Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi satamapalvelujen markkinoille pääsystä /* KOM/2001/0035 lopull. - COD 2001/0047 */



Virallinen lehti nro 154 E , 29/05/2001 s. 0290 - 0296



Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI satamapalvelujen markkinoille pääsystä (Komission esittämä) PERUSTELUT 1 Johdanto Satamapalvelumarkkinoiden piiriin kuuluvat palvelut, joilla on kaupallista arvoa, joita tarjotaan merisataman käyttäjille maksua vastaan ja joista perittävät maksut eivät yleensä sisälly satamassa käynnistä tai siellä toimimisesta perittäviin maksuihin. Vaikka satamapalveluala on erittäin tärkeä yhteisön satamien toiminnalle ja siten myös sen kaupalle, yhteisöllä ei ole toistaiseksi erityistä sääntelyjärjestelmää satamapalveluja varten. Kansallisissa satamapalvelujärjestelmissä on kuitenkin noudatettava EY:n perustamissopimuksen takaaminen vapauksien (sijoittautumisvapauden sekä työtekijöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden) periaatteita ja perustamissopimuksen kilpailusääntöjä. Kun näiden sääntöjen soveltamisessa on esiintynyt ongelmia, komissio on käsitellyt niitä tapauskohtaisesti. Satamilla on ratkaiseva merkitys yhteisön sisäiselle ja ulkoiselle kaupalle. Niiden asemaa halutaan vahvistaa edelleen, sillä pyrkimyksenä on lisätä ympäristöä säästävän ja suhteellisen ruuhkattoman meriliikenteen osuutta tavara- ja matkustajaliikenteestä sekä edistää intermodaaliliikennettä ja vähentää sen kustannuksia. Sen vuoksi on tarpeellista varmistaa satamien tehokkuus. Meriliikenteen sisämarkkinat vapautettiin yhteisössä viime vuosikymmenen aikana. Edelleen on kuitenkin voimassa siirtymäsääntöjä, joilla voidaan rajoittaa pääsyä Kreikan saarien kabotaasimarkkinoille. Satamapalvelujen alalla tilanne on hyvin vaihteleva: monissa satamissa rajoitetaan edelleen mahdollisten palveluntarjoajien pääsyä markkinoille sekä niiden oikeudenmukaista ja tasapuolista kohtelua, mikä vaikuttaa palvelujen laatuun ja kustannuksiin. Voidaan kuitenkin todeta, että satamapalvelumarkkinoiden kehitys seuraa meriliikenteen kehitystä entistä avoimempien markkinoiden suuntaan, vaikka viive onkin huomattava. Kehitys vaihtelee kuitenkin huomattavasti. Edellä esitetyistä syistä on tarpeellista ja toiminnanharjoittajien, viranomaisten ja kuluttajien edun mukaista ottaa käyttöön satamapalvelumarkkinoille pääsyä koskevat selkeät erityissäännöt, joissa otetaan huomioon kyseisten markkinoiden ainutlaatuiset piirteet. 2 Yhteisön oikeudellisen kehyksen tarpeellisuus Viimeaikaisen kehityksen vuoksi on tarpeellista korvata perustamissopimuksen sääntöjen tapauskohtainen soveltaminen järjestelmällisemmällä lähestymistavalla. Sisämarkkinoiden toteutumisen jälkeen kilpailu on kiristynyt huomattavasti jäsenvaltioiden omien satamien sekä naapurijäsenvaltioiden satamien välillä. Vaikka on selvää, että kaikkien satamien on noudatettava kansallisten toimivaltaisten viranomaisten asettamia sääntöjä, sääntöjen moninaisuus ja monimutkaisuus sekä menettelykysymyksiin liittyvä huomattava epävarmuus ovat edelleen hyvin tärkeitä kysymyksiä satamien käyttäjille ja satamapalvelujen tarjoajille. Satamapalvelujen hinta ja laatu kuuluvat nykyään avaintekijöihin, joiden perusteella satamien käyttäjät valitsevat sataman. Yhteiset perussäännöt, joita sovellettaisiin kaikissa yhteisön satamissa, takaisivat sen, että satamien välistä ja niiden sisäistä kilpailua käytäisiin tasapuolisin edellytyksin. Viime vuosien jatkuvana ja jopa voimistuvana suuntauksena on ollut siirtää satamapalvelujen tarjonta julkiselta sektorilta yksityiselle sektorille. Tällä on pyritty lisäämään tehokkuutta, hyödyntämään yksityisen sektorin osaamista, kilpailuttamaan palveluntarjoajia sekä lisäämään niiden välistä kilpailua. Vaikka tämä suuntaus ei ole millään muotoa yhtenäinen ja voi vaihdella huomattavasti satamapalvelualalta toiselle, kaikki jäsenvaltiot ovat valinneet periaatteekseen avata satamapalvelu markkinat kilpailulle. Avaamiseen liittyvät säännöt vaihtelevat kuitenkin huomattavan paljon. Monissa tapauksissa ei ole edes selvää, mitä nämä säännöt ovat, mikä vaikeuttaa tarpeettomasti perustamissopimuksessa määrättyjen vapauksien hyödyntämistä. Tärkeitä tekijöitä ovat edelleen satamapalvelujen epäyhtenäisyys ja satamien erilaisuus (aseman, omistuksen, koon, tehtävän ja maantieteellisten erityispiirteiden osalta). Näiden tekijöiden vuoksi on otettava asianmukaisesti huomioon kunkin sataman erityispiirteet ja niiden merkitys satamapalvelujen tarjoajille. Tämä koskee erityisesti sellaisia satamia, joissa tila ja kapasiteetti ovat rajallisia tai joissa on otettava huomioon sataman erityiset meriturvallisuus- ja ympäristönäkökohdat. Lisäksi on muistettava, että satamilla on erityisasema yhteisön tullimenettelyissä. Toissijaisuusperiaate edellyttää, että jäsenvaltioille ja niiden toimivaltaisille viranomaisille annetaan mahdollisuus ottaa huomioon paikalliset, alueelliset ja kansalliset erityispiirteet. Vaikka niiden huomioonottaminen voi monissa tapauksissa olla erittäin aiheellista, se ei saa kuitenkaan rajoittaa tarpeettomasti palveluntarjoajien oikeuksia, jotka johtuvat perustamissopimuksissa määrätyistä perusoikeuksista. Sen vuoksi on tarpeellista asettaa yhteisön tasolla ehdot näiden vapauksien hyödyntämiselle ja huolehtia erityisesti siitä, että palveluntarjoajien määrälle asetetuille rajoituksille on olemassa objektiiviset perusteet, kun tällaisia rajoituksia pidetään tarpeellisina, ja että toimilupien myöntämismenettely on avoin, syrjimätön, puolueeton, asianmukainen ja oikein suhteutettu. Toinen hyvin monille satamille tyypillinen piirre on sataman hallintoelimen kahtalainen tehtävä toimia toisaalta (julkisena mutta joskus myös yksityisenä) elimenä, joka vastaa sataman hallinnosta ja kehityksestä, joihin myönnetään usein julkisia varoja, ja toisaalta satamapalvelujen tarjoajana muiden palveluntarjoajien rinnalla, joiden sallitaan toimia satamassa. Usein on epäselvää, millä ehdoilla julkiset ja yksityiset palveluntarjoajat voivat kilpailla keskenään. Satamapalveluja koskevaa yhteisön puitelainsäädäntöä ei tulisi soveltaa kaikenkokoisiin satamiin. On yleisesti tunnustettua, että kun jäsenvaltiot soveltavat tällaista puitelainsäädäntöä, sen soveltaminen aiheuttaa useimmissa tapauksissa viranomaisille lisärasituksen, joka vaikuttaa pienten satamien osalta kohtuuttomalta verrattuna odotettuihin tuloksiin, koska suhteellisen pieniä lasti- ja matkustajamääriä varten ei yleensä tarvita lukuisia palveluntarjoajia. Tässä tilanteessa on asianmukaista vahvistaa yhteisön oikeudellinen kehys, jolla varmistetaan satamapalvelumarkkinoille pääsy perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti ja annetaan samalla jäsenvaltioille ja niiden toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus luoda tähän kehykseen sopivat säännöt, joissa otetaan asianmukaisesti huomioon satamien maantieteelliset ja muut ominaisuudet sekä paikalliset, alueelliset ja kansalliset erityispiirteet. 