Euroopan parlamentin päätöslauselma rannikkokalastuksesta ja rannikkokalastajayhteisöjen kohtaamista ongelmista (2004/2264(INI))



Virallinen lehti nro 300 E , 09/12/2006 s. 0504 - 0000



P6_TA(2006)0276 Rannikkokalastus Euroopan parlamentin päätöslauselma rannikkokalastuksesta ja rannikkokalastajayhteisöjen kohtaamista ongelmista (2004/2264(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon yhteisen kalastuspolitiikan, - ottaa huomioon Euroopan kalatalousrahastosta annetut asetukset, - ottaa huomioon kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17. joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 [1] 11 artiklan, - ottaa huomioon 5. huhtikuuta 2001 antamansa päätöslauselman kalastuksesta: turvallisuus ja onnettomuuksien syyt [2], - ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20. joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [3], - ottaa huomioon kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 2792/1999 muuttamisesta 19. heinäkuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1421/2004 [4], - ottaa huomioon 15. joulukuuta 2005 antamansa päätöslauselman naisverkostoista: kalastus, maanviljely ja monipuolistuminen [5], - ottaa huomioon Lissabonin strategian, - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön ja naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan lausunnon (A6-0141/2006), A. ottaa huomioon, että rannikkokalastus - erityisesti pienimuotoinen rannikkokalastus ja perinteiset kalastusmuodot - edistää huomattavasti rannikkoyhteisöjen sosiaalis-taloudellista hyvinvointia, sillä se tukee paikallista kehitystä, työpaikkojen säilyttämistä ja luomista sekä tuotantoketjun alku- että loppupäässä, tuoreen kalan tarjontaa ja perinteisen paikallisen kulttuurin säilyttämistä, B. ottaa huomioon, että kalatalousalaa vaivaava taloudellinen ja sosiaalinen kriisi vaikuttaa erityisesti kilpailukyvyltään heikompiin laivaston osiin, varsinkin rannikkokalastukseen, C. ottaa huomioon, että useissa voimassa olevissa yhteisön säännöksissä säädetään monista pienimuotoisen kalastuksen eri puoliin liittyvistä toimenpiteistä, D. ottaa huomioon, että yhteisessä kalastuspolitiikassa ja sen välineissä etenkin Euroopan kalastusrahaston osalta on kiinnitettävä huomiota rannikkokalastukseen ja mukauduttava sen erityisiin ongelmiin ottaen ennen kaikkea huomioon pienimuotoinen ja perinteinen rannikkokalastus, E. katsoo, että Euroopan unionissa on tärkeää varmistaa rannikkokalastuksen tulevaisuus, koska se on elintärkeä rannikkoalueiden työllisyyden kannalta, huomioiden kuitenkin tarve estää kyseisessä laivastonosassa ylikapasiteetin muodostuminen sekä siitä aiheutuva luonnonvarojen köyhtyminen, F. ottaa huomioon, että korkeasta työttömyysasteesta ja rannikkokalastusta harjoittavan väestön ikääntymisestä huolimatta joillakin rannikkoalueilla alalle ei oteta läheskään riittävästi nuoria töihin, G. ottaa huomioon, että tietyillä rannikkoalueilla, erityisesti saaristoissa ja syrjäisillä rannikkoalueilla, riippuvuus kalastuksesta ja siihen liittyvistä teollisuudenaloista on suuri, H. katsoo, että suuri osa kaukaisimpien alueiden jalostusalasta pystyy turvaamaan kilpailukykynsä ja taloudellisen selviytymisensä saamansa yhteisön tuen avulla, I. ottaa huomioon, että monissa jäsenvaltioissa ei ole rannikkokalastusalaa koskevaa täsmällistä tilastotietoa, mikä estää alalla suoritettavien asianmukaisten analyysien ja vertailujen tekemisen, J. katsoo, että yhteisön uusi aloite voi hyödyttää alan tulevaisuuden kehitystä, K. katsoo, että ottaen huomioon alaa edustavien järjestöjen ja paikallisten viranomaisten mahdollisesti merkittävän roolin alan kehityksessä paikallisella tasolla, edellä mainittujen suunnittelemiin, etenkin pienimuotoista ja perinteistä rannikkokalastusta tukeviin hankkeisiin ja toimiin ryhtymistä on edistettävä ja tuettava yhteisön tasolla, L. katsoo, että rannikkokalastajien on tärkeää osallistua