Komission tiedonanto yhteisen - Kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisesta -noudattamista koskeva työsuunnitelma ja tulostaulu /* KOM/2003/0344 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO YHTEISEN - KALASTUSPOLITIIKAN SÄÄNTÖJEN NOUDATTAMISESTA -NOUDATTAMISTA KOSKEVA TYÖSUUNNITELMA JA TULOSTAULU 1 JOHDANTO 1.1 Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) sääntöjen tehokas täytäntöönpano on edellytyksenä tämän politiikan uudistamisen onnistumiselle. Tämän vuoksi jokaisen jäsenvaltion on kannettava vastuunsa YKP:n sääntöjen valvonnan ja täytäntöönpanon osalta. Komissio helpottaa tarpeen mukaan näitä jäsenvaltioiden tehtäviä ja pyrkii varmistamaan YKP:n sääntöjen tehokkaan, oikeudenmukaisen ja yhdenmukaisen soveltamisen. YKP ei voi saavuttaa tavoitteitaan, mikäli kansallisten valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelmien puutteita ei korjata. YKP:n uudistamista koskevissa keskusteluissa komission päätelmät YKP:n täytäntöönpanosta saivat yleisesti tukea kalastuselinkeinonharjoittajilta, jäsenvaltioiden viranomaisilta, parlamentilta ja neuvostolta. Erityisesti tuotiin esiin seuraavaa: * Kehno täytäntöönpano heikentää säilyttämistoimien tehokkuutta * Yhdenmukaisuuden puute taas heikentää yhteisön tasolla tasavertaisia toimintaedellytyksiä valvonnan ja täytäntöönpanon osalta. Neuvosto antoi 20. joulukuuta 2002 asetuksen (EY) N:o 2371/2002 elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa. Tässä asetuksessa säädetään YKP:n sääntöjen valvonnan ja täytäntöönpanon tiukentamisesta, mukaan lukien ennalta ehkäisevät toimenpiteet, jäsenvaltioille myönnettävän rahoitustuen keskeyttäminen ja erityisiin valvontaohjelmiin osallistuvien komission tarkastajien valtuuksien lisääminen. Myös vastuualueiden jakoa jäsenvaltioiden viranomaisten ja komission välillä selvennetään. Komissio on laatinut tätä varten yhteistyötä ja täytäntöönpanoa koskevan toimintasuunnitelman sekä toteuttanut järjestelyt yhteisen tarkastusorganisaation perustamiseksi [1]. Toimintasuunnitelma koskee vuosia 2003-2005. [1] Tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Kohti yhteisen kalastuspolitiikan yhtenäistä ja tehokasta toteutusta", KOM(2003) 130, 21.3.2003. Tämä tiedonanto täydentää kyseistä toimintasuunnitelmaa, koska siinä esitellään sääntöjen noudattamista koskeva työsuunnitelma. Sen tarkoituksena on määritellä selkeästi toimet, jotka ovat tarpeen YKP:n soveltamisessa esiintyvien puutteiden korjaamiseksi. Sääntöjen noudattamista koskevaan työsuunnitelmaan liittyy uudenlainen tietolähde: ns. tulostaulu. Tulostaulusta käy ilmi se, miten jäsenvaltiot noudattavat erilaisia määräyksiä sekä se, miten komissio toimii jäsenvaltioiden valvonta- ja täytäntöönpanotoimien varmistamiseksi ja niiden YKP:n sääntöjen noudattamisasteen selvittämiseksi. Yleisö voi tutustua tulostauluun komission Internet-sivuilla osoitteessa (http://europa.eu.int/comm/ fisheries). 1.2 Jäsenvaltiot ovat vastuussa YKP:n sääntöjen soveltamisesta, kun taas komissio arvioi jäsenvaltioiden toimintaa tässä suhteessa varmistaakseen, että YKP:aa sovelletaan oikeudenmukaisella tavalla ja sääntöjen mukaisesti. Lisäksi komissio helpottaa yhteensovittamista ja yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä valvonnan ja täytäntöönpanon osalta. Komission on täytettävä velvollisuutensa uudistetun YKP:n osalta ja hyödynnettävä käytettävissään olevia keinoja saadakseen aikaan tilanteen, jossa jäsenvaltiot noudattavat YKP:n sääntöjä pyrkien tarvittaessa korjaamaan kansallisten valvontajärjestelmien puutteet. Useimmat jäsenvaltiot toteuttivat viime vuosikymmenellä valvonnan ja täytäntöönpanon parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä voidakseen ratkaista havaitut ongelmat ja noudattaa neuvoston uusien valvontaa koskevien säännösten vaatimuksia [2]. [2] Asetus (ETY) N:o 2847/93, EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1 Asetus (EY) N:o 1489/97, EYVL L 202, 30.7.1997, s. 18 Asetus (EY) N:o 2846/98, EYVL L 358, 31.12.1998, s. 5. Satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) ja tietotekniikan käyttöönotto on parantanut huomattavasti kansallisten viranomaisten mahdollisuuksia valvoa kalastustoimintaa. Lisäksi useimmat jäsenvaltiot ovat lisänneet tarkastus- ja valvontakeinoja tai ottaneet kalastuselinkeinonharjoittajat suoremmin mukaan kalastustoiminnan seurantaan. Jotkut jäsenvaltiot ovat myös ottaneet käyttöön kattavia valvontajärjestelmiä maksimoiden näin alusten todennäköisyyden tulla tarkastetuiksi. Vaikka vuoden 1992 jälkeen onkin tapahtunut edistystä, valvonnassa ja täytäntöönpanossa on edelleen puutteita, joilla on kielteinen vaikutus neuvoston hyväksymien säilyttämis- ja valvontatoimien tehokkuuteen. 2 YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN SOVELTAMINEN 2.1 Puutteet YKP:n täytäntöönpanossa 2.1.1 Kiistattomasta edistyksestä huolimatta YKP:n täytäntöönpanossa on edelleen tiettyjä puutteita. Kalastuksen valvonnan onnistuminen on epätasaista, koska useita kalastustoimia valvotaan tehokkaasti, kun taas toisia ei valvota lainkaan tai sitten valvonnan taso on selvästi riittämätön. Useilla kalastuksen osa-alueilla yhden heikon lenkin esiintyminen valvonnassa vaikuttaa koko valvonnan onnistumiseen. Kansalliset viranomaiset ovat joskus reagoineet hitaasti; lisäksi kalastusala on usein suhtautunut vieroksuen uusien vaatimusten käyttöönottoon ja on näin osaltaan viivästyttänyt yhteisön vaatimusten täytäntöönpanoa. 2.1.2 Useat kalakannat (turska, kummeliturska jne.), jotka ovat ensiarvoisen tärkeitä monien kalastajien toimeentulon kannalta, ovat pienentyneet. Kalastuskuolevuus näissä kannoissa ei ole vähentynyt neuvoston päättämiin, TACeihin ja kiintiöihin tehtyjen vähennysten mukaisesti. Saalisrajoituksia (TACit ja kiintiöt) ja pyyntiponnistusrajoituksia (merelläolopäiviä koskevat rajoitukset) ei aina ole pantu täytäntöön asianmukaisesti. Turska- ja kummeliturskalajien tilanne osoittaa, miten haitallisesti nämä puutteet vaikuttavat säilyttämistoimiin. Siitä huolimatta, että näitä lajeja koskevia TACeja vähennettiin 40 prosentilla vuodesta 2000 vuoteen 2001, komission yksiköt totesivat tarkastajiensa suorittaman arvion perusteella, etteivät pyyntiponnistukset tai saalismäärät ole merkittävästi vähentyneet kyseisillä kalastusalueilla vuonna 2001. Tästä syystä - ja ottaen huomioon tarkastettuihin lokikirjatietoihin perustuva saalismäärien vaihtelu - VMS-tiedot ja kalastuselinkeinonharjoittajien piirissä suoritetut kyselyt voidaan olettaa, että kalastuskuolevuus kyseisissä kannoissa ei ole olennaisesti muuttunut verrattuna aikaisempiin vuosiin. Turska ja kummeliturska eivät suinkaan ole ainoita kalakantoja, joihin puutteellinen valvonta ja täytäntöönpano vaikuttavat. Purkamistarkastukset ovat yleensä puutteellisia kaikkien kyseisissä satamissa purettujen saaliiden osalta. 2.1.3 Asetuksen (EY) 2371/2002 11 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava laivastojensa kalastuskapasiteetin mukauttamistoimenpiteitä vakaan ja kestävän tasapainon saavuttamiseksi kalastuskapasiteettinsa ja kalastusmahdollisuuksiensa välillä. Tosiasiassa nykyisen kalastuslaivastokapasiteetin pyyntiponnistukset aiheuttavat kalastuskuolevuutta kyseisissä kalakannoissa läpi vuoden, jollei kalastusta lopeteta, kun kiintiöt ovat tulleet täyteen tai kun pyyntiponnistuksia vähennetään muista syistä. Joissakin tapauksissa jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten ja valvonnan puutteellisuus mahdollistaa sen, ettei saaliiden purkamisista ilmoiteta kalastuskiellon pelossa. Kansallisten viranomaisten tietojenkeruun puutteet sekä riittämätön tarkastus ja valvonta tietojen laadun varmistamiseksi ovat vaikeuttaneet YKP:n sääntöjen soveltamista koskevien tietojen toimittamista komissiolle. Jäsenvaltiot eivät useinkaan ole toimittaneet tietoja ajoissa ja toisinaan ne ovat toimittaneet puutteellisia tietoja, joiden laatu on joskus ollut epäilyttävä. Monissa tapauksissa tiedonvälityksen ongelmien syinä voidaan mainita esimerkiksi yhteisön vaatimusten täytäntöönpanon hitaus, kansallisten valvontajärjestelmien jatkuva uudistaminen, tietotekniset toimintahäiriöt, viranomaisten vaihtuminen, väliaikainen henkilökunnan puute jne. Tämän kertomuksen liitteessä olevassa tulostaulussa esitellään joitakin mainituista puutteista. 2.1.4 Kansallisia valvontajärjestelmiä ei eri syistä johtuen ole aina pystytty muuttamaan sellaisiksi, että voitaisiin varmistaa YKP:n sääntöjen tehokas soveltaminen. Epäsäännönmukaisuuksia ja sääntöjen noudattamisen laiminlyöntejä ei tästä syystä aina ole havaittu. Tämä merkitsee esimerkiksi sitä, että kalastuselinkeinonharjoittajien ilmoittamat tiedot eivät aina vastaa pyydettyjen, aluksella pidettyjen, purettujen ja myytyjen kantojen fyysisiä määriä. Jäsenvaltioiden rekisteröimät ja komissiolle toimittamat tiedot eivät näin ollen aina ole luotettavia. Liitteenä olevassa tulostaulussa esitetyt tiedot perustuvat jäsenvaltioiden komissiolle toimittamiin virallisiin tietoihin, mutta tämä ei merkitse sitä, että tulostaulu välttämättä kuvastaisi todellista tilannetta, koska viralliset saalistiedot eivät kaikissa tapauksissa ehkä vastaa todellisia saalismääriä. Kansallisten valvontajärjestelmien mahdolliselle tehottomuudelle on monia syitä. Kansallisten viranomaisten valvontamenetelmien kehittämisestä huolimatta puutteita esiintyy edelleen. Käytettävissä olevat valvontakeinot eivät itse asiassa aina täytä kattavan kansallisen valvontajärjestelmän perustamiselle asetettuja vaatimuksia. Saaliiden ja ponnistusten seurantajärjestelmät eivät aina kata riittävän tarkasti kaikkea suoritettua toimintaa. Tämän vuoksi tiedonkulussa on puutteita ja kaikkien tarvittavien tietojen kokoaminen viivästyy. Tarkastus- ja valvontatoimet eivät ole aina riittävän tarkasti suunniteltuja ja kohdennettuja. Kalastuksen tarkastamisesta ja valvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset toimivat monissa jäsenvaltioissa myös muissa tehtävissä. Vaikka kalastuksen tarkastajien koulutusta on kehitetty, heillä ei ole aina riittäviä valmiuksia suorittaa valvontaa, johon liittyvät menettelyt ovat useinkin hankalia ja aikaa vieviä. Joillakin kalastuksen osa-alueilla tehdään tarkastuksia ja havaitaan rikkomisia siis todennäköisesti suhteellisen harvoin. Lisäksi kansallisista rangaistusjärjestelmistä puuttuvat usein varoittavat seuraamukset. 2.1.5 Alusrekisteritietoja (koneteho) ei aina ole valvottu asianmukaisesti. Monivuotisten ohjausohjelmien segmenttijaotus on useissa tapauksissa riittämätön. Joillakin kalastusalueilla tasapaino kalastuslaivaston kapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välillä on heikentynyt kalakantojen ehtymisen vuoksi, mikä osoittaa tarpeen lisätä seurantaa ja tarkastuksia. Jäsenvaltiot eivät usein ole reagoineet ajoissa, kun tällaisia valvonta- ja täytäntöönpano-ongelmia on ilmennyt. 