EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 14.7.2021 COM(2021) 568 final 2021/0206(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sosiaalisen ilmastorahaston perustamisesta



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevalla tiedonannolla, jäljempänä ’Euroopan vihreän kehityksen ohjelma’, käynnistettiin Euroopan unionin uusi kasvustrategia, jonka tavoitteena on muuttaa unioni kestäväksi, oikeudenmukaisemmaksi ja vauraammaksi yhteiskunnaksi, jonka talous on moderni, resurssitehokas ja kilpailukykyinen, jossa ei vuonna 2050 ole kasvihuonekaasujen nettopäästöjä ja jossa talouskasvu on irrotettu resurssien käytöstä. Siinä vahvistetaan komission pyrkimys nostaa ilmastotavoitettaan ja tehdä Euroopasta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa vuoteen 2050 mennessä. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tarpeellisuus ja arvo ovat kasvaneet entisestään covid-19-pandemian myötä, sillä pandemialla on ollut erittäin vakavat vaikutukset unionin kansalaisten terveyteen, sosiaaliseen ja taloudelliseen hyvinvointiin. Euroopan vihreän kehityksen strategiaan ja kattavaan vaikutustenarviointiin perustuen syyskuussa 2020 annetussa komission tiedonannossa Euroopan ilmastotavoitteiden tiukentaminen vuoteen 2030 mennessä, jäljempänä ’vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelma’, esitettiin unionin tavoitetason nostamista ja kattava suunnitelma korottaa unionin nettopäästöjen vähentämistä koskeva sitova tavoite vastuullisella tavalla vähintään 55 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä. Vuoden 2030 tavoitetason korottaminen antaa poliittisille päättäjille ja investoijille varmuutta tehdä päätöksiä, sillä tulevina vuosina tehtävissä päätöksissä ei saa lähteä päästötasoista, jotka ovat ristiriidassa ilmastoneutraaliuden saavuttamista vuoteen 2050 mennessä koskevan unionin tavoitteen kanssa. Unionin vuodelle 2030 asettama korotettu tavoite on ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen, jäljempänä ’UNFCCC’, mukaisesti allekirjoitetun Pariisin sopimuksen, jäljempänä ’Pariisin sopimus’, mukainen. Tavoitteena on pitää maapallon lämpötilan nousu selvästi alle kahdessa celsiusasteessa ja jatkaa toimia nousun pitämiseksi 1,5 celsiusasteessa. Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa 2020 pitämässään kokouksessa uuden vuotta 2030 koskevan unionin sitovan tavoitteen. Eurooppa-neuvosto vahvisti 25. toukokuuta 2021 nämä päätelmät ja kehotti komissiota esittämään pikaisesti lainsäädäntöpakettinsa sekä perusteellisen selvityksen ympäristövaikutuksista sekä taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista jäsenvaltioiden tasolla. Sekä unionin ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä että vähintään 55 prosentin välitavoite nettopäästöjen vähentämiseksi vuoteen 2030 mennessä vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1119, jäljempänä ’eurooppalainen ilmastolaki’. Eurooppalaisen ilmastolain ja Eurooppa-neuvoston päätelmien täytäntöönpanemiseksi komissio on tarkastellut uudelleen nykyistä ilmasto- ja energialainsäädäntöä ja ehdottaa Fit for 55 -lainsäädäntöpakettia. Unionin ilmastotavoitteiden nostaminen tarkoittaa myös sitä, että kaikkien alojen on lisättävä panostaan. Tätä varten ehdotetaan rakennusten ja tieliikenteen päästökauppaa osana direktiivin 2003/87/EY, jäljempänä ’päästökauppadirektiivi’, tarkistamista. Sen olisi tarjottava taloudellinen lisäkannustin fossiilisten polttoaineiden suoran kulutuksen vähentämiseksi ja siten vaikutettava kasvihuonekaasupäästöjä vähentävällä tavalla. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä pitäisi hiilen markkinahinnan käyttöönoton yhdessä muiden toimien kanssa toteutettuna vähentää rakennusten ja tieliikenteen kustannuksia ja luoda uusia investointi- ja työllistämismahdollisuuksia. Niitä voidaan hyödyntää täysimääräisesti asianmukaisilla työmarkkina- ja osaamispolitiikoilla, joita tuetaan EU:n tasolla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/1057 perustetusta Euroopan sosiaalirahasto plussasta (ESR+) ja asetuksen (EU) 2021/1056 nojalla perustetusta oikeudenmukaisen siirtymän rahastosta. Fossiilisten polttoaineiden hinnannousulla on kuitenkin merkittäviä sosiaalisia ja jakeluun liittyviä vaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa suhteettomasti haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin, jotka käyttävät muita suuremman osan tuloistaan energiaan ja liikenteeseen ja joilla ei kaikilla alueilla ole mahdollisuutta käyttää vaihtoehtoisia, kohtuuhintaisia liikkuvuus- ja liikenneratkaisuja. Tällaiset haavoittuviin ryhmiin kohdistuvat vaikutukset vaihtelevat jäsenvaltioittain, ja hintavaikutukset tuntuvat todennäköisesti voimakkaammin niissä jäsenvaltioissa ja väestöryhmissä ja niillä alueilla, joiden ansiotaso on keskiarvoa alhaisempi. Hiilen hinnoittelu nostaa polttoaineiden hintaa, ja sen seurauksena voidaan päästökaupasta saatavien lisätulojen avulla keventää haavoittuviin ryhmiin kohdistuvaa rasitetta. Perustetaan sosiaalinen ilmastorahasto, jäljempänä ’rahasto’, jotta voidaan puuttua sosiaalisiin ja jakaumavaikutuksiin, joita kaikkein haavoittuvimmassa asemassa oleville aiheutuu päästökauppajärjestelmän käyttöönotosta kahdella uudella alalla, rakennusten alalla ja tieliikenteessä. Komissio esittää tämän ehdotuksen edellyttämiä mukautuksia unionin talousarviokehykseen osana tulevaa omien varojen pakettia, johon sisältyy ehdotus monivuotisen rahoituskehyksen muuttamiseksi. Osa rakennusten ja tieliikenteen päästökaupasta kertyvistä tuloista kartuttaa unionin talousarviota, ja prosenttiosuus siitä vastaa periaatteessa uutta rahastoa. Komissio aikoo myös esittää ennen vuoden loppua ehdotuksen neuvoston suositukseksi siitä, miten toivotun vihreän siirtymän sosiaalisia näkökohtia voitaisiin käsitellä. Rahastolla pyritään lieventämään hiilen uudenlaisen hinnoittelun hintavaikutuksia, ja sen olisi tarjottava jäsenvaltioille rahoitusta niiden politiikkojen tukemiseksi, joilla puututaan tällaisen päästökaupan sosiaalisiin vaikutuksiin haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin. Tämä olisi saavutettava erityisesti tilapäisellä tulotuella sekä toimenpiteillä ja investoinneilla, joiden tarkoituksena on vähentää keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä riippuvuutta fossiilisista polttoaineista parantamalla rakennusten energiatehokkuutta, siirtymällä rakennusten lämmityksessä ja jäähdytyksessä muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin, mihin kuuluu myös uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi, sekä parantamalla päästöttömän ja vähäpäästöisen liikkuvuuden ja liikenteen saatavuutta. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Sosiaalisen ilmastorahaston perustamisen taustalla on pyrkimys ratkaista osaltaan unionin vihreään siirtymään liittyviin sosiaalisten ja rasitteiden epätasaiseen jakautumiseen liittyviä haasteita. Se on johdonmukainen suhteessa unionin ilmastopolitiikkaan sekä unionin ja jäsenvaltioiden Pariisin sopimuksen nojalla tekemiin sitoumuksiin. Rahastoa perustettaessa otetaan huomioon unionin tiukennetut ilmastotavoitteet, jotka vahvistettiin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2020 ja toukokuussa 2021 antamissa päätelmissä, sekä eurooppalaisen ilmastolain säännökset. Rahaston tarkoituksena on erityisesti keventää rakennusten ja tieliikenteen päästökaupan hintavaikutuksista aiheutuvaa sosiaalisia rasituksia ja niiden epätasaista jakautumista ja helpottaa puhtaita investointeja tämän taakan vähentämiseksi. Sosiaaliset näkökohdat on huomioitu myös muussa näihin aloihin vaikuttavassa ilmasto-, energia- ja liikennelainsäädännössä, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2012/27/EU, jäljempänä ’energiatehokkuusdirektiivi’, ja päästökauppadirektiivin nykyisissä säännöksissä, joista molemmat antavat jo ymmärtää, että varojen ja tulojen käytössä olisi otettava huomioon sosiaaliset näkökohdat. Uusi rahasto täydentää nykyisiä budjettivälineitä, joissa keskitytään siirtymän edellyttämiin investointeihin ja osaamiseen. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja eurooppalaisen ilmastolain ilmastoneutraaliustavoite sekä rinnakkaiset vihreä ja digitaalinen siirtymä ovat unionin keskeisiä painopisteitä. ”Fit for 55” -paketti, Next Generation EU -väline ja monivuotinen rahoituskehys vuosiksi 2021–2027 auttavat saavuttamaan rinnakkaista vihreää ja digitaalista siirtymää, joihin Eurooppa pyrkii. Yhdistämällä nämä politiikat pystytään ratkaisevasti edistämään talouskriisin ratkaisemista, helpottamaan covid-19-pandemiasta toipumista ja nopeuttamaan siirtymistä puhtaaseen ja kestävään talouteen liittämällä yhteen ilmastotoimet ja talouskasvu sekä sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus. Covid-19-pandemian vakavat vaikutukset unionin kansalaisten terveyteen ja taloudelliseen hyvinvointiin ovat lisänneet entisestään vihreän siirtymän tarpeellisuutta ja arvoa. Rahaston toiminta alkaa elpymisvälineen ja elpymis- ja palautumistukivälineen kahden viimeisen vuoden aikana. Ne ovat unionin toimenpiteitä, joilla lievennetään covid-19-pandemian taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia ja tehdään unionin talouksista ja yhteiskunnista kestävämpiä, selviytymiskykyisempiä ja paremmin valmistautuneita vihreän siirtymän ja digitaalisen siirtymän haasteisiin ja mahdollisuuksiin. Rahaston vuoteen 2032 jatkuva toiminta on johdonmukaista suhteessa aiempiin toimenpiteisiin. Myös vuonna 2027 päättyvää oikeudenmukaisen siirtymän rahastoa rahoitetaan monivuotisesta rahoituskehyksestä. Rahaston toimintaa olisi siten jatkettava vielä viisi vuotta sen jälkeen. Toimien hallinnointi ja muotoilu Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa tunnustettiin, että sosiaalisesti oikeudenmukaisen siirtymän tarve on otettava huomioon myös unionin ja kansallisen tason politiikoissa. Tähän sisältyvät investoinnit kohtuuhintaisten ratkaisujen tarjoamiseksi niille, joihin hiilen hinnoittelupolitiikka vaikuttaa pahiten ja joilla on huonomman edellytykset selviytyä siitä, esimerkiksi parantamalla julkista liikennettä, sekä toimenpiteitä, joilla vähennetään energiaköyhyyttä ja puututaan siihen ja edistetään uudelleenkoulutusta. Tämä on Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteiden 1 ja 20 mukaista, sillä toimilla voidaan helpottaa työmarkkinoilla tapahtuvia siirtymiä rinnakkaisten siirtymien yhteydessä ja toipua covid-19-pandemian sosioekonomisista vaikutuksista ja varmistaa keskeisten palvelujen, kuten energian ja liikkuvuuden, saatavuus kaikille. Ilmastopolitiikan puitteiden mukaan jäsenvaltioiden on saatettava yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmansa ajan tasalle vuonna 2023 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1999, jäljempänä ’hallintomalliasetus’, mukaisesti. Kymmenvuotisissa kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa kuvataan toimia, joita EU:n jäsenvaltiot aikovat toteuttaa energiatehokkuuden, uusiutuvien energialähteiden ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen alalla, ja ne kattavat jo energiaköyhyyden nykyisen lainsäädännön puitteissa. Komissio seuraa edistymistä ja raportoi siitä osana energiaunionia koskevaa kertomusta. Rahasto ja ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmat toteutetaan ottaen huomioon suunnitellut uudistuksen ja kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien sitoumukset ja niiden puitteissa. Hallinnollisten lisäkustannusten minimoimiseksi ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien esittämisen ja hyväksymisen aikataulu on sovitettu yhteen jo olemassa olevan kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman prosessin kanssa. Rahaston täytäntöönpano jäsenvaltioiden ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien avulla on sopusoinnussa myös useista muista sosiaalisesti oikeudenmukaista siirtymää edistävistä EU:n välineistä tuettavien politiikkojen ja toimien kanssa. Näitä ovat muun muassa Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin toimintasuunnitelma, jolla pyritään sosiaalisesti oikeudenmukaiseen ja oikeudenmukaiseen vihreään siirtymään kaikille eurooppalaisille, Euroopan sosiaalirahasto plus (ESR+), asetuksen (EU) 2021/1056 mukaiset oikeudenmukaisen siirtymän suunnitelmat, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU mukaiset jäsenvaltioiden pitkän aikavälin rakennusten perusparantamisstrategiat ja energiaköyhyyden seurantakeskus, joka tukee jäsenvaltioiden toimia energiaköyhyyden ja siihen liittyvien politiikkayhdistelmien lievittämisessä ja seurannassa energiaköyhyydestä annetun komission suosituksen mukaisesti.

Sosiaalisen ilmastorahaston avulla edistetään myös EU:n toimintasuunnitelman ”Kohti ilman, veden ja maaperän saasteettomuutta” täytäntöönpanoa; säädöksellä pyritään maksimoimaan synergiat hiilestä irtautumisen ja saasteettomuustavoitteen välillä. Tätä varten toimenpiteitä ja investointeja suunnataan myös toimiin (esim. lämmitysjärjestelmät ja -kattilat), joilla voidaan samanaikaisesti vähentää ilman saastumista, koska saastumisen torjunta on myös kamppailua oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon puolesta. Ympäristön pilaantumisen haitallisimmat vaikutukset ihmisten terveyteen kohdistuvat tyypillisesti kaikkein haavoittuvimpiin ryhmiin. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Tämän sosiaalisen ilmastorahaston perustamista koskevan asetusehdotuksen oikeusperustana ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 91 artiklan 1 kohdan d alakohta, 192 artiklan 1 kohta ja 194 artiklan 1 kohdan c alakohta. Rahaston tarkoituksena on paneutua ilmastonmuutoksen kannalta välttömättämän vihreään siirtymään liittyviin sosiaalisiin rasituksiin ja niiden epätasaisesta jakautumisesta syntyviin haasteisiin, ja kannustamaan tarvittaviin toimenpiteisiin, joilla lievennetään päästökaupan sosiaalisia seurauksia rakennus- ja maantieliikenteen aloilla. SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohdan mukaan unioni myötävaikuttaa muun muassa ympäristön laadun säilyttämiseen, suojeluun ja parantamiseen, sellaisten toimenpiteiden edistämiseen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin, ja erityisesti ilmastonmuutoksen torjuntaan. Unionin ympäristöpolitiikalla pyritään suojelun korkeaan tasoon ottaen huomioon tilanteiden moninaisuus unionin eri alueilla. Myös kestävään liikenteeseen tähtäävät toimenpiteet hyväksytään näiden säännösten nojalla. Rahastolla puututaan erityisesti haavoittuvien kotitalouksien ja haavoittuvien mikroyritysten energiaköyhyyden haasteisiin. Sillä olisi tuettava toimenpiteitä, joilla edistetään energiatehokkuutta, energiansäästöä ja uusien ja uusiutuvien energiamuotojen kehittämistä SEUT-sopimuksen 194 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti. Rahastolla on myös puututtava haavoittuviin liikenteen käyttäjien tilanteeseen. Sillä olisi tuettava toimenpiteitä, joilla helpotetaan päästöttömien ja vähäpäästöisten liikkuvuus- ja liikenneratkaisujen, myös julkisen liikenteen, saatavuutta ja edistetään siten SEUT-sopimuksen 91 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen yhteisen liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamista. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Rahasto on perustettu täydentämään rakennusten ja tieliikenteen päästökauppaa, jota on määrä soveltaa kaikkialla unionissa. Rakennusten ja tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöjen yhdenmukaisen hinnan soveltaminen vaikuttaa eri jäsenvaltioissa ja eri alueilla eri tavalla. Rahastosta annetaan tukea jäsenvaltioille, jotta ne voivat rahoittaa johdonmukaisen joukon toimenpiteitä, joihin voi sisältyä myös väliaikainen suora tulotuki, ja investointeja, joita pidetään tarpeellisina unionin ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi ja erityisesti kohtuuhintaisen ja kestävän lämmityksen, jäähdytyksen ja liikkuvuuden varmistamiseksi. Tukea myönnettäessä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden ja niiden alueiden erot, alueelliset energiaköyhyyskartat sekä huonojen tie- tai rautatieyhteyksien syrjäseutu- ja maaseutualueet. Nämä toimenpiteet ja investoinnit, mukaan lukien tilapäinen suora tulotuki, hyödyttävät kotitalouksia, mikroyrityksiä ja liikenteen käyttäjiä, jotka ovat haavoittuvassa asemassa ja joihin rakennusten ja tieliikenteen päästökauppa vaikuttaa erityisesti, koska säänneltyjen yritysten odotetaan siirtävän kustannukset loppukuluttajille. Unionin talousarviosta myönnettävä rahoitus keskitetään toimiin, joiden tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään kaikkien jäsenvaltioiden toimin (”tarpeellisuustesti”) ja joissa unionin toimet voivat tuoda lisäarvoa jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin verrattuna. Tässä tapauksessa jakomenetelmässä otetaan huomioon eri jäsenvaltioiden erityistarpeet. Unionin ohjelman perustamisella varmistetaan myös, että kaikki jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä unionin tason ilmastotoimien täydentämiseksi. Jäsenvaltiot suunnittelevat ja valitsevat toimenpiteet ja investoinnit itse, koska niillä on parhaat edellytykset suunnitella toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon kansalliset erityispiirteet. Jäsenvaltioiden olisi esitettävä kattava joukko toimenpiteitä ja investointeja, jotka rahastosta rahoitetaan ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelman yhteydessä ja jotka on toimitettava hallintoasetuksen mukaisen kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivityksen yhteydessä. Unionin tason toimet ovat tarpeen, jotta vihreä siirtymä voidaan saavuttaa nopeasti ja kestävästi ja siten, että ketään ei jätetä jälkeen. Sen vuoksi tarvitaan unionin tason toimia, jotta voidaan reagoida rakennus- ja tieliikenteen päästökaupan sosiaalisiin haasteisiin koordinoidulla ja asianmukaisella tavalla (”tehokkuuskriteeri”). Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tätä tavoitetta yksin, ja unionin toimilla voidaan saada aikaan lisäarvoa perustamalla väline, jolla tuetaan jäsenvaltioita taloudellisesti kipeästi tarvittavien toimenpiteiden ja investointien suunnittelussa ja toteuttamisessa. •Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska siinä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen asetetun tavoitteen saavuttamiseksi unionin tasolla. •Toimintatavan valinta Edellä olevissa jaksoissa kuvattuja tavoitteita ei voida saavuttaa lainsäädännön yhdenmukaistamisen avulla tai jäsenvaltioiden vapaaehtoisilla toimilla. Ne voidaan saavuttaa ainoastaan asetuksella. Kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettava asetus on myös sopivin oikeudellinen väline järjestää rahoitustuen myöntäminen, sillä näin voidaan varmistaa jäsenvaltioiden yhdenvertainen kohtelu. Suurin osa uuden päästökauppajärjestelmän tuloista käytetään jäsenvaltioiden kansallisiin talousarvioihin, ja ne olisi käytettävä ilmastoon liittyviin tarkoituksiin, myös uuden päästökaupan sosiaalisten vaikutusten käsittelyyn. Jäsenvaltioita kannustetaan käyttämään näitä tuloja ja osoittamaan muista unionin ohjelmista saatavilla olevaa lisärahoitusta toimenpiteisiin, joilla tuetaan elinkeinoelämän alojen sosiaalisesti oikeudenmukaista hiilestä irtautumista. Unionin talousarviossa suoraan hallinnoitava uusi rahasto täydentää näitä toimenpiteitä siten, että ne koskevat erityisesti rakennusten ja tieliikenteen päästökaupan sosiaalisia haasteita ja liittyvät niihin suoraan soveltamalla tulossuuntautunutta integroitua lähestymistapaa, joka perustuu sovittuun suunnitelmaan ja jossa on selkeät tavoitteet, välitavoitteet ja suoritteet. Rahastoa koskevassa jakoperusteessa otetaan huomioon odotettujen vaikutusten epätasaisuus jäsenvaltioiden välillä ja sisällä. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

Tähän ehdotukseen ei liittynyt jälkiarviointia tai toimivuustarkastusta, koska unionin ilmastotavoitteiden tiukentamista ei ole vielä aloitettu. •Sidosryhmien kuuleminen Komissio pyysi jäsenvaltioita, yksityisen sektorin teollisuuden edustajia, kansalaisjärjestöjä, tutkimuslaitoksia ja akateemisia laitoksia, ammattiliittoja ja kansalaisia antamaan palautetta ja näkemyksiä rakennusten ja tieliikenteen alojen mahdollisesta päästökaupasta, myös sen sosiaalisista seurauksista. Komissio keräsi ensimmäisen julkisen kuulemiskierroksen, ennen kuin se hyväksyi vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmaa koskevan tiedonannon, jossa ehdotettiin unionin tavoitetason nostamista ja kattavaa suunnitelmaa unionin sitovan tavoitteen nostamiseksi vastuullisella tavalla vuoteen 2030 mennessä siten, että päästöjen nettovähennys on vähintään 55 prosenttia. Komissio järjesti kunkin Fit for 55 -pakettiin kuuluvan ehdotuksen osalta toisen verkkokuulemiskierroksen. Päästökauppadirektiivin tarkistamiseen, mukaan lukien rakennusten ja tieliikenteen päästökauppa, saatiin lähes 500 vastausta. Sitä ennen komissio pyysi palautetta päästökauppadirektiivin tarkistuksen alustavasta vaikutustenarvioinnista, mukaan lukien alustavat pohdinnat ja toimintavaihtoehdot päästökauppajärjestelmän mahdollista perustamista varten. Rakennusten ja tieliikenteen alojen osalta useat sidosryhmät, kuten työnantaja- ja työntekijäpuolten työmarkkinaosapuolet, suhtautuvat yleisesti ottaen epäilevästi päästökaupan laajentamiseen näille aloille. Esitetyistä vaihtoehdoista monenlaisten sidosryhmien parhaaksi arvioitu toimintavaihtoehto oli aloittaa rakennus- ja maantieliikennealojen erillisellä itsenäisellä järjestelmällä, kuten päästökauppajärjestelmän tarkistamista koskevassa ehdotuksessa todetaan. Useat sidosryhmät viittasivat myös sosiaalisiin vaikutuksiin, joita lämmitys- ja liikennepolttoaineiden hinnannousulla on kaikkein haavoittuvimpiin kotitalouksiin. Erityisesti korostettiin, että pienituloiset kotitaloudet saattavat tarvita tukea toteuttaakseen tarvittavat investoinnit energiatehokkuuteen sekä päästöttömään ja vähäpäästöiseen liikkuvuuteen ja liikenteeseen. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Tämä ehdotus perustuu vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmaan liittyvässä vaikutustenarvioinnissa kerättyyn näyttöön, päästökauppadirektiivin tarkistamista tukevaan vaikutustenarviointiin, komission pitkän aikavälin strategian tueksi tehtyyn analyysiin ja muissa samanaikaisissa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan liittyvissä aloitteissa koottuun asiaankuuluvaan näyttöön sekä aikaisempiin rakennuksia ja maantieliikennettä koskeviin tutkimuksiin. •Vaikutustenarviointi Ehdotetussa rahastossa käsiteltyjä ongelmia ja mahdollisia ratkaisuja analysoidaan kahdessa peräkkäisessä vaikutustenarvioinnissa, minkä vuoksi erityistä vaikutustenarviointia ei tehty. Vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelman perustana olevassa vaikutustenarvioinnissa todettiin, että vuoden 2030 päästötavoitteen nostaminen 55 prosentin vähennykseen lisää kotitalouksien energiaan liittyvien menojen osuutta noin 0,7-0,8 prosenttiyksikköä. Kuluttajahintojen muutokset vaikuttavat kotitalouksiin eri tavoin riippuen niiden menorakenteesta, tulotasosta ja -lähteistä, varallisuudesta ja kotitalouden koostumuksesta. Ilmastotavoitteiden nostamisesta aiheutuvat suhteellisten hintojen arvioidut muutokset vaikuttaisivat pienituloisiin huomattavasti enemmän kuin suurituloisiin. Näihin tuloksiin ei kuitenkaan sisälly huutokauppatulojen uudelleenjako. Jos esimerkiksi otetaan käyttöön kunkin jäsenvaltion huutokauppatulojen kiinteämääräinen uudelleenjako kotitalouksien koon perusteella, tämä voisi vaikuttaa myönteisesti koko unionin väestön alhaisimman desiilin menoihin ja vähentää huomattavasti kaikkiin muihin menoluokkiin kohdistuvaa kielteistä vaikutusta. Vaikutustenarvioinnissa todettiin myös, että jos uudelleenjakomekanismi todella toteutetaan, se voitaisiin kohdentaa huomattavasti paremmin alhaisempien tulo- ja menodesiilien tarpeisiin. Tämä mahdollistaisi suuremman korvauksen ja tuen niille kotitalouksille, jotka tarvitsevat hiilen hinnoittelusta saatavia tuloja. Tätä analyysiä tarkennetaan päästökauppadirektiivin muuttamista koskevaan ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa, joka liittyy Fit for 55 -pakettiin. Siinä keskitytään erityisesti rakennusten ja tieliikenteen päästökaupan käyttöönottoon ja analysoidaan sen sosiaalisia vaikutuksia erityisesti pienituloisiin ja haavoittuviin kotitalouksiin. Siinä jaotellaan kotitalouksien energiamenot polttoainekustannuksiin ja investointien pääomakustannuksiin sekä tärkeimpien kotitalouksien tuloryhmien ja jäsenvaltioiden tuloryhmien mukaan. Asuinrakennusinvestointien odotetaan kasvavan unionissa Fit for 55 -paketin seurauksena 0,4–0,7 prosenttiyksikköä perusskenaarioon verrattuna vuoteen 2030 mennessä. Hiilen hintalähtöisemmässä politiikassa investointimenot kasvavat vähemmän kuin tasapainoisemmassa politiikkayhdistelmässä. Kustannustehokkaassa politiikkayhdistelmässä matalatuloisten kotitalouksien investointimenojen kasvu olisi kaikissa jäsenvaltioiden tuloryhmissä yli kaksinkertainen keskimääräiseen kotitalouteen verrattuna. Kasvu on selvästi unionin keskiarvoa suurempi niissä jäsenvaltioissa, joiden BKT asukasta kohden on alle 60 prosenttia unionin keskiarvosta. Tämä osoittaa rahoituksen saatavuuden merkityksen asuntokannan perusparantamisessa ja energiatehokkaiden laitteiden hankinnassa erityisesti alemman tulotason jäsenvaltioissa. Päästökauppadirektiivin tarkistamista koskevassa vaikutustenarvioinnissa todettiin, että rakennusten päästökauppa ei vaikuta kotitalouksiin tasapuolisesti, mutta sillä olisi todennäköisesti regressiivinen vaikutus käytettävissä oleviin tuloihin, sillä pienituloiset kotitaloudet käyttävät yleensä suuremman osan tuloistaan lämmitykseen. Lisäksi yhdenmukaistetun hiilen hinnan käyttöönoton vaikutus jäsenvaltioiden kuluttajahintoihin vaihtelee hyvin paljon riippuen kyseisten polttoaineiden nykyisestä verotasosta, koska fossiilisten polttoaineiden hinnat ennen veroja vastaavat osapuilleen toisiaan. Polttoaineiden kokonaismenot prosenttiosuutena tuloista pysyvät kuitenkin keskimäärin lähes ennallaan. Tämä tarkoittaa sitä, että polttoainemenoissa voidaan saavuttaa säästöjä hinnankorotuksista huolimatta edellyttäen, että toteutetaan kustannustehokkaita investointeja. Jos nämä investoinnit toteutuvat, alemman tulotason kotitaloudet ovat keskimäärin paremmassa asemassa kuin keskituloiset kotitaloudet. Alhaisen tulotason jäsenvaltioiden ryhmässä polttoainemenojen osuus kotitalouksien kulutusmenoista kasvaa kaikissa tuloryhmissä ja voimakkaammin pienituloisissa kotitalouksissa. Jos tarvittaviin energiatehokkuuteen, kunnostamiseen ja uusiutuvaan energiaan tehtäviin investointeihin ryhdytään, polttoaineiden hinnannousuun liittyvä haaste on edelleen vähäinen ja kohdistuu alhaisen tulotason jäsenvaltioiden pienituloisiin kotitalouksiin. Tieliikenteen osalta kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa ja vuoteen 2030 ulottuvaan ilmastotavoitesuunnitelmaan liittyvässä vaikutustenarvioinnissa on todettu, että investoinnit, joilla pyritään lisäämään päästöttömien ja vähäpäästöisten ajoneuvojen kysyntää ja nopeuttamaan lataus- ja tankkausinfrastruktuurin käyttöönottoa, ovat keskeisessä asemassa pyrittäessä saavuttamaan tavoite vähentää merkittävästi maantieliikenteen hiilidioksidipäästöjä vuoteen 2030 mennessä. Päästökauppadirektiivin tarkistamista koskevaan ehdotukseen liitetyssä vaikutustenarvioinnissa todetaan, että tieliikenteen päästökaupan vaikutukset kotitalouksiin ovat vaihtelevia. Liikennemenojen osuus on yleensä suurin kotitalouksien tuloluokkien ala- ja keskiosissa (koska pienituloisimmilla kotitalouksilla ei ole käytössään yksityisiä ajoneuvoja). Vaikutustenarvioinnissa todetaan kuitenkin myös, että vaikka hiilen hinnoittelu lisää kuluttajien energiakustannuksia, se nostaa samalla tuloja, joita voidaan käyttää uudelleeninvestointeihin, ilmastotoimien edistämiseen ja hiilen hinnoittelun sosiaalisiin tai jakaumavaikutuksiin puuttumiseen. Kyseisen päästökauppajärjestelmän mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saatavat tulot voidaan käyttää erilaisten uudelleenjakomekanismien kautta korvauksena kuluttajille, energiatehokkuuteen tai uusiutuviin energialähteisiin tehtävien investointien tukemiseen tai muihin vaihtoehtoihin. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen EU:n päästökauppalainsäädännössä on johdonmukaisesti suosittu lähestymistapoja, joilla minimoidaan sekä talouden toimijoille että viranomaisille aiheutuva sääntelyrasite.

Parempaa sääntelyä koskevan komission sitoumuksen mukaisesti tämä ehdotus on laadittu ottaen huomioon sidosryhmien kannanotot (ks. myös asiantuntemuksen keruuta ja käyttöä koskeva jakso). Hallinnollisten lisätoimien minimoimiseksi on ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmat toimitettava yhdessä voimassa olevien kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisen kanssa. Kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa on jo yksityiskohtainen katsaus rahaston painopisteenä oleviin energiaköyhyysongelmiin. Vastaavasti rakennusten perusparantamista, kestävää liikennettä ja tieliikenteen hiilivapaaseen talouteen siirtymistä koskevia hankkeita on jo käsitelty laajasti kansallisissa elpymis- ja palautumissuunnitelmissa. Tarvittava hallinnollinen lisätyö lankeaisi pääasiassa viranomaisille, kun taas viimekätisiä hyötyjä koituisi kotitalouksille, mikroyrityksille ja liikenteen käyttäjille. Tulo- ja työllisyysmahdollisuudet hyödyttäisivät paikallisia, usein pieniä ja keskisuuria yrityksiä. •Perusoikeudet Ehdotuksella on myönteinen vaikutus unionin perusoikeuksien säilyttämiseen ja kehittämiseen sekä osallisuuden ja syrjimättömyyden periaatteisiin olettaen, että jäsenvaltiot pyytävät ja saavat tukea asiaan liittyvillä aloilla, joita voidaan rahoittaa rahastosta. Hiilen hinnoittelu vaikuttaa erityisesti naisiin, sillä heidän osuutensa yksinhuoltajaperheistä on 85 prosenttia. Yksinhuoltajaperheissä lasten köyhyysriski on erityisen suuri. Sukupuolten tasa-arvo ja yhtäläiset mahdollisuudet kaikille sekä näiden tavoitteiden valtavirtaistaminen on otettava huomioon, ja niitä on edistettävä koko rahaston toiminnan ajan. Lisäksi 87 miljoonaa eurooppalaista, joilla on jonkinlainen vamma, asuu yksityistalouksissa, ja heillä on merkittävä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski (28,5 prosenttia verrattuna 18,6 prosenttiin muista unionissa asukkaista vuonna 2019). 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Rahaston kokonaismäärärahat kaudella 2025–2032 ovat 72,2 miljardia euroa käypinä hintoina. Komissio aikoo piakkoin ehdottaa asetuksen kohdennettua muutosta vuosien 2021–2027 monivuotiseen rahoituskehykseen, jotta siihen voidaan sisällyttää 23,7 miljardin euron lisämenot kaudella 2025–2027. Menot olisi jaettava etupainotteisesti ennen uuden päästökauppajärjestelmän sujuvaa käyttöönottoa ja sen tueksi. Kaudelle 2028–2032 varattu 48,5 miljardin euron määrä riippuu siitä, onko käytettävissä varoja SEUT-sopimuksen 312 artiklassa tarkoitetun sovellettavan monivuotisen rahoituskehyksen vuotuisiin enimmäismääriin nähden. Komissio tekee tätä koskevan ehdotuksen ennen 1. heinäkuuta 2025. Rahaston rahoituspuitteiden olisi periaatteessa vastattava 25:tä prosenttia odotetuista tuloista, jotka aiheutuvat rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä päästökauppadirektiivin soveltamisalaan, kun otetaan huomioon niiden suora yhteys uuteen päästökauppajärjestelmään. Omia varoja koskevan päätöksen muuttamista koskevassa ehdotuksessa esitetään, miten jäsenvaltioiden olisi asetettava tarvittavat tulot unionin talousarvion käyttöön omina varoina. Rahasto rahoitetaan näin ollen kaudella 2025–2032 unionin talousarvion omista varoista, joihin sisältyvät vuodesta 2026 alkaen rakennusten ja tieliikenteen päästökaupasta saatavat tulot, kuten komission lähiaikoina esittämässä omia varoja koskevaan päätökseen tehdyssä muutoksessa esitetään. Rahastoa olisi sovellettava vuotta ennen hiilen hinnan käyttöönottoa uudessa päästökauppajärjestelmässä. Talousarviositoumusten vuotuinen jakautuminen on mukautettava rahaston tavoitteen mukaisesti. Tuloksena on etupainotteinen profiili, joka vastaa rahaston tavoitteita lieventää päästökauppadirektiivin laajennetun soveltamisalan vaikutuksia haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin. Pidennyksen vaikutusten ennakoimiseksi on jo vuonna 2025 saatavilla jonkin verran tukea. Talousarviositoumukset jaetaan vuotuisiin eriin, jotka jakautuvat kahdelle monivuotiselle ajanjaksolle 2025–2027 ja 2028–2032, jotka vastaavat nykyistä ja seuraavaa monivuotista rahoituskehystä. Jaossa noudatetaan jäsenvaltion ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelman hyväksymisestä tehtyyn komission päätökseen sisältyvien välitavoitteiden ja tavoitteiden täytäntöönpanolle asetettua alustavaa aikataulua. Jäsenvaltiolle myönnettävät tukimäärärahat maksetaan, kun jäsenvaltion hyväksytyssä ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmassa esitetyt sovitut välitavoitteet ja tavoitteet on saavutettu, käytettävissä olevien varojen rajoissa. Maksut suoritetaan sen päätöksen perusteella, jolla hyväksytään tukimäärärahojen maksaminen. Jotta helpotettaisiin tuettujen toimenpiteiden ja investointien oikea-aikaista toteuttamista, välitavoitteiden ja tavoitteiden suunnittelun odotetaan noudattavan tiiviisti vuotuisten talousarviositoumusten aikataulua ja tukevan rahaston nopeaa käyttöastetta. Loppumaksut suoritetaan vuonna 2032 kaikkien välitavoitteiden ja tavoitteiden saavuttamisen määräajan mukaisesti. Rahastosta kullekin jäsenvaltiolle myönnettävien tukimäärärahojen enimmäismäärä lasketaan asetuksen liitteessä I esitetyn kaavan mukaisesti. Kunkin jäsenvaltion osuus ja määrä rahaston kokonaismäärärahoista esitetään liitteessä II. Kukin jäsenvaltio voi esittää pyynnön, joka vastaa sen enimmäistukimäärärahojen osuutta oman suunnitelmansa täytäntöönpanemiseksi. Jäsenvaltiokohtaiset enimmäistukimäärärahat on otettava huomioon tämän asetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen hallinnollisten tukimenojen vähentämisen jälkeen. Asianomaiset määrät vähennetään yksittäisistä tukimäärärahoista määräsuhteessa. Jäsenvaltioiden olisi rahoitettava vähintään 50 prosenttia ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien kokonaiskustannuksista. Niiden on käytettävä osa odotetuista tuloistaan, jotka aiheutuvat rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä päästökauppadirektiivin soveltamisalaan tässä tarkoituksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rahaston perustamista vuonna 2025. Lisätietoja talousarviovaikutuksista sekä tarvittavista henkilöstö- ja hallintoresursseista esitetään tämän ehdotuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

Rahaston toiminnan tuloksellisuuden seuraamiseksi perustetaan järjestelmä maksujen rahastosta hakemista ja suorittamista varten. Jäsenvaltioiden olisi laadittava ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmansa, joissa vahvistetaan rahoitettavat toimenpiteet ja investoinnit, niiden odotetut kustannukset sekä välitavoitteet ja tavoitteet niiden saavuttamiseksi. Komissio arvioi kyseiset suunnitelmat ja voi hyväksyä ne vasta, kun niiden merkityksellisyydestä, vaikuttavuudesta, tehokkuudesta ja johdonmukaisuudesta on tehty myönteinen arvio. Tukimäärärahat maksetaan sen jälkeen, kun on saavutettu välitavoitteet ja tavoitteet, joista on sovittu asianomaisen jäsenvaltion ja joista on tehty komission täytäntöönpanopäätöksellä sitovia. Toimittamisen aikataulu ja edistymisraportointisyklit ovat yhdenmukaisia hallintoasetuksen mukaisesti toimitettujen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivitysten kanssa. Tätä varten jäsenvaltiot voivat kerran tai kahdesti vuodessa pyytää rahastosta maksettavaa maksua, johon olisi liitettävä todisteet saavutetuista välitavoitteista ja tavoitteista. Jäsenvaltioiden olisi raportoitava komissiolle ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmiensa mukaisten toimenpiteiden ja investointien toteuttamisen edistymisestä kahden vuoden välein hallintoasetuksen mukaisessa kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmiensa täytäntöönpanossa saavutetusta edistyksestä. Rahaston vaikuttavuuden, tehokkuuden, merkityksellisyyden ja johdonmukaisuuden arvioimiseksi tehdään arviointi ja jälkiarviointi. Komissio liittää arviointiin tarvittaessa ehdotuksen asetuksen tarkistamiseksi. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Perustetaan kaudeksi 2025–2032 sosiaalinen ilmastorahasto, jonka tehtävänä on käsitellä rakennusten ja tieliikenteen päästökaupasta aiheutuvia sosiaalisia vaikutuksia (1 artikla). Rahaston varoja olisi annettava jäsenvaltioille tilapäisen tulotuen tarjoamiseksi ja niiden toimenpiteiden ja investointien tukemiseksi, joilla pyritään vähentämään riippuvuutta fossiilisista polttoaineista parantamalla rakennusten energiatehokkuutta, siirtymällä rakennusten lämmityksessä ja jäähdytyksessä muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin, mihin kuuluu myös uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi, sekä parantamalla päästöttömän ja vähäpäästöisen liikkuvuuden ja liikenteen saatavuutta haavoittuvien kotitalouksien, haavoittuvien mikroyritysten ja haavoittuvien liikenteen käyttäjien hyväksi. Kunkin jäsenvaltion olisi laadittava oma ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmansa (3 artikla). Suunnitelma on toimitettava yhdessä kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivityksen kanssa hallintoasetuksessa säädetyn menettelyn ja aikataulun mukaisesti, jolloin virallinen toimitus on määrä toimittaa kesäkuun 2024 loppuun mennessä. Asetuksessa vahvistetaan ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien sisältö (4 artikla) ja luetellaan tukikelpoiset (6 artikla) ja muut kuin tukikelpoiset (7 artikla) toimet. Rahastosta olisi tuettava toimia, jotka noudattavat täysimääräisesti unionin ilmasto- ja ympäristönormeja ja prioriteetteja sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitettua ”ei merkittävää haittaa” -periaatetta (5 artikla). Rahaston rahoituspuitteet ovat 23,7 miljardia euroa vuosina 2025–2027 ja 48,5 miljardia euroa vuosina 2028–2032 (9 artikla), mikä vastaa periaatteessa 25:tä prosenttia odotetuista tuloista, jotka kertyvät rakennusten ja tieliikenteen päästökauppaan sisältyvästä päästöoikeuksien huutokaupasta. Rahaston varat jaetaan 13 artiklan sekä liitteiden I ja II mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi osallistuttava vähintään 50 prosenttiin suunnitelman arvioiduista kokonaiskustannuksista. Tätä varten niiden olisi muun muassa käytettävä päästökaupan piiriin kuuluvien päästöoikeuksien huutokaupasta saadut tulot kahdella uudella alalla (14 artikla). Komissio arvioi jäsenvaltioiden suunnitelmien merkityksellisyyttä, vaikuttavuutta, tehokkuutta ja johdonmukaisuutta (15 artikla). Myönteisen arvion perusteella komissio antaa täytäntöönpanopäätöksen (16 artikla). Muussa tapauksessa se voi hylätä ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelman, jolloin asianomainen jäsenvaltio voi toimittaa suunnitelman päivityksen. Täytäntöönpanovaiheessa jäsenvaltiot voivat pyytää ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmansa perusteltua muutosta, jos sen välitavoitteet ja tavoitteet eivät ole enää osittain tai kokonaan saavutettavissa objektiivisten olosuhteiden vuoksi (17 artikla). Jäsenvaltioiden olisi arvioitava ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmansa asianmukaisuutta ottaen huomioon päästökauppajärjestelmän todelliset vaikutukset rakennuksiin ja tieliikenteeseen. Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelman myönteisen arvion perusteella komissio tekee asianomaisen jäsenvaltion kanssa sopimuksen (18 artikla) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) 2018/1046, jäljempänä ’ varainhoitoasetus’, tarkoitetun yksittäisen oikeudellisen sitoumuksen tekemiseksi. Rahastosta jäsenvaltioille myönnettävät tukimäärärahat maksetaan sen jälkeen, kun ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmissa esitetyt sovitut välitavoitteet ja tavoitteet on saavutettu. Tukimäärärahoja koskevien sopimusten maksamista, keskeyttämistä ja päättämistä koskevat konkreettiset säännöt on vahvistettu (19 artikla). Asetus sisältää tarvittavat säännökset, joilla turvataan rahaston yhteys unionin taloudellisten etujen suojaamiseen (20 artikla). Ehdotukseen sisältyy konkreettisia säännöksiä, joilla varmistetaan vankka koordinointi-, viestintä- ja seurantajärjestelmä (21, 22 ja 23 artikla). Komissio vahvistaa delegoiduissa säädöksissä edistymisen raportointia sekä seurantaa ja arviointia varten yhteiset indikaattorit. Arvioinnissa tarkastellaan rahaston vaikuttavuutta, tehokkuutta, merkityksellisyyttä ja johdonmukaisuutta. Rahaston rahoituspuitteiden suuruutta arvioidaan ottaen huomioon huutokaupasta saadut tulot, jotka saadaan päästöoikeuksien huutokaupasta rakennusten ja tieliikenteen päästökauppajärjestelmässä päästökauppadirektiivin mukaisesti. Komissio liittää arviointiin tarvittaessa ehdotuksen asetuksen tarkistamiseksi (24 artikla). Sen varmistamiseksi, että rahastoa käytetään vain, jos rakennusten ja tieliikenteen päästökauppajärjestelmä pannaan tosiasiallisesti täytäntöön, asetusta sovelletaan siitä päivästä alkaen, jona jäsenvaltioiden on saatettava rakennusten ja tieliikenteen päästökauppadirektiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään (26 artikla). Lisäksi jäsenvaltiot voivat hakea rahastosta maksuja aikaisintaan sitä vuotta edeltävänä vuonna, jona huutokaupat uudessa päästökaupassa alkavat (18 artiklan 1 kohta).



2021/0206 (COD) Ehdotus

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sosiaalisen ilmastorahaston perustamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 192 artiklan 1 kohdan ja 194 artiklan 1 kohdan c alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun säädösehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat osapuolia Pariisin sopimuksessa, joka allekirjoitettiin joulukuussa 2015 ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen, jäljempänä ’Pariisin sopimus’, nojalla ja joka tuli voimaan marraskuussa 2016. Kyseisen sopimuksen mukaan osapuolet sitoutuvat rajoittamaan maapallon keskilämpötilan nousun selvästi alle kahteen celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna ja jatkamaan toimia lämpötilan nousun rajoittamiseksi 1,5 celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna. (2)Komission tiedonannossa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta esitetään uusi kasvustrategia, jonka tavoitteena on muuttaa unioni kestäväksi, oikeudenmukaisemmaksi ja vauraammaksi yhteiskunnaksi, jonka talous on moderni, resurssitehokas ja kilpailukykyinen, jossa kasvihuonekaasujen nettopäästöjä ei enää synny vuonna 2050 ja jossa talouskasvu irrotetaan resurssien käytöstä. Komissio ehdottaa myös unionin luonnonpääoman suojelua, säilyttämistä ja parantamista sekä kansalaisten terveyden ja hyvinvoinnin suojelemista ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja vaikutuksilta. Lopuksi komissio katsoo, että siirtymän olisi oltava oikeudenmukainen ja osallistava siten, että ketään ei jätetä jälkeen. (3)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1119 vahvistetaan koko talouden ilmastoneutraaliustavoite vuoteen 2050 mennessä. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan unionin sitova sitoumus päästöjen vähentämiseen. Unionin olisi vuoteen 2030 mennessä vähennettävä kasvihuonekaasupäästöjään siten, että vähennys on kasvihuonekaasujen poistumien vähentämisen jälkeen vähintään 55 prosenttia vuoden 1990 tasosta. Kaikkien talouden alojen olisi osallistuttava tämän tavoitteen saavuttamiseen. (4)Eurooppa-neuvosto vahvisti tämän tavoitteen 11 päivänä joulukuuta 2020 ja painotti samalla oikeudenmukaisuuteen ja solidaarisuuteen liittyvien näkökohtien merkitystä ja sitä, että ketään ei jätetä jälkeen. Eurooppa-neuvosto vahvisti uudelleen 25 päivänä toukokuuta 2021 nämä päätelmät ja pyysi komissiota esittämään pikaisesti lainsäädäntöpakettinsa sekä perusteelliset arviot ympäristöön liittyvistä, taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista jäsenvaltioissa. (5)Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteen 20 mukaan ”jokaisella on oikeus laadukkaisiin peruspalveluihin, joita ovat esimerkiksi vesihuolto-, puhtaanapito-, energia-, liikenne- ja rahoituspalvelut sekä digitaalinen tietoliikenne. Tällaisten palvelujen saatavuuteen on tarjottava tukea niitä tarvitseville.” (6)Toukokuun 8 päivänä 2021 annetussa Porton julistuksessa vahvistettiin Eurooppa-neuvoston aikomus päättäväisesti edelleen syventää Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin täytäntöönpanoa EU:n tasolla ja kansallisesti ottaen asianmukaisesti huomioon kunkin tahon toimivaltuudet sekä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet. (7)Ilmastoneutraaliutta koskevien sitoumusten täytäntöönpanemiseksi unionin ilmasto- ja energialainsäädäntöä on tarkistettu ja muutettu kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen nopeuttamiseksi. (8)Näillä muutoksilla on erilaisia taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia talouden eri aloihin, kansalaisiin ja jäsenvaltioihin. Erityisesti rakennusten ja tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöjen sisällyttämällä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan olisi annettava taloudellinen lisäkannustin investoida fossiilisten polttoaineiden kulutuksen vähentämiseen ja siten nopeuttaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä. Yhdessä muiden toimenpiteiden kanssa tämän pitäisi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vähentää rakennusten ja tieliikenteen kustannuksia ja tarjota uusia mahdollisuuksia työpaikkojen luomiseen ja investointeihin. (9)Näiden investointien rahoittamiseen tarvitaan kuitenkin resursseja. Ennen niiden toteuttamista kotitalouksien ja liikenteen käyttäjien maksamat lämmitys-, jäähdytys- ja ruoanlaittokustannukset sekä tieliikenteestä aiheutuvat kustannukset todennäköisesti kasvavat, kun polttoaineiden toimittajat, joille on asetettu rakennusten ja tieliikenteen alan päästökauppavelvoitteita, siirtävät hiilidioksidikustannukset kuluttajille. (10)Fossiilisten polttoaineiden hinnannousu voi vaikuttaa suhteettomasti haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin, jotka käyttävät muita suuremman osan tuloistaan energiaan ja liikenteeseen, joilla ei ole tietyillä alueilla mahdollisuutta käyttää vaihtoehtoisia, kohtuuhintaisia liikkuvuus- ja liikenneratkaisuja ja joilla ei ehkä ole taloudellisia valmiuksia investoida fossiilisten polttoaineiden kulutuksen vähentämiseen.

(11)Sen vuoksi osa tuloista, jotka saadaan rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan, olisi käytettävä kyseisestä sisällyttämisestä aiheutuvien sosiaalisten vaikutusten käsittelyyn, jotta siirtymä olisi oikeudenmukainen ja osallistava ja että ketään ei jätetä jälkeen. (12)Tämä on vieläkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon nykyiset energiaköyhyyden tasot. Energiaköyhyys on tilanne, jossa kotitalouksilla ei ole mahdollisuutta hankkia keskeisiä energiapalveluja, kuten jäähdytystä, kun lämpötilat nousevat, ja lämmitystä. Vuonna 2019 EU:n laajuisessa tutkimuksessa noin 34 miljoonaa eurooppalaista ilmoitti, että he eivät voineet pitää kotiaan riittävän lämpimänä vuonna 2018, ja 6,9 prosenttia unionin väestöstä totesi, ettei heillä ole varaa lämmittää kotiaan riittävästi. Energiaköyhyyden seurantakeskus arvioi, että yli 50 miljoonaa Euroopan unionin kotitaloutta kärsii energiaköyhyydestä. Energiaköyhyys on näin ollen suuri haaste unionille. Vaikka sosiaalisella hinnoittelulla tai suoralla tulotuella voidaan tarjota välitöntä apua energiaköyhyydestä kärsiville kotitalouksille, vain kohdennetuilla rakenteellisilla toimenpiteillä, erityisesti energiaparannuksilla, voidaan tarjota kestäviä ratkaisuja. (13)Sen vuoksi olisi perustettava sosiaalinen ilmastorahasto, jäljempänä ’rahasto’, josta myönnetään varoja jäsenvaltioille niiden politiikkojen tukemiseksi, joilla puututaan rakennusten ja tieliikenteen päästökaupan sosiaalisiin vaikutuksiin haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin. Tähän olisi päästävä erityisesti tilapäisellä tulotuella sekä toimenpiteillä ja investoinneilla, joiden tarkoituksena on vähentää riippuvuutta fossiilisista polttoaineista parantamalla rakennusten energiatehokkuutta, siirtymällä rakennusten lämmityksessä ja jäähdytyksessä muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin, mihin kuuluu myös uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi, sekä parantamalla päästöttömän ja vähäpäästöisen liikkuvuuden ja liikenteen saatavuutta haavoittuvien kotitalouksien, haavoittuvien mikroyritysten ja haavoittuvien liikenteen käyttäjien hyväksi. (14)Tätä varten kunkin jäsenvaltion olisi toimitettava komissiolle ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelma, jäljempänä ’suunnitelma’. Näillä suunnitelmilla olisi pyrittävä kahteen tavoitteeseen. Ensinnäkin niiden olisi tarjottava haavoittuville kotitalouksille, haavoittuville mikroyrityksille ja haavoittuville liikenteen käyttäjille tarvittavat resurssit rahoittaa ja toteuttaa investoinnit energiatehokkuuteen, muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin siirtymiseen lämmityksessä ja jäähdytyksessä, päästöttömiin ja vähäpäästöisiin ajoneuvoihin ja liikkuvuuteen. Toiseksi niiden olisi lievennettävä fossiilisten polttoaineiden hinnannousun vaikutuksia kaikkein haavoittuvimpiin ja siten estettävä energia- ja liikenneköyhyys siirtymäkaudella, kunnes tällaiset investoinnit on toteutettu. Suunnitelmiin olisi sisällytettävä omana osuutenaan investoinnit, joilla edistetään pitkän aikavälin ratkaisuna vähentämistä riippuvuutta fossiilisista polttoaineista. Niissä voitaisiin myös harkita muita toimenpiteitä, kuten väliaikaista suoraa tulotukea kielteisten tulovaikutusten lieventämiseksi lyhyemmällä aikavälillä. (15)Jäsenvaltioilla on yhteistyössä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa parhaat edellytykset suunnitella ja toteuttaa suunnitelmia, jotka on mukautettu ja kohdennettu niiden paikallisiin, alueellisiin ja kansallisiin olosuhteisiin, kuten asianomaisilla aloilla noudatettaviin politiikkoihin ja muiden asiaankuuluvien EU:n varojen suunniteltuun käyttöön. Näin voidaan parhaiten kunnioittaa tilanteiden laajaa moninaisuutta, paikallis- ja aluehallinnon erityistietämystä, tutkimusta ja innovointia, työmarkkinasuhteita ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun rakenteita sekä kansallisia perinteitä ja edistää haavoittuvassa asemassa oleville annettavan yleisen tuen vaikuttavuutta ja tehokkuutta. (16)Oikeudenmukaisen ilmastoneutraaliuteen siirtymisen kannalta keskeistä on varmistaa, että toimenpiteet ja investoinnit kohdennetaan erityisesti energiaköyhiin tai haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä edistävillä tukitoimenpiteillä olisi autettava jäsenvaltioita puuttumaan rakennusten ja tieliikenteen alojen päästökaupasta aiheutuviin sosiaalisiin vaikutuksiin . (17)Koska näillä investoinneilla on vaikutusta kustannusten ja päästöjen vähentämiseen, hyvin kohdennettu suora tulotuki kaikkein haavoittuvimmille auttaisi oikeudenmukaista siirtymää. Tällainen tuki olisi katsottava väliaikaiseksi toimenpiteeksi, jolla tuetaan hiilestä irtautumista asunto- ja liikennealoilla. Se ei olisi pysyvää, koska siinä ei puututa energia- ja liikenneköyhyyden perimmäisiin syihin. Tällaisen tuen olisi koskettava ainoastaan välittömiä vaikutuksia, joita aiheutuu rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan, ei sähkö- tai lämmityskustannuksia, jotka liittyvät sähkön ja lämmön tuotannon sisällyttämiseen kyseisen direktiivin soveltamisalaan. Tällaisen suoran tulotuen saamisen olisi oltava ajallisesti rajoitettua. (18)Kun otetaan huomioon ilmastonmuutoksen torjumisen merkitys Pariisin sopimuksen sitoumusten mukaisesti ja sitoutuminen Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteisiin, tämän asetuksen mukaisilla toimilla olisi edistettävä sen tavoitteen saavuttamista, että 30 prosenttia kaikista vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen menoista olisi käytettävä ilmastotavoitteiden valtavirtaistamiseen, ja niillä olisi edistettävä tavoitetta osoittaa 10 prosenttia vuotuisista menoista luonnon monimuotoisuutta koskeviin tavoitteisiin vuosina 2026 ja 2027 ottaen samalla huomioon ilmasto- ja biodiversiteettitavoitteiden päällekkäisyydet. Tätä varten olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/1060 liitteessä II esitettyä menetelmää rahaston menojen merkitsemiseksi. Rahastosta olisi tuettava toimia, jotka noudattavat täysimääräisesti unionin ilmasto- ja ympäristönormeja ja -painopisteitä ja ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitetun "ei merkittävää haittaa" -periaatteen mukaisia. Suunnitelmiin olisi sisällytettävä ainoastaan tällaiset toimenpiteet ja investoinnit. Suorilla tulotukitoimenpiteillä olisi pääsääntöisesti katsottava olevan merkityksetön ennakoitavissa oleva vaikutus ympäristötavoitteisiin, joten niiden olisi katsottava olevan "ei merkittävää haittaa" -periaatteen periaatteen mukaisia. Komissio aikoo antaa jäsenvaltioille teknisiä ohjeita hyvissä ajoin ennen suunnitelmien laatimista. Ohjeissa selitetään, miten toimenpiteiden ja investointien on oltava asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitetun merkittävän haitan välttämisen periaatteen mukaisia. Komissio aikoo esittää vuonna 2021 ehdotuksen neuvoston suositukseksi siitä, miten vihreän siirtymän sosiaalisia näkökohtia olisi käsiteltävä. (19)Hiilen hinnoittelu vaikuttaa erityisesti naisiin, sillä heidän osuutensa yksinhuoltajaperheistä on 85 prosenttia. Yksinhuoltajaperheillä on erityisen suuri lasten köyhyysriski. Sukupuolten tasa-arvo ja yhtäläiset mahdollisuudet kaikille, näiden tavoitteiden valtavirtaistaminen sekä vammaisten henkilöiden esteettömyyttä koskevat kysymykset olisi otettava huomioon ja niitä olisi edistettävä suunnitelmien valmistelun ja täytäntöönpanon kaikissa vaiheissa sen varmistamiseksi, että ketään ei jätetä jälkeen. (20)Jäsenvaltioiden olisi toimitettava suunnitelmansa sekä yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmiensa päivitys Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1999 14 artiklan mukaisesti. Suunnitelmiin olisi sisällyttävä rahoitettavat toimenpiteet, niiden arvioidut kustannukset ja kansallinen rahoitusosuus. Niihin olisi sisällytettävä myös keskeiset välitavoitteet ja tavoitteet toimenpiteiden tosiasiallisen toteuttamisen arvioimiseksi. (21)Rahaston ja suunnitelmien olisi oltava johdonmukaisia suhteessa niihin uudistuksiin ja sitoumuksiin, joita jäsenvaltiot ovat suunnitelleet ja jotka ne ovat tehneet asetuksen (EU) 2018/1999 mukaisissa päivitetyissä yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä [yyyy/nnn] [Ehdotus energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2012/27/EU uudelleenlaadinnaksi] mukaisesti, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevassa toimintasuunnitelmassa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1057 Euroopan sosiaalirahasto plussan (ESR+) perustamisesta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1056 oikeudenmukaisen siirtymän rahastosta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU mukaisissa jäsenvaltioiden pitkän aikavälin peruskorjausstrategioissa. Hallinnollisen tehokkuuden varmistamiseksi suunnitelmiin sisällytettävien tietojen olisi soveltuvin osin oltava yhdenmukaisia edellä lueteltujen säädösten ja suunnitelmien kanssa. (22)Unionin olisi tuettava jäsenvaltioita taloudellisin keinoin, jotta ne voivat panna suunnitelmansa täytäntöön sosiaalisen ilmastorahaston avulla. Sosiaalisen ilmastorahaston maksujen ehdoksi olisi asetettava suunnitelmiin sisältyvien välitavoitteiden ja tavoitteiden saavuttaminen. Näin voitaisiin ottaa tehokkaasti huomioon kansalliset olosuhteet ja prioriteetit ja samalla yksinkertaistaa rahoitusta ja helpottaa sen integrointia muihin kansallisiin rahoitusohjelmiin ja samalla taata EU:n menojen vaikuttavuus ja eheys. (23)Rahaston määrärahojen olisi periaatteessa oltava oikeassa suhteessa määriin, jotka vastaavat 25:tä prosenttia odotetuista tuloista, jotka aiheutuvat rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kaudella 2026–2032. Neuvoston päätöksen (EU, Euratom) 2020/2053 mukaan jäsenvaltioiden olisi asetettava nämä tulot unionin talousarvion käyttöön omina varoina. Jäsenvaltioiden on rahoitettava 50 prosenttia suunnitelmansa kokonaiskustannuksista. Tätä tarkoitusta sekä investointeja ja toimenpiteitä varten, joilla nopeutetaan ja lievennetään vaadittua siirtymää niiden kansalaisten osalta, joihin vaikutukset kohdistuvat kielteisesti, jäsenvaltioiden olisi muun muassa käytettävä tähän tarkoitukseen direktiivin 2003/87/EY mukaisesta rakennusten ja tieliikenteen päästökaupasta odotetut tulonsa. (24)Rahastosta olisi tuettava toimenpiteitä, joissa noudatetaan unionin rahoituksen täydentävyyden periaatetta. Rahastosta ei saisi korvata toistuvia kansallisia menoja, paitsi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa. (25)Jotta voidaan varmistaa varojen tehokas ja johdonmukainen kohdentaminen ja noudattaa moitteettoman varainhoidon periaatetta, tämän asetuksen mukaisten toimien olisi oltava yhdenmukaisia käynnissä olevien unionin ohjelmien kanssa ja täydennettävä niitä siten, että vältetään päällekkäisen rahoituksen myöntäminen rahastosta ja muista unionin ohjelmista samoihin menoihin. Komission ja jäsenvaltioiden olisi etenkin varmistettava prosessin kaikissa vaiheissa tehokas koordinointi, jotta turvataan rahoituslähteiden välinen johdonmukaisuus, yhtenäisyys, täydentävyys ja synergiaedut. Tätä varten jäsenvaltioilta olisi edellytettävä asiaankuuluvien tietojen esittämistä jo myönnetystä tai suunnitellusta unionin rahoituksesta, kun ne toimittavat suunnitelmansa komissiolle. Rahastosta myönnettävän rahoitustuen olisi täydennettävä muista unionin ohjelmista ja välineistä myönnettävää tukea. Rahastosta rahoitettaviin toimenpiteisiin ja investointeihin olisi voitava saada rahoitusta muista unionin ohjelmista ja välineistä edellyttäen, että tällainen tuki ei kata samoja kustannuksia. (26)Maksut olisi suoritettava sellaisen komission päätöksen perusteella, jolla annetaan lupa rahoitusosuuden maksamiselle asianomaiselle jäsenvaltiolle. Sen vuoksi on tarpeen poiketa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 116 artiklan 2 kohdasta, jotta maksun määräaika voi alkaa päivästä, jona komissio antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tiedoksi kyseisen päätöksen, eikä päivästä, jona maksupyyntö vastaanotetaan. (27)Jotta voidaan varmistaa seurantaa ja arviointia koskevat avoimet säännöt, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yhteisten indikaattorien vahvistamista edistymistä koskevaa raportointia sekä suunnitelmien täytäntöönpanon seurantaa ja arviointia varten. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. (28)Rahaston täytäntöönpanon olisi tapahduttava moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti, mihin kuuluu petosten, veropetosten, veronkierron, lahjonnan ja eturistiriitojen tehokas ehkäiseminen ja niistä syytteeseen asettaminen. (29)Moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi ja rahaston tuloksellisuuteen perustuvan luonteen mukaisesti olisi vahvistettava erityiset säännöt talousarviositoumuksia, maksuja, rahoituksen keskeyttämistä ja takaisinperintää sekä rahoitustukea koskevien sopimusten irtisanomista varten. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että rahastosta tuettuihin toimenpiteisiin liittyvä varojen käyttö on sovellettavan unionin oikeuden ja kansallisen lainsäädännön mukaista. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaista tukea myönnetään tarvittaessa EU:n valtiontukisääntöjen mukaisesti. Niiden olisi erityisesti varmistettava, että petokset, lahjonta ja eturistiriidat ehkäistään, havaitaan ja korjataan ja että vältetään päällekkäistä rahoitusta rahastosta ja muista unionin ohjelmista. Rahoitus olisi voitava keskeyttää, tukimäärärahoja koskevat sopimukset olisi voitava irtisanoa ja rahoitusta olisi voitava vähentää ja periä takaisin, jos asianomainen jäsenvaltio ei ole pannut suunnitelmaa täytäntöön tyydyttävällä tavalla tai jos kyseessä ovat rahastosta tuettuihin toimenpiteisiin liittyvät vakavat sääntöjenvastaisuudet eli petokset, lahjonta ja eturistiriidat taikka rahoitustukea koskevien sopimusten mukaisten velvoitteiden vakava rikkominen. Olisi otettava käyttöön tarkoituksenmukaiset kuulemismenettelyt sen varmistamiseksi, että rahoituksen keskeyttämistä ja maksettujen määrien takaisinperintää sekä rahoitustukea koskevien sopimusten irtisanomista koskevassa komission päätöksessä kunnioitetaan jäsenvaltioiden oikeutta esittää huomautuksia. (30)Komission olisi varmistettava, että unionin taloudelliset edut suojataan tehokkaasti. Vaikka on pääasiallisesti jäsenvaltion vastuulla varmistaa, että rahasto pannaan täytäntöön asiaankuuluvan unionin oikeuden ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti, komission olisi voitava saada tästä jäsenvaltioilta riittävät vakuudet. Jäsenvaltioiden olisi tätä varten rahaston täytäntöönpanon yhteydessä varmistettava vaikuttavan ja tehokkaan sisäisen valvonnan järjestelmän toimivuus ja perittävä takaisin aiheettomasti maksetut tai väärin käytetyt määrät. Jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää tässä tavanomaisia kansallisia talousarviohallinnon järjestelmiään. Jäsenvaltioiden olisi sähköisen järjestelmän avulla kerättävä, tallennettava ja säilytettävä standardoitujen luokkien dataa ja tietoja, joiden avulla voidaan ehkäistä, havaita ja korjata rahastosta tuettuihin toimenpiteisiin liittyviä vakavia sääntöjenvastaisuuksia eli petoksia, lahjontaa ja eturistiriitoja. Komission olisi asetettava käyttöön tieto- ja seurantajärjestelmä, johon kuuluu myös yksi tiedonlouhinta- ja riskienpisteytysväline, vaadittujen tietoihin pääsyä ja niiden analysointia varten, ja sen käytön olisi oltava jäsenvaltioille pakollista.

(31)Komission, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF), tilintarkastustuomioistuimen ja soveltuvissa tapauksissa Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) olisi voitava käyttää tieto- ja seurantajärjestelmää toimivaltansa ja oikeuksiensa puitteissa. (32)Jäsenvaltioiden ja komission olisi saatava käsitellä henkilötietoja ainoastaan, kun se on tarpeen vastuuvapauden, tarkastuksen ja valvonnan, varojen käyttöä koskevan tiedotuksen, viestinnän ja julkisuuden varmistamiseksi rahaston täytäntöönpanotoimenpiteiden yhteydessä. Henkilötietoja olisi käsiteltävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU)2018/1725 mukaisesti riippuen siitä, kumpaa asetusta sovelletaan. (33)Asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 sekä neuvoston asetusten (EY, Euratom) N:o 2988/95, (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja (EU) 2017/1939 mukaisesti unionin taloudellisia etuja on suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, johon kuuluvat myös toimenpiteet, mukaan lukien petosten, lahjonnan ja eturistiriitojen ehkäisemiseen, havaitsemiseen, korjaamiseen ja tutkimiseen ja soveltuvin osin hallinnollisten seuraamusten määräämiseen liittyvät toimenpiteet. OLAFilla on valtuudet erityisesti asetusten (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja (EU, Euratom) N:o 883/2013 mukaisesti tehdä hallinnollisia tutkimuksia, joihin sisältyvät myös paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset, selvittääkseen, onko kyse petoksesta, lahjonnasta, eturistiriidoista tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja. EPPOlla on asetuksen (EU) 2017/1939 mukaisesti valtuudet tutkia unionin taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia, lahjontaa, eturistiriitoja ja muuta laitonta toimintaa sekä nostaa niistä syyte Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 mukaisesti. Asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 mukaisesti unionin talousarviosta rahoitusta saavien henkilöiden ja yhteisöjen on toimittava täydessä yhteistyössä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, myönnettävä komissiolle, OLAFille, tilintarkastustuomioistuimelle ja, asetuksen (EU) 2017/1939 mukaiseen tiiviimpään yhteistyöhön osallistuvien jäsenvaltioiden osalta EPPOlle, tarvittavat valtuudet ja pääsy ja varmistettava, että unionin talousarviosta rahoitettujen varojen hoitamiseen osallistuvat kolmannet osapuolet myöntävät vastaavat oikeudet. (34)Tähän asetukseen sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 322 artiklan nojalla hyväksymiä horisontaalisia varainhoitosääntöjä. Näissä asetukseen (EU, Euratom) 2018/1046 sisältyvissä säännöissä vahvistetaan erityisesti menettely, jota koskee talousarvion laatimista ja toteuttamista käyttäen avustuksia, hankintoja, palkintoja ja välillistä toteutusta, sekä säädetään taloushallinnon toimijoiden toiminnan valvonnasta. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 322 artiklan nojalla hyväksyttyihin sääntöihin sisältyy myös yleinen ehdollisuusjärjestelmä unionin talousarvion suojaamiseksi.



OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde, soveltamisala ja tavoitteet Perustetaan sosiaalinen ilmastorahasto, jäljempänä ’rahasto’. Siitä tuetaan jäsenvaltioita niiden ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien, jäljempänä ’suunnitelmat’, sisältämien toimenpiteiden ja investointien rahoittamisessa. Rahastosta tuetuilla toimenpiteillä ja investoinneilla tuotetaan hyötyjä kotitalouksille, mikroyrityksille ja liikenteen käyttäjille, jotka ovat haavoittuvassa asemassa ja joihin rakennusten ja tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöjen sisällyttäminen direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan erityisesti vaikuttaa, erityisesti energiaköyhyydestä kärsiviä kotitalouksia ja kansalaisia, joiden käytettävissä ei ole julkista liikennettä vaihtoehtona henkilöautoille (syrjäisillä alueilla ja maaseudulla). Rahaston yleisenä tavoitteena on edistää siirtymistä ilmastoneutraaliuteen puuttumalla sosiaalisiin vaikutuksiin, joita aiheutuu rakennusten ja tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöjen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan. Rahaston erityistavoitteena on tukea haavoittuvia kotitalouksia, haavoittuvia mikroyrityksiä ja haavoittuvia liikenteen käyttäjiä väliaikaisella suoralla tulotuella sekä toimenpiteillä ja investoinneilla, joilla on tarkoitus lisätä rakennusten energiatehokkuutta ja auttaa siirtymään rakennusten lämmityksessä ja jäähdytyksessä muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin, mihin kuuluu myös uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi, sekä parantamalla päästöttömän ja vähäpäästöisen liikkuvuuden ja liikenteen saatavuutta. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: (1)’rakennuksen perusparantamisella’ kaikenlaista rakennusten energiaan liittyvää perusparantamista, mukaan lukien rakennuksen vaipan eli seinien, katon ja lattian eristys, ikkunoiden uusiminen, lämmitys-, jäähdytys- ja keittolaitteiden uusiminen sekä uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian paikan päällä tapahtuvassa tuotannossa käytettävien laitteiden asentaminen; (2)’energiaköyhyydellä’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) [yyyy/nnnn] 2 artiklan [49] alakohdassa määriteltyä energiaköyhyyttä; (3)’suunnitelman arvioiduilla kokonaiskustannuksilla’ toimitettuun suunnitelmaan sisältyvien toimenpiteiden ja investointien arvioituja kokonaiskustannuksia;

(4)’tukimäärärahoilla’ rahastosta myönnettävää rahoitustukea, jota ei makseta takaisin ja joka on käytettävissä tai osoitettu jäsenvaltiolle; (5)’kotitaloudella’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/1700 2 artiklan 15 alakohdassa määriteltyä kotitaloutta; (6) ’välitavoitteella’ laadullista saavutusta, jolla mitataan edistymistä toimenpiteen tai investoinnin saavuttamisessa; (7)’tavoitteella’ määrällistä saavutusta, jolla mitataan edistymistä toimenpiteen tai investoinnin saavuttamisessa; (8)’uusiutuvista lähteistä peräisin olevalla energialla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2018/2001 2 artiklan toisen kohdan 1 alakohdassa määriteltyä uusiutuvista, muista kuin fossiilisista lähteistä peräisin olevaa energiaa; (9)’mikroyrityksellä’ yritystä, jonka palveluksessa on vähemmän kuin 10 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto tai vuositase on enintään kaksi miljoonaa euroa laskettuna komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 liitteessä I olevan 3–6 artiklan mukaisesti; (10)’liikenteen käyttäjillä’ kotitalouksia tai mikroyrityksiä, jotka käyttävät erilaisia kuljetus- ja liikkumisvaihtoehtoja; (11)’haavoittuvilla kotitalouksilla’ energiaköyhyydestä kärsiviä kotitalouksia tai kotitalouksia, mukaan lukien alemman keskitulotason kotitaloudet, joihin kohdistuu merkittävästi rakennusten sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan aiheutuvia hintavaikutuksia ja joilla ei ole varaa kunnostaa käytössään olevia rakennuksia; (12)’haavoittuvilla mikroyrityksillä’ mikroyrityksiä, joihin kohdistuu merkittävästi rakennusten sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan aiheutuvia hintavaikutuksia ja joilla ei ole varaa kunnostaa omistamaansa rakennusta; (13)’haavoittuvilla liikenteen käyttäjillä’ liikenteen käyttäjiä, myös alemman keskitulotason kotitalouksiin kuuluvia, joihin kohdistuu merkittävästi tieliikenteen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan aiheutuvia hintavaikutuksia ja joilla ei ole varaa ostaa päästöttömiä ja vähäpäästöisiä ajoneuvoja tai mahdollisuutta siirtyä vaihtoehtoisiin kestäviin liikennemuotoihin, julkinen liikenne mukaan luettuna, erityisesti maaseudulla ja syrjäisillä alueilla. II LUKU ILMASTOTOIMIEN SOSIAALISEN TUEN SUUNNITELMAT 3 artikla Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmat 1.Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelma, jäljempänä ’suunnitelma’, sekä asetuksen (EU) 2018/1999 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivitys kyseisessä artiklassa säädetyn menettelyn ja aikataulun mukaisesti. Suunnitelman on sisällettävä johdonmukainen joukko toimenpiteitä ja investointeja, joilla puututaan hiilen hinnoittelun vaikutuksiin haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin, jotta voidaan varmistaa kohtuuhintainen lämmitys, jäähdytys ja liikkuminen siten, että samalla tuetaan ja nopeutetaan unionin ilmastotavoitteiden saavuttamiseen tarvittavia toimenpiteitä. 2.Suunnitelmaan voi sisältyä kansallisia toimenpiteitä, joilla tarjotaan tilapäistä suoraa tulotukea haavoittuville kotitalouksille ja kotitalouksille, jotka ovat haavoittuvia liikenteen käyttäjiä, jotta voidaan vähentää rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan johtuvan fossiilisten polttoaineiden hinnannousun vaikutusta. 3.Suunnitelmaan on sisällyttävä kansallisia hankkeita, joilla (a)rahoitetaan toimenpiteitä ja investointeja, joilla lisätään rakennusten energiatehokkuutta, toteutetaan energiatehokkuutta parantavia toimenpiteitä, suoritetaan rakennusten perusparannuksia ja vähennetään rakennusten lämmityksen ja jäähdytyksen hiilipäästöjä, uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian integrointi mukaan lukien; (b)rahoitetaan toimenpiteitä ja investointeja, joilla lisätään päästöttömän ja vähäpäästöisen liikkumisen ja liikenteen osuutta. 4 artikla

Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien sisältö 1.Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmissa on esitettävä erityisesti seuraavat osatekijät: (a)3 artiklan mukaiset konkreettiset toimenpiteet ja investoinnit tämän kohdan c alakohdassa tarkoitettujen vaikutusten vähentämiseksi sekä selvitys siitä, miten ne aidosti edistäisivät 1 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamista jäsenvaltion asiaa koskevien politiikkojen yleisissä puitteissa; (b)konkreettiset liitännäistoimenpiteet, joita tarvitaan suunnitelman toimenpiteiden ja investointien toteuttamiseksi ja c alakohdassa tarkoitettujen vaikutusten vähentämiseksi, sekä tiedot toimenpiteiden ja investointien nykyisestä tai suunnitellusta rahoituksesta muista unionin, kansainvälisistä, julkisista tai yksityisistä lähteistä; (c)arvio hintojen nousun todennäköisistä vaikutuksista kotitalouksiin ja erityisesti energiaköyhyyden esiintyvyyteen, mikroyrityksiin ja liikenteen käyttäjiin, sekä erityisesti haavoittuvia kotitalouksia, haavoittuvia mikroyrityksiä ja haavoittuvia liikenteen käyttäjiä koskeva arvio ja määritys. Näitä vaikutuksia on analysoitava riittävällä alueellisella jaottelutasolla ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin julkisen liikenteen ja peruspalvelujen saatavuus ja niiden alueiden yksilöiminen, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten, erityisesti syrjäiset alueet ja maaseutualueet; (d)jos suunnitelma sisältää 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, perusteet tukikelpoisten lopullisten tuensaajien määrittämiseksi, kyseisten toimenpiteiden suunniteltu määräaika ja perustelut, jotka pohjautuvat määrälliseen arvioon ja laadulliseen selvitykseen siitä, miten suunnitelman toimenpiteiden odotetaan vähentävän energia- ja liikenneköyhyyttä ja kotitalouksien, mikroyritysten ja liikenteen käyttäjien haavoittuvuutta maantieliikenteen ja lämmityspolttoaineiden hintojen nousun suhteen; (e)toimenpiteiden ja investointien suunnitellut välitavoitteet, tavoitteet ja alustava toteutusaikataulu siten, että ne on saatettava päätökseen 31 päivään heinäkuuta 2032 mennessä; (f)suunnitelman arvioidut kokonaiskustannukset sekä asianmukaiset kustannusperustelut ja selvitykset siitä, miten suunnitelma on kustannustehokkuusperiaatteen mukainen ja oikeassa suhteessa suunnitelman odotettuun vaikutukseen; (g)arvioitujen kokonaiskustannusten suunniteltu kansallinen osuus, joka on laskettu 14 artiklan mukaisesti; (h)selvitys siitä, miten suunnitelmalla varmistetaan, ettei suunnitelmaan sisältyvä investointi tai toimenpide aiheuta merkittävää haittaa asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitetuille ympäristötavoitteille; komissio antaa tätä varten rahaston soveltamisalaan kuuluville jäsenvaltioille teknistä ohjausta; 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuille toimenpiteille ei tarvita selitystä; (i)järjestelyt suunnitelman tehokasta seurantaa ja toteutusta varten kyseisessä jäsenvaltiossa, erityisesti ehdotettujen välitavoitteiden ja tavoitteiden osalta, mukaan lukien toimenpiteiden ja investointien toteuttamista koskevat indikaattorit, jotka ovat tarvittaessa saatavilla Euroopan unionin tilastotoimistosta ja Euroopan energiaköyhyyden seurantakeskuksesta energiaköyhyydestä annetun komission suosituksen 2020/1563 mukaisesti; (j)suunnitelman valmistelua varten ja, jos saatavilla, tiivistelmä paikallis- ja alueviranomaisten, työmarkkinaosapuolten, kansalaisjärjestöjen, nuorisojärjestöjen ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien asetuksen (EU) 2018/1999 10 artiklan mukaisesti ja kansallisen oikeudellisen kehyksen mukaisesti toteutetusta kuulemismenettelystä ja siitä, miten sidosryhmien panos otetaan huomioon suunnitelmassa; (k)selvitys jäsenvaltion järjestelmästä, jolla ehkäistään, havaitaan ja korjataan lahjontaa, petoksia ja eturistiriitoja, kun käytetään rahastosta myönnettyjä varoja, sekä järjestelyistä, joilla pyritään välttämään rahastosta ja muista unionin ohjelmista myönnetty päällekkäinen rahoitus. 2.Suunnitelmien on oltava sopusoinnussa niiden tietojen ja sitoumusten kanssa, jotka jäsenvaltiot ovat antaneet Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin toimintasuunnitelman ja asetuksella (EU) 2021/1057 perustetun Euroopan sosiaalirahasto plussan (ESR+) perusteella, asetuksen (EU) 2021/1058 mukaisissa koheesiopolitiikan toimenpideohjelmissaan, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/241 mukaisissa elpymis- ja palautumissuunnitelmissaan, direktiivin 2010/31/EU mukaisissa pitkän aikavälin rakennusten peruskorjausstrategioissaan ja asetuksen (EU) 2018/1999 mukaisissa päivitetyissä kansallisissa energiasuunnitelmissaan. Suunnitelmien on myös oltava täydentäviä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/1056 mukaisiin oikeudenmukaisen siirtymän suunnitelmiin nähden. 3.Jäsenvaltiot voivat suunnitelmien laadinnan yhteydessä pyytää komissiota järjestämään hyvien käytäntöjen vaihtoa. Jäsenvaltiot voivat myös pyytää teknistä tukea Euroopan investointipankin kanssa vuonna 2009 tehdyllä komission sopimuksella perustetusta ELENA-välineestä tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/240 perustetusta teknisen tuen välineestä. III LUKU RAHASTOSTA MYÖNNETTÄVÄ TUKI ILMASTOTOIMIEN SOSIAALISEN TUEN SUUNNITELMIIN 5 artikla Rahastoa ja tukikelpoisuutta koskevat periaatteet 1.Rahastosta annetaan jäsenvaltioille taloudellista tukea niiden suunnitelmissa esitettyjen toimenpiteiden ja investointien rahoittamiseksi.

2.Tuen maksamisen ehtona on, että suunnitelmissa vahvistetut toimenpiteitä ja investointeja koskevat välitavoitteet ja tavoitteet saavutetaan. Näiden välitavoitteiden ja tavoitteiden on oltava yhteensopivia unionin ilmastotavoitteiden kanssa, ja niiden on katettava erityisesti seuraavat: (a)energiatehokkuus; (b)rakennusten perusparannukset; (c)päästötön ja vähäpäästöinen liikkuminen ja liikenne; (d)kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen; (e)haavoittuvien kotitalouksien, erityisesti energiaköyhyydestä kärsivien kotitalouksien, haavoittuvien mikroyritysten ja haavoittuvien liikenteen käyttäjien määrän vähentäminen, myös maaseudulla ja syrjäisillä alueilla. 3.Rahastosta tuetaan ainoastaan toimenpiteitä ja investointeja, joissa noudatetaan asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitettua ”ei merkittävää haittaa” -periaatetta. 6 artikla Toimenpiteet ja investoinnit, jotka voi sisällyttää ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien arvioituihin kokonaiskustannuksiin 1.Jäsenvaltiot voivat sisällyttää sellaisten toimenpiteiden kustannukset, joilla tarjotaan tilapäistä suoraa tulotukea tieliikenteen ja lämmityspolttoaineiden hintojen noususta selviämiseen haavoittuville kotitalouksille ja sellaisille haavoittuville kotitalouksille, jotka ovat liikenteen käyttäjiä. Tällaista tukea on vähennettävä ajan mittaan, ja sen on rajoituttava rakennusten ja tieliikenteen päästökaupan välittömiin vaikutuksiin. Oikeus tällaiseen suoraan tulotukeen lakkaa 4 artiklan 1 kohdan d alakohdassa vahvistetussa määräajassa. 2.Jäsenvaltiot voivat sisällyttää seuraavien toimenpiteiden ja investointien kustannukset suunnitelmien arvioituihin kokonaiskustannuksiin edellyttäen, että tällaiset toimenpiteet tai investoinnit hyödyttävät ensisijaisesti haavoittuvia kotitalouksia, haavoittuvia mikroyrityksiä tai haavoittuvia liikenteen käyttäjiä ja niillä on määrä (a)tukea rakennusten perusparantamista erityisesti niiden osalta, joiden käytössä on energiatehokkuudeltaan kaikkein heikoimpia rakennuksia, muun muassa tarjoamalla taloudellista tukea tai verokannustimia, kuten mahdollisuutta vähentää perusparannuskustannuksia vuokrasta, riippumatta siitä, kuka asianomaiset rakennukset omistaa; (b)edistää rakennusten lämmityksen ja jäähdytyksen sekä ruoanlaiton irrottamista hiilestä, myös sähköistämisen avulla, ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointia, jolla edistetään energiansäästöjen saavuttamista; (c)tukea julkisia ja yksityisiä tahoja sellaisten kohtuuhintaisten energiatehokkuutta parantavien perusparannusratkaisujen ja asianmukaisten rahoitusvälineiden kehittämisessä ja tarjoamisessa, jotka ovat rahaston sosiaalisten tavoitteiden mukaisia; (d)tarjota saataville päästöttömiä ja vähäpäästöisiä ajoneuvoja ja polkupyöriä sekä taloudellista tukea tai verokannustimia niiden ostamiseen sekä asianmukaiseen julkiseen ja yksityiseen infrastruktuuriin, mukaan lukien lataus ja tankkaus; vähäpäästöisiin ajoneuvoihin liittyvän tuen asteittaiselle vähentämiselle on esitettävä aikataulu; (e)myöntää ilmainen pääsy julkiseen liikenteeseen tai mukauttaa julkisen liikenteen maksuja sekä edistää kestävää kysyntään perustuvaa liikkumista ja jaettuja liikkumispalveluja; (f)tukea julkisia ja yksityisiä tahoja kohtuuhintaisten päästöttömien ja vähäpäästöisten liikkumis- ja liikennepalvelujen kehittämisessä ja tarjoamisessa sekä houkuttelevien aktiivisten liikkumismahdollisuuksien käyttöönotossa maaseutu-, saari- ja vuoristoalueilla sekä syrjäisillä ja vaikeapääsyisillä alueilla tai vähemmän kehittyneillä alueilla, vähemmän kehittyneet kaupunkien lähialueet mukaan lukien. 7 artikla Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien arvioitujen kokonaiskustannusten ulkopuolelle jättäminen 1.Rahastosta ei tueta eikä suunnitelmien arvioituihin kokonaiskustannuksiin sisällytetä tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisen suoran tulotuen muodossa toteutettavia toimenpiteitä kotitalouksille, jotka jo hyötyvät

(a)direktiivin 2003/87/EY IV a luvun soveltamisalaan kuuluvien polttoaineiden hintatasoon liittyvistä julkisista toimista; (b)kaasuntoimitusten hinnoitteluun liittyvistä direktiivin 2009/73/EY 3 artiklan 3 kohdan mukaisista julkisista toimista; 2.Jos asianomainen jäsenvaltio osoittaa suunnitelmassaan, että 1 kohdassa tarkoitetuilla julkisilla toimilla ei täysin kompensoida hinnankorotusta, joka johtuu rakennusten ja tieliikenteen alojen sisällyttämisestä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan, suoraa tulotukea voidaan sisällyttää arvioituihin kokonaiskustannuksiin sellaisen hinnankorotuksen rajoissa, jota ei korvata täysimääräisesti. 8 artikla Etuuksien siirtäminen kotitalouksille, mikroyrityksille ja liikenteen käyttäjille Jäsenvaltiot voivat sisällyttää arvioituihin kokonaiskustannuksiin rahoitustukea muille julkisille tai yksityisille yhteisöille kuin haavoittuville kotitalouksille, haavoittuville mikroyrityksille ja haavoittuville liikenteen käyttäjille, jos kyseiset yhteisöt toteuttavat toimenpiteitä ja investointeja, jotka viime kädessä hyödyttävät haavoittuvia kotitalouksia, haavoittuvia mikroyrityksiä ja haavoittuvia liikenteen käyttäjiä. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarvittavat lakisääteiset ja sopimusperusteiset suojatoimet sen varmistamiseksi, että hyöty siirretään kokonaisuudessaan kotitalouksille, mikroyrityksille ja liikenteen käyttäjille. 9 artikla Talousarvio 1.Rahaston toteuttamiseen varatut rahoituspuitteet vuosiksi 2025–2027 ovat 23 700 000 000 euroa käypinä hintoina. 2.Rahaston toteuttamiseen varatut rahoituspuitteet vuosiksi 2028–2032 ovat 48 500 000 000 euroa käypinä hintoina edellyttäen, että SEUT-sopimuksen 312 artiklassa tarkoitettujen sovellettavan monivuotisen rahoituskehyksen vuotuisten enimmäismäärien mukaiset määrät ovat käytettävissä. 3.Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuilla määrillä voidaan kattaa myös menoja, jotka liittyvät rahaston hallinnoinnin ja sen tavoitteiden saavuttamisen edellyttämiin valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimiin, erityisesti selvityksiin, asiantuntijakokouksiin, sidosryhmien kuulemiseen, tiedotus- ja viestintätoimiin, mukaan lukien osallistavat yhteystoimet, ja unionin poliittisia painopisteitä koskevaan ulkoiseen viestintään siltä osin kuin painopisteet liittyvät tämän asetuksen tavoitteisiin, sekä tietojenkäsittelyyn ja -vaihtoon keskittyviin tietoteknisiin verkkoihin ja organisaation omiin tietotekniikkavälineisiin liittyviä menoja sekä kaikkia muita komission teknisen ja hallinnollisen tuen menoja, joita komissiolle aiheutuu rahaston hallinnoinnista. Menoilla voidaan kattaa myös kustannuksia, jotka aiheutuvat muista tukitoimista, kuten hankkeiden laadunvalvonnasta ja seurannasta paikan päällä, sekä vertaisneuvonnasta ja tukikelpoisten toimien arvioinnissa ja toteuttamisessa käytettävistä asiantuntijoista. 10 artikla Yhteistyössä hallinnoitavista ohjelmista peräisin olevat varat ja varojen käyttö 1.Jäsenvaltioille yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin puitteissa myönnettyjä varoja voidaan niiden pyynnöstä siirtää rahastoon asetuksen (EU) 2021/1060 asiaa koskevissa säännöksissä säädetyin edellytyksin. Komissio käyttää kyseisiä varoja suoraan asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 62 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti. Kyseiset varat on käytettävä yksinomaan asianomaisen jäsenvaltion hyväksi. 2.Jäsenvaltiot voivat antaa asetuksella (EU) 2021/1057 perustetun Euroopan sosiaalirahasto plussan (ESR+) ja asetuksen (EU) 2021/1058 mukaisten koheesiopolitiikan toimenpideohjelmien hallintoviranomaisten tehtäväksi toteuttaa tästä rahastosta hyötyviä toimenpiteitä ja investointeja, tarvittaessa ottaen huomioon synergiaedut kyseisten unionin rahastojen kanssa ja rahaston tavoitteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava suunnitelmissaan aikomuksestaan antaa toimia kyseisten viranomaisten tehtäväksi. 3.Jäsenvaltiot voivat sisällyttää suunnitelmaansa osana arvioituja kokonaiskustannuksia asetuksen (EU) 2021/240 7 artiklan mukaiseen tekniseen lisätukeen liittyvät maksut ja jäsenvaltio-osiota varten maksettavan käteissuorituksen määrän asetuksen (EU) 2021/523 asiaa koskevien säännösten mukaisesti. Nämä kustannukset saavat olla enintään neljä prosenttia suunnitelman kokonaismäärärahoista, ja suunnitelmassa esitettyjen asiaankuuluvien toimenpiteiden on oltava tämän asetuksen mukaisia. 11 artikla Täytäntöönpano Komissio hallinnoi rahastoa suoraan SEUT-sopimuksen 322 artiklan nojalla hyväksyttyjen asiaankuuluvien sääntöjen, erityisesti asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2020/2092, mukaisesti.

12 artikla Täydentävyys ja täydentävä rahoitus 1.Rahastosta myönnettävä tuki täydentää muista unionin rahastoista, ohjelmista ja välineistä myönnettävää tukea. Rahastosta tuettavat toimenpiteet ja investoinnit voivat saada tukea muista unionin rahastoista, ohjelmista ja välineistä edellyttäen, että tällainen tuki ei kata samoja kustannuksia. 2.Rahastosta myönnettävä tuki on täydentävää eikä se saa korvata toistuvia kansallisia talousarviomenoja. 13 artikla Tukimäärärahojen enimmäismäärät 1.Tukimäärärahojen enimmäismäärät lasketaan kullekin jäsenvaltiolle liitteiden I ja II mukaisesti. 2.Kukin jäsenvaltio voi esittää pyynnön suunnitelmansa toteuttamista varten varattuun tukimäärärahojen enimmäismäärään asti. 14 artikla Kansallinen rahoitusosuus arvioiduista kokonaiskustannuksista 1.Jäsenvaltioiden on osallistuttava vähintään 50 prosenttiin suunnitelmiensa arvioiduista kokonaiskustannuksista. 2.Jäsenvaltioiden on muun muassa käytettävä direktiivin 2003/87/EY IV a luvun mukaisesta päästöoikeuksiensa huutokaupasta saatuja tuloja kansalliseen osuuteensa suunnitelmiensa arvioiduista kokonaiskustannuksista. 15 artikla Komission arviointi 1.Komissio arvioi suunnitelman ja tarvittaessa jäsenvaltion 17 artiklan mukaisesti toimittamien kyseiseen suunnitelmaan tehtyjen muutosten yhdenmukaisuuden tämän asetuksen säännösten kanssa. Komissio toimii kyseistä arviointia tehdessään tiiviissä yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa. Komissio voi esittää huomautuksia tai pyytää lisätietoja. Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava pyydetyt lisätiedot, ja se voi tarvittaessa tarkistaa suunnitelmaa, myös suunnitelman toimittamisen jälkeen. Asianomainen jäsenvaltio ja komissio voivat sopia arvioinnin määräajan pidentämisestä kohtuullisella ajanjaksolla, jos se on tarpeen. 2.Komissio arvioi suunnitelman merkityksellisyyttä, vaikuttavuutta, tehokkuutta ja johdonmukaisuutta seuraavasti: (a)Merkityksellisyyttä arvioidessaan komissio ottaa huomioon seuraavat kriteerit: i) pystytäänkö suunnitelmalla reagoimaan yhteiskunnallisiin vaikutuksiin ja haasteisiin, joita haavoittuville kotitalouksille, haavoittuville mikroyrityksille ja haavoittuville liikenteen käyttäjille aiheutuu asianomaisessa jäsenvaltiossa direktiivin 2003/87/EY IV a luvun nojalla perustetun rakennusten ja tieliikenteen päästökauppajärjestelmän perustamisesta, erityisesti energiaköyhyydestä kärsivien kotitalouksien osalta, ottaen asianmukaisesti huomioon haasteet, jotka on yksilöity komission arvioinneissa, jotka koskevat kyseisen jäsenvaltion yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivittämistä, ja sen edistymistä komission asetuksen (EU) 2018/1999 9 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan ja 29 artiklan mukaisesti, sekä asetuksen (EU) 2018/1999 34 artiklan mukaisesti jäsenvaltioille annetuissa komission suosituksissa, kun otetaan huomioon pitkän aikavälin tavoite, jonka mukaan unioni on vuoteen 2050 mennessä ilmaston kannalta neutraali. Tässä on otettava huomioon kyseisen jäsenvaltion erityishaasteet ja tukimäärärahat; ii) voidaanko olettaa, että suunnitelmalla varmistetaan, että mikään suunnitelmaan sisältyvä toimenpide tai investointi ei aiheuta merkittävää haittaa asetuksen (EU) 2020/852 17 artiklassa tarkoitetuille ympäristötavoitteille; iii) sisältääkö suunnitelma toimenpiteitä ja investointeja, joilla edistetään vihreää siirtymää, mukaan lukien siitä aiheutuviin haasteisiin vastaaminen ja erityisesti unionin vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiatavoitteiden ja liikkuvuusstrategian vuodelle 2030 asetettujen välitavoitteiden saavuttaminen.

(b)Vaikuttavuuden arvioimiseksi komissio ottaa huomioon seuraavat kriteerit: i) odotetaanko suunnitelman vaikuttavan pysyvästi suunnitelmassa käsiteltyihin haasteisiin ja erityisesti haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin, erityisesti energiaköyhyydestä kärsiviin kotitalouksiin, asianomaisessa jäsenvaltiossa; ii) onko odotettavissa, että asianomaisen jäsenvaltion ehdottamilla järjestelyillä varmistetaan suunnitelman tuloksellinen seuranta ja toteutus, mukaan lukien suunniteltu aikataulu, välitavoitteet ja tavoitteet sekä niihin liittyvät indikaattorit; iii) ovatko asianomaisen jäsenvaltion ehdottamat toimenpiteet ja investoinnit johdonmukaisia ja täyttävätkö ne direktiivin [yyyy/nnnnn] [ehdotus direktiivin 2012/27/EU uudelleenlaatimiseksi], direktiivin (EU) 2018/2001, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/94/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/1161 ja direktiivin 2010/31/EU vaatimukset. (c)Tehokkuuden arvioimiseksi komissio ottaa huomioon seuraavat kriteerit: i) ovatko jäsenvaltion toimittamat perustelut suunnitelman arvioiduille kokonaiskustannuksille mielekkäät, uskottavat, kustannustehokkuusperiaatteen mukaiset ja oikeassa suhteessa odotettuihin kansallisiin ympäristö- ja sosiaalisiin vaikutuksiin; ii) onko odotettavissa, että asianomaisen jäsenvaltion ehdottamilla järjestelyillä voidaan ehkäistä, havaita ja korjata lahjontaa, petoksia ja eturistiriitoja rahastosta myönnettyjä varoja käytettäessä, mukaan lukien järjestelyt, joilla pyritään välttämään rahastosta ja muista unionin ohjelmista myönnettävän rahoituksen päällekkäisyys; iii) ovatko jäsenvaltion ehdottamat välitavoitteet ja tavoitteet tehokkaita rahaston soveltamisalan, tavoitteiden ja tukikelpoisten toimien kannalta. (d)Johdonmukaisuuden arvioimiseksi komissio ottaa huomioon, sisältääkö suunnitelma toimenpiteitä ja investointeja johdonmukaisina toimina. 16 artikla Komission päätös 1.Komissio tekee 15 artiklan mukaisen arvioinnin perusteella päätöksen jäsenvaltion suunnitelmasta täytäntöönpanosäädöksellä kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jona suunnitelma on toimitettu tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos komissio antaa myönteisen arvion, päätöksessä on esitettävä: (a)toimenpiteet ja investoinnit, jotka jäsenvaltion on toteutettava, suunnitelman arvioidut kokonaiskustannukset sekä välitavoitteet ja tavoitteet; (b)tämän asetuksen 13 artiklan mukaisesti myönnetyt unionin tukimäärärahat, jotka maksetaan erissä sen jälkeen, kun jäsenvaltio on tyydyttävällä tavalla saavuttanut suunnitelman täytäntöönpanon yhteydessä yksilöidyt välitavoitteet ja tavoitteet, joihin sovelletaan kaudella 2028—2032 tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja määriä SEUT-sopimuksen 312 artiklassa tarkoitettujen monivuotisen rahoituskehyksen vuotuisten enimmäismäärien mukaisesti; (c)kansallinen rahoitusosuus; (d)seurantaa ja täytäntöönpanoa koskevat järjestelyt ja aikataulu, mukaan lukien tarvittaessa tämän asetuksen 20 artiklan noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet; (e)suunniteltujen välitavoitteiden ja tavoitteiden saavuttamista koskevat indikaattorit; (f)järjestelyt, joiden mukaisesti komissiolla on täydet oikeudet tutustua merkityksellisiin taustatietoihin. 2.Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tukimäärärahat määritetään asianomaisen jäsenvaltion ehdottaman, 15 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kriteerien mukaisesti arvioidun suunnitelman arvioitujen kokonaiskustannusten perusteella.

Tukimäärärahojen määrä vahvistetaan seuraavasti: (a)Jos suunnitelma täyttää tyydyttävästi 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetut kriteerit ja paketin arvioitujen kokonaiskustannusten määrä, josta on vähennetty kansallinen rahoitusosuus, on yhtä suuri tai suurempi kuin kyseiselle jäsenvaltiolle 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukimäärärahojen enimmäismäärä, kyseiselle jäsenvaltiolle myönnetyn tukimäärärahojen kokonaismäärä on yhtä suuri kuin 9 artiklassa tarkoitetun enimmäisrahoituksen kokonaismäärä. (b)Jos suunnitelma täyttää tyydyttävästi 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetut kriteerit ja paketin arvioitujen kokonaiskustannusten määrä, josta on vähennetty kansallinen rahoitusosuus, on pienempi kuin kyseiselle jäsenvaltiolle 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu enimmäisrahoitusosuus, jäsenvaltiolle kohdennettujen tukimäärärahojen määrä on yhtä suuri kuin paketin arvioitujen kokonaiskustannusten määrä, josta on vähennetty kansallinen rahoitusosuus. (c)Jos suunnitelma täyttää tyydyttävästi 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetut kriteerit, mutta arvioinnissa todetaan, että valvontajärjestelmissä on puutteita, komissio voi vaatia ylimääräisten välitavoitteiden ja tavoitteiden saavuttamista ennen ensimmäistä maksua. (d)Jos suunnitelma ei täytä tyydyttävästi 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja kriteerejä, kyseiselle jäsenvaltiolle ei myönnetä tukimäärärahoja. 3.Jos komissio antaa suunnitelmasta kielteisen arvion, 1 kohdassa tarkoitetussa päätöksessä on esitettävä kielteisen arvioinnin syyt. Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava suunnitelma uudelleen otettuaan huomioon komission arvion. 17 artikla Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmien muuttaminen 1.Jos jäsenvaltion ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelma asiaankuuluvine välitavoitteineen ja tavoitteineen ei enää ole joko kokonaan tai osittain toteutettavissa objektiivisten olosuhteiden – erityisesti direktiivin 2003/87/EY IV a luvun nojalla perustetun rakennusten ja tieliikenteen päästökauppajärjestelmän todellisten välittömien vaikutusten – vuoksi, asianomainen jäsenvaltio voi toimittaa komissiolle suunnitelmansa muutoksen, joka sisältää tarvittavat ja asianmukaisesti perustellut muutokset. Jäsenvaltiot voivat pyytää teknistä tukea tällaisen pyynnön laatimiseen. 2.Komissio arvioi muutetun suunnitelman 15 artiklan mukaisesti. 3.Jos komissio antaa muutetusta suunnitelmasta myönteisen arvion, se hyväksyy 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti täytäntöönpanosäädöksellä myönteisen arvion syyt sisältävän päätöksen kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun jäsenvaltio on virallisesti toimittanut muutetun suunnitelman. 4.Jos komissio antaa muutetusta suunnitelmasta kielteisen arvion, se hylkää pyynnön 3 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa annettuaan asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa kolmen kuukauden kuluessa komission arvioinnin toimittamisesta. 5.Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2027 arvioitava suunnitelmansa asianmukaisuutta suhteessa direktiivin 2003/087/EY IV a luvun mukaisesti perustetun rakennusten ja tieliikenteen päästökauppajärjestelmän todellisiin välittömiin vaikutuksiin. Tällaiset arvioinnit on toimitettava komissiolle osana asetuksen (EU) 2018/1999 17 artiklan mukaista kaksivuotista edistymiskertomusta. 18 artikla Tukimäärärahojen sitominen 1.Kun komissio on antanut 16 artiklassa tarkoitetun päätöksen, se tekee hyvissä ajoin asianomaisen jäsenvaltion kanssa sopimuksen, joka muodostaa asetuksessa (EU, Euratom) 2018/1046 tarkoitetun yksittäisen oikeudellisen sitoumuksen, joka kattaa vuodet 2025–2027. Kyseinen sopimus voidaan tehdä aikaisintaan vuotta ennen direktiivin 2003/87/EY IV a luvun mukaisten huutokauppojen aloitusvuotta. 2.Vuosia 2028–2032 koskeva yksittäinen oikeudellinen sitoumus tehdään edellyttäen, että tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut määrät ovat käytettävissä SEUT-sopimuksen 312 artiklassa tarkoitettujen monivuotisen rahoituskehyksen vuotuisten enimmäismäärien puitteissa. 3.Talousarviositoumukset voivat perustua kokonaissitoumuksiin, ja tarvittaessa ne voidaan jakaa usealle eri varainhoitovuodelle vuotuisiksi eriksi. 19 artikla Tukimäärärahojen maksamista, keskeyttämistä ja niitä koskevien sopimusten irtisanomista koskevat säännöt

1.Asianomaiselle jäsenvaltiolle tämän artiklan mukaisesti myönnetyt tukimäärärahat maksetaan, kun 16 artiklan mukaisesti hyväksytyssä suunnitelmassa esitetyt sovitut välitavoitteet ja tavoitteet on saavutettu, käytettävissä olevien varojen rajoissa. Kun välitavoitteet ja tavoitteet on saavutettu, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle asianmukaisesti perusteltu pyyntö tukimäärärahojen maksamiseksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava tällaiset maksupyynnöt komissiolle kerran tai kahdesti vuodessa 31 päivään heinäkuuta mennessä. 2.Komissio arvioi ilman aiheetonta viivytystä ja viimeistään kahden kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, onko 16 artiklassa tarkoitetussa komission päätöksessä asetetut välitavoitteet ja tavoitteet saavutettu tyydyttävästi. Välitavoitteiden ja tavoitteiden tyydyttävä saavuttaminen edellyttää, että asianomainen jäsenvaltio ei ole kumonnut aiemmin tyydyttävästi saavutettuihin välitavoitteisiin ja tavoitteisiin liittyviä toimenpiteitä. Asiantuntijat voivat avustaa komissiota. 3.Jos komissio antaa myönteisen arvion, se tekee ilman aiheetonta viivytystä päätöksen, jolla hyväksytään tukimäärärahojen maksaminen asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 mukaisesti. 4.Jos komissio 3 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, että 16 artiklassa tarkoitetussa komission päätöksessä asetettuja välitavoitteita ja tavoitteita ei ole saavutettu tyydyttävästi, tukimäärärahojen maksaminen keskeytetään kokonaan tai osittain. Asianomainen jäsenvaltio voi esittää huomautuksensa kuukauden kuluessa komission arvioinnin tiedoksiantamisesta. Keskeytys voidaan lopettaa ainoastaan, jos välitavoitteet ja tavoitteet on saavutettu tyydyttävästi 16 artiklassa tarkoitetussa komission päätöksessä esitetyllä tavalla. 5.Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 116 artiklan 2 kohdassa säädetään, maksumääräaika alkaa päivästä, jona maksuun oikeuttava päätös annetaan tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti, tai päivästä, jona tämän artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukainen keskeyttämisen lopettamisesta ilmoitetaan. 6.Jos välitavoitteita ja tavoitteita ei ole saavutettu tyydyttävästi kuuden kuukauden kuluessa keskeytyksestä, komissio vähentää tukimäärärahoja oikeasuhteisesti annettuaan asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa päätelmien tiedoksi antamisesta. 7.Jos asianomainen jäsenvaltio ei ole 12 kuukauden kuluessa päivästä, jona 18 artiklassa tarkoitetut sopimukset on tehty, edistynyt konkreettisesti minkään asiaankuuluvan välitavoitteen ja tavoitteen osalta, komissio irtisanoo asiaankuuluvat 18 artiklassa tarko