Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:

- "Ehdotus neuvoston asetus riisialan yhteisestä markkinajärjestelystä", ja

- "Ehdotus neuvoston asetus tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta riisin sisällyttämiseksi kyseiseen järjestelmään"

(2001/C 14/27)

Neuvosto päätti 19. kesäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 ja 37 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 6. lokakuuta 2000. Esittelijä oli Luísa Santiago.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi lausunnon 19. lokakuuta 2000 pitämässään 376. täysistunnossa äänin 42 puolesta, 12 vastaan 8:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Yhteisön riisimarkkinat ovat hyvin epätasapainoiset toteaa komissio alaa koskevassa asetusehdotuksessaan ja väittää epätasapainon johtuvan tuonnin ja tuotannon kasvusta sekä Gatt-sopimukseen perustuvista tuetun viennin rajoituksista. Komissio toteaa lisäksi, että ongelma on ratkaistava nopeasti tarkistamalla riisin yhteistä markkinajärjestelyä ja tuotantoa on samalla supistettava.

1.2. Komissio ehdottaa näin ollen seuraavaa:

- Sisällytetään riisi peltokasvijärjestelmään.

- Lakkautetaan riisin interventiohintajärjestelmä.

- Palataan mahdollisuuksien mukaan Uruguayn kierroksella sovittuun kiinteään tuontitariffijärjestelmään.

- Hintojen lasku korvataan tuottajille korottamalla pinta-alatukea nykyisestä 52,65 eurosta tonnilta 63 euroon tonnilta.

- Otetaan käyttöön samanlainen kesannointijärjestelmä kuin viljoilla on.

- Velvoitetaan käyttämään varmennettuja siemeniä.

1.3. Komission käsityksen mukaan näiden toimenpiteiden avulla palautetaan markkinoiden tasapaino, ne saadaan kilpailukykyisiksi maailmanmarkkinoihin verrattuna ja täytetään riisin viimeaikaisesta huomattavasta interventiosta aiheutunut rahoitusvaje.

2. Yleistä

2.1. Riisiviljelmiä peittää vesi, joten viljely vaatii runsaasti vettä (20 l/ha/s). Vedellä on kasvin kehityksen kannalta perusluonteinen lämmönsääntelytehtävä, ja kasvin on oltava aina veden peitossa koko kasvukauden ajan. Vesipeitteen on hyvä olla ohut, jotta aurinko pääsee sen läpi, ja mahdollisimman tasainen. Maa on tasoitettava millimetrin tarkkuudella; toimitus suoritetaan täsmällisesti, lasertekniikan avulla ennen istutusta. Kasvien moitteettoman kehityksen ja tuholaisten kurissapidon kannalta on erityisen tärkeää säännellä veden korkeutta taimisaroissa, mikä edellyttää, että kastelukanavaverkko, salaojitus, sarkojen väliset penkereet ja kulkuväylät ovat kunnossa.

2.1.1. Viljelysarat tasoitetaan merenpinnan korkeudelle, jotta vettä varastoituisi niihin mahdollisimman paljon. Riisipellon muuttaminen muuhun viljelyyn kelpaavaksi edellyttää maan uudelleen muokkaamista loivasti viettäväksi tai pengertämällä, jotta osa vedestä pääsee valumaan maan pinnalta. Tällaiset käyttötarkoituksen muutokset tulevat aina kalliiksi maansiirtotöiden takia, ja voivat muodostaa vaihtoehdon muilla kuin perinteisillä riisinviljelyalueilla.

2.1.2. Perinteiset riisinviljelyalueet ovat enimmäkseen matalia marskimaita, joiden pinnalta vesi valuu heikosti, tai merenpohjasedimenteistä muodostuneita jokivarsien tulvamaita, joiden pohjavesi on vahvasti suolapitoista. Marskimaiden ongelmana on vedellä kyllästyminen, ja jokivarsien tulvamaat kärsivät suolapitoisuudesta, minkä vuoksi niillä voidaan viljellä ainoastaan riisiä. Maan peittäminen vedellä on toisaalta välttämätöntä, jotta estetään pohjavesikerroksen kohoaminen ja suolan imeytyminen savihiukkasiin, mikä aiheuttaa niiden hajoamisen, eli maa-aines menettää kiinnevoimansa ja lajitekoostumuksensa, jolloin se on kaikenlaiseen viljelykseen kelpaamatonta.

