EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 04.04 1997 
KOM(97) 136 lopull. 
95/0148 (COD) 
KOMISSION LAUSUNTO 
EY:n perustamissopimuksen 189 b (2) (d) artiklan nojalla Euroopan parlamentin 
esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa 
ehdotuksesta 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden 
hintojen ilmoittamisessa 
KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA 
EY:n perustamissopimuksen 189 a (2) artiklan nojalla 

KOMISSION LAUSUNTO 
l. MENETTELY 
Euroopan yhteisöjen komissio antoi 12 päivänä heinäkuuta 1995 ehdotuksen direktiiviksi 
kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa. 
Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 20-21 päivänä joulukuuta 1995 pidetyssä 
331:nnessä täysistunnossaan esittelijänsä Christos Foliasin ehdotuksesta. 
Euroopan parlamentti hyväksyi 18 päivänä huhtikuuta 1996 esittelijänsä Ria Oomen-
Ruitjenin ehdotuksesta lainsäädännöllisen päätöslauselman, johon sisältyi sen lausunto. 
Tämän päätöslauselman johdosta komissio esitti muutetun ehdotuksensa 24 päivänä 
kesäkuuta 1996. 
Neuvosto vahvisti 27 päivänä syyskuuta 1996 yhteisen kantansa edellä mainitusta 
ehdotuksesta direktiiviksi. Komissio esitti samana päivänä Euroopan parlamentille 
tiedonantonsa neuvoston yhteisestä kannasta. 
Euroopan parlamentti antoi 18 päivänä helmikuuta 1997 esittelijänsä Ria Oomen-Ruitjenin 
ehdotuksesta yhteistä kantaa koskevan suosituksensa toiseen käsittelyyn. 
Perustamissopimuksen 189 b artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti komissio antaa 
neuvostolle lausunnon parlamentin tarkistuksista. Tässä tapauksessa lausunnossa 
muutetaan komission ehdotusta 189 a artiklan 2 kohdan mukaisesti. 
11. MUUTOKSET 
Euroopan parlamentin hyväksymät 22 tarkistusta kohdistuvat kolmeen pääasialliseen 
ongelmakohtaan. Suurella osalla ehdotetuista tarkistuksista selkeytetään sanamuotoja ja 
täsmennetään tekstin ulottuvuutta. Lisäksi parlamentti on ottanut huomioon pienten 
vähittäisliikkeiden erityistilanteen. Yhteisen kannan ratkaisusta poiketen, jossa 
jäsenvaltioilla on mahdollisuus vapauttaa liikkeet tästä velvoitteesta ja jonka mukaan 
voidaan ehdottaa muuta järjestelmää kolmen vuoden kuluessa siitä, kun jäsenvaltiot ovat 
saattaneet direktiivin osaksi kansallista oikeusjärjestystä, parlamentti pitää kuitenkin 
-1 
parempana pitkää siirtymäkautta, jonka aikana jäsenvaltioiden on tiedotettava 
vähittäiskauppiaille direktiivin täytäntöönpanosta. Lopuksi parlamentti korostaa 
kuluttajille suunnattavan tiedottamisen merkitystä säätämällä hintojen ilmoittamisesta 
sekä euroina ja kansallisena valuuttana yhtenäisvaluuttaan siirryttäessä. 
1. Tekstin selkeyttäminen 
Tarkistukset 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 17, 18, 19 ja 22 ovat lähinnä teknisiä, 
eivätkä ne muuta yhteisen kannan varsinaista asiasisältöä. Komissio sisällytti kaikki 
nämä tarkistukset ehdotukseensa. Toisaalta niillä täsmennetään perustelukappaleita 
(tarkistukset 1, 2, 3 ja 8) tai poistetaan joitakin perustelukappaleita (tarkistukset 5, 6 ja 
7), jotka eivät sisällä uutta tietoa. Toisaalta niillä täsmennetään yhteisen kannan 
määritelmiä tai soveltamisalaa (tarkistukset 11, 12, 13, 18 ja 19) tai mukautetaan 
yhteisen kannan sanamuotoa parlamentin tarkistuksiin (tarkistukset 6, 7, 14 ja 17). 
Tarkistuksessa 22 säädetään jäsenvaltioita koskevasta uudesta velvollisuudesta ilmoittaa 
seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan kansallisten säännösten rikkomiseen. 
Komissio ei hyväksynyt tarkistusta 24, sillä se koskee hintojen ilmoittamista koskevia 
yksityiskohtaisia sääntöjä. Komissio on sitä mieltä, että jäsenvaltiot pystyvät itse 
määrittelemään ne parhaiten. 
2. Pienet vähittäisliikkeet 
Komissio sisällytti ehdotukseensa pienten vähittäisliikkeiden tilannetta koskevat 
tarkistukset 10, 20 ja 21. Parlamentin ratkaisu, jonka komissio hyväksyi jo 
ensimmäisessä käsittelyssä, on säätää alkuperäistä pidemmästä sopeutumiskaudesta 
(tarkistus 20). Tällaisen kauden avulla olisi esimerkiksi helpompi tasata hintamerkintöjen 
tekoon tarkoitettuun tekniikkaan tehdyt investoinnit pidemmälle aikavälille. Tässä 
yhteydessä tarkistuksella 10 korostetaan teknologian kehityksen merkitystä. Ehdotetun 
direktiivin soveltamisen helpottamiseksi tarkistuksessa 21 säädetään jäsenvaltioiden 
velvollisuudesta antaa erityisesti pienille vähittäisliikkeille tietoa lainsäädännöstä, jolla 
direktiivi saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä. 
3. Yhtenäisvaluutan käyttöönotto 
Tarkistukset 9, 15 ja 16 koskevat velvollisuutta ilmoittaa yhtenäisvaluutan käyttöönottoa 
seuraavan siirtymävaiheen aikana hinnat kahtena valuuttana, euroina ja kansallisena 
valuuttana. Komissio ei ole sisällyttänyt näitä tarkistuksia tähän ehdotukseen. Vaikka 
komissio pitää selkeitä hintatietoja ensisijaisen tärkeänä talous- ja rahaliiton 
toteuttamisessa, sen mielestä ei kuitenkaan ole asianmukaista antaa tällaisia säännöksiä 
tämän direktiiviehdotuksen yhteydessä. Komission mielestä on ennenaikaista laatia näin 
tarkkoja ohjein tässä vaiheessa, ja lisäksi käyttöönottoon liittyvät toimenpiteet olisi 
esiteltävä yleisesti. 
III. MUUTETTU EHDOTUS 
Edellä esitetyn perusteella ja perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdan mukaisesti 
komission muutettuun ehdotukseen sisällytetään tarkistukset 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 
13, 14, 17, 18, 19, 20, 21 ja 22. 
Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 
kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen 
ilmoittamisessa 
YHTEINEN KANTA 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen ja erityisesti sen 129 a 
artiklan 2 kohdan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen^), 
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean 
lausunnon(2), 
noudattavat Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 189 b artiklassa 
määrättyä menettelyä (3), 
sekä katsovat että MUUTETTU EHDOTUS 
ei muutettu 
ei muutettu 
ei muutettu 
ei muutettu 
ei muutettu 
1. markkinoiden avoin toiminta ja 
asianmukainen tiedotus edistävät 
kuluttajansuojaa sekä yritysten ja tuotteiden 
välistä tervettä kilpailua. 
1. on tärkeää taata kuluttajansuojan korkea 
taso; yhteisön olisi edistettävä sitä erityisillä 
toimilla, jotka tukevat ja täydentävät 
jäsenvaltioiden noudattamaa menettelytapaa 
riittävien hintatietojen antamiseksi 2. on tärkeää taata kuluttajansuojan korkea 
taso; yhteisön olisi edistettävä sitä erityisillä 
toimilla, jotka tukevat ja täydentävät 
jäsenvaltioiden noudattamaa menettelytapaa 
tarkkojen, avoimien ia yksiselitteisten 
1 EYVL N:o C 260, 5.10.1995, s. 5. 
2 EYVL N:o C 82, 19.3.1996, s. 32. 
3 Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18 päivänä huhtikuuta 1996 (EYVL N:o C 141, 13.5.1996, s. 
191), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 27 päivänä syyskuuta 1996 (EYVL N:o C 333, 7.11.1996, s. 
7) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (sitä ei ole vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa 
lehdessä). 
kuluttajille tarjottavissa tuotteissa, hintatietojen antamiseksi kuluttajille 
tarjottavissa tuotteissa, 
2. Euroopan talousyhteisön kuluttajansuoja-
ja kuluttajavalistuspolitiikan alustavasta 
ohjelmasta 14 päivänä huhtikuuta 1975 
annetussa neuvoston päätöslauselmassa(4) 
sekä Euroopan talousyhteisön 
kuluttajansuoja- ja kuluttajavalistuspolitiikan 
toisesta ohjelmasta 19 päivänä toukokuuta 
1981 annetussa neuvoston 
päätöslauselmassa(5) edellytetään hintojen 
ilmoittamista koskevien yhteisten 
periaatteiden vahvistamista, 3. ei muutettu 
3. nämä periaatteet on vahvistettu Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivillä 
79/581/ETY(6) ja direktiivillä 88/314/ETY(7) 
tiettyjen elintarvikkeiden ja muiden 
tuotteiden kuin elintarvikkeiden hintojen 
ilmoittamisen osalta, 4. ei muutettu 
4. yhteys tuotteiden yksikköhinnan 
ilmoittamisen ja niiden pakkaamisen 
valmiiksi määrättyihin yhteisön tasolla 
hyväksyttyihin määräarvoja vastaaviin eriin 
välillä on osoittautunut liian 
monimutkaiseksi soveltaa, ja sen vuoksi tämä 
yhteys olisi korvattava uudella 
yksinkertaisemmalla järjestelmällä kuluttajan 
edun mukaisesti, tämän kuitenkaan 
rajoittamatta pakkauksen standardointiin 
liittyviä sääntöjä, 5. ei muutettu 
4 EYVL N:o C 92, 25.4.1975, s. 2. 
5 EYVL N:o C 133, 3.6.1981, s. 1. 
6 EYVL N:o L 158, 26.6.1979, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna parlamentin ja 
neuvoston direktiivillä 95/58/EY (EYVL N:o L 299, 12.12.1995, s. 11). 
7 EYVL N:o L 142, 9.6.1988, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna parlamentin ja 
neuvoston direktiivillä 95/58/EY. 
5. myyntihinnan ja yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuus parantaa 
merkittävästi kuluttajavalistusta erityisesti 
ostohetkellä, koska se on helpoin keino antaa 
kuluttajille mahdollisuus arvioida ja vertailla 
tuotteiden hintoja parhaalla mahdollisella 
tavalla ja tehdä näin tietoihin perustuvia 
valintoja yksinkertaisen vertailun perusteella, 6. myyntihinnan ja yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuus parantaa 
merkittävästi kuluttajavalistusta, koska se on 
helpoin keino antaa kuluttajille mahdollisuus 
arvioida ja vertailla tuotteiden hintoja 
parhaalla mahdollisella tavalla ja tehdä näin 
tietoihin perustuvia valintoja yksinkertaisen 
vertailun perusteella, 
6. tämän vuoksi olisi oltava yleinen sekä 
myyntihinnan että yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuus kaikkien tuotteiden 
osalta lukuun ottamatta pakkaamattomina 
myytäviä tuotteita, joiden myyntihintaa ei 
voida vahvistaa ennen kuin kuluttaja on 
ilmoittanut haluamansa määrän, 7. ei muutettu 
7. jäsenvaltiot voivat päättää olla 
soveltamatta edellä mainittua velvoitetta 
palvelujen tarjoamisen yhteydessä myytäviin 
tuotteisiin sekä huutokauppamyyntiin ja 
taide- ja antiikkiesineiden myyntiin, poistettu 
