Ehdotus NEUVOSTON ASETUS unionin vesillä ja unionin aluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2015 sekä neuvoston asetuksen (EU) N:o 779/2014 kumoamisesta /* COM/2014/0670 final - 2014/0311 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Perustelut ja tavoitteet Kaikilla kalastusmahdollisuudet vahvistavilla asetuksilla on rajoitettava kalakantojen hyödyntäminen yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) yleisten tavoitteiden mukaisille tasoille. Yhteisestä kalastuspolitiikasta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 ('YKP-perusasetus') vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksista tehtävien vuosittaisten ehdotusten tavoitteet, jotta varmistetaan, että unionin kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti kestävällä pohjalla. Kalastusmahdollisuudet vahvistetaan vuosittain toteutettavalla hallinnointimenettelyllä (syvänmeren lajien osalta joka toinen vuosi). Tämä ei kuitenkaan estä ottamasta käyttöön pitkän aikavälin hoitoon perustuvia lähestymistapoja. Unioni on edistynyt tässä suhteessa hyvin, ja kaupallisesti tärkeimpiin kantoihin sovelletaan nykyisin monivuotisia hoitosuunnitelmia, joita vuotuisten TACien ja pyyntiponnistuksen enimmäistasojen on noudatettava. Soveltamisala Ehdotukseen sisältyy kalastusmahdollisuuksia, joista unioni päättää itsenäisesti. Siihen sisältyy myös monenvälisissä tai kahdenvälisissä kalastussopimuksissa tai menettelyissä sovituista toimenpiteistä seuraavia kalastusmahdollisuuksia. Näiden kalastusmahdollisuuksien suhteen unionin kanta muodostuu tieteellisten lausuntojen ja sen omien poliittisten tavoitteiden pohjalta. Kansainvälisten neuvottelujen tulos edellyttää, että unioni sitoutuu velvoitteisiin kolmansiin osapuoliin nähden. Siksi unionilla ei ole jäsenvaltioiden kesken suoritettavaa sisäistä jakamista lukuun ottamatta laajaa harkintavaltaa siltä osin kuin kyse on tällaisten päätösten saattamisesta osaksi unionin lainsäädäntöä, mikä siis tehdään tällä ehdotuksella Sisäisen jaon osalta sovelletaan suhteellisen vakauden periaatetta. Tämä ehdotus kattaa näin ollen unionin itsenäisesti päättäminen kantojen lisäksi seuraavat: · jaetut kalakannat eli kannat, joita hallinnoidaan yhdessä Norjan kanssa Pohjanmerellä ja Skagerrakissa tai jotka liittyvät Koillis-Atlantin kalastussopimuksen NEAFC:n yhteydessä tehtyihin rannikkovaltiosopimuksiin; · kalastusmahdollisuudet, jotka perustuvat alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen puitteissa tehtyihin sopimuksiin. Jotkin kalastusmahdollisuudet on tässä ehdotuksessa esitetty merkinnällä "pm" (pro memoria). Tämä johtuu siitä, että – eräitä kantoja koskevat lausunnot eivät ole ehdotuksen hyväksymisen suunniteltuna ajankohtana vielä saatavilla, tai – tietyistä saalisrajoituksista ja muista suosituksista päätetään asiaankuuluvien alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vuosikokouksissa, joita ei vielä ole järjestetty, tai – Grönlannin vesien kantojen sekä jaettujen kantojen ja Norjan ja muiden kolmansien maiden kanssa vaihdettujen kantojen osalta luvut vahvistetaan vasta kun kyseisten maiden kanssa käytävät neuvottelut on marras- ja joulukuussa 2014 saatu päätökseen. Koillis-Atlantin meribassikannan suojelemiseksi ehdotetaan uusia toimenpiteitä. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) antoi kesäkuussa 2014 tieteellisen lausunnon tästä kannasta, jonka tilanne on vuodesta 2012 nopeasti heikentynyt. Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF) on tämän lisäksi todennut, että meribassin suojelemiseksi toteutetut nykyiset kansalliset toimenpiteet eivät ole tehokkaita. Meribassi on hitaasti kehittyvä ja kasvava laji, jonka kalastuskuolevuus on nykyisin nelinkertainen kestävän enimmäistuoton mukaisiin tasoihin nähden. Tämän kenties lähes romahduksen partaalla olevan kannan huolestuttavan tilanteen vuoksi kalastusmahdollisuudet vahvistetaan pyyntiponnistusta ja saaliita koskevina rajoituksina, jotka olisi kohdistettava kalastuskuolevuuden pääasiallisiin syihin eli pelagiseen troolaukseen ja virkistyskalastukseen. Tämän vuoksi asetusehdotukseen sisällytetään uusi liite II E, jota on tarkoitus täydentää jäsenvaltioilta saatavilla tiedoilla. STECF arvioi vuonna 2014 myös Biskajanlahden sardellin hoitotoimenpiteitä. Se totesi, että hallinnointijakson muuttaminen tavanomaiseksi kalenterivuodeksi (tammikuusta joulukuuhun) vähentäisi huomattavasti riskiä siitä, että kanta jää turvallisen biomassatason alapuolelle, ja johtaisi saaliiden hienoiseen kasvuun ja vakauteen verrattaessa nykyiseen, heinäkuusta kesäkuuhun ulottuvaan hallinnointijaksoon. Espanjan, Ranskan ja lounaisten vesialueiden neuvoa-antavan toimikunnan (SWWAC) kanssa käytyjen keskustelujen ja kuulemisten perusteella ja rajoittamatta tulevien hoitosuunnitelmien yhteydessä toteutettavia toimenpiteitä sidosryhmät ilmaisivat pitävänsä aiheellisena, että sardellin TAC kalenterivuodeksi 2015 vahvistetaan noudattaen STECF:n arvioimaa erityistä vaihtoehtoa, jolla varmistetaan, että kannan romahtamisen riski jää alle 5 prosentin. Noudattamalla kalenterivuotta samalla tavoin kuin useimpien muiden Atlantin TACien osalta voidaan myös vähentää kyseisen kannan hallinnointiin liittyvää hallinnollista rasitetta. Tämän vuoksi on aiheellista kumota neuvoston asetus (EU) N:o 779/2014[1] ja ottaa samanaikaisesti käyttöön Biskajanlahden sardellikannalle vuodeksi 2015 uusi TAC, joka esitetään asetusehdotuksessa toistaiseksi merkinnällä "pm", kunnes asiaa koskeva tieteellinen lausunto tulee joulukuussa 2014 saataville. Yleiskatsaus kalakantojen tilanteesta Komissio on tavanomaiseen tapaan vuotuisessa tiedonannossaan kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (COM(2014)388 final), jäljempänä ’tiedonanto’, tarkastellut tilannetta, johon kalastusmahdollisuuksista tehtävillä ehdotuksilla on vastattava. Tiedonannossa esitetään kantojen tilasta yleiskatsaus, joka perustuu vuonna 2013 annetuissa tieteellisissä lausunnoissa esitettyihin havaintoihin. Myönteisenä asiana tiedonannossa todetaan, että tarkasteltaessa kantoja, joista on saatavilla kattava analyysi, sellaisten kantojen osuus, joita pyydetään kestävällä tasolla, on laskenut 86 prosentista vuonna 2009 41 prosenttiin vuonna 2014. Edelleen on kuitenkin havaittavissa huolestuttavia kehityssuuntia. Esimerkiksi niiden kantojen määrä, joiden osalta on suositeltu saaliiden rajoittamista mahdollisimman alhaiselle tasolle, on lisääntynyt. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) antoi komission pyynnöstä heinäkuussa vuotuisen tieteellisen lausuntonsa, joka kattaa suurimman osan tämän ehdotuksen kohteena olevista kalakannoista. ICES on ottanut huomioon komission tiedonannossaan esittämät suuntaviivat. STECF tarkasteli lausuntoa asiantuntijatyöryhmässä ja kesän täysistunnossaan. Näiden kahden elimen antamat tieteelliset lausunnot riippuvat ensisijaisesti saatavilla olevista tiedoista: Ainoastaan sellaisia kantoja, joista on riittävästi luotettavaa tietoa, voidaan arvioida perusteellisesti siten, että esitetään arvioita kannan koosta ja ennuste siitä, miten kannat reagoivat erilaisiin hyödyntämisskenaarioihin (nk. saalisvaihtoehtoja koskevat taulukot). Jos tietoa on riittävästi, tieteelliset elimet pystyvät arvioimaan, mitä kalastusmahdollisuuksien mukautuksia tarvitaan, jotta asianomainen kanta tuottaisi kestävän enimmäistuoton (nk. kestävää enimmäistuottoa koskevat lausunnot). Muissa tapauksissa tieteelliset elimet käyttävät hyväkseen ennalta varautuvaa lähestymistapaa antaessaan suosituksia siitä, millainen kalastusmahdollisuuksien tason olisi oltava. ICES:n tässä tarkoituksessa käyttämä menetelmä esitetään ICES:n julkaisemassa aineistossa, joka koskee lausuntojen soveltamista niihin kantoihin, joista on saatavilla vain rajallisia tietoja[2]. Edotukseen sisältyvät tärkeimmät TACit esitetään liitteessä I A. Kyseisessä liitteessä esitetään 151 TACia kannoille, joita pyydetään seuraavilla vesillä: Skagerrak, Kattegat, ICES-suuralueet I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV, CECAF-alueella sijaitsevat EU:n vedet sekä Ranskan Guyanan vedet. Näistä TACeista 12 on vahvistettu kestävää enimmäistuottoa koskevan lausunnon perusteella. Muiden osalta · ehdotetaan 12:ta TACia pitkän aikavälin hoitostrategioiden, esim. tietyistä voimassa olevista YKP-asetuksista johtuvien hoitosuunnitelmien tai komission vielä hyväksymättä olevien hoitosuunnitelmaehdotusten mukaisesti taikka neuvoa-antavien toimikuntien ehdottamien, tieteellisten neuvoa-antavien elinten varovaisuuperiaatteen mukaisiksi arvioimien hoitosuunnitelmien mukaisesti. · 47 TACia koskee kantoja, joista ei ole riittäviä tieteellisiä tietoja eikä tehty perusteellisia arviointeja. Näistä 26:ta TACia ehdotetaan samalle tasolle kuin vuonna 2014, noudattaen neuvoston ja komission yhteistä lausumaa, jonka mukaan kalastusmahdollisuudet pyritään pitämään vakaina, elleivät tieteelliset lausunnot osoita kannan heikkenevän. Tämän päätöksen perusteena on se, että useimmat näistä kannoista ovat sekakalastuksen sivusaaliita, eikä TACien muutoksilla ole todellista vaikutusta niiden tilan kehitykseen, kun taas toistuvat TAC-leikkaukset voivat johtaa kalojen pois heittämiseen sääntelyllisistä syistä. · Loput TACit esitetään tässä vaiheessa merkinnällä ”pm” (pro memoria), koska niihin liittyviä tieteellisiä lausuntoja ei ole vielä saatavilla, sosioekonomisia tietoja tarvitaan lisää, tai niiden tilanne riippuu kansainvälisten neuvottelujen tai järjestelyiden (esim. alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen (RFMO) kokoukset) päätökseen saattamisesta myöhemmin tänä vuonna. Näiden kantojen osalta ehdotus on saatettava ajan tasalle, kun lausunnot ja tarvittavat tiedot ovat saatavilla. Kaikki ehdotetut kalastusmahdollisuudet ovat komissiolle toimitettujen kantojen tilaa koskevien tieteellisten lausuntojen mukaisia, ja asianomaisia lausuntoja on käytetty komission tiedonannossa kuvaillulla tavalla. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Intressitahojen kuuleminen a) Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komissio on kuullut sidosryhmiä, erityisesti neuvoa-antavia toimikuntia, sekä jäsenvaltioita ehdotetusta lähestymistavastaan kalastusmahdollisuuksia koskeviin eri ehdotuksiinsa, vuoden 2015 kalastusmahdollisuuksia koskevan komission tiedonannon pohjalta. Lisäksi komissio on noudattanut yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 46 lopullinen) esitettyjä suuntaviivoja. Tässä tiedonannossa vahvistetaan ns. aikaistamismenettelyn periaatteet. Lisäksi komissio järjesti 26. syyskuuta sidosryhmille tilaisuuden, jossa esiteltiin ja käsiteltiin tieteellisten lausuntojen tuloksia ja keskeisiä vaikutuksia. b) Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Edellä mainittuun kalastusmahdollisuuksia koskevaan komission tiedonantoon saadut vastaukset puolestaan kuvastavat sidosryhmien näkemyksiä arviosta, jonka komissio on laatinut kalavarojen tilasta, ja siitä, miten voidaan varmistaa asianmukainen hoitoratkaisu. Pelagisia kantoja käsittelevä neuvoa-antava toimikunta (PELAC) toivoo edistystä erityisesti monivuotisten hoitosuunnitelmien hyväksymisessä; se toi kuitenkin myös esiin, että EU:n ulkopuolisten maiden osallistuminen voi vaikeuttaa prosessia. PELAC pyysi komissiota tarkastelemaan niin ikään suunnitelmaa, jonka se on laatinut Kelttienmeren silliä varten vuoden 2015 TAC-ehdotusten yhteydessä. PELAC katsoo, ettei tiedonannossa esitetä selkeästi, miten tavoitetta kestävästä enimmäistuotosta on tietyissä perustelluissa tapauksissa tarkoitus lykätä vuotta 2015 myöhemmäksi, eli kuka esittää näytön tällaisen lykkäämisen tarpeesta ja miten prosessi etenee. Pelagisissa kalastuksissa 1. tammikuuta 2015 voimaan tulevan purkamisvelvoitteen suhteen PELAC katsoo, että komission tiedonannossa ei käsitellä riittävän yksityiskohtaisesti sitä, miten TACeja mukautetaan aiemmin poisheitettyjen saaliiden sisällyttämiseksi niihin. Lounaisten vesialueiden neuvoa-antava toimikunta (SWWAC) arvosti tiedonannon selkeyttä ja erityisesti komission seuraavan vuoden TACien ehdottamisessa noudattaman menetelmän kuvausta. Se muistutti, että useimmissa tapauksissa kestävän enimmäistuoton tasojen seurannan tulisi perustua pikemminkin kalastuskuolevuutta kuin biomassaa koskeviin indikaattoreihin. Se arvelee, että Biskajanlahden merianturan ja eteläisen kummeliturskakannan osalta kestävää enimmäistuottoa ei vuonna 2015 ehkä pystytä saavuttamaan, kun otetaan huomioon ICESin kyseisten kantojen tilanteesta antamat lausunnot. SWWAC kuitenkin totesi, ettei se ole kehittänyt menetelmää sen arvioimiseksi, missä tapauksissa kestävän enimmäistuoton saavuttamista voidaan lykätä vuoden 2015 jälkeiseen aikaan sosioekonomisten vaikutusten perustella. SWWAC myös suositti, että ehdotetuissa TACeissa otetaan huomioon saaliin purkamista koskeva velvoite. Luoteisten vesialueiden neuvoa-antava toimikunta (NWWAC) katsoo purkamisvelvoitteen osalta, että mahdollisista kiintiön mukautuksista olisi päätettävä parhaan saatavilla olevan tieteellisen tiedon perusteella. Tällaiset mukautukset eivät kuitenkaan saa vaikeuttaa sitä, että saavutetaan YKP:n tavoite kestävästä enimmäistuotosta. NWWAC pitää tärkeänä myös taloudellisten vaikutusten huomioon ottamista kalastusmahdollisuuksia vahvistettaessa. Se korostaa hoitosuunnitelmien laatimisen merkitystä ja pitää sitä ensisijaisena tavoitteena oman toimintansa suunnittelussa. Lisäksi NWWAC ehdotti laajan kuulemisen järjestämistä ennen päätösten tekemistä siitä, miten sekakalastukseen liittyviä lausuntoja tulisi soveltaa. Asiantuntijatiedon käyttö Metodologian osalta mainittakoon, että komissio kuuli, kuten edellä on todettu, Kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) ja sen tieteellis-teknis-taloudellista kalastuskomiteaa (STECF). ICESiltä saatu lausunto perustuu sen asiantuntijaryhmien ja päätöksentekoelinten kehittämään lausuntojärjestelmään, ja se on annettu komission kanssa sovitun yhteistyöpöytäkirjan mukaisesti. STECF antaa lausuntonsa komissiolta saamansa toimeksiannon perusteella. Perimmäisenä tavoitteena on saattaa kalakannat tasoille, joilla niitä on mahdollista hyödyntää kestävän enimmäistuoton mukaisesti, ja säilyttää ne tällaisilla tasoilla. Tämä tavoite on sisällytetty uuteen YKP-perusasetukseen, jonka 2 artiklan 2 kohdassa todetaan, että tavoite "on saavutettava mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja [...] viimeistään vuoteen 2020 mennessä kaikkien kantojen osalta". Unioni sitoutui tähän tavoitteeseen hyväksyessään Johannesburgissa vuonna 2002 pidetyn kestävän kehityksen huippukokouksen päätelmät ja kyseisen huippukokouksen toimeenpanosuunnitelman. Kuten edellä jo todettiin, joidenkin kantojen osalta kestävän enimmäistuoton tasoista on jo käytettävissä tietoa. Tällaisia kantoja ovat niin saalismäärien kuin kaupallisen arvon kannalta merkittävät lajit kuten kummeliturska, turska, merikrotti, meriantura, lasikampelat, kolja ja keisarihummeri. Kestävän enimmäistuoton saavuttaminen saattaa joissakin tapauksissa edellyttää kalastuskuolevuustason ja/tai saalismäärien alentamista. Näin ollen tässä ehdotuksessa hyödynnetään kestävää enimmäistuottoa koskevaa lausuntoa, jos se on saatavilla. Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti TACeja ehdotetaan kestävää enimmäistuottoa koskevan lausunnon perusteella, eli TAC vastaa tasoa, jolla kyseisen lausunnon mukaan on mahdollistaa varmistaa kestävän enimmäistuoton saavuttaminen vuonna 2015. Tämä toimintatapa noudattaa vuoden 2014 kalastusmahdollisuuksia koskevassa tiedonannossa esitettyjä periaatteita. Kun kyseessä ovat kannat, joista ei ole saatavilla riittäviä tietoja, tieteelliset neuvoa-antavat elimet antavat suosituksia siitä, onko saalismääriä alennettava tai vakautettava tai voidaanko niitä lisätä. ICESin lausunnoissa annetaan monessa tapauksessa määrällistä ohjeistusta tällaisesta vaihtelusta. Ohjeistus perustuu ICESin metodologiaan enintään 20 prosentin suuruisista vuotuisista pyyntimäärien lisäyksistä tai alentamisista ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti. Tätä ohjeistusta on käytetty TAC-ehdotuksia tehtäessä. Silloin, kun tieteellisiä lausuntoja ei ole käytettävissä lainkaan, noudatetaan ennalta varautuvaa lähestymistapaa eli TACeja vähennetään ennalta varautuvasti 20 prosenttia. Joidenkin kantojen (laajasti vaeltavat kannat, hait ja rauskut) osalta lausunto annetaan syksyn aikana, joten tätä ehdotusta on lausunnon saamisen jälkeen tarvittaessa tarkistettava. Kuten edellä mainitaan, eräiden kantojen osalta lausuntoja käytetään apuna toteutettaessa hoitosuunnitelmia. STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Kaikki STECF:n raportit ovat saatavilla MARE-pääosaston verkkosivuilla. Kaikki ICESin raportit ovat saatavilla ICESin verkkosivuilla. Vaikutusten arviointi Kalastusmahdollisuuksia koskevan asetuksen soveltamisala rajataan perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa. Unioni on hyväksynyt joukon monivuotisia hoitosuunnitelmia taloudellisesti tärkeimmille kannoille, joita ovat esimerkiksi kummeliturska, turska, meriantura, punakampela, keisarihummeri sekä eräät muut kannat. Tällaisille suunnitelmille on tehtävä vaikutusten arviointi ennen kuin ne voidaan hyväksyä. Kun suunnitelmat ovat voimassa, niissä määritellään TACin ja pyyntiponnistuksen tasot, jotka on vahvistettava tietyn vuoden osalta niiden pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission on tehtävä kalastusmahdollisuuksia koskeva ehdotuksensa näiden suunnitelmien mukaisesti niin kauan kuin ne ovat päteviä ja voimassa. Huomattava osa ehdotukseen sisältyvistä tärkeistä kalastusmahdollisuuksista on näin ollen seurausta erityisestä vaikutustenarvioinnista, joka on tehty kalastusmahdollisuuksien perustana olevaa suunnitelmaa varten. Muiden osalta, ja huolimatta siitä, että monivuotisia suunnitelmia ei välttämättä ole, ehdotuksessa pyritään välttämään lyhyen aikavälin ratkaisuja ja perustamaan päätökset mieluummin pitkän aikavälin kestävyyteen. Ehdotuksessa otetaan huomioon sidosryhmien ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien aloitteet, jos ICES ja/tai STECF on arvioinut ne myönteisiksi. Lisäksi YKP:n uudistusta koskeva komission ehdotus laadittiin asianmukaisesti vaikutustenarvioinnin (SEC (2011) 891) pohjalta. Arvioinnin yhteydessä analysoitiin kestävän enimmäistuoton tavoite. Arvioinnin päätelmissä tämä tavoite katsottiin tarpeelliseksi edellytykseksi, jotta voitaisiin saavuttaa kestävyys ympäristön, talouden ja yhteiskunnallisten kysymysten osalta. Lainsäädäntövallan käyttäjät ovat hyväksyneet komission uudistusehdotuksen perustelut ja pääsivät viime vuoden kesäkuussa poliittiseen yhteisymmärrykseen, jonka myötä kestävän enimmäistuoton tavoite on nyt selkeästi määritelty ja sitova. RFMO-kalastusmahdollisuuksien ja kolmansien maiden kanssa yhteisten kalakantojen osalta tässä ehdotuksessa ensisijaisesti sisällytetään unionin lainsäädäntöön kansainvälisesti sovitut toimenpiteet. Kaikkia kalastusmahdollisuuksien mahdollisten vaikutusten arviointiin liittyviä näkökohtia käsitellään valmisteltaessa ja käytäessä n kansainvälisiä neuvotteluja, joissa unioni sopii kalastusmahdollisuuksistaan kolmansien osapuolten kanssa. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohta. Elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevat unionin velvollisuudet perustuvat YKP-perusasetuksen 2 artiklassa vahvistettuihin velvollisuuksiin. Ehdotuksen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan unionin kalastuksissa sovellettavat saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset. Tavoitteena on saavuttaa yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet eli varmistaa, että kalastusta harjoitetaan ympäristön, talouden ja yhteiskunnallisten näkökohtien kannalta kestävällä tasolla. Soveltaminen Ehdotuksessa käsiteltyä alaa koskevia säännöksiä sovelletaan 31. joulukuuta 2015 asti, lukuun ottamatta eräitä pyyntirajoituksia koskevia säännöksiä, joita sovelletaan 31. tammikuuta 2016 asti, ja tiettyjä TACeja, joissa esiintyy erityisiä kausivaihteluja tai jotka johtuvat alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hoitamien kantojen erityisistä kausiluonteisista ominaisuuksista. Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu perussopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: yhteinen kalastuspolitiikka on yhteistä politiikkaa. Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Ehdotetussa neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2003 16 ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat puolestaan jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päättää, millaisen sosiaalisen/taloudellisen mallin ne valitsevat niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Asetuksella (EU) N:o 1389/2013 käyttöön otettu saaliin purkamista aluksesta koskeva velvoite Uusi YKP-perusasetus (EU) N:o 1380/2013 tuli voimaan vuonna 2014, ja siinä käyttöön otettua purkamisvelvoitetta aletaan soveltaa asteittain vuosina 2015–2019. Vuonna 2019 purkamisvelvoite on voimassa kaikkien TACien alaisten kantojen osalta. Siirtymäkauden aikana kuitenkin TACien alaiset saaliit on purettava vain, jos ne on saatu (joko kohdennetusti tai sivusaaliina) tiettyjen lajien tietyillä alueilla harjoitetussa kalastuksessa. TACien alaisten saaliiden ja kalastusten käsitteet eivät kuitenkaan ole yhdenmukaisia. Siksi tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien Atlantin ja Pohjanmeren kalakantojen saaliit kuuluvat purkamisvelvoitteen piiriin vain, jos saaliit on pyydetty teollisiin tarkoituksiin harjoitettavassa kalastuksessa ja makrillin, sillin, piikkimakrillin, mustakitaturskan, karjukalan, sardellin, kultakuoreen, kilohailin, sardiinin, tonnikalan, miekkakalan, valkotonnikalan, isosilmätonnikalan sekä purjemarliin ja valkomarliinin kalastuksessa[3]. Kun purkamisvelvoite otetaan käyttöön, ehdotettujen kalastusmahdollisuuksien on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti edustettava siirtymistä purkamisperusteisesta määrittelystä saalisperusteiseen määrittelyyn. Tässä käytetään perusteena saatuja tieteellisiä lausuntoja, jotka koskevat kalakantoja uuden YKP-perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kalastuksissa. Kalastusmahdollisuuksia vahvistettaessa olisi lisäksi noudatettava 16 artiklan 1 kohtaa (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohtaa (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt). Purkamisvelvoitteella on suoria vaikutuksia säilyttämistavoitteisiin eräissä ehdotettuihin kalastusmahdollisuuksiin sisältyvissä TACeissa. Tällaisia ovat leveäsuisten rustokalojen (Elasmobranchii) eli haiden ja rauskujen, joiden suojelutilanne on heikko, TACit. Nämä TACit on vahvistettu nollaksi jo useiden vuosien ajan, jotta estetään kyseisten lajien kohdennettu kalastus asianomaisilla alueilla. Nollatason TACien lisäksi TACeihin liittyvissä erityisessä säännöksissä säädetään kyseisten lajien pakollisesta ja välittömästä mereen päästämisestä, koska kalojen eloonjäämisaste on korkea. Saaliiden purkaminen aluksesta lisäisi kalojen kuolevuusastetta. Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa 31. heinäkuuta 2014 pidetyn kuulemisen jälkeen ajatus kyseisten lajien lisäämisestä TACien kattamilla alueilla kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetuksessa olevaan kiellettyjen lajien luetteloon sai kannatusta. Tätä lähestymistapaa noudatetaan asetusehdotuksessa: mereen päästämistä koskeva velvoite ja sen takaama suojelun taso pidetään yllä, koska kiellettyjä saaliita ei saa purkaa maihin. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 4 kohdan a alakohdassa nimenomaisesti vapautetaan kielletyt lajit saaliin purkamista koskevasta velvoitteesta. Lopuksi olisi tarkasteltava uuden YKP-perusasetuksen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 välistä yhteyttä. Viimeksi mainitulla asetuksella otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Vahvistettaessa TACeja neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Sittemmin on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa otettu käyttöön toinen joustojärjestely. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi tehtävä selväksi, ettei asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa voida soveltaa asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädetyn vuosittaisen joustomahdollisuuden lisäksi. 4. LISÄTIETOJA Yksinkertaistaminen Ehdotuksella yksinkertaistetaan (unionin tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä, erityisesti pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevien vaatimusten osalta. Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus koskee vuodeksi 2015 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Tämä ehdotus rajoittuu kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen sekä kyseisten mahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyvien edellytysten vahvistamiseen. Kantojen varsinaisista kehityssuuntauksista voidaan mainita seuraavat esimerkit: Pyreneiden niemimaan vesialueet Merikrotin biomassa on kasvussa, ja kantaa hyödynnetään kestävällä tasolla. Lasikampelakannan tilanne puolestaan on heikentynyt, ja usean toiminnallisen yksikön keisarihummerikanta on edelleen hyvin pieni. Eteläisen kummeliturskan biomassa on kasvanut, vaikka pyyntipaine on pysynyt korkeana ja asiaa koskevan hoitosuunnitelman mukaisesti johtaa TACin hienoiseen vähennykseen ja pyyntiponnistuksen vastaavaan alentamiseen. Biskajanlahti Merianturakannan tila heikkenee. Tutkijat ovat viime vuosina suosittaneet TACin vähentämistä. ICES tarkasteli vuonna 2013 sidosryhmien toteuttamia varovaisuusperiaatteen mukaisia pitkän aikavälin hoitotoimenpiteitä. Vuoden 2014 TAC perustuu näihin toimenpiteisiin, joilla pyritään pitämään TAC vakaana mutta samalla saattamaan kalastuskuolevuus kestävälle tasolle. Koska kalastuskuolevuus on viime vuosien aikana lisääntynyt, vuoden 2015 TACia olisi alennettava. Kelttienmeri ja Englannin kanaali Sitkeänä ongelmana on edelleen kalan pois heittäminen, sekä valkolihaisten kalojen kalastuksessa että kampelankalastuksessa. Tieteellisissä lausunnoissa kehotetaankin merkittäviin TACin leikkauksiin esim. turskan ja koljan osalta. Englannin kanaalin itäosan merianturan osalta tärkeintä olisi toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä kannan elvyttämiseksi: nuorten kalojen määrä on viimeisten kahden vuoden aikana lisääntynyt heikosti, ja kyseisen kalastuksen pitkän aikavälin elinkelpoisuus on uhattuna. Skotlannin länsipuoli ICESin koljalle vuodeksi 2014 asettaman vertailuarvon vuoksi Skotlannin länsipuolisten vesien (ICES-alueet Vb ja VIa) koljakantaa tarkastellaan osana ICES-alueiden III ja IV biologisen kannan arviointia. Siksi kaikista kyseisistä alueista laaditaan vain yksi lausunto. TACiksi on asetusehdotuksessa vahvistettava "pro memoria" (pm), kunnes jäsenvaltioiden kesken suoritettava jako määritellään. Turskan ja valkoturskan tila on edelleen heikko, ja poisheitettyjen saaliiden osuus alueella on kummankin lajin osalta yhä 70 prosenttia. Tila saattaa osoittautua huonommaksi keisarihummeria koskevan lausunnon valmistuessa syksyn aikana, sillä valkoturskan poisheitetyt saaliit ovat enimmäkseen peräisin keisarihummerin pyynnistä. Valikoivuutta parantavia toimenpiteitä koskevilla sitoumuksilla ei ole toistaiseksi ollut havaittavia vaikutuksia: ICES ei ole pystynyt toteamaan, että kyseiset toimenpiteet olisivat johtaneet minkäänlaiseen muutokseen kalastuskuolevuudessa. Irlanninmeri Turskan ja valkoturskan tila on edelleen heikko, joskin keisarihummeria pyytävän laivaston soveltamilla valikoivuutta parantavilla toimenpiteillä on saavutettu jonkin verran tuloksia kyseisten kantojen osalta. ICES toteaa silti huomattavia poisheitettyjen saaliiden määriä kyseisissä kalastuksissa. Merianturaa liikakalastetaan, ja sen kutukannan biomassataso on alempi kuin koskaan aikaisemmin; hyödyntäminen olisi pidettävä hyvin alhaisella tasolla. Sitä vastoin punakampelaa on hyödynnetty odotettua vähemmän, ja sen poisheitetyt määrät ovat suuria, mutta kanta on vakaa. Kattegat Kattegatin turskakantojen osalta vuotta 2015 koskevat lausunnot ovat samankaltaiset kuin vuonna 2014, eli varovaisuusperiaatteen perusteella tällä alueella ei tätä lajia pitäisi kalastaa kohdennetusti lainkaan, ja lajin sivusaaliit ja poisheitetyt saaliit olisi saatettava mahdollisimman pieniksi. ICES korostaa erityisesti valikoivuuden parantamista kiireellisesti: poisheitettyjä määriä koskeva arvio oli vuonna 2013 korkeimmillaan sitten vuoden 1997. Pohjanmeri Pohjanmeren turska-, kolja-, valkoturska-, seiti-, punakampela-, makrilli- ja sillikantoja hallinnoidaan yhdessä Norjan kanssa, ja siksi TACeista ja kiintiöiden jakamisesta päätetään marras- ja joulukuussa EU:n ja Norjan välillä käytyjen neuvotteluiden jälkeen. Näistä kannoista turska on elpymässä, mutta sekin hyvin hitaasti. Valkoturskan ja seidin kannat ovat heikkenemässä, ja seidin biomassa on jäänyt varovaisuustason alle viimeisten kolmen vuoden ajan. Koljakannan tila on vakaa ja kalastuskuolevuus on kestävän enimmäistuoton tasojen alapuolella mutta nuorten kalojen määrä on viime vuosina lisääntynyt heikosti. Punakampelakanta kasvaa edelleen ja on kirjattujen tietojen perusteella nyt suurempi kuin koskaan. Tarkasteltaessa kantoja, joita ei jaeta Norjan kanssa ja joiden TACien tasot vahvistetaan tässä ehdotuksessa, voidaan todeta, että merianturakanta kasvaa hitaasti, vaikka kalastuskuolevuus on hieman kestävän enimmäistuoton tasojen yläpuolella, ja siksi voimassa olevan hoitosuunnitelman perusteella esitetään TACin hienoista vähennystä. Pohjanmeren keisarihummerikanta on yleisesti kasvussa. 2014/0311 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS unionin vesillä ja unionin aluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2015 sekä neuvoston asetuksen (EU) N:o 779/2014 kumoamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet. (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013[4] edellytetään, että säilyttämistoimenpiteet vahvistetaan ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset. (3) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa eräät niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 1 ja 4 kohdan mukaisesti kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että taataan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta, ja noudattaen mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa esitettyjä yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita. (4) Suurimmat sallitut saaliit (total allowable catch, jäljempänä 'TAC') olisi siten vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös ne näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa. (5) Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu purkamisvelvoite otetaan käyttöön kalastuskohtaisesti. Kun tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalla alueella harjoitettu kalastus on purkamisvelvoitteen alainen, kaikki kyseisessä kalastuksessa saadut saalisrajoitusten alaiset lajit olisi purettava aluksesta. Tammikuun 1 päivästä 2015 alkaen purkamisvelvoitetta olisi sovellettava pienten pelagisten lajien kalastuksessa (makrilli, silli, piikkimakrilli, mustakitaturska, karjukala, sardelli, hopeakuore, sardiini ja kilohaili), suurten pelagisten lajien kalastuksessa (tonnikala, miekkakala, valkotonnikala, isosilmätonnikala, purjemarliini ja valkomarliini) sekä teollisiin tarkoituksiin harjoitettavassa kalastuksessa (villakuore, tuulenkala ja harmaaturska). Kyseisen asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kun tiettyä kalakantaa koskeva purkamisvelvoite otetaan käyttöön, kalastusmahdollisuudet määritellään ottaen huomioon muutos, jonka myötä siirrytään kalastusmahdollisuuksien määrittelystä saaliin purkamisen perusteella kalastusmahdollisuuksien määrittelyyn saaliiden perusteella. (6) Tiettyjen leveäsuisten rustokalojen (Elasmobranchii) eli haiden ja rauskujen TACit on viime vuosina vahvistettu nollatasolle, ja niiden yhteydessä on asetettu velvoite, jonka mukaan tahattomat saaliit on päästettävä välittömästi takaisin mereen. Erityiskohtelun syynä on kyseisten kantojen heikko suojelutilanne, ja koska niiden eloonjäämisaste on korkea, takaisin päästäminen ei lisää kalastuskuolevuutta, vaan siitä katsotaan olevan hyötyä kyseisten lajien säilyttämiselle. Näiden lajien saaliit on pelagisessa kalastuksessa 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen kuitenkin aina purettava aluksesta, ellei niihin sovelleta jotakin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa säädettyä poikkeusta purkamisvelvoitteesta. Mainitun asetuksen 15 artiklan 4 kohdan a alakohdassa sallitaan tällaiset poikkeukset sellaisten lajien osalta, joiden kalastus on kielletty ja jotka on tällaisiksi määritelty yhteisen kalastuspolitiikan alalla hyväksytyllä unionin säädöksellä. Siksi on aiheellista kieltää näiden lajien kalastus kyseessä olevilla alueilla. (7) Biskajanlahden sardellin TAC on viimeksi kuluneina vuosina vahvistettu erillisellä kalastusmahdollisuuksia koskevalla asetuksella, joka on voimassa 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta. STECF totesi vuonna 2014, että lajin säilyttämiseen liittyviä riskejä voitaisiin vähentää huomattavasti muuttamalla hallinnointijakso tavanomaiseksi kalenterivuodeksi (tammikuusta joulukuuhun). Espanjan, Ranskan ja lounaisten vesialueiden neuvoa-antavan toimikunnan (SWWAC) kanssa käydyt kuulemiset osoittivat, että STECF:n ehdottamaa muutosta pidettiin myönteisenä. Sen vuoksi on aiheellista kumota neuvoston asetus (EU) N:o 779/2014[5] ja vahvistaa tässä asetuksessa Biskajanlahden sardellikannalle uusi TAC vuodeksi 2015. (8) Lisäksi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4 kohdan mukaan erityisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen TACit olisi vahvistettava kyseisissä suunnitelmissa määriteltyjen sääntöjen