FI Euroopan unionin virallinen lehti C 253/6

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2010/C 253/04

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”KARP ZATORSKI”

EY-N:o: PL-PDO-005-0401-26.04.2007

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Karp zatorski”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Puola

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.7 – Tuoreet kalat, nilviäiset ja äyriäiset sekä niistä valmistetut tuotteet

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Karp zatorski” (Cyprinus carpio) on risteymä, joka on muodostettu risteyttämällä ”karp zatorskin” puhdas linja unkarilaisen, jugoslavialaisen, gołyszilaisen ja israelilaisen (Dor-70) puhtaan linjan kanssa. ”Karp zatorski” on elävä kala, joka myydään tuoreena, jalostamattomana. ”Karp zatorski” -karppeja kasvatetaan ainoastaan maalle rakennetuissa karpinkasvatusaltaissa Zatorissa kehitetyn, kaksivuotiseen tuotantosykliin perustuvan menetelmän mukaisesti.

Ulkonäkö:

— myyntivalmis kala painaa: 1 100–1 800 g

— väri: on oliivinvihreä tai oliivinvihreän ja sinisen sekoitus

— suomut: ovat suuria ja paksuja ja muodostavat nuoli-, nauha- tai satulakuvion.

”Karp zatorskin” lihan kemiallinen koostumus:

— kuiva-aine: 22,50 %

— raakatuhka: 1,23 %

— kokonaisvalkuaisainepitoisuus: 19,25 %

— raakarasva: 1,55 %.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4 Rehut (ainoastaan silloin, kun on kyseessä eläinperäinen tuote):

Kalojen perusravintona on kalalammikoissa kasvava luonnonrehu. Koska karppien kasvatuslammikoiden tuottavuus on kyseisellä alueella erittäin hyvä, kalojen pääravintona on lammikoiden luontainen kasvillisuus. Kasvatuksen eri vaiheissa saa käyttää lisärehuna ainoastaan luonnollista viljarehua (vehnä, ohra, ruisvehnä, maissi), josta vähintään 70 prosenttia on oltava peräisin 4 kohdassa määritellyltä maantieteelliseltä alueelta, missä maaperän ja ilmaston erityispiirteet takaavat, että rehu täyttää korkeat laatu- ja puhtausvaatimukset. Viljaa hankittaessa on kiinnitettävä huomiota sen laatuun ja suhteelliseen kosteuteen, joka saa olla enintään 11 %. ”Karp zatorskin” tuotantoalueen ulkopuolelta hankittua rehua käytetään vain jos 4 kohdassa määritellyltä maantieteelliseltä alueelta ei ole saatavissa riittävästi rehua. ”Karp zatorskin” tuotannossa ei saa käyttää mitään keinotekoista rehua eikä rehulisiä.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

”Karp zatorskin” koko tuotantosyklin on tapahduttava 4 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella. Kalat, jotka on saatu risteyttämällä ”karp zatorskin” puhdas linja unkarilaisen, jugoslavialaisen, gołyszilaisen ja israelilaisen (Dor-70) puhtaan linjan kanssa, kasvavat nopeammin, ovat vastustuskykyisempiä taudinaiheuttajille ja lihaisampia ja soveltuvat erinomaisesti 4 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella vallitseviin luonnonoloihin. Koko tuotantosykli perustuu Zatorissa kehitettyyn kasvatusmenetelmään, jonka ansiosta karpin tuotantosykli on saatu lyhennettyä kahteen vuoteen. ”Karp zatorskin” tuotantosykli käsittää viisi eri vaihetta:

1. Kutu

Kutua varten valitaan ominaisuuksiltaan parhaat yksilöt. Kutu tapahtuu maalla sijaitsevissa luonnonlammikoissa. Myös keinotekoinen kutu hautomoissa hyväksytään. Näin saadut poikaset istutetaan suoraan poikasaltaisiin, käyttämättä kesäkudun säilytysaltaita.