2.2 Komission toimivalta ja toiminta puutteiden ilmetessä 2.2.1 Taustaa Viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana komissio laati useita arviointikertomuksia siitä, miten jäsenvaltiot soveltavat YKP:n sääntöjä [3]. Komission kertomuksessa YKP:n täytäntöönpanon valvonnasta jäsenvaltioissa [4] esitellään tilannetta valvonnan ja täytäntöönpanon osalta. Tämän kertomuksen liitteenä olevissa, kutakin merikalastusta harjoittavaa jäsenvaltiota koskevissa työasiakirjoissa [5] on yhteenveto sekä kyseisen kansallisen valvontajärjestelmän tärkeimmistä piirteistä että komission omista, kyseistä järjestelmää koskevista huomioista, kalastustarkastajien havaintoihin perustuvat huomiot mukaan luettuina. Nämä työasiakirjat sisältävät myös komission arvion kalastusvalvonnan tosiasiallisesta tilanteesta kussakin jäsenvaltiossa. [3] KOM(96) 100 lopullinen. Komission ensimmäinen kertomus yhteisen kalastuspolitiikan valvonnasta. KOM(96) 363 lopullinen. Kertomus yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän soveltamisesta. KOM(97)226 lopullinen. Yhteisen kalastuspolitiikan valvonta (1995) ISBN 92-894-0915-0. Kertomus yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän täytäntöönpanosta vuosina 1993-2000. [4] KOM(2001) 526 lopullinen [5] SEK(2001) 1798, 1799, 1811, 1812, 1813, 1814, 1818, 1819, 1820, 1821, 1822, 1823 ja 1824, 13.11.2001 (http://europa.eu.int/fisheries/ doc_et_publ/factsheets/legal_texts/rapp526_en.htm). Komissio järjesti vuonna 2000 kalastuksen seurantaa, valvontaa ja tarkkailua käsittelevän kansainvälisen kokouksen [6] avoimuuden lisäämiseksi, valvonnasta ja täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten välisen yhteistyön kehittämiseksi sekä kalastuselinkeinonharjoittajien tietoisuuden edistämiseksi. [6] Kalastuksen seurantaa, valvontaa ja tarkkailua käsittelevä kansainvälinen kokous, Bryssel, 24.-27. lokakuuta 2000. Komissiolla on useita keinoja sääntöjen noudattamisen parantamiseksi, uudistuksen myötä saadut uudet mahdollisuudet mukaan luettuina. 2.2.2 Rahoitustuki Auttaakseen jäsenvaltioita tekemään parannuksia komissio on tehnyt vuosittain päätöksiä yhteisön rahoitusosuuden myöntämisestä tarkastus- ja täytäntöönpanokulujen kattamiseksi [7]. Vuotuiset määrät kaksinkertaistettiin 205 miljoonaan euroon kaudella 1996-2000 ja vahvistettiin 105 miljoonaksi euroksi kaudella 2001-2003. Nämä rahoitusosuudet ovat helpottaneet merkittävästi tarkastus- ja valvontavälineiden hankintaa ja uudenaikaistamista. Rahoitusosuudesta voitiin tukea myös tarkastajien koulutusta ja yhteisiä tarkastusohjelmia. Jäsenvaltiot hyödynsivät kuitenkin vähän viimeksi mainittuja mahdollisuuksia. [7] Neuvoston päätös (2001/431/EY), EYVL L 154, 9.6.2001, s. 22. 2.2.3 Ennaltaehkäisevät toimenpiteet Uusi YKP:n uudistuksen myötä saatu mahdollisuus liittyy komission suorittamiin ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin (asetuksen (EY) N:o 2371/2002 26 artiklan 3 kohta). Jos on näyttöä siitä, että tietyllä maantieteellisellä alueella toteutetut kalastustoimet voivat johtaa vakavaan uhkaan elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämiselle, komissio toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisia komission velvollisuuksia. Näiden toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämiselle mahdollisesti aiheutuvaan vakavaan uhkaan nähden, ja ne olisi toteutettava asetuksen (EY) N:o 2371/2002 26 artiklan 2 kohdan mukaisen keskustelun jälkeen. Tätä varten komissio ilmoittaa asiasta kirjallisesti kyseiselle jäsenvaltiolle ja asettaa vähintään 15 työpäivän pituisen määräajan, jonka kuluessa jäsenvaltio voi osoittaa noudattavansa sääntöjä ja tehdä omat huomautuksensa. Komission toteuttamat toimet voivat kestää enintään kuusi kuukautta. 2.2.4 Tulevien kalastusmahdollisuuksien vähentäminen Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 4 kohdassa säädetään myös, että jos komissio on todennut, että jokin jäsenvaltio on ylittänyt sille osoitetut kalastusmahdollisuudet, komissio vähentää kyseisen jäsenvaltion tulevia kalastusmahdollisuuksia. Tämä päätös tehdään 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2.2.5 Rahoitustuen peruuttaminen Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 16 artiklan 1 kohdassa säädetään yhteisön rahoitustuen ehdollisuudesta ja pyyntiponnistusten vähentämisestä, ja sen mukaan kyseisen jäsenvaltion on noudatettava asiaankuuluvia säännöksiä ja toimitettava tietyt tiedot. Tässä artiklassa säädetään, että komissio voi peruuttaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 mukaisen rahoitustuen annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden tulla kuulluksi - ja suhteutettuna siihen, missä määrin säännöksiä ei ole noudatettu. Komissio edistää näin kalastuslaivastopolitiikan moitteetonta toimintaa. 2.2.6 Rikkomistapaukset Muodolliset rikkomisesta johtuvat menettelyt vievät suhteellisen paljon aikaa ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin voi antaa tuomionsa. Perustamissopimuksen 226 artiklan mukaan komission on toteutettava ensin kolme toimenpidettä (virallinen ilmoitus, lausunto perusteluineen ja kanteen nostaminen yhteisöjen tuomioistuimessa) ennen kuin tuomioistuin voi tehdä asiassa päätöksen. Vaikka tuomioistuin ratkaisisikin asian komission eduksi, ei ole takeita siitä, että kyseinen jäsenvaltio panisi tuomion täytäntöön. Jotta saman sopimuksen 228 artiklassa tarkoitettu kiinteämääräinen hyvitys tai uhkasakko voitaisiin määrätä jäsenvaltiolle, joka ei noudata tuomiota, komission on toteutettava uudelleen edellä mainitut kolme toimenpidettä. Useissa tapauksissa komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet yhteisön lainsäädäntöä erityisesti virallisiin saalistietoihin perustuvan liikakalastuksen osalta (katso liite, s. 53). Kaikkiaan on meneillään 67 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, ja kahdeksan menettelyä on parhaillaan tuomioistuimen käsiteltävinä. Vuonna 2002 aloitettiin 24 uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Komissio on aloittanut kummeliturskalle asetetun vähimmäiskoon valvonnan ja täytäntöönpanon laiminlyöntiä koskevan menettelyn, koska tuomioistuimen aikaisempaa tuomiota [8] ei ole pantu täytäntöön. Komissio on määrännyt jäsenvaltion suoritettavaksi 316 500 euron suuruisen päiväsakon, kunnes se noudattaa tuomioistuimen aikaisempaa päätöstä. [8] Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C 304/02. 3. NOUDATTAMISTA KOSKEVA TYÖOHJELMA VUODESTA 2003 ALKAEN 3.1 Soveltamisala YKP:n sääntöjen tehokas täytäntöönpano vaatii mittavia ponnisteluja. Nämä ponnistelut on tehtävä vuonna 2003 ja sen jälkeisinä vuosina. Nykyisen tilanteen parantaminen ei ole helppo tehtävä. Ensinnäkin jäsenvaltioiden on kannettava vastuunsa YKP:n sääntöjen tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää kuitenkin komission tukea. Kalastusalan tuki säilyttämis- ja valvontatoimille on ensiarvoisen tärkeää näiden toimenpiteiden panemiseksi tehokkaasti täytäntöön. Tukea voidaan saada riittävästi ainoastaan silloin, kun tasavertaiset toimintaedellytykset on varmistettu. Tämän vuoksi kyseisten jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiiviisti yhteistyötä komission kanssa toimien yhteensovittamiseksi. Noudattamista koskevan työsuunnitelman keskeiset osa-alueet ovat seuraavat: * tuki kansallisille viranomaisille ja näiden välisen yhteensovittamisen edistäminen * avoimuus YKP:n sääntöjen soveltamisessa * komission suorittamat valvonta- ja täytäntöönpanotoimet. Komissio panee noudattamista koskevan työsuunnitelmansa täytäntöön yhteensovitetusti jäsenvaltioiden kanssa. Täytäntöönpanon edistymistä tarkistetaan säännöllisesti. 3.2 Tuki ja yhteensovittaminen 3.2.1 Kansallisten viranomaisten kuuleminen Varmistaakseen yhteistyötä ja soveltamista koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanon komissio tekee tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomiteassa ja komission neuvonantajana toimivassa kalastusvalvonnan asiantuntijaryhmässä. Komissio sovittaa toimintansa yhteen jäsenvaltioiden toiminnan kanssa, ja tulee vahvistamaan sitä lisätäkseen jäsenvaltioille annettavaa tukea. YKP:n ja uusien vaatimusten täytäntöönpanoon liittyviä puutteita on käsiteltävä tässä yhteydessä. Komissio on valmistautunut seuraavien kysymysten käsittelyyn: * Kalastusaluksia koskevat vaatimukset: Yksityiskohtaiset säännöt, jotka hyväksytään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 III luvun mukaisesti; nykyisten kalastusaluksia koskevien vaatimusten puutteellista täytäntöönpanoa tarkastellaan yhdessä näiden säännösten tehokkaan täytäntöönpanon varmistavien vaihtoehtojen kanssa. * Tarkastus ja täytäntöönpano: Tarkastuksessa ja täytäntöönpanossa tällä hetkellä esiintyvien puutteiden tarkastelu, mukaan lukien sääntöjen noudattamatta jättämisen jatkotoimet; asetuksen (EY) N:o 2371/2002 24, 27 ja 28 artiklan mukaisesti hyväksyttävät yksityiskohtaiset säännöt. Yhteistyötä ja täytäntöönpanoa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpano edellyttää näiden yksityiskohtaisten sääntöjen hyväksymistä. * Seurantatoimet: Kalastustoimien seurannan puutteiden tarkastelu ja ratkaisut näiden puutteiden korjaamiseksi. Komissio arvioi yhdessä kyseisten kansallisten viranomaisten kanssa myös yhteisten tarkastusohjelmien täytäntöönpanon tuloksia. Komission tarkastajien havainnot esitellään ja niistä keskustellaan. Tätä varten komissio laatii määräajoin arviointikertomuksia. Lisäksi tässä yhteydessä voidaan jäsenvaltioiden pyynnöstä keskustella mistä tahansa niiden keskinäistä yhteistyötä helpottavista kysymyksistä. Tässä yhteydessä komissio pyrkii lisäämään apuaan jäsenvaltioille sopivien ratkaisujen löytämiseksi todettuihin puutteisiin. 