FI Euroopan unionin virallinen lehti C 167/1

LAUSUNTO nro 4/2005

ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä sekä ehdotuksesta neuvoston asetukseksi täytäntöönpanotoimenpiteistä budjettiaseman epätasapainon korjaamiseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä (…) tehdyn neuvoston päätöksen 4 ja 5 artiklan mukaisesti

(annettu EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan ja 279 artiklan 2 kohdan nojalla)

(2005/C 167/01)

EUROOPAN YHTEISÖJEN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan ja 279 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 160 c artiklan 4 kohdan ja 183 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29 päivänä syyskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen (1) ja erityisesti sen 9 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (2),

ottaa huomioon neuvoston tilintarkastustuomioistuimelle 22. lokakuuta 2004 osoittaman lausuntopyynnön, joka koski ehdotuksia (3) neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä sekä neuvoston asetukseksi täytäntöönpanotoimenpiteistä budjettiaseman epätasapainon korjaamiseksi Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä (…) tehdyn neuvoston päätöksen 4 ja 5 artiklan mukaisesti,

sekä katsoo, että Fontainebleaussa 25. ja 26. kesäkuuta 1984 järjestetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa pääteltiin (4) muun muassa, että loppujen lopuksi menopolitiikka on budjettiaseman epätasapainosta aiheutuvan ongelman keskeinen ratkaisukeino, mutta jos jonkin jäsenvaltion budjettitaakka on liiallinen sen suhteelliseen vaurauteen nähden, asia voidaan korjata sopivana ajankohtana,

Berliinissä 24. ja 25. maaliskuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto sopi (5) muun muassa, että yhteisöjen omien varojen järjestelmän olisi oltava oikeudenmukainen, avoin, kustannustehokas ja yksinkertainen ja perustuttava sellaisiin kriteereihin, joista käy parhaiten ilmi kunkin jäsenvaltion kyky osallistua rahoitukseen.

ON ANTANUT SEURAAVAN LAUSUNNON:

I JOHDANTO

1. Komission ehdotukset ovat osa nykyisen omien varojen järjestelmän kaksivaiheista uudistusprosessia (6). Ensimmäisessä vaiheessa on määrä korvata aiemmin vain Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovellettu korjausmekanismi budjettiaseman liiallisen epätasapainon korjaamiseen käytettävällä yleisellä mekanismilla siten, että nykyisen järjestelmän kaikki muut osatekijät säilytetään. Toisessa vaiheessa on tarkoitus ottaa käyttöön tosiasiallisesti veropohjaisiin omiin varoihin perustuva järjestelmä, jota on määrä alkaa soveltaa vuonna 2014.

2. Tarkasteltavat konkreettiset säännösehdotukset liittyvät uudistuksen ensimmäiseen vaiheeseen. Komissio esitti neuvostolle kahta erillistä oikeudellista välinettä: ehdotuksen kattavaksi päätökseksi omien varojen järjestelmästä ja asetusehdotuksen suunniteltuun yleiseen korjausmekanismiin liittyvistä täytäntöönpanotoimenpiteistä. Päätösehdotuksen hyväksymisen tulee tapahtua perustamissopimuksen 269 artiklan mukaisesti, ja se tulisi voimaan jäsenvaltioiden hyväksyttyä sen valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mukaisesti. Neuvoston tulee vahvistaa asetusehdotus yksimielisesti perustamissopimuksen 279 artiklan mukaisesti.

3. Suunnitellun uudistuksen toisen vaiheen osalta ei toistaiseksi ole tehty konkreettisia säännösehdotuksia. Komissio on kuitenkin esittänyt vaihtoehtoja (7) tosiasiallisesti veropohjaisten omien varojen lähteeksi ja kehottanut neuvostoa keskustelemaan kyseisistä vaihtoehdoista.

