PERUSTELUT

1.SUOSITUKSEN TAUSTA

•Suosituksen perustelut ja tavoitteet

Monenvälinen yhteistyö on olennaisen tärkeää pandemioiden torjumiseksi, koska ne eivät lähtökohtaisesti tunne rajoja ja edellyttävät yhteisiä toimia. Covid-19-pandemia on kuitenkin tuonut esiin kansainvälisen terveydenhuoltojärjestelmän ja maailmanlaajuisen yhteistyön jatkuvat heikkoudet.

Vakavan akuutin hengitystieoireyhtymän (SARS-CoV), H1N1-influenssapandemian ja Länsi-Afrikan ebolaepidemian jälkeen laadituissa tarkasteluissa ja arvioinneissa oli jo ennen covid-19-pandemiaa nostettu esiin puutteita globaalissa valmiudessa varautua epidemioihin ja reagoida niihin ja annettu lukuisia yksityiskohtaisia suosituksia näiden puutteiden korjaamiseksi. Suosituksilla on jossain määrin saatu aikaan merkittäviä parannuksia, joita ovat olleet kansainvälisen terveyssäännöstön (IHR) tarkistaminen vuonna 2005, Maailman terveysjärjestön (WHO) terveysuhkia koskevan ohjelman perustaminen vuonna 2016 ebolaepidemian jälkeen sekä WHO:n terveysuhkia koskevan ohjelman riippumattoman valvovan ja neuvoa-antavan komitean (IOAC) perustaminen.

Covid-19-pandemian aiheuttamien valtavien haasteiden vuoksi on kuitenkin käynyt selväksi, että pandemioiden ennustamiseen, ehkäisemiseen, havaitsemiseen, arviointiin ja tehokkaaseen torjuntaan on varauduttava maailmanlaajuisesti paremmin. WHO:lla on mandaattinsa perusteella keskeinen rooli tässä prosessissa johtavana ja koordinoivana viranomaisena maailmanlaajuisiin terveyshaasteisiin vastaamisessa. Tähän kuuluu epidemioihin varautuminen, niiden ehkäiseminen ja havaitseminen sekä niihin reagoiminen.

Viime kuukausien aikana useat riippumattomat arviointikomiteat ja -paneelit ovat korostaneet tarvetta vahvistaa pikaisesti kansainvälistä järjestelmää pandemioiden torjumiseksi sekä lisätä WHO:n riippumattomuutta, toimivaltaa ja rahoitusta. Tämä antaa ainutlaatuisen sysäyksen vahvistaa maailmanlaajuista terveysturvaa covid-19-pandemiasta saatujen kokemusten valossa.

Euroopan unioni on covid-19-pandemian puhkeamisen jälkeen edistänyt merkittävästi maailmanlaajuisia pandemiantorjuntatoimia. Unioni on ollut liikkeellepaneva voima WHO:n johtoaseman lujittamisessa ja WHO:n uudistusprosessin edistämisessä. Unionin rooli WHO:n tukemisessa näkyy useissa asiakirjoissa, mm. marraskuussa 2020 annetuissa neuvoston päätelmissä ja Eurooppa-neuvoston jäsenten helmikuussa 2021 antamassa julkilausumassa.

Tähän liittyen unioni ja sen jäsenvaltiot johtivat toisena peräkkäisenä vuonna Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa toukokuussa 2021 päätöslauselman antamista siitä, miten vahvistaa WHO:n valmiuksia varautua terveysuhkiin ja torjua niitä. Tämän tuloksena perustettiin WHO:n valmiuksien ja reagoinnin vahvistamista käsittelevä WHO:n jäsenvaltioiden työryhmä, jäljempänä ’WHO:n jäsenvaltioiden työryhmä’, joka pohtii riippumattomien arviointikomiteoiden ja -paneelien havaintoja ja suosituksia ja raportoi niistä Maailman terveyskokoukselle toukokuussa 2022.

Valmistauduttaessa Maailman terveyskokouksen 74. istuntoon unioni ja laaja joukko sitä tukevia maita kaikilta WHO:n alueilta ovat myös pyrkineet luomaan prosessin pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan kansainvälisen sopimuksen laatimiseksi. Maaliskuussa 2021 25 valtion- ja hallitusten johtajaa ympäri maailmaa yhtyivät Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan Charles Michelin ja WHO:n pääjohtajan Tedros Adhanom Ghebreyesusin kirjoitukseen, jossa peräänkuulutettiin kansainvälistä pandemiayleissopimusta covid-19-pandemian aikana saatujen kokemusten pohjalta.

Neuvosto vahvisti 20. toukokuuta 2021 unionin puolesta Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa otettavan kannan. Tässä päätöksessä vahvistetaan selkeästi unionin tuki WHO:n prosessille uuden pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan puitesopimuksen laatimiseksi. Siinä todetaan myös, että unionin on voitava osallistua neuvotteluprosessiin, sillä unioni saattaa liittyä tällaiseen sopimukseen. Unionin sitoumus työskennellä kansainvälisen pandemiayleissopimuksen aikaansaamiseksi WHO:n puitteissa näkyy myös Eurooppa-neuvoston jäsenten helmikuussa 2021 antamassa julkilausumassa ja kesäkuussa 2021 annetuissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä.

Euroopan komissio ja G20-ryhmän puheenjohtaja Italia järjestivät yhdessä 21. toukokuuta 2021 maailmanlaajuisen terveyshuippukokouksen, jossa G20-maiden ja muiden valtioiden johtajat hyväksyivät kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen johtajien läsnä ollessa ”Rooman julistuksen”. Tässä julistuksessa esitetyt periaatteet toimivat yhteisinä ohjeina tulevien pandemioiden ennaltaehkäisyä ja niihin varautumista varten, ja ne ovat erityisen tärkeitä kansainvälisestä pandemiayleissopimuksesta käytävien keskustelujen kannalta.

Toukokuussa 2021 pidetyssä maailman terveyskokouksessa unioni pyrki yhdessä tukiryhmän (kirjoituksen allekirjoittajat) kanssa saamaan aikaan neuvotteluvaltuutuksen kansainvälistä pandemiayleissopimusta varten. Tähän ei kuitenkaan päästy yhteisymmärryksen puuttumisen vuoksi. Jotta asiassa päästäisiin eteenpäin, Maailman terveyskokous hyväksyi päätöksen, jossa se pyysi WHO:n jäsenvaltioiden työryhmää pohtimaan pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen, sopimuksen tai muun kansainvälisen välineen kehittämisen mahdollisia hyötyjä. Lisäksi päätettiin kutsua koolle Maailman terveyskokouksen erityisistunto, joka kokoontui käsittelemään tätä asiaa 29. marraskuuta – 1. joulukuuta 2021, jotta virallinen neuvotteluprosessi voitaisiin aloittaa välittömästi sen jälkeen.

WHO:n jäsenvaltioiden työryhmä piti heinäkuun ja marraskuun 2021 välisenä aikana viisi kokousta sekä useita istuntojen välisiä kokouksia.

Keskustelujen aikana kansainvälisen sopimuksen puolesta puhuvien maiden määrä on kasvanut. WHO:n jäsenvaltioiden työryhmässä käytyjen keskustelujen perusteella ja kuten työryhmän 15. marraskuuta annetussa raportissa todetaan, on määritetty useita pandemiavalmiuden ja -torjunnan tehostamiseen tarkoitetun uuden välineen potentiaalisia hyötyjä, eli se: