KOMISSION KERTOMUS EUROOPPA 2020 -HANKEJOUKKOLAINOJA KOSKEVAN ALOITTEEN PILOTTIVAIHEEN VÄLIKERTOMUS /* COM/2013/0929 final */





EUROOPPA 2020 -HANKEJOUKKOLAINOJA KOSKEVAN ALOITTEEN PILOTTIVAIHEEN VÄLIKERTOMUS 1. TAUSTA Asetuksessa (EU) N:o 670/2012 edellytetään, että Eurooppa 2020 -hankejoukkolainoja koskevan aloitteen pilottivaiheesta laaditaan välikertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Hankejoukkolainoja koskeva aloite on Euroopan komission ja Euroopan investointipankin, jäljempänä ’EIP’, laatima riskinjakoväline. Sen tavoitteena on auttaa hankkeita toteuttavia yrityksiä laskemaan liikkeeseen hankejoukkolainoja, jotka houkuttavat vieraan pääoman markkinoiden sijoittajia Euroopan laajuisten liikenneverkkojen (TEN-T) ja Euroopan laajuisten energiaverkkojen (TEN-E) aloilla sekä televiestintä- ja laajakaistaverkkojen aloilla. Koska näin laajan innovatiivisen välineen valmisteluun ja uusien infrastruktuurihankkeiden valmistelemiseen, niitä koskeviin hankintamenettelyihin ja niistä sopimiseen tarvittava aika on merkittävä, EU on varannut hankejoukkolainoja koskevan aloitteen pilottivaiheen talousarvioksi 230 miljoonaa euroa[1], jotta sidosryhmät voivat tutustua uuteen välineeseen konkreettisten toimien kautta. Marraskuun 7. päivänä 2012 alkaneessa pilottivaiheessa[2] EIP voi hyväksyä 31. joulukuuta 2014 saakka hankkeita, joissa maksuedellytysten on täytyttävä viimeistään 31. joulukuuta 2016. Täysimääräinen toteuttaminen tapahtuu osana Verkkojen Eurooppa -välinettä, joka kuuluu monivuotiseen rahoituskehykseen 2014–2020. Tämä kertomus, joka on laadittu yhteistyössä EIP:n kanssa, kattaa ensimmäiset 12 kuukautta marraskuusta 2012 marraskuuhun 2013. Siinä käsitellään edistymistä hankkeiden hyväksymisessä ja rahoituksessa. Kertomuksessa analysoidaan pilottivaiheessa saatuja kokemuksia ja tuodaan esiin mahdollista synergiaa ja mittakaavaetuja, jotka voitaisiin saada aikaan Verkkojen Eurooppa -välineen puitteissa. Verkkojen Eurooppa -välineen rooli voitaisiin maksimoida luomalla synergiaa avustusten ja rahoitusvälineiden, esimerkiksi hankejoukkolainojen, Euroopan laajuisille liikenneverkoille tarkoitettujen lainavakuusvälineiden (LGTT) ja ohjelmatukitoimien, yhdistelmällä. Kertomuksen tukena esitetään alustavat tulokset riippumattomasta ulkoisesta arvioinnista, jolla kartoitetaan hankejoukkolainoista saatuja tuloksia suhteessa poliittisiin tavoitteisiin sekä vieraan pääoman markkinoita laajemmin. Arviointi saadaan päätökseen vuoden 2014 ensimmäisellä neljänneksellä. Pilottivaiheesta tehdään myös vuonna 2015 riippumaton arvio, joka antaa tarkemman kuvan EU:n varojen käytön tehokkuudesta ja tuloksellisuudesta. 2. POLITIIKAN TAUSTA Infrastruktuuri-investoinnit ovat edelleen kiistattoman tärkeitä tulevan kasvupotentiaalin ja työpaikkojen luomisen kannalta. Taloudellisesti ja rahoituksellisesti toteuttamiskelpoisilla infrastruktuurihankkeilla voi olla merkittävä suhdanteita tasoittava vaikutus, ja ne voivat parantaa tuottavuutta ja johtaa työpaikkojen luomiseen. Samalla markkinoillepääsyä helpottava infrastruktuuri tukee Euroopan kilpailukykyä. Jotta Eurooppa kykenee vastaamaan Eurooppa 2020 -strategian toteuttamiseen liittyviin haasteisiin, se tarvitsee infrastruktuuriin kohdistuvaa merkittävää investointivolyymiä ja monipuolisia rahoitusmalleja. Komissio on todennut jäsenvaltioiden arvioitujen investointitarpeiden perusteella, että TEN-T:n, TEN-E:n ja tieto- ja viestintätekniikan aloille tarvitaan vuosina 2011–2020 noin biljoona euroa. EU:n jäsenvaltioiden julkisen talouden vakauttamistoimenpiteet ovat jatkuneet viime vuosina, ja tämä on vaikuttanut julkisiin infrastruktuuri-investointeihin ja hankevarantojen valmisteluun. Verkkojen Eurooppa -välineeseen kohdennettujen EU:n määrärahojen avulla voidaan rahoittaa energia- ja liikenneverkkojen puuttuvat lenkit ja nopeiden laajakaistaverkkojen infrastruktuurin ulottaminen kaikkialle EU:hun.