4. Eurooppa-neuvosto hyväksyi kokouksessaan 16. ja 17. joulukuuta 2004 komission ehdotuksen pitää omien varojen enimmäismäärä nykyisellä tasolla, joka on 1,24 prosenttia EU:n bruttokansantulosta (BKTL). Eurooppa-neuvosto pani merkille komission kertomuksen omien varojen järjestelmän toiminnasta sekä ehdotuksen yleisen korjausmekanismin käyttöönotosta siihen mennessä ilmaistujen eri kantojen pohjalta. Se pyysi komissiota ja neuvostoa jatkamaan kaikkien tässä yhteydessä esiin tulevien kysymysten tarkastelua, mukaan lukien mahdollinen järjestelmän yksinkertaistaminen.

5. Tilintarkastustuomioistuin tutki komission ehdottamia kahta oikeudellista välinettä ottaen huomioon Fontainebleaussa vuonna 1984 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmät vuodelta 1999 sekä nykyiseen omien varojen järjestelmään liittyvän tarkastustyönsä tulokset. Tilintarkastustuomioistuin palauttaa lisäksi mieliin järjestelmän osalta aiemmin esittämänsä arvostelun, johon komissio on ehdotuksissaan vastannut vain osittain.

II NYKYINEN OMIEN VAROJEN JÄRJESTELMÄ JA SEN PUUTTEET

6. Nykyisen omien varojen järjestelmän muodostavat: i) perinteiset omat varat — pääasiassa tullimaksuja, jotka jäsenvaltiot kantavat EU:n puolesta (10 857,2 miljoonaa euroa (8)); ii) alv-varat — kerätään jäsenvaltioiden yhdenmukaistetun tilastollisen alv-määräytymisperusteen mukaisesti (21 260,1 miljoonaa euroa); iii) BKTL-varat — kannetaan soveltamalla kunkin jäsenvaltion BKTL:oon yhtenäistä kerrointa (51 235,2 miljoonaa euroa); iv) erityinen mekanismi Yhdistyneen kuningaskunnan budjettiaseman epätasapainon korjaamiseksi (5 184,9 miljoonaa euroa).

7. Tilintarkastustuomioistuin on useaan otteeseen arvostellut järjestelmän puutteita: järjestelmä on hyvin monimutkainen ja siihen liittyy monia ongelmia, jotka koskevat etenkin hallintoa, johdonmukaisuutta ja avoimuuden puutetta. Seuraavissa kohdissa on esitetty yhteenveto tärkeimmistä tilintarkastustuomioistuimen yksilöimistä näkökohdista.

8. Vuonna 2003 perinteisten omien varojen määrä oli 10 857,2 miljoonaa euroa, kun niistä oli vähennetty kiinteämääräinen 25 prosentin osuus, jonka jäsenvaltiot pidättivät kattaakseen varojen kantamisesta aiheutuneet kulut. Tilintarkastustuomioistuin totesi jo lausunnossaan nro 8/99 (9), että kantamisesta aiheutuvat kulut muodostavat menoerän ja että niitä olisi käsiteltävä menoina yhteisön tileissä ja laskettaessa nettobudjettiasemia.

9. Alv-määräytymisperusteen rajaaminen tietyksi prosenttiosuudeksi BKTL:stä on vähentänyt alv-varojen merkitystä talousarvion rahoittamisessa. Alv:oon perustuvat omat varat vähenivät vuosien 2000 ja 2003 välisenä aikana 35 192,5 miljoonasta eurosta (40,00 prosenttia) 21 260,1 miljoonaan euroon (25,4 prosenttia). Lisäksi rajaaminen korosti kyseisten varojen makrotaloudellista luonnetta BKTL-kytkennän vuoksi. Tilintarkastustuomioistuin toistaa kantansa, jonka mukaan kansalaisten verotettavaan kulutukseen perustuvan varan olemassaolo on oikeutettua vain silloin, kun kyseinen vara on suorassa yhteydessä veron perusteeseen (10).

