[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 1.12.2008

KOM(2008) 805 lopullinen

2008/0228 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON DIREKTIIVI

yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi

(komission esittämä)

PERUSTELUT

1. EHDOTUKSEN TAUSTA |

110 | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Alv-petosten torjunta edellyttää EU:n tasolla koordinoitua lähestymistapaa. Tämä ehdotus kuuluu tavanomaisista toimenpiteistä koostuvaan pakettiin, jota ehdotetaan lyhyellä aikavälillä alv-petosten torjumiseksi. Ehdotus sisältää kaksi toimenpidettä, joiden täytäntöönpano edellyttää alv-direktiivin muuttamista. Toimenpiteet liittyvät tiettyyn maahantuonnin alv-vapauteen sekä yhteisvastuuseen. Ehdotuksessa pyritään selventämään ehtoja, jotka koskevat jo voimassa olevaa maahantuonnin alv-vapautta, jota käytetään nykyään väärin petosjärjestelmissä. Sen toisena tavoitteena on antaa verohallinnoille mahdollisuus periä alv muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta toimijoilta, jos nämä ovat helpottaneet petosten tekemistä laiminlyömällä omat ilmoitusvelvollisuutensa. |

120 | Yleinen tausta Joulukuun 4. päivänä 2007 kokoontunut Ecofin-neuvosto pyysi, että komissio jatkaisi alv-petosten vastaisten tavanomaisten toimenpiteiden kehittämistä erityisesti veropetosten torjuntastrategiaa käsittelevässä asiantuntijaryhmässä, esittelisi työnsä tulokset vuoden 2008 alkupuoliskolla ja harkitsisi tarvittaessa säädösehdotusten antamista tällaisista toimenpiteistä. Myöhemmät keskustelut ovat osoittaneet, että jäsenvaltiot haluavat komission nopeuttavan alv-petosten vastaisten tavanomaisten toimenpiteiden kehittämistä ja antavan neuvostolle säädösehdotuksia nykyisessä lainsäädännössä esiintyvien puutteiden korjaamiseksi. Komissio noudattaa neuvoston pyyntöä ja antaa tiedonannon koordinoidusta strategiasta, jonka tavoitteena on parantaa alv-petosten torjuntaa Euroopan unionissa. Tiedonannossa selostetaan toimenpiteitä, joista komissio aikoo antaa lainsäädäntöehdotuksia lyhyellä aikavälillä. Se annetaan tänään tämän ehdotuksen ohella komission hyväksyttäväksi. Käsillä oleva ehdotus sisältyy ensimmäiseen tiedonannossa mainittuun toimenpidepakettiin. |

130 | Voimassa olevat aiemmat säännökset a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Alv-direktiivin (28. marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY) 143 artiklan d alakohdan mukaan maahantuonti on vapautettava alv:stä, jos sitä seuraa maahantuotujen tavaroiden yhteisöluovutus tai siirto toisessa jäsenvaltiossa olevalle verovelvolliselle. Säännöksen soveltaminen käytäntöön ja vapautuksen soveltamisehtojen asettaminen on annettu jäsenvaltioiden tehtäväksi, mikä on johtanut tiettyihin eroihin niiden välillä. Alv-direktiivin 145 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissio antaa tarvittaessa neuvostolle ehdotukset, joissa tarkennetaan 143 artiklassa tarkoitettujen vapautusten soveltamisalaa ja annetaan yksityiskohtaiset säännöt niiden soveltamisesta käytäntöön. Komissio ei ole toistaiseksi antanut tällaista ehdotusta. Jäsenvaltioissa olevat petosten tutkijat ovat huomauttaneet komissiolle siitä, että edellä tarkoitettua maahantuonnin alv-vapautta käytetään yhä enemmän väärin heidän havaitsemissaan MTIC-petosjärjestelmissä (Missing Trader Intra-Community fraud schemes). Ongelman lähempi tarkastelu on osoittanut, että kyseistä säännöstä on helppo käyttää väärin erityisesti sen vuoksi, että vapautusta ei ole pantu asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä. Tämä on johtanut tilanteeseen, jossa tulli ja veroviranomaiset eivät välttämättä voi seurata tuontitavaroiden fyysistä liikkumista yhteisössä. Koska vapautuksen väärinkäyttö on hyvin yleistä, komission on syytä ehdottaa säädöstä, jossa kyseisen säännöksen täytäntöönpanoa koskevat säännöt vahvistetaan yhteisön tasolla. b) Yhteisvastuu Alv-direktiivin 205 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat määrätä muun henkilön kuin veronmaksuvelvollisen yhteisvastuulliseksi arvonlisäveron maksamisessa. Yhteisvastuun soveltaminen olisi tehtävä pakolliseksi sellaisissa tapauksissa, joissa henkilö, joka suorittaa verosta vapautetun tavaroiden yhteisöluovutuksen, ei täytä ilmoitusvelvollisuuksiaan, ja yhteisvastuun soveltamisehdot olisi määriteltävä tarkasti. Näin voidaan varmistaa suhteellisuus-, avoimuus- ja oikeusvarmuusperiaatteita noudattaen, että 205 artiklaa sovelletaan johdonmukaisesti tällaisissa tapauksissa. |