2.1.3. Komission pelko riisin viljelyalan lisääntymisestä on perusteeton, sillä tämäntyyppisen viljelyn edellytykset rajaavat käytännössä viljelyalan itsestään samoin kuin erityiskoneistus, jonka vuoksi useilla alueilla ei juurikaan ole mahdollista siirtyä vaihtoehtoviljelmiin.

2.2. Riisinviljelyllä on tuottaja-alueilla ympäristönsuojelun kannalta perusluonteinen tehtävä. Koska se mukautuu kovin erikoisiin maaperä- ja ilmasto-olosuhteisiin, se on täydellisesti sopusoinnussa luonnon ja ympäristöarvojen kanssa. Riisipeltojen monipuolisella ekosysteemillä on kiistattomasti sekä maisemallista että riistanhoidollista arvoa, ja riisipellot ovat oiva lisääntymisympäristö vesilinnuille. Riisiviljelmät muodostavat muista viljelytyypeistä täysin poikkeavia ekosysteemejä. Maan peittäminen makealla vedellä mahdollistaa sellaisten pienten lajien kuten jokiravun kehittymisen, jotka puolestaan tuovat muassaan runsaasti eläinlajeja, ennen kaikkea muuttolintuja kuten ankkoja, joutsenia, haikaroita ja kurppia.

2.3. Vaikka riisinviljely on nykyään lähes kokonaan koneistettua, siinä käytetään muihin viljalajeihin verrattuna eniten työvoimaa hehtaaria kohti, koska se edellyttää erityistuntemusta ja veden liikuttelu viljelyssaroissa on työlästä.

2.4. Riisinviljely on tietyillä Etelä-Euroopan alueilla elintärkeää maankäytön ja sen suunnittelun sekä maaseutualueiden sosiaalisen tasapainon kannalta. Komissio on itse todennut asiakirjassaan(1), että "Italiassa ainoastaan 33,8 %:lla tuottajista on yli 30 hehtaarin riisipeltoja, ja Ranskassa vastaava luku on 47,8 %, Espanjassa 6,9 %, Portugalissa 9,9 % ja Kreikassa 1 %. Kolmessa viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa riisinviljely on pienimuotoista, ja 77-85 %:lla viljelijöistä on alle 10 hehtaaria riisipeltoa. Riisintuottajilla on taipumus erikoistua, sillä heistä noin 65 % käyttää yli puolet maistaan riisinviljelyyn. Kyseiset tuottajat edustavat yli 78:aa prosenttia riisin viljelyalasta, mikä merkitsee sitä, että huomattava määrä pienviljelijöistä saa lähes kaiken maataloustulonsa kyseisestä tuotteesta."

2.4.1. Edellistä tuoreemmat tiedot (Eurostat 1997) osoittavat, että esimerkiksi Kreikassa ja Portugalissa yli 50 % tiloista on alle 5 hehtaarin tiloja, ja Espanjassa yli 50 % tiloista on alle 10 hehtaarin kokoisia.

2.5. Riisintuotanto on yhteisössä keskittynyt etupäässä japonicariisiin (keskipitkäjyväinen): sitä kulutetaan pääasiassa Etelä-Euroopassa sijaitsevissa jäsenvaltioissa - Espanjassa, Italiassa, Ranskassa, Kreikassa ja Portugalissa - jotka ovat myös riisin tuottajia.

2.5.1. Pohjoisissa jäsenvaltioissa kulutetaan pääasiassa (pitkäjyväistä) indicariisiä, jota tuodaan yhteisön ulkopuolisista maista ja on viime vuosina alettu tuottaa myös EU:ssa. Indicariisin tuotanto on kasvanut markkinointivuonna 1988/1989 viljellyistä 27000 hehtaarista 120000 hehtaariin markkinointivuonna 1999/2000, ja kattaa noin 55 % tämäntyyppisen riisin kulutuksesta yhteisössä(2).

2.5.2. Riisi on tervettä ravintoa, siitä saa monenlaisia hiilihydraatteja, etenkin tärkkelystä. Riisissä on runsaasti valkuaisaineita, ja sen katsotaan olevan viljoista proteiinipitoisin, koska se sisältää kahdeksaa perusaminohappoa. Riisissä ei ole käytännöllisesti katsoen lainkaan rasvaa, kolesterolia eikä gluteenia.