mukaisesti. Näin ollen eteläisen kummeliturskan ja keisarihummerin, Englannin kanaalin länsiosan merianturan, Pohjanmeren punakampelan ja merianturan, Skotlannin länsipuolen sillin, Kattegatin, Skotlannin länsipuolen, Irlanninmeren, Pohjanmeren, Skagerrakin ja Englannin kanaalin itäosan turskan sekä Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalan TACit olisi vahvistettava seuraavissa säädöksissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti: neuvoston asetukset (EY) N:o 2166/2005[6], (EY) N:o 509/2007[7], (EY) N:o 676/2007[8], (EY) N:o 1300/2008[9], (EY) N:o 1342/2008[10] ("turskasuunnitelma") ja (EY) N:o 302/2009[11]. (9) Pohjoisen kummeliturskakannan (neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004[12]) ja Biskajanlahden merianturan (neuvoston asetus (EY) N:o 388/2006[13]) osalta on kuitenkin saavutettu asianomaisissa elpymis- ja hoitosuunnitelmissa asetetut vähimmäistavoitteet, ja siksi on syytä noudattaa tieteellisiä lausuntoja, jotta TACit voidaan saada kestävän enimmäistuoton mukaisille tasoille tai säilyttää näillä tasoilla. (10) Jos kannoista ei ole riittäviä tai luotettavia tietoja kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään asetuksen (EY) N:o 1380/2013 4 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista sekä sekakalastukseen liittyvät näkökohdat. (11) Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96[14]otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Vahvistettaessa TACeja neuvosto päättää mainitun asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten saaliiden osalta. Jotta vältetään liiallinen joustovara, joka saattaisi haitata yhteisessä kalastuspolitiikassa vahvistettujen säilyttämistavoitteiden saavuttamista, ja torjutaan kalakantojen biologiseen tilaan kohdistuvat kielteiset vaikutukset, asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa voidaan soveltaa TACeihin vain silloin, kun jäsenvaltiot eivät käytä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. (12) Kun johonkin kantaan liittyvä TAC myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa. (13) Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) antoi kesäkuussa 2014 Koillis- Atlantin meribassikantaa koskevan tieteellisen lausunnon, jossa se vahvisti, että kyseisen kannan tilanne on vuodesta 2012 nopeasti heikentynyt. STECF on arvioinut meribassin suojelemiseksi toteutettuja kansallisia toimenpiteitä ja pitää niitä yleisesti tehottomina. Meribassi on hitaasti kehittyvä ja kasvava laji, jonka kalastuskuolevuus on nykyisin nelinkertainen kestävän enimmäistuoton mukaisiin tasoihin nähden. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa kyseisen kannan kalastusmahdollisuudet pyyntiponnistusta ja saaliita koskevina rajoituksina ja kohdistettava ne kalastuskuolevuuden pääasiallisiin syihin, eli pelagiseen troolaukseen ja virkistyskalastukseen, (14) On tarpeen vahvistaa vuoden 2015 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan, asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 302/2009 5 ja 9 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009[15]. (15) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (International Council for the Exploration of the Sea, ICES) uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla ja Koillis-Atlantin kalastussopimuksen (North-East Atlantic Fisheries Commission, NEAFC) puitteissa tehtyjen kansainvälisten sitoumusten mukaisesti on tarpeen rajoittaa tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta. (16) Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien, osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja. (17) Tässä asetuksessa vahvistettujen, unionin alusten käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009[16]ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (18) Tiettyjen TACien osalta jäsenvaltioilla olisi oltava valtuudet myöntää aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata sellaisissa kalastuksissa, joita asetuksen (EU) N:o 1380/2013 säädetty purkamisvelvoite ei vielä koske, saaliskiintiöjärjestelmää‑, eli järjestelmää, jossa kaikki saaliit on purettava aluksesta ja luettava kiintiöihin, jotta voitaisiin välttää poisheittämisiä ja niiden mukanaan tuomaa muuten käytettävissä olevien kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvomaton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja vaarantaa siten yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat sitä vastoin jo sinällään kalastajille kannustimen pyrkiä toimissaan saaliin mahdollisimman tarkkaan valikoimiseen. Jotta poisheittämisiä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvaltioiden edellytyksiin myöntää tällaisia lisäkalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään yhdistettyjen valvontakameroiden, jäljempänä ’valvontakamerajärjestelmä’, käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluksella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaaliaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjestelmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen valvontakamerajärjestelmien käyttö on tällä hetkellä ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjärjestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen, toteuttamiseksi. Tällaisten järjestelmien käytössä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY[17] vaatimuksia. (19) Sen varmistamiseksi, että kaikki kalastustiedot kirjaavan koekalastuksen avulla voidaan tehokkaasti arvioida saaliskiintiöjärjestelmien vaikutusta asianomaisten kalakantojen absoluuttiseen kalastuskuolevuuteen, on tarpeen lukea kaikki kyseisessä koekalastuksessa saadut saaliit, purkamiselle asetettua alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, osallistuvalle alukselle myönnettyyn kokonaismäärään, ja varmistaa, että kalastustoimet lopetetaan, kun kyseinen alus on käyttänyt loppuun sille myönnetyn kokonaismäärän. On myös asianmukaista sallia kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvien alusten ja muiden alusten väliset määrien siirrot edellyttäen, että voidaan osoittaa, ettei muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä lisäänny. (20) ICESin lausunnon mukaisesti on asianmukaista jatkaa tuulenkalan erityistä hallinnointijärjestelmää unionin vesillä, jotka sijaitsevat ICES-alueilla IIa ja IIIa sekä ICES-suuralueella IV. Koska ICESin tieteellisen lausunnon odotetaan olevan saatavilla vasta helmikuussa 2015, on aiheellista vahvistaa TACit ja kiintiöt väliaikaisesti nollaan, kunnes kyseinen lausunto saadaan. (21) Norjan[18], Färsaarten[19] ja Islannin[20] kanssa tehdyissä kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa tai pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti unioni on neuvotellut kalastusoikeuksista näiden kumppanien kanssa. Norjan ja Färsaarten kanssa käytäviä neuvotteluja vuoden 2015 järjestelyistä ei ole saatettu loppuun. Jotta unionin kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta varmistettaisiin samalla riittävä joustavuus kyseisistä järjestelyistä sopimiseksi vuoden 2015 alussa, on aiheellista vahvistaa väliaikaisesti kalastusmahdollisuudet kalakannoille, joita nämä järjestelyt koskevat. Vuoden 2015 kalastusjärjestelyjä koskevia neuvotteluja Islannin kanssa ei ole ollut mahdollista saattaa päätökseen. Grönlannin kanssa tehdyssä kalastussuhteita koskevassa sopimuksessa ja pöytäkirjassa[21] määrätyn menettelyn mukaisesti sekakomitea on vahvistanut unionille konkreettisen kalastusmahdollisuuksien tason Grönlannin vesillä vuonna 2015. [Johdantokappaletta ja siinä mainittuja säännöksiä muutetaan sen jälkeen, kun uudet neuvottelut on käyty]. (22) Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas, ICCAT) hyväksyi vuoden 2013 vuosikokouksessaan tonnikalan nykyisten TACien ja kiintiöiden jatkamisen vuodella ja vahvisti Pohjois-Atlantin miekkakalan, Etelä‑Atlantin miekkakalan ja Pohjois-Atlantin valkotonnikalan TACit ja kiintiöt nykyiselle tasolleen kaudeksi 2014‑2016. Näin ollen unionin kiintiö näille kannoille pysyy samana kuin vuonna 2013. Vaikka myös Etelä-Atlantin valkotonnikalan TAC säilytettiin silloisella tasollaan kaudeksi 2014–2016, joidenkin sopimuspuolten, joihin myös unioni kuului, aluskohtaisia kiintiöitä alennettiin hieman kiintiön myöntämiseksi eräälle toiselle sopimuspuolelle. Kaikki nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä. [Johdantokappaletta ja siinä mainittuja säännöksiä muutetaan sen jälkeen, kun uusi vuosikokous on pidetty]. (23) Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän toimikunnan (Commission for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources, CCAMLR) osapuolet hyväksyivät vuoden 2013 vuosikokouksessaan saalisrajoitukset sekä kohde- että sivusaalislajeille. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä. [Johdantokappaletta ja siinä mainittuja säännöksiä muutetaan sen jälkeen, kun uusi vuosikokous on pidetty]. (24) Intian valtameren tonnikalatoimikunta (IOTC) ei vuoden 2014 vuosikokouksessaan muuttanut nykyisiä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä. (25) Eteläisen Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO) kolmas vuosikokous on määrä pitää vuoden 2015 helmikuussa. On asianmukaista, että SPRFMO-yleissopimusalueella nykyään sovellettavia toimenpiteitä jatketaan väliaikaisesti, kunnes vuosikokous on pidetty. Perunpiikkimakrillikantaa ei kuitenkaan pitäisi pyytää kohdennetusti ennen kuin sille on kyseisen vuosikokouksen tuloksena vahvistettu TAC. (26) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (Inter-American Tropical Tuna Commission, IATTC) jatkoi vuonna 2014 pidetyssä 87. vuosikokouksessaan keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin säilyttämistoimenpiteiden voimassaoloa. Tämän lisäksi IATTC piti voimassa päätöslauselmansa valkopilkkahaiden suojelusta. Nämä toimenpiteet olisi edelleen saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä. (27) Kaakkois-Atlantin kalatalousjärjestö (South East Atlantic Fisheries Organisation, SEAFO) hyväksyi vuoden 2013 vuosikokouksessaan suosituksen hammaskalan ja syvänmerenpunataskuravun uusiksi kaksivuotisiksi TACeiksi vuosiksi 2014 ja 2015. Keltaroussin ja limapäiden nykyiset TACit, joista oli sovittu vuosiksi 2013 ja 2014 vuoden 2012 vuosikokouksessa, pysyivät ennallaan. Tällä hetkellä sovellettavat SEAFOn hyväksymät kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä. [Johdantokappaletta ja siinä mainittuja säännöksiä muutetaan sen jälkeen, kun uusi vuosikokous on pidetty]. (28) Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio (Western and Central Pacific Fisheries Commission, WCPFC) muutti vuonna 2013 pidetyssä kymmenennessä vuosikokouksessaan kalastusmahdollisuuksia koskevia toimenpiteitään vahvistamalla niiden päivien kokonaismäärän, joina aavalla merellä voidaan kalastaa, ja mukauttamalla kalojen yhteenkokoamiseen käytettävillä välineillä kalastamista (FAD-kalastusta) koskevaa kalastuskieltoa. FAD-kalastusta koskevan toimenpiteen tarkistaminen edellyttää, että WCPFC:n sopimuspuolena oleva unioni valitsee jommankumman kahdesta käytettävissä olevasta vaihtoehdosta eli joko vahvistaa FAD-kalastuksen nykyisen kalastuskieltokauden tai päättää vähentää FAD-kalastusta. WCPFC:n hyväksymän, tällä hetkellä sovellettavan kalastuskiellon saattamista osaksi unionin lainsäädäntöä olisi jatkettava, kunnes kyseinen päätös tehdään. [Johdantokappaletta ja siinä mainittuja säännöksiä muutetaan sen jälkeen, kun uusi vuosikokous on pidetty]. (29) Seitivarojen säilyttämistä ja hallinnointia keskisellä Beringinmerellä koskevan yleissopimuksen osapuolet eivät vuoden 2013 vuosikokouksessa muuttaneet kalastusmahdollisuuksia koskevia toimenpiteitään. Nämä toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä. (30) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (Northwest Atlantic Fisheries Organisation, NAFO) hyväksyi vuonna 2014 pidetyssä 36. vuosikokouksessaan eräiden kantojen vuoden 2015 kalastusmahdollisuudet NAFO-yleissopimusalueen suuralueilla 1–4. NAFO päätti tässä yhteydessä keskeyttää katkaravun kalastuksen alueella 3L, korottaa punasimpun TACia alueella 3M eräiden sivusaaliiden sisällyttämiseksi siihen ja sallia uudelleen mustaeväkampelan kalastuksen alueella 3NO. (31) Asianomaiset alueelliset kalastusjärjestöt hyväksyvät vuoden lopussa eräitä kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla annetaan unionille kalastusmahdollisuuksia tai rajoitetaan niitä ja joita aletaan soveltaa ennen tämän asetuksen voimaantuloa. Säännöksiä, joilla tällaiset toimenpiteet saatetaan osaksi unionin lainsäädäntöä, on sen vuoksi tarpeen soveltaa taannehtivasti. Koska CCAMLR-yleissopimusalueen kalastuskausi alkaa 1 päivänä joulukuuta ja päättyy 30 päivänä marraskuuta, ja tietyt kalastusmahdollisuudet tai -kiellot CCAMLR-yleissopimusalueella vahvistetaan 1 päivänä joulukuuta 2014 alkavaksi ajanjaksoksi, tämän asetuksen asiaa koskevia säännöksiä olisi sovellettava kyseisestä päivästä alkaen. Tällainen taannehtiva soveltaminen ei loukkaa luottamuksensuojan periaatetta, koska CCAMLR-yleissopimuksen jäsenet eivät saa kalastaa CCAMLR-yleissopimusalueella ilman lupaa. (32) Kalastusmahdollisuuksien myöntämistä EU:n vesillä Venezuelan bolivariaanisen tasavallan lipun alla purjehtiville kalastusaluksille Ranskan Guayanan edustalla sijaitsevalla talousvyöhykkeellä koskevan, Venezuelan bolivariaaniselle tasavallalle osoitetun unionin julkilausuman[22] mukaisesti on tarpeen vahvistaa Venezuelan käytettävissä olevat napsijoiden kalastusmahdollisuudet unionin vesillä. (33) Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset myönnettäessä yksittäiselle jäsenvaltiolle lupa hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta. (34) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta, joka koskee ylimääräisten merelläolopäivien myöntämistä kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi ja tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi sekä laskentataulukkojen vahvistamista merelläolopäivien siirtämistä jäsenvaltion lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä koskevien tietojen keruuta ja toimittamista varten. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä asetuksen (EU) N:o 182/2011[23]mukaisesti. (35) Kalastustoimien keskeytymisen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2015, ja tiettyjä alueita koskevia tiettyjä säännöksiä, joilla olisi oltava erityinen soveltamispäivä. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu. (36) Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin lainsäädäntöä, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan unionin vesillä ja tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä unionin alusten käytettävissä olevien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kalastusmahdollisuuksiin kuuluvat seuraavat: a) saalisrajoitukset vuodeksi 2015 ja, jos tässä asetuksessa niin täsmennetään, vuodeksi 2016; b) pyyntiponnistusrajoitukset 1 päivän helmikuuta 2015 ja 31 päivän tammikuuta 2016 väliseksi ajaksi, jollei 9, 29 tai 31 artiklassa tai liitteessä II E vahvisteta pyyntiponnistusrajoituksille muita ajanjaksoja; c) tiettyjen CCAMLR-yleissopimusalueen kantojen kalastusmahdollisuudet 1 päivän joulukuuta 2014 ja 30 päivän marraskuuta 2015 väliseksi ajanjaksoksi; d) eräiden kantojen kalastusmahdollisuudet 33 artiklassa määritellyllä IATTC-yleissopimusalueella vuosiksi 2015 ja 2016 kyseisessä artiklassa vahvistettuina ajanjaksoina. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin aluksiin: a) unionin alukset; b) kolmansien maiden alukset unionin vesillä; c) virkistyskalastusta harjoittavat alukset, ainoastaan tämän asetuksen 1 artiklan b alakohtaa, 3 artiklan c alakohtaa ja 12 artiklaa sovellettaessa. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) ’unionin aluksella’ asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklan 1 kohdan 5 alakohdassa määriteltyä kalastusalusta; b) ’kolmannen maan aluksella’ asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklan 1 kohdan 4 alakohdassa määriteltyä kolmannen maan lipun alla purjehtivaa ja kolmannessa maassa rekisteröityä kalastusalusta; c) ’virkistyskalastusta harjoittavalla aluksella’ alusta, joka harjoittaa asetuksen (EU) N:o 1224/2009 4 artiklan 28 kohdassa tarkoitettua virkistyskalastusta; d) ’unionin vesillä’ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II lueteltujen merentakaisten maiden ja alueiden lähivesiä; e) ’kansainvälisillä vesillä’ vesialueita, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; f) ’kannalla’ tietyllä kalastuksenhoitoalueella esiintyvää meren elollista luonnonvaraa, f) ’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) i) asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa tarkoitetun purkamisvelvoitteen alaisissa kalastuksissa määrää, joka kustakin kannasta voidaan pyytää vuosittain; ii) kaikissa muissa kalastuksissa määrää, joka kustakin kannasta voidaan pyytää ja purkaa aluksesta vuosittain; g) ’kiintiöllä’ unionille tai jäsenvaltiolle myönnettyä osuutta TACista; h) ’analyyttisillä arvioinneilla’ kalakannan kehityssuunnan määrällistä arviointia kalakannan biologista tilannetta ja hyödyntämistä koskevien sellaisten tietojen perusteella, jotka tieteellinen tarkastelu on osoittanut riittävän laadukkaiksi, jotta tulevaisuuden saalismäärävaihtoehdoista voidaan antaa tieteellinen lausunto; i) ’kalastuksenhoidon ennalta varautuvalla lähestymistavalla’ toimintamallia, jossa riittävien tieteellisten tietojen puuttumisen perusteella ei voida lykätä tai jättää toteuttamatta hoitotoimenpiteitä kohdelajien, niiden ohessa saaliiksi saatavien tai niistä riippuvaisten lajien sekä muiden kuin kohdelajien ja niiden ympäristön suojelemiseksi; j) ’silmäkoolla’ komission asetuksen (EY) N:o 517/2008[24] mukaisesti määritettyä kalaverkkojen silmäkokoa; k) ’unionin kalastusalusrekisterillä’ rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EU) N:o 1380/2013 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti; l) ’kalastuspäiväkirjalla’ asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) 'ICESin alueilla' (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 218/2009[25] liitteessä III täsmennettyjä maantieteellisiä alueita; b) 'Skagerrakilla' tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; c) 'Kattegatilla' tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gnibens Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; d) 'ICES -suuralueen VII toiminnallisella yksiköllä 16' tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: – 53° 30' N 15° 00' W, – 53° 30' N 11° 00' W, – 51° 30' N 11° 00' W, – 51° 30' N 13° 00' W, – 51° 00' N 13° 00' W, – 51° 00' N 15° 00' W, – 53° 30' N 15° 00' W; e) 'Cádizinlahdella' tarkoitetaan pituuspiirin 7° 23′ 48″ W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IXa; f) 'CECAFin alueilla' (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2009[26] liitteessä II täsmennettyjä maantieteellisiä alueita; g) 'NAFOn alueilla' (Koillis-Atlantin kalastuskomitea) tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 217/2009[27] liitteessä III täsmennettyjä maantieteellisiä alueita; h) 'SEAFO-yleissopimusalueella' (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö) tarkoitetaan kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta Kaakkois‑Atlantilla tehdyssä yleissopimuksessa[28] määriteltyä maantieteellistä aluetta; i) 'ICCAT-yleissopimusalueella' (Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) tarkoitetaan Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa[29] määriteltyä maantieteellistä aluetta; j) 'CCAMLR-yleissopimusalueella' (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskeva toimikunta) tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 601/2004[30] 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä maantieteellistä aluetta; k) 'IATTC-yleissopimusalueella' (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio) tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevassa yleissopimuksessa[31], jäljempänä 'Antiguan yleissopimus', määriteltyä maantieteellistä aluetta; l) 'IOTC-yleissopimusalueella' (Intian valtameren tonnikalatoimikunta) tarkoitetaan Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevassa sopimuksessa[32] määriteltyä maantieteellistä aluetta; m) 'SPRFMO-yleissopimusalueella' (Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) tarkoitetaan aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee etelään linjasta 10° N, CCAMLR-yleissopimusalueen pohjoispuolella, SIOFA-yleissopimusalueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksessa[33], itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella; n) 'WCPFC-yleissopimusalueella' (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio) tarkoitetaan laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevassa yleissopimuksessa määriteltyä maantieteellistä aluetta[34]; o) 'Beringinmeren aavalla merellä' tarkoitetaan Beringinmerellä olevaa aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan; p) 'IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella' tarkoitetaan seuraavien rajaamaa maantieteellistä aluetta: – pituuspiiri 150° W, – pituuspiiri 150° W, – leveyspiiri 4° S, – leveyspiiri 50° S. II OSASTO UNIONIN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET I I luku Yleiset säännökset 5 artikla TACit ja niiden jakaminen 1. Unionin alusten TACit unionin vesillä tai tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. Unionin aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I säädettyjen TACien rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella tämän asetuksen 19 artiklassa ja liitteessä III sekä asetuksessa (EY) N:o 1006/2008[35] ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyin edellytyksin. 3. ICES-alueilla IIa, IIIa ja IV sijaitsevien unionin vesien tuulenkalakantoja varten liitteessä I A vahvistetun erityisedellytyksen soveltamiseksi sovelletaan liitteessä II D määriteltyjä kalastuksenhoitoalueita. 6 artikla Jäsenvaltioiden määrittämät TACit 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on määritettävä tiettyjen kalakantojen TACit. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I. 2. Jäsenvaltioiden määrittämien TACien on a) oltava johdonmukaiset yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalakannan kestävän hyödyntämisen periaatteen, kanssa; ja b) johdettava i) todennäköisimmin kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2015 alkaen, jos analyyttisia arvioita on saatavilla; ii) kannan hyödyntämiseen kalastuksenhoidon ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, jos analyyttisia arvioita ei ole saatavilla tai ne ovat puutteellisia. 