PERUSTELUT

1.Ehdotuksen kohde

Tämä ehdotus koskee päätöstä Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehdyn yleissopimuksen pysyvän komitean Strasbourgissa, Ranskassa, 3.–6. joulukuuta 2019 pidettävässä 39. vuosittaisessa kokouksessa unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta, silloin kun pysyvän komitean on määrä tehdä päätös kahdesta muutoksesta yleissopimuksen liitteeseen II ja liitteeseen III.

2.Ehdotuksen tausta

2.1.Yleissopimus Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta

Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehdyn yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, tarkoituksena on suojella Euroopan luonnonvaraista kasvistoa ja eläimistöä ja niiden elinympäristöä, varsinkin niitä, joiden suojelu vaatii usean valtion yhteistyötä. Kyseessä on hallitustenvälinen sopimus, joka on tehty Euroopan neuvoston johdolla. Yleissopimus tuli voimaan 1. kesäkuuta 1982.

Euroopan unioni on ollut yleissopimuksen sopimuspuoli 1. syyskuuta 1982 lähtien. Tällä hetkellä yleissopimuksella on 51 sopimuspuolta, mukaan lukien kaikki EU:n jäsenvaltiot.

2.2.Pysyvä komitea

Pysyvä komitea on yleissopimuksen päätösvaltaa käyttävä elin, jolla on valtuudet arvioida lajien suojelun tasoa ja tarvittaessa tarkistaa lajien luetteloa yleissopimuksen liitteissä. Pysyvän komitean tehtävät luetellaan yleissopimuksen 13–15 artiklassa. Se kokoontuu vähintään kahden vuoden välein ja kun sopimuspuolten enemmistö sitä pyytää. Pysyvän komitean tavaksi on tullut kokoontua joka vuosi.

Yleissopimuksen 17 artiklan mukaisesti sopimuspuolista kahden kolmasosan enemmistön pitää hyväksyä liitteiden muutos.

2.3.Pysyvän komitean suunniteltu säädös

Strasbourgissa, Ranskassa 3.–6. joulukuuta 2019 järjestettävässä yleissopimuksen pysyvän komitean 39. vuosittaisessa kokouksessa on määrä hyväksyä päätös, joka koskee muutoksia yleissopimuksen liitteeseen II ja liitteeseen III, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on muuttaa yleissopimuksen liitettä II ja liitettä III yleissopimuksen 17 artiklan mukaisesti.

Yleissopimuksen 17 artiklan mukaisesti suunniteltu säädös tulee voimaan kaikkiin sopimuspuoliin nähden kolme kuukautta pysyvän komitean hyväksynnän jälkeen, jollei kolmannes sopimuspuolista ole ilmoittanut vastustavansa muutosta. Muutos tulee voimaan niihin sopimuspuoliin nähden, jotka eivät ole esittäneet vastalausetta.

3.Unionin puolesta otettava kanta

Norja toimitti ehdotuksen valkoposkihanhen (Branta leucopsis) siirtämisestä liitteestä II (Täysin rauhoitetut eläinlajit) liitteeseen III (Suojeltavat eläinlajit – sääntely on mahdollista). Ehdotuksen tueksi esitettyjen perustelujen mukaan valkoposkihanhen koko kannan koko on lisääntynyt kymmenkertaiseksi 1980-luvulta (112 000) vuoteen 2010 (1 319 000). Tähän on ollut syynä muun muassa maatalouden tehostaminen, jonka myötä saataville on tullut suuria määriä ravintoa. Näin ollen laji ei enää tarvitse tiukkaa suojelua koko levinneisyysalueellaan.

Pysyvän komitean suunnitellun päätöksen aihe koskee aluetta, jolla unionilla on yksinomainen ulkoinen toimivalta SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska kyseinen alue kuuluu jo suuressa määrin yhteisten sisäisten sääntöjen piiriin (lintudirektiivi). Tämän vuoksi on tarpeen, että neuvosto tekee päätöksen pysyvän komitean 39. kokouksessa unionin puolesta esitettävästä kannasta suunniteltuun säädökseen.

Ehdotus ei vastaa valkoposkihanhen tämänhetkistä oikeudellisen suojelun tasoa lintudirektiivin perusteella, koska sitä ei luetella direktiivin liitteessä II (lajit, joita voidaan metsästää). Laji mainitaan lintudirektiivin liitteessä I (edellyttää erityisten suojelualueiden nimeämistä).

Luonnos yhden lajin hoitosuunnitelmaksi valkoposkihanhea varten hyväksyttiin Afrikan ja Euraasian muuttavien vesilintujen suojelemisesta tehdyn sopimuksen (AEWA) sopimuspuolten 7. kokouksessa, jotta voidaan puuttua erittäin nopeaan kannan kasvuun ja erityisesti siitä aiheutuviin ongelmiin (maataloudelle aiheutuvat vahingot sekä riskit lentoturvallisuudelle). Suunnitelma mahdollistaa levinneisyysalueella olevissa valtioissa avustamisen päätöksentekoprosessissa, joka liittyy poikkeusten soveltamiseen. Tähän kuuluisivat poikkeusten kumulatiivisten vaikutusten säännöllinen arviointi sekä kannan tilan ja maataloudelle aiheutuvien vahinkojen tai lentoturvallisuuteen kohdistuvien riskien kehittymisen seuranta. Se helpottaa tietojen vaihtoa ja mahdollisesti poikkeustoimenpiteiden koordinointia levinneisyysalueella valtioissa, jotta voidaan parantaa poikkeustoimenpiteiden tehokkuutta ja välttää tahattomia vaikutuksia lentoreittien osalta.