Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä"

(2001/C 155/08)

Neuvosto päätti 22. joulukuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37, 95 ja 133 artiklan sekä 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 8. maaliskuuta 2001. Esittelijä oli Paul Verhaeghe.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. maaliskuuta 2001 pitämässään 380. täysistunnossa (maaliskuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 92 ääntä puolesta, 6 vastaan, ja 5 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto ja edeltävät vaiheet

1.1. Komissio hyväksyi 8. marraskuuta 2000 ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä.

1.2. Seuraavien kolmen vuoden kuluessa on komission tammikuussa 2000 hyväksymän elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan mukaisesti määrä tehdä yhteensä 84 elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevaa lakiehdotusta. Nyt käsiteltävänä oleva ehdotus on keskeisin osa tätä kokonaisuutta. Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa EU:n nykyistä elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevaa politiikkaa mietittiin perusteellisesti uudelleen. Valkoinen kirja on myös vastaus kuluttajien kasvavaan huoleen elintarvikkeiden turvallisuudesta.

1.3. Valkoisesta kirjasta keskusteltiin myös TSK:ssa ja siitä laadittiin lausunto(1), joka hyväksyttiin suurella äänten enemmistöllä toukokuussa 2000.

1.4. Monet valkoista kirjaa koskevista TSK:n suosituksista on sisällytetty nyt käsiteltävänä olevaan ehdotukseen: esimerkiksi kriisinhallintaan kiinnitetään aiempaa enemmän huomiota, ravitsemuksen osalta siirretään jossain määrin toimivaltaa, juomavesi on sisällytetty elintarvikkeen määritelmään, ja vesiviljelyä, kalastusta ja merellisiä tuotteita koskevat kysymykset on otettu mukaan.

1.5. On myös syytä huomata, että ehdotuksen 29 artiklassa käsitellään TSK:n esiin nostamia kysymyksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ja EU:n tieteellisten lausuntojen mahdollisia ristiriitoja. Kuten yksityiskohtaisissa huomioissa jäljempänä todetaan, TSK katsoo kuitenkin, ettei ehdotetussa ratkaisussa mennä kyllin pitkälle ja aseteta Euroopan elintarvikeviranomaisen tieteellistä näkemystä ensisijalle. Ehdotetun asetuksen 35 artiklasta käy ilmi pyrkimys EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten välisten koordinointiongelmien ratkaisemiseen. Myös tätä kysymystä TSK piti erittäin tärkeänä käsitellessään valkoista kirjaa.

1.6. Huomiotta on sen sijaan jätetty esimerkiksi ehdotukset, jotka koskevat sosiaalisia näkökohtia, joista säädetään muissa oikeudellisissa välineissä. Komitea korostaa, että Euroopan elintarvikeviranomaisen hyväksymillä lausunnoilla voi olla merkittäviä vaikutuksia esimerkiksi työturvallisuuden, työllisyyden ja teollisuuden kilpailukyvyn kannalta. Komitea palaa näihin kysymyksiin tulevissa lausunnoissaan, joissa käsitellään elintarviketurvallisuuden erityisnäkökohtia.

1.7. Aiemmissa Euroopan elintarvikeviranomaista koskevissa keskusteluissa monet komitean jäsenet ottivat esiin kysymyksiä, jotka koskevat ehdotetun elintarvikeviranomaisen johtokunnan koostumusta. Tällöin painotettiin esimerkiksi tarvetta saada siihen mukaan alkutuotannon edustajia, jotta korostettaisiin yhtenäistä tarkastelutapaa elintarvikeketjuun nähden. Epäilyksiä esitettiin myös siitä, pystyykö elintarvikeviranomainen suppean rahoituksensa turvin kommunikoimaan yleisön kanssa.

1.8. Tässä lausunnossa tarkastellaan yksityiskohtaisesti komission ehdotusta. Asetusehdotus on jaoteltu seuraaviin lukuihin: "Yleinen elintarvikelainsäädäntö" (II luku), "Euroopan elintarvikeviranomainen" (III luku), "Nopea hälytysjärjestelmä, kriisinhallinta ja hätätilanteet" (IV luku) sekä "Menettelyt ja loppusäännökset" (V luku).

2. Yleistä

2.1. Komitea pitää myönteisenä sitä, että komissio on pyrkinyt viemään kyseistä ehdotusta eteenpäin nopealla aikataululla. Komitea vakuuttaa käsittelevänsä ehdotuksen yhtä tehokkaasti ja toivoo muiden toimielinten tekevän samoin, sillä kansalaiset tuntevat suurta huolta kyseistä alaa koskevista kysymyksistä, ja on tarpeen saada mahdollisimman pian käyttöön asianmukainen EU-järjestelmä elintarvikealaa koskevaa riskinarviointia varten.

2.2. Komitea pitää valitettavana sitä, että valkoisessa kirjassa mainittu lainsäädännön uudelleentarkastelu tehdään jo ennen kuin on sovittu EU:n elintarvikelainsäädännön uusista perusperiaatteista ja vaatimuksista sekä Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta. Näin elintarvikeviranomaisella on avainasema elintarvikelainsäädännön tulevassa kehittämisessä, mutta sen perustaminen tapahtuu vasta näiden toimien uudelleentarkastelun jälkeen. Kun otetaan huomioon Nizzan huippukokouksessa joulukuussa 2000 asetettu aikataulu (jonka mukaan elintarvikeviranomaisen on määrä aloittaa toimintansa vuoden 2002 alkupuoliskolla), komitea pyytää EU:n toimielimiä harkitsemaan, voitaisiinko ehdotuksen eräitä osia panna täytäntöön jo ennen tätä päivämäärää.

2.3. Komitean mielestä asetusten käyttöä EU:n lainsäädännöllisenä keinona tulisi lisätä, sillä näin vahvistetaan yhdenmukaista soveltamista ja täytäntöönpanoa ja parannetaan yhteismarkkinoiden toimintaa sekä kuluttajien että teollisuuden eduksi. Tässä tapauksessa TSK on kuitenkin yllättynyt siitä, että asetukseen sisältyy suuri joukko käsitteitä, jotka on joko määritelty epämääräisesti tai joita ei ole määritelty lainkaan (esim. 19 artiklaan sisältyvät ilmaukset "olosuhteiden salliessa", "asianmukaisessa vaiheessa", "edustuselinten kautta", "asianmukaisella tavalla"; 6 artiklan 3 kohdassa "muut tarkasteltavana olevan asian kannalta lailliset tekijät"; saman artiklan 1 kohdassa "toimenpiteen olosuhteiden tai luonteen kannalta tarkoituksenmukaista"). Koska asetuksen muodossa annettua lainsäädäntöä on määrä soveltaa suoraan sellaisenaan, edellä mainitun kaltainen epämääräisyys voi johtaa oikeudellisen tulkinnan ongelmiin, mitä ei voida hyväksyä.

2.4. Komitean mielestä on selvennettävä, kenelle asetuksen eri artiklat tarkalleen ottaen on suunnattu. Jäsenvaltioiden, eri sidosryhmien ja muiden osapuolten vastuualueista ei saa olla epäselvyyttä. Yksi esimerkki tämänkaltaisista mahdollisista sekaannuksista on 8 artikla, jonka 1 kohta vaikuttaa olevan suunnattu jäsenvaltioille, kun taas 2 kohdassa näkyy asetettavan velvoite elintarvikkeiden valmistajille. Käsiteltävässä ehdotuksessa on otettava huomioon myös se, että elintarvikeketjun toimijat ovat hyvin erilaisia ja että elintarvikkeiden turvallisuuden saavuttamiseksi luotuun sääntelyyn liittyvät toimijoiden tarpeet poikkeavat toisistaan. Elintarvikeketjussa toimivien pk-yritysten erityistilanteeseen tulisi tästä syystä kiinnittää asianmukaista huomiota.

2.5. Komitea on yllättynyt siitä, että asetuksen perusteluosan ja sen varsinaisten artiklojen sisällön välillä on niinkin paljon epäjohdonmukaisuutta. Tämä ei vaikuta perustellulta ja voi niin ikään johtaa tulkintaongelmiin. Esimerkkinä mainittakoon perusteluosan viides perustelukappale, jonka mukaan asetukseen sisältyvien periaatteiden ja määritelmien on määrä muodostaa yhteinen perusta kaikille elintarvikkeita koskeville toimenpiteille, kun taas 3 artiklan mukaan koskevat annetut määritelmät ainoastaan kyseistä asetusta ("tässä asetuksessa tarkoitetaan...").

2.6. Komitea pitää tervetulleena tällaista, elintarvikkeiden turvallisuutta korostavaa uutta lähestymistapaa EU:n elintarvikelainsäädäntöön, mutta suosittaa, että siihen integroitaisiin johdonmukaisesti ne kiinteät perusperiaatteet, joihin elintarvikelainsäädäntö suurelta osin on pohjautunut: esimerkiksi vapaa liikkuvuus, vastavuoroinen tunnustaminen sekä suhteellisuus- ja läheisyysperiaatteet. Elintarvikelainsäädännön tavoitteissa tulee mainita elintarvikkeiden turvallisuuden lisäksi myös muita näkökohtia sekä laatu-, monipuolisuus- ja turvallisuusperiaatteille perustuvan "eurooppalaisen elintarvikemallin" perustaminen Biarritzissa kokoontuneen maatalousneuvoston määritelmän mukaisesti.