140 | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Veropetosten torjunta on osa Lissabonin strategiaa. Komissio antoi 25. lokakuuta 2005 tiedonannon vero- ja tullipolitiikan merkityksestä Lissabonin strategian toteuttamisessa. Tiedonannossaan se tähdensi, että veropetokset vääristävät merkittävästi sisämarkkinoiden toimintaa, estävät rehdin kilpailun ja syövät tuloja, jotka olisi käytettävä julkisten palvelujen rahoittamiseen kansallisella tasolla. Veropetosten lisääntyessä hallitukset joutuvat paikkaamaan tulovajettaan määräämällä verosääntöjä noudattaville yrityksille uusia verorasitteita. Ehdotetun säädöksen ansiosta jäsenvaltiot saavat lisävarmuutta siitä, missä laajuudessa ne voivat soveltaa toimenpiteitä, joilla ne voivat tehostaa petostentorjuntaa ja varmistaa, että alv kannetaan tietyistä liiketoimista, kun tavaroiden luovuttaja on tietoisesti lisännyt alv:n menettämisen riskiä niiden alueella. |

2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |

Intressitahojen kuuleminen |

211 | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Tätä erityisalaa koskeva tekninen työ tehtiin yhdessä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa. |

212 | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Maahantuontia käsitelleet asiantuntijat antoivat useita suosituksia. He suosittivat muun muassa, että tavaroiden maahantuojalle olisi annettava alv-tunniste siinä jäsenvaltiossa, johon tavarat tuodaan, tai että maahantuojan olisi nimettävä itselleen kyseisessä jäsenvaltiossa toimiva veroedustaja, kuten alv-direktiivin 214 artiklan 1 kohdan a alakohdassa jo säädetäänkin. Lisäksi maahantuojan olisi ilmoitettava viranomaisille, jotka vastaavat maahantuontiin liittyvistä alv-velvollisuuksista, sen verovelvollisen alv-tunniste, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon ja jolle tavarat lähetetään. Tämän ohella olisi varmistettava, että maahantuoja pystyy osoittamaan maahantuontihetkellä, että tavarat lähetetään tai kuljetetaan pois tuontijäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon. Alv-direktiivin 143 artiklan d alakohtaan ehdotetut muutokset perustuvat juuri näihin suosituksiin. Muut suositukset koskivat enemmän hallintoon liittyviä käytäntöjä, jotka eivät edellytä alv-direktiivin muuttamista. b) Yhteisvastuu Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa keskusteltiin myös niistä perusehdoista, joilla yhteisvastuun periaatetta voidaan soveltaa yli rajojen. Keskustelujen tulokset sisällytettiin säädösluonnokseen. |

Asiantuntijatiedon käyttö |

229 | Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu. |

230 | Vaikutusten arviointi Kummassakin toimenpiteessä on kyse kahteen alv-direktiivin artiklaan tehtävistä teknisistä muutoksista, joilla pyritään selventämään kyseisten artiklojen soveltamista. Vaikutusten arviointia ei pidetty tarpeellisena, koska voimassa olevaan yhteisön alv-lainsäädäntöön ei tehdä merkittävämpiä muutoksia. Ehdotus ei aiheuta lisärasitteita yrityksille eikä lisäkustannuksia toimijoille tai verohallinnoille. |

3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |

305 | Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa muutetaan kahta voimassa olevaa alv-direktiivin artiklaa. a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Ensimmäisellä toimenpiteellä täsmennetään tiettyä maahantuonnin vapautusta koskevia ehtoja, jotta kyseistä vapautusta sovellettaisiin asianmukaisesti. b) Yhteisvastuu Toisen toimenpiteen tavoitteena on asettaa verovelvollinen, joka suorittaa tavaroiden yhteisöluovutuksen, yhteisvastuuseen tavaroiden yhteisöhankinnasta maksettavasta alv:stä silloin, kun hankinta suoritetaan jäsenvaltiossa, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut, ja kun verovelvollinen on joko jättänyt yhteenvetoilmoituksen antamatta, ei ole antanut sitä ajoissa tai ei ole antanut siinä asianmukaisia tietoja. |

310 | Oikeusperusta EY:n perustamissopimuksen 93 artikla. |

320 | Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska ehdotus ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. |

Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ehdotuksen tavoitteita seuraavista syistä: |

321 | Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY vahvistetaan yhteisön alv-järjestelmän toimintaa koskevat säännöt. Ehdotuksen tavoitteena on tarkentaa kahta voimassa olevaa yhdenmukaistettua säännöstä, minkä vuoksi niitä on muutettava yhteisön antamalla säädöksellä. Jäsenvaltiot eivät voi antaa kansallista lainsäädäntöä, joka olisi yhteisön lainsäädännön vastaista. |

Ehdotuksen tavoitteet saavutetaan paremmin yhteisön toimilla seuraavista syistä: |

324 | Veropetoksia voidaan torjua tehokkaammin yhteisön tasolla toteutetuilla toimilla. |

325 | Niillä voidaan myös varmistaa säännösten yhdenmukainen soveltaminen. |

327 | a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Maahantuonnin alv-vapautta koskevat lisäehdot on vahvistettava Euroopan tasolla, jotta alv:stä vapautettu maahantuonti ei siirtyisi jäsenvaltioihin, jotka soveltavat lievempiä ehtoja kuin muut jäsenvaltiot. b) Yhteisvastuu Oikeusvarmuuden periaatteen mukaan kaikkien EU:hun sijoittautuneiden toimijoiden on tiedettävä, että ne voivat joutua yhteisvastuuseen alv:stä, joka on maksettava toisessa jäsenvaltiossa suoritetusta tavaroiden yhteisöhankinnasta, ja tunnettava ehdot, joilla yhteisvastuuta voidaan soveltaa niihin. Ehtojen täytyy olla täsmällisiä, ja niitä on sovellettava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. |

Näin ollen ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen. |

Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: |

331 | Direktiiviin ehdotetut muutokset ovat hyvin pieniä. a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Maahantuonnin alv-vapautta koskevia lisäehtoja olisi itse asiassa voitava jo soveltaa, ja ne lisätään direktiivin ainoastaan sen vuoksi, että jäsenvaltiot voisivat niiden avulla valvoa yhdenmukaisesti, miten vapautusta sovelletaan käytännössä. Tiedot, jotka maahantuojan on toimitettava, eivät poikkea niistä tiedoista, joita maahantuonnin vapauttaminen alv:stä jo edellyttää. Maahantuojan on yksinkertaisesti osoitettava, että maahantuonnin jälkeen suoritetaan alv:stä vapautettu tavaroiden yhteisöluovutus tai siirto toiseen jäsenvaltioon, ja maahantuojan on ilmoitettava tästä yhteenvetoilmoituksessaan. Muutos ei aiheuta taloudellisia lisärasitteita eivätkä hallinnolliset rasitteet ole uusia; ne ovat hyvin pieniä ja koskevat ainoastaan niitä maahantuojia, jotka haluavat käyttää tullimenettelyä 4200 ja välttyä maksamasta alv:tä maahantuonnista, kun sitä seuraa tavaroiden yhteisöluovutus tai siirto toiseen jäsenvaltioon. Näiden tietojen olisi itse asiassa oltava jo kyseisten maahantuojien saatavilla. b) Yhteisvastuu Kaikissa EU:n jäsenvaltioissa otetaan käyttöön yhteisvastuuta koskeva erityissääntö, jota on tietyin ehdoin sovellettava tapauksiin, joissa tavaroiden luovuttaja on omalla laiminlyönnillään myötävaikuttanut siihen, että toisessa jäsenvaltiossa suoritetusta tavaroiden yhteisöhankinnoista ei ole maksettu alv:tä, koska luovuttaja on jättänyt yhteenvetoilmoituksen antamatta, ei ole antanut sitä ajoissa tai ei ole antanut siinä kaikkia kyseistä yhteisöluovutusta koskevia tietoja. Luovuttajalla on kuitenkin oltava mahdollisuus osoittaa sen jäsenvaltion veroviranomaisille, jossa yhteisöhankinnasta on maksettava alv:tä, että luovuttajan tekemä laiminlyönti on asianmukaisesti perusteltavissa ja että tahattomat asiavirheet ovat ainoa syy siihen, että luovuttaja ei ole täyttänyt asianmukaisesti ilmoitusvelvollisuuksiaan. |

332 | Tämä säännös on myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön mukainen. Siinä asetetaan selkeä ja täsmällinen velvollisuus yhteisöluovutuksen suorittavalle verovelvolliselle, jotta tämä ei olisi millään lailla epätietoinen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja osaisi toimia niiden mukaisesti. Ehdotettu toimenpide täyttää näin ollen sen ehdon, että toimijalle on taattava oikeusvarmuus. Luovuttajan velvollisuus toimittaa asianmukainen yhteenvetoilmoitus ei aiheuta yrityksille hallinnollisia lisärasitteita, koska tämä velvollisuus on jo asetettu yhteisön alv-lainsäädännössä. On syytä muistaa, että tavaroiden luovuttajien antamat yhteenvetoilmoitukset ovat tärkein, jollei ainoa tiedonlähde, josta jäsenvaltiot saavat tietoja niiden alueella suoritettavista yhteisöhankinnoista. Sen vuoksi on välttämätöntä, että nämä tiedot todella annetaan ja välitetään ja että ne pitävät paikkansa, jotta niitä voidaan käyttää valvontavälineenä. Sitä paitsi yhteisöluovutuksen suorittava verovelvollinen voi joutua yhteisvastuuseen vain siinä tapauksessa, että tavaroiden hankkija ei ole antanut kyseisestä yhteisöhankinnasta alv-ilmoitusta. Näin ollen molemmat ehdotetut toimenpiteet ovat tarkoin kohdennettuja, soveltamisalaltaan rajoitettuja ja suhteellisuus- ja oikeusvarmuusperiaatteiden mukaisia. |

Sääntelytavan valinta |

341 | Ehdotettu sääntelytapa: direktiivi. |

342 | Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Ehdotuksen tavoitteena on muuttaa kahta alv-direktiivin artiklaa, minkä vuoksi muutokset on tehtävä toisella direktiivillä. |

4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET |

409 | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. |

5. LISÄTIEDOT |

550 | Vastaavuustaulukko Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko. |

570 | Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus a) Maahantuonnin vapautus alv:stä Alv-direktiivin 143 artiklan d alakohtaa koskevan muutoksen tavoitteena on asettaa vapautuksen soveltamiselle seuraavat kolme ehtoa: – maahantuojalle on annettava alv-tunniste tuontijäsenvaltiossa tai maahantuojan on nimettävä itselleen veroedustaja, joka toimii kyseisessä jäsenvaltiossa; – vapautusta käyttävän verovelvollisen on osoitettava, että tavarat kuljetetaan tai lähetetään pois tuontijäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon; – maahantuojan on ilmoitettava maahantuontihetkellä alv-tunniste, joka on annettu sille edellä mainitussa toisessa jäsenvaltiossa olevalle verovelvolliselle, jolle tavarat lähetetään. Näiden ehtojen mukaan verovelvollisen, joka tuo tavarat maahan ja haluaa hyödyntää alv-vapautta sillä perusteella, että tavaroiden määränpäänä on toinen jäsenvaltio, on osoitettava, että hänelle on annettu alv-tunniste tuontijäsenvaltiossa, minkä lisäksi hänen on osoitettava maahantuontihetkellä, että tavaroiden verosta vapautettu yhteisöluovutus suoritetaan tuontijäsenvaltiossa tai että tavarat siirretään pois tuontijäsenvaltiosta. Täyttääkseen jälkimmäisen ehdon verovelvollisen on osoitettava, että edellä mainitut ehdot on täytetty. Tämän verovapauden asianmukainen soveltaminen riippuu myös siitä, kuinka sujuvasti tietoja vaihdetaan kansallisten tulli- ja veroviranomaisten välillä sekä asianomaisten jäsenvaltioiden verohallintojen välillä. Jälkimmäinen velvollisuus kerätä ja välittää asiaa koskevia tietoja kuuluu jäsenvaltioiden vero- ja tullihallintojen toimivaltaan. Komission on luotava verovapauden soveltamista varten tiukempi oikeudellinen kehys, ja jäsenvaltioiden on puolestaan kerättävä ja välitettävä sen soveltamista koskevia tietoja eri osapuolille. Tällainen yhteistoiminta on ainoa tapa varmistaa, että edellä mainittua verovapauden väärinkäyttöä voidaan torjua tehokkaasti. b) Yhteisvastuu Alv-direktiivin 205 artiklaan ehdotettu muutos koskee jäsenvaltioiden velvollisuutta saattaa tavaroiden luovuttaja, joka ei ole sijoittautunut kyseisen jäsenvaltion alueelle, yhteisvastuuseen siitä, että luovuttajan asiakkaan suorittamasta tavaroiden yhteisöhankinnasta maksetaan alv. Yhteisvastuuta on sovellettava silloin, kun tietyt velvollisuudet on jätetty täyttämättä, ja tämä on epäsuorasti myötävaikuttanut alv:n menettämiseen siinä jäsenvaltiossa, jossa yhteisöhankinta tehdään. Laiminlyödyillä velvollisuuksilla tarkoitetaan sitä, että tavaroiden luovuttaja ei ole antanut luovutuksesta yhteenvetoilmoitusta ja tavaroiden yhteisöhankinnan tehnyt verovelvollinen ei ole ilmoittanut alv:tä alv-ilmoituksessa. Tällöin jäsenvaltio, jossa yhteisöhankinta tehdään, ei saa tietoa siitä, että tavarat saapuvat sen alueelle. Yleisten suhteellisuus- ja oikeusvarmuusperiaatteiden noudattamiseksi tavaroiden luovuttaja voi kuitenkin kumota edellä mainittuun artiklaan perustuvan olettaman perustelemalla laiminlyöntinsä asianmukaisesti toimivaltaisille veroviranomaisille. Tällä tavoin jäsenvaltiot saavat uuden oikeusperustan, joka antaa niille mahdollisuuden kantaa alv sellaisen verovelvollisen tekemästä yhteisöhankinnasta, joka osallistuu vilpilliseen liiketoimeen tai vilpillisten liiketoimien ketjuun. Näin voidaan lisätä vilpillisille toimijoille koituvia riskejä ja kustannuksia ja vaikeuttaa petosjärjestelmien perustamista. Näin voidaan myös kannustaa tavaroiden luovuttajaa antamaan ajoissa asianmukainen ja täydellinen yhteenvetoilmoitus, mikä parantaa alv-tietojen vaihtojärjestelmässä (VIES-järjestelmässä) välitettävien tietojen laatua. |

(Explanatory memorandum validated - 10 456 characters - complying with DGT norm.) |

2008/0228 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON DIREKTIIVI

yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen[1],

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[2],

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[3],

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Neuvosto on 28 päivänä marraskuuta 2006 pidetyn istunnon (talous- ja rahoitusasiat) päätelmissä sopinut, että on laadittava petostentorjuntastrategia, joka pannaan täytäntöön yhteisön tasolla ja jolla täydennetään kansallisia pyrkimyksiä veropetosten torjumiseksi erityisesti välillisen verotuksen alalla.

(2) Tässä yhteydessä on keskusteltu kahdesta toimenpiteestä, jotka edellyttävät yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY[4] muuttamista.

(3) Tavaroiden maahantuonti on vapautettu arvonlisäverosta (alv), jos sitä seuraa maahantuotujen tavaroiden luovutus tai siirto toisessa jäsenvaltiossa olevalle verovelvolliselle. Jäsenvaltiot vahvistavat tämän vapautuksen myöntämisehdot. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että kauppiaat käyttävät hyväkseen vapautuksen soveltamisessa esiintyviä eroja välttääkseen arvonlisäveron maksamisen tällaisissa tilanteissa.

(4) Tällaisen hyväksikäytön estämiseksi on tarpeen määritellä vapautuksen soveltamisehdot ottaen huomioon, että komissio on velvollinen antamaan tarvittaessa neuvostolle ehdotuksia, joiden tavoitteena on rajoittaa maahantuontiin liittyvien vapautusten soveltamisalaa ja vahvistaa niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

(5) Arvonlisäveron maksaminen on sen henkilön velvollisuus, joka on velvollinen maksamaan sen veroviranomaisille. Varmistaakseen arvonlisäveron maksamisen jäsenvaltiot voivat kuitenkin tietyissä olosuhteissa määrätä toisen henkilön yhteisvastuulliseksi arvonlisäveron maksamisessa.

(6) On aiheellista säätää tästä mahdollisuudesta sen varmistamiseksi, että tavaroiden luovuttaja, joka myötävaikuttaa arvonlisäveron menettämiseen toisen henkilön hankkiessa arvonlisäverosta vapautettuina luovutetut tavarat, voidaan katsoa yhteisvastuulliseksi siinä, että arvonlisävero maksetaan kyseisten tavaroiden yhteisöhankinnasta, joka suoritetaan toisessa jäsenvaltiossa kuin mihin tavaroiden luovuttaja on itse sijoittautunut (sijoittautumaton luovuttaja).

(7) Jotta oikeusvarmuutta koskeva vaatimus täyttyisi sijoittautumattoman luovuttajan osalta, kaikkien jäsenvaltioiden olisi sovellettava samaa sääntöä, jonka soveltamisehtojen olisi oltava selkeät.

(8) Jäsenvaltiot eivät edellä mainituista syistä voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, vaan ne voidaan toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(9) Direktiiviä 2006/112/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Muutetaan direktiivi 2006/112/EY seuraavasti:

1. Muutetaan 143 artikla seuraavasti:

2. Korvataan johdantokappale seuraavasti:

”1. Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta seuraavat:”.

3. Lisätään seuraava kohta:

”2. Edellä 1 kohdan d alakohdassa säädetty vapaus voidaan myöntää vain, jos maahantuoja on tuontihetkenä selkeästi esittänyt tuontijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:

4. maahantuojan arvonlisäverotunniste tai maahantuojan tuontijäsenvaltiossa toimivan veroedustajan arvonlisäverotunniste;

5. sen asiakkaan arvonlisäverotunniste, jolle tavarat luovutetaan toisessa jäsenvaltiossa, tai maahantuojan oma arvonlisäverotunniste siinä jäsenvaltiossa, jonne tavarat saapuvat, jos tavarat siirretään tuontijäsenvaltiosta 138 artiklan 2 kohdan c alakohdassa vahvistettujen ehtojen mukaisesti;

6. todiste siitä, että maahantuodut tavarat kuljetetaan tai lähetetään tuontijäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon.”

7. Korvataan 205 artiklan seuraavasti:

” 205 artikla

1. Jäsenvaltiot voivat määrätä 193–200, 202, 203 ja 204 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa muun henkilön kuin veronmaksuvelvollisen yhteisvastuulliseksi arvonlisäveron maksamisessa.

2. Edellä 200 artiklassa tarkoitetussa tilanteessa henkilö, joka luovuttaa tavarat 138 artiklassa vahvistettujen ehtojen mukaisesti, katsotaan yhteisvastuulliseksi siinä, että arvonlisävero maksetaan kyseisten tavaroiden yhteisöhankinnasta, jos hän ei ole 262 ja 263 artiklassa säädetyn velvollisuuden mukaisesti antanut yhteenvetoilmoitusta, joka sisältää luovutusta koskevat tiedot, tai jos hänen antamassaan yhteenvetoilmoituksessa luovutuksesta ei ole annettu 264 artiklassa vaadittuja tietoja.

Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraavissa tapauksissa:

8. asiakas on antanut siltä kaudelta, jona verosaatava syntyi, 250 artiklan mukaisen arvonlisäveroilmoituksen, joka sisältää kaikki kyseistä liiketoimea koskevat tiedot;

9. henkilö, joka luovuttaa tavarat 138 artiklassa vahvistettujen ehtojen mukaisesti, voi asianmukaisella ja toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla perustella tämän kohdan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun laiminlyöntinsä.”

2 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009. Jäsenvaltioiden on toimitettava viipymättä kyseiset säännökset ja näiden säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

3 artikla

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

4 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] EUVL C , , s. .

[2] EUVL C , , s. .

[3] EUVL C , , s. .

[4] Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY, EUVL L 347, 11.12.2006. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2008/8/EY, EUVL L 44, 20.2.2008.