8. on tarpeen ottaa huomioon, että tiettyjä 
tuotteita pidetään kaupan yleisesti ja 
tavanomaisesti muissa kuin kiloina, litroina, 
metreinä, neliömetreinä tai kuutiometreinä 
ilmoitettavissa määrissä, ja tämän vuoksi on 
suotavaa, että jäsenvaltiot voivat tietyissä 
tapauksissa sallia yksikköhinnan 
ilmoittamisen suhteessa tavanomaisesti 
käytetyn määräarvon kymmenykseen tai 
tasaosaan tai erilaiseen yksittäiseen 
määräarvoon ottaen huomioon tuotteen se 
laji tai määrä, jossa tuotetta kyseisessä 
jäsenvaltiossa tavanomaisesti myydään, poistettu 
9. yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuus voi 
aiheuttaa kohtuutonta taakkaa pienille 
vähittäisliikkeille tietyissä tilanteissa, ja siksi 
jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus 
päättää, että tätä velvollisuutta ei sovelleta 
kyseisissä tapauksissa, poistettu 
10. jäsenvaltioilla olisi myös oltava 
mahdollisuus poiketa yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuudesta, silloin kun 
tuotteen hinnan ilmoittaminen ei ole 
oleellista tai silloin kun se aiheuttaisi 
sekaannusta; esimerkiksi tapauksissa, joissa 
määrän ilmoittaminen ei ole merkityksellistä 
hintojen vertailun kannalta tai joissa eri 
tuotteita pidetään kaupan samassa 
pakkauksessa, 8. jäsenvaltioilla olisi myös oltava 
mahdollisuus poiketa yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuudesta silloin kun 
tuotteen hinnan ilmoittaminen ei ole 
merkityksellistä tai silloin kun se aiheuttaisi 
sekaannusta; esimerkiksi tapauksissa, joissa 
määrän ilmoittaminen ei ole merkityksellistä 
hintojen vertailun kannalta tai joissa eri 
tuotteita pidetään kaupan samassa 
pakkauksessa, 
11. loppuunsaatetun järjestelmän 
soveltamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot 
voivat muiden tuotteiden kuin 
elintarvikkeiden osalta laatia luettelon niistä 
tuotteista tai tuoteluokista, joihin edelleen 
sovelletaan yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta, 9. ei muutettu 
12. ainoastaan yhteisön tason säännöksillä 
voidaan taata yhtenäinen ja selkeä tiedotus, 
josta hyötyvät kaikki kuluttajat 
sisämarkkinoilla; uusi yksinkertaistettu 
lähestymistapa on sekä tarpeellinen että 
riittävä tämän tavoitteen saavuttamiseksi, 10. ei muutettu 
13. erityistä huomiota olisi kiinnitettävä 
pieniin vähittäisliikkeisiin; tämän vuoksi 
komissio antaa selvityksen tämän direktiivin 
soveltamisesta viimeistään viisi vuotta siitä, 
kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen 
virallisessa lehdessä, ja ottaa siinä erityisesti 
huomioon tämän direktiivin soveltamisesta 
pienissä v:'Mttäisliikkeissä saadut 
kokemukset, muun muassa 
myyntimenetelmissä ilmenevien suuntausten 
ja teknologisen kehityksen osalta, 11. erityistä huomiota olisi kiinnitettävä 
muutoksiin, joita pienet vähittäisliikkeet 
joutuisivat tekemään, ottaen erityisesti 
huomioon tekniikan kehittymisen ja yhteisen 
valuutan käyttöönoton suunnitellun 
aikataulun: tämän vuoksi komissio antaa 
vuotta ennen säännösten lopullista 
soveltamispäivämäärffft tilannetta arvioivan 
kertomuksen. 
