Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisöpatenttituomioistuimen perustamisesta ja muutoksenhausta yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

(komission esittämä)

SISÄLLYSLUETTELO

PERUSTELUT

1. Tausta

2. Yhteisöpatentti

3. Yhteisöpatenttiasioita käsittelevä tuomioistuin

4. Yhteisöpatenttituomioistuin

5. Muutoksenhaku yhteisojen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

6. Siirtymäaika

7. Yhteisön toiminnan tarve

8. Ehdotetut säännökset

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI yhteisöpatenttituomioistuimen perustamisesta ja muutoksenhausta yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

I luku Yhteisöpatenttituomioistuin

1 artikla - Perustaminen

2 artikla -Perustamissopimuksen määräysten soveltaminen

3 artikla - Lainkäyttölautakuntia koskevat perussäännön määräykset

4 artikla - Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan liite

II luku Muutoksenhakumenettely yhteisojen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

5 artikla - Yhteisojen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomareiden määrä

6 artikla - Yhteisöpatenttia koskeva muutoksenhakumenettely

III luku Siirtymä- ja loppusäännökset

7 artikla - Siirtymäsäännökset

8 artikla - Voimaantulo

SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

Toimenpiteen nimi: Ehdotus yhteisöpatenttituomioistuimen perustamista ja muutoksenhakua yhteisojen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa koskevaksi neuvoston päätökseksi

1. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT

2. NUMEROTIEDOT

2.1. Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): miljoonaa euroa vuodessa maksusitoumusmäärärahoina

2.2. Toimenpiteen soveltamiskausi:

2.3. Monivuotinen kokonaismenoarvio:

2.4. Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa

2.5. Vaikutukset tuloihin:

3. BUDJETTITIEDOT

4. OIKEUSPERUSTA

5. KUVAUS JA PERUSTELUT

5.1. Yhteisön toiminnan tarve

5.1.1. Toiminnan tavoitteet

5.1.2. Ennakkoarviointiin liittyvät toimenpiteet

5.2. Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt

5.3. Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt

6. RAHOITUSVAIKUTUKSET

6.1. Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi)

6.2. Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi)

7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN

7.1. Yhteisöpatenttituomioistuimen toiminnan käynnistymistä edeltävä vuosi (2009)

7.1.1. Vaikutus henkilöstöön

7.1.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus

7.1.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot vuonna 2009

7.2. Yhteisöpatenttituomioistuimen toiminnan kaksi ensimmäistä vuotta (2010-2011)

7.2.1. Vaikutus henkilöstöön

7.2.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus

7.2.2.1. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus vuonna 2010

7.2.2.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus vuonna 2011

7.2.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot

7.2.3.1. Muut toimesta johtuvat hallintomenot vuonna 2010

7.2.3.2. Muut toimesta johtuvat hallintomenot vuonna 2011

7.3. Yhteisöpatenttituomioistuimen kolmas ja neljäs toimintavuosi (2012-2013)

7.3.1. Vaikutus henkilöstöön

7.3.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus

7.3.2.1. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus vuonna 2012

7.3.2.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus vuonna 2013

7.3.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot vuonna 2012 ja vuonna 2013

7.4. Käynnistysvaiheen päättyminen (2014)

7.4.1. Vaikutus henkilöstöön

7.4.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus

7.4.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot

8. SEURANTA JA ARVIOINTI

8.1. Seurantajärjestelmä

8.2. Suunnitellun arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot

9. PETOSTEN TORJUNTATOIMET

VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN SEKÄ ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (pk-yrityksiin)

Ehdotuksen nimi

Asiakirjan viitenumero

Ehdotus

Vaikutus yritystoimintaan

Kuuleminen

PERUSTELUT

1. Tausta

Yhteisössä patenttisuoja on pitkään taattu kahdella tavalla, joista kumpikaan ei perustu yhteisön lainsäädäntöön. Kansallisia patentteja myöntävät kansalliset patenttivirastot asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Annettava suoja rajoittuu kyseisen jäsenvaltion alueelle, ja riitatilanteessa oikeus patenttiin on ratkaistava toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa. Eurooppapatentteja myöntää Euroopan patenttivirasto. Se on perustettu Eurooppapatenttien myöntämisestä 5 päivänä lokakuuta 1973 tehdyllä yleissopimuksella (Euroopan patenttisopimus), joka sisältää aineellista patenttioikeutta ja yhtä ainoaa myöntämismenettelyä koskevat määräykset. Kun eurooppapatentti on myönnetty, se antaa suojaa niiden sopimuspuolten alueella, jotka oikeudenhaltija on nimennyt. Euroopan patenttisopimuksella yhdenmukaistettu patenttioikeus koskee pääsääntöisesti vain eurooppapatentin myöntämistä edeltävää vaihetta, kun taas patentin vaikutukset määräytyvät kunkin nimetyn sopimuspuolen kansallisen patenttilainsäädännön mukaisesti. Myös riidat on ratkaistava toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa. Vallitsevassa tilanteessa, jossa oikeus patenttiin myönnetään ainoastaan Euroopan unionin yksittäisissä jäsenvaltioissa tai jossa oikeus on voimassa vain niiden alueella, oikeudenhaltija voi joutua rinnakkaisiin oikeudenkäynteihin useissa jäsenvaltioissa samasta patenttiriidasta, jonka lopputulos saattaa vaihdella. Tilannetta on pitkään arvosteltu, ja se on katsottu Euroopassa yhtenäismarkkinoilla toimivan teollisuuden tarpeisiin sopimattomaksi. Jäsenvaltiot ovat jo aikaisemmin voimakkaasti pyrkineet tilanteen korjaamiseen yhteisön tasolla. Yhtenäisen yhteisöpatentin luomiseksi tehty yhteisön patenttisopimus allekirjoitettiin 15 päivänä joulukuuta 1975 Luxemburgissa, ja sitä seurasi 15 päivänä joulukuuta 1989 tehty yhteisöpatenttia koskeva sopimus, johon sisältyi pöytäkirja yhteisöpatenttien loukkausta ja pätevyyttä koskevien riitojen ratkaisemisesta. Nämä sopimukset eivät kuitenkaan koskaan tulleet voimaan.

2. Yhteisöpatentti

Lissabonissa maaliskuussa 2000 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa käynnistettiin yleinen ohjelma unionin talouden kilpailukyvyn parantamiseksi ja otettiin patenttiasia uudelleen esille. Konkreettisena parannustoimenpiteenä neuvosto kehotti luomaan yhteisöpatenttijärjestelmän, jolla poistetaan keksintöjen oikeudellisessa suojassa olevat puutteet ja kannustetaan tätä kautta investoimaan tutkimukseen ja kehitykseen sekä osallistumaan talouden kokonaiskilpailukyvyn parantamiseen. Eurooppa-neuvoston Lissabonissa pidetyn kokouksen seurauksena komissio teki 1 päivänä elokuuta 2000 ehdotuksen neuvoston asetukseksi yhteisöpatentista [KOM(2000) 412 lopullinen]. Ehdotus sisältää yhteisöpatentteja koskevat olennaiset säännökset, erityisesti yhtenäisen yhteisöpatentin luomisesta ja sen tuottamista oikeuksista, mainittujen oikeuksien täytäntöönpanokeinoista, mitättömyysperusteista sekä myönnettyjen yhteisöpatenttien hallinnointimenettelyistä, esimerkiksi niiden vuosittaisesta uudistamisesta. Yhteisöpatenttien myöntäminen aiotaan antaa Euroopan patenttiviraston tehtäväksi. Tätä tarkoitusta varten yhteisön on liityttävä Euroopan patenttisopimukseen ja annettava yhteisöpatenttien myöntäminen Euroopan patenttiviraston vastuulle. Euroopan patenttivirasto myöntää tällöin sekä eurooppapatentteja että yhteisöpatentteja samojen Euroopan patenttisopimuksen vaatimusten mukaisesti ja takaa näin yhdenmukaisuuden ja oikeusvarmuuden Euroopan patenttioikeuden alalla. Samalla Euroopan patenttiviraston huomattavaa asiantuntemusta patentoitavuustutkimusta tekevänä virastona voidaan alkaa hyödyntää yhteisöpatentin alalla.

3. Yhteisöpatenttiasioita käsittelevä tuomioistuin

Yhteisöpatenttiasioita käsittelevän tuomioistuimen perustaminen on yhteisöpatenttijärjestelmän keskeinen osa. Yhteisöpatentti kattaa kaikkien jäsenvaltioiden alueen, ja siitä säännellään yhteisöpatentista annettuun neuvoston asetukseen sisältyvin yhtenäisin yhteisön säännöksin. Viimeistään vuonna 2010 siirtymäajan jälkeen, jonka aikana toimivalta patenttiasioissa säilyy kansallisilla tuomioistuimilla, yhteisöpatenttia koskevat asiat voidaan myös ratkaista yhteisötuomioistuimessa, jonka päätökset ovat voimassa koko yhteisön alueella.

Yhteisöpatenttiasioita käsittelevän tuomioistuimen luomiseen tarvittava oikeudellinen perusta sisällytettiin perustamissopimukseen 1 päivänä helmikuuta 2003 voimaan tulleen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten ja niihin liittyvien tiettyjen asiakirjojen muuttamisesta tehdyn Nizzan sopimuksen 2 artiklalla (26 kohta ja sitä seuraavat kohdat), jolla perustamissopimukseen lisättiin 229 a artikla ja 225 a artikla. Yhteisöpatenttiasioita käsittelevä tuomioistuin on ehdotettu perustettavaksi kahdella kyseisiin artikloihin perustuvalla neuvoston päätöksellä.

Jotta Euroopan yhteisöjen tuomioistuin voisi käyttää yhteisöpatenttia koskevaa oikeudellista toimivaltaa, tämä toimivalta on siirrettävä sille. perustamissopimuksen 229 a artiklan mukaan neuvosto voi antaa säännöksiä, joilla se antaa haluamassaan laajuudessa yhteisöjen tuomioistuimelle toimivallan ratkaista riitoja, jotka liittyvät sellaisten kyseisen sopimuksen nojalla annettujen säädösten soveltamiseen, joilla luodaan yhteisön teollisoikeudellinen suoja. Tässä tarkoituksessa komissio antoi neuvostolle erillisen ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jolla kyseinen toimivalta siirretään yhteisöpatentin osalta. Yhteisöjen tuomioistuimella on oltava tuomiovalta riidoissa, jotka koskevat yhteisöpatentin ja yhteisön lisäsuojatodistuksen loukkausta ja pätevyyttä, keksinnön käyttöä yhteisöpatenttia koskevan hakemuksen julkaisemisen jälkeen, keksinnön aiempaan käyttöön perustuvaa oikeutta, ratkaistavien asiakysymysten välitoimia ja turvaamistoimenpiteitä, edellä mainituissa tilanteissa aiheutuvia vahinkoja ja niiden korvaamista sekä seuraamusmaksua koskevia määräyksiä tapauksissa, joissa toimiin ryhtymistä tai toimista pidättymistä koskevaa päätöstä tai määräystä ei noudateta.

Tässä perustamissopimuksen 225 a ja 245 artiklaan perustuvassa komission ehdotuksessa neuvoston päätökseksi ehdotetaan perustettavaksi lainkäyttölautakunta, jota kutsuttaisiin yhteisöpatenttituomioistuimeksi. Se toimisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yhteydessä ja käyttäisi ensimmäisenä oikeusasteena tuomiovaltaa yhteisöpatenttiriidoissa. Päätös sisältää myös tarvittavat säännökset yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukauttamisesta uuteen tehtäväänsä yhteisöpatenttituomioistuimen ratkaisujen muutoksenhakutuomioistuimena perustamissopimuksen 225 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

4. Yhteisöpatenttituomioistuin

EY:n perustamissopimuksen 225 a artiklassa määrätään mahdollisuudesta perustaa lainkäyttölautakuntia, joiden tehtävänä on ratkaista ensimmäisenä oikeusasteena tietynlaiset erityisasioissa nostetut kanteet. Yhteisöpatenttituomioistuin ehdotetaan perustettavaksi perustamissopimuksen 225 a artiklan tarkoittamana lainkäyttölautakuntana. Se olisi toimivaltainen käsittelemään oikeusriitoja ensimmäisenä oikeusasteena yhteisöpatenttiin liittyvissä asioissa, joiden osalta toimivalta siirretään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle perustamissopimuksen 229 a artiklaan perustuvalla neuvoston päätöksellä.

EY:n perustamissopimus sisältää jo joitakin lainkäyttölautakuntia koskevia säännöksiä. Perustamissopimuksen 220 artiklan toisen kohdan mukaan lainkäyttölautakunnat asetetaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhteyteen. Perustamissopimuksen 225 a artiklan neljännessä kohdassa määrätään lainkäyttölautakuntien tuomareiden kelpoisuusvaatimuksista ja nimittämismenettelystä. Tuomarit valitaan henkilöistä, joiden riippumattomuus on kiistaton ja jotka ovat päteviä tuomarin virkaan. Toisin kuin yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomarit, jotka nimitetään jäsenvaltioiden hallitusten yhteisellä sopimuksella, lainkäyttölautakuntien tuomarit nimitetään neuvoston määräenemmistöpäätöksellä. Perustamissopimuksen 225 a artiklan viidennessä kohdassa määrätään, että lainkäyttölautakunnat vahvistavat itse työjärjestyksensä yhteisymmärryksessä yhteisön tuomioistuimen kanssa, ja että työjärjestykselle tarvitaan neuvoston määräenemmistöllä antama hyväksyminen. Yhteisöjen tuomioistuinta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ja yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöä sovelletaan perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan mukaan myös lainkäyttölautakuntiin, jollei lainkäyttölautakunnan perustamispäätöksestä muuta johdu. Yhteisöpatenttituomioistuimen päätöksiä koskevat muutoksenhaut ratkaisee perustamissopimuksen 225 artiklan 2 kohdan ja 225 a artiklan kolmannen kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin. Muutoksenhaku rajoittuu oikeuskysymyksiin, jollei lainkäyttölautakunnan perustamispäätöksestä muuta johdu.

Yhteisöpatenttituomioistuin on ehdotuksessa järjestetty rakenteeltaan keskitetyksi ja erikoistuneeksi yhteisön tuomiovaltaa käyttäväksi elimeksi, jollainen takaa parhaiten oikeusvarmuuden yhtenäisen yhteisöpatentin alalla. Yhteisöpatentti, joka kattaa kaikkien EU:n jäsenvaltioiden alueen, on myönnettävä Euroopan patenttisopimuksen yhtenäisten vaatimusten mukaisesti, ja myöntämisen jälkeen siitä säännellään yhteisöpatenttiasetukseen sisältyvin yhtenäisin yhteisön säännöksin. Yhteisöpatenttia koskevat asiat on myös voitava tehokkaasti ratkaista yhteisötuomioistuimessa, joka takaa laadukkaan päätöksenteon nopeassa, edullisessa ja yhtenäisessä menettelyssä. Yhteisöpatenttituomioistuin, jonka tuomareilla on yhteisön eri jäsenvaltioiden erilaiset oikeudelliset taustat, kehittäisivät tuomioistuimen perustamisesta alkaen yhteisen yhteisöpatenttia koskevan oikeuskäytännön, joka takaisi oikeusvarmuuden koko yhteisön laajuisesti. Nämä täysin keskitettyä yhteisötuomioistuinta puoltavat perusteet ovat pitkien ja perinpohjaisten keskustelujen jälkeen saaneet neuvoston yksimielisen tuen, joka on ilmaistu yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa 3 päivänä maaliskuuta 2003. Erikoistuneena yhteisön tuomiovallan käyttäjänä toimivan yhteisöpatenttituomioistuimen tuomareiden on oltava riittävän kokeneita patenttialalla. Neuvosto on todennut tämän nimenomaisesti, kun se sopi yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa, että tuomariehdokkailla on oltava todistettavasti korkea patenttioikeudellisen asiantuntemuksen taso ja että tuomarit nimitetään asiantuntemuksensa perusteella.

Yhteisöpatenttituomioistuimeen ehdotetaan nimitettäväksi seitsemän tuomaria presidentti mukaan luettuna. Tavanomaisena kokoonpanona olisi kolme tuomaria, jolloin kuuden tuomarin keskuudesta voitaisiin muodostaa yhteisöpatenttituomioistuimen sisällä kaksi jaostoa. Seitsemättä jäsentä tarvittaisiin vahvistamaan tarvittaessa jaostoa esimerkiksi tuomarin sairauden vuoksi tai jaostoon, jonka puheenjohtajana toimii yhteisöpatenttituomioistuimen presidentti, jonka on hoidettava myös yhteisöpatenttituomioistuimen hallintoon ja edustamiseen liittyviä tehtäviä. Työjärjestyksessä määrätyissä erityisolosuhteissa yhteisöpatenttituomioistuin voisi käsitellä asiaa laajennetussa kokoonpanossa, esimerkiksi tapauksissa, joissa on kyse patenttioikeuden peruskysymyksistä, tai suppeassa kokoonpanossa, kuten välitoimista päätettäessä tai kun pääkäsittelyn kohteena oleva tapaus on yksinkertainen.

Teknisten asiantuntijoiden on avustettava tuomareita asian koko käsittelyn ajan, kuten 3 päivänä maaliskuuta 2003 ilmaistussa neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa sovittiin. Tähän tarkoitukseen käytetään 'avustavia esittelijöitä', joista määrätään yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöä koskevan pöytäkirjan 13 artiklassa. Eri aloihin erikoistuneiden avustavien esittelijöiden on osallistuttava aktiivisesti asian valmisteluun ja käsittelyyn sekä päätöksen harkintaan. Heillä ei olisi kuitenkaan oikeutta äänestää tehtävästä päätöksestä. Heidän panoksensa olisi tärkeä, jotta tuomarit pystyvät käsittelyn alusta lähtien keskittymään tapauksen olennaisiin teknisiin kysymyksiin. Heidän asemansa ei merkitsisi sitä, että asiantuntijoiden käyttö olisi liiallista, vaan he auttavat tuomioistuinta kokonaisuudessaan ymmärtämään nopeasti ja oikein tapauksen tekniset näkökohdat, mikä on olennaista tapauksen tehokkaan käsittelyn ja oikeudellisesti punnitun päätöksen kannalta.

Vaikka yhteisöpatenttituomioistuin toimii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhteydessä, sillä olisi oltava oma kirjaaja. Koska kyseessä on täysin erilainen riita-asiatyyppi ja ottaen huomioon yhteisöpatenttituomioistuimessa käsiteltävien juttujen määrän, erillinen kirjaamo on ilmeisen välttämätön nopean ja tehokkaan käsittelyn varmistamiseksi yhteisöpatenttituomioistuimessa.

Yhteisöpatenttituomioistuimen ensimmäisenä oikeusasteena suorittaman käsittelyn osalta päätöksen 4 artiklalla yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehtyyn pöytäkirjaan lisätään liite II, jonka useilla määräyksillä mukautetaan perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan nojalla lainkäyttölautakuntiin sovellettavia yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksiä. Koska yhteisöpatenttituomioistuimen riita-asioilla on erityisluonne, eli patenttiriidat ovat yksityisten asianosaisten välisiä, joitakin yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksiä ei voida soveltaa (kuten yhteisön toimien lainmukaisuuden tarkastelua koskevat määräykset), joihinkin määräyksiin on tehtävä muutoksia (kuten menettelyä, näytön esittämistä ja tuomion uudelleenkäsittelyä koskevat määräykset), ja joitakin määräyksiä on vielä lisättävä (kuten yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanoa tai oikeudenkäyntikuluja koskevat määräykset).

Mikä tahansa EU:n virallisista kielistä voi olosuhteiden mukaan olla yhteisöpatenttituomioistuimen oikeudenkäyntikielenä. Periaate, jota sovelletaan oikeudenkäyntikielen määräytymiseen yksittäistapauksessa, perustuu vastaajan kotipaikkaan yhteisössä. Yhteisöpatenttituomioistuimessa käsittely tapahtuu sen jäsenvaltion virallisella kielellä, jossa vastaajalla on kotipaikka, tai jos jäsenvaltiossa on kaksi tai useampia virallisia kieliä, vastaajan valitsemalla kielellä. Asianosaisten pyynnöstä ja yhteisöpatenttituomioistuimen suostumuksella mikä tahansa EU:n virallisista kielistä voidaan valita oikeudenkäyntikieleksi. Kun vastaajalla ei ole kotipaikkaa missään jäsenvaltioista, oikeudenkäyntikieleksi määrättäisiin se EU:n virallinen kieli, jolla yhteisöpatentti myönnettiin.

Ehdotuksessa säädetään, että yhteisöpatenttituomioistuimen oikeudenkäynnit eivät ole maksuttomia. Yhteisöpatenttituomioistuin käsittelee riita-asioita, joiden osa-puolet pyrkivät käyttämään yksityisiä oikeuksiaan kilpailijoita vastaan ja joiden olisi tästä syystä osallistuttava riittävästi aiheutuneiden oikeudenkäyntikulujen kattamiseen. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 72 artiklaan ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 90 artiklaan sisältyvä periaate käsittelyjen maksuttomuudesta ei näin ollen päde yhteisöpatenttia koskevissa riita-asioissa. Yhteisöpatenttituomioistuimen työjärjestykseen on kuitenkin sisällytettävä määräykset oikeusavusta silloin, kun osapuoli ei kykene vastaamaan käsittelykustannuksista siten kuin yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklassa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa ja seuraavissa artikloissa määrätään.

5. Muutoksenhaku ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

Kun yhteisöpatenttituomioistuin perustetaan perustamissopimuksen 225 a artiklassa tarkoitettuna lainkäyttölautakuntana, joka toimii perustamissopimuksen 220 artiklan toisen kohdan mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhteydessä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on perustamissopimuksen 225 artiklan 2 kohdan mukainen toimivalta käsitellä ja ratkaista yhteisöpatenttituomioistuimen päätöksistä tehdyt valitukset.

Tässä tarkoituksessa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ehdotetaan perustettavaksi patenttiasioihin erikoistunut muutoksenhakujaosto, joka muodostuu kolmesta tuomarista, joilla on korkeatasoinen lainopillinen asiantuntemus patenttioikeudesta vaadittavan kokemuksen takaamiseksi patenttiriita-asioiden huomattavan erikoistuneelta alalta. Tämä on ilmeisen välttämätöntä, jotta paitsi yhteisöpatenttituomioistuimessa ensimmäisenä oikeusasteena myös muutoksenhakuasteessa varmistetaan nopean ja tehokkaan käsittelyn avulla korkealaatuiset päätökset, jotka ovat käyttäjien luottamuksen arvoisia järjestelmän käyttöönotosta lähtien. Tekniset asiantuntijat avustavat myös muutoksenhakuja käsitteleviä tuomareita asian koko käsittelyn ajan. Näiden 'avustavien esittelijöiden' on osallistuttava asian valmisteluun ja käsittelyyn sekä päätöksen harkintaan.

Yhteisöpatenttituomioistuimen toiminta käsittää yhdenmukaisen menettelyn kaksi vaihetta, sen toiminnan ensimmäisenä oikeusasteena ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa patenttikanteita käsittelevänä jaostona, ja tässä toiminnassa on noudatettava samoja sääntöjä. Näin ollen patenttiriita-asioiden kannalta välttämättömiä perussäännön erityismääräyksiä, jotka poikkeavat yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksistä ja joita sovellettaisiin yhteisöpatenttituomioistuimeen perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan mukaisesti, sovelletaan myös yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsittelemiin kanteisiin.

Periaatteessa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsittelee yhteisöpatenttiriidat toisena ja viimeisenä oikeusasteena. Muutoksenhakumahdollisuutta yhteisöjen tuomioistuimessa ei ole suunniteltu. Poikkeustapauksissa yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin tutkia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen ensimmäisen julkisasiamiehen pyynnöstä perustamissopimuksen 225 artiklan 2 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 62 artiklan mukaisesti, jos yhteisön oikeuden yhtenäisyys tai johdonmukaisuus voi vakavasti vaarantua. Yhteisöjen tuomioistuimen odotetaan esittävän pyynnön perussäännön muuttamisesta ja antavan lisätietoa tällaisesta tutkimusmenettelystä, jota pyydettiin Nizzan konferenssissa hyväksytyssä pöytäkirjassa nro 13.

EY:n perustamissopimuksen 225 artiklan 3 kohdassa sallitaan periaatteessa mahdollisuus antaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle perussäännössä määrätyllä tavalla erityisaloilla valta käsitellä ja ratkaista perustamissopimuksen 234 artiklan nojalla esitetyt ennakkoratkaisupyynnöt. Tässä ehdotuksessa yhteisöpatenttioikeuden säännöksiksi ei säädetä vastaavasta toimivallasta. Vaikka asiaa harkittiin ja sillä myönnettiin olevan tärkeitä mahdollisia synergiavaikutuksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistessa rinnakkaisia aineellisia kysymyksiä joko valitusinstanssina yhteisöpatenttia koskevissa riita-asioissa tai kansallisten tuomioistuinten pyytäessä ennakkoratkaisua, katsottiin, että toistaiseksi mainittu toimivalta olisi pysytettävä yhteisöjen tuomioistuimella. Uusia riita-asiatyyppejä yhteisön tasolla käsittelevän yhteisöpatenttituomioistuimen perustaminen on sinänsä huomattava innovaatio yhteisön oikeusjärjestykselle, joten lienee tarkoituksenmukaista kerätä riittävästi käytännön kokemusta uusien lainkäyttöjärjestelyjen toiminnasta ennen jatkotoimiin ryhtymistä.

6. Siirtymäaika

Kuten 3 päivänä maaliskuuta 2003 ilmaistussa neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa sovittiin, yhteisöpatenttituomioistuin on perustettava viimeistään vuonna 2010. Siihen asti jäsenvaltioiden kansallisilla tuomioistuimilla on toimivalta. Tämä koskisi yhteisöpatentteja, jotka tulevat voimaan ennen yhteisöpatenttituomioistuimen perustamista. Yhteisöpatenttiasetus sisältää tätä siirtymäaikaa koskevia erityissäännöksiä. On suunniteltu, että kukin jäsenvaltio nimeää tässä tarkoituksessa rajoitetun määrän kansallisia tuomioistuimia käyttämään toimivaltaa, joka määrätään siirtymäajan päätyttyä yhteisöjen tuomioistuimelle. Kansallisen tuomioistuimen ensimmäisenä oikeusasteena tekemään päätökseen haetaan muutosta kyseisessä jäsenvaltiossa säädetyin muutoksenhakukeinoin. Lukuun ottamatta tapausta, jossa kansallisen tuomioistuimen tuomiovalta perustuu paikkaan, jossa patenttia loukattiin, jolloin tuomiovalta rajoittuu tässä jäsenvaltiossa tapahtuneisiin loukkauksiin, kansallisilla tuomioistuimilla on yhteisön laajuinen tuomiovalta. Yhteisöpatentilla on kansallisissa tuomioistuimissa laaja pätevyysolettama, lukuun ottamatta yksinkertaista mitättömyysväitettä, joka esitetään vastineena loukkaukselle. Komission ehdotuksen, joka koskee yhteisöpatenttiin liittyvän toimivallan antamisesta yhteisöjen tuomioistuimelle tehtävää neuvoston päätöstä, 2 artiklan mukaan kanteista, jotka on pantu vireille kansallisissa tuomioistuimissa ajankohtana, jona toimivallan antaminen yhteisöjen tuomioistuimelle tulee voimaan, päätetään toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa.

7. Yhteisön toiminnan tarve

Tällä päätöksellä, joka koskee yhteisöpatenttijärjestelmän lainkäyttöön liittyviä näkökohtia, pyritään puuttumaan unionin patenttisuojan nykytilanteessa vallitseviin puutteisiin. Tavoitteena on luoda yhteisön laajuinen patenttisuoja, joka on täytäntöön pantavissa yhdessä ainoassa tuomioistuimessa yhdenmukaisin normein. Tämä tavoite voidaan saavuttaa vain yhteisön tasolla.

8. Ehdotetut säännökset

Rakenteeltaan päätös sisältää nykymuodossaan kolme lukua, jotka koskevat yhteisöpatenttituomioistuinta (I luku), yhteisöpatenttituomioistuimen päätöksiä koskevaa muutoksenhakumenettelyä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (II luku) ja loppusäännöksiä (III luku).