kauppaprosessiin parantamalla tuotteidensa markkinointimekanismeja ja edistämällä kalataloustuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn uudistamista reilumpien saaliin myyntihintojen varmistamiseksi ja lisäarvon jakautumisen edistämiseksi koko arvoketjussa, M. katsoo, että on välttämätöntä varmistaa rannikkokalastajien ja heitä edustavien järjestöjen osallistuminen yhteisen kalastuspolitiikan päätöksentekoprosesseihin, meriympäristön suojelemiseen ja kalakantojen elvyttämiseen edistämällä yhteishallintoperiaatteen soveltamista ja yhteisen kalastuspolitiikan hajauttamista, N. ottaa huomioon alan tuottoon ja palkkaukseen vaikuttavan epävarmuuden, joka johtuu alan markkinointikäytännöistä ja saaliin hinnanmuodostusmenetelmistä sekä toiminnan epäsäännöllisestä luonteesta, O. ottaa huomioon, että muuttuvien kustannusten nousu sekä polttoaineen hintojen suuri epävakaus vaikuttaa myös rannikkokalastusalaan, P. ottaa huomioon, että kalastuksesta elantonsa saavien rannikkokalastajien ja urheilukalastajien välillä on yhä suurempia jännitteitä ja kilpailua kalavaroista, ja katsoo, että tähän ongelmaan on puututtava, Q. katsoo olevan tarpeellista varmistaa, että rannikkokalastustekniikat edistävät myös parannettua ympäristönsuojelua ja kalatalousalan kestävää kehitystä, R. ottaa huomioon tarpeen kannustaa rannikkokalastajia ammattikoulutukseen; 1. painottaa, että rannikkokalastus edistää merkittävästi sekä paikallistalouksia että rannikkoyhteisöjen sosiaalisten rakenteiden säilymistä, sillä se tarjoaa etenkin saaristoissa ja syrjäisillä rannikkoseuduilla enemmän työtä pyydystettyä kalamäärää kohden kuin muut laivastonosat; 2. uskoo, että rannikkokalastus on erittäin tärkeää kulttuuriperinteen ja kulttuuriin liittyvien käytäntöjen säilyttämiseksi, sillä se takaa paitsi asianomaisten alueiden kulttuurien monimuotoisuuden säilyttämisen, myös kokonaisten rannikkoyhteisöjen selviytymisen; uskoo lisäksi, että kyseiset perinteet ja käytännöt on säilytettävä; 3. tunnustaa, että rannikkokalastuksella voi ja tulee olla merkittävä asema rannikon meriympäristön suojelemisessa; 4. katsoo kuitenkin, että rannikkolaivaston kapasiteetin kasvaminen liian suureksi voisi johtaa kalakannan köyhtymiseen; 5. katsoo, että jäsenvaltioiden olisi osana aluepolitiikkaa sovellettava yhteisiä rannikkokalastuksen suojelumenetelmiä sen jatkumisen varmistamiseksi ja että tavoitteiden saavuttamisen ja erityisten määräysten täytäntöönpanon olisi riiputtava rannikkoalueiden luonnonolosuhteista ja kantojen suojelusta; katsoo, että rannikkoalueet ovat seutuja, joilla monet eri kalalajit, rehukalat mukaan lukien, kutevat ja joilla nuoria kaloja kasvatetaan; 6. uskoo kuitenkin, että on syytä jatkaa tutkimusta rannikkokalastuksen asemasta ja vaikutuksista sen varmistamiseksi, että rannikkokalastus, samoin kuin muukin kalastustoiminta, säilyy kestävällä tasolla; 7. katsoo, että on tutkittava tarkemmin sellaisen kalastuksen suojelua, joka suoritetaan korkeintaan 12-metrisillä aluksilla ja seisovalla pyydyksellä kolmen meripeninkulman alueella rannikosta; 8. ehdottaa sellaisten pyydysten kieltämistä, jotka vaarantavat rannikkoalueiden kalakantojen säilymisen ja kalatalousalaan liittyvien sosiaalisten rakenteiden elinkelpoisuuden; 9. tunnustaa, että rannikkokalastukselle on vaikeaa luoda yhteinen EU:n tason määritelmä, ja uskoo näin ollen, että asianosaisilla on tarve päättää kiireellisesti vähimmäisperusteista, jotka kaikki voivat hyväksyä ja joissa määritellään tarvittava tasapaino rannikko- ja avomerikalastuksen sekä vapaa-ajan kalastustoiminnan välillä; 10. katsoo, että vähimmäisperusteissa on viitattava muun muassa seuraavan kaltaisiin seikkoihin: a) pienimuotoiseen paikalliseen kalastukseen, b) alusten pituuteen, c) aluksiin, jotka kalastavat tietyllä etäisyydellä kotisatamasta, ottaen huomioon jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat maantieteelliset olosuhteet ja