2.5.3. EU:ssa käytetyt indica- ja japonicariisit eroavat toisistaan pääasiassa tärkkelystyypiltään. Indican tärkkelys koostuu amyloosista ja polysakkaridista, jonka makromolekyylirakenne on suora, minkä vuoksi se hylkii vettä. Indicariisiä on helppo keittää, se jää tavallisesti hyvin irtonaiseksi, mutta keitinliemen maku imeytyy siihen huonosti. Japonicariisi koostuu etupäässä amylopektiinista ja makromolekyylirakenteeltaan haaraisesta polysakkaridista, joka on herkkä liialle vedelle, mutta imee hyvin keitinliemen maut. Tämäntyyppisen riisin valmistus on työläämpää, ja sitä voi käyttää monenlaisiin ruokiin, joissa riisi keitetään lihan, kalan, vihannesten, äyriäisten tai toisinaan niiden sekoitusten kera. Japonicariisi on hyvin monipuolista, herkullista, ravintoarvoltaan erittäin tasapainoista ja terveellistä, ja se täyttää erinomaisesti kuluttajien nykyiset laatu- ja turvallisuusvaatimukset.

2.6. Yhteisön riisimarkkinat olivat vuoteen 1996 asti vakaat, eikä interventioon turvauduttu. Markkinahinnat olivat hyvin lähellä interventiohintaa.

2.6.1. Japonicariisin ylituotanto vietiin yhteisön ulkopuolisiin maihin vientitukien turvin, ja etupäässä pohjoisten jäsenvaltioiden tuomaan indicariisiin sovellettiin vaihtelevia tulleja, joita laskettaessa käytettiin lähtökohtana kuorimattoman riisin arvoa.

2.7. Vuosina 1993-1994 käydyissä Uruguayn kierroksen neuvotteluissa alaa rankaistiin antamalla periksi väistämättömille vapauttamispaineille ja etenkin tavalla, jolla EU sopi tuontisuojansa asettamisesta.

2.8. Vaihtelevat tariffit muutettiin kiinteiksi tariffeiksi, joita oli määrä alentaa yhteensä 36 % vuoteen 2000 mennessä. Eurooppalaisille viljelijöille myönnettiin pinta-alatukea, jolla korvattiin osittain markkinahintojen aleneminen.

2.8.1. Gatt-neuvotteluissa riisiin suhtauduttiin välinpitämättömästi, millä oli vakavia seurauksia. Riisin tullitariffit rinnastettiin muihin viljoihin ja unohdettiin, että päinvastoin kuin muut viljat riisi esijalostetaan kuorimalla ja hiomalla.

2.8.2. Jäsenvaltiot käyttivät välittömästi hyväkseen edellä mainittua neuvotteluvirhettä ja vaativat, että sopimukseen sisällytetään erityislauseke, head note 7, jonka nojalla tariffit lasketaan siten, ettei tuontiriisin hinta kohoa tullien maksamisen jälkeen milloinkaan tiettyä prosenttiyksikköä korkeammalle kuin yhteisön riisin interventiohinta. Toisin sanoen

- japonicariisin hinta on enintään 188 % paddyriisin interventiohinnasta

- indicariisin hinta on enintään 180 % paddyriisin interventiohinnasta

kyseisen riisin hinta/laatusuhteesta riippumatta.

2.8.3. Tämän sopimuksen vuoksi basmatiriisin hintaan, joka oli keskimäärin 250 euroa tonnilta, myönnettiin sittemmin maailmanmarkkinoiden tavoitehintaa korkeampi erityisalennus. Kyseistä riisiä tuodaan nykyisin yhteisöön tullitta tai käytännössä ilman tullia, ja sen tuonti on luonnollisesti kasvanut markkinointivuonna 1994/1995 tuoduista 40000 tonnista 100000 tonniin markkinointivuonna 1998/1999.

2.8.4. Riisiä tuodaan lisäksi etuuskohtelun nojalla AKT-maista ja MMA:lta: 160000 tonnia esikuorittua riisiä, jonka tullia on alennettu AKT-maista tuotaessa ja jota tuodaan MMA:lta tullitta.

2.8.5. Uusien jäsenvaltioiden liityttyä yhteisöön avattiin uusi tariffikiintiö, 63000 tonnia hiottua riisiä tullitta ja 20000 tonnia esikuorittua riisiä, josta maksetaan tullia 88 euroa tonnilta.

2.8.6. Etuuskohtelun nojalla yhteisöön tuodaan siis tullitta tai hyvin vähäisin tullein 200000 tonnia riisiä eli 40 % nykyisestä kokonaistuonnista. Lopuista 60 %:sta maksetaan neuvotteluvirheen vuoksi tullia ainoastaan noin 200 euroa tonnilta alunperin sovittujen 264 euron sijaan. Jos laskelmiin otetaan mukaan basmatiriisi sekä AKT-maissa ja MMA:lla tuotettu riisi, keskimääräinen tulli jää 110 euroon tonnilta.

2.9. Edellä kuvattu tilanne yhdessä vientitukien supistamisen kanssa, joka rajoittaa japonicariisin vientiä, on saattanut yhteisön riisimarkkinat epätasapainoon: tuonti on lisääntynyt huomattavasti ja sisäiset hinnat ovat laskeneet alle interventiohinnan. Interventio on ollut luonnollinen seuraus, ja se on paisunut alalla ennennäkemättömiin mittoihin, minkä vuoksi riisin YMJ:tä on välttämättä tarkistettava. On oikeutettua todeta, että neuvotteluissa Eurooppa on vain menettänyt asemiaan ja Euroopan ulkopuoliset viejät ovat vain voittaneet.

2.10. On tärkeää korostaa, että vaikka Euroopan riisintuotanto on maailmanlaajuisesti merkityksetöntä (0,4 % maailman kokonaistuotannosta), Eurooppa on kansainvälisesti houkutteleva markkina-alue.

2.11. Yhdysvallat, joka on pohjimmiltaan riisin viejä, on puolestaan korvannut maailmanmarkkinahintojen laskun tukemalla riisin tuotantoa, mikä on lisännyt viljelyalaa ja nostanut tuottavuutta.

2.12. Yhdysvalloilla on merkittävä tehtävä päätettäessä hinnoista ja niiden kehityksestä. Riisillä käydään kauppaa Chicagon pörssissä, ja sen kansainvälisen hinnan vaihtelut herättävät runsaasti spekulaatioita, joilla ei ehkä ole mitään yhteyttä Euroopan riisitilanteen kanssa.

2.13. Koska riisin asema on viljoihin verrattuna vaatimaton, sillä käydään usein vaihtokauppaa, jotta päästäisiin entistä edullisempiin kansainvälisiin kauppasopimuksiin viljoista, jotka ovat Euroopan unionissa poliittisesti ja sosiaalisesti riisiä merkittävämpiä.

3. Erityistä

3.1. Yhteisön lainsäädäntöelin on myöntänyt riisimarkkinoiden erityisluonteisuuden jo 60-luvulla yhteisiä markkinajärjestelyjä luotaessa, minkä vuoksi vuonna 1967 annettiin asetus riisin yhteismarkkinoiden perustamisesta. On selvää, että viljoista poikkeavaa riisin YMJ:tä perustettaessa otettiin huomioon riisialan erityispiirteet niin viljelyn kuin tuotannon ja kulutuksen osalta. Erityispiirteet ovat yhä olemassa, eikä ole järkevää yrittää sivuuttaa niitä.

3.2. Sekä viljojen että riisin YMJ:n lähtökohtana ovat samat perusperiaatteet, joita ei ole syytä unohtaa (interventiohinta, vientijärjestelmä, yhteismarkkinat ja vapaa kauppa, yhteisön etuuskohtelu ja pyrkimys tuottajien asianmukaiseen elintasoon). Riisin sisällyttäminen "laajalti viljeltyjen kasvien" joukkoon merkitsee luonnollisesti interventiojärjestelmän säilyttämistä eikä lakkauttamista, kuten komissio esittää.

3.3. Riisinviljely ei ole rinnastettavissa muihin viljoihin, sillä vaikka riisintuotanto on viljoja mittavampaa, sen tuotantokustannukset ovat huomattavasti korkeammat kuin viljojen. Riisin sisällyttäminen yleiseen peltokasvijärjestelmään ja erityisesti riisin syrjivä kohtelu rankaisee alaa ankarasti.

3.4. Interventiojärjestelmän lakkauttaminen (samalla kun muiden viljojen interventio säilytetään) tekee viljelijät täysin riippuvaisiksi teollisuuden määräämistä hinnoista ja ehdoista, vaikka interventiohinta on aina toiminut markkinoiden tavoitehintana. Komissio on itse myöntänyt ehdotuksessaan(3), että "vaikka interventioon turvaudutaan rajoitetusti, sillä on merkittävä tehtävä markkinahinnoista päätettäessä". Tämä markkinahintojen sääntelyrooli on säilynyt ennallaan, ja viime vuosina interventioon on jouduttu turvautumaan huonosti neuvotellun kauppapolitiikan vuoksi, jolla ei ole mitään tekemistä tuottajien kanssa ja jonka kustannukset sälytetään nyt epäoikeudenmukaisesti tuottajien harteille.