2.7. Komitea on myös vakuuttunut siitä, että kuluttajansuojan korostaminen - jota komitea itsekin kannattaa - tulee edistämään myös muita unionin tärkeitä tavoitteita, kuten yhteismarkkinoiden toiminnan parantamista ja EU:n elintarviketeollisuuden kilpailukykyä. Yhteismarkkinoiden häiriöt ja uusprotektionistiset asenteet voidaan välttää vain palauttamalla kuluttajien luottamus ja takaamalla asianmukainen seuranta, jäljitettävyys ja valvonta.

2.8. Euroopan elintarvikeviranomaisen osalta TSK varaa itselleen oikeuden kommentoida asiaa yksityiskohtaisemmin, kunhan kyseinen elin on ollut toiminnassa riittävän kauan. Vaikkakin näyttää siltä, että sen rakenteita, työskentelytapoja jne. on tarkoin pohdittu, vasta uuden elimen toiminta käytännössä mahdollistaa sen vahvuuksien ja heikkouksien arvioimisen. Tästä syystä TSK pyytää, että se sisällytettäisiin niiden EU-toimielinten luetteloon, joille toimitetaan Euroopan elintarvikeviranomaisen työohjelmat ja toimintakertomukset (ks. 24 artiklan 7 kohdan kolmas alakohta - huomiot).

2.9. Komitea katsoo, että ehdotetun asetuksen tulisi sisältää konkreettisempia suuntaviivoja toiminnan tehostamiseksi. Jotta varmistettaisiin, että elintarvikkeiden turvallisuus säilyy prioriteettina myös TSK:ssa, komitea tulee määräajoin arvioimaan alan kehitystä mahdollistaakseen järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan jatkuvan osallistumisen sekä edistääkseen avoimuutta, vuoropuhelua ja kommunikointia yleisön kanssa.

2.10. TSK kannattaa termin "viranomainen" valitsemista uuden elimen nimeksi, koska nimi kuvastaa tavoitetta tehdä uudesta rakenteesta EU:n uuden elintarviketurvallisuuspolitiikan kulmakivi. TSK on kuitenkin tietoinen niistä erilaisista vaikutuksista, joita termillä "viranomainen" saattaa olla EU:n lainkäyttöön. Tästä syystä komitea suosittaa, että laaditaan luettelo tämän termin keskeisistä piirteistä sekä niistä erityisaiheista, joista on vaadittava tieteellinen lausunto ennen lainsäädäntätoimia. Uusi elin tulisi valtuuttaa toimimaan ratkaisuntekijänä siinä tapauksessa, että tieteelliset näkemykset ovat ristiriitaisia, tai vähintäänkin elintarvikeviranomaisen lausunto on asetettava etusijalle konfliktitapauksissa, jotka kuuluvat sen vastuualueelle.

3. Erityistä

I luku: soveltamisala ja määritelmät

3.1. 2 artikla ("elintarvikkeen määritelmä"). Määritelmä vaikuttaa hyvin laajalta ja sopii elintarvikeketjua koskevaan "yhtenäiseen lähestymistapaan". Eräiden näkökohtien osalta määritelmä on kuitenkin paljon tiukempi. Kun elintarvikkeet määritellään suhteessa lääkevalmisteisiin, on vaarana, ettei määritelmässä oteta huomioon viimeaikaista kehitystä elintarvikemarkkinoilla. Elintarvikkeet, joilla väitetään olevan terveysvaikutuksia - kuten "sairastumisvaaran vähentäminen", jota jotkut nykyisellään pitäisivät vastaavana kuin sairauden ehkäisemistä koskeva väite - voisivat näin ollen kuulua lääkkeen määritelmän alle, eivätkä terveysvaikutuksia omaavien elintarvikkeiden luokkaan, johon ne tällä hetkellä kuuluvat.

3.1.1. Määritelmän toiseen alakohtaan eivät sisälly ravintolisät, vaikka näitä koskeva vertikaalinen direktiivi on parhaillaan yhteispäätösmenettelyssä(2). Komitea suosittaa tämän termin sisällyttämistä määritelmään, sillä aiemmin se on aiheuttanut usein luokitteluongelmia, erityisesti lääkeaineisiin nähden.

3.2. 3 artikla ("muut määritelmät"). On kiintoisaa huomata, että vaikka eläinten rehut on jätetty "elintarvikkeen" määritelmän ulkopuolelle, kyseisen artiklan 1 kohdassa eläinten rehuja pidetään kiinteänä osana "elintarvikelainsäädäntöä". TSK katsookin, että termien ja käsitteiden käyttö eri artikloissa tulisi tarkistaa vielä kerran väärinkäsitysten välttämiseksi. Myös 3 kohtaa ("elintarvikealan toimijan" määritelmä) tulee selventää - erityisesti, kun otetaan huomioon käsitteen käännös asetuksen eri kieliversioissa sekä näille "toimijoille" esimerkiksi 10 artiklassa asetetut tärkeät velvollisuudet. Komitea pitää valitettavana, ettei tässä yhteydessä ole käytetty hyväksi mahdollisuutta määritellä sellaiset käsitteet kuin "harhaanjohtava", "väärentäminen" jne.