10. Lisäksi veronkierto, etenkin ”karusellikauppapetokset” (11) (joita helpottaa se, että nykyisessä järjestelmässä vero kannetaan maassa, jossa kulutus tapahtuu), harmaa talous sekä kansallisten viranomaisten vaihteleva tehokkuus alv:n kantamisessa ja petostentorjunnassa saattavat kuitenkin yhä vaikuttaa rahoitusvastuun jakautumiseen jäsenvaltioiden kesken (12).

11. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten (13) tulosten perusteella voidaan myös epäillä, ovatko alv-ilmoitukset, jotka jäsenvaltiot koostavat huomattavia hallintoresursseja edellyttävien monimutkaisten laskelmien jälkeen, todenmukaisia ja luotettavia.

12. BKTL:oon perustuvien omien varojen määrä kasvoi vuosien 2000 ja 2003 välisenä aikana 37 580,5 miljoonasta eurosta (42,7 prosenttia) 51 235,2 miljoonaan euroon (61,3 prosenttia), joten ne muodostavat suurimman osuuden omista varoista.

13. Tilintarkastustuomioistuin on havainnut (14), että komissio tarkastaa suoraan vain pienen osan siitä kansantalouden tilinpidosta, johon jäsenvaltioiden asianomaisissa kysymyslomakkeissa BKTL-varojen laskentaperusteeksi esittämät luvut pohjautuvat. Tämä johtuu siitä, että komission velvollisuuksista ja toimivaltuuksista tältä osin annetut säännökset ovat epäselvät (15).

14. Fontainebleaussa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan korjausta voi pyytää jokainen jäsenvaltio, joka kärsii budjettiaseman epätasapainosta suhteelliseen vaurauteensa nähden, mutta nykyisessä omista varoista tehdyssä päätöksessä tällainen korjaus myönnetään nimenomaisesti vain yhdelle jäsenvaltiolle. Muiden jäsenvaltioiden hyväksi ei ole säädetty korjausmekanismista, eikä ole olemassa seurantamenettelyä sen tarkistamiseksi, onko mainittu korjaus edelleen aiheellinen (16).

15. Kohdassa 14 esitettyä seikkaa lukuun ottamatta komission ehdotuksissa ei käsitellä edellä kuvattuja puutteita. Tilintarkastustuomioistuin korostaa, että nämä ongelmat on ratkaistava.

III EHDOTETTU YLEINEN KORJAUSMEKANISMI

16. Komissio ehdottaa, että budjettiasemien liiallisesta epätasapainosta aiheutuvan ongelman ratkaisemiseksi käyttöön otetaan yleinen korjausmekanismi, joka perustuu nykyiseen Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevaan korjausmekanismiin. Komission ehdotuksen mukaan uutta mekanismia voitaisiin alkaa soveltaa seuraavien rahoitusnäkymien tullessa voimaan. Mekanismia sovellettaisiin, jos jäsenvaltion nettomaksut ylittävät tietyn raja-arvon, joka ilmaistaan prosenttiosuutena kunkin jäsenvaltion BKTL:sta. Nettoaseman ylittäessä raja-arvon osa varoista voitaisiin palauttaa, mutta korjausten kokonaismäärälle asetettaisiin yläraja. Kaikki jäsenvaltiot rahoittaisivat korjausten kokonaismäärästä suhteellista vaurauttaan vastaavan osuuden.

17. Komission ehdottaman yleisen mekanismin ottaminen käyttöön budjettiasemien liiallisen epätasapainon korjaamiseksi olisi Fontainebleaun Eurooppa-neuvoston päätelmissä vuonna 1984 esitetyn periaatteen suuntaista: jokainen jäsenvaltio, jonka budjettitaakka on suhteeton jäsenvaltion varauteen nähden, voisi hyötyä korjausmahdollisuudesta.

18. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että ehdotetun mekanismin yhteydessä määritetään kriteerit, joiden perusteella voitaisiin vuosittain arvioida kunkin jäsenvaltion osalta, onko korjaus aiheellinen. Ehdotuksen ansiosta jäsenvaltioita ei enää kohdeltaisi korjauksia rahoitettaessa eri tavoin — kuten nykyisessä mekanismissa — eikä olisi tarpeen laskea niin kutsuttua ”jäädytettyä osuutta” (17). Enää ei myöskään tarvitsisi laskea myöhempien omista varoista tehtävien päätösten sekä laajentumisten vaikutuksia.

19. Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi toisaalta päätelmissään muun muassa, että yhteisöjen omien varojen järjestelmän pitäisi olla avoin ja yksinkertainen ja perustua sellaisiin kriteereihin, joista käy parhaiten ilmi kunkin jäsenvaltion kyky osallistua rahoitukseen. Korjausmekanismi kuitenkin vääjäämättä monimutkaistaa omien varojen järjestelmää ja vähentää sen avoimuutta. Etenkin nettoasemien laskeminen edellyttää lukuisia valintoja (huomioon otettavat erät, viitejaksot ja kirjanpitomenetelmät), joista jokainen väistämättä tekee korjausmekanismista raskaamman. Nettobudjettiasema ei lisäksi ole hyvä indikaattori yhteisön politiikoista saatavan yleisen hyödyn arvioimiseksi, sillä siinä ei oteta huomioon politiikkojen seurannaisvaikutuksia (18).

20. Yleistä korjausmekanismia koskevat tilintarkastustuomioistuimen yksityiskohtaiset huomiot esitetään tämän lausunnon osissa V ja VI.

IV TULEVA KEHITYS

21. Komissio ehdottaa, että neuvosto antaisi komission tehtäväksi esittää ehdotuksen omien varojen rakenteen muuttamisesta siten, että 1. tammikuuta 2014 alkaen otetaan käyttöön tosiasiallisesti veropohjainen omien varojen lähde.

22. Komissio toi kertomuksessaan omien varojen järjestelmän toiminnasta (19) esiin erilaisia vaihtoehtoja veropohjaisten omien varojen järjestelmäksi. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä ei tässä vaiheessa ole kommentoida näitä vaihtoehtoja. Se haluaisi kuitenkin korostaa, että tehtävät valinnat on perusteltava selkeästi ja että valituksi tulleen järjestelmän on täytettävä Eurooppa-neuvoston asettamat kriteerit (oltava oikeudenmukainen, avoin, kustannustehokas ja yksinkertainen) ja siihen on liitettävä takuut ja menettelyt järjestelmän luotettavuuden ja valvottavuuden varmistamiseksi.

V YKSITYISKOHTAISET HUOMIOT EHDOTUKSESTA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI

2 artiklan 7 kohta

Komission ehdottama teksti: 7. Tätä päätöstä sovellettaessa BKTL:lla tarkoitetaan kyseisen vuoden markkinahintaista bruttokansantuloa, sellaisena kuin komissio on sen laskenut sovellettaessa EKT-95:tä asetuksen (EY) N:o 2223/96 mukaisesti. Jos EKT-95:een tehdään muutoksia, jotka aiheuttavat muutoksia komission ilmoittamaan bruttokansantuloon, neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, sovelletaanko kyseisiä muutoksia tähän päätökseen.

23. Ehdotuksen mukaan komissio laskee vuoden BKTL:n markkinahintojen perusteella EKT-95:n mukaisesti. Ehdotuksessa esitetään kuitenkin myös, että EKT-95:n muutoksia, joista aiheutuu merkittäviä muutoksia komission ilmoittamaan BKTL:oon, sovelletaan omien varojen laskemiseen vain, jos neuvosto niin päättää. Tilintarkastustuomioistuimelle on selvää, miksi tällaista lauseketta ehdotetaan, mutta se huomauttaa, että tällainen menettely saattaa johtaa tilanteeseen, jossa omia varoja laskettaessa käytettävät BKTL-luvut eivät vastaa julkaistuja jäsenvaltioiden lukuja, mikä vähentää avoimuutta.

4 artiklan 1 kohta

Komission ehdottama teksti: 1. Jos jäsenvaltion budjettiaseman negatiivinen epätasapaino ylittää tietyn raja-arvon, joka vastaa määrättyä prosenttiosuutta sen BKTL:sta, kyseiselle jäsenvaltiolle myönnetään korjaus. Kunakin vuonna myönnettävien korjausten kokonaismäärä ei saa ylittää palautuksiin käytettävissä olevaa enimmäismäärää, joka ilmaistaan euroina. Neuvosto vahvistaa EY:n perustamissopimuksen 279 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti korjausten laskentaa koskevat täytäntöönpanotoimenpiteet ja niiden rahoituksen, erityisesti raja-arvon ja palautuksiin käytettävissä olevan enimmäismäärän. Korjaukset määritetään: a) laskemalla kunkin jäsenvaltion budjettiaseman epätasapaino siten, että määritetään kunakin varainhoitovuonna kahden seuraavan luvun erotus: — kyseisen jäsenvaltion prosenttiosuus alv- ja BKTL-perusteisten omien varojen maksujen kokonaismäärästä, ja — kyseisen jäsenvaltion prosenttiosuus jäsenvaltioille kohdennettujen menojen kokonaismäärästä; b) kertomalla täten saatu erotus jäsenvaltioille kohdennettujen menojen kokonaismäärällä; c) vähentämällä b alakohdan tuloksesta kyseisen jäsenvaltion BKTL:n ja raja-arvon tulo; d) jos c alakohdassa saatu tulos on positiivinen, se kerrotaan palautuskertoimella, joksi vahvistetaan enintään 0,66 ja jota pienennetään tarvittaessa niin paljon kuin on tarpeen palautuksia varten käytettävissä olevan enimmäismäärään noudattamiseksi.

24. Tekstissä olisi tuotava selvästi esiin, että ”kohdennettujen menojen kokonaismäärän” käsitteestä säädetään neuvoston asetuksessa täytäntöönpanotoimenpiteistä budjettiaseman epätasapainon korjaamiseksi.

8 artiklan 2 kohta

Komission ehdottama teksti: 2. Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat säännökset ja määräykset sekä säännökset ja määräykset, jotka tarvitaan 2 ja 5 artiklassa tarkoitettujen tulojen keräämisen valvomiseksi, niiden asettamiseksi komission käyttöön ja niiden maksamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta EY:n perustamissopimuksen 248 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 160 c artiklassa määrättyä tilien sekä niiden laillisuuden ja asianmukaisuuden tarkastamista, joka koskee ensisijaisesti sellaisten kansallisten järjestelmien ja menettelyjen luotettavuutta ja tehokkuutta, joiden perusteella määritetään BKTL:sta ja alv:sta kertyvien omien varojen peruste, sekä rajoittamatta EY:n perustamissopimuksen 279 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja Euratomin perustamissopimuksen 183 artiklan c alakohdan nojalla järjestettyjä tarkastuksia.

25. Tilintarkastustuomioistuin toistaa kantansa (20), jonka mukaan päätösehdotuksen 8 artiklan 2 kohdassa — tutkittaessa kyseisen kohdan tulkintaa tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten kohteesta — muutetaan perustamissopimuksen säännöstä tähän tarkoitukseen luodun menettelyn ulkopuolella. Maininta ”tilien sekä niiden laillisuuden ja asianmukaisuuden tarkastamista, joka koskee ensisijaisesti sellaisten kansallisten järjestelmien ja menettelyjen luotettavuutta ja tehokkuutta, joiden perusteella määritetään BKTL:sta ja alv:sta kertyvien omien varojen peruste” olisi poistettava. Tilintarkastustuomioistuin katsoo joka tapauksessa, että tällaisella säännöksellä ei voida rajoittaa tilintarkastustuomioistuimelle perustamissopimuksessa uskottuja tarkastusvaltuuksia.

26. Tilintarkastustuomioistuimen käsityksen mukaan kaikki säännökset ja määräykset tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi voitaisiin antaa EY:n perustamissopimuksen 279 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 183 artiklan nojalla; ei siis tarvita erityistä menettelyä, jolla annetaan päätöksen täytäntöönpanemista koskevat säännökset ja määräykset sekä ne säännökset ja määräykset, jotka tarvitaan asianomaisten tulojen keräämisen valvomiseksi, asettamiseksi komission käyttöön ja maksamiseksi.

VI YKSITYISKOHTAISET HUOMIOT EHDOTUKSESTA NEUVOSTON ASETUKSEKSI TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEISTÄ BUDJETTIASEMAN EPÄTASAPAINON KORJAAMISEKSI

1 artiklan 1 kohdan a alakohta

Komission ehdottama teksti: 1. Jäsenvaltioiden vuoden t budjettiaseman epätasapainoon perustuvan korjauksen määrä määritetään (…) tehdyn neuvoston päätöksen 4 artiklan mukaisesti: a) laskemalla kunkin jäsenvaltion budjettiaseman epätasapaino siten, että lasketaan seuraavien osuuksien välinen erotus: — kyseisen jäsenvaltion prosenttiosuus vuoden t alv- ja BKTL-perusteisten omien varojen maksujen kokonaismäärästä, ja — kyseisen jäsenvaltion prosenttiosuus jäsenvaltioille kohdennettujen menojen kokonaismäärästä.

27. Toiseen luetelmakohtaan pitäisi lisätä ilmaus ”vuoden t”, jotta se olisi yhdenmukainen ensimmäisen luetelmakohdan kanssa.

2 artiklan 2 kohta

Komission ehdottama teksti: 2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu palautuksiin käytettävissä oleva enimmäismäärä (MARV) on 7,5 miljardia euroa.

28. Järjestelmä, jossa asetetaan ”palautuksiin käytettävissä oleva enimmäismäärä” (harkinnanvaraisesti määritetty kiinteä 7,5 miljardin euron määrä), ei tuota johdonmukaisia tuloksia pitkällä aikavälillä, koska siinä kaikki BKTL:n vaihtelut vaikuttavat korjausten suhteelliseen suuruuteen. ”Todellisen arvon” ylläpitäminen edellyttäisi uutta neuvoston hyväksyntää ja uusia neuvotteluja. Jos palautuksiin käytettävissä oleva määrä on asetettava, se voitaisiin ilmaista prosenttiosuutena BKTL:sta.

4 artikla

Komission ehdottama teksti: 1. Korjausten laskemisessa käytettävä menojen käsite vastaa kyseisenä vuonna (vuosi t) toteutuneita maksuja (maksumääräyksiin käytettävien määrärahojen toteutuma) kyseisen vuoden maksumääräyksiin käytettävistä määrärahoista sekä maksuja käyttämättä jääneistä seuraavalle varainhoitovuodelle (vuodelta t vuodelle t+1) siirretyistä maksumääräyksiin käytettävistä määrärahoista. Huomioon otetaan ainoastaan käytetyt maksumääräyksiin osoitetut määrärahat eli toteutuneiden maksujen määrä. 2. Menot kohdennetaan eri jäsenvaltioille seuraavien sääntöjen mukaisesti: Maksut kohdennetaan yleensä sille jäsenvaltiolle, jossa pääasiallisen vastaanottajan kotipaikka on. Jos komissio kuitenkin tietää, että kyseinen vastaanottaja toimii vain välikätenä, maksut kohdennetaan mahdollisuuksien mukaan sille jäsenvaltiolle tai niille jäsenvaltioille, jossa on lopullisen edunsaajan tai lopullisten edunsaajien kotipaikka, sen mukaan mikä on niiden osuus kyseisistä maksuista. Kohdennettujen menojen kokonaismäärä perustuu Euroopan unionin yleisen talousarvion kokonaismenoihin, seuraavat kaksi menoluokkaa pois luettuina: — Ulkosuhteisiin liittyvät menot, mukaan luettuina laajentumisen valmisteluun tai laajentumiseen liittyvät menot yhteisön ulkopuolisissa maissa sekä muut menot, jotka on kohdennettu unionin ulkopuolisille vastaanottajille, kuten kehitysyhteistyömenot, EU:n ulkopuolella toteutetut tutkimusmenot, unionin ulkopuolisille vastaanottajille maksetut hallintomenot jne. — Menot, joita ei voida kohdentaa tai yksilöidä määrittely- tai muiden vaikeuksien vuoksi, kuten edustusmenot, virkamatkoihin ja virallisiin ym. kokouksiin liittyvät menot sekä maksut, jotka liittyvät valtioiden rajat ylittäviin yhteisöaloitteisiin tai alueiden välisten yhteistyöhankkeiden ja muiden rajatylittävien toimien edistämiseen.

29. Perinteiset omat varat muodostavat tulon EU:n talousarvioon, ja niiden kantamisesta aiheutuvia kuluja olisi käsiteltävä jäsenvaltioiden menoina ja sisällytettävä ne yleisen korjausmekanismin kohdennettuihin menoihin (ks. myös kohta 8).

30. Asetusehdotuksen 4 artiklan 2 kohdassa viittaukset ”maksuihin” olisi korvattava viittauksilla ”menoihin”.

31. ”Kohdennettujen menojen kokonaismäärän” ulkopuolelle jäävät menot on määritelty 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa mainitsemalla vähennettävät menot. Luettelo ei kuitenkaan ole kattava, ja kohdennettujen menojen koostumus voi vaihdella vuodesta toiseen. Tilintarkastustuomioistuin ehdottaa, että kyseiseen artiklaan lisätään säännös, jonka mukaan komissio esittää joka vuosi kertomuksen menojen kohdentamisesta; näin varmistettaisiin, että kohdennetut menot lasketaan vuosittain johdonmukaisella ja avoimella tavalla. Kertomuksessa tulisi käsitellä myös menoja, joita ei voida kohdentaa jäsenvaltioille.

5 artikla

Komission ehdottama teksti: 1. Korjauksiin tarvittavat varat otetaan talousarvioon kahdessa vaiheessa: a) Vuotta t koskevan alustavan korjauslaskelman tulos otetaan vuoden t+1 alustavaan talousarvioesitykseen. Laskelma on laadittava tuoreimpien tuloja ja menoja koskevien tietojen perusteella. b) Vuotta t koskevan lopullisen korjauslaskelman tulos otetaan vuoden t+3 lisätalousarvioon. Laskelma on laadittava vuoden t alv-kantoja, BKTL:a ja jäsenvaltioille kohdennettuja menoja koskevien tietojen perusteella, siinä muodossa kuin ne ovat tiedossa vuoden t+2 joulukuun 31 päivänä, ja luvut on tarvittaessa muunnettava euroiksi vuoden t vuotuisen muuntokurssin keskiarvon mukaan. Jotta voidaan laskea kunkin jäsenvaltion osuus kaikista alv- ja BKTL-perusteisten omien varojen maksuista, on vuoden t talousarvio laskettava uudelleen vuoden t maksumääräyksiin käytettävien määrärahojen toteutuman perusteella siten, että toteutumasta vähennetään muut vuoteen t liittyvät tulot (lukuun ottamatta edellisen varainhoitovuoden jäämiä tai muita, aiempiin vuosiin liittyviä jäämiä tai niiden mukautuksia) ja vuonna t käyttöön asetettujen perinteisten omien varojen määrä. Jäljelle jäävä määrä rahoitetaan alv-perusteisin omin varoin alv:n yhdenmukaisen verokannan enimmäismäärään asti ja BKTL-perusteisin omin varoin sen jäljelle jäävän osuuden osalta, joka tarvitaan talousarvion tasapainottamiseksi. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen korjausten rahoitus lasketaan jäsenvaltioiden viimeisimpien vuotta t koskevien BKTL-tietojen perusteella, jotka ovat käytettävissä alustavaa talousarvioesitystä laadittaessa. 3. Myös 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen vuoden t korjausten rahoituksesta laaditaan lopullinen laskelma. Laskelma laaditaan jäsenvaltioiden vuoden t BKTL-tietojen perusteella, siinä muodossa kuin ne ovat tiedossa vuoden t+2 joulukuun 31 päivänä, ja luvut on tarvittaessa muunnettava euroiksi vuoden t vuotuisen muuntokurssin keskiarvon mukaan. Rahoitusta koskevia lopullisia tietoja verrataan vuoden t korjauksiin liittyviin maksuihin, jotka on otettu vuoden t+1 talousarvioon. Kutakin jäsenvaltiota koskevan laskelman tulos on otettava 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun lisätalousarvion asianomaiseen budjettikohtaan ja muunnettava kansalliseksi valuutaksi vuoden t vuotuisen muuntokurssin keskiarvon mukaan.

32. Ehdotuksen 5 artiklan mukaan lopullinen korjauslaskelma sekä korjauksiin tarvittava jäsenvaltioiden rahoitus vuodeksi t perustuvat alv-kantoja ja BKTL:a koskeviin tietoihin siinä muodossa kuin nämä ovat tiedossa vuoden t+2 joulukuun 31 päivänä. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että olisi tarkoituksenmukaisempaa käyttää vuoden t+4 alv- ja BKTL-tietoja, jotka ovat lopullisia (21).

Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän lausunnon Luxemburgissa 12. toukokuuta 2005 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Hubert WEBER presidentti

(1) EYVL L 253, 7.10.2000, s. 42.

(2) EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

(3) KOM(2004) 501 lopullinen, 14. heinäkuuta 2004.

(4) Ks. Euroopan yhteisön tiedote 6-1984.

(5) Ks. Euroopan unionin tiedote 3-1999.

(6) Ks. komission kertomus ”Euroopan unionin toiminnan rahoittaminen, Komission kertomus omien varojen järjestelmän toiminnasta”, KOM(2004) 505 lopullinen, 14. heinäkuuta 2004, nide I, s. 13.

(7) Ks. KOM(2004) 505 lopullinen, 14. heinäkuuta 2004, nide I, s. 10—12.

(8) Kaikki luvut vuodelta 2003. Yksityiskohtaisemmat tiedot esitetään tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa varainhoitovuodelta 2003, kaavio V (EUVL C 293, 30.11.2004, s. XVI).

(9) Ks. kohdat 11—15 (EYVL C 310, 28.10.1999, s. 1).

(10) Ks. erityiskertomus nro 6/98, kohta 5.5 (EYVL C 241, 31.7.1998, s. 58).

(11) Ks. vuosikertomus varainhoitovuodelta 2001, kohdat 1.50—1.55 (EYVL C 28.11.2002, s. 1).

(12) Ks. erityiskertomus nro 6/98, kohdat 4.1 ja 4.2 (EYVL C 241, 31.7.1998, s. 58).

(13) Ks. muun muassa vuosikertomus varainhoitovuodelta 2003, kohta 3.61, ja vuosikertomus varainhoitovuodelta 2002, kohdat 3.44—3.46 (EUVL C 286, 28.11.2003, s. 1).

(14) Ks. vuosikertomus varainhoitovuodelta 2003, kohta 3.48.

(15) Ks. lausunto nro 7/2003, kohta 3 (EUVL 318, 30.12.2003, s. 1).

(16) Ks. erityiskertomus nro 6/98, kohdat 3.25 ja 3.26 (EYVL C 241, 31.7.1998, s. 58).

(17) ”Jäädytetty osuus” on se prosenttiosuutena alv:n määräytymisperusteesta ilmaistava alv-varojen määrä, joka tarvitaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovellettavan korjauksen rahoittamiseksi.

(18) Ks. erityiskertomus nro 6/98, kohdat 3.29—3.33.

(19) Euroopan unionin toiminnan rahoittaminen, KOM(2004) 505 lopullinen, 14. heinäkuuta 2004.

(20) Ks. lausunto nro 8/99, kohta 34.

(21) Ellei varaumia esitetä.