I. Johdanto

Hiljattainen EU:n julkisen talouden velkakriisi paljasti makrotalouden epätasapainon ja toi esiin riskit, joita liialliseen ulkopuolisiin julkisyhteisöjen luottoluokituksiin tukeutumiseen liittyy. Julkisyhteisöjen luottoluokituksilla on merkitystä määritettäessä valtioiden luotonoton kustannuksia. Kriisin aikana liiallisesta luottoluokituksiin tukeutumisesta aiheutui markkinahäiriöitä, jotka voivat tietyissä olosuhteissa horjuttaa EU:n rahoitusvakautta.

Liiallisen julkisyhteisöjen luottoluokituksiin tukeutumisen kielteisiä vaikutuksia voidaan vähentää, jos Euroopan valtionlainamarkkinoiden sijoittajat arvioivat eurooppalaisten julkisyhteisöjen luottokelpoisuuden itse sen sijaan, että ne yksinomaan ja mekaanisesti tukeutuvat ulkopuolisiin luottoluokituksiin. Tähän ryhtyäkseen niillä on oltava oikeaa ja asianmukaista tietoa, jonka pohjalta ne voivat arvioida julkisyhteisön luottoriskin itse.

Eurooppalaisten julkisyhteisöjen luottokelpoisuuden ymmärtäminen helpottaa sijoittamista EU:n jäsenvaltioiden joukkovelkakirjalainoihin. Näin parannetaan sijoittajien luottamusta yksittäisten jäsenvaltioiden markkinoihin, mikä vaikuttaa niiden päätöksiin sijoittaa kyseisten jäsenvaltioiden muiden varojen luokkiin, esimerkiksi investoida niihin rekisteröityihin yrityksiin ja rahoituslaitoksiin. Asianmukaisten ja oikeiden tietojen saatavuus eurooppalaisten julkisyhteisöjen luottokelpoisuudesta voisi edistää Euroopan komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin poliittisia suuntaviivoja, koska se innostaa sijoittamiseen.

Tässä kertomuksessa kuvataan liiallisesta julkisyhteisöjen luottoluokituksiin tukeutumisesta (II jakso) aiheutuneita riskejä ja tähänastisia poliittisia toimia (III jakso). Tämän jälkeen kertomuksessa tutkitaan, riittävätkö ja soveltuvatko nykyiset tietolähteet sijoittajien itse suorittamiin julkisyhteisöjen luottoriskinarviointeihin (IV jakso) vai tarvitaanko kenties lisäväline – mahdollisesti valtionvelan luottokelpoisuuden eurooppalainen arviointi – jolla jo saatavilla olevia tietoja voitaisiin täydentää (V ja VI jakso).

II. Liiallinen ulkopuolisiin luokituksiin tukeutuminen valtionlainamarkkinoilla

1. Liiallisen julkisyhteisöjen luokituksiin tukeutumisen riskit

Hiljattainen julkisen talouden velkakriisi toi esiin liialliseen julkisyhteisöjen luottoluokituksiin tukeutumiseen liittyvät riskit. Kriisi osoitti, että tietyissä taloudellisissa olosuhteissa liiallinen tukeutuminen voisi aiheuttaa tavanomaista jyrkempiä vaikutuksia, jolloin sijoittajat vähentäisivät riskialtistumiaan, jotka kohdistuvat tiettyihin joukkovelkakirjalainoihin ja muihin velkainstrumentteihin, mikä voisi horjuttaa rahoitusvakautta. Tällaisia tavanomaista jyrkempiä vaikutuksia voi esiintyä luottoluokituksen alentamisen jälkeen erityisesti, kun tietty raja-arvo alittuu. Lakisääteisten pääomavaatimusten vuoksi tällä voi myös olla vaikutuksia maksuvalmiuteen. Tämä tuli selväksi viimeisimmän finanssikriisin aikana, kun huonontuvat talousennusteet aiheuttivat paineita julkiseen talouteen. Se johti julkisyhteisöjen luottoluokitusten heikkenemiseen, minkä vuoksi sekä rahoituslaitokset että sijoittajat myivät velkainstrumenttejaan pois samanaikaisesti. Rahoituslainsäädännön viittaukset luokituksiin ja sopimuksiin perustuva rahoituslaitosten liiallinen luokituksiin tukeutuminen voimistivat markkinoiden reaktioita entisestään.

Julkisyhteisöjen luottoluokitusten mahdolliset vaikutukset ovat huomattavasti laajemmat kuin välittömät vaikutukset luokiteltujen maiden joukkovelkakirjalainoihin, ja ne voivat johtaa kielteisiin heijastusvaikutuksiin koko markkinoilla ja jopa eri maissa, jotka ovat taloudellisesti merkittävästi sidoksissa toisiinsa (vaikutusten leviäminen rajojen yli). Vaikutuksia vahvistavat valtioiden luottoluokitusten ja valtioiden sisäisten yhteisöjen luokitusten väliset yhteydet. Nämä yhteydet syntyvät luottoluokituslaitosten käyttämistä menetelmistä, joissa minkään rahoitusvälineen paras luottoluokitus ei yleensä voi olla korkeampi kuin kyseisen valtion luokitus (tätä kutsutaan usein sovereign ceiling periaatteeksi). Tämän seurauksena valtion luottoluokituksen heikentyessä heikkenee yleensä myös muiden samassa valtiossa sijaitsevien rahoitusvälineiden luokitus yritysten liikkeeseen laskemien velkakirjojen ja rahoituslaitosten luokitukset mukaan lukien.

2. Huomioita julkisyhteisöjen luottoluokituksista ja EU:n joukkovelkakirjalainamarkkinoista

EU:n julkisen talouden velkakriisistä saatu kokemusperäinen näyttö on osoittanut joukkovelkakirjalainojen tuottoerojen reagoivan merkittävästi sekä luokituksen että luokitusnäkymien muutoksiin erityisesti kielteisten ilmoitusten tapauksessa. Lisäksi on osoitettu, että julkisyhteisön luottoluokituksen heikkenemisellä on tilastollisesti ja taloudellisesti merkittäviä heijastusvaikutuksia eri maihin ja rahoitusmarkkinoihin, mikä tarkoittaa, että luottoluokituslaitosten ilmoitukset voivat horjuttaa rahoitusvakautta.

Kuviosta 1 käy ilmi, että vuoteen 2008 asti euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden luottoluokitukset olivat keskimäärin korkeampia kuin euroalueeseen kuulumattomien jäsenvaltioiden luottoluokitukset. Euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden keskimääräinen luottoluokitus oli AA+, kun taas euroalueeseen kuulumattomien jäsenvaltioiden keskimääräinen luottoluokitus oli A. Vasta finanssikriisin jälkeen kaudella 2009–2010 sekä euroalueeseen kuuluvissa että siihen kuulumattomissa jäsenvaltioissa havaittiin luottoluokitusten vähäinen ja samankaltainen, keskimäärin kahden pykälän lasku. Vuoden 2011 alussa euroalueeseen kuuluvissa jäsenvaltioissa havaittiin luottoluokitusten jyrkkiä laskuja. Vuoden 2011 keskimääräinen luokitus AA oli vuonna 2013 enää A-. Sekä euroalueeseen kuuluvien että siihen kuulumattomien jäsenvaltioiden keskimääräiset luottoluokitukset kohtasivat vuonna 2013 tasolla A-, ja nyt euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden keskimääräinen luottoluokitus on parempi.

Kuvio 1: Julkisyhteisöjen luottoluokitusten suuntaukset EU:ssa

Lähde: Euroopan komission omat laskelmat

Kuvioissa 2 ja 3 esitetään tiettyjen euroalueeseen kuuluvien ja siihen kuulumattomien jäsenvaltioiden luottoluokituksen kehittyminen, joka tukee edellä kuvattua analyysiä. Ennen vuotta 2009 kuviossa 2 esitettyjen euroalueen maiden luottoluokitus oli vähintään A. Julkisen talouden velkakriisin aikana eräiden jäsenvaltioiden luottoluokitus romahti kaudella 2010–2012 ja alkoi parantua hieman vuoden 2013 lopulta alkaen.