II luku: yleinen elintarvikelainsäädäntö

3.3. 5 artikla ("yleiset tavoitteet"). Viitaten edellä kohdassa 2.7 esitettyyn huomautukseen yhteismarkkinoiden asianmukainen toiminta tulisi sisällyttää kyseisen artiklan 1 kohtaan. Komitea toteaa, että elintarvikelainsäädäntöä koskeva asetus kattaa myös eläinten- ja ympäristönsuojeluun liittyvät näkökohdat. Se edellyttää, että nämä kaksi tavoitetta otetaan huomioon vain siinä määrin, kuin se on välittömästi elintarviketurvallisuuden kannalta tarpeen. Lisäksi on kysyttävä, miten komissio aikoo varmistaa näiden tavoitteiden noudattamisen myös tuontielintarvikkeiden kohdalla, kuten 16 artiklan 1 kohdassa säädetään ("vähintään vastaavien vaatimusten mukaisia").

3.4. 5 artikla ("yleiset tavoitteet"). Vaikka artiklan 3 kohta onkin yleisesti ottaen sopusoinnussa SPS-sopimuksen yleisten periaatteiden kanssa, kohta on väljästi muotoiltu ja mahdollistaa sen, että EU voi jättäytyä syrjään kansainvälisistä velvoitteista ja vieläpä antamatta siihen yksityiskohtaisia perusteluita.

3.5. 6 artikla ("terveyden suojelu"). Kuten edellä (kohdassa 2.3) mainittiin, on selkeytettävä kyseisen artiklan kohtaa 1, jonka mukaan elintarvikelainsäädännön on perustuttava riskianalyysiin, "paitsi jos tämä ei ole toimenpiteen olosuhteiden tai luonteen kannalta tarkoituksenmukaista". Poikkeamisen periaatteesta, jota voidaan pitää yhtenä uuden toimintatavan tärkeimmistä, tulisi olla mahdollista ainoastaan tarkoin määritellyissä olosuhteissa. Viittaus "muihin tarkasteltavana olevan asian kannalta laillisiin tekijöihin" 3 kohdassa kaipaa myös selkeyttämistä/määrittelemistä; Se tekee myös tyhjäksi parhaillaan käytävät kansainvälisen tason keskustelut. Valkoista kirjaa koskevan TSK:n lausunnon mukaisesti tulisi päättää siitä, kuinka näitä "muita laillisia tekijöitä", kuten ympäristö, kestävä kehitys ja eläinten hyvinvointi, voidaan asianmukaisesti puolustaa ja tasapainottaa elintarvikepolitiikassa, jossa turvallisuus on ensisijainen tavoite (ks. valkoista kirjaa koskevan lausunnon kohta 3.18).

3.6. 7 artikla ("ennalta varautumisen periaate"). Ei ole kovin loogista, että periaate, joka on saanut niin korkean tason huomiota, jätetään asetuksessa määrittelemättä. Lisäksi käsite "tieteellinen epävarmuus", josta ennalta varautumisen periaate näyttää olevan riippuvainen, on määriteltävä tarkemmin. Yleisesti myönnetään, että "tieteellinen varmuus" ei ole realistinen tavoite tässä yhteydessä. Ennalta varautumisen periaatteen osalta TSK viittaa aihetta käsittelevään lausuntoonsa, joka hyväksyttiin 12. heinäkuuta 2000 (ks. päätelmien kohta 14.2)(3).

3.7. 8 artikla ("kuluttajien etujen suojelu"). Komitea on komission kanssa yhtä mieltä niistä vakavista huolenaiheista, jotka kyseisessä artiklassa esitetään. On kuitenkin tarkennettava yksityiskohtaisemmin, kuinka voidaan varmistaa, ettei kuluttajia johdeta harhaan elintarvikkeiden merkinnöillä, mainonnalla ja esillepanolla. On tutkittu paljon esimerkiksi sitä, millaista tietoa kuluttajien on saatava merkinnöistä. Usein esitettyjä pyyntöjä EU:n merkintäpolitiikan tarkistamisesta (ks. EP:n puoluerajat ylittävän elintarvikeasioita käsittelevän ryhmän [Intergroup Food] päätelmät) ei ole otettu huomioon ehdotuksessa.

3.8. 9 artikla ("jäljitettävyys"). Komitea kannattaa periaatteessa ajatusta, että elintarvikkeiden jäljitettävyys on varmistettava kaikissa vaiheissa - tai perättäisissä vaiheissa - alkutuotannosta aina lopulliselle kuluttajalle saakka. Se edellyttää, että vielä on kuitenkin selvitettävä avoimet kysymykset, jotka liittyvät tämän periaatteen käytännön toteuttamismahdollisuuksiin eri elintarvikesektoreilla sekä tarvittavan järjestelmän taloudellisiin vaikutuksiin.

3.9.12 artikla ("vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta"). On tarkennettava suhde kyseisen artiklan tekstin ja yleistä tuoteturvallisuutta koskevan direktiivin välillä.

3.10. 16 artikla ("yhteisöön tuotavat elintarvikkeet") ja 17 artikla ("yhteisöstä vietävät elintarvikkeet"). Komission tulisi harkita mahdollisuutta sisällyttää asetukseen näiden artiklojen väliin artikla, jossa käsitellään niin kutsuttuja "transit-tuotteita". 16 artiklan 1 kohdan osalta komitea katsoo, että termiä "vähintään vastaava" on tarkennettava monenlaisten tulkintamahdollisuuksien välttämiseksi. Mitä tulee elintarvikkeiden ja rehun vientiin 17 artiklan mukaisesti, TSK katsoo, että tämän tulisi tapahtua tuojamaan lainsäädännön ja määräysten mukaisesti ottaen minimivaatimuksena huomioon asiaa koskevat Codex-säännöt, paitsi jos on perusteltua aihetta olettaa kansanterveyden olevan vaarassa.

3.11. 19 artikla ("julkinen kuuleminen"). Komitea katsoo, että kyseinen artikla tulisi muotoilla uudelleen seuraavasti: "Elintarvikelainsäädäntöä laadittaessa sidosryhmiä on kuultava avoimesti ja tehokkaasti kaikissa vaiheissa."

3.12. 20 artikla ("yleisölle tiedottaminen"). Tämänkaltaisen mahdollisesti arkaluonteisen tiedon välittämisen tulisi aina olla paikkansapitävää ja objektiivista. Lisäksi tulee määritellä asianmukaisesti, mitä tarkoitetaan käsitteellä "viranomaiset" (artiklan kolmas rivi).

III luku: Euroopan elintarvikeviranomainen

3.13. 21 artikla ("elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatus"). Komitea pitää toimenkuvan laajuutta myönteisenä, mutta korostaa, että tehokkuuden vuoksi on syytä asettaa prioriteettejä. TSK:n mielestä Euroopan elintarvikeviranomaisen tehtävät ja vastuualueet on määriteltävä ja rajattava selkeästi. Tulee välttää laajentamasta elintarvikeviranomaisen vastuuta alueille, jotka voisivat vaarantaa sen ydintehtävän täyttämistä.

3.13.1. Kuten valkoista kirjaa koskevassa lausunnossaan, TSK pitää nytkin myönteisenä sitä, että ravitsemus on otettu olennaiseksi osaksi elintarvikeviranomaisen tehtäväaluetta. Komitea toivoo, että elintarvikeviranomaisen toimivalta määritellään selkeästi, sillä sen tulee liittyä tieteellisiin kysymyksiin, joilla tähdätään elintarvikkeiden turvallisuuteen. Terveysohjelmat ja sen kaltaiset asiat on jätettävä edelleen komission ja sen erityisyksiköiden tehtäväksi.

3.13.2. Selkeyttämistä tarvitaan myös elintarvikeviranomaisen vastuuvelvollisuuden osalta. Asetusehdotuksen perusteella vaikuttaa siltä, että Euroopan elintarvikeviranomainen olisi viime kädessä tilintekovelvollinen ainoastaan komissiolle. Tämä ei sovi yhteen sen näkemyksen kanssa, jonka TSK esitti valkoista kirjaa koskevassa lausunnossaan. Kyseisessä lausunnossa todettiin, että elintarvikeviranomaisen tulisi olla tilintekovelvollinen myös Euroopan parlamentille ja jäsenvaltioille (ks. valkoista kirjaa käsittelevän lausunnon kohta 3.17).

3.13.3. Artiklan 3 kohtaa koskien ja jotta varmistettaisiin, että elintarvikeviranomaisen lausuntojen ja tieteen asema tunnustetaan virallisesti päätöksenteossa, TSK suosittaa, että Euroopan elintarvikeviranomaista kuullaan elintarvikkeita koskevan päätöksentekoprosessin aikana. Näin tarkistettaisiin ehdotusten tieteellinen vedenpitävyys ja johdonmukaisuus jo niiden esittämisvaiheessa ennen niiden lopullista hyväksymistä.

3.14. 22 artikla ("elintarvikeviranomaisen tehtävät"). Artiklan a kohdan osalta TSK katsoo aiheelliseksi, että se luetaan mukaan mainittuihin "yhteisön toimielimiin". Kyseisen artiklan l kohdassa sekä ehdotetun asetuksen 39 artiklassa ("tiedottaminen") sanotaan, että yleisö saa suoraa tietoa Euroopan elintarvikeviranomaiselta tietyn aiheen riskinhallintaa koskevista näkökohdista, kun taas riskinhallinnasta vastaavat tahot tiedottaisivat samaa aihetta koskevista lainsäädännöllisistä ja muista toimenpiteistä. Tämä herättää tärkeitä kysymyksiä elintarvikeviranomaisen lähettämien sanomien keinoista ja tehokkuudesta, mikä saattaisi vaikuttaa sen yleiseen uskottavuuteen ja näin sen onnistumisen mahdollisuuksiin. Elintarvikeviranomaisen on saavutettava kunnioitusta tieteellisten resurssiensa mittavuudella, arviointiensa luotettavuudella sekä ripeydellään vastata hätätilanteisiin. Sen on hyvin nopeasti saavutettava kuluttajien luottamus nykyisten viestimien kautta. On elintärkeää hyödyntää mahdollisimman hyvin asetelmaa, jossa viestittäjänä on ainoastaan yksi arvovaltainen taho.

3.15. 23 artikla ("elintarvikeviranomaisen elimet"). Komitean mielestä tieteellisiä elimiä koskeva terminologinen muutos kohdassa d) saattaa aiheuttaa käyttäjille selkeysongelmia, tai se voidaan nähdä tieteellisten elinten vaikutusvallan vähentymisenä. Samoin alentuu niiden kyky tarjota ajan mittaan tarkoituksenmukaista teknis-tieteellistä tukea.

3.16. 24 artikla ("johtokunta"). On selvennettävä todennäköistä kokoonpanoa sekä ehdokkaiden valintaa koskevia menetelmiä ja kriteereitä. Kuten edellä mainittiin, TSK korostaa tarvetta saada johtokuntaan elintarvikealan primaari-, sekundaari- ja tertiaaritoimijoita, jotta korostetaan yhtenäistä tarkastelutapaa elintarvikeketjuun nähden (ks. kohta 1.7). TSK pitää valitettavana sitä, ettei tekstissä mainita talous- ja sosiaalikomiteaa eikä alueiden komiteaa, vaikka molemmat ovat osoittaneet jäsenkuntansa panoksen arvo elintarviketurvallisuutta koskevissa kysymyksissä. Samassa hengessä TSK kiinnittää huomiota kyseisen artiklan 7 kohdan kolmanteen alakohtaan, kuten jo edellä kohdassa 2.8 mainittiin.

3.17. 26 artiklan ("neuvoa-antava ryhmä") 6 kohta sekä 27 artiklan ("tiedekomitea ja tiedelautakunnat") 8 kohta. Komission (riskinhallinnasta vastaavan) osallistuessa neuvoa-antavan ryhmän (sekä, kuten 27 artiklassa sanotaan, tiedekomitean, tiedelautakuntien ja niiden työryhmien) kokouksiin on taattava selkeä rajanveto riskinarvioinnin ja riskinhallinnan välillä. Tästä syystä tulisi lujittaa ko. artiklan 8 kohtaa. Kohtaan tulee sisällyttää myös säännös apulaisedustajista, sillä on vaikea nähdä, kuinka yksi ainoa edustaja yksinään voisi taata asianmukaisen palautteen antamisen ja mahdollisimman laajan jäsenvaltiokohtaisen verkoston osallistumisen.

3.18. 27 artikla ("tiedekomitea ja tiedelautakunnat"). TSK:n mielestä asetukseen tulisi sisällyttää mahdollisuus erityisten työryhmien asettamiseen sellaisissa tapauksissa, ettei asia kuulu yhdenkään mainitun tiedelautakunnan vastuualueeseen. Kyseiseen artiklaan tulisi myös sisällyttää mahdollisuus kuulemisten järjestämiseen. Lautakuntien nimien tulisi olla joustavammat, jotta mukaan voitaisiin sisällyttää sellaisia kysymyksiä kuin saastumisen vaikutukset elintarvikeketjuun sekä ruoka-aineallergiat. Komitea korostaa, että niiden joukkoon on lisättävä myös tiedelautakunta, joka käsittelee perinteisen tuotannon ja elintarviketurvallisuuden arkaluonteista ongelmaa.

3.19. 28 artikla ("tieteelliset lausunnot"). Herää kysymys, kuinka ja kenen toimesta tehdään päätökset siitä, mikä elintarvikeviranomaiselta pyydetyistä monista lausunnoista asetetaan etusijalle.

3.20. 29 artikla ("ristiriitaiset tieteelliset lausunnot"). Artiklan 3 kohdan perusteella näyttää siltä, että mikäli riskin arvioijien kesken on erimielisyyttä, lopullisen päätöksen tekee riskinhallinnasta vastaava. Kuten jo edellä kohdassa 2.10 mainittiin, Euroopan elintarvikeviranomaisen tulee TSK:n mielestä toimia ratkaisuntekijänä tällaisissa tapauksissa. Artiklan 4 kohdassa ei anneta ratkaisua tämänkaltaiseen mahdolliseen ristiriitaan ja kohtaa on selkeytettävä.

3.21. 32 artikla ("tiedonkeruu"). TSK on liitettävä luetteloon niistä toimielimistä, joille elintarvikeviranomaisen on artiklan 6 kohdan mukaan toimitettava tiedonkeruun alalla tekemänsä työn tulokset.

3.22. 33 artikla ("kehittymässä olevien riskien havaitseminen"). TSK on sisällytettävä luetteloon niistä toimielimistä, joille elintarvikeviranomaisen on toimitettava kehittymässä olevia riskejä koskevat kerätyt tiedot.

3.23. 34 artikla ("nopea hälytysjärjestelmä"). TSK on tietoinen siitä, että useat jäsenvaltiot ovat huolissaan tilanteesta, jossa elintarvikeviranomainen vastaa nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta. On tehtävä täysin selväksi, mitä ymmärretään kyseisen järjestelmän "päivittäisellä hallinnoinnilla" ja mitkä ovat komission ja elintarvikeviranomaisen erityisroolit.

3.24. 41 artikla ("kuluttajat ja muut asianomaiset"). TSK panee merkille, että komissio on ottanut huomioon komitean suosituksen käynnistää vuoropuhelu kuluttajien ja sidosryhmien kanssa. Komitea esittää toivomuksen, että lopullista tekstiä parannetaan mainitsemalla siinä, että vuoropuhelu varmistetaan kaikkien elintarvikeketjuun osallistuvien toimijoiden kanssa.

3.25. 42 artikla ("elintarvikeviranomaisen talousarvion hyväksyminen") sekä 44 artikla ("elintarvikeviranomaisen saamat palkkiot"). Komitean mielestä on välttämätöntä muuttaa joidenkin kielitoisintojen terminologiaa, jotta varmistuttaisiin siitä, että kyseessä eivät ole maksut tai verot, vaan suoritetuista palveluista perittävä hinta. Palveluista saatavat palkkiot eivät koskaan saa vaarantaa elintarvikeviranomaisen riippumattomuutta ja objektiivisuutta. TSK pyytää selventämään, mistä palveluista elintarvikeviranomainen voisi mahdollisesti pyytää palkkiota.

3.26. 48 artikla ("kolmansien maiden osallistuminen"). TSK katsoo, että kysymyksen ajankohtaisuuden ja tärkeyden vuoksi on ehdotettuja säännöksiä tarkennettava huomattavasti.

IV luku: nopea hälytysjärjestelmä, kriisinhallinta ja hätätilanteet

3.27. 53 artikla ("kriisiyksikkö"). TSK:n mielestä kyseisessä ehdotetussa artiklassa mainitun kriisiyksikön rooli keskittyy liiaksi kriisinhallintaan sen jälkeen, kun kriisi on havaittu. Siinä ei mainita lainkaan TSK:n paljon tärkeämpänä pitämää seikkaa: kriisien estämistä. Kriisiyksikön ei siis tulisi olla elin, joka perustetaan vasta kriisin synnyttyä, vaan sen tulisi olla pysyvä elin, jonka tehtävänä on auttaa estämään kriisitilanteiden syntyminen. Kriisitilanteessa sitä voitaisiin aina vahvistaa lisäämällä sen henkilökuntaa ja resursseja.

V luku: menettelyt ja loppusäännökset

3.28. 59 artikla ("sovittelumenettely"). Kyseisen artiklan avulla näkyy perustettavan erityinen valitusmenettely, joka koskee vapaata kauppaa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvissä tapauksissa. TSK epäilee, onko tämä tarpeellista ja katsoo, että olisi parempi sen sijaan mukauttaa yleistä menettelyä.

3.29. 60 artikla ("tarkastelulauseke"). Kyseisen artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan elintarvikeviranomaisen johtokunta tarkastelee arvioinnin päätelmiä ja antaa tarvittaessa komissiolle suosituksia viranomaisen ja sen toimintatapojen muuttamiseksi. Eikö johtokunta itse olisi päätelmien perusteellisen arvioinnin jälkeen paremmassa asemassa päättämään jatkotoimista? Nykyisellä tavalla muotoiltuna kohdasta saa helposti sen käsityksen, että elintarvikeviranomainen onkin itse asiassa vain yksi komission yksiköistä. TSK katsoo niin ikään, että arviointikertomus on toimitettava myös muille EU:n toimielimille, mukaan luettuna talous- ja sosiaalikomitea, ja että kaikkien näiden toimielinten kommentit on otettava huomioon lopullisia johtopäätöksiä tehtäessä.

