A4-0403/98

Päätöslauselma kalojen poisheittämisen ongelmasta

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan,

- ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön (A4-0403/98),

A. ottaa huomioon, että kala on erittäin tärkeä maailmanlaajuinen luonnon ravinnonlähde,

B. katsoo, että maailman merien elollisten luonnonvarojen liiallinen hyödyntäminen on suuruusluokaltaan huomattavaa, ja että kuluttajien muuttuvat mieltymykset, lisääntyvä ostovoima ja väestönkasvu lisäävät jatkuvasti kalatuotteiden tarvetta maailmanlaajuisesti,

C. katsoo, että on hyödynnettävä kokonaisvaltaisesti mahdollisuutta lisätä maailman kalantuotantoa hoitamalla kalakantoja paremmin (mikä edellyttää muun muassa sitä, että kalojen annetaan kasvaa ja lisääntyä ennen kuin niitä pyydystetään) ja varmistamalla, että saaliit käytetään mahdollisimman hyvin, ja katsoo, että vesiviljelyllä saatetaan tulevaisuudessa myötävaikuttaa enenevässä määrin maailman kalakantoihin ja helpottaa näin painetta useiden pyyntilajien osalta,

D. ottaa huomioon, että Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) on arvioinut, että vuosittain heitetään pois 17,9 - 39,5 miljoonaa tonnia kaloja, mikä vastaa 20 - 40 prosenttia maailman merten tuottamasta kalastussaaliista ((FAOn kalastusta koskeva tekninen asiakirja 339, Rooma 1994.)), ja ottaa huomioon, että EY:n eri kalastustutkimuksissa on päädytty samantapaisiin poisheittomääriin,

E. ottaa huomioon, että poisheittämisen vaikutus kalakantoihin vaihtelee lajeittain ja populaation koon mukaan,

F. toteaa, että joidenkin kantojen koko on pudonnut kriittiselle tasolle alamittaisten kalojen merellä pyydystämisen ja poisheittämisen vuoksi,

G. katsoo, että ylimittaiset pyyntiponnistukset sekä kalastuspyydysten ja -menetelmien puutteellinen valikoivuus ja kalastuspolitiikan ja päätöksentekomenettelyiden joustamattomuus ovat merkittäviä syitä muiden kuin saalislajien saannin ongelmaan, ja että pyrkimystä vähentää pyyntiponnistuksia ja lisätä valikoivaa kalastusta on jatkettava ja vahvistettava,

H. ottaa huomioon, että yhteisö pyrkii oman kalastusaluskantansa ylikapasiteetin pienentämiseen neljännessä monivuotisessa ohjausohjelmassa, yrittää rajoittaa suurimpia sallittuja saaliita ja kiintiöitä ja on lisäksi antanut nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavia teknisiä toimenpiteitä koskevan uuden asetuksen (EY) N:o 850/98 ((EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1.)), joka astuu voimaan 1. tammikuuta 2000 ja korvaa nykyisen tällaisia toimenpiteitä koskevan asetuksen (EY) N:o 894/97 ((EYVL L 132, 23.5.1997, s. 1.)),

I. katsoo, että alamittaisten kalojen saalista voitaisiin vähentää huomattavasti teknisten toimenpiteiden toteuttamisella, lähinnä verkkojen silmäkoon suurentamisella, ja tekemällä neliösilmien käytöstä pakollisen kaikkien verkkojen perissä, millä varmistettaisiin, että pienet kalat pääsevät pakenemaan, pyydysten tuottavuutta lisäävän teknisen kehityksen säännöllisellä tarkkailulla sekä teknisten toimenpiteiden säännöllisellä mukauttamisella,

J. katsoo, että käytössä olevien välineiden jatkuva kehitys ja hienosäätö voivat auttaa vähentämään poisheittämistä, mutta eivät todennäköisesti riitä ratkaisuksi, ja siksi niitä on tuettava ja täydennettävä muilla toimenpiteillä,

K. katsoo, että kalastuspäivien rajoittaminen ja rauhoituskaudet joillakin kalastusalueilla voisivat myös myötävaikuttaa kokonaissaaliiden pienentymiseen etenkin nuorten ja kutevien kalojen osalta,

L. ottaa huomioon, että niin kauan kun alamittaisia kaloja saa heittää pois vapaasti, tällaisten kalojen pyynnistä johtuvasta kalakantojen pienentymisestä kaikille kalastajille koituvat kustannukset eivät näy minään huomattavana ja välittömänä kustannuksena yksittäiselle kalastajalle, joka kalastaa tällaisia kaloja, kun taas valikoivampien pyydysten ja menetelmien käyttämisestä saattaa hyvinkin koitua erilaisia haittoja, kuten tuoton väheneminen ja menettelytapojen monimutkaistuminen; lisäksi yksittäisen kalastajien halua kalastaa valikoidusti haittaa se, että he eivät usko toisten kalastajien valmiuteen tehdä samoin,

M. ottaa huomioon, että pyydysten suunnittelua ja käyttöä koskevia sääntöjä voidaan kiertää hyvin usein joko laillisesti tai laittomasti kiinni jäämisen vaaran ollessa erittäin pieni, ja katsoo, että siksi säännöt eivät ole riittävä vastaus kyseisiin ongelmiin,

N. katsoo tämän vuoksi, että on etsittävä uusia tapoja, joilla kalastajia rohkaistaan ja autetaan ymmärtämään voimassa olevien määräysten, kalastajien keskinäisen luottamuksen edistämisen ja asetusten täytäntöönpanon tarkoitus, ja joilla kalastajien koulutusta parannetaan, jotta he ymmärtäisivät paremmin, miksi kalakantojen säilyttämiseksi on toteutettava useita toimenpiteitä, ja jotta he voisivat vaikuttaa merkittävästi kalavarojen säilymiseen tuleville sukupolville,

O. katsoo, että koska saaliit vaihtelevat eri vuodenaikoina ja/tai maantieteellisten alueiden mukaan ja koska sen valvominen, milloin ja missä aluksilla kalastetaan, on yleensä paljon helpompaa kuin sen tarkistaminen, miten ja mitä kalastetaan, alueita olisi rauhoitettava väliaikaisesti, kausittaisesti tai pysyvästi entistä useammin, jotta estettäisiin etenkin useiden nuorten kalojen hukkapyynti,

P. ottaa huomioon, että voimassa olevan teknisiä toimenpiteitä koskevan asetuksen (EY) N:o 894/97 16 artiklalla ja uuden asetuksen (EY) N:o 850/98 45 artiklalla jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus ryhtyä tiukkojen ehtojen mukaisesti säilyttämistoimenpiteisiin omaan lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesialueilla, ja katsoo, että sekä käytännöstä että menettelytavoista johtuen vain jäsenvaltiot pystyvät reagoimaan riittävän nopeasti, kun niiden vesillä havaitaan suuria määriä nuoria kaloja, ja että jäsenvaltioita olisi myös rohkaistava reagoimaan,

Q. ottaa huomioon, että eri syistä johtuen satunnaiset saaliit tulevat olemaan huomattavia, vaikka toimenpiteet niiden pienentämiseksi osoittautuisivat toimiviksi, ja että varojen tuhlaamista, jota poisheittämiset edustavat, siedetään yhä harvemmin, mikä on saanut useat Pohjois-Atlantin valtiot puuttumaan tuhlaamiseen entistä voimakkaammin, mistä paras esimerkki on yhdentoista lajin poisheittämisen kieltäminen Norjassa,

R. katsoo, että poisheittämistä koskevien kieltojen noudattamista on vaikeaa varmistaa todellisuudessa, ja että tällaisia kieltoja on ehdottomasti täydennettävä tehokkailla toimenpiteillä, jotta voitaisiin varmistaa, että velvollisuutta koko saaliin aluksella pitämiseen ja maihin tuomiseen, mukaan lukien alamittaiset kalat, ei käytetä tekosyynä tällaisten kalojen pyydystämiseen harkitusti voiton saamiseksi;

1. On sitä mieltä, että on ryhdyttävä toimiin pienentyvien kalakantojen säilyttämiseksi ja vahvistamiseksi, jotta kalastus säilyisi kannattavana elinkeinona Euroopassa myös keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä;

2. Huomauttaa, että poisheittomäärät ovat nykyisellään luvattoman suuria ja että niitä voidaan vähentää ainoastaan sopivilla teknisillä toimenpiteillä ja valvonnan lisäämisellä;

3. Suosittelee, että tehtäisiin Euroopan laajuinen tutkimus poisheittämiselle alttiimpien lajien määrittämiseksi sekä kalojen käyttäytymisen selvittämiseksi, jotta voitaisiin kehittää mahdollisimman valikoivia pyydyksiä;

4. Kehottaa suojelemaan tiettyjen lajien kantoja merien asianmukaisella hoidolla ja sääntelyllä, mukaan lukien tarvittaessa velvollisuus vaihtaa kalavesiä, jos yli 15 prosenttia mistä tahansa yksittäisestä saalista on alamittaisia kaloja; tästä voisi seurata tällaisten kalavesien väliaikainen rauhoittaminen;

5. On tyytyväinen Euroopan unionin ajoverkkojen käytön kieltämiseen, jolla myötävaikutetaan huomattavasti suurten sivusaaliiden vähenemiseen, mutta pahoittelee sitä, että Euroopan unioni ei ole luetteloinut pyydyksiä niiden valikoivuusasteen määrittelemiseksi, jotta liikaa sivusaaliita aiheuttavat pyydykset voidaan kieltää;

6. Suosittelee, että Euroopan yhteisö jatkaa teknisten toimenpiteiden parantamista alamittaisten ja nuorien kalojen saaliiden vähentämiseksi, mukaan lukien erityisesti neliösilmäisten verkon perien, joilla helpotetaan tällaisten kalojen pakenemista, ja muiden valikoivien pyydysten entistä laajamittaisempi käyttöönotto;

7. Kehottaa komissiota tutkimaan, pitäisikö edellä mainittujen toimenpiteiden yhteydessä kieltää tiettyjen keskeisten lajien poisheittäminen Norjan mallin mukaisesti kieltämällä kokeilunomaisesti ensin yhden tai kahden lajin poisheittäminen;

8. On sitä mieltä, että tiettyjen lajien poisheittämisen kieltämisen yhteydessä kiintiöitä voitaisiin soveltaa joustavasti siten, että kalastajat voivat saada markkinahinnan hyvälaatuisesta kiintiön ylittävästä kalasta 10 prosenttiin asti, mikä otetaan huomioon seuraavan vuoden kiintiössä, edellyttäen, että ylikalastus ei ole ollut tarkoituksenmukaista, ja katsoo, että yhteisön kalastuslainsäädännössä jo määrätyt monivuotiset ja useita kalalajeja koskevat suurimmat sallitut pyyntimäärät olisi viipymättä pantava täytäntöön;

9. Suosittelee, että maihin tuotu sellaisenaan ihmisravinnoksi kelpaamaton kala olisi käytettävä mahdollisuuksien mukaan kalarehun ja kalaöljyn tuotantoon, millä vähennetään riippuvuutta teolliseen käyttöön tarkoitetusta kalastuksesta, joka vähentää ihmisravinnoksi soveltuvia kalakantoja;

10. Suosittelee, että tiettyjä kalalajeja olisi tuotava maihin vain sellaisten satamien kautta, joissa on asianmukaiset tarkastusmahdollisuudet, jotta kiintiöt ylittävien kalojen pääsyä markkinoille «pimeästi» vähennettäisiin;

11. Kehottaa komissiota korostamaan jäsenvaltioiden hallituksille niiden vastuuta tehdä tehokkaita tarkastuksia aluksissa ja satamissa, jotta säilyttämistoimenpiteet saataisiin toimimaan, ja huolehtia asianmukaisesti määräysten rikkomisen rankaisemisesta;

12. Kehottaa jäsenvaltioita sitoutumaan kalavesien rauhoittamiseen niiden omilla vesillä tai lainkäyttövaltansa piirissä, jos kalavarojen säilyttäminen vaatii sitä selkeästi, ja olemaan käyttämättä väärin oikeuttaan ryhtyä tällaisiin toimenpiteisiin;

13. Kehottaa edistämään tutkimusta vesiviljelyn käyttömahdollisuuksien laajentamisesta, koska se on yksi toimenpiteistä, jolla voidaan vähentää painetta kaupallisesti tärkeimpien ja riskialttiimpien saaliskalalajien osalta sekä luoda vaihtoehtoisia työpaikkoja kalastusyhteisöihin;

14. Vaatii, että kalastajille annetaan parempaa koulutusta, erityisesti kalavarojen säilyttämisen tarpeellisuutta ja eri säilyttämistoimenpiteiden tarkoitusta koskevaa koulutusta, koska näin kalastajat ymmärtävät tällaisten toimenpiteiden tarkoituksen ja osallistuvat niiden toteuttamiseen;

15. Vaatii parempia rakennerahastoista ja erityismäärärahoista toteutettavia tukitoimia sovellettaviksi tasapuolisesti kaikilla rannikkoalueilla, jotta riippuvaisuutta kalastuksesta voitaisiin vähentää alueilla, joilla kalastus on merkittävä ammatti, ja jotta yksittäisiä kalastajia ja kalastusyrityksiä voitaisiin auttaa sijoittamaan tarvittaviin välineisiin ja selviytymään tarpeen vaatiessa kalastusta koskevista lisärajoituksista;

16. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.