[3] Yksityisen sektorin osallistuminen tällaisten hankkeiden pitkän aikavälin rahoittamiseen on kuitenkin edelleen keskeisen tärkeää. Hankejoukkolainoja koskeva aloite on yksi Euroopan komission toteuttamista politiikkatoimista edellä esitettyjen haasteiden ratkaisemiseksi. Laajempaa vaikutusta odotetaan vuoden 2014 ensimmäisellä neljänneksellä toteuttaviksi suunnitelluista Euroopan talouden pitkäaikaista rahoitusta koskevan vihreän kirjan jatkotoimista, rahoitusmarkkinoiden sääntelyn uudistamisesta ja yleisestä makrotalouden ympäristön ja sääntelyn vakaudesta alojen tasolla. Hankejoukkolainoja koskeva aloite on toiminut onnistuneesti katalysaattorina infrastruktuuri-investointien markkinoiden elvyttämisessä. Vuonna 2013 markkinoille tuli useita hankejoukkolainojen rahoitusvaihtoehtoja ilman EU:n tukeakin. Aloite sopii hyvin G20-ryhmän ja OECD:n tasoilla käytävään kansainväliseen keskusteluun, joka koskee infrastruktuurin erottamista omaksi omaisuusluokakseen. Aloitteen tavoitteet vastaavat hyvin myös marraskuussa 2013 pk-yrityksistä ja infrastruktuurirahoituksesta raportin laatineen neuvoston asettaman korkean tason asiantuntijaryhmän tavoitteita. 3. MARKKINOIDEN KEHITYS VUODESTA 2011 Sekä julkisen että yksityisen sektorin tekemät infrastruktuuri-investoinnit ovat vähentyneet Euroopassa vuodesta 2007. Julkisella sektorilla syynä ovat olleet pääasiassa budjettirajoitukset, jotka ovat aiheuttaneet muutoksia varojenkäytön painopisteisiin ja infrastruktuurisuunnitelmiin. Julkisen sektorin investointien on odotettu täydentävän yksityisen sektorin investointeja, mutta talouden ja rahoituksen epävarmuus on johtanut siihen, että hankkeiden toteuttajat ovat panneet hankkeitaan jäihin esimerkiksi energian ja tieto- ja viestintätekniikan/laajakaistan kaltaisilla aloilla, joilla investointien täytyy olla suuria, jotta verkkoja voidaan uudistaa, ja joilla yksityisen sektorin rahoitus on hallitsevassa asemassa. Kuten kuviosta 1 käy ilmi, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeiden kautta infrastruktuuriin suunnattu yksityisen sektorin rahoitus ei ole vielä elpynyt kriisiä edeltävälle tasolle (25–30 miljardia euroa), joka ei sekään riittänyt EU:n infrastruktuuritarpeisiin. Tämä johtuu osittain luottovakuuttajien toiminnan vähentymisestä. Vuosina 2010 ja 2011 koetun osittaisen elpymisen jälkeen vuonna 2012 julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeisiin liittyvien, maksukelpoisuuden saavuttaneiden toimien arvo Euroopassa oli yhteensä 11,7 miljardia euroa. Tämä on 35 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2011 (17,9 miljardia euroa) ja vähiten sitten vuoden 2003. Tämä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeiden ja hankerahoituksen volyymin väheneminen osoittaa ensinnäkin sitä, että hankevaranto on pieni ja hankkeita on valmisteilla vähän, ja toiseksi sitä, että eräillä aloilla ja eräissä maissa, joita finanssikriisi koettelee eniten, pitkäaikaista rahoitusta ei ole saatavilla. Euroopan julkisen ja yksityisen sektorin kumppanihankkeiden markkinavolyymi (milj. euroa) - 2003-2012 || Lähde: EPEC Kun markkinoita tarkastellaan laajemmin Verkkojen Eurooppa -välineen alojen mukaan, infrastruktuurien rahoitus väheni 18 miljardiin euroon vuonna 2012, kun vuonna 2011 määrä oli 28 miljardia euroa. Myös toimia oli vähemmän. Hankkeiden arvosta liikenteen alan osuus oli 14,1 miljardia euroa, energiaverkkojen osuus 3,3 miljardia euroa ja televiestintäalan osuus 0,5 miljardia euroa. Kuvio 2 Vuoden 2013 alkupuoliskolla toimien volyymi Verkkojen Eurooppa -välineen aloilla lisääntyi EU28:ssa 33 prosenttia eli 12,2 miljardiin euroon vuoden 2012 alkupuoliskon 9,2 miljardista eurosta. Toimia oli hieman vähemmän (12, kun vuonna 2012 niitä oli 15), ja toimen keskikoko vuonna 2013 (1 miljardi euroa) oli 66 prosenttia suurempi kuin vuonna 2012 (0,6 miljardia euroa). Tämä johtuu eritoten vuoden 2013 monista jälleenrahoitustoimista (Open Grid Europe, Brebemin maksullinen tie). Pankit jatkavat liiketoimintamalliensa tarkistamista. Eräät niistä ovat jälleen halukkaita antamaan lainaa hankkeita varten, vaikkakin aiempaa lyhyemmillä erääntymisajoilla kuin ennen kriisiä. Toiset ovat kehittämässä kapasiteettiaan hankkia ja tarjota hankerahoitusta reaktiona siihen, että institutionaalisten sijoittajien roolin odotetaan kasvavan aiempaa suuremmaksi. Jotkut tahot ovat tulkinneet tämän kehityksen merkiksi