3.30. 62 artikla ("Euroopan lääkearviointiviraston toimivalta"). Vaikka kyseisen artiklan mukaan tämä asetus "ei rajoita Euroopan lääkearviointivirastolle annettua toimivaltaa", TSK korostaa, kuten se teki jo aiemmassa valkoista kirjaa koskevassa lausunnossaan (ks. kohta 3.17 c), että elintarvikeviranomaisen suhde lääkearviointivirastoon nähden tulee olemaan erityisen tärkeä erityisesti kun kyseessä ovat rajatuotteet, joiden osalta on vaikea määritellä kuuluvatko ne elintarvikkeisiin vai lääkeaineisiin. Olisi syytä määritellä hieman tarkemmin, kuinka tämä suhde tulee kehittymään käytännössä. TSK katsoo myös, että edellä mainituista syistä asetukseen tulisi lisätä myös erityinen artikla, jossa käsiteltäisiin elintarvikeviranomaisen ja Dublinissa toimivan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) välistä suhdetta.

4. Päätelmät

4.1. Kuten edellä mainittiin, komitea arvostaa suuresti sitä, että komissio on voimakkaasti panostaen laatinut kyseisen ehdotuksen, joka osoittaa komission pitävän elintarviketurvallisuutta keskeisen tärkeänä kysymyksenä. Komitea pitää tervetulleena kattavan suunnitelman käyttöönottoa. Suunnitelmaan sisältyy rakenteiden parantaminen ja koko elintarvikeketjun huomioiminen, ja se perustuu kiitettävästi avoimuuden ja asiantuntemuksen periaatteisiin.

4.2. Jotta asetuksen avulla saavutettaisiin asetetut tavoitteet, on kuitenkin tehtävä lisätyötä tiettyjen artiklojen ja periaatteiden selventämiseksi, asiakirjan eri osien välillä olevien epäjohdonmukaisuuksien korjaamiseksi ja tiettyjen vastuualueiden jaon selkeyttämiseksi.

4.3. Asetuksen tulisi ennen kaikkea sisältää tehokas toimintasuunnitelma. Todellinen haaste on tehdä asiat paremmin kuin ennen ja kasvattaa yleistä luottamusta koko elintarvikeketjuun. TSK tulee seuraamaan kehitystä tulevaisuudessa varmistaakseen, että elintarviketurvallisuutta koskevissa asioissa keskitytään pääasiassa tuloksiin ja ennaltaehkäiseviin toimiin. Tästä syystä komitea tulee arvioimaan määräajoin alan kehitystä varmistaakseen johdonmukaisuuden ja vuoropuhelun tällä alalla.

4.4. Jotta pystyttäisiin arvioimaan elintarviketurvallisuuden osalta tapahtuvaa kehitystä ja sitä, pystyykö uusi järjestelmä vastaamaan odotuksiin, on TSK:n mielestä luotava arviointikriteereitä. Tällaisia kriteereitä voisivat olla esimerkiksi kuluttajien luottamuksen parantuminen/huonontuminen, elintarvikekriisien syntyminen ja niiden hallitseminen, tiiviimpi yhteistyö sidosryhmien välillä jne.

4.5. Mikäli tulevan Euroopan elintarvikeviranomaisen tärkeästä roolista ollaan yhtä mieltä, TSK katsoo, että hanke on vietävä johdonmukaisesti loppuun: elintarvikeviranomaiselle on annettava asema elintarvikkeita koskevassa päätöksentekoprosessissa, on keskityttävä tieteellisen aukottomuuden varmistamiseen ja säilytettävä aina neutraali asenne ja tehtävä realistisesti ero riskinarvioinnin ja riskinhallinnan välillä. TSK on valmis konkretisoimaan tämän aikomuksen suunnitelmiksi ja ehdottaa, että aihetta pohtimaan perustettaisiin yhteinen työryhmä, johon kuuluisivat kaikki muut EU:n toimielimet ja asianomaiset sidosryhmät.

Bryssel 28. maaliskuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 204, 18.7.2000, s. 21.

(2) EYVL C 14, 16.1.2001.

(3) EYVL C 268, 19.9.2000.

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Hylätyt muutosehdotukset

Keskustelussa hylättiin seuraava muutosehdotus, joka sai vähintään neljänneksen annetuista äänistä.

Kohta 3.8

Lisätään kohdan loppuun seuraavaa:

"On kuitenkin määriteltävä tuotteisiin sisältyvien aineiden ja ainesosien kriittiset raja-arvot sen mukaan, onko tuotteet tarkoitettu ihmisten vai eläinten ravinnoksi. Näin jäljitysjärjestelmästä saadaan toteuttamiskelpoinen ja toimiva etenkin pk-yritysten kannalta."

Perustelu

Ehdotus mahdollistaa jäljitettävyysperiaatteen järkevän tulkinnan, sillä siinä esitetään erillisten tuotetyyppien ainesosien kriittisten raja-arvojen määrittelemistä. Näin toimijat pystyvät täyttämään velvoitteensa.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 24, ei-ääniä: 63, tyihjiä: 3.