OVAT ANTANEET TÄMÄN 
DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
Tämän direktiivin tarkoituksena on säännellä 
kauppiaiden kuluttajille tarjoamien tuotteiden 
myyntihinnan ja yksikköhinnan ilmoittamista 
kuluttajavalistuksen lisäämiseksi ja 
hintavertailun helpottamiseksi. ei muutettu 
2 artikla 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
a) 'myyntihinnalla' tuotteen yksikköhintaa 
tai tuotteen tietyn määrän hintaa, 
b) 'yksikköhinnalla' tuotteen kilo-, litra-, 
metri-, neliömetri- tai kuutiometrihintaa, 
c) 'irtotavarana myytävillä tuotteilla' 
pakkaamattomina ja kuluttajan läsnäollessa 
mitattavia tuotteita, 
d) 'kauppiaalla' luonnollista henkilöä tai 
oikeushenkilöä, joka myy tai tarjoaa 
ostettavaksi kaupallisen tai ammatillisen 
toimintansa piiriin kuuluvia tuotteita, 
e) 'kuluttajalla' luonnollista henkilöä, joka 
ostaa tuotteen sellaiseen tarkoitukseen, joka 
ei kuulu hänen kaupallisen tai ammatillisen 
toimintansa piiriin. Tässä direktiivissä tarkoitetaan 
a) 'myyntihinnalla' tuotteen lopullista 
yksikköhintaa, mukaan lukien ALV, kaikki 
muut verot ja kuluttajan maksettaviksi 
tulevat pakolliset palvelumaksut. 
b) 'yksikköhinnalla' tuotteen lopullista kilo-, 
litra-, metri-, neliömetri- tai 
kuutiometrihintaa tai hintaa muuta määrää 
kohti, jos sitä käytetään jäsenvaltioissa 
yleisesti ja tavanomaisesti erityisten 
tuotteiden myynnissä, mukaan lukien ALV, 
kaikki muut verot ja kuluttajan 
maksettaviksi tulevat pakolliset 
palvelumaksut. 
ei muutettu 
ei muutettu 
ei muutettu 
3 artikla 
1. Myyntihinta ja yksikköhinta on 
ilmoitettava kaikkien 1 artiklassa 
tarkoitettujen tuotteiden osalta, jollei 7 
artiklan säännöksistä yksikköhinnan osalta 
muuta johdu. 
2. Jäsenvaltiot voivat päättää olla 
soveltamatta 1 kohtaa: 
- palvelusuorituksen yhteydessä myytäviin 
tuotteisiin, ja 
- huutokauppamyyntiin sekä taide- ja 
antiikkiesineiden myyntiin. 1. Myyntihinta ja yksikköhinta on 
ilmoitettava kaikkien 1 artiklassa 
tarkoitettujen tuotteiden osalta, jollei 6 
artiklan säännöksistä yksikköhinnan osalta 
muuta johdu. 
2. Jäsenvaltiot voivat päättää olla 
soveltamatta 1 kohtaa: 
- palvelusuorituksen yhteydessä myytäviin 
tuotteisiin, ja 
- huutokauppamyyntiin sekä taide- ja 
antiikkiesineiden myyntiin. 
Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 
yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuutta 
- automaateissa myytäviin tuotteisiin 
- kiertäviin kauppiaisiin ia kotimyyntiin 
hotelleissa. kahviloissa. ravintoloissa, 
anniskelupaikoissa, elokuvateattereissa ja 
teattereissa. oppilaitoksissa, vapaa-ajan 
keskuksissa, työpaikkojen henkilökunnan 
myymälöissä, sairaaloissa, ruokaloissa ja 
muissa vastaavissa paikoissa myytäviin 
elintarvikkeisiin. 
3. Irtotavarana myytävien tuotteiden osalta 
on ilmoitettava vain yksikköhinta. ei muutettu 
4. Mainoksessa, jossa mainitaan 1 artiklassa 
tarkoitettu tuotteiden myyntihinta, on 
ilmoitettava myös 7 artiklassa tarkoitettu 
yksikköhinta. 4. Mainoksessa, jossa mainitaan 1 artiklassa 
tarkoitettu tuotteiden myyntihinta, on 
ilmoitettava myös 6 artiklassa tarkoitettu 
yksikköhinta. 
4 artikla 
1. Myyntihinnan ja yksikköhinnan on oltava 
yksiselitteisiä, helposti tunnistettavia ja 
selvästi luettavia. 
2. Myyntihinnan ja yksikköhinnan on 
jäsenvaltioiden vahvistamien edellytysten 
mukaisesti liityttävä tuotteen lopulliseen 
hintaan. 