I luku - Yhteisöpatenttituomioistuin

Yhteisöpatenttituomioistuinta koskeva I luku sisältää kaksi keskeistä osaa. Päätöksen 1-3 artikla käsittää säännöksiä, joilla yhteisöpatenttituomioistuin perustetaan ja joissa määritellään yhteisöpatenttituomioistuimeen sovellettavat perustamissopimuksen määräykset sekä vahvistetaan oikeusperusta yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan liitteelle, joka sisältää yhteisöpatenttituomioistuimen soveltamat perussäännön määräykset. Päätöksen 4 artiklassa on yhteisöpatenttituomioistuinta koskevia erityissäännöksiä, jotka liitetään yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä (jäljempänä 'perussääntö') tehtyyn pöytäkirjaan.

1 artikla - Yhteisöpatenttituomioistuimen perustaminen

Päätöksen 1 artiklalla perustetaan 'yhteisöpatenttituomioistuimeksi' kutsuttu lainkäyttölautakunta yhteisöpatenttiriitoja käsitteleväksi ensimmäiseksi oikeusasteeksi. Yhteisöpatenttituomioistuimen perustamisen pohjana on perustamissopimuksen 225 a artikla, jolla sallitaan lainkäyttölautakuntien perustaminen käsittelemään ja ratkaisemaan ensimmäisenä oikeusasteena tietynlaisissa erityisasioissa tai -menettelyissä nostetut kanteet. Yhteisöpatenttituomioistuin toimii perustamissopimuksen 220 artiklan toisen kohdan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhteydessä. Yhteisöpatenttituomioistuimen rakenteesta käytiin neuvostossa intensiivistä keskustelua oikean keskittämisasteen löytämiseksi. Neuvosto päätyi 3 päivänä maaliskuuta 2003 yksimielisesti hyväksymässään yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa täysin keskitettyyn ensimmäiseen oikeusasteeseen. Yhteisöpatenttituomioistuimen perustamista koskeva ehdotus rakentuu tälle lähestymistavalle. Näin ollen yhteisöpatenttituomioistuimen toimipaikan olisi oltava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ilman neuvostossa keskustelun kohteena olleita mahdollisuuksia perustaa jäsenvaltioihin yhteisöpatenttituomioistuimen pysyviä aluejaostoja.

2 artikla - Perustamissopimuksen määräysten soveltaminen

Perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuinta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksiä sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen, ellei yhteisöpatenttituomioistuimen perustamispäätöksessä toisin säädetä. Päätöksen 2 artiklassa on luettelo perustamissopimuksen artikloista, jotka koskevat yhteisöjen tuomioistuinta ja joita sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen, jollei tämän päätöksen I luvun jäljempänä olevista säännöksistä muuta johdu. Samaa lähestymistapaa käytettiin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom 4 artiklassa.

Yhteisöjen tuomioistuinta koskevat perustamissopimuksen määräykset eivät näytä soveltuvan kaikilta osin yhteisöpatenttituomioistuimen käsiteltäväksi tuleviin erityisriita-asioihin. Itse yhteisöjen tuomioistuimeen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen tai niiden erityisiin oikeudenkäyntimenettelyihin liittyviä määräyksiä ei tietenkään sovelleta. Lisäksi yleisluontoisemmissa määräyksissä on joukko artikloita, joissa viitataan yhteisöjen säädöksiin ja erityisesti niiden mitätöimiseen, kuten perustamissopimuksen 231, 233 ja 242 artikla, ja joita ei sovelleta yhteisöpatenttituomioistuimeen, joka käsittelee yksityisten asianosaisten välisiä riita-asioita, joissa ei ole kyse yhteisön säädösten mitätöimisestä.

EY:n perustamissopimuksen 241, 243, 244 ja 256 artiklaa sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen. perustamissopimuksen 241 artiklan nojalla yksityiset asianosaiset voivat vaatia asetuksen soveltamatta jättämistä mainitun sopimuksen 230 artiklan toisessa kohdassa mainituin perustein. Koska perustamissopimuksessa sallitaan vaade soveltamatta jättämisestä, varmistetaan suoja lainvastaisten säännösten soveltamista vastaan, ja sitä olisi sovellettava myös patenttiriitoihin. Asianosaisten olisi voitava epäsuorasti riitauttaa asiaankuuluvien patenttisäännösten pätevyys. perustamissopimuksen 243 artiklassa mainitaan periaate, jonka mukaan yhteisön tuomioistuin voi päättää tarpeellisista välitoimista. Tämä määräys pätee myös yksityisten asianosaisten välisiin riita-asioihin, ja sen vuoksi sitä olisi sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen. EY:n perustamissopimuksen 244 ja 256 artikla koskevat tuomion täytäntöönpanoa, johon sovelletaan sen jäsenvaltion säännöksiä, jonka alueella täytäntöönpanoa haetaan. Tätä määräystä olisi sovellettava myös yhteisöpatenttituomioistuimen tuomioihin.

Siirtymätoimenpiteiden (perussäännön liitteessä II oleva 14 artikla) ja yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanon (perussäännön liitteessä II oleva 22 artikla) osalta päätöksessä otetaan huomioon yhteisöpatenttiriitojen erityisluonne. EY:n perustamissopimuksen 243 artiklan mukainen välitointen määrääminen ei saa olla sidoksissa pääasian käsittelyn aloittamiseen yhteisöpatenttituomioistuimessa; perusteettomiksi todetut välitoimet voivat myös antaa aiheen vaatia koituneen vahingon riittävää korvaamista. Perustamissopimuksen 256 artiklan mukainen täytäntöönpanomenettely ei myöskään näytä soveltuvan kaikilta osin yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanoon eikä varsinkaan välitoimiin, koska päätökseen on liitettävä sen jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimeämän kansallisen viranomaisen antama täytäntöönpanomääräys, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu. Vaikka kansallinen viranomainen tarkastaisi ainoastaan täytäntöön pantavan päätöksen oikeaperäisyyden, tämä voi silti johtaa perusteettomiin viiveisiin. Sen vuoksi täytäntöönpanomääräys olisi liitettävä suoraan yhteisöpatenttituomioistuimen päätökseen. Yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten olisi oltava täytäntöönpanokelpoisia myös jäsenvaltioita vastaan, koska jäsenvaltioita olisi kohdeltava samalla tavalla kuin muita asianosaisia niiden ollessa kantajana tai vastaajana yhteisöpatenttiasiassa. Yhteisöpatenttituomioistuimella olisi lisäksi oltava valtuudet varmistaa tiettyjen päätösten täytäntöönpano määräämällä seuraamusmaksun.

3 artikla - Lainkäyttölautakuntia koskevat perussäännön määräykset

Artiklassa on säännös, jolla yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöön lisätään uusi VI osasto, "Lainkäyttölautakunnat", ja uusi 65 artikla, jolla vahvistetaan oikeusperusta perustamissopimuksen 225 a artiklan nojalla perustettuihin lainkäyttölautakuntiin liittyvien määräysten lisäämiselle yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöön. Säännös on yleisluontoinen, ja sitä sovelletaan yhtäläisesti kaikkiin perustettaviin lainkäyttölautakuntiin. perustamissopimuksen 225 a artiklan mukaisesti lainkäyttölautakunnat soveltavat yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksiä, jollei lainkäyttölautakuntien perustamista koskevissa päätöksissä toisin säädetä. Vaikka valtaosa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön määräyksistä soveltuu myös lainkäyttölautakuntiin sovellettaviksi, on tarpeen vahvistaa muutamia erityissäännöksiä kunkin lainkäyttöpaneelin tapauskohtaisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi, esimerkiksi lautakunnan organisaation ja kokoonpanon sekä erityisten menettelyyn liittyvien näkökohtien osalta. Sen vuoksi jokaiselle perustettavalle lainkäyttölautakunnalle laaditaan liite, jossa käsitellään kyseiseen lautakuntaan sovellettavia perussäännön määräyksiä. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön uudessa 65 artiklassa säädetään, että lainkäyttölautakuntien toimivaltaan, kokoonpanoon ja organisaatioon liittyvät määräykset sekä niiden menettelyä koskevat määräykset vahvistetaan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä.

4 artikla - Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan liite

Edellä kuvatusti tämän päätöksen 3 artiklalla lisätyn yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön uuden 65 artiklan mukaisesti 4 artiklalla perustetaan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liite II, "Yhteisöpatenttituomioistuin", joka muodostuu seuraavista osista.

Liitteessä II olevassa 1 artiklassa vahvistetaan yhteisöpatenttituomioistuimen toimivalta. Liitteessä II oleva 2 ja 3 artikla koskee tuomareiden nimittämistä, ja 4 artikla koskee yhteisöpatenttituomioistuimen presidentin valintaa.

Liitteessä II olevassa 5 artiklassa yksilöidään perussäännön I ja II osaston määräykset, joita sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen, sekä yhteisöpatenttituomioistuimen organisaatiota koskevat erityismääräykset (liitteessä II oleva 6-9 artikla). Liitteessä II olevassa 10 artiklassa määrätään, että oikeudenkäyntiä yhteisöpatenttituomioistuimessa säännellään perussäännön III osaston määräyksin, sekä annetaan joukko erityismääräyksiä, jotka ovat tarpeen tuomioistuimessa käsiteltävän erityisen riita-asiatyypin asettamien erityisvaatimusten kannalta (liitteessä II oleva 11-25 artikla). Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön IV osaston 47 ja 53 artiklassa ja niitä seuraavissa artikloissa on vastaava rakenne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta.

Liite II sisältää myös erityismääräyksiä muutoksenhausta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (26-28 artikla) sekä oikeusperustan, jolla työjärjestykseen voidaan sisällyttää tarvittavia soveltamista koskevia ja täydentäviä määräyksiä.

Perussäännön liitteessä II oleva 1 artikla - Toimivalta

EY:n perustamissopimuksen 229 a artiklan nojalla yhteisöpatenttia koskeva yksinomainen toimivalta annetaan yhteisöjen tuomioistuimelle erillisellä neuvoston päätöksellä, jolla mahdollistetaan yhteisöjen tuomioistuimen lainkäyttövalta tällä alalla.

Artiklalla yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan yksinomainen toimivalta ratkaista riitoja, jotka liittyvät ... päivänä ...kuuta ... yhteisöpatentista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o .../... ja yhteisön lisäsuojatodistuksesta ... päivänä ...kuuta ... annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o .../... soveltamiseen, siten, että ensimmäisen oikeusasteen toimivallan käyttäjänä on yhteisöpatenttituomioistuin. Yhteisöpatenttituomioistuimen toimivalta määrätään viittaamalla neuvoston päätökseen, jolla toimivalta yhteisöpatenttiasioissa annetaan yhteisöjen tuomioistuimelle ja josta komissio on antanut erillisen ehdotuksen neuvoston päätökseksi. Yhteisöpatenttituomioistuimella olisi siis toimivalta asioissa, joista säädetään neuvoston päätöstä koskevan komission ehdotuksen 1 artiklassa ja jotka koskevat yhteisöpatentin ja yhteisön lisäsuojatodistuksen loukkausta tai pätevyyttä, keksinnön käyttöä yhteisöpatenttihakemuksen julkaisemisen jälkeen, keksinnön aikaisempaan käyttöön perustuvaa oikeutta, ratkaistavien asiakysymysten välitoimia ja turvaamistoimenpiteitä edellä mainituissa tilanteissa aiheutuvia vahinkoja ja niiden korvaamista sekä seuraamusmaksumääräyksiä tapauksissa, joissa toimiin ryhtymistä tai toimista pidättäytymistä koskevaa päätöstä tai määräystä ei noudateta.

Siirtymäaikana ennen kuin toimivallan antaminen yhteisöjen tuomioistuimelle tulee voimaan kansalliset tuomioistuimet ratkaisevat riidat yhteisöpatenttiasetuksen säännösten mukaisesti. Kuten yhteisöpatenttiin liittyvän toimivallan antamista yhteisöjen tuomioistuimelle koskevan neuvoston päätösehdotuksen 2 artiklassa säädetään, yhteisöpatenttituomioistuimella ei ole toimivaltaa riidoissa, jotka on jo pantu vireille kansallisissa tuomioistuimissa siirtymäaikana, koska toimivallan antaminen ei ulotu tällaisiin riitoihin.

Perussäännön liitteessä II oleva 2 artikla - Yhteisöpatenttituomioistuimen tuomareiden määrä, nimittäminen ja toimikausi

Päätöksen 2 artiklassa on yhteisöpatenttituomioistuimen tuomareita koskevat säännökset.

Artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistetaan yhteisöpatenttituomioistuimen jäsenten määrä ja toimikausi. Yhteisöpatenttituomioistuimeen ehdotetaan yhteensä seitsemää tuomaria presidentti mukaan luettuna. Yhteisöpatenttituomioistuin käsittelee asiat yhteisöjen tuomioistuimen liitteessä II olevan 8 artiklan mukaan tavanomaisesti kolmen tuomarin jaostoina. Kuudesta tuomarista voidaan muodostaa kaksi jaostoa. Seitsemännen jäsenen lienee tarkoituksenmukaista antaa erityistukea yhteisöpatenttituomioistuimen presidentin johtamalle jaostolle, koska presidentin on hoidettava myös muita tehtäviä, kuten yhteisöpatenttituomioistuimen hallintoon ja edustamiseen liittyviä tehtäviä. Lisäksi seitsemän tuomarin kokoonpano tekee mahdolliseksi sen, että kaikki osallistuvat asian käsittelyyn ja päätöksen antamiseen noudattaen yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 17 artiklan ensimmäistä kohtaa, jonka mukaan asian käsittelyyn voi osallistua vain pariton määrä tuomareita. Tällä määrällä voidaan myös taata tuomioistuimen toiminnan joustavuus tuomareiden lomien ja sairastapausten yhteydessä, ja se vaikuttaa yleisesti ottaen suoritettaviin tehtäviin ja yhteisöpatenttituomioistuimen käynnistysvaiheessa odotettavissa olevaan työtaakkaan nähden sopivalta määrältä. Tuomareiden on perustamissopimuksen 225 a artiklan viidennen kohdan mukaisesti vahvistettava yhteisöpatenttituomioistuimen työjärjestys; lisäksi on luotava vahvistetun työjärjestyksen mukainen yhteinen käytäntö ja harkittava saatuun kokemukseen perustuvia mukautuksia. Käynnistysvaiheessa odotettu työmäärä on ensimmäisinä kolmena vuotena noin 50, 100 ja 150 vireille pantua asiaa, mikä merkitsisi 25, 50 ja 75 uutta asiaa vuotta ja jaostoa kohti. Tämä olettama perustuu arvioon, jonka mukaan Euroopan patenttivirasto myöntää 100 000 patenttia vuodessa, joista noin 50 000 on yhteisöpatentteja, jolloin riita-asioiden määräksi saadaan yksi asia tuhatta voimassa olevaa patenttia kohti. Kun arvioidaan kohtuudella käsiteltävissä olevien asioiden määrää, on myös muistettava, että yhteisöpatenttituomioistuimen on kehitettävä yhteinen oikeuskäytäntö, johon vaaditaan erityisesti alkuvaiheessa joukko intensiivisiä keskusteluja edellyttäviä peruspäätöksiä.

Kuuden vuoden uusittavissa oleva toimikausi, kuten perustamissopimuksen 223 artiklan ensimmäisessä ja neljännessä kohdassa määrätään yhteisöjen tuomioistuimen ja sen 224 artiklan toisessa kohdassa määrätään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta, vaikuttaa sopivalta myös yhteisöpatenttituomioistuimelle. Jäsenyys uusitaan osittain joka kolmas vuosi, kuten perustamissopimuksen 224 artiklan toisessa kohdassa määrätään yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta. Tuomareista osan toimikauden uusimisella varmistetaan, että tuomioistuimessa kertynyt kokemus on siirrettävissä kokeneilta tuomareilta vasta nimitetyille tuomareille, millä edistetään vakaata oikeuskäytäntöä ja oikeusvarmuutta. Jotta vakiinnutetaan mainittu kierto, jossa yhteisöpatenttituomioistuimen jäsenet vaihtuvat vain osittain samanaikaisesti, joidenkin jäsenten ensimmäisen toimikauden on oltava lyhyempi. Tässä tarkoituksessa päätöksen 7 artiklan toiseen kohtaan sisältyy siirtymäsäännös, jonka mukaan neuvoston puheenjohtaja valitsee arvalla tuomarit, joiden toimikausi päättyy kolmen vuoden kuluttua.

Artiklan toisessa kohdassa säädetään, että tuomarit nimitetään jäsenvaltioiden esittämistä ehdokkaista, ja mainitaan yhteisöpatenttituomioistuimen jäsenille asetetut erityisvaatimukset. Perustamissopimuksen 225 a artiklan neljännessä kohdassa mainitaankin lainkäyttölautakuntiin valintakelpoisina jäseninä "henkilöt, joiden riippumattomuus on kiistaton ja jotka ovat päteviä tuomarin virkaan". Artiklan toisessa kohdassa tarkennetaan tätä yleissääntöä, joka on tarkoitettu koskemaan kaikkia mahdollisia lainkäyttölautakuntia, ja siinä asetetaan erityisvaatimukset yhteisöpatenttituomioistuimen tuomariehdokkailta edellytettävälle ammattiprofiilille. Kuten 3 päivänä maaliskuuta 2003 vahvistetussa neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa sovittiin, jäsenet on nimitettävä kokemuksensa perusteella ehdokkaista, joilla on vankka korkeatasoinen lainopillinen asiantuntemus patenttioikeuden alalta. Tämä on erityisen tärkeää siitä syystä, että patenttioikeuden erityisluonne edellyttää laajaa kokemusta. Tuomareiden kokemuksella alalta on ratkaiseva merkitys, jotta järjestelmälle saadaan käyttäjien hyväksyntä ja jotta sen avulla taataan tehokas käsittely ja korkealaatuiset päätökset. Tuomarit nimitetään 3 artiklan mukaisesti perustettavan komitean kuulemisen jälkeen.

Perussäännön liitteessä II oleva 3 artikla - Neuvoa-antava komitea

Ensimmäisessä kohdassa määrätään, että tuomarit nimitetään neuvoa-antavan komitean kuulemisen jälkeen; komitea perustetaan siinä tarkoituksessa, että se antaa lausunnon ehdokkaiden ammatillisen profiilin soveltuvuudesta yhteisöpatenttituomioistuimen tuomarin tehtävään. Komitean lausunnon avulla neuvostoa autetaan löytämään nimittämismenettelyssä yhteisöpatenttituomioistuimen tuomareiksi parhaiten soveltuvat ehdokkaat. Huomioon otettavien erityisvaatimusten osalta neuvoa-antava komitea voi myös laatia luettelon ehdokkaista, joilla on tarkoitukseen sopivin korkeatasoinen lainopillinen kokemus. Luettelossa on oltava kaksinkertainen määrä ehdokkaita verrattuna nimitettäviin tuomareihin, jotta vältetään mahdollisuus, että neuvoston päätös määräytyisi ennalta komitean lausunnon mukaiseksi.

Toisen kohdan mukaan neuvoa-antava komitea muodostuu seitsemästä jäsenestä, jotka valitaan yhteisöjen tuomioistuimen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tai yhteisöpatenttituomioistuimen entisistä jäsenistä tai tunnustetun pätevyyden omaavista lakimiehistä. Neuvosto päättää neuvoa-antavan komitean jäsenten nimittämisestä ja vahvistaa sen toimintasäännöt määräenemmistöllä yhteisöjen tuomioistuimen presidentin ehdotuksesta.

Perussäännön liitteessä II oleva 4 artikla - Yhteisöpatenttituomioistuimen presidentti

Tämä artikla koskee yhteisöpatenttituomioistuimen presidenttiä, jonka tuomarit valitsevat keskuudestaan kolmen vuoden toimikaudeksi ja joka voidaan valita uudelleen tehtäväänsä. Samoja periaatteita sovelletaan perustamissopimuksen 224 artiklan kolmannen kohdan nojalla yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen. Tämän päätöksen 7 artiklan ensimmäisessä kohdassa olevan siirtymäsäännöksen mukaan yhteisöpatenttituomioistuimen ensimmäinen presidentti nimitetään kuitenkin poikkeuksellisesti samalla tavalla kuin sen tuomarit, ellei neuvosto päätä, että tuomarit valitsevat myös ensimmäisen presidentin. Tätä menettelytapaa noudatettiin myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom 11 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla.

Perussäännön liitteessä II oleva 5 artikla - Perussäännön I ja II osaston määräysten sovellettavuus yhteisöpatenttituomioistuimeen ja sen tuomareihin

Tämän artiklan ensimmäisessä virkkeessä on viittaus perussäännön I ja II osaston määräyksiin, joita sovelletaan myös yhteisöpatenttituomioistuimeen. Perussäännön 47 artiklan ensimmäisessä kohdassa on vastaava määräys ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta.

Yhteisöpatenttituomioistuimeen todetaan sovellettavan perussäännön I osaston seuraavia määräyksiä: 2 artikla (vala), 3 artikla (koskemattomuus), 4 artikla (muut toimet), 5 artikla (eroaminen), 6 artikla (tehtävästä vapauttaminen) ja 7 artikla (toimikauden päättyminen ja sijaisen määrääminen). Nykyisessä artiklassa ei viitata julkisasiamiehiä koskevaan perussäännön 8 artiklaan, sillä julkisasiamiehen ei suunnitella osallistuvan yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyihin.

Perussäännön II osaston seuraavia määräyksiä sovelletaan: 13 artikla (avustavat esittelijät), 14 artikla (asumisvaatimus), 15 artikla (lomakaudet), 17 artiklan ensimmäinen, toinen ja viides kohta (kokoonpano ja päätösvaltaisuus) sekä 18 artikla (esteellisyys). Tässä artiklassa ei viitata 9 artiklaan (vaihtuvien tuomareiden lukumäärä), 12 artiklaan (yhteisöjen tuomioistuimen henkilöstö), 16 artiklaan (yhteisöjen tuomioistuimen jaostot) eikä 17 artiklan kolmanteen tai neljänteen kohtaan (suuren jaoston ja täysistunnon päätösvaltaisuus). Nämä määräykset koskevat yhteisöjen tuomioistuimen erityisominaisuuksia eikä niitä pidä soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Tämän artiklan toisessa virkkeessä täsmennetään, että myös yhteisöpatenttituomioistuimen tuomarit vannovat valansa yhteisöjen tuomioistuimessa, jolle annetaan myös toimivalta päättää tuomareiden koskemattomuudesta ja muista toimista sekä tehtävästä vapauttamisesta.

Perussäännön liitteessä II oleva 6 artikla - Kirjaaja

Ensimmäisessä virkkeessä määrätään yhteisöpatenttituomioistuimen kirjaajasta. Vaikka yhteisöpatenttituomioistuin toimii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhteydessä, erillinen kirjaaja olisi tarkoituksenmukainen, sillä yhteisöpatenttituomioistuin käsittelee täysin erityyppisiä riita-asioita, ja toimenpidettä voidaan perustella odotetulla työmäärällä. On ilmeisen tarpeellista sisällyttää perussääntöön oikeusperusta kirjaajan nimittämiselle sekä kirjaajan tehtäviä sääntelevät määräykset. Toisin kuin yhteisöjen tuomioistuimen (EY:n perustamissopimuksen 223 artiklan viides kohta) ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kohdalla (EY:n perustamissopimuksen 224 artiklan neljäs kohta) perustamissopimukseen ei sisälly tällaista määräystä 225 a artiklan nojalla perustettavien lainkäyttölautakuntien osalta.

Toisessa virkkeessä todetaan, että yhteisöjen tuomioistuimen kirjaajaa koskevia perussäännön määräyksiä sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimen kirjaajaan samaan tapaan kuin niitä sovelletaan perussäännön 47 artiklan toisen kohdan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaajaan. Kyseiset määräykset ovat 3 artiklan neljäs kohta (erioikeudet ja vapaudet), 10 artikla (kirjaajan vala ja tehtävät), 11 artikla (kirjaajan sijainen) ja 14 artikla (asumisvaatimus).

Perussäännön liitteessä II oleva 7 artikla - Avustavat esittelijät

Tässä artiklassa on kyse siitä, miten tekninen asiantuntemus saadaan yhdistetyksi yhteisöpatenttituomioistuimen työhön. Teknisen asiantuntemuksen yhdistäminen tarkoituksenmukaisella tavalla onkin erityisen tärkeää yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyjen tehokkuuden ja laadun kannalta. Yhteisöpatenttituomioistuimen tuomarit joutuvat ratkaisemaan asioita, joissa on kyse erittäin monimuotoisesta teknologiasta ja eri tekniikanaloista. Tämän vuoksi teknistä asiantuntemusta voidaan pitää olennaisen tärkeänä, jotta tuomarit pystyvät oikeudenkäynnin alusta lähtien keskittymään asian olennaisiin teknisiin puoliin. Tavoitteena ei ole tehdä asiantuntijoiden käytöstä liiallista, vaan auttaa koko tuomioistuinta ymmärtämään nopeasti ja oikein asian tekniset näkökohdat, mikä on olennaisen tärkeää asian tehokkaan käsittelyn ja oikeudellisesti punnitun ratkaisun kannalta. Aiheesta käytiin perusteellisia keskusteluja neuvostossa, ja siitä päästiin yhteisymmärrykseen 3 päivänä maaliskuuta 2003 vahvistetussa yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa, jonka mukaan teknisten asiantuntijoiden olisi avustettava tuomareita asian käsittelyn kaikissa vaiheissa. Tämä artikla rakentuu mainitulle lähestymistavalle.

Artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään yhteisöpatenttituomioistuimen teknisistä asiantuntijoista ja täsmennetään kehys, jossa he hoitavat tehtävänsä. Tekniset asiantuntijat avustavat tuomareita asian käsittelyn kaikissa vaiheissa avustavina esittelijöinä. Perussäännön 13 artiklaa sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimen avustaviin esittelijöihin. Heidät nimittää näin ollen neuvosto yksimielisellä päätöksellä yhteisöjen tuomioistuimen esityksestä. Heidät valitaan henkilöistä, joiden riippumattomuus on kiistaton ja joilla on tarvittava lainopillinen pätevyys. Tässä yhteydessä perusteellinen kokemus patenttioikeuden alalta on ilmeisen välttämätöntä, sillä avustavan esittelijän on ymmärrettävä hyvin, mitkä tekniset näkökohdat ovat olennaisia yhteisöpatenttituomioistuimen oikeudellisesti punnitun ratkaisun saavuttamiseksi. Avustavat esittelijät vannovat yhteisöjen tuomioistuimessa valan, jonka mukaan he suorittavat tehtävänsä puolueettomasti ja tunnollisesti eivätkä ilmaise neuvottelusalaisuuksia.

Artiklan toisessa kohdassa edellä mainittua tekstiä täydennetään määräämällä, että avustavilla esittelijöillä on oltava korkeatasoinen asiantuntemus asiaankuuluvalta tekniikanalalta. Ehdotuksessa ei vahvisteta avustavien esittelijöiden määrää, vaan tämä kysymys jätetään mieluummin ratkaistavaksi karttuvan kokemuksen perusteella. Jotta saavutettaisiin edellä esitetty tavoite, eli oikeusistuimen varustaminen yleisluonteisella teknisellä asiantuntemuksella, rajoitettu määrä avustavia esittelijöitä, joiden avulla katetaan tekniikan perusalat, kuten yksi kultakin seuraavalta seitsemältä alalta, lienee tarkoituksenmukainen ratkaisu: epäorgaaninen kemia ja materiaalitiede, orgaaninen ja polymeerikemia, biokemia ja bioteknologia, yleinen fysiikka, koneenrakennus, tieto- ja viestintäteknologia sekä elektroniikka. Avustavat esittelijät nimitetään kuuden vuoden toimikaudeksi, kuten tuomarit, ja heidät voidaan valita uudelle toimikaudelle.

Artiklan kolmannessa kohdassa on määräys, jolla tarkennetaan avustavien esittelijöiden tehtävät yhteisöpatenttituomioistuimessa. Koska he avustavat tuomareita asian käsittelyn kaikissa vaiheissa, heidän on osallistuttava asioiden valmisteluun ja käsittelyyn sekä päätöksen harkintaan. Osallistumista koskevat yksityiskohtaiset ohjeet annetaan työjärjestyksessä. Avustavilla esittelijöillä on oikeus tehdä kysymyksiä asianosaisille asiaankuuluvien teknisten seikkojen selventämiseksi. He osallistuvat tuomareiden kanssa päätöksen harkintaan, mutta heillä ei ole äänestysoikeutta.

Liitteessä II oleva 8 artikla - Jaostojen kokoonpano ja asioiden jakaminen

Artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että yhteisöpatenttituomioistuin kokoontuu pääsääntöisesti kolmesta tuomarista muodostettuina jaostoina. Tämä lukumäärä sisältyy myös 3 päivänä maaliskuuta 2003 vahvistettuun neuvoston yhteiseen poliittiseen lähestymistapaan, ja se näyttää soveltuvan parhaiten käsiteltäviin riita-asioihin, koska sillä saavutetaan useimmissa tapauksissa oikea tasapaino asian perusteellisen ja tehokkaan käsittelyn välillä.

Artiklan toisessa kohdassa on kyse tilanteista, joissa saattaa olla tarvetta poiketa kolmen tuomarin tavanomaisesta kokoonpanosta. Laajennettu kokoonpano saattaisi olla tarkoituksenmukainen esimerkiksi tapauksissa, joissa on kyse oikeuden peruskohdista tai joissa jaostoilla on erilainen kanta oikeuskysymykseen. Suppeampaa kokoonpanoa voitaisiin harkinta välitoimissa tai yksinkertaisissa asioissa. Erityiskokoonpanon edellytykset määrätään työjärjestyksellä joustavuuden vuoksi, mukaan luettuna päätösvaltaisuutta koskevat säännöt, sillä 17 artiklan kolmannen kohdan (suuri jaosto) ja 17 artiklan neljännen kohdan (täysistunto) vakiomääräyksiä ei sovelleta yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että yhteisöpatenttituomioistuimen presidentti toimii aina virkansa puolesta yhteisöpatenttituomioistuimen jonkin jaoston puheenjohtajana. Hän toimii myös puheenjohtajana silloin kun yhteisöpatenttituomioistuin kokoontuu työjärjestyksensä mukaisesti laajennetussa kokoonpanossa. Muiden jaostojen tuomarit valitsevat keskuudestaan puheenjohtajan kolmen vuoden toimikaudeksi, ja puheenjohtajat voidaan valita uudelle toimikaudelle.

Artiklan neljännessä kohdassa täsmennetään, että jaostojen kokoonpanoa ja asioiden jakamista jaostoille säännellään työjärjestyksessä. Jaostojen kokoonpano ja asioiden jakaminen määrätään siis ennalta työjärjestyksessä, mutta samalla jätetään tarvittava joustovara sääntöjen mukauttamiseksi asian tehokkaan käsittelyn varmistamiseksi. Työjärjestyksessä annetaan esimerkiksi mahdollisuus jakaa asioita jaostojen käsiteltäväksi kyseisen teknologian alan perusteella, millä lisätään yksittäisen jaoston asiantuntemusta ja kartutetaan kokemusta kyseisiltä tekniikanaloilta.

Liitteessä II oleva 9 artikla - Avustavan henkilöstön palveluista sopiminen

Perussäännön 12 artiklan mukaan virkamiehet ja muu henkilöstö toimivat yhteisöjen tuomioistuimen yhteydessä. He ovat yhteisöjen tuomioistuimen kirjaajan alaisia yhteisöjen tuomioistuimen presidentin valvonnassa. Perussäännön 52 artiklan mukaan yhteisöjen tuomioistuimen presidentti ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti vahvistavat yhteisymmärryksessä ehdot, joilla mainitut virkamiehet ja muu henkilöstö antavat palvelujaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle.

Tässä artiklassa määrätään puitteet, joissa yhteisöjen tuomioistuimen yhteydessä toimivat virkamiehet ja muu henkilöstö suorittavat palveluja yhteisöpatenttituomioistuimelle sen toiminnan mahdollistamiseksi. Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti tai soveltuvissa tapauksissa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti vahvistaa nämä puitteet yhteisymmärryksessä yhteisöpatenttituomioistuimen presidentin kanssa. Pääsääntöisesti kyseisestä yhteisymmärryksestä sovitaan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin ja yhteisöpatenttituomioistuimen presidentin välillä. Saattaa kuitenkin ilmetä tilanteita, joissa yhteisöjen tuomioistuimen presidentin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin välisessä yhteisymmärryksessä on jo otettu huomioon yhteisöpatenttituomioistuimen tarpeet, jolloin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti ja yhteisöpatenttituomioistuimen presidentti voivat sopia yhteisöpatenttituomioistuimen kannalta tarkoituksenmukaisista ehdoista. Tietyt virkamiehet ja muu henkilöstö, jotka suoraan avustavat presidenttiä, tuomareita tai kirjaajaa oikeuden sihteereinä tai virkamiehinä, ovat yhteisöpatenttituomioistuimen kirjaajan alaisia yhteisöpatenttituomioistuimen presidentin valvonnassa. Vastaava yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta koskeva määräys sisältyy perussäännön 52 artiklaan.

Perussäännön liitteessä II oleva 10 artikla - Perussäännön III osaston määräysten sovellettavuus asian käsittelyyn yhteisöpatenttituomioistuimessa

Tämän artiklan ensimmäisessä kohdassa todetaan, että perussäännön III osastoa sovelletaan asian käsittelyyn yhteisöpatenttituomioistuimessa, samoin kuin perussäännön 47 artiklassa määrätään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kohdalla. Suurin osa perussäännön III osastoon sisältyvistä menettelysäännöistä, jotka koskevat yhteisöjen tuomioistuimessa noudatettavan menettelyn perusperiaatteita, on sovellettavissa myös yhteisöpatenttituomioistuimeen. Niitä voidaan pitää yhteisön oikeudenkäyntimenettelyn yhteisinä periaatteina. Muutoksia on kuitenkin tehtävä silloin kun se on tarpeen yhteisöpatenttituomioistuimen ratkaistavien erityisriita-asioiden kannalta. Yhteisöpatenttituomioistuin käsittelee yksityisten asianosaisten välisiä yhteisöpatenttiriitoja. Se ei tutki yhteisön säädösten laillisuutta, vaan ratkaisee yksityisten asianosaisten välisiä kiistoja. Tästä syystä kaikkia perussäännön III osaston määräyksiä ei voida soveltaa nykyisessä muodossaan. Tiettyjä perussäännön III osaston määräyksiä, jotka eivät ole olennaisia yhteisöpatenttituomioistuimessa suoritettavan asian käsittelyn kannalta, ei siis sovelleta (perussäännön 21 artiklan toinen kohta sekä 22 ja 23 artikla, 40 artiklan ensimmäinen ja kolmas kohta sekä 42 ja 43 artikla). Silloin kun yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelemien riita-asioiden erityisluonne edellyttää mukautuksia perussäännön III osaston nykyisiin määräyksiin, ne tehdään perussäännön liitteessä II olevassa 11-25 artiklassa.

Perussäännön III osaston määräyksiä sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen seuraavasti:

Perussäännön 19 artiklaa oikeudenkäyntiedustamisesta sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen eurooppapatenttiasiamiesten asemaan liittyvin muutoksin, joita ehdotetaan perussäännön liitteessä II olevassa 11 artiklassa ja joiden nojalla eurooppapatenttiasiamiehillä olisi puheoikeus yhteisöpatenttituomioistuimessa.

Perussäännön 20 artiklan, jossa määrätään kaksiosaisen, kirjalliseen ja suulliseen vaiheeseen jakaantuvan menettelyn päärakenne, määräyksiä tiedoksiannosta asianosaisille ja suullisen käsittelyn sisällöstä sovelletaan yhteisöpatenttituomioistuimeen ehdotetuin muutoksin, jotka sisältyvät perussäännön liitteessä II olevaan 12 artiklaan, jossa määrätään muun muassa suullisesta käsittelystä luopumista koskevista poikkeustapauksista ja tehdään mahdolliseksi sähköisessä muodossa suoritettavat käsittelyt.

Perussäännön 21 artiklan ensimmäinen kohta koskee kirjallisten kanteiden edellytyksiä. Perussäännön 21 artiklan toinen kohta koskee yhteisön toimielimen antamien säädösten mitättömäksi julistamista. Yhteisöpatenttituomioistuinta ei kuitenkaan koske yhteisön toimien lainmukaisuuden tarkastelu, joten näitä valtuuksia ei sen vuoksi ole tarpeen soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Perussäännön 22 ja 23 artikla koskevat muutoksenhakua Euratomin välityslautakunnan päätöksiin ja ennakkoratkaisuihin. Koska kumpikaan näistä tilanteista ei ole mahdollinen yhteisöpatenttituomioistuimessa, näitä määräyksiä ei saisi soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Perussäännön 24 artiklan ensimmäisessä kohdassa asianosaisille asetetaan velvoite toimittaa yhteisöjen tuomioistuimelle sen haluamat asiakirjat ja antaa sille sen haluamat tiedot. Tämä velvoite vaikuttaa liian laajalta yksityisten asianosaisten riita-asiassa, joten sitä olisi sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen suppeammassa merkityksessä, kuten perussäännön liitteessä II olevassa 13 artiklassa ehdotetaan. Perussäännön 24 artiklan toisessa kohdassa jäsenvaltioille ja toimielimille asetetaan yleisvelvoite antaa tarvittavat tiedot.

Perussäännön 25-30 artiklaa, jotka koskevat todistajien kuulemista ja asiantuntijalausuntoja, olisi sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen: 25 artikla (yhteisöjen tuomioistuimen asiantuntijoiden valintaoikeus), 26 artikla (todistajien kuuleminen), 27 artikla (toimivalta todistajien niskoitellessa), 28 artikla (todistajien ja asiantuntijoiden vala), 29 artikla (kotipaikan oikeusviranomaisen suorittama todistajan tai asiantuntijan kuuleminen) ja 30 artikla (väärä vala).

Perussäännön 31-38 artiklan sisältämiä menettelyohjeita voidaan myös soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen: 31 artikla (julkisten istuntojen periaate), 32 artikla (asiantuntijoiden, todistajien ja asianosaisten kuuleminen), 33 artikla (istuntojen pöytäkirjat), 34 artikla (asialuettelon vahvistaminen), 35 artikla (neuvottelujen salaisuus), 36 artikla (tuomioiden sisältö), 37 artikla (tuomioiden allekirjoittaminen ja niiden lukeminen julkisessa istunnossa) ja 38 artikla (oikeudenkäyntikuluista päättäminen).

Perussäännön 39 artikla koskee välitoimista päättämistä erityisessä yksinkertaistetussa menettelyssä. Tätä artiklaa olisi sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen perussäännön liitteessä II olevassa l5 artiklassa täsmennetyin mukautuksin, joissa esitetään, että 39 artikla laajennetaan koskemaan turvaamistoimenpiteitä ja että työjärjestyksessä vahvistetaan, kuka on toimivaltainen antamaan määräyksiä.

Perussäännön 40 artiklassa on kyse kolmansien osapuolten väliintulosta oikeudenkäynneissä asianosaisen vaatimusten tukemiseksi. Tällaisen väliintulon olisi oltava mahdollista myös yhteisöpatenttituomioistuimessa. Perussäännön 40 artiklan ensimmäinen ja kolmas kohta antavat kuitenkin erityisen väliintulo-oikeuden yhteisön toimielimille, jäsenvaltioille ja muille valtioille, jotka ovat sopimuspuolia Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa, sekä EFTAn valvontaviranomaiselle mahdollisuuden väliintuloon vireillä olevissa asioissa osoittamatta perussäännön 40 artiklan toisessa kohdassa edellytetyllä tavalla, että asian ratkaisu koskisi näiden etua. Tämä ehdoton väliintulo-oikeus on liian laaja sovellettavaksi yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelemiin riitoihin, jotka koskevat yksityisten asianosaisten oikeuksista syntyneitä erimielisyyksiä.

Perussäännön 41 artikla sisältää määräyksiä yksipuolisesta tuomiosta, ja sitä olisi yhdessä perussäännön liitteessä II olevassa 16 artiklassa vahvistettujen täydennysten kanssa sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Perussäännön 42 artiklassa kolmansille osapuolille annetaan mahdollisuus kiistää tuomio, jos se loukkaa asianomaisten oikeuksia ja on annettu näitä kuulematta. Tällainen määräys on yhteensopimaton yksityisten asianosaisten välisissä riita-asioissa edellytetyn oikeusvarmuusperiaatteen kanssa, joten sitä ei saisi sen vuoksi soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen. Kun yhteisöpatenttituomioistuimen tuomiosta tulee lopullinen, eikä siihen voida enää hakea muutosta, ei saisi olla myöhempää mahdollisuutta avata asian käsittelyä uudelleen, lukuun ottamatta erittäin rajoitettua uudelleenkäsittelytapausta, josta määrätään perussäännön 44 artiklassa ja sen liitteessä II olevassa 17 artiklassa ja jossa on kyse on perustavasta menettelyvirheestä tai rangaistavasta teosta. Kaikissa muissa tapauksissa asianosaisten on voitava luottaa lopullisen tuomion määräyksiin. Lisäksi 42 artiklassa tarkoitettu tilanne tulee tuskin eteen yksityisten asianosaisten välisissä riidoissa, joista annettujen yhteisöpatenttituomioistuimen tuomioiden vaikutukset ulottuvat vain sen asian osapuoliin, joita tuomio sitoo. Tilanteita, joissa vaikutukset voivat ulottua kolmansiin osapuoliin, syntyy vain silloin kun on kyse mitättömäksi julistettuun patenttiin liittyvistä oikeuksista. Työjärjestyksessä on annettava näiden tapausten varalta tarkoituksenmukaiset määräykset, jotta kolmansien osapuolten edut otetaan tarvittaessa huomioon tuomion antamiseen johtavissa käsittelyissä. Työjärjestyksessä voidaan esimerkiksi määrätä, että yksinomaista käyttölupaa koskevassa tapauksessa sekä oikeudenhaltija että käyttöluvan haltija olisi haastettava yhdessä, kun taas pelkän sopimusperusteisen käyttöluvan tapauksessa oikeudenhaltijaa vastaan käydyssä menettelyssä julistetun mitättömyyden seuraukset saatettaisiin jättää oikeudenhaltijan ja käyttöluvan haltijan välisen oikeussuhteen varaan.