3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2015 esitettävä komissiolle seuraavat tiedot: a) hyväksytyt TACit; b) asianomaisen jäsenvaltion keräämät ja arvioimat tiedot, joihin hyväksytyt TACit perustuvat; c) yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten hyväksytyt TACit noudattavat 2 kohtaa. 7 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. TACien alaisiin kalakantoihin kuuluviin kaloihin, jotka on pyydetty asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määritellyissä kalastuksissa, sovelletaan kyseisessä asetuksessa asetettua purkamisvelvoitetta. 2. Muihin kalakantoihin, joille on vahvistettu TACit, kuuluvia kaloja saa pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, joilla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa unionin kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä unionin kiintiö ole täyttynyt. 3. Muiden kuin kohdelajien kannat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa turvallisissa biologisissa rajoissa, yksilöidään liitteessä I, mainitussa artiklassa säädetyn, saaliiden lukemista asianomaisiin kiintiöihin koskevan poikkeuksen soveltamiseksi. 8 artikla Pyyntiponnistusrajoitukset Seuraavia pyyntiponnistusta koskevia rajoituksia sovelletaan: a) Kattegatin, Skagerrakin ja ICES-alueen IIIa sen osan, joka ei kuulu Skagerrakiin eikä Kattegatiin, ICES-suuralueen IV ja ICES-alueiden VIa, VIIa ja VIId sekä ICES-alueilla IIa ja Vb sijaitsevien unionin vesien tiettyjen turska-, meriantura- ja punakampelakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A; b) ICES-alueiden VIIIc ja IXa, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B; c) ICES-alueen VIIe merianturakannan hoidossa sovelletaan liitettä II C; d) ICES-alueen VIIe meribassin hoidossa sovelletaan liitettä II E. 9 artikla Saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset syvänmerenkalastuksessa 1. Grönlanninpallakseen sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2347/2002[36] 3 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään syvänmeren kalastuslupaa koskevasta vaatimuksesta. Grönlanninpallaksen pyyntiin, aluksella pitämiseen, jälleenlaivaukseen ja aluksesta purkamiseen sovelletaan mainitussa artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2015 osalta ole yli 65 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa tai joilla pyydettiin kyseisen asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla pyydetään yli 100 kilogrammaa muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta. 10 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset 1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät uudelleen jakamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; f) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset; g) tämän asetuksen 20 artiklan mukaiset kiintiön siirrot ja vaihdot; h) tämän asetuksen 14 artiklan mukaiset lisäkalastusmahdollisuudet. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa olisi sovellettava TACeihin vain silloin, kun jäsenvaltiot eivät käytä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. 11 artikla Kalastuskieltokaudet 1. On kiellettyä kalastaa tai pitää aluksella Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän toukokuuta 2015 välisenä aikana seuraavia lajeja: turska, lasikampelat, merikrotti, kolja, valkoturska, kummeliturska, keisarihummeri, punakampela, lyyraturska, seiti, rauskut, meriantura, keila, tylppäpyrstömolva, molva ja piikkihai. Tämän kohdan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: Piste || Leveysaste || Pituusaste 1 || 52° 27' N || 12° 19' W 2 || 52° 40' N || 12° 30' W 3 || 52° 47' N || 12° 39,600' W 4 || 52° 47' N || 12° 56' W 5 || 52° 13,5' N || 13° 53,830' W 6 || 51° 22' N || 14° 24' W 7 || 51° 22' N || 14° 03' W 8 || 52° 10' N || 13° 25' W 9 || 52° 32' N || 13° 07,500' W 10 || 52° 43' N || 12° 55' W 11 || 52° 43' N || 12° 43' W 12 || 52° 38,800' N || 12° 37' W 13 || 52° 27' N || 12° 23' W 14 || 52° 27' N || 12° 19' W Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kulku Porcupinematalikon kautta niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti. 2. Pohjatroolilla, nuotalla tai vastaavalla vedettävällä pyydyksellä, jonka silmäkoko on alle 16 mm, harjoitettava tuulenkalan kaupallinen kalastus kielletään ICES-alueilla IIa ja IIIa ja ICES-suuralueella IV 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta 2015 sekä 1 päivän elokuuta ja 31 päivän joulukuuta 2015 väliseksi ajaksi. Ensimmäisessä alakohdassa vahvistettua kieltoa sovelletaan myös kolmansien maiden aluksiin, joilla on lupa pyytää tuulenkalaa ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä. 12 artikla Meribassin virkistyskalastus ICES-alueilla IVb, IVc, VIIa, VIId, VIIe, VIIf, VIIg ja VIIh sovelletaan saalisrajaa, joka on yksi meribassiyksilö henkilöä kohden päivässä. 13 artikla Kiellot 1. Kielletään unionin kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja: a) kynsirausku (Amblyraja radiata) ICES-alueilla IIa, IIIa ja VIId ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä; b) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla vesillä; c) silorausku (Dipturus batis) (koostuen lajeista Dipturus cf. flossada ja Dipturus cf. intermedia) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla unionin vesillä; d) harmaakoirahai (Galeorhinus galeus) ja pehmovalohai (Etmopterus pusillus) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä sekä kaikilla ICES-suuralueiden I, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV vesillä; e) leijahai (Dalatias licha), lattahai (Deania calcea), suomupistinhai (Centrophorus squamosus), isovalohai (Etmopterus princeps) ja ruskosusihai (Centroscymnus coelolepis) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä sekä kaikilla ICES-suuralueiden I ja XIV vesillä; f) sillihai (Lamna nasus) unionin vesillä; g) paholaisrausku (Manta birostris) kaikilla vesillä; h) okarausku (Raja clavata) ICES-alueella IIIa sijaitsevilla unionin vesillä; i) mustavatsarausku (Raja (Dipturus) nidarosiensis) ICES-alueilla VIa, VIb, VIIa, VIIb, VIIc, VIIe, VIIf, VIIg, VIIh ja VIIk sijaitsevilla unionin vesillä; j) aaltorausku (Raja undulata) ICES-suuralueilla VI ja X sijaitsevilla unionin vesillä ja pullonokkarausku (Raja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla unionin vesillä; k) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla unionin vesillä; l) piikkihai (Squalus acanthias) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä sekä kaikilla ICES-suuralueiden I, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV vesillä; m) merienkeli (Squatina squatina) unionin vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 14 artikla Tietojen siirtäminen Kun jäsenvaltiot toimittavat komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I säädettyjä kantojen koodeja. II luku Lisäkalastusmahdollisuudet aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen 15 artikla Lisäkalastusmahdollisuudet 1. Jäsenvaltiot voivat myöntää tiettyjen kantojen lisäkalastusmahdollisuuksia lippunsa alla purjehtiville aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää liitteessä I vahvistettua kokonaismäärää prosentuaalisena osuutena kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä. 16 artikla Lisäkalastusmahdollisuuksia koskevat edellytykset 1. Edellä 15 artiklassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien on oltava seuraavien edellytysten mukaisia: a) alus käyttää kameravalvontaa yhdistettynä anturijärjestelmään, jäljempänä ’valvontakamerajärjestelmä’, joka tallentaa kaikki aluksella tapahtuvat kalastus- ja käsittelytoimet; b) yksittäiselle alukselle, joka osallistuu kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen, myönnetyt lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää seuraavia rajoituksia: i) 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joiden asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu; ii) 30 prosenttia alukselle ennen koekalastukseen osallistumista osoitetusta kalastusmahdollisuuksien määrästä; c) kaikki aluksen sellaisesta kannasta, jolle on myönnetty lisäkalastusmahdollisuuksia, saamat saaliit, myös neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98[37] liitteessä XII määriteltyä purkamisen alamittaa pienemmät kalat, on luettava alukselle osoitettuun määrään 14 artiklan mukaisilla lisäkalastusmahdollisuuksilla korotettuna; d) kun alus on käyttänyt sille tietyn lisäkalastusmahdollisuuksia saaneen kannan osalta osoitetut kalastusmahdollisuudet kokonaisuudessaan, aluksen on lopetettava kaikki kalastustoimet asianomaisella TAC-alueella; e) jäsenvaltiot voivat sellaisten kantojen osalta, joihin tätä artiklaa voidaan soveltaa, sallia aluskohtaisen määrän tai sen osan siirtoja muilta aluksilta kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuville aluksille edellyttäen, että voidaan osoittaa, että muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä ei lisäänny. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetään, jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti jakaa lippunsa alla purjehtivalle alukselle lisäkalastusmahdollisuuksia, joiden määrä ylittää 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joita asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu, jos a) kyseisen kannan arvioitujen poisheitettävien saaliiden osuus on asianomaisen alustyypin osalta alle 10 prosenttia; b) tällaisen aluksen osallistuminen on tärkeää, jotta voidaan arvioida kameravalvontajärjestelmän hyödyllisyyttä valvontatarkoituksissa; c) kaikkien koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisen kannan poisheitettäville saaliille asetettu 75 prosentin enimmäismäärä ei ylity. 3. Jäsenvaltioiden on ennen 14 artiklassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien myöntämistä toimitettava komissiolle seuraavat tiedot: a) luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen; b) tekniset tiedot aluksille asennetuista sähköisistä etävalvontalaitteista; c) kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely; d) arvioidut poisheitettävät saaliit kunkin koekalastukseen osallistuvan alustyypin osalta; e) saalismäärät, jotka koekalastukseen osallistuvat alukset ovat saaneet asiaankuuluvan TACin alaisesta kannasta vuonna 2014. 17 artikla Henkilötietojen käsittely Jos 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tehdyt tallenteet merkitsevät direktiivissä 95/46/EY tarkoitettua henkilötietojen käsittelyä, mainittua direktiiviä sovelletaan tällaisten tietojen käsittelyyn. 18 artikla Lisäkalastusmahdollisuuksien peruuttaminen Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä 16 artiklassa säädetyt edellytykset, sen on viipymättä peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2015. 19 artikla Poisheitetyistä määristä tehtyjen arvioiden tieteellinen tarkastelu Komissio voi 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetyn vaatimuksen täytäntöönpanon valvomiseksi edellyttää, että tätä lukua soveltava jäsenvaltio toimittaa arvionsa kunkin alustyypin aiheuttamien poisheitettyjen saaliiden määrästä tieteelliselle neuvoa-antavalle elimelle tarkastelua varten. Jos tällaiset poisheitettävät määrät vahvistavaa arviota ei ole saatavilla, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kyseisen vaatimuksen noudattamisen edellyttämät aiheelliset toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle. III luku Kalastusluvat kolmansien maiden vesillä 20 artikla Kalastusluvat 1. Kolmannen maan vesillä kalastavien unionin alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä III. 2. Jos jäsenvaltio siirtää asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan perusteella kiintiönsä toiselle jäsenvaltiolle, jäljempänä 'kiintiöiden vaihto', liitteessä III mainituilla kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto, ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä III vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. IV luku Kalastusmahdollisuudet alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vesillä 21 artikla Kiintiöiden siirrot ja vaihdot 1. Jos alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöissä sallitaan kiintiöiden siirrot ja vaihdot alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolten välillä, jäsenvaltio, jäljempänä 'kyseinen jäsenvaltio', voi keskustella jonkin alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolen kanssa ja tapauksen mukaan laatia luonnoksen aiotusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta. 2. Komissio voi kyseisen jäsenvaltion ilmoituksen saatuaan hyväksyä aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevan luonnoksen, josta kyseinen jäsenvaltio on keskustellut alueellisen kalastuksenhoitojärjestön asianomaisen sopimuspuolen kanssa. Sen jälkeen komissio välittää ilman aiheetonta viivytystä tiedon sitoutumisesta tällaiseen kiintiön siirtoon tai vaihtoon alueellisen kalastusjärjestön kyseiselle sopimuspuolelle. Komissio ilmoittaa sitten sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sihteeristölle kyseisen järjestön sääntöjen mukaisesti. 3. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta. 4. Kiintiön siirron tai vaihdon perusteella alueellisen kalastusjärjestön sopimuspuolelta saatuja tai sille siirrettyjä kalastusmahdollisuuksia pidetään kyseiselle jäsenvaltiolle jaettuina taikka siltä vähennettyinä kalastusmahdollisuuksina siitä hetkestä alkaen, kun kiintiön siirto tai vaihto tulee voimaan alueellisen kalastusjärjestön kyseisen sopimuspuolen kanssa tehdyn sopimuksen ehtojen mukaisesti taikka tapauksen mukaan asianomaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntöjen mukaisesti. Tällainen kiintiön siirto tai vaihto ei saa kuitenkaan muuttaa kalastustoimintaa koskevan suhteellisen vakauden periaatteen mukaista nykyistä jakoperustetta kalastusmahdollisuuksien jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä. 1 JAKSO ICCAT-YLEISSOPIMUSALUE 22 artikla Tonnikalan kalastus-, kasvatus- ja lihotuskapasiteetin rajoittaminen 1. Rajoitetaan sellaisten vapapyydyksiä käyttävien unionin alusten ja uisteluveneiden lukumäärää, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8–30 kilogramman tai 75–115 senttimetrin kokoisia/suuruisia tonnikaloja Itä-Atlantilla, liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti. 2. Rajoitetaan sellaisten pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien unionin alusten lukumäärää, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8–30 kilogramman tai 75–115 senttimetrin suuruisia/kokoisia tonnikaloja Välimerellä, liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti. 3. Rajoitetaan sellaisten tonnikalaa Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyytävien unionin alusten lukumäärää, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8–30 kilogramman tai 75–115 senttimetrin suuruisia/kokoisia tonnikaloja, liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti. 4. Rajoitetaan sellaisten kalastusalusten lukumäärää ja kokonaisbruttovetoisuutta, joilla on lupa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa tai purkaa aluksesta tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, liitteessä IV olevan 4 kohdan mukaisesti. 5. Rajoitetaan Itä-Atlantilla ja Välimerellä harjoitettavassa tonnikalan kalastuksessa käytettävien rysien lukumäärä liitteessä IV olevan 5 kohdan mukaisesti. 6. Rajoitetaan tonnikalan kasvatus- ja lihotuskapasiteettia sekä pyydetyn luonnonvaraisen tonnikalan enimmäismäärää, joka voidaan myöntää laitoksille Itä-Atlantilla ja Välimerellä, liitteessä IV olevan 6 kohdan mukaisesti. 23 artikla Virkistys- ja urheilukalastus Jäsenvaltioiden on jaettava niille liitteessä I D jaetuista kiintiöistä erityinen kiintiö tonnikalan virkistys- ja urheilukalastukseen. 24 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta isosilmäkettuhain (Alopias superciliosus) osia tai kokonaisia ruhoja missään kalastuksessa. 2. Alopias-sukuun kuuluvien kettuhaiden kohdennettu kalastus on kielletty. 3. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta Sphyrnidae-heimoon kuuluvan vasarahain (nuijahaita (Sphyrna Tiburo) lukuun ottamatta) osia tai kokonaisia ruhoja ICCAT-yleissopimusalueella harjoitetun kalastuksen yhteydessä. 4. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta missä tahansa kalastuksessa pyydetyn valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osia tai kokonaisia ruhoja. 5. On kiellettyä pitää aluksella missä tahansa kalastuksessa pyydettyä haukkahaita (Carcharhinus falciformis). 2 JAKSO CCAMLR-YLEISSOPIMUSALUE 25 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä V olevassa A osassa mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä vahvistetuilla alueilla ja vahvistettuina ajanjaksoina. 2. Koekalastuksessa sovelletaan liitteessä V olevassa B osassa vahvistettuja TACeja ja sivusaalisrajoituksia mainitussa osassa ilmoitetuilla suuralueilla. 26 artikla Koekalastus 1. Vuonna 2015 vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n toimikunnan jäseniä, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo osallistua tällaiseen kalastukseen, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan mukaisesti ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2015. 2. TACeja ja sivusaaliita koskevat rajoitukset FAO-suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoisille tutkimusalueille (small-scale research unit, SSRU) kullakin suuralueella ja alueella vahvistetaan liitteessä V olevassa B osassa. Kalastus SSRU-alueella on lopetettava, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn TACin, eikä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 3. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen‑. FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a kalastus on kuitenkin kielletty alle 550 metrin syvyydessä. 27 artikla Etelänkrillin kalastaminen kalastuskaudella 2015/2016 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n toimikunnan jäseniä, saavat kalastaa etelänkrilliä (Euphausia superba) CCAMLR-yleissopimusalueella kalastuskaudella 2015/2016. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2015 asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklan mukaisesti, ja sen on ilmoitettava komissiolle aikomuksestaan kalastaa etelänkrilliä käyttäen liitteessä V olevassa C osassa esitettyä lomaketta. 2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3. Jäsenvaltion, joka aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava aikomuksestaan tehdä niin vain sellaisten luvan saaneiden alusten osalta, jotka joko purjehtivat sen lipun alla ilmoitusajankohtana tai purjehtivat toisen CCAMLR-jäsenen lipun alla, mutta joiden oletetaan purjehtivan kalastusajankohtana kyseisen jäsenvaltion lipun alla. 4. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen muilla kuin tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti CCAMLR:n sihteeristölle ilmoitetuilla aluksilla, jos luvan saanut alus on perustelluista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällöin asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja toimikunnalle sekä annettava a) yksityiskohtaiset tiedot suunnitellusta korvaavasta aluksesta tai suunnitelluista korvaavista aluksista, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot; b) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukaiset tätä tukevat todisteet tai lisätiedot. 5. Jäsenvaltiot eivät saa antaa mihinkään CCAMLR:n laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta (LIS-kalastusta) harjoittavien alusten luetteloon kirjatulle alukselle lupaa osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3 JAKSO IOTC-YLEISSOPIMUSALUE 28 artikla IOTC-yleissopimusalueella kalastavien alusten kalastuskapasiteetin rajoittaminen 1. Trooppisia tonnikaloja pyytävien unionin alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 1 kohdassa. 2. Miekkakalaa (Xiphias gladius) ja valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) pyytävien unionin alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 2 kohdassa. 3. Jäsenvaltiot voivat jakaa uudelleen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kalastuksiin osoitettuja aluksia näiden kalastusten kesken, jos ne voivat osoittaa komissiolle, ettei tämä muutos johda kyseisten kalakantojen pyyntiponnistuksen lisääntymiseen. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos niiden laivastoon ehdotetaan kapasiteetin siirtoa, siirrettävät alukset kuuluvat IOTC:n alusrekisteriin tai muiden alueellisten tonnikalan kalastusjärjestöjen alusrekisteriin. Tämän lisäksi aluksia, jotka on merkitty alueellisen kalastusjärjestön laatimaan LIS-kalastusta harjoittavien alusten (LIS-alukset) luetteloon, ei saa siirtää. 5. IOTC:n käsiteltäväksi annettujen kehityssuunnitelmien täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisätä kalastuskapasiteettiaan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista enimmäismääristä ainoastaan kyseisissä suunnitelmissa asetetuissa rajoissa. 29 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta mihin tahansa Alopiidae-heimon lajiin kuuluvan isosilmäkettuhain osia tai kokonaisia ruhoja missään kalastuksessa. 2. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osia tai kokonaisia ruhoja missään kalastuksessa, lukuun ottamatta aluksen lippuvaltion yksinomaisilla talousvyöhykkeillä suurimmalta pituudeltaan enintään 24 metriä pitkillä kalastusaluksilla harjoitettavaa kalastusta ja edellyttäen, että näin pyydetty saalis menee ainoastaan paikalliseen kulutukseen. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 4 JAKSO SPRFMO-YLEISSOPIMUSALUE 30 artikla Pelaginen kalastus – kapasiteetin rajoittaminen Jäsenvaltioiden, jotka ovat harjoittaneet vuosina 2007, 2008 tai 2009 aktiivisesti pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella, on rajoitettava lippunsa alla purjehtivien pelagisia kantoja vuonna 2015 pyytävien alusten bruttotonneina ilmaistu kokonaisvetoisuus kyseisellä alueella unionin tasolla yhteensä 78 600 bruttotonniin. 31 artikla Pelaginen kalastus – TACit 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat aktiivisesti harjoittaneet 30 artiklassa tarkoitettua pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella vuosina 2007, 2008 tai 2009, voivat pyytää pelagisia kantoja tällä alueella liitteessä I J vahvistettujen TACien mukaisesti. 2. Liitteessä I J vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia saa käyttää vain, jos jäsenvaltiot lähettävät luettelon aluksista, jotka harjoittavat aktiivisesti kalastusta tai saaliiden jälleenlaivausta SPRFMO-yleissopimusalueella, sekä alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietueet, kuukausittaiset saalisraportit ja, jos ne ovat käytettävissä, satamakäyntejä koskevat tiedot viimeistään seuraavan kuukauden viidentenä päivänä komissiolle, joka toimittaa tiedot SPRFMO:n sihteeristölle. 