pankkirahoituksen elpymisestä. Meidän arviomme kuitenkin on, että pankit eivät tarjoa tarpeeksi velkarahoitusta EU:n infrastruktuuritarpeiden täyttämiseksi. On olemassa todellinen riski, että infrastruktuurimenojen rooli kasvun ja työpaikkojen edistäjänä finanssikriisin jälkeen on vähäinen, ellei vaihtoehtoisia rahoituslähteitä kyetä kehittämään. Markkinoille on tullut useita vakuutusyhtiöitä ja infrastruktuuriin keskittyviä velkarahastoja, jotka ovat tarjonneet etuoikeutettua tai toissijaista lainaa ensi- tai jälkimarkkinoilla. Eräät vakuutusyhtiöt ovat perustaneet infrastruktuurien rahoittamista varten sisäisiä tiimejä, joiden tarkoituksena on kasvattaa niiden saamaa markkinaosuutta. Toiset taas toimivat hoidettujen tilien kautta. Useissa tapauksissa ensimmäiset hankkeet ovat saavuttaneet maksukelpoisuuden, vaikka suurin osa niistä onkin ollut vaatimattoman kokoisia ja varsin yksinkertaisia sosiaalisen infrastruktuurin hankkeita (esim. opiskelija-asuntoja) Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja niiden rahoitus on tullut pääosin suunnatuista anneista, ei julkisista joukkolainoista. Monet pienet paikallistason toimet ovat greenfield-investointeja, mutta suuret kansallisen tason hankkeet edellyttävät usein jälleenrahoitusta ja brownfield-investointeja. Näin voidaan todeta, että vaikka perinteinen pankkirahoitus on edelleen tärkeää, edellä esitetyn kaltaisten ja muiden uusien toimijoiden on mahdollista alkaa tarjota yksityisen sektorin rahoitusta infrastruktuurihankkeisiin vieraan pääoman markkinoiden kautta. Tämä on hankejoukkolainoja koskevan aloitteen keskeinen tavoite. 4. HANKEJOUKKOLAINOJA KOSKEVAN ALOITTEEN TAVOITTEET Hankejoukkolainoja koskevalla aloitteella pyritään tarjoamaan konkreettinen väline kriisin jälkeiseen talouden elvyttämiseen. Sillä on kaksi päätavoitetta: - lisätä investointeja Euroopan kannalta tärkeisiin hankkeisiin Euroopan laajuisilla liikenne-, energia- ja laajakaista-alojen hankkeisiin, joilla on selvää EU:n lisäarvoa, ja edistää näin elpymistä kriisiä edeltävälle tasolle ja - helpottaa institutionaalisten sijoittajien vahvempaa osallistumista vieraan pääoman markkinoiden pitkäaikaiseen rahoitukseen, jota suunnataan taloudellisesti toteuttamiskelpoisiin hankkeisiin näillä aloilla. Hankejoukkolainoja koskevalla aloitteella on tarkoitus täydentää olemassa olevia hankerahoituslähteitä ja tarjota uskottava vaihtoehto muiden velkarahoituslähteiden (pankit ja uudet velkarahastot) kautta. Näin lisätään käytettävissä olevia rahoituslähteitä, mutta myös puututaan epätyydyttävään investointitilanteeseen ja parannetaan rahoituksen edellytyksiä. Hankejoukkolainoja koskevan aloitteen perimmäinen tavoite on parantaa infrastruktuurien houkuttavuutta yksityisten sijoittajien kannalta. Hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävällä järjestelyllä, jota EIP toteuttaa hankejoukkolainoja koskevan aloitteen kautta, pyritään poistamaan kuilu yksityisesti rahoitettujen infrastruktuurihankkeiden tyypillisesti alhaisen luottoluokituksen ja sijoittajien korkeampien tavoiteluokitusten väliltä. Näin voitaisiin monipuolistaa rahoituslähteitä, helpottaa laina-aikojen noudattamista ja vähentää rahoituskustannuksia. Hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävä järjestely voidaan toteuttaa seuraavissa muodoissa: - rahoitusvaroin katettuna heikomman etuoikeusluokan lainana (hankkeeseen annettu suora laina, joka mahdetaan takaisin vasta, kun etuoikeutetut lainat on hoidettu) tai - järjestelynä, jota ei kateta rahoitusvaroin, eli ehdollisena rahoitusjärjestelynä, joka muuttuu käyttöön otettaessa heikomman etuoikeusluokan lainaksi. Hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävä järjestely kohdistuu joukkolainoihin, joiden luottoluokitus on A–, jotta suurin osa institutionaalisista sijoittajista voisi hankkia niitä. Harva institutionaalinen sijoittaja on nyt valmis ottamaan lisäriskejä hankkimalla mezzanine-etuoikeusluokkiin kuuluvia joukkolainoja, joten hankejoukkolainoja koskevan aloitteen tavoitteet – saada markkinoille kriittinen massa sijoittajia, lisätä yhdenmukaisuutta ja kehittää markkinoiden kypsyyttä – ovat edelleen tähdellisiä. Hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävällä järjestelyllä puututaan hankkeiden erityisiin riskeihin rakennus- ja toimintavaiheissa, kun rahoitusprofiilin parantamiseksi tarjotaan lisää likviditeettiä ennakoimattomissa tilanteissa. Koska hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävässä järjestelyssä saatava etuoikeusasema on parempi kuin oman pääoman sijoittajilla, mutta heikompi kuin vieraan pääoman sijoittajilla, joukkolainojen luottoluokitus paranee. EU:n rahoitusosuus hankejoukkolainoja koskevaan aloitteeseen kattaa osittain EIP:n lisäriskin, joka aiheutuu sitoutumisesta tavallista riskialttiimpiin toimiin kattamalla hankesalkun suuririskisin osa tiettyyn enimmäismäärään asti. Näin EIP voi tukea enemmän toimia kuin muutoin olisi mahdollista. Hankkeiden on vastattava unionin suuntaviivoja, joissa vahvistetaan näiden kolmen alan tukikelpoisuusperusteet. Niiden on myös tuotettava vakaa ja riittävän suuri kassavirta ja oltava taloudellisesti terveitä ja teknisesti toteuttamiskelpoisia. 5. TULOKSET Hankejoukkolainoja koskevan aloitteen pilottivaihe alkoi 12 kuukautta sitten. Sen puitteissa EIP:n valtuusto hyväksyy hankkeita vuoden 2014 loppuun saakka, ja hankkeiden maksukelpoisuus on saavutettava vuoden 2016 loppuun mennessä. Tähän mennessä EIP:n valtuusto on hyväksynyt kahdeksan energia- ja liikennehanketta, jotka soveltuvat hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävään järjestelyyn useissa EU:n jäsenvaltioissa. Lisäksi EIP on osoittanut hankejoukkolainojen toteutettavuuden vähentämällä joukkolainojen luottoriskiä kahdessa hyväksytyistä hankkeista (joista EU tuki vain toista budjettirajoitusten vuoksi). Kolmas järjestely allekirjoitettaneen pian. 5.1. EIP:n hyväksymät hankkeet Hankkeet ovat monenlaisia useissa jäsenvaltioissa toteutetuista moottoritiehankkeista Saksassa sijaitsevan offshore-tuulivoimalan verkkoyhteyshankkeeseen ja Italiassa ja Espanjassa toteutettavaan kaasuvarastohankkeeseen. EIP työskentelee laajakaistan suhteen proaktiivisesti toteuttamiskelpoisen hankevarannon aikaansaamiseksi. Taulukko 1: Politiikka || Hanke || Maa || Luottoriskin vähentämisjärjestelyn arvioitu suuruus (milj. euroa) TEN-T || Moottoritie || Belgia || 150 TEN-T || Moottoritie || Saksa || 120 TEN-T || Moottoritie || Yhdistynyt kuningaskunta || 200 TEN-E || Verkkoyhteydet useille offshore-tuulivoimaloille || Yhdistynyt kuningaskunta || 150 TEN-E || Kaasuvarasto || Espanja || 200 TEN-E || Kaasuvarasto (1) || Italia || 200 TEN-T || Moottoritie || Slovakia || 200 TEN-E || Verkkoyhteydet useille merellä sijaitseville tuulivoimaloille || Saksa || 170 Hyväksytty yhteensä || || || 1 390 (1) Jos EU:n rahoitusta on saatavissa. Luetteloa saatetaan täydentää EIP:n valtuuston ennen vuoden 2014 loppua hyväksymillä hankkeilla. Luottoriskiä vähentäviä järjestelyjä voidaan myöntää pilottivaiheessa noin kolme kertaa EU:n rahoitusosuuden (230 miljoonaa euroa) verran eli noin 700 miljoonaa euroa. Tuettava etuoikeutettujen lainojen volyymi on lopulta 15–20 kertaa EU:n rahoitusosuuden suuruinen. Kahdeksan hyväksytyn hankkeen etuoikeudettomat järjestelyt ylittävät 700 miljoonaa euroa, mutta käyttö on todennäköisesti tätä vähäisempää, sillä hankejoukkolaina, johon liittyy luottoriskiä vähentävä järjestely, on tyypillisesti yksi useista rahoitusvaihtoehdoista, jonka hankeyritys ja/tai myöntävä viranomainen voi valita. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Slovakian moottoriteiden rakentamiseen ei liity hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävää järjestelyä, sillä hankekohtaisista syistä hankkeiden luokitus on riittänyt varojen hankkimiseen joukkolainamarkkinoilta ilman järjestelyn ansiosta saatavaa korkeampaa luokitustakin. Hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävän järjestelyn olemassaolo rahoitusvaihtoehtona on kuitenkin auttanut hintapaineen ylläpitämistä näiden kahden hankkeen suhteen. Näin on voitu varmistua, että lopputulos antaa vastinetta kyseisen hankintaviranomaisen rahoille. 