3.2.2. Kalastuselinkeinonharjoittajien kuuleminen On kalastuselinkeinonharjoittajien edun mukaista pitää kalakannat terveinä, ja kalastusalalla on alettu vähitellen ymmärtää, että sääntöjen noudattamisen tehostuminen takaa alan taloudellisen kannattavuuden pitkällä aikavälillä. Niin kauan kuin kalastajia ei kuitenkaan saada vakuuttuneiksi siitä, että kaikki kyseisiä kalakantoja hyödyntävät toimijat varmasti noudattavat sääntöjä, heitä on vaikea saada tukemaan kyseisten valvonta- ja säilyttämistoimien tehokasta täytäntöönpanoa. Tämän vuoksi on ensiarvoisen tärkeää taata yhdenvertainen kohtelu ja estää siten kalakantojen kestävän hyödyntämisen vaarantava epäterve kilpailu. Kalastuselinkeinonharjoittajien aiempaa myönteisempi suhtautuminen sellaisia säilytys- ja valvontatoimia kohtaan, joissa otetaan huomioon kalastusalan edut, lisää näiden toimien kannatusta ja johtaa sääntöjen entistä tasapainoisempaan ja tehokkaampaan täytäntöönpanoon. Tätä varten kalastuselinkeinonharjoittajia kuullaan jäljempänä kuvatuilla tavoilla ennen uuden lainsäädäntöehdotuksen antamista. Komissio jatkaa sidosryhmien kuulemista neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomiteassa [9] laatiessaan uusia ehdotuksia. Se hyödyntää kuitenkin myös uusia alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia voidakseen kuulla asianomaisia osapuolia ja vaihtaa tietoa YKP:n sääntöjen soveltamisesta alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden toimivaltaan kuuluvilla aloilla. [9] Komission päätös, 14.7.1999, neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean uudistamisesta (1999/478/EY). Uusien tasavertaisten toimintaedellytysten luominen edellyttää täydellistä avoimuutta säilyttämis- ja valvontatoimien soveltamisessa. Noudattamista koskevassa tulostaulussa esitetään jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat viralliset tiedot YKP:n sääntöjen soveltamisesta. Komission tärkeimmät havainnot ja komission tarkastajien noudattamisesta laatimat arviointikertomukset on myös esitettävä kalastusalan edustajille näissä kokouksissa. Edustajien mahdollisia valituksia kalastusalusten tai -laivastojen puutteista on myös käsiteltävä tässä yhteydessä, ja asianmukaiset jatkotoimet on varmistettava. 3.3. Avoimuus 3.3.1. Noudattamista koskeva tulostaulu Euroopan komissio otti YKP:n uudistamisen aikataulusta 28. toukokuuta antamassaan tiedonannossa [10] tehtäväkseen parantaa YKP:n sääntöjen noudattamista jäsenvaltioissa koskevan tiedon avoimuutta. Tätä varten komissio on laatinut noudattamista koskevan tulostaulun [11]., joka julkaistaan komission Internet-sivuilla. Tulostaulu sisältää tietoa YKP:n soveltamisesta. [10] Komission tiedonanto yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta ("toimintasuunnitelma"), (KOM(2002) 181 lopullinen, 28.5.2002) . [11] http://europa.eu.int/comm/fisheries/ . Noudattamista koskeva tulostaulu (joka on tämän tiedonannon liitteenä) on avoin ja helposti saatavissa oleva tietolähde siitä, missä määrin jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan seuraavilla osa-alueilla: kalavaroja koskevat suojelutoimet, laivastohallinto, rakennepolitiikka, valvonta ja täytäntöönpano. Noudattamista koskeva tulostaulu antaa myös yleiskuvan komission perussopimusten vartijana alulle panemista rikkomisesta johtuvista menettelyistä niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet YKP:n sääntöjä, sekä alustavia tietoja komission kalastustarkastajien tekemistä tarkastuksista. Tulostaulun avulla pyritään myös vertailemaan tietoja, jotka koskevat YKP:n sääntöjen soveltamista jäsenvaltioissa. Tulostaulun tietyt tärkeimmät muuttujat osoittavat tiiviisti ja selkeästi näiden sääntöjen noudattamisen yleisen tason. Noudattamista koskevaa tulostaulua päivitetään vuosittain. Tähän ensimmäiseen laitokseen sisältyviä tietoja täydennetään seuraavissa laitoksissa. Komission suorittamia tarkastuksia koskevat tiedot voisivat esimerkiksi sisältää otteita tarkastuskertomuksista. Komission kalastustarkastajien laatimat kertomukset toimitetaan kyseisille jäsenvaltioille huomautusten esittämistä varten asetuksen (EY) N:o 2371/2002 27 artiklan mukaisesti. Jos kertomukset ovat osa rikkomisesta johtuvia menettelyjä, yleisöllä ei ole oikeutta tutustua niihin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttaviksi annetun asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Komissio tutkii, missä olosuhteissa, missä muodossa ja milloin nämä kertomukset voidaan julkistaa ja sisällyttää tulostaulun tuleviin laitoksiin. Noudattamista koskevan tulostaulun ensimmäinen laitos, joka sisältää vuoteen 2002 asti saatavilla olleita tietoja, ilmentää eri näkökohtia riippuen kyseisistä säännöistä. Useimmissa tapauksissa noudattamista koskevaan tulostauluun sisältyvät tiedot perustuvat jäsenvaltioiden antamiin tietoihin. Kalavarojen hoitamisen osalta suurin osa jäsenvaltioista näyttää noudattaneen vaatimusta ilmoittaa TACeilla hallituista kannoista peräisin olevista saaliista ja niiden oman lipun alla purjehtivien alusten niiden alueella purkamista kiintiöistä, mutta melkein kaikki ovat jättäneet ilmoittamatta EU:n ulkopuolisilla vesillä pyydetyistä ja EU:n alusten niiden alueelle purkamista saaliista. Yleisesti ottaen suurin osa maista laiminlöi velvollisuutensa ilmoittaa saalistiedot. Ilmoitettujen tietojen paikkansapitävyys on myös otettava huomioon tarkasteltaessa sitä, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet sääntöjä (katso jäljempänä). Tarkasteltaessa kalastustoimien hallinnointia koskevien tietojen antamista tietyillä säilyttämistoimien kohteina olevilla alueilla yksikään jäsenvaltio ei noudattanut ilmoittamiselle lainsäädännössä asetettua määräaikaa. Viisi jäsenvaltiota lähetti tietonsa vähän myöhässä, kaksi lähetti puutteelliset tiedot ja neljä jäsenvaltiota ei lähettänyt mitään tietoja. Noudattamista koskeva tulostaulu osoittaa myös sen, että useiden kalakantojen kiintiö ylitettiin sekä vuonna 2001 että vuonna 2002. Esitetyt tiedot perustuvat jäsenvaltioiden toimittamiin saalisilmoituksiin, jotka on koottu alusten päälliköiden saaliita ja purkamista koskevista ilmoituksista. Nämä tiedot eivät kuitenkaan välttämättä anna oikeaa kuvaa tilanteesta kaikissa tapauksissa, koska useiden tieteellisten selontekojen mukaan virheelliset ilmoitukset sekä saaliiden ja purettujen määrien ilmoittaminen todellista pienemmiksi tai jopa ilmoittamatta jättäminen vaikuttavat kalakantoja koskeviin arvioihin. Nämä seikat eivät tietenkään ilmene taulukoista; siksi on mahdollista ja jopa todennäköistä, että tietyt kiintiöiden ylitykset voivat tosiasiassa olla ilmoitettua suurempia, tai niistä ei saada lainkaan tietoja. Tarkasteltaessa laivaston hallintoa koskevien tietojen ilmoittamisvelvollisuuden täyttämistä voidaan todeta, että vaikka jäsenvaltioiden toimittamat tiedot yhteisön alusrekisteriin merkittävien alusten ominaispiirteistä olivat useimmissa tapauksissa lähes täydellisiä tai täydellisiä, tiedot olivat puutteellisia tai virheellisiä neljässä tapauksessa. Kautta 1997-2002 koskevan neljännen monivuotisen ohjausohjelman tavoitteiden noudattamisen osalta on tapahtunut myönteistä kehitystä, kun on kyse kalastuskapasiteettia koskevista tavoitteista (ainoastaan kilowattitunteina ilmaistua konetehoa koskevat tavoitteet on esitetty, sillä vetoisuustavoitteita saatetaan vielä tarkistaa vetoisuuden uudelleenmittausohjelman vuoksi). Pyyntiponnistusten noudattaminen (eli alusten kapasiteetti kerrottuna alusten merellä vietettyjen päivien lukumäärällä) niiden maiden osalta, jotka olivat päättäneet asettaa tällaisen tavoitteen kapasiteettia koskevien tavoitteiden sijaan, oli kokonaan tai osittain jätetty ilmoittamatta kahden jäsenvaltion osalta kuudesta vuosina 2000 ja 2001. Rakennepolitiikkaa koskevan ilmoitusvelvollisuuden osalta suurin osa jäsenvaltioista noudatti vaatimusta toimittaa kalastusta hyödyttävien ohjelmiensa edistymistä koskevat tiedot. Kolme jäsenvaltiota ei toimittanut kertomuksiaan tiettyjen tavoitteeseen 1 kuuluvia alueita koskevien ohjelmien osalta, mutta kaikki noudattivat tätä vaatimusta muiden alueiden kuin tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden osalta. Valvonnan ja täytäntöönpanon osalta jäsenvaltioiden kertomuksista ilmenee, että YKP:n sääntöjen vakava rikkominen ei aina ole rangaistava teko. Lisäksi rikkomisen toteamisen ja siitä määrättävien seuraamusten välinen viive voi tietyissä tapauksissa olla yli vuosi. Komissio tarkastelee kansallisten rangaistusjärjestelmien tehokkuutta erityisesti rikkomistapausten ehkäisyn kannalta. Komission toteuttamat rikkomisesta johtuvat menettelyt koskevat pääasiassa neljää jäsenvaltiota (56 prosenttia); 67 prosenttia kaikista rikkomistapauksista liittyy liikakalastukseen. Noudattamista koskevassa tulostaulussa annetaan jonkin verran tietoa komission tarkastajien suorittamista tarkastuksista. Niiden määrä vaihtelee vuosittain tarkastusten painopistealueiden ja erityisten ohjelmien mukaan. Tarkastukset keskitetään kuitenkin niihin maihin, joissa kalastustoiminta on kaikkein merkittävintä. Kuten edellä todettiin, tällaista tietoa voitaisiin lisätä tulostaulun tulevissa laitoksissa. 3.3.2. Muut erityiset avoimuutta edistävät toimet Asetuksen (ETY) N:o 2847/93 35 artiklan mukaan komission on laadittava uusi arviointikertomus YKP:n sääntöjen valvonnasta ja täytäntöönpanosta kaudella 2000-2002. Kertomusta koskeva ehdotus annetaan vuonna 2004. Se tulee olemaan saatavilla myös noudattamista koskevassa tulostaulussa. Kertomuksessa on erityisesti komission havaintoja kansallisista valvontajärjestelmistä sekä arvio YKP:n sääntöjen soveltamisesta kussakin jäsenvaltiossa. Tämän vuoksi kertomus täydentää tulostaulussa esitettyjä tietoja ja tarjoaa niihin lisäselvitystä. Komissio antaa sidosryhmille lisätietoa tapauskohtaisesti ja mahdollisuuksien mukaan aika ajoin komission kutsusta järjestettävissä kokouksissa. Tämä tieto mukautetaan asianomaisten kalakantojen hyödyntämistä kyseisillä alueilla koskeviin tietoihin. 3.4 Valvonta- ja täytäntöönpanotoimet 3.4.1 Komission tarkastusten painopistealueet Jäsenvaltiot voivat saavuttaa YKP:n sääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa koskevan tavoitteen helpommin, kun kaikilla jäsenvaltioilla ja komissiolla on samat ensisijaiset tavoitteet. Säilyttämis- ja valvontatoimien toteuttamisen varmistamiseksi komissio aikoo noudattaa ennakoivaa lähestymistapaa jatkamalla kyseisiä kalakantoja hyödyntävän kalastusalan tukemista. Kansalliset viranomaiset ovat myös mukana valmistelemassa näitä toimenpiteitä varmistaakseen lainsäädännön valvottavuuden ja sovellettavuuden. Ensinnäkin on varmistettava biologisesti turvalliset rajat ylittävään kalastustoimintaan sovellettavan YKP:n sääntöjen tehokas täytäntöönpano. Komissio ehdottaa vuonna 2003 elvytyssuunnitelmien käyttöönottoa seuraavien kantojen osalta: * turska ICES [12]-alueilla IV, VI ja III a (Pohjanmeri, Skotlannin länsirannikko, Skagerrak) [12] Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES). * turska ICES-alueilla III a, VII a ja VII d (Kattegat, Irlanninmeri, Englannin kanaalin itäosa) * turska ICES-alueella III d (Itämeri) * kummeliturska - pohjoinen kanta ICES-alueilla III a, IV, V, VI, VII ja VIII a, b, d ja e (Pohjanmeri, Skotlannin länsirannikko, Skagerrak, Englannin kanaali, Biskajanlahden pohjoisosa) * kummeliturska - eteläinen kanta ICES-alueilla VIII c ja IX a (Kantabrianmeri, Iberian niemimaan länsirannikko) * kielikampela ICES-alueella VII e (Englannin kanaalin länsiosa) * kielikampela ICES-alueella VIII a, b (Biskajanlahti) * kolja ICES-alueella VI b (Rockall) * keisarihummeri ICES-alueella VIII c (Kantabrianmeri) * keisarihummeri ICES-alueella IX a (Iberian niemimaan länsirannikko). Sääntöjen noudattamista koskeva komission työohjelma keskittyy ensisijaisesti näihin kantoihin, joita varten tullaan hyväksymään erityisiä valvontaohjelmia [13]. Ohjelmat antavat suuntaviivat jäsenvaltioiden väliselle yhteistyölle ja varmistavat valvonnan ja täytäntöönpanon vahvistamisen yhteensovitetulla tavalla. Niissä asetetaan tarkastuksen perusteet, yhteiset painopistealueet ja yksilöidään kansallisten viranomaisten tarkastusvelvoitteet. [13] KOM(2003) 130 lopullinen, 21.3.2003, s. 9. Komission tarkastajien ensisijaisen huomion kohteena ovat jäsenvaltioiden näiden kantojen osalta tosiasiallisesti toteuttamat säilyttämis-, valvonta- ja täytäntöönpanotoimet. Tämän erityistavoitteen hyväksi toteutetaan merkittäviä ponnisteluja. Sen saavuttamiseksi sovelletaan äskettäin käyttöön otettuja YKP:aa koskevia säännöksiä, jotka koskevat esimerkiksi komission tarkastajien asetuksen (EY) N:o 2371/2002 27 mukaisesti ilman kyseisten jäsenvaltioiden apua suorittamia tarkastuksia. Lisäksi komission tarkastajien tehtävänä on: - varmistaa, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön pyyntiponnistuksia koskevat rajoitukset ICES-alueilla IV ja VI - varmistaa, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön valvontatoimia, joita sovelletaan Itämeren turskan pyyntiin - varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat niitä säilyttämis- ja valvontatoimia, joita sovelletaan laajasti vaeltavien kalalajien kalastukseen - varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat Välimerellä kalastuspäiväkirjavaatimuksia - varmistaa jäsenvaltioiden konetehon valvontaa koskevien toimien tehokkuus. Komissio laatii arviointikertomukset siitä, ovatko jäsenvaltiot noudattaneet oikeudellisia vaatimuksia edellä mainituilla aloilla. Tuloksista keskustellaan jäsenvaltioiden kanssa aiemmin kuvatulla tavalla. Yhteisö tekee myös yhteistyötä kolmansien maiden kanssa erityisesti kahdenvälisten kalastussopimusten, alueellisten kalastusjärjestöjen valvonta- ja täytäntöönpanosuunnitelmien ja FAO:n laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemistä, torjumista ja lopettamista koskevan kansainvälinen toimintasuunnitelman puitteissa. Laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta harjoittavien alusten suorittaman purkamisen valvonta edellyttää erityistä yhteensovitettua toimintaa yhteisön tasolla. Lisäksi komissio helpottaa neuvoston vuonna 2002 asettamien uusien vaatimusten mahdollisimman nopeaa täytäntöönpanoa; esimerkkeinä voidaan mainita VMS:n ulottaminen pienempiin aluksiin sekä kaukopaikannusta ja sähköisiä kalastuspäiväkirjoja koskevien koehankkeiden aloittaminen. Kun VMS on ulotettu koskemaan pienempiä aluksia, komissio aikoo myös vuoden 1998 jälkeen saadun kokemuksen perusteella ehdottaa täytäntöönpanosäännösten vahvistamista siten, että paikkatietoraporttien muotoa muutetaan, raportointitaajuutta tihennetään ja käyttöön otetaan entistä tiukempia sääntöjä teknisten ongelmien tai satelliittipaikannuslaitteiden toimintahäiriöiden vähentämiseksi. 3.4.2 Hallinnolliset tutkimukset Komission käsityksen mukaan jäsenvaltioissa on purettu erittäin merkittäviä määriä ilmoittamatonta turskaa ja kummeliturskaa. Tämän vuoksi komissio pyytää kaikkia jäsenvaltioita, joita asia koskee, aloittamaan asetuksen (ETY) N:o 2847/93 30 artiklan perusteella hallinnollisen tutkimuksen saalistietojen luotettavuudesta ja tutkimaan kaikkia mahdollisia tapauksia, joissa turskaa ja kummeliturskaa on purettu laittomasti. On käsittämätöntä, että suuria määriä turskaa ja kummeliturskaa voidaan purkaa jäsenvaltioissa täysin huomaamattomasti. Kaikkia tietolähteitä, kaupalliset tiedot ja verotustiedot mukaan lukien, olisi käytettävä puretun turskan ja kummeliturskan todellisten määrien selvittämiseksi. 3.4.3 Tehtävien siirto jäsenvaltioille Alueellisten kalastusjärjestöjen, kuten NAFO:n ja NEAFC:n, jäsenenä yhteisön on varmistettava tarkastukset ja valvonta sääntelyalueella, jos yhteisön kalastusalusten määrä ylittää tietyn määrän. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 24 artiklan mukaisesti lippujäsenvaltioiden on täytettävä tämä vaatimus. Koska komission tarkastajat ovat ylityöllistettyjä, he eivät pysty huolehtimaan edellä mainituista velvoitteista. Tästä johtuen ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti komissio aikoo siirtää jäsenvaltioille tietyt tehtävät, joita se nykyisin suorittaa. Näihin voisi sisältyä erityisesti lippujäsenvaltioiden suorittama kalastustoimien tarkastus NAFO:n sääntelyalueella. Edellä 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden vastuulla on myös tarkkailijoiden sijoittaminen kalastusaluksille. 3.4.4. Täytäntöönpanotoimet Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on aloitettava menettelyt, joilla varmistetaan, että henkilö menettää rikkomisen tuottaman taloudellisen hyödyn, ja ehkäistään muita samanlaatuisia rikkomisia. Komissio käyttää sille YKP:n säännöissä annettuja keinoja varmistaakseen, että jäsenvaltiot noudattavat sääntöjä. Näihin sääntöihin kuuluvat noudattamisen tason parantamiseksi tapauksen mukaan rahoitusavun keskeyttäminen, ennalta ehkäisevät toimet, tulevien kalastusmahdollisuuksien vähentäminen sekä komission tarkastajien toimivallan lisääminen. Komissio aikoo alkuvaiheessa toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimia pääasiassa turskan ja kummeliturskan kaltaisten haavoittuvien kantojen saaliiden purkamisen (ns. harmaat kalat) [14] yhteydessä. [14] Ilmaisulla 'harmaat kalat' tarkoitetaan sellaisen saaliin purkamista, jonka määrä ylittää sallitut kiintiöt. Tällaisia kaloja ei joko ole ilmoitettu lainkaan tai ne on ilmoitettu puretuiksi kannasta ja/tai maantieteelliseltä alueelta, josta ne eivät ole peräisin. Rikkomisten osalta komissio pyrkii soveltamaan jäsenvaltioihin valikoivaa lähestymistapaa keskittymällä sellaisiin kansallisen valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelmien puutteisiin, jotka heikentävät perustavalla tavalla näiden järjestelmien tehokkuutta ja vaarantavat säilyttämiseen, hallintaan ja kalavarojen kannattavaan hyödyntämiseen sovellettavien sääntöjen noudattamisen. 4. päätelmät Edellä mainituista syistä ja YKP:n sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi komissio aikoo seuraavien suuntaviivojen mukaisesti * helpottaa sääntöjen noudattamista lisäämällä aktiivista tukeaan jäsenvaltioille ja varmistamalla yhteensovittamisen niiden välillä edellä 3.2 kohdassa esitetyllä tavalla * lisätä niiden tietojen avoimuutta, jotka koskevat YKP:n sääntöjen noudattamista jäsenvaltiossa; tämä tapahtuu komission Internet-sivuilla olevan noudattamista koskevan tulostaulun ja eräiden muiden kohdassa 3.3.2 mainittujen erityistoimien avulla * pitää 3.4.1 kohdassa esitetyllä tavalla komission suorittamia tarkastuksia ensisijaisina sen selvittämiseksi, missä määrin jäsenvaltiot soveltavat YKP:n sääntöjä, ja hyödyntää kokonaisuudessaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 27 artiklan mukaisia valtuuksiaan * pyytää kyseisiä jäsenvaltioita aloittamaan asetuksen (ETY) N:o 2847/93 30 artiklan mukaisen hallinnollisen tutkimuksen turskaa ja kummeliturskaa koskevien virallisten saalistietojen luotettavuuden selvittämiseksi * käyttää perustamissopimuksen 226 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 16 artiklan 1 kohdan, 23 artiklan 4 kohdan ja 26 artiklan 3 kohdan mukaisia valtuuksiaan ensisijaisesti tapauksissa, joissa YKP:n sääntöjä ei ole noudatettu, tai joiden yhteydessä puutteelliset kansalliset valvonta- ja täytäntöönpanotoimet heikentävät sovellettavien säilyttämis- ja valvontatoimien tehokkuutta. Toimet koskevat erityisesti haavoittuvia kalakantoja. LIITE: YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN SÄÄNTÖJEN NOUDATTAMISTA KOSKEVA TULOSTAULU Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tehokkuus riippuu siitä, miten hyvin eri toimijat noudattavat tämän politiikan sääntöjä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että YKP:n sääntöjä sovelletaan asianmukaisesti niiden alueella ja lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että niiden lipun alla purjehtivat alukset noudattavat näitä sääntöjä kaikilla vesialueilla, joilla ne liikkuvat. Yhteisön tarkastus- ja valvontajärjestelmän tasapuolisuuden ja avoimuuden varmistamiseksi komission tarkastajat valvovat kansallisten täytäntöönpanoviranomaisten toimia ja laativat kertomuksia komissiolle. Lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tietoja täytäntöönpanotoimistaan määräajoin. Koska YKP:n uudistaminen on lujittanut kalastukseen liittyviä tarkastus- ja valvontatoimia EU:ssa [15], komissio on sitoutunut lisäämään niiden tietojen avoimuutta, jotka koskevat sitä, miten jäsenvaltiot noudattavat täytäntöönpanovelvoitteitaan (vrt. 28. toukokuuta 2002 hyväksytty tiedonanto [16] YKP:n uudistamisen etenemisestä). Tästä syystä komissio on esittänyt YKP:n sääntöjä koskevan tiedonannon [17], jossa on ensimmäistä kertaa mukana vuosittain päivitettävä tulostaulu. [15] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20.12.2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa. [16] Komission tiedonanto yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta (toimintasuunnitelma) (KOM(2002) 181 lopullinen, 28.5.2002). [17] Komission tiedonanto yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisesta - Noudattamista koskeva työsuunnitelma ja tulostaulu Noudattamista koskeva tulostaulu on selkeä ja helposti saatavilla oleva tietolähde siitä, miten jäsenvaltiot noudattavat yhteisön sääntöjen mukaisia velvoitteitaan, jotka koskevat esimerkiksi kalastusalusten pyytämiä saaliita koskevia ilmoituksia, aluskapasiteettia ja alusten pyyntiponnistuksia sekä kansallisia valvonta- ja tarkastustoimia. Lisäksi siinä ilmoitetaan erityisesti rikkomisesta johtuvat menettelyt, jotka komissio on perussopimusten valvojana aloittanut niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ole noudattaneet YKP:n sääntöjä. Tulostaulusta on myös pyritty luomaan väline, jonka avulla voidaan vertailla voimassa olevien sääntöjen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa koskevia tietoja. Tulostaulussa julkaistava tiivistelmä sääntöjen noudattamisen yleisestä tasosta perustuu eräisiin keskeisiin indikaattoreihin. On kuitenkin huomattava, että nämä jäsenvaltioiden toimittamat tiedot eivät välttämättä ole riittävän laadukkaita tai luotettavia, koska ne perustuvat ainakin osittain aluspäiväkirjoista tai muista asiakirjoista saatuihin tietoihin, jotka eivät aina ole todenmukaisia. Tähän ongelmaan liittyvät myös puutteet jäsenvaltioiden tietojenkeruussa ja tietojen toimittamisessa komissiolle. Tämä seikka on otettava huomioon kalastuskiintiöiden ylitysilmoituksissa esimerkiksi silloin, kun jotkut saalisilmoituksensa tarkasti ja täsmällisesti antavat jäsenvaltiot saavat huonomman maineen kuin ne jäsenvaltiot, jotka viivyttelyllään saattavat onnistua salaamaan laajamittaisen liikakalastuksen. YKP:n uudistamisen ansiosta komissio ja jäsenvaltiot voivat yhdessä ratkaista nämä ja muut YKP:n täytäntöönpanoon, tarkastukseen ja valvontaan liittyvät puutteet. Jäsenvaltion vastaisia toimenpiteitä voivat olla esimerkiksi ennalta ehkäisevät toimet, rahoitustuen keskeyttäminen ja tulevien kalastusmahdollisuuksien vähentäminen. Uudistus mahdollistaa myös komission tarkastajien toimivallan lisäämisen. Sisällysluettelo Yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamista koskeva tulostaulu kattaa seuraavat alat: 1. Elollisten vesiluonnonvarojen hoito * Saalisilmoitukset * Liikakalastus * Pyyntiponnistusilmoitukset 2. Laivaston hallinnointi * Yhteisön kalastusalusrekisterin tietojen laatu * Kalastusalusten kapasiteetin uudelleenarviointi * Kalastuslisensseihin sisällytettävät tiedot * Neljännen monivuotisen ohjausohjelman (MOO IV) velvoitteiden ja tavoitteiden täyttäminen 3. Rakennepolitiikka * Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) rahoitettujen ohjelmien edistymistä koskevat kertomukset 4. Kansallisten valvonta- ja/tai tarkastusjärjestelyjen sekä rikkomisesta johtuvien menettelyjen tarkastaminen * Tarkastukset * Käyttäytymistavat, jotka rikkovat vakavasti YKP:n sääntöjä * Rikkomisesta johtuvat menettelyt Tulostaulussa on edellä mainittujen lukujen osalta yksityiskohtaista tietoa jäsenvaltioiden velvoitteista, niiden luonteesta ja määräajoista, jolloin velvoitteet on täytettävä sekä tietoja yksittäisen jäsenvaltion menestymisestä kunkin velvoitteen noudattamisen osalta. Tulostaulussa julkaistaan tietoja myös Euroopan komission yksittäisistä toimista, jotka se on toimivaltansa mukaisesti toteuttanut toimivaltaisten kansallisten viranomaisten suorittaman kalastustoiminnan valvonnan tarkastamiseksi, sekä lisäksi toimista, jotka komissio toteuttaa yhteisön lainsäädännön noudattamisen valvojana. Näitä tietoja täydennetään tulostaulun tulevissa laitoksissa. Tulostaulu päivitetään vuosittain. Tulostauluissa käytetään seuraavia lyhenteitä: A = Itävalta B = Belgia D = Saksa DK = Tanska E = Espanja EL = Kreikka F = Ranska FIN = Suomi I = Italia IRL = Irlanti NL = Alankomaat P = Portugali S = Ruotsi UK = Yhdistynyt kuningaskunta 1. Kalavarojen hoito 1.1 Saalisilmoitukset Monet kalakannat ovat taantuneet jo muutamien vuosien ajan. Pääsyynä tähän on liikakalastus, joka johtuu yhteisön alusten kalastusponnistusten ja tarjolla olevan saaliin määrän välisestä epätasapainosta. Kalastusmahdollisuuksia on rajoitettu useimpien kantojen osalta, joita yhteisön alukset pyytävät Pohjois-Atlantilla ja Itämerellä, sekä muutamien Välimerellä pyydettävien kantojen osalta. Kalastusministereiden neuvosto vahvistaa yhteisön vesillä käytettävissä olevat kalastusmahdollisuudet (tai suurimmat sallitut saaliit, TACit), jotka jaetaan kiintiöinä yksittäisille jäsenvaltioille. Myös kolmansien maiden vesillä pyydettäviä saaliita rajoitetaan; pääasiallisesti tämä tapahtuu Euroopan unionin ja asianomaisten maiden välisten kalastussopimusten avulla. Lisäksi rajoitetaan saaliita alueellisten kalastusjärjestöjen hallinnoimilla kansainvälisillä vesillä. Nämä järjestöt päättävät vesialueidensa kalavarojen hoitotoimenpiteistä. Jäsenvaltioissa purettujen kalojen valvonnan helpottamiseksi yhteisön lainsäädännössä on otettu käyttöön eräitä velvoitteita, jotka koskevat saaliiden aluksesta purkamisen ilmoittamista [18]. Kaikkien jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle alueellaan puretut saalismäärät säännöllisesti. Ilmoitusten määrä on riippuvainen asianomaisen tiedon luonteesta. Ilmoitusten tiedot voidaan ristiintarkastaa saalisilmoitusten kanssa tiettyjen kantojen kalastuksen valvonnan tehostamiseksi. [18] Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 15 artiklan 1 ja 4 kohta ja 18 artikla sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 22 artikla. Kuukausittain annettavat ilmoitukset A-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille on vahvistettu TAC, ja/tai jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt B-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille on vahvistettu TAC, ja/tai jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt. Neljännesvuosittain annettavat ilmoitukset C-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille ei ole vahvistettu TACeja, ja/tai jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt D-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille ei ole vahvistettu TACeja, ja/tai jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt E-ilmoitus: kolmansien maiden vesillä tai avomerellä pyydettyjen lajien määrät, jotka on purettu jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta F-ilmoitus: kolmansien maiden vesillä tai avomerellä pyydettyjen lajien määrät, jotka on purettu jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta. Taulukko 1 sisältää tietoja siitä, miten eri jäsenvaltiot ovat noudattaneet saalistietojen ilmoittamiselle asetettuja määräaikoja. Taulukko 1. Saalistietojen ilmoittaminen vuonna 2002 >TAULUKON PAIKKA> Määräaikoja on noudatettu Hieman myöhässä Ilmoitukset on annettu epäsäännöl lisesti Paljon myöhässä Ilmoitusta ei annettu A-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille on vahvistettu TAC, ja/tai jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt B-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille on vahvistettu TAC, ja/tai jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt C-ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille ei ole vahvistettu TACeja, ja/tai jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt D ilmoitus: niiden kantojen määrät, joille ei ole vahvistettu TACeja, ja/tai jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta puretut kiintiöt E-ilmoitus: kolmansien maiden vesillä tai avomerellä pyydettyjen lajien määrät, jotka on purettu jäsenvaltion alueella sen lipun alla purjehtivasta aluksesta F-ilmoitus: kolmansien maiden vesillä tai avomerellä pyydettyjen lajien määrät, jotka on purettu jäsenvaltion alueella toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta aluksesta. Espanja ja Alankomaat toimittivat A- ja B-ilmoituksensa hieman myöhässä. Irlanti ei toimittanut yhtään A-ilmoitusta vuoden 2002 kolmen ensimmäisen kuukauden aikana, ja ilmoitukset olivat epäsäännöllisiä loppuvuodenkin osalta. Se esimerkiksi toimitti vuoden 2002 tammikuun ja lokakuun välistä ajanjaksoa koskevat B-ilmoituksensa vasta joulukuussa 2002. C- ja D-ilmoitusten osalta ainoastaan Saksa ja Tanska täyttivät kaikki lakisääteiset vaatimukset; sen sijaan Espanja, Kreikka, Italia, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät toimittaneet kyseisiä ilmoituksia lainkaan vuonna 2002. Muut jäsenvaltiot (Belgia, Ranska, Suomi, Alankomaat, Portugali ja Ruotsi) toimittivat epäsäännöllisin väliajoin ainoastaan osan neljännesvuosittain annettavista ilmoituksista. E- ja F-ilmoituksia on toimitettu hieman epäsäännöllisemmin. Itse asiassa ainoastaan Saksa ja Kreikka toimittivat E-ilmoituksensa asianmukaisesti täytettynä määräajassa. Yksikään jäsenvaltio ei noudattanut täysimääräisesti F-ilmoituksia koskevia velvoitteitaan. F-ilmoitus saatiin ainoastaan Tanskalta, joka toimitti tiedot kolmelta vuosineljännekseltä, sekä Alankomailta ja Ruotsilta, jotka toimittivat yhden F-ilmoituksen. Liitteenä olevassa taulukossa on tarkempia tietoja jäsenvaltioiden toimittamien ilmoitusten jättöajoista. 1.2 Tietyille jäsenvaltioille myönnetyt kiintiöiden ylitykset Useissa tapauksissa jäsenvaltioiden kalastuslaivastot täyttävät niille myönnetyt kiintiöt kalakantojen tai kalakantaryhmien osalta ennen sen vuoden loppua, jolle kiintiöt on vahvistettu. Yhteisön lainsäädännön [19] mukaan jäsenvaltion on siitä päivämäärästä lukien, josta lähtien tietystä kalakannasta tai kalakantaryhmästä pyydettyjen saaliiden katsotaan täyttäneen kiintiönsä kyseisten kantojen osalta, väliaikaisesti kiellettävä kyseiseen kalakantaan tai kalakantaryhmään kuuluvien kalojen pyynti sekä kyseisen päivämäärän jälkeen pyydettyjen kalojen aluksella säilyttäminen, jälleenlaivaaminen ja aluksesta purkaminen. Lisäksi niiden on vahvistettava päivämäärä, johon asti jälleenlaivaaminen ja aluksesta purkaminen sallitaan. [19] Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artikla. Ilmoittamalla komissiolle reaaliaikaisesti kiintiöidensä täyttymisestä jäsenvaltiot edistävät kalastusmahdollisuuksien asianmukaista hallinnointia ja sitä kautta kalavarojen tehokasta suojelua. Sääntöjen noudattamatta jättäminen tältä osin johtaa todennäköisesti kiintiön ylitykseen kalakannan osalta ja lisää kannan ehtymisen vaaraa. On tärkeää huomata, että yhteisön lainsäädännössä [20] sallitaan myös tietyin edellytyksin sopivan vuosittaisen jouston TACien ja kiintiöiden hallinnoimisessa. Jäsenvaltio voi esimerkiksi pyytää, että enintään 10 prosenttia sen tietyn kalakannan kiintiöstä siirretään seuraavalle vuodelle. Tässä tapauksessa nämä määrät lisätään seuraavan vuoden kyseiseen kiintiöön. Toisaalta, kun kyseessä on liikakalastus, komissio voi tehdä liikakalastusta harjoittaneiden jäsenvaltioiden seuraavan vuoden kiintiöön asianmukaisia vähennyksiä. [20] Neuvoston asetus (EY) N:o 847/96. Taulukko 2 osoittaa TACien ja kiintiöiden kattamien kalakantojen määrät, joiden osalta jäsenvaltiot ilmoittivat saaliit vuosina 2001 ja 2002, sekä ne ylitysten määrät, jotka komissio on havainnut jäsenvaltioiden toimittamista saalisilmoituksista. Kalastusalueiden sulkemista koskevia sääntöjä ei noudatettu näissä tapauksissa. Yksityiskohtaista tietoa jäsenvaltioiden vuosien 2001 ja 2002 osalta ilmoittamista kiintiöiden ylityksistä on taulukoissa 3a ja 3b. Näissä tiedoissa otetaan huomioon kaikki siirrot tai vähennykset, joita on sovellettu edellä mainittujen joustavuutta koskevien sääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot perustuvat alusten päälliköiden toimittamiin saalista ja purkamista koskeviin ilmoituksiin. Komissio uskoo, etteivät ilmoitukset välttämättä kaikissa tapauksissa anna oikeaa kuvaa tilanteesta. Tieteellisissä kertomuksissa on usein mainittu mahdollisten virheellisten ilmoitusten, liian pienien määrien ilmoittamisen ja ilmoittamisen laiminlyönnin vaikuttavan kalakantoja koskeviin arvioihin. Tällaiset rikkomiset saattavat siis suurentaa jäsenvaltioiden ilmoitusten perusteella todettuja kiintiöiden ylityksiä tai peittää muiden kalakantojen kiintiöiden ylitykset. Jäsenvaltioiden ja komission tarkastus- ja valvontaviranomaiset jatkavat määrätietoisesti toimenpiteitään kaikissa tällaisissa havaituissa rikkomistapauksissa. Komissio voi esimerkiksi aloittaa rikkomisesta johtuvia menettelyjä tai vähentää kiintiönsä ylittäneiden jäsenvaltioiden kalastusmahdollisuuksia. Etusija tällaisten menettelyjen aloittamiselle annetaan tapauksille, jotka koskevat kaikkein haavoittuvimpia kalakantoja tai kantoja, joiden osalta kiintiöiden ylitys on ollut merkittävää. Jäsenvaltioita vastaan meneillään olevista rikkomisesta johtuvista menettelyistä 67 prosenttia liittyy liikakalastustapauksiin. Taulukko 2. Jäsenvaltioiden kiintiöiden ylitykset vuosina 2001 ja 2002 (jäsenvaltioiden ilmoittamien tietojen perusteella) >TAULUKON PAIKKA> *TACien ja kiintiöiden kattamien kalakantojen määrät sekä kunkin jäsenvaltion niiden osalta ilmoittamat saaliit **ylitysten määrä Taulukko 3a. Kiintiöiden ylitys vuonna 2001 (jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella) * Saat kalastusalueiden kartan näkyviin napsauttamalla alueen nimeä >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 3b. Kiintiöiden ylitys vuonna 2002 (jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella) * Saat kalastusalueiden kartan näkyviin napsauttamalla alueen nimeä >TAULUKON PAIKKA> 1.3. Vuosikertomukset pyyntiponnistusten hallinnoinnista tietyillä kalastusalueilla Jäsenvaltioiden on yhteisön lainsäädännön [21] mukaan ilmoitettava komissiolle laivastojensa pyyntiponnistuksista (jolla tarkoitetaan kyseisten kalastusalusten kapasiteetin ja kalastustoiminnan tuloa) tietyillä Euroopan unionin kalastusalueilla, joiden katsotaan vaativan erityisiä kalavarojen säilyttämiseen liittyviä toimenpiteitä. Nykyisten toimenpiteiden laiminlyönti todennäköisesti haittaa kestävän kalastustoiminnan harjoittamista kyseisillä alueilla. [21] Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 19 i artikla. Taulukossa 4 esitetyt tiedot koskevat sitä, miten jäsenvaltiot noudattavat pyyntiponnistuksia koskevien tietojen toimittamiselle lainsäädännössä asetettuja aikarajoja alueilla, jotka yleisesti tunnetaan läntisinä vesialueina [22] ja jotka ulottuvat Biskajanlahdelta Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan länsi- ja luoteispuoleisille vesialueille ja Itämerelle [23]. Niiden jäsenvaltioiden, joiden kalastusaluksilla on lupa kalastaa kyseisillä alueilla, on toimitettava kyseiset tiedot: [22] Neuvoston asetuksen (ETY) No 2847/93 19 i artikla, sellaisena kuin se on muutettuna. [23] Neuvoston asetuksen (ETY) No 2847/93 19 i artikla, sellaisena kuin se on muutettuna. - neljännesvuosittain pohjakalalajien (joilla tarkoitetaan lähellä meren pohjaa eläviä kaloja) sekä lohen, meritaimenen ja makean veden kalojen osalta Itämerellä. Lisäksi olisi toimitettava vuosikertomus kuukausittain toteutetuista pyyntiponnistuksista; - neljännesvuosittain pelagisten lajien osalta (joilla tarkoitetaan vesien keskikerroksissa eläviä kaloja) sekä Itämerellä että läntisillä vesialueilla; - kuukausittain pohjakalalajien osalta läntisillä vesialueilla. Taulukko 4. Pyyntiponnistusten hallinnointia vuonna 2002 koskevien tietojen toimittamiselle asetetun määräajan noudattaminen jäsenvaltioissa // Pyyntiponnistuksista ilmoittaminen vuonna 2002 B // D // DK // E // EL // F // FIN // I // IRL // NL // P // S // UK // Tietoja ei toimitettu Myöhässä Hieman myöhässä Tiedot toimitettiin osittain Tietoja ei vaadittu Edellä esitetystä ilmenee, että neljä jäsenvaltiota (Ranska, Irlanti, Alankomaat ja Portugali) jätti kokonaan toimittamatta pyyntiponnistuksiaan koskevat tiedot vuonna 2002; kaksi jäsenvaltiota (Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta) toimitti nämä tiedot hieman myöhässä, ja kolmen muun maan (Tanska, Suomi ja Ruotsi) tiedot myöhästyivät vielä enemmän. Espanja ja Belgia toimittivat tiedot vain osittain. Näiden vaatimusten noudattamatta jättäminen saattaa saada komission aloittamaan rikkomisesta johtuvat menettelyt. Tällä hetkellä on meneillään kahdeksan tällaista menettelyä, jotka liittyvät pyyntiponnistusten tai saalistietojen ilmoittamatta jättämiseen. 2. Laivaston hallinnointi Liikakalastukseen johtavaa ylikapasiteettia pidetään yleisesti yhtenä pääsyynä kalakantojen ehtymiseen. Tämä ei ole ainoastaan aiheuttanut vahinkoa kalavaroille ja meriympäristölle, vaan on myös tehnyt kalastuksesta taloudellisesti kannattamatonta ja johtanut useisiin työpaikkojen menetyksiin viime vuosina. Yksi yhteisen kalastuspolitiikan päätavoitteista on ollut saavuttaa pitkällä aikavälillä tasapaino EU:n kalastuslaivaston kapasiteetin ja käytettävissä olevien kalavarojen välille. Vaikka kalastuskapasiteettia (joka määritellään aluksen vetoisuuden ja konetehon perusteella) on hieman vähennetty monivuotisilla ohjausohjelmilla (MOO), viimeaikaiset MOO IV:n mukaiset vähentämistavoitteet ovat olleet liian vaatimattomia. Alusten tehokkuuden lisääntymisen ja kalakantojen hupenemisen vuoksi kalastuslaivastot ovat lisäksi yhä liian suuria kalakantoihin nähden. Yhteistä kalastuspolitiikkaa uudistettaessa luotiin yksinkertaisempi järjestelmä EU:n kalastuslaivastojen kalastuskapasiteetin rajoittamiseksi, ja sen tarkoituksena on korvata aiempi MOO-järjestelmä. Uusi järjestelmä, joka velvoittaa jäsenvaltiot entistä enemmän parantamaan kalastuslaivastojensa kalastuskapasiteetin ja käytettävissä olevien kalavarojen välistä tasapainoa, tuli voimaan 1. tammikuuta 2003. (Katso myös Internet-sivut YKP:n uudistamisesta) Laivastojen hallinnoinnin tulostaulu osoittaa, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet oikeudellisia velvoitteitaan ennen YKP:n uudistuksen voimaantuloa. Tässä luvussa on seuraavat osat: * Ensimmäisessä osassa kuvataan jäsenvaltioiden yhteisön alusrekisteriin toimittamien tietojen laatua. Siinä on tietoa myös siitä, miten jäsenvaltiot ovat edistyneet kalastusalusten vetoisuuden uudelleenmittauksissa ja noudattaneet muutetun asetuksen (EY) N:o 2090/98 säännöksiä. * Toisessa osassa kuvataan viimeisimmän monivuotisen ohjausohjelman (MOO IV) eri osa-alueiden noudattamista jäsenvaltioissa. Näihin kuuluu toisaalta MOO IV:n tavoitteiden ja pyyntiponnistuksen enimmäistasojen ja toisaalta pyyntiponnistusilmoituksiin liittyvien velvoitteiden noudattaminen. 2.1 Alusrekisteri: tietojen laatu 2.1.1 Niiden velvoitteiden noudattaminen, jotka liittyvät kalastusalusten tiettyjen erityispiirteiden yhteisön alusrekisteriin ilmoittamiseen Yhteisön lainsäädännön [24] mukaan jäsenvaltioiden on ilmoitettava kalastusaluksensa yhteisön alusrekisteriin. Jäsenvaltiot ovat siis vastuussa siitä, että alusrekisteri antaa oikean kuvan niiden laivastojen nykytilanteesta. Asetuksessa määritellään ne aluskohtaiset ominaisuudet, jotka rekisteriin vähintään on tallennettava. [24] Asetus (EY) N:o 2090/98, sellaisena kuin se on muutettuna. Jäsenvaltioiden ilmoittamien tietojen laatu tarkistetaan yhteisön alusrekisteriohjelmalla, joka tunnistaa automaattisesti ilmoitusten puutteelliset tai virheelliset kohdat. Nämä virheet liittyvät pääasiassa joko puuttuviin tietoihin (esimerkiksi aluksen ikä, vetoisuus, laivastonosa, teho, pituus) tai siihen, että alus on sijoitettu väärään laivastonosaan. Taulukko 5. Alusrekisteriin ilmoittamista koskevien vaatimusten noudattaminen jäsenvaltioissa Jäsenvaltio // Puuttuvia tietoja koskevat huomautukset B // Yhteisön alusrekisteriin ilmoitetuissa tiedoissa ei havaittu virheitä D // Joidenkin alusten osalta: kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset DK // Useiden alusten osalta: ei tietoja tehosta eikä iästä, virheellinen laivastonosa, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset E // Joidenkin alusten osalta: ei mainintaa pyydyksistä, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset EL // Useiden alusten osalta: ei mainintaa vetoisuudesta, virheellinen laivastonosa tai laivastonosaa ei ole ilmoitettu lainkaan, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset F // Joidenkin alusten osalta: ei mainintaa pyydyksistä, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset FIN // Joidenkin alusten osalta: omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset I // Useiden alusten osalta: ei mainintaa iästä, satamakoodista, tehosta eikä pyydyksistä, ei laivastonosaa tai se on virheellinen, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset, tietoja ei toimitettu säännöllisesti IRL // Tietojen kattava tarkistus on meneillään, sillä Irlannin tietokantaa päivitetään parhaillaan vuosien 2001 ja 2002 tietoteknisten ongelmien vuoksi; useiden alusten osalta: kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset NL // Joidenkin alusten osalta: kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset P // Useiden alusten osalta: ei mainintaa iästä, pituudesta eikä pyydyksistä, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset, tietoja ei toimitettu säännöllisesti S // Joidenkin alusten osalta: kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista UK // Useiden alusten osalta: ei mainintaa iästä, satamakoodista, tehosta, pyydyksistä eikä vetoisuudesta, ei laivastonosaa tai se on virheellinen, kapasiteetin uudelleenmittaus puutteellista, omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot puutteelliset, tietoja ei toimitettu säännöllisesti Laivastorekisterissä 31. maaliskuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Ilmoitusvelvollisuutta noudatettu täydellisesti tai melkein täydellisesti Ilmoitusvelvollisuutta noudatettu keskimääräistä paremmin Ilmoitusvelvollisuutta noudatettu keskimääräistä huonommin Komissio tarkastaa säännöllisesti jäsenvaltioiden laivastorekisteriin toimittamien tietojen laadun. Kun virheitä tai tietojen puuttumista havaitaan, komissio ilmoittaa asiasta kyseisille jäsenvaltioille, joiden on tehtävä tarvittavat muutokset 30 päivän kuluessa [25]. [25] Asetuksen (EY) N:o 2090/98 4 artikla. 2.1.2 Kalastusalusten kapasiteetin uudelleenmittaamista bruttotonneina (bt) bruttorekisteritonnien (brt) sijasta koskevan vaatimuksen noudattaminen Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2930/86 ja sen täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen (komission päätös (EY) N:o 84/95) mukaisesti * enintään 15-metristen alusten mittaus bruttotonneina olisi pitänyt suorittaa 31. joulukuuta 1998 mennessä * 15-24-metristen alusten mittaus bruttotonneina on suoritettava 31. joulukuuta 2003 mennessä (ainakin 77 prosenttia näistä aluksista oli mitattava uudelleen 31. joulukuuta 2001 mennessä) * yli 24-metristen alusten mittaus bruttotonneina olisi pitänyt suorittaa 31. joulukuuta 1994 mennessä. Taulukko 6. EU:n lainsäädännön mukaisesti bruttotonneina mitattujen alusten prosenttiosuus jäsenvaltioittain >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 31. maaliskuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Määräaikaa noudatettu täydellisesti Tulevan määräajan noudattamisaste Määräaikaa ei ole noudatettu tai tuleva noudattaminen on epätodennäköistä Taulukko 6a. Niiden alusten määrä jäsenvaltioittain, joita ei vielä ole uudelleenmitattu bruttotonneina EU:n lainsäädännön mukaisesti >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 31. maaliskuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Taulukko 6b. Uudelleenmitattujen alusten määrä bruttotonneina ja vielä uudelleenmittaamattomien alusten määrä bruttorekisteritonneina >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 31. maaliskuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. 2.1.3 Yhteisön alusrekisteriin toimitettavia tietoja koskevan lainsäädännön noudattaminen jäsenvaltioissa Varmistaakseen, että jäsenvaltiot noudattavat - kalastuslisensseissä vaadittavia vähimmäistietoja koskevaa neuvoston asetusta (EY) N:o 3690/93, - komission asetusta (EY) N:o 2090/98, sellaisena kuin se on muutettuna, komissio on hyväksynyt säännöt [26], joiden mukaan kaikkien jäsenvaltioiden on ennen 1. tammikuuta 2003 ilmoitettava aluksen edustajan nimi ja osoite niiden alusten osalta, joiden kokonaispituus on vähintään 15 metriä tai joiden perpendikkelien välinen pituus on vähintään 12 metriä. Niiden alusten osalta, joiden kokonaispituus on vähintään 12 metriä tai joiden perpendikkelien välinen pituus on vähintään 25 metriä, on ilmoitettava myös omistajaa ja rakennuspaikkaa koskevat tiedot. [26] Asetus (EY) 839/2002. Taulukko 7. Niiden alusten prosenttiosuus, joiden osalta on ilmoitettu edustajan nimi ja osoite, omistaja tai rakennuspaikka >TAULUKON PAIKKA> Noudatettu täydellisesti Keskimääräistä paremmin Keskimääräistä huonommin Taulukko 7a. Niiden alusten määrä jäsenvaltioittain, joiden osalta ei ole toimitettu edustajan nimeä ja osoitetta, omistajaa tai rakennuspaikkaa koskevia tietoja, suhteessa kyseisen pituusluokan alusten kokonaismäärään. >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 31. maaliskuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. 2.2 Monivuotinen ohjausohjelma (MOO): MOO IV:n velvoitteiden ja tavoitteiden noudattaminen Monivuotisilla ohjausohjelmilla (MOO) pyrittiin mukauttamaan jäsenvaltioiden kalastuslaivastoja asettamalla kapasiteetin vähentämistä koskevia tavoitteita tai, joissakin tapauksissa, toiminnan vähentämiseen tähtääviä tavoitteita, joiden tarkoituksena oli saattaa pyyntiponnistukset samalle tasolle käytettävissä olevien kalavarojen kanssa. Joulukuussa 1997 hyväksytyssä MOO IV -ohjelmassa [27] vahvistettiin tavoitteet kaudelle 1997-2001. Tätä kautta pidennettiin neuvoston päätöksellä [28] yhdellä vuodella vuoden 2002 loppuun asti. [27] Neuvoston päätös, 97/413/EY, tehty 26. kesäkuuta 1997. [28] Neuvoston päätös, 2002/70/EY, tehty 28. tammikuuta 2002. 2.2.1 Kapasiteettia koskevien tavoitteiden noudattaminen Taulukot 8 ja 9 jäljempänä osoittavat MOO IV:n tavoitteiden noudattamisen kussakin jäsenvaltiossa kalastuskapasiteetin (koneteho kilowattitunteina) ja pyyntiponnistusten (kilowattitunnit kerrottuna merellä vietettyjen päivien määrällä) osalta. Vetoisuutta koskevien tavoitteiden noudattamiseen liittyy vielä epäselvyyksiä meneillään olevan vetoisuuden uudelleenmittausohjelman vuoksi, joka on määrä saada päätökseen vuoden 2003 loppuun mennessä. Tämän vuoksi seuraavassa taulukossa esitetään tulokset ainoastaan kilowattitunteina. Taulukko 8. MOO IV:n tavoitteiden noudattaminen konetehona (kilowattituntia) kaudella 1997 -2002 >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 21. helmikuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Noudatettu täydellisesti = sekä yleiset että laivastonosaa koskevat tavoitteet Noudatettu osittain = laivastonosaa koskevia tavoitteita tavoitteita ei saavutettu Laivastonosaa koskevia ja yleistavoitteita ei saavutettu 2.2.2 MOO IV:n pyyntiponnistuksen enimmäistason noudattaminen Eräät jäsenvaltiot (Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Irlanti, Hollanti ja Ruotsi) määrittelivät tiettyjen laivastonosiensa tavoitteet pyyntiponnistuksina konetehoa ja vetoisuutta koskevien tavoitteiden sijasta. Pyyntiponnistus määritellään aluksen (sekä vetoisuutena että konetehona ilmaistun) kapasiteetin ja toiminnan (merellä vietetyt päivät) tulona. Taulukko 9. MOO IV:n tavoitteiden noudattaminen pyyntiponnistuksien osalta (kilowattituntia x päivää) vuosina 2000 ja 2001. (Sovellettavissa ainoastaan niihin maihin, jotka ovat asettaneet tällaisia tavoitteita) >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 21. helmikuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Lisätietoa on saatavilla seuraavissa asiakirjoissa: * Komission vuosikertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille kalastuslaivastojen monivuotisten ohjausohjelmien tuloksista vuoden 2000 lopussa ( KOM(2001) 541 lopullinen). * Komission vuosikertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille kalastuslaivastojen monivuotisten ohjausohjelmien tuloksista vuoden 2001 lopulla ( KOM(2002) 446 lopullinen) 2.2.3. MOO-ohjelmia koskevien vuosikertomuksien toimittamisvelvoitteen noudattaminen KOR-asetuksessa [29] olevien MOO IV -ohjelmaa koskevien säännösten mukaisesti jäsenvaltioiden oli toimitettava vuosittain komissiolle kertomus oman monivuotisen ohjausohjelmansa edistymisestä. Näissä kertomuksissa tuli olla tiedot pyyntiponnistuksesta laivastonosittain ja kalastusalueittain erityisesti laivastojen kapasiteetin kehittymisen ja vastaavan kalastustoiminnan osalta. Tiedot on koottu yhteen ja julkaistu komission vuosikertomuksessa neuvostolle ja Euroopan parlamentille. [29] Asetuksen (EY) N:o 2792/99 5 artikla. Seuraava taulukko osoittaa tämän velvoitteen noudattamisen jäsenvaltioissa kaudella 1997-2001. Noudattamista koskevat tiedot vuodelta 2002 eivät ole vielä saatavilla. Taulukko 10. MOO-ohjelmista ilmoittamista koskevan velvoitteen noudattaminen jäsenvaltioissa kaudella 1997-2001 >TAULUKON PAIKKA> Laivastorekisterissä 21. helmikuuta 2003 olleiden tietojen mukaan. Täydellinen ilmoitus Puutteellinen ilmoitus Ei ilmoitusta 3. Rakennepolitiikka Euroopan unionin kalastustalousala, jonka on kohdattava ehtyvien kalavarojen ja yhä kilpailukykyisemmän talouden asettamat haasteet, on jo useita vuosia toteuttanut tarvittavia rakenneuudistuksia varmistaakseen kalavarojen kestävän hyödyntämisen ja säilyttääkseen kannattavuutensa. Euroopan unioni osallistuu aktiivisesti rakenneuudistuksen toteuttamiseen yhteisen kalastuspolitiikkansa avulla kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) kautta. Lisäksi useimmat kalastuksesta riippuvaisista alueista voivat hakea Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja Euroopan sosiaalirahaston (ESR) tukea rakenneuudistusta ja taloudellisen pohjansa monipuolistamista varten. KOR tarjoaa tukea esimerkiksi laivastorakenteen uudistamiseen, pienimuotoiseen sisävesikalastukseen, kalasatamien varustamiseen, vesiviljelyn kehittämiseen, vesi- ja vesiviljelytuotteiden jalostukseen ja markkinointiin, kalastustuotteiden uusien markkinoiden edistämiseen ja etsimiseen, koulutukseen, kalastuksesta riippuvaisten alueiden monipuolistamiseen, kalastustoimien väliaikaiseen lopettamiseen sekä muihin sosiaalisiin toimenpiteisiin alan tukemiseksi sen rakenneuudistuksen aikana. KOR-varoja myönnetään komission ja yksittäisten jäsenvaltioiden neuvottelemien monivuotisten ohjelmien perusteella. KOR:n kokonaisrahoitusosuus kaudelle 2000-2006 on 3,7 miljardia euroa. YKP:n uudistamisen yhteydessä tällä alalla on tehty mittavia uudistuksia. Erityisesti on syytä mainita laivastojen uudistamiseen ja kolmansiin maihin tehtäviin siirtoihin tarkoitettujen tukien lopettaminen 1. tammikuuta 2005 alkaen sekä alusten modernisointiin myönnettävän tuen rajoittaminen turvallisuuden, tuotteiden laadun ja aluksilla työskentelyn olosuhteiden parantamiseen. (Yksityiskohtaisempien tietojen saamiseksi katso 20. joulukuuta 2002 annettu lehdistötiedote kalastusneuvoston neuvottelujen tuloksista). 3.1 Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineeseen liittyvät vuosikertomukset Osana yhteisön kalastusalalla tekemien rakenteellisten toimien täytäntöönpanoa [30] jäsenvaltioiden on toimitettava joka vuosi ennen huhtikuun 30 päivää täytäntöönpanokertomus komissiolle jokaisesta ohjelmasta sekä sähköisessä muodossa että paperilla. Näiden kertomusten tulisi sisältää 1. tammikuuta 2000 jälkeen kootut tiedot ja kattaa toimittamistaan edeltävä vuosi. Nämä tiedot antavat komissiolle mahdollisuuden valvoa tarkasti eri ohjelmiin myönnettyjen julkisten varojen käyttöä. Täytäntöönpanokertomusten perusteella komissio varmistaa, että jäsenvaltioiden KOR:n kautta myöntämä tuki täyttää rakennerahastojen vaatimukset (esimerkiksi tukikelpoisuusperusteet ja yhteisrahoituksen asteen). [30] Komission asetuksen (EY) N:o 366/2001 1 artiklan 2 kohta. KOR-tukien myöntäminen voidaan 1. tammikuuta 2003 alkaen keskeyttää, jos jäsenvaltio laiminlyö ilmoitusvelvoitteensa. Taulukot 11a ja 11b sisältävät yksityiskohtaisia tietoja rakennerahastojen tavoite 1 -alueilta ja niiltä alueilta, joita tavoite ei kata, saaduista täytäntöönpanokertomuksista. Näiden kertomusten, jotka komission olisi pitänyt saada 30. huhtikuuta 2002 mennessä, pitäisi sisältää kunkin ohjelman 1. tammikuuta 2000 lähtien kerätyt tiedot ja kattaa 31. joulukuuta 2001 asti ulottuva kausi. Voidaan kuitenkin todeta, ettei näitä vaatimuksia ole noudatettu tiukasti. Tähän päivään mennessä komissio on saanut ainoastaan 32 täytäntöönpanokertomusta, jotka kattavat yhteensä 49 ohjelmaa. Yhdeksästä ohjelmasta ei toistaiseksi tarvitse toimittaa kertomuksia, sillä yhtään hanketta ei ollut valittu 31. päivään joulukuuta 2001 mennessä. Komissio ei vielä ole saanut jäljellä olevien kahdeksan ohjelman täytäntöönpanokertomusta. Taulukko 11a. Vuoden 2001 täytäntöönpanokertomukset, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle tavoite 1 -alueiden osalta (kehityksessä jälkeen jääneet alueet) jäsenvaltioittain >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 11b. Jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat vuoden 2001 täytäntöönpanokertomukset muiden kuin tavoite 1 -alueiden osalta >TAULUKON PAIKKA> 4. Täytäntöönpano, seuranta ja valvonta Kalastustoiminnan riittämättömiä tarkastuksia ja sääntöjen rikkojille määrättyjen seuraamusten epäyhdenmukaisuutta pidetään tärkeimpinä puutteina YKP:n soveltamisessa. Vihreään kirjaan pohjautuvassa kuulemismenettelyssä useat osapuolet, kalastajat mukaan lukien, vaativat entistä keskitetymmän seurantajärjestelmän käyttöönottoa yhteisössä. Tällaisen järjestelmän katsotaan varmistavan aiempaa tehokkaammin yhdenvertaisen kohtelun koko unionissa riippumatta siitä, missä kalastustoimet on suoritettu. Kansallisten viranomaisten vastuulla tällä hetkellä olevat tarkastus- ja valvontajärjestelyt toteutetaan irrallisina toisistaan. Seuraamukset rikkomisista vaihtelevat suuresti, ja yhteisön tarkastajien toimivalta on rajoitettua. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus muuttaa merkittävästi tätä seikkaa ja edistää aidosti sen sääntöjen soveltamista (tarkempia yksityiskohtia näistä muutoksista on YKP:n uudistusta koskevilla Internet-sivuilla). 4.1 YKP:n sääntöjä vakavasti rikkova menettely Yhteisön lainsäädännössä on lueteltu ne käyttäytymistavat, jotka rikkovat vakavasti yhteisön kalastuspolitiikan sääntöjä [31]. Jäsenvaltiot ovat sopineet siitä, minkä tyyppistä käyttäytymistä pidetään erityisen haitallisena YKP:n sääntöjen asianmukaiselle soveltamiselle. Koska tällainen käyttäytyminen on vakavaa, kansallisten viranomaisten tulisi määrätä oikeasuhteisia, varoittavia ja tehokkaita seuraamuksia. Avoimuuden turvaamiseksi jäsenvaltioita vaaditaan ilmoittamaan komissiolle vuosittain niistä menettelyistä, jotka on aloitettu vakavia rikkomisia tehneitä toimijoita vastaan. Näistä kertomuksista tulee ilmetä aloitetun menettelyn tyyppi, alue, jolla rikkomiset tapahtuivat, ja määrätyt seuraamukset. [31] Neuvoston asetus (EY) N:o 1447/1999. Taulukossa 12 esitetään jäsenvaltioittain niiden tapausten määrä, joissa seuraamuksia asetettiin, sekä käyttämistavan mukaan niiden rikkomisten määrä, jotka ovat vakavasti YKP:n sääntöjen vastaisia vuonna 2001. Yksityiskohdat perustuvat jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin. (Katso myös Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Vuonna 2001 havaitut käyttäytymistavat, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä - KOM(2002) 687). Taulukko 12 . NIIDEN TAPAUSTEN MÄÄRÄ, JOISSA ASETETTIIN SEURAAMUKSIA, SEKÄ VAKAVIEN RIKKOMISTEN MÄÄRÄ KÄYTTÄYTYMISTAVAN MUKAAN JA JÄSENVALTIOITTAIN VUONNA 2001 ( >TAULUKON PAIKKA> perustuu jäsenvaltioiden antamiin tietoihin), * suluissa paljastuneiden tapausten määrä 4.2 Komission tarkastajien suorittamat tarkastukset Euroopan komissiolla on pieni tarkastustyöryhmä, joka avustaa sitä YKP:n sääntöjen noudattamisen valvonnassa jäsenvaltioissa. Työryhmän 25 tarkastajan tehtävänä on tarkkailla kansallisten viranomaisten valvonta- ja tarkastustoimia ja raportoida havainnoistaan komissiolle. Komission tarkastajat voivat tehdä tarkastuskäyntejä paikan päällä, tarkastaa asiakirjoja ja halutessaan tehdä omia resurssejaan käyttäen tutkimuksia, varmistuksia ja tarkastuksia. Jos tarkastajien kertomukset ovat osa rikkomisesta johtuvia menettelyjä, yleisöllä ei ole pääsyä niihin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttaviksi annetun asetuksen (EY) 1049/2001 [32] mukaisesti. Komissio kuitenkin tutkii, missä olosuhteissa, missä muodossa ja milloin nämä kertomukset voitaisiin julkistaa tulostaulun tulevissa laitoksissa. [32] Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttaviksi annetun asetuksen (EY) 1049/2001 4 artiklan 2 kohta. Komission tarkastajien tekemine tarkastusten määrä vaihtelee vuosittain tarkastuksen painopistealueiden ja erityisten ohjelmien mukaisesti. Tarkastukset keskitetään niihin jäsenvaltioihin, joissa on eniten kalastustoimintaa. (Yleistietoja kalastustoiminnasta EU:ssa on Tietoja ja lukuja YKP:sta -julkaisussa.) Taulukoissa 13 ja 14 on yhteenveto komission tarkastajien vuonna 2002 suorittamista tehtävistä aihepiireittäin ja jäsenvaltioittain. Taulukko 13. Komission tarkastajien tarkastuskäyntien määrä ja aihepiiri vuonna 2002 Aihe // Määrä Hätätoimien täytäntöönpanon tarkistaminen kummeliturskan ja turskan osalta // 35 Kalastussopimusten mukaisten valvontatoimien soveltamisen tarkastaminen // 5 Mustastamerestä saatujen saaliiden purkujen seuranta, mukaan lukien kolmansien maiden alusten saaliit // 16 Pelagisten lajien purkujen seuranta // 8 Välimerestä saatujen saaliiden purkujen seuranta. Teknisten toimenpiteiden noudattamisen tarkastaminen. // 19 Jäsenvaltioiden suorittaman valvonnan yleinen varmistaminen. // 6 NAFO-tarkastus- ja valvontasuunnitelma. Tarkastukset merellä. // 17 NEAFC-tarkastus- ja valvontasuunnitelma. Tarkastukset merellä. // 4 Jäsenvaltioiden asettaman seuraamusjärjestelmän tarkastaminen. // 6 NAFO-alueelta saadun saaliin purkujen seuranta. // 1 YHTEENSÄ // 117 Taulukko 14. Komission tarkastajien kuhunkin jäsenvaltioon ja EU:n ulkopuolelle vuonna 2002 tekemien tarkastuskäyntien määrä Jäsenvaltio // Määrä B // 3 D // 5 DK // 9 E // 17 EL // 4 F // 13 FIN // 2 I // 5 IRL // 8 NL // 5 P // 3 S // 6 UK // 10 Euroopan unionin ulkopuolella // 27 YHTEENSÄ // 117 4.3 Nykyiset rikkomisesta johtuvat menettelyt Komissio on aloittanut joukon rikkomisesta johtuvia menettelyjä jäsenvaltioita vastaan. 'Rikkomisesta johtuvalla menettelyllä' tarkoitetaan tässä mitä tahansa komission hyväksymää menettelyä, joka on aloitettu virallisesti sellaista jäsenvaltiota vastaan, joka on jättänyt noudattamatta yhteisön primäärioikeutta tai johdettua oikeutta (eli perustamissopimusten määräyksiä sekä asetusten tai muiden säädösten säännöksiä). Jos komissio katsoo, että jäsenvaltio rikkoo yhteisön lainsäädäntöä, se lähettää kyseiselle jäsenvaltiolle virallisen ilmoituksen, jossa tätä pyydetään esittämään vastineensa tietyn ajan kuluessa. Jos kyseinen jäsenvaltio ei edelleenkään noudata velvoitteitaan ja jos komissio ei muuta näkemystään saatuaan tältä vastineen viralliseen ilmoitukseen, komissio lähettää jäsenvaltiolle perustellun lausunnon, jota jäsenvaltion on noudatettava tietyssä määräajassa. Jos jäsenvaltio ei noudata perustellun lausunnon kehotusta, komissio voi saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tuomioistuin antaa sen käsiteltäväksi saatetuissa asioissa tuomion, joka sitoo jäsenvaltioita. Taulukossa 15 esitetään yksityiskohdat rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka tällä hetkellä ovat meneillään YKP:n noudattamatta jättämisen takia. Taulukko 15. Meneillään olevat rikkomisesta johtuvat menettelyt rikkomistyypin ja jäsenvaltion mukaan >TAULUKON PAIKKA> Suurin osa näistä menettelyistä koskee liikakalastusta, mikä tarkoittaa yksittäisille jäsenvaltioille myönnettyjen kiintiöiden ylittämistä. Väitteet perustuvat yleensä siihen, etteivät kansalliset viranomaiset ole pystyneet valvomaan kiintiöiden käyttöä asianmukaisesti. Useimmiten tämä on merkinnyt: * asianmukaisten menettelyjen puuttumista kyseiselle jäsenvaltiolle myönnettyjen kiintiöiden käyttämiseksi * yhteisön sääntöjen edellyttämien tarkastusten ja muiden varmistuskeinojen puutetta, riittämättömyyttä ja/tai tehottomuutta * kalastustoimien väliaikaisen kiellon puuttumista tai kalastuksen lopettamista myöhässä * varoittavien seuraamusten puutetta rikkojien saamiseksi paremmin noudattamaan edellä mainittuja sääntöjä. Jäsenvaltiot, joissa on esiintynyt eniten liikakalastusta koskevien sääntöjen noudattamatta jättämistä vuodesta 1985 ovat Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Espanja ja Tanska. Vähemmässä määrin on liikakalastusta havaittu sekä Belgiassa, Irlannissa, Ruotsissa, Portugalissa, Suomessa, Alankomaissa ja Saksassa. (Parhaillaan meneillään olevien menettelyjen etenemisestä on >TAULUKON PAIKKA> tarvittaessa saatavilla lisätietoa) Toinen rikkomisesta johtuvien menettelyjen ryhmä liittyy siihen, että jäsenvaltiot ovat jättäneet toimittamatta komissiolle yhteisön sääntöjen mukaisesti vaadittuja tietoja tietyistä kalastustoimista (saalis- ja pyyntiponnistustiedot), joiden avulla komissio voi arvioida, onko YKP:n sääntöjä sovellettu. Kyseisiin valtioihin kuuluivat Suomi, Ranska, Irlanti, Italia, Alankomaat, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi. (Katso kohta 1 Kalavarojen hallinnointi.) Kreikkaa vastaan on aloitettu menettely, koska se ei ole noudattanut satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) soveltamiselle asetettua määräaikaa. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä on aloitettu myös kansallisten viranomaisten teknisiin säilyttämistoimiin kohdistaman riittämättömän valvonnan vuoksi (ajoverkkojen käyttö (Italia), alimittaisten kalojen pyynti ja/tai myynti (Ranska ja Espanja). Menettelyt MOO-ohjelmien noudattamatta jättämisestä kalastuslaivastojen osalta on aloitettu Italiaa, Irlantia ja Alankomaita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet MOO:lle kaudella 1997-2001 asetettuja väliaikaisia tavoitteita (Katso kohta 2 Laivastojen hallinnointi). Lopuksi rikkomisesta johtuvia menettelyjä on aloitettu myös kolmansiin maihin siirrettyjen alusten kalastuslupien jatkuvasta käytöstä (Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat), kansallisiin kiintiöihin myönnettyjen lajien kalastusta koskevista edellytyksistä (Belgia) ja kiellosta purkaa tiettyjä kalastustuotteita (Ranska). 4.4 Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Toisessa (EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisessa) asiassa, joka on tällä hetkellä tuomioistuimen käsiteltävänä, komissio on pyytänyt tuomioistuinta määräämään Ranskan maksamaan päiväsakkoa 316 500 euroa, kunnes se ryhtyy toimiin noudattaakseen tuomioistuimen 11. kesäkuuta 1991 antamaa tuomiota, jonka mukaan nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa Ranskan havaittiin tuomion antamispäivän jälkeen jättäneen noudattamatta yhteisön teknisiä menettelyjä kalavarojen suojelusta. (Lisätietoja on tätä menettelyä koskevassa lehdistötiedotteessa) Lisäksi komissio on päättänyt saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi muita tapauksia, joissa seuraavat jäsenvaltiot ovat syyllistyneet liikakalastukseen (taulukko 16): Taulukko 16. Yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetut asiat >TAULUKON PAIKKA> 4.5 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamat tuomiot Vuonna 2002 tuomioistuin antoi kolme liikakalastukseen liittyvää tuomiota. Tuomioistuin katsoi Ranskan jättäneen noudattamatta velvoitteensa sille myönnettyjen kiintiöiden käyttöön liittyvien asianmukaisten järjestelyjen sekä kalastustoimien valvonnan suhteen, mikä useissa tapauksissa oli johtanut liikakalastukseen kalastusvuosina 1991-1996, ja ettei se ollut ryhtynyt toimiin niitä vastaan, jotka olivat vastuussa näistä laittomista toimista (25. huhtikuuta 2002 annettu tuomio - yhdistetyt asiat C-418/00 ja C-419/00 ). Tuomioistuin katsoi 14. marraskuuta 2002 antamassaan tuomiossa (asiat C- 454/99 ja C-140/00) Yhdistyneen kuningaskunnan jättäneen noudattamatta samanlaisia velvoitteita useiden kiintiöiden ylitystapausten osalta kalastusvuosina 1985-1988 ja 1990-1996. >TAULUKON PAIKKA> >VIITTAUS KAAVIOON>