2. Poikasten kasvatus

Kutulammikoista kerätyt poikaset siirretään altaisiin, joissa kesäkudusta saadut poikaset kasvatetaan. Altaissa on oltava runsaasti poikasia: istutustiheys on 200 000 poikasta hehtaarilla. Kesäkudusta saadut poikaset kerätään altaasta, kun ne painavat 2–4 grammaa.

3. Syyskudun kasvatus ja talvehtiminen

Heinäkuussa poikasaltaisiin istutetaan joko kesäkudusta tai joskus kutualtaista saadut poikaset. Poikasaltaissa kaloille annetaan lisäravinnoksi viljarehua, josta kerrotaan tarkemmin 3.4 kohdassa. Aluksi rehu jauhetaan hienoksi jauhoksi, ja poikasten kasvaessa annetaan karkeampaa rehua. Kaloja ruokitaan kolmesti viikossa syyskuun loppuun asti. Ensimmäisen kasvatuskauden päättyessä kalojen pitäisi painaa 60–150 g. Syyskutu siirretään poikasaltaisiin talvehtimaan. Altaiden päivittäinen valvonta on tärkeää.

4. Kasvatus myyntiä varten

Keväällä karpit kerätään poikasaltaista ja istutetaan kasvatusaltaisiin. Kaloja ruokitaan ennakkosuunnitelman mukaisesti toukokuusta syyskuuhun. Intensiivisintä ruokinta on kesä-, heinä- ja elokuussa. Lokakuussa kalat kerätään altaista ja siirretään erityisiin kuljetussäiliöihin. Siirron jälkeen kalat lajitellaan koon mukaan, punnitaan ja viedään säilytysaltaisiin. Säilytysaltaat ovat 1,7–2,0 m syviä eikä niissä ole kasvillisuutta, mutta niiden vesi on hapekasta ja vaihtuu nopeasti. Tämän ansiosta ”karp zatorski” ei tuoksu mudalta.

5. Karppien kerääminen säilytysaltaista

Joulukuussa (ennen juhlapyhiä) ”karp zatorski” -kalat kerätään säilytysaltaista ja kuljetetaan myyntipisteisiin, missä niitä säilytetään erityisissä hapetusaltaissa.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityissäännöt:

Nimitystä ”karp zatorski” käytetään, kun elävät kalat saatetaan markkinoille; myös silloin kun kaloja toimitetaan tukkuerinä erityisissä säiliöautoissa, tämä nimitys merkitään laskuihin, vastaanottokuitteihin ja kuljetusasiakirjoihin, ja se voidaan merkitä myös kuljetussäiliöön tai -autoon. Vähittäismyyntipaikalla eläviä kaloja säilytetään erityisissä hapetusaltaissa. Altaisiin merkitään näkyvästi nimitys ”karp zatorski”.

4. Määritelty maantieteellinen alue:

”Karp zatorski” -kaloja kasvatetaan kolmen Małopolskien voivodikunnan länsiosassa sijaitsevan kunnan alueella. Nämä kunnat ovat Oświęcimskin piirikunnassa sijaitsevat Zator ja Przeciszów sekä Wadowickin piirikunnassa sijaitseva Spytkowice. Alue on 134 km2 laaja, ja tuotanto on keskittynyt Zatorin kunnan alueelle.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Luontoon liittyvät tekijät

Pintavesi

”Karp zatorskin” tuotantoalueelle on ominaista tiheä vesistöverkko: jokien lisäksi alueella on tiheässä laskuojia ja kanavia, jotka tuovat vettä erillisiin lammikoihin. Zatorin kunnan alueesta noin 22 prosenttia on kalalammikoita. Niille on ominaista korkea luontainen tuottavuus eli runsas biomassan tuotanto. Alueen karppilammikot tarjoavat kalojen luonnonmukaiselle ruokinnalle erinomaisen ympäristön, sillä niissä on saatavilla runsaasti eläin- ja kasviplanktonia sekä pohjassa eläviä organismeja. Koska 4 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella on runsaasti erilaisia vesistöjä ja altaita, siitä käytetään yleisesti nimitystä ”Dolina Karpia” (Karppilaakso).