meriolosuhteet, d) pisimpään aikaan, jonka alukset ovat poissa satamasta, e) aluksiin, jotka palaavat päivittäin satamaan myymään saaliinsa tuoreena; 11. uskoo, että yhdenmukaistettu lähestymistapa rannikkokalastusta koskevien tietojen keräämiseen on olennainen, jotta rannikkokalastuksesta voitaisiin kerätä täsmällisiä tietoja, mikä puolestaan on edellytys yhteisen määritelmän laatimiselle; 12. kehottaa komissiota ehdottamaan kiireellisesti tapoja rannikkokalastusta koskevien tietojen yhdenmukaistamiseksi koko Euroopan unionissa turvaten samalla kansalliselle ja alueelliselle kalastukselle luonteenomaiset piirteet; 13. korostaa kiireellistä tarvetta puuttua rannikkokalastusalan moninaisiin ongelmiin erityisesti hallinnoinnin, rakenneuudistusten, kehittämisen ja koulutuksen aloilla; 14. uskoo, että rannikkokalastajien ja rannikkokalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen on tärkeää osallistua suoremmin jalostukseen ja kauppaan, jotta kyseisen väestön saamaa hyötyä voitaisiin vahvistaa ja sen elinolosuhteita parantaa; 15. ehdottaa, että kaikkein syrjäisimmillä alueilla säilytettäisiin kalatuotteiden jalostusalalle myönnettävä tuki ja etenkin tonnikalan purkituksessa käytettävään oliiviöljyyn myönnettävä avustus; 16. kehottaa komissiota tunnustamaan rannikkokalastuksen ja perinteisen kalastuksen erityisen luonteen yhteisessä kalastuspolitiikassa sekä määrittelemään, kuinka pitkään nykyiset välineet riittävät vastaamaan alan tarpeisiin sekä mukauttamaan ne niitä vastaaviksi; 17. tunnustaa, että EU:n lainsäädännössä on tiettyjä säännöksiä nimenomaan rannikkokalastusalan hallinnoinnista ja rakenneuudistuksista; 18. katsoo, että uuden Euroopan kalatalousrahaston on asianmukaista rahoittaa polttoainetta säästävien moottoreiden ja ympäristöystävällisten pyydysten hankintaa ja alusten työolosuhteiden parantamista rannikkokalastuksen alalla edellyttäen, että tämä ei johda kapasiteetin kasvuun; 19. kehottaa komissiota rahoittamaan rannikkokalastusalusten uudistamista; 20. kehottaa näin ollen komissiota harkitsemaan uutta yhteisön aloitetta tältä tärkeältä toiminta-alalta; 21. kehottaa lisäksi komissiota varmistamaan tässä yhteydessä, että saataville asetetaan erityisiä ja asianmukaisia määrärahoja mahdollisen uuden politiikan asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi; 22. painottaa, että niissä harvoissa jäsenvaltioissa, joissa on otettu käyttöön rannikonhoitosuunnitelmia, niillä on ollut alaan myönteisiä vaikutuksia, ja uskoo näin ollen, että rannikonhoitosuunnitelmien olisi kuuluttava olennaisena osana uuteen EU:n aloitteeseen; 23. huomauttaa, että tällä hetkellä alalla annettava ammatillinen koulutus on joko riittämätöntä tai sitä ei ole lainkaan tarjolla; 24. huomauttaa, että on tarpeen perustaa välittömästi koulutusohjelma, jossa käsitellään kalastusteollisuuden työturvallisuutta, meriympäristön suojelua, kalakantojen suojelua, meri- ja rannikkoalueiden suojelua, saaliin laatua ja markkinointia sekä kalanjalostusalan hallinnointia; 25. vahvistaa, että asianmukainen ja erikoistava koulutus on tärkeää, mikäli EU:n rannikkoalueen nuoria halutaan kannustaa jatkamaan rannikkokalastustoimintaa ja -perinteitä; 26. kehottaa näin ollen komissiota esittämään erityisiä koulutusohjelmia rannikkokalastusalalle etenkin nuorten ammattilaisten rohkaisemiseksi siirtymään alalle, ja osoittamaan ohjelmille asianmukaista rahoitusta niiden täysimääräisen täytäntöönpanon sekä menestyksen varmistamiseksi; 27. kehottaa lisäksi tässä yhteydessä myös antamaan toteutettaville toimille riittävästi julkisuutta, jotta kaikki kiinnostuneet osapuolet saisivat helposti kattavaa tietoa koulutusmahdollisuuksista; 28. uskoo, että rannikkokalastusta koskevassa uudessa lainsäädännössä on kiinnitettävä erityistä huomiota sellaisen turvallisuuskulttuurin luomiseen ja ylläpitämiseen, jossa turvallisuus asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi, sekä sen