3 Komission ehdotus 3.1 Perusperiaatteet *Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että satamapalvelujen tarjoajilla on mahdollisuus päästä satamapalvelumarkkinoille. Tällä periaatteella pannaan täytäntöön tärkeimpiä vapauksia ja kilpailua koskevat perustamissopimuksen säännöt kyseisellä erityisalalla. Komission mielestä mitään kaupallista satamapalvelua ei tulisi jättää suoralta kädeltä yhteisön puitelainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle. Säädös ehdotukseen on liitetty luettelo satamapalveluista. *Jäsenvaltiot voivat vaatia, että satamapalvelujen tarjoajan on hankittava ennakolta toimilupa. Tällä periaatteella hyväksytään, että jäsenvaltiot voivat käyttää järjestelmää, jossa satamapalvelujen tarjoajien on hankittava ennakolta toimilupa, jotta varmistettaisiin sataman asianmukainen hallinto ottaen huomioon sen luontaiset rajoitukset ja taattaisiin samalla riittävä ammattipätevyys. Komissio katsoo, että toimiluvan myöntämisehtojen on oltava selkeitä, syrjimättömiä, puolueettomia, asianmukaisia ja oikein suhteutettuja. Ne voivat koskea ainoastaan palveluntarjoajan ammattipätevyyttä, moitteetonta taloudellista tilannetta ja riittävää vakuutussuojaa sekä meriturvallisuutta tai laitteiden, varusteiden ja henkilöiden turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. Jos katsotaan asianmukaiseksi asettaa julkisen palvelun velvoitteita, ne voivat koskea kyseisen palvelun turvallisuutta, säännöllisyyttä, jatkuvuutta, laatua ja hintaa. *Toimilupien määrää voidaan rajoittaa ainoastaan tilan tai kapasiteetin puutteen vuoksi tai meriteknisten palvelujen osalta meriturvallisuussyistä. Tällaiset rajoitukset on perusteltava, ja jäsenvaltioiden on käytettävä palveluntarjoajien valinnassa avointa, puolueetonta ja syrjimätöntä menettelyä. Valintamenettelyihin liittyvät keskeiset näkökohdat yhdenmukaistetaan. Tällä periaatteella sovitetaan sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat perustamissopimuksen säännöt siihen tosiseikkaan, että palveluntarjoajien määrää joudutaan rajoittamaan edellä mainituista syistä monissa satamissa ja monilla satamapalvelualoilla. *Rajoituksia, valintamenettelyä, toimilupien voimassaoloaikaa ja siirtymä toimenpiteitä koskevat säännöt eivät ole sitovia sellaisissa satamissa, joissa ei ole edellä mainittuja rajoituksia. Tällä periaatteella tunnustetaan, että direktiivissä asetettu tavoite on jo saavutettu kyseisissä satamissa. *Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet omahuolinnan sallimiseksi. Tällä periaatteella tunnustetaan, ettei ole olemassa syitä, joiden vuoksi omahuolintaa ei voitaisi periaatteessa sallia satamissa, jos toiminnanharjoittajat katsovat, että tällainen ratkaisu antaa niille paremmat mahdollisuudet hyödyntää omia resurssejaan ja tehostaa omia palvelujaan. Lisäksi periaatteella tunnustetaan, että omahuolinnan harjoittajia koskevat ehdot ja perusteet eivät saa olla tiukempia kuin ne, jotka on asetettu samaa tai vastaavaa satamapalvelua tarjoaville palveluntarjoajille. *Kun sataman hallintoelin tarjoaa tai haluaa tarjota satamapalveluja ja kilpailla niiden tarjoamisesta muiden palveluntarjoajien kanssa, sitä on kohdeltava samalla tavalla kuin mitä tahansa muuta kilpailijaa. Tämä edellyttää, ettei hallintoelin osallistu palveluntarjoajien valintamenettelyyn eikä harjoita sataman hallintoelimenä toimiessaan syrjintää erottamalla sellaiset palveluntarjoajat, joihin sillä itsellään on osuutta, muista palveluntarjoajista. Erityisenä edellytyksenä on, että sataman hallintoelin erottaa kirjanpidossaan satamapalvelut muista toiminnoistaan. Tämä periaate heijastaa yleisiä kilpailuperiaatteita ja avoimuussääntöjä. *Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki satamapalvelujen tarjoamiseen liittyvät menettelyt ovat täysin avoimia ja että päätöksiin voidaan hakea muutosta ja ne voidaan tarkistaa oikeudellisesti. Tämä on hyvän hallintotavan periaate. *Kun palveluntarjoajiin sovelletaan valintamenettelyä, valitut palveluntarjoajat voivat toimia ainoastaan määräajan. Tällä periaatteella sovitetaan yhteen tarve säilyttää potentiaalisten ja tulevien palveluntarjoajien mahdollisuus päästä satamapalvelumarkkinoille ja nykyisten palveluntarjoajien luottamus. Periaate ei tarjoa yksinkertaista yleispätevää ratkaisua. Itse asiassa on tarkoituksenmukaista käsitellä eri tapauksia eri tavalla sen mukaan, onko palveluntarjoaja tehnyt minkäänlaisia tai ainoastaan vähämerkityksisiä investointeja vai onko sen ollut pakko tehdä investointeja ja onko investoinnit tehty irtaimeen vai kiinteään omaisuuteen. Investointien määrä on tietenkin otettava asianmukaisesti huomioon. *Siirtymätoimenpiteissä otetaan huomioon nykyisten palveluntarjoajien aiheelliset odotukset, mutta samalla toimenpiteet edellyttävät, että voimassa olevia toimilupia, joita ei ole myönnetty direktiivin sääntöjen mukaisesti, tarkistetaan kohtuullisen ajan kuluessa. Tällä periaatteella varmistetaan, että direktiivin tavoitteet saavutetaan kohtuullisessa ajassa, ja taataan samalla, että nykyisten palveluntarjoajien aiheelliset odotukset huomioidaan asianmukaisesti. Tämä toteutetaan ennen kaikkea ottamalla huomioon samat perusteet, joilla päätetään toimilupien voimassaoloajasta tapauksissa, joissa niiden määrää on jouduttu rajoittamaan. *Direktiivi ja sen täytäntöönpano jäsenvaltioissa eivät saa vaarantaa satamien turvallisuutta. Tämä periaate osoittaa, että komissio kiinnittää erityistä huomiota meriturvallisuuteen; kaikkien toimenpiteiden yhteydessä, joilla pyritään sääntelemään satamapalvelualalle pääsyä, on ehdottomasti varmistettava satamien korkein mahdollinen turvallisuustaso erityisesti meriturvallisuuden osalta. *Direktiivi ja sen täytäntöönpano jäsenvaltioissa eivät saa vaarantaa ympäristönsuojelusääntöjen noudattamista satamissa. Tämä periaate osoittaa komissio panevan painoa ympäristönsuojeluun. Ehdotus ei sisällä satamien institutionaalisia rakenteita koskevia sääntöjä, eikä se estä jäsenvaltioita päättämästä, minkä elinten olisi toimittava toimivaltaisina viranomaisina. Perustamissopimuksen 295 artiklan mukaisesti ehdotuksella ei puututa lainkaan jäsenvaltioiden sääntöihin, jotka koskevat satamiin tai satamissa sovellettavia omistusoikeusjärjestelmiä. Ehdotus ei sisällä yhdenmukaistettuja tai vähimmäisvaatimuksia, jotka koskisivat henkilöstön koulutusta tai pätevyyttä taikka satamissa käytettäviä laitteita. Ehdotus antaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioille mahdollisuuden pitää voimassa ja asettaa asianmukaisia sääntöjä sillä ehdolla, että kyseiset säännöt ovat selkeitä, syrjimättömiä ja puolueettomia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön voimassa olevaa lainsäädäntöä. Ehdotus ei myöskään sisällä yhdenmukaistettuja turvallisuus- eikä ympäristö sääntöjä, vaan se perustuu voimassa oleviin sääntöihin, joissa kansalliset, alueelliset ja paikalliset erityispiirteet voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon. Lähestymistapa on Lissabonissa 28. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukainen, sillä päätelmissään Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita kutakin toimivaltansa puitteissa "nopeuttamaan markkinoiden vapauttamista sellaisilla aloilla kuin - - liikenne". Lähestymistavassa otetaan huomioon Euroopan parlamentin, alueiden komitean sekä talous- ja sosiaalikomitean näkemykset, joita ne ovat esittäneet satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevan komission vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen, ja se on saanut merkittävää (vaikkakaan ei yksimielistä) tukea asianomaisilta toimialoilta. 3.2 Ehdotettu direktiivi pääpiirteittäin Direktiivin 1 artiklassa asetetaan direktiivin tavoitteet. Direktiivin 2 artiklassa määritellään direktiivin soveltamisala. Siinä täsmennetään, että soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan satama-alueella tarjottavat palvelut eivätkä esimerkiksi satamaan virtaavilla joilla tarjottavat palvelut. Lisäksi siinä osoitetaan viittaamalla liitteeseen, mitä satamapalveluja direktiivi koskee, ja vahvistetaan vähimmäisliikennemäärät, joiden perusteella direktiiviä sovelletaan satamiin. Direktiivin 3 artiklassa todetaan, ettei direktiivillä korvata velvoitteita, joita viranomaisilla on ennestään julkisia hankintoja koskevien direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 93/38/ETY johdosta. Lisäksi siinä todetaan, että jos yhdessä näistä direktiiveistä edellytetään tarjouskilpailun järjestämistä sopimuksesta, tämä on tehtävä kyseisessä direktiivissä eikä ehdotetussa direktiivissä säädetyllä tavalla. Artiklan 3 kohdalla varmistetaan ammatillisen koulutuksen vastavuoroista tunnustamista koskevien direktiivien 89/48/ETY, 92/51/ETY ja 99/42/EY soveltaminen erityisesti sellaisissa tapauksissa, joissa jäsenvaltiot myöntävät toimilupia palveluntarjoajan ammattipätevyyden perusteella. Direktiivin 4 artiklassa määritellään tärkeimmät käsitteet. Direktiivin 5 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan nimeämään toimivaltaiset viranomaiset direktiivin täytäntöönpanoa varten. Direktiivin 6 artiklassa vahvistetaan perussääntö, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat vaatia satamapalvelujen tarjoajia hankkimaan itselleen toimiluvan. Toimiluvan myöntämisehtojen on oltava selkeitä, syrjimättömiä, puolueettomia, asianmukaisia ja oikein suhteutettuja. Ehdot ja toimiluvan hankintamenettely on julkistettava. Artiklassa on rajoitettu luettelo vaihtoehtoisista toimiluvan myöntämisperusteista ja erityisesti julkisen palvelun velvoitteista. Lisäksi siinä asetetaan toimivaltaiselle viranomaiselle velvollisuus tarjota asianmukaista koulutusta, kun mahdollinen palveluntarjoaja tarvitsee ehdottomasti paikallistuntemusta, sekä annetaan palveluntarjoajalle oikeus ottaa henkilöstä palvelukseensa oman valintansa mukaan. Direktiivin 7 artiklassa vahvistetaan menettelyt, joita on noudatettava, kun palveluntarjoajien määrää on rajoitettava satamassa. Artiklassa vaaditaan kuitenkin, että satamassa on sallittava mahdollisimman suuri palveluntarjoajien määrä ja että lastinkäsittelyn alalla on yleensä myönnettävä toimilupa vähintään kahdelle palveluntarjoajalle. Lisäksi artiklassa edellytetään, ettei sataman hallintoelin tee rajoituksia koskevaa päätöstä, jos se on palveluntarjoajana kyseisessä satamassa tai haluaa tulla sellaiseksi. Direktiivin 8 artiklassa vaaditaan, että palveluntarjoajien valitsemiseksi on perustettava valintamenettely, joka on avoin, puolueeton ja syrjimätön ja jossa käytetään oikein suhteutettuja ja asianmukaisia perusteita. Artiklassa asetetaan joitakin keskeisiä muodollisuuksia, joita valintamenettelyssä on noudatettava, ja sallitaan samalla nykyaikaisten sähköisten viestintäkeinojen täysimittainen käyttö. Lisäksi artiklassa käsitellään tilannetta, jossa sataman hallintoelin haluaa kilpailla palvelun tarjoamisesta toisen palveluntarjoajan kanssa. Tällaisessa tapauksessa hallintoelin ei voi olla valintamenettelystä vastaava viranomainen, vaan siihen tarkoitukseen on nimettävä riippumaton elin. Direktiivin 9 artiklassa otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan valintamenettelyllä myönnettävät toimiluvat ovat määräaikaisia, sekä kytketään toimiluvan voimassaoloaika investoimista koskevaan perusteeseen: voimassaoloaika vaihtelee sen mukaan, onko palveluntarjoaja tehnyt huomattavia investointeja ja onko investoinnit tehty irtaimeen vai kiinteään omaisuuteen. Artiklassa vahvistetaan pisimmät mahdolliset voimassaoloajat. Direktiivin 10 artiklassa vaaditaan, että palveluntarjoajien on pidettävä kirjaa satamapalvelutoiminnoistaan. Direktiivin 11 artiklan mukaan direktiivin sääntöjä sovelletaan samalla tavoin omahuolintaan kuin yleisiin satamapalveluihin ja omahuolintaa koskevat perusteet eivät saa olla tiukempia kuin perusteet, joita sovelletaan saman tai vastaavan satamapalvelun tarjoajiin. Direktiivin 12 artiklassa käsitellään tilannetta, jossa sataman hallintoelin toimii hallintotehtävänsä ohella palveluntarjoajana. Artiklassa vaaditaan erityisesti, että hallintoelimen on erotettava satamapalvelutoimintojaan koskeva kirjanpito muita toimintojaan koskevasta kirjanpidosta. Tilintarkastus tehdään pakolliseksi, ja tilintarkastuskertomukseen on sisällyttävä tiedot hallintoelimen eri toimintojen välisistä rahavirroista. Lisäksi artiklassa käsitellään tilannetta, jossa tiettyä palvelua varten ei löydetä palveluntarjoajaa ja jossa sataman hallintoelin sen vuoksi katsoo, että sen on itse tarjottava kyseistä palvelua. Artiklan mukaan sataman hallintoelin ei saa syrjiä mitään palveluntarjoajaa. Direktiivin 13 artiklalla varmistetaan valintaprosessin täydellinen avoimuus. Artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan perustamaan muutoksenhakumenettelyjä, joihin kuuluu päätösten oikeudellinen tarkistaminen. Direktiivin 14 artiklassa muistutetaan siitä, ettei direktiivi vaikuta millään tavalla jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat lakia ja järjestystä, satamien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. Direktiivin 15 artiklalla varmistetaan sosiaalilainsäädännön soveltaminen. Direktiivin 16 artikla sisältää siirtymätoimenpiteitä koskevat säännökset. Voimassa olevat toimiluvat voivat artiklan mukaan jäädä muuttumattomina voimaan, kun satamassa ei rajoiteta satamapalvelumarkkinoille pääsyä, mutta uusien toimilupien on oltava direktiivin sääntöjen mukaisia. Seuraavaksi artiklassa käsitellään voimassa olevia toimilupia, jotka on myönnetty julkisen tarjouskilpailun jälkeen tai vastaavalla menettelyllä ja jotka ovat direktiivin sääntöjen mukaisia. Tällaisiin toimilupiin ei tarvita mukautuksia. Kaikkiin muihin toimilupiin on sovellettava uusia luvanmyöntämismenettelyjä ilmoitettujen siirtymäkausien aikana, jotka vaihtelevat sen mukaan, miten suuria ja minkälaisia investointeja toimilupaa hallussaan pitävä palveluntarjoaja on tehnyt. Direktiivin 17 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan direktiivin soveltamista koskeva kertomus, ja komissio velvoitetaan laatimaan näiden kertomusten perusteella oma kertomuksensa, johon liitetään tarvittaessa ehdotus direktiivin tarkistamiseksi. Direktiivin 18 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan panemaan direktiivi täytäntöön. Direktiivin 19 artikla sisältää direktiivin voimaantuloa koskevan säännöksen. Direktiivin 20 artiklassa ilmoitetaan, kenelle direktiivi on osoitettu. 4 Yhteisön tason toiminnan perusteet 4.1 Mitkä ovat suunnitellun toimen tavoitteet yhteisön velvoitteiden kannalta- Ehdotuksen tavoitteena on varmistaa, että perustamissopimuksen sääntöjä (neljää vapautta ja kilpailusääntöjä) sovelletaan satama-alalla entistä järjestelmällisemmin. Ehdotuksessa otetaan käyttöön menettelysääntöjä, joilla varmistetaan, että kaikilla nykyisillä ja potentiaalisilla palveluntarjoajilla on tasavertaiset mahdollisuudet päästä satamapalvelumarkkinoille. Tämä johtaa satamapalvelujen paranemiseen ja edistää meriliikenteen käyttöä vaihtoehtoisena kuljetusmuotona sekä yhdistettyjen kuljetusten käyttöä. Meriliikenteen ja yhdistettyjen kuljetusten entistä parempi hyödyntäminen vähentää puolestaan yhteisön liikenneverkon kuormitusta. Ehdotuksella perustetaan yksityisen ja julkisen sektorin palveluntarjoajien yhtäläisille oikeuksille ja mahdollisuuksille rakentuva järjestelmä ottamatta kuitenkaan kantaa satamalaitteita ja palveluntarjoajia koskevaan omistusoikeus järjestelmään, mikä on perustamissopimuksen 295 artiklan mukaista. 4.2 Kuuluuko suunniteltu toimi yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan- Toimi kuuluu jaettuun toimivaltaan (perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohdan mukaisesti). 4.3 Mikä on ongelman ulottuvuus yhteisössä (esim. montako jäsenvaltiota asia koskee ja miten asia on ratkaistu tähän mennessä)- Direktiivi koskee kaikkia yhteisön rantavaltioita. Vaikka jäsenvaltiot ovat viime vuosina yleensä edistyneet merkittävästi satamapalvelumarkkinoiden vapauttamisessa, käytäntö vaihtelee suuresti sekä satamapalvelujen kattavuuden että sellaisten menettelyjen osalta, joilla perustamissopimuksessa määrätyt oikeudet pyritään panemaan täytäntöön. Jotta varmistettaisiin satamapalvelumarkkinoille pääsy ja vältettäisiin samalla kilpailun vääristyminen, kansallisia sääntöjä, säännöksiä ja käytäntöjä on tarpeellista parantaa ja yhdenmukaistaa riittävästi. 4.4 Miten asia voidaan ratkaista tehokkaimmin: yhteisön vai jäsenvaltioiden toiminnan avulla- Yhteisössä sovellettavien perussääntöjen vahvistaminen on tarpeellista ottaen huomioon, että satamapalvelumarkkinoille pääsy vaihtelee huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen ja jopa jäsenvaltioiden sisällä ja menettelysäännöt ovat yleensä epäselviä ja epätyydyttäviä varsinkin, kun on kyse sekä yksityisen että julkisen sektorin palveluntarjoajista. Perussäännöt antavat jäsenvaltioille toissijaisuus periaatteen mukaisesti huomattavan paljon toimintavapautta ja ennen kaikkea mahdollisuuden ottaa huomioon satamien maantieteelliset erityispiirteet silloin, kun meriturvallisuus- ja ympäristönsuojeluvaatimukset vaihtelevat satamasta toiseen. Ehdotus sisältää yhteiset säännöt, jotka koskevat erityisesti seuraavia seikkoja: -satamapalvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen täytäntöönpano -jäsenvaltioiden oikeus vaatia toimiluvan hankkimista ennakolta -jäsenvaltioiden oikeus rajoittaa palveluntarjoajien määrää -noudatettavat menettelyt, mukaan luettuna avoimuuden noudattaminen -omahuolintaoikeuden täytäntöönpano -toimilupien voimassaoloaika -sataman hallintoelimen oikeudet ja velvollisuudet, kun se toimii sekä viranomaisena että palveluntarjoajana -muutoksenhakumenettelyt. 4.5 Mitä todellista lisäarvoa ehdotettu yhteisön toiminta tuottaa ja mitkä olisivat toimen toteuttamatta jättämisen seuraukset- Kun tarkastellaan nykyistä tilannetta, joka on viime vuosien kehityksen tulos, on varsin epätodennäköistä, että koko yhteisössä päästäisiin tyydyttävään tilanteeseen, jossa taattaisiin palvelujen tarjoamisen vapauden toteutuminen ja jossa palveluntarjoajien välinen kilpailu ei vääristyisi jäsenvaltioissa. Tämä on epätodennäköistä lähinnä sen vuoksi, että vaikka jäsenvaltiot edistyvät pyrkimyksissään lisätä vapaata pääsyä satamapalvelumarkkinoille, niillä puuttuu yhteisön yhteinen säännöstö, minkä vuoksi kehitys on epäyhtenäistä, epäsäännöllistä ja epätyydyttävää. 4.6 Mitä toimintakeinoja yhteisöllä on käytettävissään (esim. suositus, rahoitustuki, sääntely, vastavuoroinen tunnustaminen)- Koska jäsenvaltioiden satamajärjestelmät ovat mutkikkaita ja satamien koko, tehtävät ja niille asetetut meriturvallisuus- ja ympäristönsuojeluvaatimukset vaihtelevat suuresti, direktiivin katsotaan olevan sopivin säädös, sillä siinä jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi panna yhteinen oikeudellinen kehys täytäntöön. 4.7 Onko yhtenäinen sääntely tarpeen vai riittääkö direktiivi, jossa asetetaan yleiset tavoitteet ja jätetään täytäntöönpano jäsenvaltioille- Katso edellä kohta 4.6. 2001/0047 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI satamapalvelujen markkinoille pääsystä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen [80 artiklan 2 kohdan], ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [3], [3] EYVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [4], [4] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsovat seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 49 artiklan tavoitteena on poistaa rajoitukset, jotka koskevat vapautta tarjota palveluja yhteisössä; perustamissopimuksen 51 artiklan mukaan tämä tavoite on saavutettava yhteisen liikennepolitiikan puitteissa. (2) Tavoite on saavutettu varsinaisten meriliikenteen palvelujen osalta palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 4055/86 [5] ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3577/92 [6]. [5] EYVL L 378, 31.12.1986, s. 1 3. Viimeksi muutettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3573/90 (EYVL L 353, 17.12.1990, s. 16). [6] EYVL L 364, 12.12.1992, s. 7-10. (3) Satamapalvelut ovat välttämättömiä meriliikenteen moitteettomalle toiminnalle, sillä niillä edistetään merkittävästi meriliikenteen infrastruktuurin tehokasta käyttöä. (4) Joulukuussa 1997 annetussa satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevassa vihreässä kirjassa [7] komissio ilmoitti aikovansa ehdottaa puitelainsäädäntöä, jolla mahdollistettaisiin pääsy kansainvälistä liikennettä palvelevien yhteisön satamien satamapalvelumarkkinoille. Tässä yhteydessä satamapalvelut olisi määriteltävä palveluiksi, joilla on kaupallista arvoa ja joita yleensä tarjotaan satamassa maksua vastaan. [7] KOM(97) 678 lopullinen, 10. joulukuuta 1997. (5) Yhteisön tasolla toteutettavalla satamapalvelumarkkinoille pääsyn helpottamisella tulisi poistaa olemassa olevat esteet, jotka vaikeuttavat satamapalvelujen tarjoajien pääsyä markkinoille, sekä parantaa sataman käyttäjille tarjottujen palvelujen laatua, lisätä tehokkuutta ja joustavuutta, vähentää kustannuksia ja edistää siten lyhyen matkan merenkulkua ja yhdistettyjä kuljetuksia. (6) Kun tämän direktiivin mukainen toimilupa myönnetään sellaisen sopimuksen muodossa, joka kuuluu direktiivien 92/50/ETY [8], 93/36/ETY [9], 93/37/ETY [10] ja 93/38/ETY [11] soveltamisalaan, sovelletaan näitä viimeksi mainittuja direktiivejä. Tarvittaessa sovelletaan myös ammatillisen koulutuksen vastavuoroista tunnustamista koskevia direktiivejä 89/48/ETY [12], 92/51/ETY [13] ja 99/42/EY [14]. [8] Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY (EYVL L 328, 28.11.1997). [9] Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu direktiivi 93/36/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY (EYVL L 328, 28.11.1997). [10] Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu direktiivi 93/37/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY (EYVL L 328, 28.11.1997). [11] Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu direktiivi 93/38/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 84), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/4/EY (EYVL L 101, 1.4.1998). [12] Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu direktiivi 89/48/ETY. [13] Direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu direktiivi 92/51/ETY. [14] Tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä 7 päivänä kesäkuuta 1999 annettu direktiivi 99/42/EY. (7) Erilaiset kansalliset lainsäädännöt ja käytännöt ovat johtaneet sovellettujen menettelyjen välisiin eroihin ja luoneet oikeudellista epävarmuutta satamapalvelujen tarjoajien oikeuksista ja toimivaltaisten viranomaisten velvollisuuksista. Sen vuoksi on yhteisön edun mukaista luoda yhteisön oikeudellinen kehys, jossa vahvistetaan satamapalvelumarkkinoille pääsyä, nykyisten ja mahdollisten palveluntarjoajien oikeuksia ja velvollisuuksia, satamien hallintoelimiä sekä toimilupien myöntämiseen ja valintaprosesseihin liittyviä menettelyjä koskevat perussäännöt. (8) Perustamissopimuksen 5 artiklassa esitettyjen toissijaisuus- ja suhteellisuus periaatteiden mukaan jäsenvaltiot eivät voi ehdotettujen toimien laajuuden vuoksi saavuttaa riittävällä tavalla toimien tavoitetta, joka on kaikkien yhteisöön sijoittautuneiden luonnollisten ja oikeushenkilöiden pääsy satamapalvelumarkkinoille, vaan tavoite voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla; tämä direktiivi rajoittuu mainitun tavoitteen saavuttamisen edellyttämiin vähimmäistoimenpiteisiin eikä sisällä muita kuin tämän tarkoituksen kannalta välttämättömiä toimenpiteitä. (9) Satamapalveluihin pääsyä koskeva yhteisön lainsäädäntö ei sulje pois yhteisön muiden sääntöjen soveltamista. Satamapalveluihin on jo sovellettu kilpailusääntöjä, ja nämä säännöt ovat merkityksellisiä erityisesti monopolitilanteissa. (10) Tehokkaan ja turvallisen satamahallinnon edistämiseksi jäsenvaltiot voivat vaatia, että palveluntarjoajien on hankittava toimilupa. Toimiluvan myöntämisperusteiden on oltava puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä, asianmukaisia ja oikein suhteutettuja. Perusteet on julkistettava. (11) Koska satamat ovat rajallisia maantieteellisiä alueita, markkinoille pääsyä voivat joissakin tapauksissa rajoittaa kapasiteetin ja käytettävissä olevan tilan puute sekä meriteknisten palvelujen osalta liikenteen turvallisuuteen liittyvät seikat. Tällaisissa tapauksissa voi olla tarpeen rajoittaa toimiluvan saavien palveluntarjoajien määrää satamissa. (12) Rajoittamisperusteiden on oltava puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä, asianmukaisia ja oikein suhteutettuja. Kun on kyse lastinkäsittelystä, palveluntarjoajien määrää ei saa rajoittaa minkään palveluluokan osalta vähempään kuin kahteen täysin itsenäiseen palveluntarjoajaan, jos olosuhteet eivät ole poikkeukselliset. (13) Palveluntarjoajilla olisi oltava oikeus ottaa henkilöstöä palvelukseensa oman valintansa mukaan. (14) Kun satamapalvelujen tarjoajien määrää on rajoitettu, toimivaltaisen viranomaisten on valittava palveluntarjoajat selkeällä, puolueettomalla, avoimella ja oikeuden mukaisella valintamenettelyllä syrjimättömiä sääntöjä noudattaen. (15) Sen varmistamiseksi, että puolueettomat elimet tekevät ja niiden todetaan tekevän tämän direktiivin mukaiset päätökset ja menettelyihin liittyvät toimenpiteet, olisi määriteltävä, mikä asema on sataman hallintoelimellä, joka on itse satamapalvelun tarjoaja tai haluaa tulla sellaiseksi. Tällaiseen hallintoelimeen on sovellettava samoja ehtoja ja menettelyjä kuin muihin palveluntarjoajiin, mutta sen on edelleen pystyttävä varmistamaan sataman toiminta. Sen vuoksi palveluntarjoajien määrän rajoittamista koskevat päätökset ja varsinainen valinta on uskottava puolueettomalle elimelle, eikä sataman hallintoelin saa syrjiä mitään palveluntarjoajaa eikä sataman käyttäjää. (16) Näin ollen on tarpeen varmistaa syrjimättömyys sataman hallintoelimen ja itsenäisten toiminnanharjoittajien välillä sekä eri satamien hallintoelinten välillä. (17) Varojen osalta on tarpeen velvoittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien satamien hallintoelimet, jotka toimivat myös palveluntarjoajina, erottamaan kirjanpidossaan toimet, joita ne toteuttavat hallintoeliminä, kilpailun pohjalta toteuttamistaan toimista. (18) Heinäkuun 26 päivänä 2000 annetussa komission direktiivissä 2000/52/EY asetetaan tietylle määrälle yrityksiä erillistä kirjanpitoa koskeva velvoite, jota sovelletaan ainoastaan sellaisiin yrityksiin, joiden koko vuotuinen nettoliikevaihto kahdelta viimeksi edeltäneeltä tilikaudelta on ollut yli 40 miljoonaa euroa. Ottaen huomioon satamapalvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen käyttöönotto yhteisössä on tarpeen varmistaa, että erillisen kirjanpidon periaatetta sovelletaan kaikkiin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin satamiin, sekä vahvistaa satamia koskevat avoimuussäännöt, jotka eivät ole sen väljempiä kuin komission direktiivissä 2000/52/EY vahvistetut säännöt. (19) Satamapalveluihin liittyviä toimintoja koskevaa kirjanpitovaatimusta olisi sovellettava kaikkiin yrityksiin, jotka on valittu tarjoamaan tällaisia palveluja. (20) Omahuolinta olisi sallittava, ja omahuolinnan harjoittajille asetettavat vaatimukset eivät saisi olla tiukempia kuin vaatimukset, jotka asetetaan samojen tai vastaavien satamapalvelujen tarjoajille. (21) Valintamenettelyllä myönnettyjen toimilupien olisi oltava määräaikaisia. Toimiluvan voimassaoloajasta päätettäessä on kohtuullista ottaa huomioon, onko palveluntarjoaja joutunut investoimaan omaisuuteen ja jos näin on, onko omaisuus irtainta. Vaikka tällaisen menettelyn tulisi johtaa asianmukaiseen tulokseen, on kuitenkin tarpeen vahvistaa enimmäisajat toimilupien voimassaololle. (22) Yhteisön satamien nykyinen tilanne edellyttää selvien siirtymäkausien vahvistamista, koska satamissa on käytössä lukuisia lupa- ja valintamenetelmiä ja voimassaoloaikoja. Siirtymäkausia koskevissa säännöissä olisi erotettava satamat, joissa palveluntarjoajien määrää on rajoitettu, sellaisista satamista, joissa tällaisia rajoituksia ei ole. (23) Kun palveluntarjoajien määrää ei ole rajoitettu, ei ole syytä muuttaa voimassa olevia toimilupia, mutta tulevat toimiluvat olisi myönnettävä tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti. (24) Kun palveluntarjoajien määrää on rajoitettu, siirtymäkausia vahvistettaessa olisi erotettava toisistaan erilaiset tapaukset sen mukaan, onko toimiluvat myönnetty julkisen tarjouskilpailun perusteella tai vastaavalla menettelyllä, onko palveluntarjoaja tehnyt huomattavia investointeja ja onko investoinnit tehty irtaimeen vai kiinteään omaisuuteen. Oikeusvarmuus vaatii, että kussakin tapauksessa vahvistetaan pisimmät mahdolliset voimassaoloajat ja jätetään samalla kansallisille viranomaisille runsaasti liikkumavaraa, jotta ne voisivat ottaa asianmukaisesti huomioon kunkin tapauksen erityispiirteet. (25) Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat tämän direktiivin täytäntöönpanosta. (26) Toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä varten olisi oltava muutoksenhakumenettelyt. (27) Jäsenvaltioiden on taattava riittävä sosiaaliturva satamapalveluja tarjoavien yritysten henkilöstölle. (28) Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta millään tavalla jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat lakia ja järjestystä, satamien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. (29) Tämä direktiivi ei vaikuta perustamissopimuksen sääntöjen soveltamiseen; komissio varmistaa edelleen kyseisten sääntöjen soveltamisen käyttämällä tarvittaessa kaikkia valtuuksia, jotka sille on myönnetty perustamissopimuksen 86 artiklalla. (30) Komission olisi tehtävä jäsenvaltioiden tämän direktiivin soveltamisesta antamien kertomusten perusteella arviointi, johon liittyy tarvittaessa direktiivin tarkistamista koskeva ehdotus, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla - Tavoite Yhteisön satamapalvelujen tarjoajiin sovelletaan tämän direktiivin säännösten mukaisesti satamapalvelujen tarjoamisen vapautta. Satamapalvelujen tarjoajilla on oltava mahdollisuus käyttää satamalaitteita siinä määrin kuin niiden toiminta sitä edellyttää. 2 artikla - Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä lueteltuihin satamapalveluihin, joita tarjotaan sataman käyttäjille satama-alueella. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltion alueella sijaitseviin, yleiselle kaupalliselle meriliikenteelle avoimiin merisatamiin tai -satamajärjestelmiin sillä ehdolla, että sataman vuosittainen liikenne on ollut kolmen viimeisen vuoden aikana keskimäärin vähintään 3 miljoonaa tonnia lastia tai 500 000 matkustajaa. 3. Jos satama saavuttaa 2 kohdassa tarkoitetun lastiliikennekynnyksen mutta ei vastaavaa matkustajaliikennekynnystä, tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta yksinomaan matkustajille varattuihin satamapalveluihin. Jos saavutetaan matkustajaliikennekynnys mutta ei lastiliikennekynnystä, tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta yksinomaan lasteja koskeviin palveluihin. Komissio antaa jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta tiedoksi luettelon tässä artiklassa tarkoitetuista satamista julkaisemalla sen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Luettelo julkaistaan ensimmäisen kerran kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain. 4. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että satamapalvelujen tarjoajat ovat sijoittautuneet yhteisöön ja että alukset, joita käytetään yksinomaan satamapalvelujen tarjoamiseen, on rekisteröity jäsenvaltiossa ja ne purjehtivat jäsenvaltion lipun alla. 3 artikla 1. Tämä direktiivi ei estä soveltamasta toimivaltaisia viranomaisia koskevia velvoitteita, jotka johtuvat direktiiveistä 92/50/ETY, 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 93/38/ETY. 2. Kun yhdessä 1 kohdassa mainituista direktiiveistä pakollistetaan tarjouskilpailun järjestäminen palvelusopimuksesta, kyseisen sopimuksen myöntämiseen ei sovelleta tämän direktiivin 8 artiklan 1-5 kohtaa, 12 artiklan 1 ja 2 kohtaa eikä 13 artiklaa. 3. Tämä direktiivi ei estä soveltamasta toimivaltaisia viranomaisia koskevia velvoitteita, jotka johtuvat jäsenvaltioiden välistä ammatillisen koulutuksen vastavuoroista tunnustamista koskevista direktiiveistä 89/48/ETY, 92/51/ETY ja 99/42/EY. 4 artikla - Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: (1) 'merisatamalla' (tässä direktiivissä 'satama') maa- ja vesialuetta, jolla on tehty sellaisia parannustöitä ja joka on varustettu siten, että kyseisellä alueella voidaan pääasiallisesti ottaa vastaan aluksia, lastata niitä ja purkaa niiden lasteja, varastoida tavaroita, vastaanottaa tavaroita maakuljetuksia varten ja toimittaa niitä tällaisilla kuljetuksilla sekä ottaa aluksiin matkustajia ja laskea matkustajia maihin; (2) 'satamajärjestelmällä' kahdesta tai useammasta satamasta muodostettua ryhmää, joka palvelee samaa kaupunkia tai taajamaa; (3) 'satamaviranomaisella' tai 'sataman hallintoelimellä' (jäljempänä 'sataman hallintoelin') elintä, jonka tavoitteena on kansallisen lain tai asetuksen nojalla joko pelkästään tai muiden tehtävien ohella hallinnoida ja hoitaa sataman infrastruktuureja sekä koordinoida ja valvoa kyseisessä satamassa tai satamajärjestelmässä toimivien toiminnanharjoittajien toimintaa; sataman hallintoelin voi koostua useista erillisistä elimistä tai vastata useammasta kuin yhdestä satamasta; (4) 'satamapalveluilla' liitteessä lueteltuja palveluja, joilla on kaupallista arvoa ja joita yleensä tarjotaan satamassa maksua vastaan; (5) 'satamapalvelujen tarjoajalla' luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tarjoaa tai haluaa tarjota yhden tai useamman luokan satamapalveluja; (6) 'julkisen palvelun vaatimuksella' vaatimusta, jonka toimivaltainen viranomainen asettaa tiettyjen luokkien satamapalvelujen riittävän tarjonnan varmistamiseksi; (7) 'omahuolinnalla' tilannetta, jossa sataman käyttäjä tuottaa itselleen yhden tai useamman luokan satamapalveluja ja jossa ei yleensä ole tehty minkäänlaista sopimusta kolmannen osapuolen kanssa tällaisten palvelujen tarjoamisesta; (8) 'toimiluvalla' mitä tahansa lupaa, sopimus mukaan luettuna, joka antaa luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle oikeuden tarjota satamapalveluja tai harjoittaa omahuolintaa. 5 artikla - Toimivaltaiset viranomaiset Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin 6, 7, 8, 10, 11, 12 ja 19 artiklan panemiseksi täytäntöön. 6 artikla - Toimilupa 1. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että satamapalvelujen tarjoaja hankkii ennakolta toimiluvan 2-5 kohdassa asetettujen ehtojen mukaisesti. Toimilupa myönnetään automaattisesti 8 artiklan mukaan valituille palveluntarjoajille. 2. Perusteiden, joilla toimivaltainen viranomainen myöntää toimiluvan, on oltava selkeitä, syrjimättömiä, puolueettomia, asianmukaisia ja oikein suhteutettuja. Perusteet voivat koskea ainoastaan palveluntarjoajan ammattipätevyyttä, moitteetonta taloudellista tilannetta ja riittävää vakuutussuojaa sekä meriturvallisuutta tai laitteiden, varusteiden ja henkilöiden turvallisuutta. Toimilupaan voi sisältyä julkisen palvelun vaatimuksia, jotka liittyvät turvallisuuteen, säännöllisyyteen, jatkuvuuteen, laatuun ja hintaan sekä ehtoihin, joilla palvelua voidaan tarjota. 3. Kun vaadittuun ammattipätevyyteen kuuluu erityinen paikallistuntemus tai kokemus paikallisista olosuhteista, toimivaltaisen viranomaisen on tarjottava asianmukaista koulutusta hakijoina oleville palveluntarjoajille. 4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut perusteet on julkistettava, ja satamapalvelujen tarjoajille on ilmoitettava etukäteen menettelystä, jolla toimiluvan voi saada. Tämä vaatimus koskee myös sellaista toimilupaa, jossa palvelun tarjoamiseen liittyy investoiminen kiinteään omaisuuteen, joka palautuu satamalle toimiluvan voimassaolon päättyessä. 5. Satamapalvelujen tarjoajalla on oikeus ottaa palvelukseensa oman valintansa mukaista henkilöstöä toimittamaan palvelua, jota toimilupa koskee. 7 artikla - Rajoitukset 1. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa satamapalvelujen tarjoajien määrää ainoastaan sellaisten rajoitusten perusteella, jotka liittyvät käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin taikka meriteknisten palvelujen osalta meriliikenteen turvallisuuteen. Toimivaltaisen viranomaisen on: a) ilmoitettava asianosaisille, mitä satamapalvelujen luokkaa tai luokkia ja sataman osaa rajoitukset koskevat, sekä rajoitusten perusteet; b) sallittava niin suuri määrä palveluntarjoajia kuin olosuhteet sallivat. 2. Kun käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin liittyy rajoituksia, toimivaltaisen viranomaisen on kunkin lastiluokan osalta myönnettävä toimilupa vähintään kahdelle toisistaan täysin riippumattomalle palveluntarjoajalle, jos liikenteen määrään tai lastiluokkiin ei liity poikkeuksellisia asianhaaroja. 3. Kun toimivaltainen viranomainen, joka päättää satamaan liittyvistä rajoituksista, on kyseisen sataman hallintoelin ja kun hallintoelin itse tai palveluntarjoaja, jota se valvoo suoraan tai epäsuorasti taikka johon sillä on osuutta, on palveluntarjoajana kyseisessä satamassa tai haluaa tulla sellaiseksi, jäsenvaltioiden on nimettävä toinen toimivaltainen viranomainen ja annettava sen tehtäväksi päättää rajoituksista tai hyväksyä rajoituksia koskeva päätös. Uuden nimetyn toimivaltaisen viranomaisen on oltava riippumaton kyseisen sataman hallintoelimistä, eikä se saa: a) tarjota samankaltaisia satamapalveluja kuin kyseisen sataman palveluntarjoajat eikä b) valvoa suoraan tai epäsuorasti mitään kyseisen sataman palveluntarjoajaa, eikä sillä saa olla osuutta näihin palveluntarjoajiin. 8 artikla - Valintamenettely 1. Kun satamapalvelujen tarjoajien määrää on rajoitettu 7 artiklaa soveltaen, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet avoimen ja puolueettoman valintamenettelyn varmistamiseksi tarjouskilpailulla, jossa käytetään oikein suhteutettuja, syrjimättömiä ja asianmukaisia perusteita. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä asianosaisille osoitettu kutsu osallistua valintamenettelyyn. Julkaisussa voidaan viitata toimivaltaisen viranomaisen tai sataman omaan Internet-sivustoon tai, jos tällaisia sivustoja ei ole, muihin asianmukaisiin tapoihin, joilla kaikki menettelystä kiinnostuneet henkilöt saavat tarvittavat tiedot ajoissa käyttöönsä. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä julkaisuunsa a) luvanmyöntämis- ja valintaperusteet, joissa määritellään viranomaisen vähimmäisvaatimukset; b) ratkaisuperusteet, joissa määritellään seikat, joiden pohjalta viranomainen tekee valintansa valintaperusteiden mukaisista tarjouksista, ja c) ehdot, joissa asetetaan palveluvaatimukset, joita sopimus koskee, ja yksilöidään omaisuus, joka annetaan tarjouskilpailun voittajan käyttöön, sekä muut asiaa koskevat ehdot ja sovellettavat säännöt. 4. Ehdotuspyyntöä koskevan ilmoituksen lähettämisen ja ehdotusten viimeisen vastaanottopäivän välisen ajan on oltava valintamenettelyssä vähintään 52 päivää. 5. Toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä mahdollisille tarjoajille toimittamiinsa tietoihin kaikki hallussaan olevat olennaiset tiedot. 6. Kun toimivaltainen viranomainen, joka toteuttaa satamaa koskevan valintamenettelyn, on kyseisen sataman hallintoelin ja kun hallintoelin itse tai palveluntarjoaja, jota se valvoo suoraan tai epäsuorasti taikka johon sillä on osuutta, on palveluntarjoajana kyseisessä satamassa tai haluaa tulla sellaiseksi, jäsenvaltioiden on nimettävä toinen toimivaltainen viranomainen ja annettava kyseinen valintamenettely sen tehtäväksi. Uuden nimetyn toimivaltaisen viranomaisen on oltava riippumaton kyseisen sataman hallintoelimistä, eikä se saa: a) tarjota samankaltaisia satamapalveluja kuin kyseisen sataman palveluntarjoajat eikä b) valvoa suoraan tai epäsuorasti mitään kyseisen sataman palveluntarjoajaa, eikä sillä saa olla osuutta kyseisen sataman palveluntarjoajiin. 9 artikla - Voimassaoloaika Satamapalvelujen tarjoajat valitaan määräajaksi, joka asetetaan seuraavin perustein: 1. Tapauksissa, joissa palveluntarjoaja ei tee minkäänlaisia investointeja tai tekee vähämerkityksisiä investointeja tarjotakseen palveluja, sen toimiluvan voimassaoloaika on enintään 5 vuotta. 2. Tapauksissa, joissa palveluntarjoaja tekee merkittäviä investointeja a) irtaimeen omaisuuteen, voimassaoloaika on enintään 10 vuotta b) kiinteään omaisuuteen, voimassaoloaika on enintään 25 vuotta riippumatta siitä, palautuuko omistus satamalle. 10 artikla - Kirjanpitosäännökset Toimivaltaisen viranomaisen on velvoitettava valitut palveluntarjoajat pitämään erillistä kirjaa jokaisesta tarjotusta satamapalvelusta. Kirjanpidossa on noudatettava voimassa olevaa kaupallista käytäntöä ja yleisesti tunnustettuja kirjanpitoperiaatteita. 11 artikla - Omahuolinta 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet tämän direktiivin mukaisen omahuolinnan sallimiseksi. 2. Omahuolinta voi edellyttää lupaa, jonka myöntämisperusteet eivät saa olla tiukempia kuin perusteet, joita sovelletaan saman tai vastaavan satamapalvelun tarjoajiin. 12 artikla - Sataman hallintoviranomainen 1. Kun sataman hallintoviranomainen tarjoaa satamapalveluja, sen on täytettävä 6 artiklassa säädetyt perusteet ja erotettava jokaista satamapalvelutoimintoaan koskeva kirjanpito muita toimintojaan koskevasta kirjanpidosta. Kirjanpidossa on noudatettava voimassa olevaa kaupallista käytäntöä ja yleisesti tunnustettuja kirjanpitoperiaatteita sen varmistamiseksi, että: a) eri toiminnoista on erillinen juokseva kirjanpito; b) kaikki tulot ja menot kohdistetaan asianmukaisesti soveltamalla johdonmukaisesti kustannuslaskennan periaatteita, jotka ovat objektiivisesti perusteltavissa; c) erillisen kirjanpidon perustana olevista kustannuslaskennan periaatteista annetaan selkeät tiedot. 2. Tilinpäätöstä koskevassa tilintarkastuskertomuksessa on osoitettava kaikki sataman hallintoelimen satamapalvelutoiminnon ja muiden toimintojen väliset rahavirrat. Jäsenvaltion on säilytettävä tilintarkastuskertomus ja annettava se pyynnöstä komission käyttöön. 3. Kun 8 artiklan mukaisella valintamenettelyllä ei ole onnistuttu löytämään sopivaa palveluntarjoajaa tiettyä satamapalvelua varten, toimivaltainen viranomainen voi tämän artiklan 1 kohdassa asetetuilla ehdoilla varata kyseisen palvelun tarjoamisen sataman hallintoelimelle enintään 5 vuoden ajaksi. 4. Sataman hallintoelin ei saa syrjiä mitään palveluntarjoajaa. Sen on erityisesti pidätyttävä sellaista yritystä tai elintä suosivasta syrjinnästä, jossa se on osallisena. 5. Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta millään tavalla jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin avoimuusdirektiivin 2000/52/EY osalta. 13 artikla - Muutoksenhaku 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikilla osapuolilla, joiden etua asia koskee, on oikeus hakea muutosta toimivaltaisten viranomaisten tai sataman hallintoelimen tämän direktiivin nojalla tekemiin päätöksiin tai toteuttamiin yksittäisiin toimenpiteisiin. 2. Kun tämän direktiivin mukaista satamapalvelumarkkinoille pääsyä koskeva hakemus on hylätty, hakijalle tai hakijoille on ilmoitettava syistä, joiden vuoksi hakijalle tai hakijoille ei ole myönnetty toimilupaa taikka sitä tai niitä ei ole valittu. Syiden on oltava puolueettomia, syrjimättömiä, hyvin perusteltuja ja asianmukaisesti todistettuja. Hakijalle on annettava mahdollisuus hakea muutosta päätökseen. Kanne on voitava esittää kansalliselle tuomioistuimelle tai viranomaiselle, joka on organisaatioltaan, rahoitukseltaan, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton toimivaltaisesta viranomaisesta tai kyseisen sataman hallintoelimestä sekä kaikista palveluntarjoajista. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muutoksenhakuelinten tekemät päätökset voidaan tarkistaa oikeudellisesti. 14 artikla - Turvallisuus ja ympäristönsuojelu Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta millään tavalla jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat lakia ja järjestystä, satamien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. 15 artikla - Sosiaaliturva Jollei yhteisön oikeuden muista säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sosiaalilainsäädäntönsä soveltamisen varmistamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista. 16 artikla - Siirtymätoimenpiteet 1. Kun satamapalvelujen tarjoajien määrää eivät rajoita käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin taikka meriturvallisuuteen liittyvät rajoitukset, voimassa olevat toimiluvat voivat jäädä muuttumattomina voimaan siihen asti, kunnes määrää on rajoitettava. Uusien toimilupien on oltava tämän direktiivin säännösten mukaisia. 2. Kun satamapalvelujen tarjoajien määrää on rajoitettu satamassa, sovelletaan a-e alakohdan sääntöjä. a) Kun voimassa oleva toimilupa on myönnetty julkisen tarjouskilpailun perusteella tai vastaavalla menettelyllä ja se on muissa suhteissa tämän direktiivin sääntöjen mukainen, toimilupa voi jäädä muuttumattomana voimaan. b) Kun voimassa olevaa toimilupaa ei ole myönnetty tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti ja kun palveluntarjoaja ei ole tehnyt minkäänlaisia investointeja tai tehnyt vähämerkityksisiä investointeja, on toteutettava uusi lupamenettely tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti 2 vuoden kuluessa päivästä, jona tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun on kyse ainoastaan yhdestä palveluntarjoajasta, ja 4 vuoden kuluessa kaikissa muissa tapauksissa. c) Kun palveluntarjoaja on tehnyt voimassa olevan toimiluvan yhteydessä merkittäviä investointeja irtaimeen omaisuuteen, sovelletaan seuraavia sääntöjä: i) Kun toimilupaa ei ole myönnetty tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti mutta sitä on edeltänyt julkinen tarjouskilpailu tai vastaava menettely, voimassa olevan toimiluvan voimassaoloaika on enintään 10 vuotta; ii) Kun toimilupaa ei ole myönnetty tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti eikä sitä ole edeltänyt julkinen tarjouskilpailu tai vastaava menettely, on toteutettava uusi lupamenettely tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti 3 vuoden kuluessa päivästä, jona tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun on kyse ainoastaan yhdestä palveluntarjoajasta, ja 5 vuoden kuluessa kaikissa muissa tapauksissa. d) Kun palveluntarjoaja on tehnyt voimassa olevan toimiluvan yhteydessä huomattavia investointeja kiinteään omaisuuteen, sovelletaan seuraavia sääntöjä: i) Kun toimilupaa ei ole myönnetty tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti mutta sitä on edeltänyt julkinen tarjouskilpailu tai vastaava menettely, voimassa olevan toimiluvan voimassaoloaika on enintään 25 vuotta; ii) Kun toimilupaa ei ole myönnetty tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti eikä sitä ole edeltänyt julkinen tarjouskilpailu tai vastaava menettely, on toteutettava uusi lupamenettely tämän direktiivin sääntöjen mukaisesti 5 vuoden kuluessa päivästä, jona tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun on kyse ainoastaan yhdestä palveluntarjoajasta, ja 8 vuoden kuluessa kaikissa muissa tapauksissa. e) Kun palveluntarjoaja on tehnyt voimassa olevan toimiluvan yhteydessä huomattavia investointeja irtaimeen tai kiinteään omaisuuteen, sovelletaan d alakohtaa. 17 artikla - Kertomus ja tarkistaminen Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle kertomus tämän direktiivin soveltamisesta viimeistään 3 vuoden kuluttua päivästä, jona tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio tekee jäsenvaltioiden kertomusten perusteella arvioinnin siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet direktiivin täytäntöön, ja liittää siihen tarvittaessa direktiivin tarkistamista koskevan ehdotuksen. 18 artikla - Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään vuoden kuluttua sen voimaantulopäivästä. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 19 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 20 artikla - Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [...] [...] LIITE LUETTELO SATAMAPALVELUISTA, JOITA TÄMÄ DIREKTIIVI KOSKEE 1) Meritekniset palvelut a) luotsaus b) hinaus c) kiinnitys 2) Lastinkäsittely, mukaan luettuina a) ahtaus, kuormaus, uudelleenlastaus ja muu terminaalin sisäinen kuljetus b) säilytys, varikkotoiminta ja varastointi lastiluokkien mukaan c) rahdin järjestely 3) Matkustajapalvelut (mukaan luettuina matkustajien ottaminen alukseen ja laskeminen maihin)