32 artikla Pohjakalastus Jäsenvaltioiden, joilla on pohjakalastusta koskevaa kirjattua saalista tai pyyntiponnistusta SPRFMO-yleissopimusalueella 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 väliseltä ajalta, on rajoitettava pohjakalastuksessa saaliinsa tai pyyntiponnistuksensa vuonna 2015 ainoastaan niihin yleissopimusalueen osiin, joilla on harjoitettu pohjakalastusta kyseisellä kalastuskaudella, ja sellaiseen määrään, joka ei ylitä saalistasoa tai pyyntiponnistusta kuvastavien muuttujien vuotuista keskitasoa 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 väliseltä ajalta. 5 JAKSO IATTC-Yleissopimusalue 33 artikla Kurenuottakalastus 1. Kielletään kurenuotta-aluksilta keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), isosilmätonnikalan (Thunnus obesus) ja boniitin (Katsuwonus pelamis) kalastus a) 29 päivästä heinäkuuta 28 päivään syyskuuta 2015 tai 18 päivästä marraskuuta 2015 18 päivään tammikuuta 2016 alueella, jota rajaavat – Amerikan Tyynenmerenpuoliset rannikot, – pituuspiiri 150° W, – leveyspiiri 40° N, – leveyspiiri 40° S; b) 29 päivästä syyskuuta 29 päivään lokakuuta 2015 alueella, jota rajaavat – pituuspiiri 96º W, – pituuspiiri 110° W, – leveyspiiri 4º N, – leveyspiiri 3º S. 2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava valitsemansa 1 kohdassa tarkoitettu kalastuskieltokausi komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2015. Asianomaisten jäsenvaltioiden kaikkien kurenuotta-alusten on valittuna kautena lopetettava kurenuotalla kalastaminen 1 kohdassa määritetyillä alueilla. 3. IATTC-yleissopimusalueella tonnikalaa pyytävien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja sen jälkeen purettava aluksesta tai jälleenlaivattava kaikki keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saaliit. 4. Edellä olevaa 3 kohtaa ei sovelleta a) kun kala katsotaan ihmisravinnoksi soveltumattomaksi muun syyn kuin koon takia; tai b) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, kun aluksella voi olla riittämättömästi tilaa kaikkien kyseisellä kalastusmatkalla saaliiksi saatujen tonnikalojen sijoittamiseksi. 34 artikla Valkopilkkahain kalastuksen kieltäminen 1. On kiellettyä pyytää valkopilkkahaita (Carcharhinus longimanus) IATTC-yleissopimusalueella ja pitää aluksella, jälleenlaivata, varastoida, saattaa myyntiin, myydä tai purkaa aluksesta valkopilkkahain osia tai kokonaisia ruhoja tuolla alueella. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Aluksen käyttäjien on päästettävä kyseisen lajin yksilöt heti takaisin mereen sekä a) kirjattava takaisin päästettyjen yksilöiden lukumäärä ja tila (kuollut vai elävä); b) ilmoitettava a alakohdassa tarkoitetut tiedot sille jäsenvaltiolle, jonka kansalaisia he ovat. Jäsenvaltioiden on toimitettava edellisvuoden aikana keräämänsä tiedot komissiolle viimeistään tämän asetuksen voimaantulovuoden 31 päivänä tammikuuta. 6 JAKSO SEAFO-Yleissopimusalue 35 artikla Syvänmerenhaiden kalastuksen kieltäminen Seuraavien syvänmerenhaiden kohdennettu kalastus kielletään SEAFO-yleissopimusalueella: – rauskut (Rajidae), – piikkihai (Squalus acanthias), – pikkuhai (Etmopterus bigelowi), – pikkuhai (Etmopterus brachyurus), – isovalohai (Etmopterus princeps), – pehmovalohai (Etmopterus pusillus), – kissahai (Apristurus manis), – samettipiikkihai (Scymnodon squamulosus), – Selachimorpha-ylälahkon syvänmerenhait. 7 JAKSO WCPFC-YLEISSOPIMUSALUE 36 artikla Isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan, boniitin ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan kalastusta koskevat edellytykset 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kurenuotta-aluksille, jotka pyytävät isosilmätonnikalaa (Thunnus obesus), keltaevätonnikalaa (Thunnus albacares) ja boniittia (Katsuwonus pelamis) WCPFC-yleissopimuksen alueella, joka sijaitsee leveyspiirien 20° N ja 20° S välillä aavalla merellä, myönnettyjen kalastuspäivien lukumäärä on enintään 403 päivää. 2. Unionin alukset eivät saa pyytää eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) WCPFC-yleissopimusalueella leveyspiirin 20° S eteläpuolella. 37 artikla Kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä harjoitettavaa kalastusta koskeva kalastuskieltoalue 1. WCPFC-yleissopimusalueen osassa, joka sijaitsee leveyspiirien 20° N ja 20° S välisellä alueella, kielletään 1 päivän heinäkuuta 2015 kello 00.00 ja 31 päivän lokakuuta 2015 kello 24.00 välisenä aikana kurenuotta-aluksilta kalastustoiminta kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. Kyseisenä aikana kurenuotta-alus saa harjoittaa kalastustoimintaa mainitussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa vain, jos aluksella on tarkkailija, joka tarkkailee, ettei alus millään hetkellä a) käytä tai huolla kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitettua välinettä tai siihen liittyvää elektronista laitetta; b) pyydä parvia kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa kalastavien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja purettava tai jälleenlaivattava kaikki isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan ja boniitin saaliit. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta a) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kalojen sijoittamiseksi; b) kun kala katsotaan ihmisravinnoksi soveltumattomaksi muun syyn kuin koon takia; tai c) pakastuslaitteistossa olevan vakavan toimintahäiriön sattuessa. 38 artikla IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalue 1. Alusten, jotka on merkitty ainoastaan WCPFC:n rekisteriin, on noudatettava 34–38 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä kalastaessaan 4 artiklan p alakohdassa määritellyllä IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella. 2. Alusten, jotka on merkitty sekä WCPFC:n että IATTC:n rekisteriin, ja alusten, jotka on merkitty ainoastaan IATTC:n rekisteriin, on noudatettava 33 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2–4 kohdassa ja 34 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä kalastaessaan 4 artiklan p alakohdassa määritellyllä IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella. 39 artikla Miekkakalan kalastukseen luvan saaneiden unionin alusten lukumäärän rajoittaminen WCPFC-yleissopimusalueella linjan 20° S eteläpuolella sijaitsevilla alueilla miekkakalan (Xiphias gladius) kalastukseen luvan saaneiden unionin alusten enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VII. 40 artikla Haukkahait ja valkopilkkahait 1. WCPFC-yleissopimusalueella on kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta seuraavien lajien osia tai kokonaisia ruhoja. a) haukkahait (Carcharhinus falciformis), b) valkopilkkahait (Carcharhinus longimanus). 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 8 JAKSO BERINGINMERI 41 artikla Kalastuskielto Beringinmeren aavalla merellä Alaskanseidin (Theragra chalcogramma) kalastus Beringinmeren aavalla merellä on kiellettyä. III OSASTO KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET UNIONIN VESILLÄ 42 artikla TACit Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää unionin vesillä saaliita tämän asetuksen liitteessä I vahvistettujen TACien rajoissa sekä tässä asetuksessa ja asetuksen (EY) N:o 1006/2008 III luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 43 artikla Kalastusluvat Unionin vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VIII. 44 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Edellä 43 artiklassa säädettyjen kalastuslupien nojalla kalastavien kolmansien maiden alusten saaliisiin ja sivusaaliisiin sovelletaan 7 artiklassa vahvistettuja edellytyksiä. 45 artikla Kiellot 1. Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta aluksesta seuraavia lajeja: a) kynsirausku (Amblyraja radiata) ICES-alueilla IIa, IIIa ja VIId ja ICES-suuralueella IV sijaitsevilla unionin vesillä; b) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) unionin vesillä; c) silorausku (Dipturus batis) (koostuen lajeista Dipturus cf. flossada ja Dipturus cf. intermedia) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla unionin vesillä; d) harmaakoirahai (Galeorhinus galeus), leijahai (Dalatias licha), lattahai (Deania calcea), suomupistinhai (Centrophorus squamosus), isovalohai (Etmopterus princeps), pehmovalohai (Etmopterus pusillus) ja ruskosusihai (Centroscymnus coelolepis) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueilla I, IV, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV sijaitsevilla unionin vesillä; e) leijahai (Dalatias licha), lattahai (Deania calcea), suomupistinhai (Centrophorus squamosus), isovalohai (Etmopterus princeps ja ruskosusihai (Centroscymnus coelolepis) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueilla I, IV ja XIV sijaitsevilla unionin vesillä; f) sillihai (Lamna nasus) unionin vesillä; g) paholaisrausku (Manta birostris) unionin vesillä; h) okarausku (Raja clavata) ICES-alueella IIIa sijaitsevilla unionin vesillä; i) mustavatsarausku (Raja (Dipturus) nidarosiensis) ICES-alueilla VIa, VIb, VIIa, VIIb, VIIc, VIIe, VIIf, VIIg, VIIh ja VIIk sijaitsevilla unionin vesillä; j) aaltorausku (Raja undulata) ICES-suuralueilla VI, IX ja X sijaitsevilla unionin vesillä ja pullonokkarausku (Raja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla unionin vesillä; k) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla unionin vesillä; l) piikkihai (Squalus acanthias) ICES-alueella IIa ja ICES-suuralueilla I, IV, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV sijaitsevilla unionin vesillä; m) merienkeli (Squatina squatina) unionin vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. IV OSASTO LOPPUSÄÄNNÖKSET 46 artikla Komiteamenettely 1. Komissiota avustaa asetuksella (EU) N:o 1380/2013 perustettu kalastus- ja vesiviljelyalan komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea. 2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. 47 artikla Kumoaminen Kumotaan neuvoston asetus (EU) N:o 779/2014 1 päivästä tammikuuta 2015. 48 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015. Sen 8 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2015. Asetuksen 24, 25 ja 26 artiklassa vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia koskevia säännöksiä ja CCAMLR-yleissopimusaluetta koskevia liitteitä I E ja V sovelletaan niissä mainituista päivistä alkaen. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EUVL L 212, 18.7.2014, s. 1–3. [2] Ks. erityisesti asiakirja ”General Context of ICES Advice” seuraavassa osoitteessa: http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/2014/1.2_Advice_basis_2014.pdf [3] Yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22). [4] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22). [5] Neuvoston asetus (EU) N:o 779/2014, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2014, Biskajanlahden sardellin kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta kalastuskaudeksi 2014/2015 (EUVL L 212, 18.7.2014, s. 1). [6] Neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005, annettu 20 päivänä joulukuuta 2005, etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella sekä kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöide