Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta" CdR 114/96



Virallinen lehti nro C 182 , 24/06/1996 s. 0012



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta" (96/C 182/03) ALUEIDEN KOMITEA, joka: ottaa huomioon komission 21. marraskuuta 1995 tekemän päätöksen pyytää alueiden komitealta lausunto, ottaa huomioon alueiden komitean 18. heinäkuuta tekemän päätöksen antaa asian valmistelu valiokunta 5:lle, ottaa huomioon Euroopan komission tiedonanto KOM(95) 511 lopull., ottaa huomioon valiokunta 5:n lausunnon, jonka esittelijänä oli Pauliina Haijanen (FI) CdR 3/96 fin, hyväksyi 12. täysistunnossaan (maaliskuun 21. päivän 1996 istunnossa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Taustaa Neuvosto on 25. helmikuuta 1992 () ja 6. toukokuuta 1994 () tehnyt päätökset liittyen yhteisön politiikkaan Euroopan rannikkovyöhykkeistä. Päätöksissä on tuotu esiin läheisyysperiaate huomioon ottaen tarve yhteisötason strategiasta yhteensovittavaksi rannikkoalueiden käytön ohjaukseksi ja suunnitteluksi. Euroopan yhteisön viidennessä ympäristöohjelmassa, osassa 5.6, asetetaan tavoitteeksi rannikkoalueiden ja niiden resurssien kestävä kehitys. Ohjelmassa tuodaan esiin rannikkoaluestrategian tarve. Euroopan ympäristöviraston vuonna 1995 laatimassa raportissa viidennen ympäristöohjelman uudistamisesta on todettu, että Euroopan unionin ja jäsenmaiden politiikoissa on lähivuosina kiinnitettävä lisääntyvää huomiota rannikkoalueiden yhteensovittavaan käytön ohjaukseen. Euroopan alueellisen kehityksen yhteistyötä koskevassa raportissa Eurooppa 2000+ todetaan yhteensovittavan lähestymistavan tarve rannikkoalueilla. Raportissa korostetaan alueellisen suunnittelun ratkaisevaa roolia Euroopan rannikkoalueiden tulevaisuutta määriteltäessä. 2. Johdanto Komissio hyväksyi tiedonannon rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta 31. lokakuuta 1995. Neuvosto antoi päätelmänsä tiedonannosta 18. joulukuuta 1995. Tiedonannon tavoitteena on rannikkoalueiden kestävän kehityksen edistäminen. Tiedonannossa kartoitetaan rannikkoalueiden ongelmia. Riittämätön päätöksenteon koordinointi vaikeuttaa tiedonannon mukaan ongelmien ratkaisua. Tiedonannon tarkoituksena on käynnistää kokeiluohjelma, jossa testataan rannikkoalueiden integroivaan ohjaukseen soveltuvia yhteistoimintamalleja ja joka jatkossa tarjoaa pohjan rannikkoalueiden kehittämistä koskevalle keskustelulle unionin piirissä ja muilla tahoilla. Kokeiluohjelman osallistujat edustavat kaikkia niitä tasoja, jotka ovat mukana rannikkoalueiden käytön ohjauksessa. Kokeiluohjelman rahoitus on tarkoitus järjestää jo olevista unionin rahoitusvälineistä ja ohjelmista. 3. Yleistä: Rannikkoalueisiin liittyvien yhteisötason toimien tarve ja lähtökohdat 3.1. Komission ehdotuksessa perustellaan yhteisötason toimia viitaten: monien rannikkoalueiden ongelmien ylikansalliseen luonteeseen, unionin politiikan ja toiminnan vaikutuksiin rannikkoalueiden kehitykseen, tiedon ja kokemusten vaihdon tarpeeseen. 3.2. Alueiden komitea yhtyy tiedonannossa esitettyyn näkemykseen siitä, että rannikkoalueiden ongelmat eivät ole pelkästään kansallisia. Rannikkoalueiden käytön ohjauksella voidaan olennaisesti vaikuttaa merien pilaantumisen ehkäisyyn. Haittojen torjunta edellyttää jäsenvaltioiden ja alueiden yhteistyötä yli rajojen. Tarvitaan yhteistyötä myös kolmansien, unionin ulkopuolisten maiden kanssa. 3.3. Vaikka rannikkoalueet ja niihin kohdistuvat maankäyttöpaineet ovat eri puolilla Eurooppaa kovin erilaisia, yleisesti ottaen suuntauksena näyttää olevan, että mm. merikuljetusten lisääntyminen, kaupungistuminen, rannikoiden houkuttelevuus asuinalueena ja turismin lisääntyminen lisäävät ennestään paineita useilla alueilla. Samalla vaarassa on rannikon asukkaiden oikeus terveelliseen ympäristöön ja heidän elinkeinonsa. 3.4. Unionin toiminta mm. kalastuspolitiikan, TEN-verkoston, rakennerahastojen ja muiden rahoitusvälineiden kautta vaikuttaa rannikkoalueisiin. Unionin rannikkoalueisiin kohdistuvien toimien ja tavoitteiden yhteensovittaminen on tarpeellista. Tarvitaan myös rannikkoalueisiin kohdistuvien toimien ja eri alojen toimintojen yhteisvaikutusten arviointia. 3.5. Unionilla on myös monia mahdollisuuksia tukea jäsenvaltioita ja niiden alueita ja paikallistasoa rannikkoalueiden ongelmien ehkäisyssä mm. tukemalla kokemusten vaihtoa ja yhteistyötä yli valtioiden rajojen. Rannikkoasioissa alueiden välinen yhteistyö on olennaisen tärkeää. 3.6. Rannikkoalueiden ongelmat näkyvät juuri alue- ja paikallistasolla. Rannikkokysymykset ovat lähtökohtaisesti alueellisia ja paikallisia, vaikka niillä on myös kansallinen ja jopa Euroopan laajuinen ulottuvuus. Alue- ja paikallisviranomaisten vastuu rannikkoalueiden käytön ohjauksesta kansallisen lainsäädännön ja suuntaviivojen puitteissa on keskeinen. 3.7. Rannikkoalueiden luonto-, ilmasto- ja muutkin olosuhteet eroavat toisistaan. Oman erityistyyppinsä muodostavat saaristoalueet ja suistoalueet. Rannikkoalueille kohdistuvat maankäyttöpaineet ovat hyvinkin erilaisia. Osa rannikkoalueista taistelee kasvavan kaupungistumisen tai turismin ongelmien kanssa. On kuitenkin myös rannikkoalueita, joita uhkaavat taantuminen ja toimeentuloon liittyvät ongelmat. Myös keinot, joilla rannikkoalueiden ongelmia voidaan ratkaista, vaihtelevat. 3.8. Alueiden komitea toteaa, että rannikkoalueiden erilaisuus on otettava lähtökohdaksi pohdittaessa toimia rannikkoalueiden käytön ohjaamiseksi. Erilaisuuden huomioonotto onnistuu parhaiten, kun korostetaan alue- ja paikallistason näkökulmaa eli tarkastellaan asiaa alhaalta ylöspäin. 3.9. Rannikkoalueiden käytön ohjausta varten tarvitaan ajantasaista tietoa rannikon luonnon- ja ilmasto-olosuhteista ja eri toimintojen vaikutuksista toisiinsa ja ympäristöön. Unionin tukea tarvitaan edelleenkin myös ympäristötietojärjestelmien kehittämiseen. 4. Komission tiedonanto: arviointia 4.1. Alueiden komitea toteaa, että komission tiedonannossa on kiitettävästi selvitetty rannikkoalueisiin liittyviä ongelmia ja niiden syitä. 4.2. Komission ehdotus kokeiluohjelmasta on oikea lähestymistapa. Kokeiluohjelman avulla voidaan tukea kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtoa eri alueiden kesken. 4.3. Kokeilukohteiden määrää ja toteuttamistapaa harkittaessa on otettava lähtökohdaksi rannikkoalueiden erilaisuus. Tämä edellyttää alue- ja paikallishallinnon näkökulman korostamista. Kokeilusta voitaisiin saada paras mahdollinen tulos, jos siihen valittaisiin olosuhteiltaan erilaisia rannikkoalueita. Projektien määrän tulee olla riittävä, jotta kokeiluohjelmien tavoitteet saavutettaisiin mahdollisimman hyvin. 4.4. Komission ehdottama pieni projektien määrä ja tarkka projektien ohjaus ei edistä rannikkoalueisiin liittyvien ongelmien perusteellista selvittämistä. 4.5. Alueiden komitea huomauttaa, että kokeiluohjelman sisältöä tulee joustavoittaa eri tilanteiden vaatimalla tavalla. Myös eri osapuolten ja hallinnon tasojen roolit on harkittava tilanteen mukaan. On otettava huomioon paitsi rannikkoalueiden erot myös eri jäsenvaltioiden hallinnollisten järjestelmien erot ja eri tasojen erilaiset tehtävät. Lähtökohdaksi on otettava ylhäältä alaspäin tarkastelun sijaan alhaalta ylöspäin ajattelu. Tässä yhteydessä olisi hyödyllistä kiinnittää huomiota Yhdysvaltain rannikkoalueiden hallintolain täytäntöönpanosta saatuihin kokemuksiin. 4.6. Juuri alue- ja paikallistasolta löytyy hyviä kokeiluprojekteja. Myös valtioiden rajat ylittävä yhteistyöprojekti voi tarjota hyviä kokemuksia ja tietoja muille alueille. Komission yhteistyö alue- ja paikallishallintoa edustavien tahojen kanssa projekteja suunniteltaessa on varmasti hedelmällistä. 4.7. Rannikkoalueilla alueiden ja kuntien yhteistyö yli valtion rajojen ja myös unionin ulkopuolisten maiden kanssa on olennaisen tärkeää. Sitä on syytä tukea. Tällaista yhteistyötä on Euroopassa syntynytkin monilla alueilla, esimerkiksi Itämeren, Välimeren ja Pohjanmeren piirissä. Kokemusten ja hyvien käytänteiden jakaminen voi olla projektin keskeinen anti. 4.8. Hyvän välineen rannikkoalueiden yhteensovittavaan käytön ohjaukseen ja kestävän kehityksen tavoitteen saavuttamiseen antaa alueellinen suunnittelu. Alueellisen ja paikallisen suunnittelun yhteydessä voidaan arvioida maankäytön vaikutukset ympäristöön, talouteen ja ihmisten sosiaalisiin ja kulttuurisiin olosuhteisiin. Kansalaisten osallistuminen prosessiin on keskeistä. Prosessiin tarvitaan mukaan ne eri viranomaiset ja asiantuntijat, jotka toimivat rannikkoalueilla. Kokeiluprojekteja valittaessa on syytä kiinnittää huomiota alueellisen suunnittelun merkitykseen. 4.9. Lyhyt kokeiluaika edellyttää, että kokeiluohjelmaan valituilla alueilla on mm. tiedollinen perusvalmius. Kokeiluun on syytä valita riittävästi alueita, joilla on hyvä valmius yhteensovittavasta alueiden käytön ohjauksesta. Näin voitaisiin vaihtaa tietoa hyvistä käytänteistä ja siirtää kokemuksia alueille, joilla toiminta on vasta alussa. 4.10. Komission ehdotus kokeiluohjelman rahoituksesta jo olevien rahoituslähteiden kautta on sinänsä joustava ja perusteltu. Ongelmaksi voivat nousta rahoituskeinojen erilaiset aikataulut ja päätöksentekojärjestelmät. 5. Päätelmiä Alueiden komitea: 5.1. toteaa, että yhteisön toimia alue- ja paikallishallinnon tukemiseksi rannikkoalueiden ongelmien ratkaisemiseksi tarvitaan. Yhteisön toiminnan tulee perustua läheisyysperiaatteelle ja rannikkoalueiden erilaisuuden tunnustamiselle 5.2. korostaa alueellisen ja paikallisen integroivan suunnittelun merkitystä rannikoihin liittyvien ongelmien ratkaisuissa 5.3. toteaa, että EU:n tuki alueiden ja paikallisyhteisöjen yhteistyölle rannikkoasiassa on tärkeää. Yhteistyötä on syytä tukea myös valtioiden rajat ylittäen ja EU:n ulkopuolisten kolmansien maiden kanssa 5.4. pitää komission ehdotusta kokeiluohjelman käynnistämisestä onnistuneena 5.5. toteaa, että kokeiluohjelmaa käynnistettäessä on korostettava alhaalta ylöspäin ajattelua Agenda 21:n hengen ja käytännön mukaisesti ja painotettava alue- ja paikallistason merkitystä rannikkoalueiden integroivassa käytön ohjauksessa. Tämä edellyttää, ettei kokeiluohjelman sisältöä ja eri toimintatasojen tehtäviä määritellä etukäteen, vaan ne jätetään projekteissa ratkaistavaksi ao. alueen tilanteen mukaan 5.6. ehdottaa, että kokeiluohjelmaa ja kohteita valittaessa kiinnitetään erityistä huomiota alueiden erilaisuuteen ja monipuolisuuteen ja olevien hyvien käytänteiden hyödyntämiseen 5.7. huomauttaa, että kokeiluohjelman rahoitus on järjestettävä niin, että se tukee kokeilun tavoitteita eikä aseta tarpeettomia rajoituksia mielenkiintoisimpien kohteiden valinnalle. Kokeilukohteita valittaessa yhteistyö alue- ja paikallisyhteisöjen edustajien kanssa on tarpeen. Bryssel, 21. maaliskuuta 1996. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () EYVL N:o C 59, 6. 3. 1992, s. 1. () EYVL N:o C 135, 18. 5. 1994, s. 2.