varmistamiseen, että rannikkokalastusalaan sopivia turvallisuussääntöjä pannaan täytäntöön asianmukaisesti; vaatii, että kyseisen turvallisuuskulttuurin luominen on aloitettava hankkimalla turvallisempi ja nykyaikaisempi laivasto, jossa on tilaa uusille turvalaitteille ja -materiaaleille, ja toteaa olevan tarpeen jatkaa parlamentin kannan mukaisesti avustusten myöntämistä Euroopan kalatalousrahastosta laivaston uusimista ja nykyaikaistamista varten; 29. tunnustaa, että naiset ovat olennaisessa asemassa kalastusalalla erityisesti hallinnoinnin, myynnin ja markkinoinnin, vesiviljelyn, jalostuksen ja tutkimuksen aloilla; 30. uskoo, että naisverkostot voivat vaikuttaa merkittävästi kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen ja varsinkin rannikkoyhteisöjen sosiaalis-taloudelliseen kehitykseen; 31. pyytää komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan järjestelmällisesti huomioon sukupuolinäkökohdat ja naisten ja miesten tasa-arvon aina, kun käsitellään rannikkokalastusta koskevia tilanteita ja ongelmia sekä yhteisen kalastuspolitiikan osana ja rakennerahastoista rahoitetuissa pilottihankkeissa, sillä sellaisen kalastuksen perustana on tyypillisesti talousrakenne, joka perustuu pieniin perheyrityksiin, joissa naiset ovat perustavanlaatuisessa asemassa, mikä olisi tunnustettava oikeudellisesti ja yhteiskunnallisesti; 32. on sitä mieltä, että rannikkokalastuksesta riippuvaisissa yhteisöissä tapahtuvat muutokset vaikuttavat naisiin sekä suoraan että epäsuorasti, ja pyytää siksi komissiota antamaan tukensa erityishankkeille, joilla pyritään tunnustamaan, kannustamaan ja monipuolistamaan naisten toimintaa kalastukseen liittyvillä aloilla, ja löytämään toiminnan monipuolistamiseksi ja näiden yhteisöjen rakenneuudistuksen toteuttamiseksi ratkaisuja, joilla on paikallisten, alueellisten ja kansallisten hallitusten sekä Euroopan unionin tuki ja joihin miehet ja naiset osallistuvat yhtäläisesti; 33. kehottaa komissiota keräämään ja analysoimaan tietoa sukupuolten välisistä eroista rannikkokalastuksessa yhdessä tulevan Euroopan tasa-arvoinstituutin kanssa ja yksilöimään ja ehdottamaan ratkaisuja naisten erityisongelmiin rannikkokalastusyhteisöissä; 34. panee merkille, että usein vaikeat työolosuhteet voivat vaikuttaa rannikkokalastukseen välittömästi osallistuvien naisten terveyteen, mutta myös, että useimmissa tapauksissa naisten on vaikeampi päästä terveydenhuollon piiriin kuin miesten, koska heidän asemansa työntekijänä ei ole laillinen; kehottaa tämän takia komissiota ja jäsenvaltioita ratkaisemaan ongelman nopeasti toteuttamalla tarvittavia toimia, jotta taattaisiin näiden naisten taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet, etenkin heidän oikeutensa päästä sosiaaliturvan ja terveyspalvelujen piiriin, sekä toimia, joilla pyritään parantamaan heidän turvallisuuttaan ja säilyttämään heidän terveytensä työympäristössä; 35. uskoo, että rannikkokalastajat, pienjalostajat ja muut rannikon yhteisöt, joihin rannikkokalastus vaikuttaa suoraan tai epäsuorasti, olisi periaatteessa otettava mukaan alan hallinnointiin; 36. kehottaa komissiota neuvottelemaan rannikkokalastusalan edustajien kanssa ja varmistamaan, että alan edustajat ovat asianmukaisella tasolla mukana päätöksentekoprosessissa, joka koskettaa heitä suoraan; 37. katsoo, että alueellisilla neuvoa-antavilla toimikunnilla on tässä yhteydessä tärkeä asema; 38. kehottaa komissiota tekemään selkoa Euroopan parlamentille kaikista rannikkokalastuksen erityiskohtelua koskevista aloitteista; 39. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille. [1] EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 485/2005 (EUVL L 81, 30.3.2005, s. 1). [2] EYVL C 21 E, 24.1.2002, s. 359. [3] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. [4] EUVL L 260, 6.8.2004, s. 1. [5] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0532. --------------------------------------------------