Pohjavedet

”Karp zatorskin” tuotantoalue sijaitsee Karpaattien esivuoristoon kuuluvalla alueella. Pohjavesikerros sijaitsee 5–10 metrin syvyydessä maanpinnasta. Se on keskimäärin 4,8 m paksu, ja sen vedenläpäisykerroin on 244/24 h. Veden laatu on hyvä (luokka Ib).

Ilmasto

”Karp zatorskin” tuotantoalue sijaitsee Keski-Euroopan ilmastovyöhykkeellä, Karpaattien alueella, kohtalaisen lämpimän vyöhykkeen alaosassa. Alueella kohtaavat manner- ja meri-ilmasto. Alueen ilmastossa tuntuu myös vuoriston läheisyys. Kasvukausi (vuorokauden keskilämpötila yli 5 °C) kestää 244 vuorokautta ja kasvillisuuden intensiivinen kasvukausi (vuorokauden keskilämpötila yli 10 °C) huhtikuun lopulta lokakuun puoliväliin. Hallatonta aikaa on 172 vuorokautta.

Maaperä

”Karp zatorskin” tuotantoalueella pintamaalajit vaihtelevat paljon: siellä tavataan ruskomaata ja valkosavimaannosta, lieju- ja savimaata, mustaamultaa sekä turve- ja suomaita.

Suojellut maaseutualueet

”Karp zatorskin” tuotantoalueelle on ominaista erityisen puhdas ilma sekä runsaslajinen ja harvinaislaatuinen eläimistö ja kasvisto. Rikkaan luonnonympäristön vuoksi Puolan lintujensuojeluyhdistys (Ogólnopolskie Towarzystwo Ochrony Ptaków) onkin nimennyt alueen Birdlife Internationalin vahvistamien kriteerien perusteella erityiseksi suojelualueeksi, joka on osa Skawajoen alajuoksun käsittävää Natura 2000 -aluetta (PL 125). Natura 2000 -alueiden muodostama verkosto on Euroopan unionin luonnonvarojen suojelemisen kannalta olennainen.

Inhimilliset tekijät

Kalastuksen ja karpinkasvatuksen juuret ulottuvat Zatorin alueella 1000- ja 1100-luvun taitteeseen. Noista ajoista alkaen seudulla on kehitetty ensin kalastusta ja sitten kalankasvatusta. Kyseessä on alueen vanhin tällainen keskus. Kalankasvatuksen kehitystä edisti alueen tiheä jokiverkko (sitä halkovat Soła, Skawa ja Veikselin yläjuoksu), karppien perusrehuna käytettävien neljän viljakasvin viljelylle suotuisa maaperä, lauhkea ilmasto sekä mahdollisuus kuljettaa kaloja jokiteitse Krakovaan ja muualle lähiympäristöön. Kalankasvatusaltaita on rakennettu kuin helminauhaksi jokien varsille. Näin altaiden vettä voitiin lisätä ja vähentää painovoiman avulla esimerkiksi silloin kun niiden pohja haluttiin välillä kuivata. Kalatalous alkoi kehittyä voimakkaasti ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Sodan aikana tuhoutuneita altaita ryhdyttiin rakentamaan uudelleen, otettiin käyttöön uusia työmenetelmiä ja kalan vähittäiskauppaa alettiin säännellä, kun Krakovassa avattiin ensimmäinen kalakauppa. Vuonna 1946 Krakovassa toimiva Jagielloński-yliopisto otti haltuunsa Zatorissa sijaitsevan valtiontilan. Sinne perustettiin kotieläintieteen laitos, jossa ryhdyttiin jalostamaan karpin tuotanto-ominaisuuksia.

Edellä 4 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella syntyi alkuperäinen karppilinja, joka on vuodesta 1955 pidetty sisäsiittoisena ja jota ei ole koskaan saatettu markkinoille. Havaintojensa sekä eri tutkimusten ja kokemusten perusteella paikalliset kasvattajat ja tiedemiehet jalostivat puhtaan ”karp zatorskin” ja muiden karppilinjojen risteymän, joka soveltuu parhaiten alueella vallitseviin olosuhteisiin. Vuodesta 1946 alkaen otettiin vähitellen käyttöön Zatorissa kehitetty karpinkasvatusmenetelmä, joka perustuu kaksivuotiseen tuotantosykliin: ensimmäisenä vuotena kalat kasvatetaan 60–150 gramman painoisiksi, ja poikasten eloonjäämisprosentti on 86. Yhdessä alueen vesistöjen tarjoaman runsaan luonnollisen ravinnon kanssa karpin tuotantosykli on voitu lyhentää kahteen vuoteen. Menetelmän avulla hyödynnetään karpin voimakasta kasvupotentiaalia, jonka ansiosta kalojen paino nousee toisen tuotantovuoden aikana 1 100–1 800 grammaan. Valtaosa ”karp zatorskin” tuotantoon liittyvästä työstä tehdään manuaalisesti, mikä korostaa inhimillisen tietämyksen ja kokemuksen merkitystä. Kasvattajat ovat vuosien kokemusten myötä kehittäneet osaamistaan tuotantoprosessin eri vaiheisiin liittyvissä töissä, joita ovat muun muassa tiettyyn vesimäärään istutettavien kalanpoikasten tiheyden määrittely (200 000 poikasta hehtaarille). Näin voidaan ehkäistä tautien leviäminen, vähentää kalojen kuolemia ja hyödyntää luonnollisia ravinnonlähteitä mahdollisimman tehokkaasti. Erittäin tärkeä on myös taito antaa kaloille sopivan karkeaa viljarehua kalojen kokoon sopivina annoksina.

5.2 Tuotteen erityisyys:

”Karp zatorskin” poikkeuksellisiin ominaisuuksiin kuuluvat:

— kompakti muoto

— ruumiin pituuden ja ympärysmitan suhde 2,2–2,4

— nopeakasvuisuus

— lihapitoisuus 61–64 prosenttia

— Fultonin kuntokerroin 3,9–5,0

— liha ei tuoksu mudalta vaan tuoreelta kalalta ja maistuu hienostuneelta

— rehuhyötysuhde viljarehulla 5

— eloonjäämisprosentti 86

— keskimääräistä parempi vastustuskyky.

Edellä mainitut ominaisuudet saavutetaan kaksivuotisen tuotantosyklin aikana.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

”Karp zatorskin” poikkeuksellinen laatu liittyy erottamattomasti 4 kohdassa määritellyn maantieteellisen alueen luonnonoloihin. ”Karp zatorskin” laatu johtuu paitsi luonnonympäristön poikkeuksellisista ominaisuuksista myös kalankasvatukseen liittyvistä paikallisista perinteistä ja menetelmistä. Karppi saavuttaa 5.2 kohdassa kuvatut erityisominaisuutensa ainoastaan edellä mainittujen tekijöiden yhteisvaikutuksen tuloksena.