5.2. EIP:n tukemat hankejoukkolainat EIP on tukenut 1,4 miljardin euron joukkolainan liikkeeseenlaskua Castorin kaasuvarastoa[4] varten ilman EU:n määrärahoja, sillä komission rahoitusosuutta varten tarvittu määrä ylitti saatavissa olevat määrärahat. Ensimmäinen hankejoukkolaina Heinäkuussa 2013 käynnistettiin ensimmäinen 1,4 miljardin euron hankejoukkolaina, joka erääntyy joulukuussa 2034. Sen kuponki on 5,756 % ja tuottoero 100 peruspistettä Espanjan valtion joukkolainoihin nähden. Joukkolainoilla on rahoitettu maanalaisen kaasuvaraston ja siihen liittyvien laitteistojen rakentamista ja toimintaa Espanjassa Välimeren pohjoisrannikolla. Standard & Poor's on antanut joukkolainoille BBB-luokituksen. Joukkolainaan osallistui 30 sijoittajaa. Vakuutusyhtiöt ja eläkerahastot merkitsivät 60 prosenttia, ja sijoitusyhtiöt, rahastonhoitajat ja pankit (joiden osuus oli vain 4 %) merkitsivät loput. Sijoittajien maantieteellinen hajonta oli laaja, ja niitä oli suurin piirtein yhtä paljon Saksasta, Ranskasta, Espanjasta, Italiasta, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Luxemburgista. Joukkolainan laski liikkeeseen Luxemburgiin sijoittautunut erillisyhtiö Watercraft Capital. Se jälleenlainaa tuoton hankkeen toteuttaneelle yritykselle jälleenrahoittaakseen sen maksamatta olevat lyhytaikaisemmat lainat, joilla rahoitettiin kaasuvaraston rakentaminen. Näin yritys saa rahoitusta, joka soveltuu paremmin sen 30 vuoden toimilupaan. Hankejoukkolainoja koskevalla aloitteella on tuettu myös 305 miljoonan Englannin punnan joukkolainan liikkeeseenlaskua Greater Gabbardin offshore-siirtohankkeessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hankkeessa rakennetaan siirtoverkko, jolla 500 megawattia tuottavat offshore-tuulivoimalat yhdistetään Yhdistyneen kuningaskunnan onshore-verkkoon. Hanke on ensimmäinen offshore-siirtohanke, joka rahoitetaan pääomamarkkinoiden kautta. Joukkolaina on saanut tukea hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävästä järjestelystä, jota ei katettu rahoitusvaroin ja joka oli noin 46 miljoonaa Englannin puntaa. Tämän ansiosta se sai Moody'silta luottoluokituksen A3, ja sen tuottoero oli hyvin kilpailukykyinen 125 peruspistettä valtionobligaatioon nähden. Luottoriskiä vähentävä järjestely sai tukea EU:n talousarviosta, ja siihen käytettiin koko 10 miljoonan euron määräraha, joka oli saatavilla energiahankkeisiin pilottivaiheen aikana. Näitä kahta toimea seurannee A11-moottoritiehanke Belgiassa vuoden 2013 lopussa tai vuoden 2014 alussa. Myös tätä hanketta tuetaan EU:n talousarviosta, ja se asettaa uuden vertailuarvon sijoittajapotentiaalille ja hintatasolle. Julkisen ja yksityisen sektorin väliseen kumppanuuteen perustuvassa A11 Brugge -hankkeessa rakennetaan uusi moottoritie, joka yhdistää Zeebruggen sataman Gentin E40-moottoritiehen ja Antwerpenin E34-moottoritiehen. Tämä parantaa sataman yhteyksiä Bruggen kaupunkiin sekä matkailijoiden yhteyksiä Belgian rannikolle, erityisesti Knokkeen ja Blankenbergeen. A11-hankkeen rahoitusrakennetta ollaan saamassa valmiiksi, ja maksukelpoisuus on tarkoitus saavuttaa vuoden 2013 lopussa tai vuoden 2014 alussa. Rahoituksen hyväksyminen riippuu neuvottelujen loppuun saamisesta ja hankintaviranomaisten hyväksynnästä. Kyseessä olisi ensimmäinen hankejoukkolainoja koskevaan aloitteeseen kuuluva liikenteen TEN-T-hanke, ja ensimmäinen greenfield-toimi. On odotettavissa, että 575 miljoonan euron joukkolainan tueksi toteutetaan hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävä järjestely, jota ei ole katettu rahoitusvaroin, (114 miljoonaa euroa) EIP:n liikkeeseen laskeman toissijaisen remburssin muodossa. 5.3. Muut infrastruktuuriin liittyvät joukkolainat Koska infrastruktuurihankkeiden rahoittaminen pääomamarkkinoilta on saanut lisää huomiota ja tukea, myös muita infrastruktuuriin liittyviä joukkolainoja on laskettu liikkeeseen merkittävästi vuosia 2007–2012 enemmän. Verkkojen Eurooppa -välineeseen kuuluvilla aloilla yli 90 prosenttia vuosina 2007–2013 liikkeeseen laskettujen joukkolainojen volyymistä liittyi jälleenrahoitukseen, 6 prosenttia greenfield-investointeihin ja 3 prosenttia yritysostoihin. Kuvio 3 Vuonna 2013 EIP vähensi 1,4 miljardin euron Castor-joukkolainan luottoriskiä, minkä lisäksi joukkolainamarkkinoilla tehtiin useita merkittäviä uudelleenrahoitusta koskevia sopimuksia. Näitä olivat seuraavat: · High Speed 1, joka on suurnopeusrautatiehanke Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sitä jälleenrahoitettiin 25-vuotisella 760 miljoonan Englannin punnan joukkolainalla osana 1,55 miljardin suuruista etuoikeutettujen lainojen pakettia. Se sai luokituksen A–, kun Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus sitoutui High Speed 1:lle suoritettaviin käytettävyysmaksuihin kotimaisen tukisopimuksen kautta. · Open Grid jälleenrahoitti onnistuneesti 2,7 miljardin euron velan 1,2 miljardin euron lainajärjestelyin ja 1,5 miljardin joukkolainoin, joiden luokitus on A– ja laina-aika 7, 10 ja 12 vuotta. · Slovakiassa jälleenrahoitettiin noin 1,2 miljardin euron määrä lainaa pitkäaikaisilla joukkolainoilla, joiden luokitus on BBB+ ja jotka erääntyvät vuonna 2039. Nämä toimet osoittavat, että Euroopan pääomamarkkinoilla on mielenkiintoa ja tarvetta suoraviivaiselle infrastruktuurihankkeiden jälleenrahoitukselle. Lisäksi vuonna 2013 vieraan pääoman markkinoilla toteutettiin useita innovatiivisia ratkaisuja, joissa institutionaalisilta sijoittajilta on haettu rahoitusta greenfield-hankkeisiin eri tavoin. Suurin osa näistä liittyy sosiaalisen infrastruktuurin aloihin (esim. opiskelija-asunnot), joilla hankkeet ovat kooltaan pienempiä ja riskeiltään vähäisempiä. Hanke || Luokitus || Maturiteetti || Nimellisarvo || Ominaispiirteet L2/A507 -kehätie || Baa3 || Etuoikeusluokka I: 28 vuotta, etuoikeusluokka II: 30 vuotta || 79 milj. euroa (etuoikeusluokka I) 86 milj. euroa (etuoikeusluokka II) || Yli 65 % rahoituksesta Ranskan hallitukselta, loput 165 milj. euroa osti vakuutuskonserni siten, että etuoikeusluokka II sai tukea Dailly-järjestelystä (Ranskan valtion takaus) Holyroodin opiskelija-asunnot, Yhdistynyt kuningaskunta || AA–/A2 || 35 v. kiinteä, sidottu indeksiin || 63 milj. Englannin puntaa || Joukkolaina BBB/Baa3, Assured Guaranty vastaa luottoriskin vähentämisestä Pendleton Together Housing || – || 29 vuotta || 71,7 milj. Englannin puntaa (etuoikeusluokka A) 10,9 milj. Englannin puntaa (etuoikeusluokka B) || Osittainen wrap-joukkolainarahoitus (toissijainen B-luokka vähentää etuoikeutetun A-luokan luottoriskiä) Zaanstadin vankila || – || 28 vuotta || 72 milj. euroa || Toissijainen B-lainaluokka vähentää etuoikeutetun luokan arvopapereiden luottoriskiä ULiving Hertfordshire, Yhdistynyt kuningaskunta || A– || 41 v. kiinteä, sidottu indeksiin || 144 milj. Englannin puntaa || UPP-opiskelija-asunnot useassa kohteessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa || A– || Kiinteä 27 vuotta, indeksiin sidottu 34 vuotta || 382 milj. Englannin puntaa || Vuokratuloja useilta yliopistoilta ja riskiä vähentävä konsernitilijärjestelmä Sustainable Communities for Leeds || AA–/A2 || 19 vuotta || 102 milj. Englannin puntaa || Assured Guaranty vastaa joukkolainan luottoriskin vähentämisestä Lähteet: Infrastructure Journal, Standard & Poors On merkillepantavaa, että L2-, Holyrood-, Pendleton-, Zaanstad- ja Leeds-hankkeissa käytetään samaa luottoriskin vähentämisen muotoa. Kahdessa tapauksessa luottovakuuttaja palasi markkinoille näitä keskikokoisia toimia varten. Suurin toimi kokonaisuutena on UPP-opiskelija-asuntohanke, 382 miljoonaa Englannin puntaa, joka perustuu hankesalkkuun. Useissa tapauksissa yksi yksittäinen institutionaalinen sijoittaja on ostanut suuren osan hankkeesta. Kahta lukuun ottamatta kaikki toimet toteutetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa on tavallista, että vieraan pääoman markkinoilta rahoitetaan julkisen ja yksityisen sektorin välisiä kumppanuuksia luottovakuuttajan tarjoamia takauksia käyttäen. Manner-Euroopassa joukkolainarahoittaminen alkaa vasta herättää kiinnostusta, ja hankintaviranomaiset mukautuvat hitaasti uusiin rahoitusmahdollisuuksiin. Hankintakäytänteet, joissa rahoitus sidotaan tarjousvaiheessa, ovat yhä yleisiä. Tämä rajaa joukkolainaratkaisut suunnattuihin anteihin ja pitkälti estää julkiset joukkolainat, jotka olisivat volyymiltään ja hinnaltaan parempia. 5.4. Yhteenveto tuloksista Ensimmäisen toimintavuoden aikana EIP:n valtuusto hyväksyi kahdeksan hanketta mahdollisiksi hankejoukkolainojen luottoriskiä vähentävän järjestelyn kohteiksi. Muitakin hankkeita esitetään jatkuvasti. Kahdessa hankkeessa EIP on vähentänyt luottoriskiä, ja kolmas hanke allekirjoitetaan todennäköisesti vuoden 2014 alussa. Yksi näistä hankkeista saavutti maksukelpoisuuden ilman tukea EU:n talousarviosta. Komissio ja EIP ovat edistäneet aktiivisesti hankejoukkolainojen käyttöä infrastruktuurin rahoittamiseen, minkä markkinat ovat panneet merkille myönteisesti. Näin on tuettu muiden markkinaratkaisujen kehittämistä ennakoidun katalyyttisen vaikutuksen kautta. Tämä vahvistaa sen, että Eurooppa todella edistyy hankejoukkolainojen markkinoiden luomisessa. Erityisesti hankejoukkolainoja koskeva aloite on tarjonnut monenlaisille sijoittajille reitin infrastruktuuriomaisuuteen, mistä osoituksena ovat jo valmiiksi saadut toimet. Myös tapauksissa, joissa hankejoukkolainoja koskevaa aloitetta ei lopulta ole valittu rahoitusvaihtoehdoksi, se on muodostanut kilpailupainetta ja vähentänyt kokonaisrahoituskustannuksia useissa hankkeissa. Markkinat ovat toistaiseksi kuitenkin keskittyneet pieniin paikallisiin infrastruktuurihankkeisiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ei suuriin kansallisen tason hankkeisiin. Erityisesti TEN-verkkoihin liittyvien greenfield-hankkeiden tilanne on edelleen vaikea. Jäsenvaltioiden olisi vauhditettava infrastruktuurihankkeiden määrittämistä ja valmistelua, jotta ne saadaan markkinoille. 6. HANKEJOUKKOLAINOJA KOSKEVAN ALOITTEEN TARPEELLISIA PARANNUKSIA 6.1. Vahvempi ja kehittyneempi hankevaranto Infrastruktuurihankkeiden kysyntä Euroopassa on ilmeinen. Yhä enemmän huolta aiheuttaa kuitenkin se, ettei nykyhankkeiden määrä ja kehitysvaihe vastaa tähän kysyntään.[5] Valtioilla on kaikkialla Euroopassa tärkeä rooli niissä hankkeissa ja niillä aloilla, jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia julkisen sektorin osallistumisesta. Valtioiden on sitouduttava käynnistämään uusia infrastruktuuri-investointeja ja puuttumaan epävarmuustekijöihin, jotka liittyvät infrastruktuurihankkeiden tulevaan tarjontaan tai hankevarantoon. Ilman kunnollista (soveltuvien) hankkeiden varantoa pitkäaikaiset investoinnit eivät lisäänny. Sijoittajien luottamusta toimien jatkuvuuteen on lujitettava, jotta nämä suostuvat sitomaan varojaan ja tekemään investointeja uusien resurssien hankkimiseen infrastruktuurihankkeisiin kohdennettavan rahoituksen analysointia varten. Tämä edellyttää avoimempaa hankevarannon valmistelua kansallisella ja ylikansallisella tasolla sekä hankintaviranomaisten taholta pitkän aikavälin suunnittelua ja sitoutumista. Äkilliset muutokset eri aloja koskevassa sääntelyssä aiheuttavat tässä tilanteessa edelleen suuren haasteen varannon hankkeiden tulokselliselle toteuttamiselle. Joukkolainoihin kohdistuvina haasteina pidetään eri aloilla yleisesti esimerkiksi standardoinnin puutetta, epävarmuutta antien hinnoittelussa pääomamarkkinoilla sekä sitä, että tällaisia ratkaisuja pidetään markkinoilla tällä hetkellä uutuutena. Hankejoukkolainoja koskeva aloite voi osoittaa myös tässä tilanteessa hyödyllisyytensä. 6.2. EU:n määrärahojen käyttö Edellä 4 jaksossa kuvattu komission ja EIP:n välinen riskinjakoväline osoittaa, että EU:n määrärahojen käyttäminen olisi tuloksellisempaa, jos EU:n talousarviosta rahoitettava suuririskisimpien vastuiden kattaminen jaettaisiin hankejoukkolainoja koskevan aloitteen kolmen alan kaikkien hankkeiden kesken. Mahdollisuudet riskin hajauttamiseen ja näin ollen myös vipuvaikutukseen ovat selkeästi rajalliset, kun suuririskisimmät vastuut katetaan kussakin alakohtaisessa hankesalkussa erikseen, kuten tällä hetkellä. Lisäksi pieniin hankesalkkuihin kohdistuvan vipuvaikutuksen rajallisuus edellyttää oikeankokoisten hankkeiden löytämistä käytettävissä olevia määrärahoja varten. EIP rahoitti esimerkiksi Castor-hanketta omista varoistaan, sillä TEN-E-hankkeille varatut määrärahat eivät riittäneet vaadittuun EU:n rahoitusosuuteen. EU:n varoilla ja riskinjakovälineillä voidaan hajauttamisen kautta tuottaa enemmän vipuvaikutusta. Riski hajautuu sitä laajemmalle, mitä enemmän hankkeita salkussa on, kun taas alakohtainen hajauttaminen vähentää riskin korreloitumista. Näin ollen eri aloille ulottuva laajempi hankesalkku tuottaa enemmän hajauttamisetuja. Toisaalta riskinhallinta erilaisia riskiprofiileja sisältävän hankesalkun sisällä saattaa monimutkaistaa tilannetta, mutta se on yhä EIP:n hallittavissa. Jotta hajauttamisesta saatavat edut voitaisiin maksimoida, Verkkojen Eurooppa -väline voisi sisältää vain yhden hankesalkun, mikä olisi täysin Verkkojen Eurooppa -välinettä koskevan asetuksen ja EU:n varainhoitoasetuksen mukaista. Näin hankkeiden hallinta helpottuisi niiden koosta ja aikataulusta riippumatta. Sama mekanismi voidaan ulottaa Euroopan laajuisille liikenneverkoille tarkoitettujen lainavakuusvälineiden ja hankejoukkolainoja koskevan aloitteen olemassa oleviin salkkuihin, jolloin mittakaavaeduista saadaan kaikki hyöty. Sulauttamalla nämä salkut Verkkojen Eurooppa -salkkuun syntyisi alkupääomasalkku, jonka avulla EU:n rahoitusosuutta uusissa hankkeissa voitaisiin vähentää aiemmassa vaiheessa kuin muuten olisi mahdollista. Alussa mainitun komission tilaaman ulkopuolisen selvityksen odotetaan sisältävän tämänsuuntaisia päätelmiä. 7. PÄÄTELMÄT Vain vuoden kuluessa on laskettu liikkeeseen kaksi hankejoukkolainaa, joihin liittyy luottoriskin vähentäminen, mikä osoittaa, että aloite täyttää odotukset ja sillä onnistutaan rahoittamaan hankkeita. Markkinoiden osoittama mielenkiinto ja aloitteesta saatu palaute ovat olleet myönteisiä, mikä on ollut keskeisen tärkeää, kun on pyritty kiinnittämään sijoittajien huomiota joukkolainaratkaisuihin. Hankejoukkolainoja kehitettäessä tarvitaan lisätyötä aktiivisten joukkolainamarkkinoiden aikaansaamiseksi. Tätä varten on myös laskettava liikkeeseen lisää joukkolainoja, jotta niitä on riittävästi tarjolla ja tulevien liikkeeseenlaskujen vertailuarvot on helpompi määrittää. Näin sijoittajien ja hankintaviranomaisten on helpompi arvioida todennäköiset rahoitusmäärät ja tehdä joukkolainojen hinnoittelusta ennakoitavampaa, eikä hankintaviranomaisten ehkä tarvitsisi edellyttää kokonaan sidottua rahoitusta. Lisäksi likvidien hankejoukkolainamarkkinoiden aikaansaaminen edellyttää hankkeiden parempaa valmistelua ja pidemmälle suunniteltuja hankkeita. Valtioiden olisi siis sitouduttava pitkän aikavälin suunnitteluun, jotta voidaan taata vakaampi ja avoimempi infrastruktuurihankkeiden varanto. Verkkojen Eurooppa -välineen avulla on tarkoitus tarjota jäsenvaltioiden ja yksityisen sektorin tukemiseksi teknistä apua institutionaalisella ja hankekohtaisella tasolla, mikä edistää tulevien yhteistä etua koskevien hankkeiden varannon valmistelua. Hankejoukkolainoja koskeva aloite voidaan myös laajentaa muille politiikan aloille, joilla pienten paikallisten infrastruktuurihankkeiden rahoitusta voitaisiin keskittää kansallisesti tai alueellisesti. Verkkojen Eurooppa -välineen roolia voitaisiin mahdollisesti kasvattaa, jos kolme alakohtaista salkkua (liikenne, energia ja laajakaista) sulautetaan keskenään tulevan Verkkojen Eurooppa -välineen perustamista koskevan asetuksen 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jotta EU:n talousarviomenojen tehokkuutta ja vipuvaikutusta voitaisiin parantaa, tässä yhteydessä voitaisiin perustaa yhteinen suuririskisimpien vastuiden kattamisjärjestelmä, jossa voitaisiin hyödyntää riskien luonnollista hajautumista näiden kolmen alan kesken ja jossa olemassa olevia välineitä voitaisiin käyttää alkupääomasalkkuna. [1] TEN-T 200 miljoonaa euroa, TEN-E 10 miljoonaa euroa ja tieto- ja viestintätekniikka 20 miljoonaa euroa. [2] Aseus (EU) N:o 670/2012, EUVL L 204, 31.7.2012, s. 1. [3] Kun luonteeltaan taloudellisille hankkeille annetaan valtiontukea, jäsenvaltioiden on varmistettava, että tukisuunnitelmista joko ilmoitetaan etukäteen tai ne ovat tukikelpoisia yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen nojalla. [4] Hankkeesta tehtiin ympäristövaikutuksen arviointi, jonka Espanjan toimivaltainen viranomainen hyväksyi vuonna 2009. Koska alueella esiintyi seismistä aktiivisuutta syyskuussa 2013, Espanjan viranomaiset päättivät tehdä teknisiä lisäselvityksiä hankkeen vaikutuksesta. [5] Lähde: Infrastructure Journal, 17.11.2013