Perussäännön 43 artikla, jossa määrätään erityismenettelyistä tuomion ulottuvuuden tulkitsemiseksi, ei vaikuta tarkoituksenmukaiselta yksityisten asianosaisten välisissä riita-asioissa, joten sitä ei ole syytä soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen. Yhteispatenttituomioistuimen hyväksymien kanteiden on oltava niin selviä ja luonteeltaan sellaisia, että ne on suoraan täytäntöön pantavissa ilman yhteisöpatenttituomioistuimen lisätulkintatarvetta. Muutoin voitaisiin ymmärtää väärin, että määräyksellä yhteisöpatenttituomioistuimelle varataan kaikki mahdollisuudet tulkita tuomiota. Täytäntöönpanovaiheessa, joka perustamissopimuksen 244 ja 256 artiklan nojalla kuuluu kansallisen oikeuden alaan, toimivaltaisen viranomaisen on kuitenkin sovellettava tuomiolauselmaa ja päätettävä esimerkiksi kysymyksestä, kuuluuko keksinnön yksittäinen muoto loukkaamista koskevan kiellon piiriin. Jos vastaaja käyttää järjestelmällisesti hyväkseen tätä määräystä täytäntöönpanotoimien aikana, kyseinen määräys saattaisi yhteisöpatenttituomioistuimeen sovellettuna vaarantaa ja halvaannuttaa yhteisöpatenttiriitojen käsittelyn.

Perussäännön 44 artikla, jonka nojalla tuomio voidaan käsitellä uudelleen uusien tosiseikkojen perusteella, jotka eivät olleet tiedossa tuomiota annettaessa, vaikuttaa yhteensopimattomalta yksityisten asianosaisten välisissä riita-asioissa edellytetyn oikeusvarmuusperiaatteen kanssa. Näin ollen perussäännön liitteessä II olevassa 17 artiklassa ehdotetaan mukautuksia tähän määräykseen rajoittamalla uudelleen käsittely tapauksiin, joissa on kyse perustavasta menettelyvirheestä tai rangaistavasta teosta tuomioon johtaneessa käsittelyssä.

Määräaikoja koskevaa perussäännön 45 artiklaa ja yhteisöjen vastuun vanhentumisaikaa koskevaa 46 artiklaa on myös sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen.

Tämän artiklan toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä määrätään, että yhteisöpatenttituomioistuimessa noudatettavasta menettelystä annetaan tarkempia lisäohjeita työjärjestyksessä, jonka yhteisöpatenttituomioistuin vahvistaa perustamissopimuksen 225 a artiklan viidennen kohdan nojalla yhteisymmärryksessä yhteisöjen tuomioistuimen kanssa ja jolle tarvitaan neuvoston hyväksyminen. Toisen virkkeen nojalla työjärjestys voi poiketa perussäännön 40 artiklan väliintuloa koskevista säännöistä yksityisten asianosaisten välisten yhteisöpatenttiriitojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta koskeva vastaava määräys sisältyy perussäännön 53 artiklan toiseen kohtaan.

Perussäännön liitteessä II oleva 11 artikla - Eurooppapatenttiasiamies

Tässä artiklassa on mukautuksia perussäännön 19 artiklaan, joka koskee oikeudenkäyntiedustamista yhteisöjen tuomioistuimessa, yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyjen osalta. Tekniikkaan liittyvillä kysymyksillä on tärkeä merkitys patenttiriidoissa oikeudellisesti punnitun ratkaisun saavuttamiseksi. Yhteisöpatenttituomioistuin tarvitsee avustavien esittelijöiden antamaa teknistä asiantuntemusta, mutta sitä tarvitsevat myös asianosaiset.

Ensimmäisessä ja toisessa kohdassa tunnustetaan tämä teknisen asiantuntemuksen tärkeä merkitys asianosaisille antamalla eurooppapatenttiasiamiehelle puheoikeusyhteisöpatenttituomioistuimessa. Käsittelyjen tehokkuuden saavuttamiseksi viittaus luetteloon, jota Euroopan patenttivirasto pitää laillista edustusta varten, varmistaa, että henkilöiden pätevyys mitataan asianmukaisten ja yhdenmukaisten vaatimusten perusteella.

Kolmannessa kohdassa perussäännön 19 artiklan viidettä ja kuudetta kohtaa sovelletaan eurooppapatenttiasiamiehiin. Eurooppapatenttiasiamiehen esiintyessä yhteisöpatenttituomioistuimessa hänellä on tarvittavat erioikeudet ja vapaudet, ja yhteisöpatenttituomioistuimella on tavanomaisesti oikeusistuimille työjärjestyksessä määrätyin ehdoin annetut toimivaltuudet.

Perussäännön liitteessä II oleva 12 artikla - Suullinen ja kirjallinen käsittely

Tällä artiklalla mukautetaan perussäännön 20 artiklaa, joka koskee menettelyn kirjallista ja suullista osaa, yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyihin sopivaksi.

Siinä ehdotetaan, että suullisen käsittelyn järjestämistä koskeva 20 artiklan neljäs kohta muotoillaan uudelleen. Esittelevän tuomarin velvoite "lukea kertomus" vaikuttaa liian tiukalta päivittäiseen tutkintaoikeusmenettelyyn, ja se olisi korvattava joustavammalla sanamuodolla, jossa viitataan "asian pääseikkojen esittämiseen". Koska perussäännön 20 artiklan neljännen kohdan sanamuoto ei salli eurooppapatenttiasiamiehen kuulemista, kuten esitetään perussäännön liitteessä II olevassa 11 artiklassa yhteisöpatenttituomioistuimen osalta, kyseinen sanamuoto olisi korvattava yleisemmällä sanamuodolla "osapuolten kuuleminen". Oikeudessa esiintyviä henkilöitä ei tarvitse luetella, kuten perussäännön nykyisessä 20 artiklan neljännessä kohdassa, vaan kysymys määräytyy asianmukaisen laillisen edustuksen perusteella. Todistajien ja asiantuntijoiden kuuleminen korvataan yleisemmällä sanamuodolla "todisteiden tutkiminen".

Perussäännön 20 artiklan viidettä kohtaa, joka koskee julkisasiamiestä, ei pitäisi soveltaa yhteisöpatenttituomioistuimeen, koska julkisasiamies ei osallistu käsittelyihin. Sen sijaan ehdotetaan määräystä, jonka mukaan tietyissä tapauksissa olisi mahdollista siirtyä kirjalliseen menettelyyn. Perussäännön 20 artiklan ensimmäisessä kohdassa asetetaan tärkeä periaate, jonka mukaan asiat ratkaistaan vasta suullisen käsittelyn jälkeen. Tietyissä tapauksissa suullinen käsittely ei ehkä ole tarkoituksenmukaista, esimerkkinä yksinkertaiset asiat, joiden tosiseikkoja ei kiistetä, tai vastaajan myöntäessä kanteen oikeaksi. Tällaisissa tapauksissa pitäisi olla mahdollista poiketa suullisen käsittelyn periaatteesta ja ratkaista asia poikkeuksellisesti kirjallisella menettelyllä. Yhteisöpatenttituomioistuimella pitäisi siis olla mahdollisuus luopua suullisesta menettelystä kuultuaan asianosaisia ja noudattaen työjärjestystä.

Lopuksi olisi lisättävä lauseke, jolla periaatteessa mahdollistetaan teknisten keinojen käyttö yhteisöpatenttituomioistuimen kirjallisessa ja suullisessa menettelyssä. Sitä voitaisiin käyttää esimerkiksi asiakirjojen antamiseen kirjallisessa menettelyssä tai videokonferenssiin suullisessa vaiheessa. Niiden menettelyvaiheiden tarkentaminen, jotka voidaan suorittaa sähköisesti, ja toteuttamisen ehdot olisi määrättävä työjärjestyksessä. Käytäntö osoittaa, missä määrin ja millä ehdoilla sähköisiä välineitä olisi käytettävä. Teknologia myös kehittyy kaiken aikaa, ja työjärjestys olisi paras keino pysyä ajan tasalla laajenevien teknisten mahdollisuuksien suhteen ja muuttaa menettelyä tarpeen vaatiessa.

Perussäännön liitteessä II oleva 13 artikla - Todisteiden esittäminen

Perussäännön 24 artiklan ensimmäinen kohta sisältää asianosaisille asetettavan velvoitteen toimittaa yhteisöjen tuomioistuimelle sen haluamat asiakirjat ja antaa sille sen haluamat tiedot. Tämä velvoite vaikuttaa liian laajalta yksityisten asianosaisten välisiin riita-asioihin, joten sitä olisi sovellettava yhteisöpatenttituomioistuimeen suppeammassa merkityksessä. Periaatteessa yksityisen riita-asian kunkin osapuolen velvollisuus on esittää tarvittavat todisteet kiistetyn väitteen toteennäyttämiseksi. Erityisolosuhteissa näyttäisi kuitenkin perustellulta velvoittaa vastapuoli toimittamaan näyttöä toisen osapuolen hyväksi. Näyttäisi siltä, että asianosaisetujen välillä on löydetty järkevä tasapaino teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista 15 päivänä huhtikuuta 1994 tehdyn sopimuksen (TRIPS-sopimus) 43 artiklan 1 kohdan mukaan silloin, kun asianosainen on esittänyt kohtuullisella tavalla saatavissa olevan todistusaineiston, joka riittää tukemaan hänen vaatimuksiaan, ja on yksilöinyt sellaiset hänen vaatimuksiaan tukevat todisteet, jotka ovat hänen vastapuolensa hallussa. Tällaisessa tapauksessa yhteisöpatenttituomioistuin voi määrätä toisen osapuolen toimittamaan todisteita luottamuksellisen tiedon suojaa koskevin varauksin.

Perussäännön liitteessä II oleva 14 artikla - Välitoimet ja toimenpiteet todisteiden suojaamiseksi

Tässä artiklassa on erityismääräyksiä välitoimista ja turvaamistoimenpiteistä.

Ensimmäinen kohta koskee välitoimien määräämistä. Perustamissopimuksen 243 artiklassa määrätään, että yhteisön tuomioistuin voi käsiteltävänään olevassa asiassa päättää tarpeellisista välitoimista. Tässä määräyksessä, jota tämän päätöksen 2 artiklan mukaan sovelletaan myös yhteisöpatenttituomioistuimeen, ei anneta mahdollisuutta välitoimista päättämiseen ennen pääkäsittelyn aloittamista. Sitä tarvitaan kuitenkin patenttiriidoissa, joissa on tarpeen määrätä esimerkiksi ennakkokielto loukkaamisen lopettamiseksi jopa ennen kuin pääkäsittely on aloitettu. Myös TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa annetaan mahdollisuus välitoimien määräämiseen tapauksissa, joissa pääasian käsittelyä ei ole vielä aloitettu. Näin ollen tässä artiklassa käytetään hyväksi perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan mahdollisuutta poiketa lainkäyttölautakuntien kohdalla yhteisöjen tuomioistuinta koskevista perustamissopimuksen määräyksistä. Ehdotetaan, että välitoimet eivät olisi riippuvaisia siitä, onko pääkäsittely jo aloitettu yhteisöpatenttituomioistuimessa.

Toisessa kohdassa määrätään turvaamistoimenpiteistä siten, että on mahdollista antaa yksityiskohtainen kuvaus tavaroista tai ottaa fyysisesti haltuun tavarat, joilla loukataan patenttia, ja niihin liittyvät asiakirjat loukkauksen tapahduttua tai ollessa ilmeinen. Toimenpiteellä, joka tunnetaan patenttioikeudessa myös takavarikkona (saisie-contrefaçon), täydennetään osapuolten velvoitetta toimittaa todisteita, kuten perussäännön liitteessä II olevassa 13 artiklassa määrätään, ja se on osoittautunut arvokkaaksi keinoksi immateriaalioikeuksien täytäntöönpanossa, minkä vuoksi se on otettu myös teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä ja menettelyistä 30 päivänä tammikuuta 2003 annetun komission direktiiviehdotuksen [KOM(2003) 46 lopullinen] 8 artiklaan.

Kolmannessa kohdassa annetaan mahdollisuus vaatia riittävää korvausta välitoimien tai turvaamistoimenpiteiden johdosta silloin, kun toimenpiteet peruutetaan. Välitoimilla ja turvaamistoimenpiteillä saattaa olla merkittävä taloudellinen vaikutus osapuoleen, jota vastaan ne määrätään. On myös pidettävä mielessä, että nämä päätökset tehdään perussäännön 39 ja sen liitteessä II olevan 15 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä ja vaiheessa, jossa tuomarilla ei ole kaikkia lopullisen tuomion antamiseksi tarvittavia tietoja tosiseikoista ja todisteista. Tästä syystä asianosaisten oikeutettujen etujen tasapuolinen huomioon ottaminen edellyttää, että välitoimen tai turvaamistoimenpiteen hakeneen osapuolen velvollisuutena olisi korvata vastapuolelle aiheutuneet vahingot silloin, kun toimenpidettä ei pidetä voimassa. Tällaisesta vaateesta määrätään myös TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 7 kohdassa välitoimien osalta sekä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä ja menettelyistä 30 päivänä tammikuuta 2003 annetun komission direktiiviehdotuksen 8 artiklan 3 kohdassa ja 10 artiklan 5 kohdassa kummankin toimenpiteen osalta.

Perussäännön liitteessä II oleva 15 artikla - Erityismääräykset

Tämä artikla sisältää mukautuksia välitoimia ja täytäntöönpanon lykkäämistoimenpiteitä koskevaan perussäännön 39 artiklaan. Perussäännön 39 artiklassa luodaan perusta näitä tapauksia koskevalle yksinkertaistetulle menettelylle, josta on määrättävä työjärjestyksessä ja joka voi poiketa perussäännön määräyksistä. Tässä määräyksessä otetaan huomioon kyseisten toimenpiteiden erityistilanne ja kiireellisyys, jotka oikeuttavat tarvittaessa poikkeamaan pääkäsittelyä sääntelevistä määräyksistä. Yhteisöpatenttituomioistuimen menettelyjä varten perussäännön liitteessä II olevassa 14 artiklassa mainittuja turvaamistoimenpiteitä olisi luonteeltaan ja kiireellisyydeltään pidettävä sellaisina erityistoimenpiteinä, joista voidaan päättää yksinkertaistetussa menettelyssä.

Yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyjä varten tehdään toinen muutos, joka koskee päätöksen tekemiseen oikeutettua henkilöä. Perussäännön 39 artiklassa tämä toimivalta annetaan yhteisöjen tuomioistuimen presidentille. Tämä lähestymistapa ei näytä jättävän tarpeellista joustovaraa yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelemiin patenttiriitoihin. Tuomion täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva kysymys liittyy läheisesti varsinaiseen asiaan, joten tuomion antanut jaosto tai joku sen tuomareista saattaa käsitellä sen tehokkaammin. Välitoimet ja turvaamistoimenpiteet tulevat myös olemaan tavanomaisia menettelyjä patenttiriidoissa, joten pääkäsittelystä vastaava jaosto tai joku sen tuomareista saattaa käsitellä ne paremmin. Kun jätetään työjärjestyksellä säänneltäväksi kysymys siitä, kenellä on valta antaa määräyksiä yksinkertaistetussa menettelyssä, saavutetaan tarvittava joustavuus sopivimman ratkaisun löytämiseksi.

Perussäännön liitteessä II oleva 16 artikla - Yksipuolinen tuomio

Tällä artiklalla muutetaan yksipuolista tuomiota koskevaa perussäännön 41 artiklaa.

Perussäännön 41 artiklassa annetaan mahdollisuus yksipuoliseen tuomioon silloin kun oikeassa järjestyksessä haastettu vastaaja ei anna kirjallista vastinetta. Yksityisten asianosaisten välisissä patenttiriidoissa tämän ei pitäisi olla ainoa tilanne, jossa yhteisöpatenttituomioistuimen olisi voitava ratkaista asia yksipuolisella tuomiolla. Yksipuolisen tuomion pitäisi olla mahdollinen silloinkin, kun kirjallisen lausuman antanut vastaaja ei saavu myöhemmin suulliseen käsittelyyn esittämään vastinettaan, vaikka hänet on siihen oikeassa järjestyksessä haastettu. Tässä tilanteessa yhteisöpatenttituomioistuimella pitäisi olla mahdollisuus antaa yksipuolinen tuomio asian ratkaisemiseksi, ellei vastaaja perussäännön 41 artiklan toisen virkkeen mukaisesti ilmoita vastustavansa yksipuolista tuomiota kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Yksipuolisen tuomion olisi oltava mahdollinen myös sellaista kantajaa vastaan, joka tultuaan oikeassa järjestyksessä haastetuksi jättää saapumatta suulliseen käsittelyyn.

Perussäännön liitteessä II oleva 17 artikla - Tuomion uudelleenkäsittely

Perussäännön 44 artiklan ensimmäisessä kohdassa on tuomion uudelleenkäsittelyä koskeva määräys, joka ei sovellu yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelemiin yksityisten asianosaisten välisiin riita-asioihin. Mainitun 44 artiklan mukaan tuomio voidaan käsitellä uudelleen sillä perusteella, että merkitykseltään ratkaiseva tosiseikka ei ollut tiedossa tuomiota annettaessa. Oikeusvarmuuden kannalta mainitut perusteet eivät ole riittäviä yksityisten asianosaisten välistä riita-asiaa koskevan käsittelyn uudelleen avaamiseksi. Asianosaisten on voitava luottaa yhteisöpatenttituomioistuimen antamaan tuomioon silloin, kun siihen ei voi enää hakea muutosta jopa siinä tapauksessa, että merkitykseltään ratkaiseva tosiseikka ei ollut tiedossa tuomiota annettaessa. Asioiden uudelleenkäsittelyn on edelleen oltava hyvin poikkeuksellista ja rajoituttava sellaisen ratkaisevan tosiseikan esille tuloon, joka ei ollut uudelleenkäsittelyä vaativan osapuolen tiedossa, ja se saa perustua vain olennaiseen menettelyvirheeseen tai toimeen, joka on tuomioistuimen lopullisella päätöksellä todettu rikokseksi. Ainoastaan näissä erittäin poikkeuksellisissa tapauksissa on perusteltua, että lopullinen tuomio on laillisesti kiistettävissä.

Perussäännön liitteessä II oleva 18 artikla - Sovinto

Asianosaisten välinen kiista voidaan ratkaista paitsi yhteisöpatenttituomioistuimen lopullisella päätöksellä antamalla tuomiolla, mutta myös asianosaisten sovintoratkaisulla yhteisöpatenttituomioistuimessa. Tällä artiklalla luodaan oikeusperusta asian sopimiseksi tuomioistuimessa, mihin asianosaiset voivat ryhtyä missä menettelyvaiheessa tahansa. Yhteisöpatenttituomioistuimen vahvistamalla sovinnolla on kaksi tärkeää vaikutusta: se päättää käsittelyn yhteisöpatenttituomioistuimessa ja se muodostaa perustamissopimuksen 244 ja 256 artiklan mukaisen täytäntöönpanokelpoisen asiakirjan siinä tapauksessa, että yksi osapuolista ei noudata sovintoratkaisun ehtoja. Toisessa virkkeessä selvennetään, että sovinnolla ei voi olla vaikutusta yhteisöpatentin pätevyyteen, jota säännellään yksinomaan lailla ilman, että osapuolilla olisi oikeutta määrätä siitä. Osapuolet voivat tietenkin edelleen tehdä sovinnon, joka käsittää sopimuksen, jolla patentista luovutaan tai sitä vapaaehtoisesti rajoitetaan.

Perussäännön liitteessä II oleva 19 artikla - Yhteisötuomioistuimen käsiteltäväksi erheellisesti saatetut asiat

Perussäännön 54 artiklan ensimmäinen kohta koskee yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaajan velvollisuutta toimittaa asianomaiselle tuomioistuimelle osoitettu, mutta erehdyksessä toiselle tuomioistuimelle jätetty asiakirja oikeaan tuomioistuimeen. Perussäännön 54 artiklan toisessa kohdassa säännellään tilannetta, jossa kannehakemus on jätetty yhteisöjen tuomioistuimelle tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle, mutta toinen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan asian. Tässä tapauksessa se tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, voi siirtää asian sitovin vaikutuksin. Kumpaakin määräystä käytetään soveltuvin osin myös yhteisöpatenttituomioistuimen yhteydessä.

Perussäännön 54 artiklan kolmanteen kohtaan, jossa annetaan mahdollisuus lykätä käsittelyä ja odottaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota, on tehtävä muutoksia, joita käsitellään erikseen seuraavassa perussäännön liitteessä II olevassa 20 artiklassa.

Perussäännön liitteessä II oleva 20 artikla - Asian käsittelyn lykkääminen

Tässä artiklassa on säännöt käsittelyjen lykkäämisestä.

Ensimmäisen kohdan soveltamisala kattaa, samoin kuin perussäännön 54 artiklan kolmannen kohdan soveltamisala kattaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta, tilanteet, joissa yhteisöpatenttituomioistuin voi asianosaisia kuultuaan lykätä asian käsittelyä siksi kunnes toinen yhteisötuomioistuin on antanut päätöksen. Yhteisöpatenttituomioistuimella olisi oltava oikeus lykätä käsittelyjä silloin, kun sen käsiteltävänä olevien ja yhteisöjen tuomioistuimessa tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden välillä on riittävä yhteys. Asian käsittelyn lykkäämistä voidaan harkita silloin, kun yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä asia, jossa tuodaan esiin sama tulkintakysymys joko ennakkoratkaisun tai uudelleen käsittelyn muodossa perustamissopimuksen 225 artiklan 2 kohdan nojalla. Asian käsittelyn lykkäämistä voitaisiin niin ikään harkita silloin, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on päätettävä saman yhteisöpatentin pätevyydestä, joka on myös yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyn kohteena. Näissä olosuhteissa käsittelyn lykkäämistä olisi harkittava oikeuskäytännön yhdenmukaisuuden ja asian tehokkaan käsittelyn perusteella.

Toisessa kohdassa yhteisöpatenttituomioistuimelle annetaan mahdollisuus lykätä käsittelyä asiassa, jossa sitä on pyydetty tutkimaan mitättömyyskannetta ja jossa on vireillä väitemenettely Euroopan patenttivirastossa. Automaattista lykkäystä ei suunnitella. Tämä kysymys jätetään yhteisöpatenttituomioistuimen päätettäväksi yksittäisessä tapauksessa vallitsevien olosuhteiden perusteella. Yhteisöpatenttituomioistuin voi asianosaisia kuultuaan lykätä käsittelyä siksi kunnes väitemenettelyssä on annettu lopullinen päätös. Tällainen lopullinen päätös, johon ei voi enää hakea muutosta Euroopan patenttivirastossa, voi olla Euroopan patenttiviraston väiteosaston tai, silloin kun asiaan on haettu muutosta, valituslautakunnan antama.

Perussäännön liitteessä II oleva 21 artikla - Päätösten tiedoksi antaminen

Tässä artiklassa sovelletaan perussäännön 55 artiklaa, jossa vahvistetaan tiedoksi annettavat päätökset ja kenelle tiedoksianto osoitetaan ja jota muutetaan hieman yhteisöpatenttituomioistuimen osalta. Kirjaaja antaa lopullisen päätöksen sekä päätökset, joilla tehdään vain osittainen asiaratkaisu taikka joilla ratkaistaan menettelyväite toimivallan puuttumisesta tai tutkimatta jättämisestä, tiedoksi kaikille asianosaisille. Yhteisöpatenttituomioistuin lähettää epävirallisesti lopullisen päätöksen tiedoksi jäsenvaltioille ja yhteisöjen toimielimille, jotka eivät ole olleet jutussa väliintulijoina tai asianosaisina. Kaikkien päätösten virallinen tiedoksiantaminen ei näytä tarkoituksenmukaiselta.

Liitteessä II oleva 22 artikla - Yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpano

Tämä artikla koskee yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanoa.

Ensimmäisessä kohdassa asetetaan kaksi periaatetta yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanon sääntelemiseksi. Yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten olisi aina oltava täytäntöönpantavissa, jos niihin ei voi enää hakea muutosta. Täytäntöönpano aloitetaan, kun yhteisöpatenttituomioistuimen päätös on saanut lainvoiman. Näin ollen muutoksen hakemisella yhteisöpatenttituomioistuimen päätökseen, mikä estää lainvoimaisuuden, olisi oltava päätöksen täytäntäntöönpantavuutta lykkäävä vaikutus. Asianosaisella, jonka eduksi asia on ratkaistu ensimmäisessä oikeusasteessa, saattaa kuitenkin olla oikeutettu intressi käynnistää päätöksen määräysten täytäntöönpano, vaikka vastapuoli hakee päätökseen muutosta. Minkä tahansa tyyppisen täytäntöönpanon lykkääminen siksi kunnes muutoksenhaku on ratkaistu saattaisi ratkaisevalla tavalla vähentää yhteisöpatenttituomioistuimen oikeudenkäynnin arvoa, koska tehokas oikeuskeino on toteutettavissa ainoastaan hetkellä, jona asianosainen ei voi enää saada sitä taloudellista hyötyä, joka oikeudenkäynnin avulla oli tarkoitus saavuttaa. On myös syytä muistaa, että yhteisöpatenttituomioistuin on antanut asiaa koskevan päätöksen huolellisen tarkastelun tuloksena. Jos täytäntöönpano toisaalta sallitaan ennen kuin päätös saavuttaa lainvoiman, tarvitaan suojakeinoja asianosaisen, jota vastaan täytäntöönpano kohdistetaan, riittäväksi suojaamiseksi vahingoilta, mikäli päätös muutoksenhaun seurauksena viime kädessä kumotaan. Tällä artiklalla luodaan tasapaino asianosaisetujen välillä, jolloin yhteisöpatenttituomioistuin voi julistaa päätöksensä täytäntöönpantaviksi sillä ehdolla, että täytäntöönpanolle asetetaan tarvittaessa vakuus. Kun yhteisöpatenttituomioistuin määrää täytäntöönpanon ehdoksi vakuuden asettamisen, vastaaja, jonka eduksi muutoksenhaku ensimmäisen oikeusasteen päätökseen, joka oli vastaajalle vastainen, ratkaistaan, voi aina tarvittaessa periä esimerkiksi maksettua määrää takaisin vakuudesta, vaikka vastapuoli on sillä välin tullut maksukyvyttömäksi. Yhteisöpatenttituomioistuimessa on päätettävä tilanteista, joissa vakuutta ei tarvitse asettaa. Tällainen tapaus voisi olla esimerkiksi yksipuolinen tuomio, jossa asianosainen, jota vastaan päätös tehtiin, ei ole laillisesti haastettuna saapunut paikalle tai jossa asianosainen on myöntänyt kanteen oikeaksi.

Toisessa kohdassa yksinkertaistetaan yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanomekanismia. Perustamissopimuksen 225 a artiklan kuudennen kohdan mukaan yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanoa säännellään perustamissopimuksen 244 ja 256 artiklalla, ellei yhteisöpatenttituomioistuimen perustamispäätöksessä toisin säädetä. Perustamissopimuksen 256 artiklan mukaan täytäntöönpanoon sovelletaan sen valtion voimassaolevia säännöksiä lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu. Jotta täytäntöönpano voidaan käynnistää, jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimeämän kansallisen viranomaisen on liitettävä päätökseen täytäntöönpanomääräys. Sen tekemiseksi kansallisella viranomaisella on oikeus tarkastaa ainoastaan täytäntöönpantavan päätöksen oikeaperäisyys. Vaikka kansallisen viranomaisen asema on jo tässä yhteydessä rajattu täytäntöönpantavan päätöksen muodollisen oikeellisuuden tutkimiseen, sääntö ei näytä tarpeelliselta eikä sopivalta yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanossa. Yhteisöpatenttituomioistuin olisi itse parhaassa asemassa todentamaan täytäntöönpantavan päätöksen oikeaperäisyyden. Erityismenettely täytäntöönpanomääräyksen hankkimiseksi kansalliselta viranomaiselta pitkittäisi turhaan täytäntöönpanoa ja aiheuttaisi ongelmia, kun pannaan täytäntöön välitoimia, jotka luonteensa mukaisesti edellyttävät nopeita, joskus tuntien kuluessa suoritettavia toimia. Sen vuoksi ehdotetaan, että yhteisöpatenttituomioistuin liittäisi itse täytäntöönpanomääräyksen päätökseensä, jonka asianosainen voisi tämän jälkeen suoraan saada täytäntöön pannuksi kyseisen kansallisen riita-asiamenettelyn mukaisessa järjestyksessä. Toisen kohdan mukaan päätökset ovat täytäntöönpantavissa jäsenvaltioita vastaan. Jäsenvaltiot voivat olla luonnollisten ja oikeushenkilöiden ohella asianosaisia yhteisöpatenttituomioistuimen oikeudenkäynneissä. Niille voidaan myöntää yhteisöpatentti, ja niihin voidaan kohdistaa muiden oikeudenhaltijoiden käynnistämä loukkauksesta johtuva menettely. Näin ollen yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten on oltava täytäntöönpantavissa jäsenvaltioita vastaan.

Kolmannessa kohdassa täsmennetään edelleen yhteisöpatenttituomioistuimen päätösten täytäntöönpanoa. Päätökset, joilla vastaaja määrätään toimimaan tietyllä tavoin tai pidättymään tietyistä toimista, ovat täytäntöönpantavissa uhkasakkomääräyksen nojalla siinä tapauksessa, että päätöksen ehtoja ei täytetä. Yhteisöpatenttituomioistuimen olisi voitava itse määrätä kyseinen uhkasakko päätösten tai määräysten noudattamatta jättämisen tapauksessa. Jos yhteisöpatenttituomioistuin esimerkiksi määrää vastaajan lopettamaan loukkauksen, sen olisi myös voitava antaa määräys, jolla noudattamatta jättämisen seuraamukseksi vahvistetaan velvoite maksaa tietty rahasumma. Jos tällainen määräys edellyttäisi erillistä hakemusta jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, menetettäisiin arvokasta aikaa sen varmistamisessa, että yhteisöpatenttituomioistuimen päätöstä noudatetaan. Yhteisöpatenttituomioistuin voi määrätä maksamaan kertaluonteisen sakon siinä tapauksessa, että tuomioistuimen päätöstä ei noudateta. Se voi myös määrätä suorittamaan sakon toistuvasti siten, että se on sidoksissa tuomioistuimen yksilöimiin olosuhteisiin, kuten kuhunkin tuomioistuimen päätöksen noudattamatta jättämisen tai määräajan noudattamatta jättämisen tapaukseen. Yksittäisen sakon on oltava täytäntöön pantavaan määräyksen merkitykseen nähden oikeasuhteinen, eikä se voi missään tapauksessa olla enempää kuin 50 000 euroa.

Perussäännön liitteessä II oleva 23 artikla - Oikeudenkäyntimaksut

Tällä artiklalla asetetaan yhteispatenttituomioistuimen käsittelyistä perittävät maksut.

Ensimmäisessä kohdassa mainitaan periaate, jonka mukaan yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelyistä peritään asianmukaiset oikeudenkäyntimaksut. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsittelyt ovat maksuttomia, yhteisöpatenttituomioistuimen käsittelemissä riita-asioissa näyttää tarkoituksenmukaiselta, että osapuolet osallistuvat asianmukaisesti yhteisöpatenttituomioistuimelle aiheutuneiden kustannusten korvaamiseen. Yhteisöpatenttituomioistuimessa asianosaiset riitauttavat subjektiivisia yksityisiä oikeuksiaan koskevia erimielisyyksiä. Tällaisten yksityisten asianosaisten välisten riitojen kustannuksia ei pitäisi jättää kokonaan yhteiskunnan vastattaviksi.

Toinen kohta koskee sellaisen maksutaulukon käyttöönottoa, jossa yksilöidään maksut ja perittävä määrä. Neuvoston olisi hyväksyttävä maksutaulukko määräenemmistöllä komission esityksestä ja kuultuaan Euroopan parlamenttia ja yhteisöjen tuomioistuinta tai yhteisöjen tuomioistuimen pyynnöstä ja kuultuaan Euroopan parlamenttia ja komissiota. Perittävässä määrässä olisi oikealla tavalla huomioitava oikeussuojakeinojen tasapuolisuuden periaate ja se, että asianosaiset osallistuvat asianmukaisesti yhteisöpatenttituomioistuimen palvelujen kustantamiseen. Tämä tarkoittaa toisaalta, että maksut eivät saa olla sellaisia, että niillä on estävä vaikutus ja että ne tekevät yhteisöpatenttien täytäntöönpanon kohtuuttoman kalliiksi. Vastaajille, varsinkaan pk-yrityksille, yhteisöpatenttituomioistuimeen haastetuksi tulemisen riski ei myöskään saa edustaa taloudellista uhkaa, joka saa ne mieluummin luopumaan kannastaan kuin odottamaan riidan ratkaisemista. Asianosaisten olisi toisaalta kannettava tasapuolinen osuutensa riidan aiheuttamista kustannuksista. Tasapainotetun maksutaulukon lisäksi työjärjestyksessä on määrättävä oikeusavusta asianosaisille, jotka eivät kykene vastaamaan kustannuksistaan, kuten yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklassa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa määrätään.

Kolmannessa kohdassa täsmennetään, että maksut on suoritettava etukäteen ja että asianosaisen, joka ei ole suorittanut määräysten mukaista oikeudenkäyntimaksua, osallistuminen myöhempiin käsittelyihin voidaan evätä. Osapuolet suorittaisivat maksutaulukon mukaisen määrän ennen kuin yhteisöpatenttituomioistuin ryhtyy toimiin. Näin varmistetaan, että yhteisöpatenttituomioistuin saa maksunsa käyttämättä tarpeettomasti resursseja maksujen perimiseen ja välttää maailmanlaajuiset pakkotoimenpiteet maksunsa suorittamatta jättäneitä asianosaisia vastaan. Yhteisöpatenttituomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista perussäännön 38 artiklan ja työjärjestyksen asiaankuuluvien määräysten nojalla, joissa annetaan yksityiskohtaiset ohjeet, joiden mukaan asianosaisen on viime kädessä vastattava kustannuksista samoin kuin yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa määrätään. Voittaneen osapuolen, joka on suorittanut maksun, olisi näin ollen voitava vaatia maksut takaisin hävinneeltä osapuolelta. Lopuksi on huomautettava, että yhteisöpatenttituomioistuin "voi" evätä osapuolten osallistumisen myöhempiin käsittelyihin. Näin yhteisöpatenttituomioistuin voi käytännössä päättää olosuhteista, joissa maksuja ei poikkeuksellisesti tarvitse suorittaa etukäteen, mikä saattaa olla tarkoituksenmukaista kiireellisten välitoimien tapauksessa, joissa ei ole aikaa suorittaa maksuja ennakkoon.

Perussäännön liitteessä II oleva 24 artikla - Asianosaisten kuuleminen jäsenvaltioissa

Artiklassa todetaan, että tuomioistuin voi kuulla asianosaisia muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, missä se toimii, kuten on sovittu 3 päivänä maaliskuuta 2003 hyväksytyssä neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa. Tuomioistuimen on päätettävä yksittäistapauksissa tällaisen menettelyn sopivuudesta.

Perussäännön liitteessä II oleva 25 artikla - Oikeudenkäyntikieli

Artiklassa määrätään yhteisöpatenttituomioistuimessa käytettäviä oikeudenkäyntikieliä koskevista periaatteista.

Artiklan ensimmäisessä kohdassa todetaan, että yhteisöpatenttituomioistuin järjestää oikeudenkäynnin siinä jäsenvaltiossa käytettävällä EU:n virallisella kielellä, jossa vastaajan kotipaikka sijaitsee, tai jos kyseisessä jäsenvaltiossa käytetään kahta tai useampaa EU:n virallista kieltä, vastaajan näistä valitsemalla kielellä. Tällä periaatteella, joka tunnustettiin 3 päivänä maaliskuuta 2003 hyväksytyssä neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa, varmistetaan, että EU:ssa asuva vastaaja, jolle kantaja on esittänyt vaatimuksia, voi puolustautua sillä kielellä, jonka hän hallitsee tai hänen oletetaan hallitsevan. Koska vastaajan kotipaikka voidaan yleensä määritellä vaikeuksitta, valittu sääntelytapa on selkeä ja parantaa oikeusvarmuutta myös kantajan osalta. Jos kantajalla ei ole kotipaikkaa jäsenvaltiossa, asia käsitellään yhteisöpatenttituomioistuimessa sillä EU:n virallisella kielellä, jolla patentti myönnettiin. Tämä säännös sisältää selkeän ohjeen niitä tilanteita varten, joissa vastaajan kotipaikka on kolmannessa valtiossa.

Artiklan toisessa kohdassa säädetään 3 päivänä maaliskuuta 2003 hyväksytyssä neuvoston yhteisessä poliittisessa lähestymistavassa sovitun mukaisesti, että mikä tahansa EU:n virallisista kielistä voidaan valita oikeudenkäyntikieleksi asianosaisten pyynnöstä ja yhteisöpatenttituomioistuimen suostumuksella kunkin aseman huomioon ottamiseksi. Tällainen asianosaisten sopimus tulisi todennäköisesti kyseeseen esimerkiksi silloin, kun vastaaja on eri jäsenvaltiossa sijaitsevasta kotipaikastaan huolimatta lähtöisin samasta jäsenvaltiosta kuin kantaja tai kun erityisesti yritysten osalta kansainvälisessä liiketoiminnassa käytetään kieltä, jota vastaaja haluaisi käyttää mieluummin kuin kotipaikkansa kieltä. Yhteisöpatenttituomioistuin suostuisi yleensä asianosaisten yhteiseen pyyntöön oikeudenkäyntikielen vaihtamisesta. Tuomioistuimen olisi kuitenkin voitava hylätä pyyntö poikkeustapauksissa muun muassa silloin, kun pyyntö on esitetty sopimattomaan aikaan vaikeuttaen tuomioistuimen toimintaa esimerkiksi, jos pyyntö esitetään vasta sellaisessa suullisessa käsittelyssä, johon tulkkausta ei voida järjestää, tai hieman ennen tällaista käsittelyä.

Artiklan kolmannessa kohdassa todetaan, että yhteisöpatenttituomioistuin voi kuulla työjärjestyksen mukaisesti asianosaisia, todistajia ja asiantuntijoita henkilökohtaisesti millä tahansa kielellä. Yhteisöpatenttituomioistuimen on voitava kuulla kyseisiä henkilöitä pitäessään sitä välttämättömänä, vaikka nämä eivät käyttäisi mitään EU:n virallisista kielistä. Tällöin tuomioistuimen kirjaajan on huolehdittava työjärjestyksen mukaisesti tulkkauksesta asian käsittelykielelle ja asianosaisen pyynnöstä tämän suullisessa käsittelyssä käyttämälle kielelle.

Artiklan neljännessä kohdassa säädetään, että yhteisöpatenttituomioistuin voi sallia muulla kielellä kuin oikeudenkäyntikielellä laadittujen oikeudenkäyntiin liittyvien asiakirjojen antamisen, jotta vältetään tarpeettomat ja kalliit käännökset. Tuomioistuin voi kuitenkin milloin tahansa määrätä, että käännös on toimitettava.

Liitteessä II oleva 26 artikla - Muutoksen hakeminen yhteisöpatenttituomioistuimen päätöksiin

Artiklaan sisältyy määräykset mahdollisuudesta hakea muutosta yhteisöpatenttituomioistuimen päätöksiin.

Artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että yhteisöpatenttituomioistuimen lopulliseen päätökseen voidaan hakea muutosta kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksi antamisesta. Säännös vastaa perussäännön 56 artiklan ensimmäistä kohtaa, joka koskee muutoksen hakemista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksiin. Perussäännön 56 artiklan sanamuotoa muutoksenhausta päätöksiin "joilla tehdään vain osittainen asiaratkaisu taikka joilla ratkaistaan väite toimivallan puuttumisesta tai siitä, että asia on jätettävä tutkittavaksi ottamatta" ei ole sisällytetty tähän yhteisöpatenttituomioistuinta koskevaan määräykseen. Päätös, jolla tehdään vain osittainen asiaratkaisu, olisi yhteisöpatenttituomioistuimen tuomio, johon voi hakea muutosta. Sama koskee päätöstä, jolla ratkaistaan väite toimivallan puuttumisesta tai jätetään asia tutkimatta.

Artiklan toisessa kohdassa määrätään mahdollisuudesta hakea muutosta välitoimiin, jotka on toteutettu perustamissopimuksen 243 artiklan, 256 artiklan neljännen kohdan mukaisesti tehtyjen tuomion täytäntöönpanon lykkäämispäätösten ja perussäännön liitteessä II olevan 14 artiklan mukaisten todisteiden turvaamistoimenpiteiden nojalla. Tällaisiin määräyksiin muutosta voidaan hakea kahden kuukauden kuluessa niiden tiedoksi antamisesta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta vastaava määräys sisältyy perussäännön 57 artiklan toiseen kohtaan. Teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen 50 artiklan 2 kohdassa viitattuihin tapauksiin, joissa päätös on tehty kuulematta ensin asianosaista, jolle päätös on vastainen, ei sisälly suoraa muutoksenhakumahdollisuutta. Sen sijaan voidaan kahden kuukauden kuluessa tiedoksi antamisesta esittää vastalause yhteisöpatenttituomioistuimelle, joka tarkasteltuaan asianosaisen, jolle päätös on vastainen, esittämiä perusteluja tutkii toimenpiteet sekä muuttaa, kumoaa tai vahvistaa ne. Tähän yhteisöpatenttituomioistuimen päätökseen voidaan sen jälkeen hakea muutosta. Menettelyn avulla varmistetaan, että muutoksenhaku kohdistuu yhteisöpatenttituomioistuimen antamaan lopulliseen päätökseen, joka on annettu inter partes -käsittelyn tuloksena.

Artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että muutoksenhaku päätökseen, jolla hylätään väliintuloa koskeva hakemus, voidaan panna vireille kahden viikon kuluessa hakemuksen hylkäävän päätöksen tiedoksi antamisesta (ks. myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta perussäännön 57 artiklan ensimmäinen kohta).

Artiklan neljännessä kohdassa määrätään muutoksenhakumahdollisuuksista yhteisöpatenttituomioistuimen asian käsittelyn aikana tekemiin muihin päätöksiin. Muutoksenhakumahdollisuus kaikkiin asian käsittelyä koskeviin päätöksiin on liian lavea ja vaarantaisi käsittelyjen etenemisen. Kyseisiin päätöksiin olisi voitava hakea muutosta vain, jos