[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 20.9.2006

SEK(2006) 1164

KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA

Liitännäisasiakirja

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Koulutuksen parantaminen elintarvikkeiden turvallisuuden lisäämiseksi VAIKUTUSTENARVIOINNIN TIIVISTELMÄ

{KOM(2006) 519 lopullinen}{SEK(2006) 1163}

1. ASIAKIRJAN TARKOITUS

T ämä asiakirja on komission tiedonantoon ”Koulutuksen parantaminen elintarvikkeiden turvallisuuden lisäämiseksi”[1] liittyvän vaikutustenarvioinnin tiivistelmä.

2. YLEISTÄ TAUSTAA

E U:n lainsäädännössä[2] säädetään, että komissio järjestää koulutusta niille jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten henkilökuntaan kuuluville, jotka tarkastavat, että EU:n elintarvike- ja rehulainsäädäntöä, eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevia vaatimuksia sekä kasvien terveyttä koskevia vaatimuksia noudatetaan. Tällaiseen koulutukseen voi osallistua henkilöstöä myös yhteisön ulkopuolisista maista ja erityisesti kehitysmaista.

Koulutuksen tavoitteena on parantaa yhteisön sääntöjen ja standardien tuntemusta ja saada merkittävässä määrin yhtenäistettyä valvontatoimenpiteitä ja valvontaviranomaisten valvonnan pohjalta tekemiä päätöksiä. Oletuksena on, että yhdenmukaisempi ja suuremmalla asiantuntemuksella toteutettu virallinen valvonta auttaa parantamaan kuluttajansuojan tasoa kaikkialla EU:ssa ja lisäämään elintarvikealan toimijoiden varmuutta, koska kaikilla olisi tasapuoliset toimintaedellytykset.

Jos yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevaa henkilöstöä osallistuu EU:n tarjoamaan koulutukseen, EU:n terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevien standardien ja tuontimenettelyjen tuntemuksen oletetaan kohentuvan. Tästä on hyötyä elintarvikkeita, rehuja, eläviä eläimiä ja kasveja EU:hun tuoville yhteisön ulkopuolisille maille. EU:n sääntöjen ja menettelyjen paremman tuntemuksen oletetaan myös vähentävän erityisesti kehitysmaiden vaikeuksia saattaa tuotteitaan EU:n markkinoille ja parantavan EU:n elintarvikenormien noudattamista. Tällöin puolestaan voidaan vähentää ja yksinkertaistaa tuonnin yhteydessä harjoitettavaa terveyteen ja kasvinsuojeluun liittyvää valvontaa.

3. KOULUTUS TÄLLÄ HETKELLÄ

Komission terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto alkoi vuonna 2006 järjestää kursseja, joiden avulla koulutettiin kyseisen vuoden aikana lähes 1 500 osallistujaa. Komissio julkaisi tätä tarkoitusta varten joitakin tarjouskilpailuja, jotka koskivat erityyppisiä aiheita, kuten elintarvikkeiden tuontivalvontamenettelyjä rajatarkastusasemilla, elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien hallintojärjestelmien toteuttamista sekä tällaisten järjestelmien tarkastamista, eläimistä saatavien sivutuotteiden asianmukaista käsittelyä ja hävittämistä sekä eläinten tainnuttamista ja lopettamista (teurastamoissa tai tautien torjunnan yhteydessä) koskevia hyvinvointinormeja. Joitakin kursseja järjestettiin nimenomaisesti kehitysmaiden avustamiseksi. Näillä kursseilla käsiteltiin hedelmien, vihannesten ja kalastustuotteiden tuontimenettelyjä, ja ne oli suunnattu Afrikasta, Aasiasta ja Latinalaisesta Amerikasta tuleville osallistujille. Yhdellä kurssilla käsiteltiin lintuinfluenssan torjuntaa, ja se oli suunnattu Kaakkois-Aasian maille.

Vuonna 2006 saadun kokemuksen perusteella näyttää siltä, että jäsenvaltiot ja yhteisön ulkopuoliset maat arvostavat komission aloitetta suuresti. Tämän vuoksi on tärkeää vahvistaa koulutustoimia ja varmistaa koulutusohjelman asianmukainen hallinnointi ja toteuttaminen.

4. KOULUTUS TULEVAISUUDESSA

Komissio on pohtinut tiettyjä koulutuksen järjestämistä näillä aloilla koskevaan tulevaan toimintaansa liittyviä eri vaihtoehtoja:

1. Ei tehdä mitään. Tämän vaihtoehdon ei katsota tarjoavan asianmukaista ratkaisua. Jos EU:n tasolla ei ole käytössä yhdenmukaistettua toimintamallia, seurauksena saattaa olla, että yhteisön lainsäädäntö pannaan eri puolilla EU:ta täytäntöön eri tavalla. Tästä on todennäköisesti seurauksena suojatason vaihtelu maasta toiseen, millä saattaa olla kielteisiä vaikutuksia sisämarkkinoihin. Tuontivalvontamenettelyjen laatu ja johdonmukaisuus saattavat kärsiä, mikä vaikuttaisi kielteisesti yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävään kauppaan.

2. Vaihdetaan kokemuksia kansallisten koulutuselinten kesken . Jotkin jäsenvaltiot ovat jo jonkin aikaa järjestäneet kursseja valvontahenkilöstölleen. Kaikki jäsenvaltiot eivät ole edenneet koulutuksen järjestämisessä yhtä pitkälle, mutta joillakin jäsenvaltioilla näyttää kuitenkin olevan yksi tai useampi koulutuselin, jolla on käytettävissään erittäin päteviä kouluttajia. Yhteistyöjärjestelmän kehittämistä olisi tarkasteltava lisää, mutta tämä ratkaisu ei todennäköisesti voi täyttää kaikkia tarpeita. Järjestelyä ei voida tämän vuoksi pitää ainoana ratkaisuna.

3. Organisoidaan ja kehitetään yhteisön koulutusstrategia elintarvikkeiden turvallisuuden lisäämiseksi. Jäsenvaltiot ovat paljolti yksimielisiä siitä, että EU:n tason koulutus on välttämätöntä. Tähän näkemykseen vaikuttaa se, että katsotaan olevan tarpeen kehittää laaja-alainen toimintamalli sellaisten tiettyjen näkökohtien osalta, jotka kaikkien jäsenvaltioiden on ymmärrettävä samalla tavalla. Koulutusta on lisäksi järjestettävä yhteisön ulkopuolisille maille ja erityisesti kehitysmaille. Tällainen koulutus olisi yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutettava yhteisön järjestelmän avulla.

4. Parannetaan lainsäädäntöä . Elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan laaja-alaisiin tavoitteisiin on päästy. Uusista säännöistä lähivuosina saatava kokemus osoittaa, onko parantamisen varaa vieläkin. Jos lisäparannukset ovat tarpeen, ne koskevat yksityiskohtien muuttamista, eikä merkittäviä uusia säädösaloitteita tarvita. Uudella lainsäädännöllä ei mitenkään voida korvata koulutuksen tarvetta, eikä tätä vaihtoehtoa näin harkita tulevaa EU:n koulutusstrategiaa määriteltäessä.

Komissio katsoo, että koulutusta on järjestettävä EU:n tasolla ja että on kehitettävä sellainen koulutusstrategia, jonka avulla voidaan täydentää niitä koulutustoimia, jotka voidaan paremmin toteuttaa kansallisella tasolla.

Koulutettavien asianmukaiseksi määräksi vuodessa katsotaan keskimäärin 6 000 koulutettavaa (noin 10 prosenttia mahdollisista koulutettavista). Tällainen koulutusvolyymi on teknisesti toteutettavissa, ja sen avulla voidaan hyvin varmistaa, että edustava määrä kohdepopulaatiosta saa koulutusta. Jotta tähän tavoitteeseen päästäisiin, on analysoitu muutamia toteutusvaihtoehtoja: komission hallinnoimat sopimukset, erikoistunut komission yksikkö, sääntelyvirasto ja koulutustoimien toteutuksesta vastaava toimeenpanovirasto.

Komissio aikoo tarkastella näistä mahdollisuuksista tarkemmin sitä, jonka mukaan toimeenpanovirasto vastaisi koulutusohjelman toteuttamisesta. Komissio voisi tällöin keskittyä ydintoimintoihinsa eli vahvistaa koulutuksen prioriteetit ja koulutusohjelman ja tarkistaa koulutuksen laatua. Tämän vaihtoehdon taustalla on ajatus, että komission ei pitäisi luopua koulutustoimien valvonnasta, että sen olisi taattava koulutuksen eurooppalainen ulottuvuus ja että sen olisi käytettävä voimavarojaan taloudellisesti. Muut koulutuksen järjestämistä koskevat vaihtoehdot (erikoistunut komission yksikkö tai sääntelyvirasto) eivät mittavien henkilöstö- ja taloudellisten resurssivaatimusten vuoksi näytä asianmukaisilta.

5. RAHOITUKSEEN LIITTYVÄT NÄKÖKOHDAT

Vuonna 2006 järjestettyjen eri koulutustoimien käynnistysvaiheessa saadun kokemuksen perusteella vuotuisen koulutusohjelman kokonaiskustannusten arvioidaan vaihtelevan 19,8 miljoonasta eurosta (alkuvuosina) 13,2 miljoonaan euroon ottaen huomioon tietyt tekijät, kuten osallistujien lukumäärä vuodessa, kurssin keskimääräinen kesto ja osallistujien lukumäärä kurssia kohden. Alkuvaiheen korkeammat kustannukset selittyvät (erityisesti kehitysmaista tulevien) osallistumispyyntöjen lukumäärällä, jonka odotetaan alkuvaiheessa olevan suuri. Koulutettavien lukumäärä saattaa nousta jopa 9 000:een, mutta kahden ensimmäisen vuoden jälkeen osallistumispyyntöjen odotetaan vähenevän.

Jos koulutukseen osallistuu odotusten mukaisesti 6 000 henkeä vuodessa, koulutusohjelman toteuttamisen arvioitujen kokonaiskustannusten oletetaan vuodesta 2011 lähtien toimeenpanovirastovaihtoehdon osalta olevan 14 767 000 euroa. Vaikutustenarvioinnista käy lisäksi ilmi, että toimeenpanoviraston avulla koulutusohjelma voidaan todennäköisesti toteuttaa muita vaihtoehtoja edullisemmin: komission hallinnoimien sopimusten kustannukset olisivat 15 168 000 euroa ja erikoistuneen komission yksikön kustannukset 17 141 143 euroa.

[1] Ks. asiakirja KOM(2006) 519.

[2] Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen

mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29. huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882 51 artikla (EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1).