Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Yhdennetty tuotepolitiikka - Elinkaariajattelu politiikan perustana"

(2004/C 73/10)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Yhdennetty tuotepolitiikka - Elinkaariajattelu politiikan perustana" (KOM(2003) 302 lopullinen),

ottaa huomioon Euroopan komission 18. kesäkuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 2. heinäkuuta 2002 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu "kestävä kehitys" -valiokunnan tehtäväksi,

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta" (KOM(2001) 68 lopullinen) (CdR 98/2001 fin)(1),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheista "Komission tiedonanto kuudennesta ympäristöä koskevasta Euroopan yhteisön toimintaohjelmasta Ympäristö 2010: Tulevaisuutemme valinta - Kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma sekä Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (2001-2010)" (KOM(2001) 31 lopullinen) (CdR 36/2001 fin)(2),

ottaa huomioon "kestävä kehitys" -valiokunnan syyskuun 29. päivänä 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 159/2003 rev.), jonka esittelijä oli Sachsen-Anhaltin maapäivien jäsen Tilman Tögel (DE/PSE),

katsoo, että

1) yhdennetyllä tuotepolitiikalla voidaan toteuttaa kestävä kehitys ja luonnonvarojen vastuullisempi hallinta, sillä tähän asti sovellettu, tuotantoon ja jätehuoltoon kohdistunut ympäristöalan sääntelypolitiikka ei enää vastaa kestävälle ympäristöpolitiikalle asetettuja vaatimuksia. Lisäksi yhdennetyssä tuotepolitiikassa ympäristöpolitiikan näkökulmaa laajennetaan siten, että se käsittää tuotteen koko elinkaaren, eli myös käyttövaiheen,

2) alueiden komiteassa edustettuina olevat alue- ja paikallisyhteisöt ovat erityisen kiinnostuneita menestyksekkäästä ja hyvin toimivasta yhdennetystä tuotepolitiikasta, koska sillä voidaan helpottaa ja tukea huomattavasti heidän tehtäviään, kuten tehokkaiden jätteenkäsittelylaitosten perustamista ja ylläpitoa,

3) yhdennetyn tuotepolitiikan toimeenpanossa hyötyä on ainoastaan yhteensopivasta ja synergioita hyödyntävästä eri välineiden muodostamasta kokonaisuudesta, joka kattaa vapaaehtoiset toimet, sääntelytoimet (velvoitteet ja kiellot), tarjontaan suunnatut toimet (tuotesuunnittelu), kysyntään suunnatut toimet (julkinen hankinta, kuluttajavalistus) sekä kannusteet (ympäristömerkki, ympäristötase).

4) yhdennettyyn tuotepolitiikkaan liittyvistä vaatimuksista ja näkökohdista (tuotteen haitattomuus, teknologian seurausten arviointi, luonnonvarojen suojaaminen, ulkoisten ympäristökustannusten sisällyttäminen tuotteen hintaan) on keskusteltu jo vuosia, ja ne muodostavat painopisteen kestävyysstrategioiden ja kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävien konkreettisten toimenpiteiden kehittämisessä, jossa pyritään tyydyttämään nykysukupolven tarpeet sellaisella luonnonvaroja ja ympäristöä säästävällä tavalla, ettei se tapahdu tulevien sukupolvien kustannuksella ja niille jää riittävä liikkumavara omien tarpeittensa täyttämiseksi,

hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 2003 pitämässään 52. täysistunnossa (20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Alueiden komitean kanta

Alueiden komitea

1.1. arvostaa Euroopan komission pyrkimystä kehittää yhdennetystä tuotepolitiikasta merkittävä kestävän ympäristöpolitiikan väline.

1.2. pahoittelee, ettei AK:ta ole kirjattu niiden toimielinten luetteloon, jotka ovat ottaneet kantaa vihreään kirjaan, ja toivoo että EU:n perustuslain hyväksymisen myötä komissio tiedostaa paremmin alueiden komitean roolin neuvoa-antavana elimenä (ks. perustuslakiehdotuksen I osan IV osaston II luvun 31 artiklan 1 kohta ja III osan VI osaston I luvun 292 artikla ja seuraavat artiklat, pöytäkirja toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta).

1.3. korostaa tässä yhteydessä, että alueet ja paikallisyhteisöt ovat keskeisiä toimijoita yhdennetyn tuotepolitiikan toimeenpanossa, sillä useimmissa Euroopan yhteisön maissa niiden alue- ja paikallisviranomaiset ovat vastuussa jätteenkäsittelystä eli tuotteen elinkaaren loppuvaiheesta. Lisäksi alue- ja paikallisviranomaiset toimivat asiakkaina markkinoilla ja voivat siis oleellisesti edistää yhdennettyä tuotepolitiikkaa noudattavan hankintapolitiikan menestystä.

1.4. pitää erityisen tervetulleena aikomusta laatia ympäristöystävällisiä hankintoja koskeva käsikirja ja tunnustaa tehtäväkseen toimia ympäristöystävällisten julkisten hankintojen edistäjänä.

1.5. on vakuuttunut siitä, että vapaaehtoisuus ja yhteistyöluonne ovat merkittäviä edellytyksiä yhdennetyn tuotepolitiikan menestykselle.

1.6. pitää kuitenkin välttämättömänä luoda sitovat oikeudelliset puitteet ympäristöystävällisen ajattelun ja toiminnan toteuttamiseksi.

1.7. pitää valitettavana, että komissio on nyttemmin luopunut yhdennettyyn tuotepolitiikkaan liittyvästä arvonlisäveropolitiikasta, jota vielä vihreässä kirjassa käsiteltiin menestystä lupaavana välineenä.

1.8. katsoo, että komission esittämät yhdennetyn tuotepolitiikan eri välineet on koottava yhteen ja pitää tervetulleena, että komissio tarjoaa tähän tarkoitukseen viestintäkanavaa.

1.9. haluaa selkeyttää, että komissio ei käsittele yhdennetyn tuotepolitiikan yhteydessä tuottajan vastuukysymystä mahdollisena keinona sisällyttää loppuun käytettyjen tuotteiden jätekäsittelystä aiheutuvat kustannukset uusien tuotteiden hintoihin eikä siis myöskään elinkaariajattelun edistämiskeinona.

1.10. pyytää tähän liittyen uudelleen komissiota selvittämään tulevassa tiedonannossaan, millä tuotealoilla on mahdollista soveltaa määrätietoisesti ympäristövahinkovastuun vaatimuksia ympäristökustannusten tehokkaaksi sisällyttämiseksi tuotteiden hintoihin.

2. Alueiden komitean suositukset

Alueiden komitea

2.1. katsoo, että jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä koskevaa teemakohtaista strategiaa käsittelevää komission tiedonantoa ja yhdennettyä tuotepolitiikkaa käsittelevää komission tiedonantoa on tarkasteltava jätehuollon kannalta yhtenä kokonaisuutena. Erityisesti jätteiden syntymisen ehkäisemiseen liittyvät tavoiteasettelut ja tehtävät tulisi sisällyttää ensisijaisesti yhdennettyyn tuotepolitiikkaan, koska ne voidaan toteuttaa huomattavasti kohdennetummin yhdennetyn tuotepolitiikan kuin jätehuoltoalan välineillä.

2.2. toistaa yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta antamansa lausunnon(3) 2.22 kohdassa esittämänsä ehdotuksen, että eurooppalaisen aloitteen avulla kerättäisiin alue- ja paikallisviranomaisten kokemuksia jätteidenkäsittelystä ja koottaisiin näin palautetta, jätteiden syntymisen ehkäisemisen huomioon ottamiseksi tuotteiden suunnittelu- ja käyttövaiheessa.

2.3. pitää tarpeellisena määritellä käsite "tuotteen elinkaari", sillä tiedonannosta syntyy käsitys, että tuotteen elinkaari päättyy sen käyttökelpoisuuden loppumisen myötä. Jätteen syntymisen ehkäisy ja käytöstä poistetuista tuotteista huolehtiminen jäävät siis huomiotta. On myös selvitettävä, lasketaanko elinkaareen tuotteen esiasteitakin (puolivalmisteita jne.).

2.4. katsoo tarpeelliseksi, että komissio pyrkii aktiivisesti ja herkeämättä siihen, että tuotteen oikeaa hintaa etsitään sisällyttämällä ulkoiset ympäristökustannukset hintoihin, jolloin keskihinta kuvastaa tarkkaan tuotteen ympäristövaikutuksia.

2.5. pitää toivottavana, että komissio antaa viranomaisille suunnattuja tiedotustoimia - kuten käytännön käsikirjan yhdennetyn tuotepolitiikan mukaisista hankinnoista - täysimääräisesti myös harvoin julkisia hankintoja tekevien toimijoiden käyttöön. Näillä toimijoilla ei välttämättä ole teknisiä edellytyksiä komission Internet-viestintäkanavan käyttämiseksi.

2.6. katsoo, että hankintasääntöihin on tehtävä riittäviä muutoksia, jotka antavat alue- ja paikallisviranomaisille mahdollisuuden täyttää niille asetettuja odotuksia ympäristöystävällisten hankintojen suhteen. Tässä yhteydessä alueiden komitea viittaa vihreää kirjaa koskevan lausuntonsa 2.18 kohtaan ja toistaa toiveensa, että sellaisilta tavaroiden ja palvelujen tarjoajilta, jotka eivät noudata paikallisia, alueellisia, valtiokohtaisia tai EU:n ympäristösäännöksiä, on voitava evätä mahdollisuus julkiseen tavaroiden ja palvelujen tarjoamiseen.

2.7. korostaa, että kuluttajilla on avainrooli, kun tarkastellaan tuotteen ympäristövaikutuksia sen elinkaaren aikana.

2.8. pitää tarpeellisena hyödyntää kuluttajansuoja-alalla kehitettyjä toimenpiteitä, tavoitteita ja välineitä ja soveltaa niitä myös elintarvikealan ulkopuolella tehokkaasti yhdennetyn tuotepolitiikan puitteissa. Tässä tulisi kehittää strategioita kuluttajien valistamiseksi, jotta he ostaisivat ympäristöystävällisiä tuotteita, käyttäisivät niitä ympäristövaikutuksia minimoiden sekä huolehtisivat asianmukaisella tavalla käytöstä poistetuista tuotteista.

2.9. kehottaa komissiota ryhtymään rinnakkaistoimenpiteisiin kuluttajien pikaiseksi valistamiseksi ja kehittämään kuluttajille suunnattuja tiedotus- ja koulutusaloitteita, joilla voidaan edistää ympäristöystävällisiä ostopäätöksiä ja ympäristötietoutta. Alueiden komitea tunnustaa tässä yhteydessä vastuunsa ajaa aktiivisesti alue- ja paikallistason toimijoiden avulla ympäristökysymysten sisällyttämistä esiopetukseen ja koulukasvatukseen.

2.10. kehottaa komissiota tarkastelemaan nykyisten eurooppalaisten ja kansallisten ympäristömerkkien soveltuvuutta yhdennetylle tuotepolitiikalle.

2.11. kehottaa ottamaan tässä ensiksi huomioon, että eurooppalainen ympäristömerkki ei ole vielä saavuttanut kansallisiin ympäristömerkkeihin (esimerkiksi Saksassa 25 vuotta käytössä olleeseen "Der blaue Engel" -merkkiin) verrattavaa tunnettavuutta ja menestystä. Tavoitteena tulee olla ainoastaan synergioiden etsiminen, mutta ei kansallisten merkkien poistaminen.

2.12. kehottaa ottamaan tässä yhteydessä toiseksi huomioon, että tehokkaan kuluttajavalistuksen takaamiseksi eurooppalaiset ja kansalliset ympäristömerkintäjärjestelmät on yhdenmukaistettava ja muutettava selkeästi kuluttajaystävällisemmiksi. Tässä yhteydessä on varottava hukuttamasta kuluttajia tietotulvaan, sillä se olisi yhdennetyn tuotepolitiikan tarkoitusten vastaista. EU:n energiamerkki on onnistunut esimerkki kuluttajaystävällisestä merkinnästä.

2.13. katsoo, että sen lisäksi, että yritysten ja kauppiaiden vapaaehtoisia toimia luotettavien tuotetietojen antamiseksi tuetaan, heitä tulisi tuottajavastuun avulla painostaa tuotetta koskevien ympäristötietojen luovuttamiseen, jotta tuotteen elinkaariarviointia voitaisiin helpottaa.

2.14. esittää, että tiedonannon 6.1 kohdassa käsiteltyjen yhdennetyn tuotepolitiikan mukaisten kokeiluhankkeiden toteuttamista tuettaisiin entistä enemmän yhteisön Life-Ympäristö -rahoitusvälineen avulla.

2.15. pyytää komissiota pidentämään vapaaehtoisia kokeiluhankkeita koskevaa ehdotusten jättöaikaa selkeästi, mutta vähintään vuoden 2003 loppuun asti. Lisäksi komission kehotukselle osallistua vapaaehtoisiin kokeiluhankkeisiin on hankittava lisää julkisuutta. Ehdotusten jättöaika (vuoden 2003 lokakuun loppuun mennessä) on joka tapauksessa liian lyhyt.

2.16. kehottaa tarkistamaan, onko kokeiluhankkeiden kestoksi arvioitu 12 kuukautta riittävän pitkä aika, jotta tuotteiden elinkaarta todella pystyttäisiin seuraamaan riittävästi ja kattavasti.

2.17. panee merkille, että komissio keskittyy tällä hetkellä tuotteisiin ja vasta myöhemmin palveluihin, ja huomauttaa, että myös palveluja on käsiteltävä pikaisesti. Monissa tapauksissa - etenkin kuljetuksissa - eri tavoin organisoitujen palvelujen ympäristövaikutuksia ei voi verrata keskenään. Komission on näin ollen käsiteltävä päättäväisesti kyseisiä ongelmia.

Bryssel, 20. marraskuuta 2003.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Albert Bore

(1) EYVL C 357, 14.12.2001, s. 53.

(2) EYVL C 357, 14.12.2001, s. 44.

(3) CdR 98/2001 fin.