Edellä 5.1 kohdassa kuvattujen luontoon liittyvien tekijöiden ansiosta kalalammikoihin kehittyy riittävästi korkealaatuista luonnollista ravintoa. Lisäksi tuotantoalueen maaperä ja ilmasto ovat suotuisat rehuna käytettävien neljän perusviljalajin viljelylle. Koska lammikot ovat hyvin ravintorikkaita, kalojen ravitsemus perustuu pääasiallisesti luonnolliseen ravintoon eikä niitä tarvitse ruokkia keinotekoisella rehulla eikä rehulisillä. Myös taudinaiheuttajia esiintyy vähemmän siksi, että lammikoiden ravintorikkauden ansiosta ei ole tarpeen käyttää hiilihydraattipitoista keinorehua, joka alkaa helposti käydä. Tämä edistää ”karp zatorskin” terveyttä ja tuotteen poikkeuksellisia aistinvaraisia ominaisuuksia. Se vaikuttaa erityisesti tuoreen kalan raikkaaseen tuoksuun ja hienostuneeseen makuun. Edellä kuvattujen maantieteellisen alueen ominaisuuksien ansiosta karppien mittasuhteet ovat hyvät ja ne ovat lihaisia, mistä on osoituksena 5.2 kohdassa mainittu korkea kuntokerroin. ”Karp zatorskin” tuotanto on tiiviisti sidoksissa sen syntymäpaikkaan, koska alueella on runsaiden luonnonvesien (jokien ja lampien) ansiosta helposti saatavilla kalojen lammikkokasvatuksessa tarvittavaa vettä. Maanpinnan muotojen ansiosta alueelle on helppo rakentaa suuria ja hyvin toimivia kalalammikoita. Maaperä, johon kalalammikot on rakennettu, ja ilmasto-olosuhteet, erityisesti pitkä kasvukausi, sekä saatavilla olevan luonnollisen ravinnon määrä ja laatu vaikuttavat suoraan kalalammikoiden luontaisesti korkeaan tuottavuuteen (hehtaarilta saatavan kalan määrä ilman lisäruokintaa), joka on 150–300 kg/ha.

”Karp zatorskin” laatu ja erityisominaisuudet johtuvat paitsi luonnonympäristöstä, johon sen tuotanto erottamattomasti liittyy, myös kalankasvatukseen liittyvistä paikallisista perinteistä ja menetelmistä. Havaintojensa sekä eri tutkimusten ja kokemusten perusteella paikalliset kasvattajat ja tiedemiehet jalostivat karpin, joka soveltuu parhaiten alueella vallitseviin olosuhteisiin. Näin jalostettiin ”karp zatorskin” puhdas linja, joka on risteytetty unkarilaisen, jugoslavialaisen, gołyszilaisen ja israelilaisen (Dor-70) puhtaan linjan kanssa. Näille kaloille ovat ominaisia muun muassa seuraavat korkealaatuiset tuotanto-ominaisuudet: korkea eloonjäämisprosentti ja hyvä rehunkäyttökyky, mistä on osoituksena alhainen rehuhyötysuhde. Heteroosin (risteytyselinvoiman) ansiosta ne kasvavat keskimääräistä nopeammin, kestävät paremmin tauteja, ovat lihaisampia ja soveltuvat erinomaisesti paikallisiin luonnonoloihin. Noudatettaessa 4 kohdassa määritellyn alueen luonnonoloihin soveltuvaa zatorilaista kasvatusmenetelmää saadaan tuote, jolla on 5.2 kohdassa määritellyt ominaisuudet. Kun kasvatusaika on lyhentynyt kahteen vuoteen, voidaan tuottaa nuoria karppeja, jotka ovat hyvänmakuisia, joilla on hyvät aistinvaraiset ominaisuudet ja joiden liha on vähärasvaisempaa kuin vanhempina myytävillä kaloilla, jotka on kasvatettu tavanomaisen, pidempään kestävän tuotantomenetelmän avulla. Nuorten karppien herkullinen maku erottaa ”karp zatorskin” muilla maantieteellisillä alueilla kasvatetuista karpeista. Ikä parantaa myös lihan laatua ja sen aistinvaraisia ominaisuuksia, jota ovat tärkeitä kuluttajille. Kuluttajat arvostavatkin ”karp zatorskin” ominaisuuksia, mistä kertoo muun muassa se, että tuotteen hinta on 10–15 prosenttia korkeampi kuin muilta maantieteellisiltä alueilta peräisin olevien karppien hinta.

Eritelmän julkaisuviite:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

http://www.minrol.gov.pl/index.php?/pol/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Wnioski-przeslane-do-UE-od-kwietnia-2006-roku

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.