3.5. Intervention lakkauttaminen laskee komission mukaan tuottajahintoja 10-11 %. Alan asiantuntijoiden tekemän markkinatutkimuksen(4) mukaan yhteisön riisin hinnan ennustetaan kuitenkin laskevan noin 25-30 %. Komission ehdottaman pinta-alatuen nostaminen 10,35 eurolla hehtaarilta vastaa siis noin 12 %:n korvausta. Agenda 2000:ssa muiden viljojen hinnanalennus korvataan sitävastoin 50 prosenttisesti.

3.6. Komission ehdotus tukea riisiä samalla tavalla kuin Agenda 2000:ssa esitetään tuettavaksi muita viljoja on riisin tuotannon osalta epäselvä, sillä nyt tehtävän ehdotuksen 1 artiklan 5 kohdassa (jossa muutetaan 4 artiklan 2 kohtaa) todetaan selvästi, että jos laskelma tehdään erikseen maissille, kuten riisiä tuottavissa jäsenvaltioissa tehdään, "maissisatoa käytetään laskentaperusteena maissille ja muiden viljojen kuin maissin satoa käytetään laskentaperusteena viljoille, öljykasveille, riisille, pellavansiemenille sekä kuitutuotantoon tarkoitetulle pellavalle ja hampulle"(5).

3.6.1. Komission edustajat vakuuttavat kuitenkin, ettei tämä ole komission tarkoitus, vaan tarkoituksena on säilyttää kunkin maan tuotanto ja viljelyalat. Siksi on selvitettävä etukäteen, miten asiakirjaa on tulkittava, koska komission kantaa ei ole ilmaistu siinä oikealla tavalla.

3.7. On korostettava, että kun keinokastelua edellyttävää maissia kohdellaan poikkeavasti, poikkeuskohtelun olisi tätä suuremmalla syyllä koskettava myös riisiä, jonka tuotantokustannukset ovat vähintään yhtä korkeat kuin maissin ja jolla on tärkeä, korvaamaton sosiaalinen ja ympäristönsuojelullinen rooli ja joka pitää väestön viljelyalueilla.

3.8. Riisiä on muiden peltokasvien tavoin kesannoitava. Komissio ei ole ottanut huomioon, miten vaikeasti riisin viljelytekniikka on yhdistettävissä kesannointiin (veden kierrättäminen ja siitä aiheutuvat kustannukset, maa-alueiden rakenne jne.). Nyt tehdyssä ehdotuksessa esitetty muiden viljojen kaltainen kesannointikorvaus ei kata edes vesikustannuksia eikä kesannoinnin edellyttämiä maansiirtokustannuksia.

3.9. Varmennettujen siementen käyttöpakko nostaa kustannuksia tarpeettomasti ja hyödyttää ainoastaan siementen toimittajia. Osa viljelijöiden käyttämistä siemenistä on aina varmennettuja, osa viljelijän omasta tuotannostaan valitsemia siemeniä. Kunakin markkinointivuonna käytettävien siementen määrä vaihtelee, koska siementiheys riippuu istutusajankohdan lämpötilasta.

3.10. On täysin epärealistista kuvitella, että yksityisen varastoinnin tukeminen olisi interventiojärjestelmän lakkauttamisen vaihtoehto. Kyseessä on sitä paitsi epämääräinen, valinnainen säännös, joka on erittäin yleisluonteinen ja voitaisiin sijoittaa yleisiin säännöksiin, kuten muiden YMJ:den yhteydessä on tehty, eikä suinkaan yhteismarkkinoita koskevaan osastoon. Komissio ei sitä paitsi ole varannut rahoitusselvityksessään yksityiseen varastointiin lainkaan määrärahoja.

4. Päätelmät

4.1. Komitea(6) on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että riisimarkkinat ovat epätasapainoiset ja interventiovarastoista koituu liikaa kustannuksia. Komitea katsoo kuitenkin, ettei ehdotettujen toimenpiteiden avulla saavuteta markkinoiden tasapainoa vaan pikemminkin tyrehdytetään unionin riisintuotanto.

4.2. Ehdotusta sävyttää kyseenalaisia tuloksia tuottaneiden kauppaneuvottelujen onnistuminen. Komissio tekee alan kannalta äärimmäisen kielteisiä muutosehdotuksia, eikä esitettyjen toimenpiteiden taustalla olevien olettamusten toteutumisesta ole takeita.

4.3. Komitea ei kannata intervention lakkauttamista. Komitea epäilee komission pyrkivän kokeilemaan kyseistä toimenpidettä heikosti reagoivalla alalla laajentaakseen sitten ennakkotapauksen koskemaan muita viljoja.

4.4. Komitea kehottaa komissiota selventämään, mitä se tarkoittaa alan kriisitilanteessa käyttöön otettavalla yksityisen varastoinnin tuella, ja ilmoittamaan tuen määrän. Säännös on valinnainen, erittäin epämääräinen, eikä siihen ole varattu ehdotuksen rahoitusselvityksessä määrärahoja.

4.5. Komitea muistuttaa, että vaikka riisinviejämaiden kanssa käytävissä neuvotteluissa päästäisiin onnistuneeseen tulokseen, ne koskevat ainoastaan 60 %:a nykyisestä tuonnista. Lopputuonti on ennalta määriteltyjen kiintiöiden alaista tullitonta tai lähes tullitonta tuontia. Komiteaa epäilyttääkin, onko alaa aiheellista uudistaa näin perusteellisesti ja ankarasti ennen WTO-neuvotteluja. Olisi luonnollisempaa asettaa tullit uudelleen oikealla tavalla, tarkastella markkinoita ja pohtia vasta tämän jälkeen, mikäli tarpeellista, tasapainoisen, alan kannalta oikeudenmukaisen uudistuksen toteuttamista.

4.6. Komitea ehdottaa, että komissio tarkastelisi perusteellisemmin suorien tuottajatukien mahdollisuutta ottaen huomioon EU:n riisinviljelylle ominaiset sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat.

4.7. Komitea kiinnittää komission huomion tärkeään ja korvaamattomaan rooliin, joka riisillä on säilytettäessä Etelä-Euroopan kosteikkojen ja luonnonpuistojen ekosysteemi, pidettäessä väestö viljelyalueilla ja ylläpidettäessä riisipelloille ominaista eläimistöä ja kasvistoa.

4.8. Komissio ei voi muuttaa kaikkien YMJ:den taustalla olevia perusperiaatteita asettamatta tuottajia keskenään hyvin eriarvoiseen asemaan. Budjettirajoituksilla ei tule rangaista ainoastaan joitakuita tuottajia, sillä kaikki antavat oman panoksensa maaseutuverkoston ylläpitämiseen ja kuuluvat kiinteästi eurooppalaiseen maatalousmalliin.

Bryssel 19. lokakuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) KOM(95) 331 lopull., s. 10, EYVL C 21, 25.1.1996.

(2) KOM(2000) 278 lopullinen.

(3) KOM(95) 331 lopull.

(4) Briefing note "EU rice policy reform proposals: budgetary and policy implication" by Graham Brookes, 29. elokuuta 2000 (vain englanniksi).

(5) Asetus (EY) N:o 1251/1999.

(6) Edellyttää täysistunnon hyväksyntää.

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Hylätyt muutosehdotukset

Kokouksessa hylättiin seuraavat muutosehdotukset, jotka saivat taakseen vähintään neljännesosan annetuista äänistä.

Kohta 4.2

Lisätään uusi toinen virke:

"Komitea toteaa kehitysmaille aiheutuvan vakavia seurauksia, erityisesti ratkaisevan tärkeän Intian ja Pakistanin basmatiriisin osalta. On vaikeaa perustella niihin kohdistuvien esteiden lisäämistä WTO:n uutta maataloussopimusta koskevien keskustelujen yhteydessä."

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 20, ei-ääniä: 33, tyhjiä: 5.

Kohta 4.5

Poistetaan viimeinen virke.

Perustelu

Virkkeessä ehdotetaan merkittäviä lisäyksiä tulleihin ja kuluttajahintoihin.

Mahdollinen kauppariita voitaisiin sen sijaan välttää uudistamalla riisimarkkinat siten, että interventiohintaa alennetaan noin 25 prosenttia (ja interventioperusteita tiukennetaan). Tämä alentaa hintaa siten, että japonicariisin ylituotanto voidaan viedä ilman vientitukia. Jos interventio ja viljelijöiden turvaverkko säilytetään, ehdotus on WTO:n säännösten mukainen eikä edellytä kompensaatioita yhteisön ulkopuolisille maille.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 19, ei-ääniä: 41, tyhjiä: 2.