3. Yksikköhinnan on kansallisten ja yhteisön 
säännösten mukaisesti viitattava 
pakkauksessa ilmoitettuun määrään. 
Kun kansalliset säännökset tai yhteisön 
säännökset edellyttävät nettopainon ja kuiva-
ainepainon ilmoittamista tiettyjen 
esipakattujen tuotteiden osalta, riittää 
yksikköhinnan ilmoittaminen kuiva-aineen 
osalta. ei muutettu 
poistettu 
2. ei muutettu 
5 artikla 
Jäsenvaltioiden on annettava hintojen 
ilmoittamista koskevat yksityiskohtaiset 
säännöt (esimerkiksi merkitsemisen tai 
etiketillä varustamisen osalta). ei muutettu 
6 artikla 
Jäsenvaltiot voivat määrätä, että 
yksikköhinnan on viitattava edellä 2 artiklan 
b kohdassa tarkoitettujen määrien 
kymmenjärjestelmän kerrannaiseen tai 
kerrannaisen osaan tai yhtenäiseen määrän 
yksikköön, joka poikkeaa edellä 2 artiklan b 
kohdassa tarkoitetusta määrästä tai yksiköstä 
ottaen huomioon tuotteen se laji ja määrä, 
jossa tuotetta kyseisessä jäsenvaltiossa 
tavanomaisesti myydään. poistettu 
7 artikla 
1. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 
tuotteiden yksikköhinnan 6 artikla 
1. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 
tuotteiden yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta, kun on kyse 
tuotteista, joihin sovellettuna tällaisella 
ilmoittamisella ei tuotteiden lajin tai 
käyttötarkoituksen vuoksi olisi merkitystä tai 
ilmoittaminen saattaisi aiheuttaa sekaannusta. 
2. Jäsenvaltiot voivat olla noudattamatta 
velvoitetta ilmoittaa sellaisten tuotteiden 
yksikköhintaa, joiden suhteen kansallisen tai 
yhteisön lain säännökset eivät vaadi 
pituuden, massan, pinta-alan tai tilavuuden 
ilmoittamista. Tämä koskee erityisesti 
kappaleittain tai yksittäin myytäviä tuotteita. 
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännösten 
soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat muiden 
kuin elintarvikkeiden osalta laatia luettelon 
niistä tuotteista tai tuoteluokista, joihin on 
edelleen sovellettava yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta. ilmoittamisvelvollisuutta, kun on kyse 
tuotteista, joihin sovellettuna tällaisella 
ilmoittamisella ei tuotteiden lajin tai 
käyttötarkoituksen vuoksi ole merkitystä tai 
ilmoittaminen saattaisi aiheuttaa sekaannusta. 
poistettu 
2. Edellä \ kohdan säännösten 
soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat muiden 
kuin elintarvikkeiden osalta laatia luettelon 
niistä tuotteista tai tuoteluokista, joihin on 
edelleen sovellettava yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta. 
8 artikla 
Jäsenvaltiot voivat säätää, että yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta ei sovelleta tietyissä 
pienissä vähittäismyyntipaikoissa muihin 
kuin irrallaan kaupan pidettäviin tuotteisiin, 
jollei 13 artiklasta muuta johdu, jos 
yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuus 
aiheuttaisi tällaisille myyntipaikoille 
kohtuutonta vaivaa myytäväksi tarjottujen 
tuotteiden lukumäärän, myyntialueen ja 
myyntipaikan ominaisuuksien vuoksi, 
erityisten myyntiolosuhteiden vuoksi, joissa 
tuote ei ole suoraan kuluttajan saatavilla, tai 
tiettyjen kaupankäyntimuotojen kuten 
eräiden liikkuvan kaupan muotojen vuoksi. 7 artikla 
Jäsenvaltiot voivat säätää, että muiden kuin 
tietyissä pienissä vähittäismyyntipaikoissa 
pakkaamattomina myytävien tuotteiden 
yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuutta 
sovelletaan viimeistään kuuden vuoden 
kuluttua tämän direktiivin julkaisemisesta, 
jos yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuus 12 
artiklan 1 kohdan mukaisessa määräajassa 
aiheuttaisi tällaisille myyntipaikoille 
kohtuutonta vaivaa. 
