (B-tyypin törmäys-ja lämpötestit) siten, etteivät venttiili ja 
pakkauksen muut, normaalisti erillään olevat osat eivät joudu kosketuksiin keskenään. Venttiili ei saa 
vuotaa lainkaan, ja sen on täytettävä kaikki muut toiminnalliset vaatimukset ennen kuin suunnittelija 
voi olettaa, että se on turvallisuusanalyyseissä edellytettävällä tavalla vesitiivis. 
Heikosti leviävät aineet (LDM) 
• 
• Heikosti leviävän aineen kokonaismäärää on rajoitettu siten, että suojaamattoman 
radioaktiivisen aineen säteilytaso ei saa ylittää 3 metrin päässä arvoa 10 mSv/h. 
C-tyypin törmäystestin ja tiukennetun lämpötcstin jälkeen ilmaan vapautuneiden 
kaasumaisten ja hiukkasmuodossa olevien (aerodynaaminen ekvivalenttihalkaisija enintään 
100 mikrometriä) aineiden määrä saa ylittää enintään 100-kertaiscsti radionuklidikohtaiset 
A2-arvot. 
Liuotustestissä, jossa aine upotetaan veteen seitsemäksi päiväksi, veden aktiivisuus saa ylittää 
enintään 100-kertaisesti A2-arvot. Tässä testissä on otettava huomioon myös edellä toisena 
selostetusta testistä aiheutuneet vauriot. 
Heikosti leviävää radioaktiivista ainetta sisältävä pakkaus on lisäksi suunniteltava siten, että 
mitkään heikosti leviävään aineeseen lisätyt, siihen varsinaisesti kuulumattomat 
ominaisuudet tai mitkään pakkauksen sisäiset osat eivät vaikuta haitallisesti heikosti leviävän 
radioaktiivisen aineen käyttäytymiseen. 
°x> 
PÄÄOSASTO XVn - ENERGIA 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN KULJETUKSEEN LIITTYVÄT TUTKIMUKSET - 1996 /1997 
Taulukko 1: NYKYISET HANKKEET, joille on myönnetty yhteisön rahoitusosuus toi -tuki 
Sopimus HANKTT 
B4-1020/D/96-... HANKE 
001 Evaluation of the safety of vitrified high level waste shipments from the UK to continental Europe by sea 
002 Assessment of the radiological risks from transport accidents involving Type A Packages 
003 Development of evaluation methods for the qualification of Low Dispersible Material (LDM) 
004 Safety assessment of Leaktightness Criteria for Radioactive Material Transport Packages: studies of seal stability and 
performance under thermal aging processes and resulting potential for material leakage 
005 Examination of the existing transport emergency arrangements in the Member States and the discussion of the benefits 
which result 
006 Further development of radiological criteria and requirements for the transport of LSA and SCO material 
007 Feasibility study on detection and monitoring systems and procedures to prevent illicit trafficking of radioactive and 
fissile material at sea ports in the EU Member States 
008 Practical implication of the adoption of exemption values in transport 
* Seuraavia englanninkielisiä hankkeita koskevia sopimuksia ei ole tarkoitus kääntää. 
(/J 
PÄÄOSASTO XVn - ENERGIA 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN KULJETUKSEEN LIITTYVÄT TUTKIMUKSET - 1996 
Sopimus 
B4-1020/D/96-HANKE 
Surveys on the events during transport 
Development of an event severity scale for incidents/accidents 
Harmonisation of methods for the nuclear criticality safety evaluation of transport packages 
012 Qualification experiments on the release behaviour of LSA material in accident conditions with mechanical impact 
013 Evaluation of external radiation levels from transport packages to the quantities and units specified by ICRP and ICRU, 
and in relation to the Basic Safety Standards of the EU 
014 Evaluation of the radiation protection options related to the Low Weight Packages - category III yellow 
015 Segregation of packages during transport 
016 Evaluation of codes for Analysing the Drop Test Performance of Radioactive Material Transport Containers 
017 Evaluation of safety of casks impacting different kinds of targets - Real Target Impact Studies 
018 Harmonisation of the Qualification of Procedures and Personnel (Guide of practice evaluation of events) 
PÄÄOSASTO XVn - ENERGIA 
RADIOAKTIIVISTEN AINEIDEN KULJETUKSEEN LIITTYVÄT TUTKIMUKSET - 1997 
Sopimus 
B4-1020/D/97-
~——•—-— — 
001 HANKE 
Harmonisierung der Methoden zur Bewertung der Verpackungssicherheit in Ûbereinstimmung mit den Vorschriften 
002 Risk Assessment for the transport of irradiated nuclear fuel in the NIS 
003 Evaluation of the Situation in the EC as regards Safety in the Transport of Radioactive Material and the Prospects for » 
the Development of such type of transport 
004 Emergency arrangements in the area of transport 
005 Harmonisation of the Performance of the Packages and the Level of intrinsic Safety of the Material 
"Analysis of Rail Accident Frequencies and Severity for the Assessment of Radioactive Material Transport Risk" 
006 Accident analysis of spent fuel shipping casks transported by rail 
LP 
LP 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 155 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 12 07 15 17 
Luettelonumero : CB-CO-98-237-FI-C 
ISBN 92-78-32958-4 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
/n 
*\