8 artikla 
Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset 
toimenpiteet tiedottaakseen vähittäisliikkeille 
kansallisesta lainsäädännöstä, iolla tämä 
direktiivi saatetaan osaksi kansallista 
oikeusjärjestystä; jäsenvaltioiden on 
toimittava yhteistyössä erityisesti alan 
järjestöjen kanssa antaakseen asianmukaista 
10 
9 artikla tietoa siten, että pienet vähittäisliikkeet ovat 
riittävän tietoisia tämän direktiivin 
säännöksistä. 
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän 
direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten 
säännösten rikkomiseen sovellettavasta 
seuraamusjärjestelmästä ja toteutettava 
kaikki tarpeelliset toimenpiteet niiden 
täytäntöönpanon varmistamiseksi. Näiden 
seuraamusten on oltava vaikuttavia, 
suhteellisia j a vakuuttavia. ei muutettu 
10 artikla 
1. Kuluttajansuojasta elintarvikkeiden ei muutettu 
hintojen ilmoittamisessa annetun direktiivin 
79/581/ETY ja kuluttajansuojasta muiden 
tuotteiden kuin elintarvikkeiden hintojen 
ilmoittamisessa annetun direktiivin 
88/314/ETY muuttamisesta 29 päivänä 
marraskuuta 1995 annetun Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivin 
95/58/EY (8) 1 artiklassa mainittua yhdeksän 
vuoden siirtymäaikaa pidennetään tämän 
direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitettuun päivämäärään. 
2. Kumotaan tämän direktiivin 12 artiklan 1 ei muutettu 
kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä 
direktiivit 79/581/ETYja 88/314/ETY. 
11 artikla 
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita 
antamasta tai pitämästä voimassa 
kuluttajavalistusta ja hintojen vertailua 
paremmin edistäviä määräyksiä, jo sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioille 
perustamissopimuksessa määrättyjä ei muutettu 
8 EYVL N:o L 299, 12.12.1995, s. 11. 
11 
velvoitteita. 
12 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan ei muutettu 
tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät 
lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 
viimeistään ...(*). Niiden on ilmoitettava tästä 
komissiolle viipymättä. Niiden on 
sovellettava näitä säännöksiä kyseisestä 
päivästä. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä ei muutettu 
on viitattava tähän direktiiviin tai niitä 
virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä 
viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on 
säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ei muutettu 
kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka ne 
antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista 
kysymyksistä. 
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 9 
artiklassa säädetystä seuraamusjärjestelmästä 
sekä kaikista myöhemmistä muutoksista 
siihen. 
13 artikla 
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle viimeistään kolmen vuoden 
kuluessa 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta 
päivämäärästä tämän direktiivin, erityisesti 8 
artiklassa annettujen säännösten, soveltamista 
koskevan laajan kertomuksen ja liittää siihen 
tarvittaessa ehdotuksen. 
Tämän perusteella Euroopan parlamentti ja 
neuvosto tarkastelevat uudelleen 8 artiklan 
säännöksiä. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle viimeistään kolmen vuoden 
kuluessa 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta 
päivämäärästä tämän direktiivin, erityisesti 7 
artiklassa annettujen säännösten, soveltamista 
koskevan laajan kertomuksen ja liittää siihen 
tarvittaessa ehdotuksen. 
Tämän perusteella Euroopan parlamentti ja 
neuvosto tarkastelevat uudelleen 7 artiklan 
säännöksiä. 
24 kuukauden kuluttua siitä, kun direktiivi on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
12 
14 artikla 
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona ei muutettu 
se julkaistaan Euroopan yhteisöjen 
virallisessa lehdessä. 
15 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille ei muutettu 
jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä... 
Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja Puheenjohtaja 
13 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 136 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 
Luettelonumero : CB-CO-97-123-FI-C 
ISBN 92-78-17530-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
M