Yksinään jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi saavuttaa päätösehdotuksen tavoitteita. Koska ympäristö- ja ilmastopolitiikka on hajautettu politiikka ja kuuluu EU:n jaettuun toimivaltaan, tämän ohjelman yhtenä tavoitteena on saada kaikki kolme EU:n toimielintä ja jäsenvaltiot sitoutumaan yhdessä sen tavoitteisiin sekä tarjota poliittisille päättäjille ja muille sidosryhmille – kuten alueille ja kunnille, yrityksille, työmarkkinaosapuolille, kansalaisjärjestöille ja yksittäisille kansalaisille – ennakoitavat toimintapuitteet sekä osoittaa oikea suunta.

EU on myös hyväksynyt laajoja toimia torjuakseen koronaviruskriisiä, joka vie ihmishenkiä ja koettelee monien toimeentuloa ja joka on johtanut ennennäkemättömiin poliittisiin haasteisiin, joita vakava talouden laskukausi on pahentanut entisestään. Euroopan komission 27. toukokuuta 2020 ehdottamassa ja Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessaan heinäkuussa 2020 hyväksymässä Next Generation EU -elpymissuunnitelmassa korostetaan Euroopan vihreän kehityksen ohjelman asemaa Euroopan uutena kasvustrategiana ja sen roolia, kun Eurooppa pyrkii kestävään ja nopeaan elpymiseen ja varmistamaan pitkän aikavälin ennustettavuuden ilmastoneutraaliutta tavoiteltaessa ja viime kädessä oikeudenmukaisen siirtymän, jossa ketään ei jätetä jälkeen. Kahdeksannella ympäristöohjelmalla, jonka pitkän aikavälin visio ja ensisijaiset ympäristötavoitteet ovat samat kuin vihreän kehityksen ohjelmassa, tuetaan EU:n yhteistä sitoutumista vihreään elpymiseen.

Euroopan komissio vastasi näihin haasteisiin 11. joulukuuta 2019, kun se hyväksyi Euroopan vihreän kehityksen ohjelman, joka on kunnianhimoinen suunnitelma tehdä EU:sta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa vuoteen 2050 mennessä. Ohjelman tavoitteena on suojella, säilyttää ja parantaa EU:n luonnonpääomaa sekä suojella kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja vaikutuksilta. Vihreän kehityksen ohjelma perustuu uusintavaan kasvumalliin, jossa maapallolle annetaan enemmän kuin siltä otetaan. Siinä hahmotellaan tulevien vuosien ympäristöprioriteetit ja unionin tavoite muuttaa taloutensa kestävän tulevaisuuden takaamiseksi ja siten, ettei ketään unohdeta. Jotta nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa käytännössä, ohjelmassa hahmotellaan syvälle ulottuvaa ja muutosvoimaista politiikkaa ja unionia kehotetaan vahvistamaan kansainvälistä johtoasemaansa ilmasto- ja ympäristökysymyksissä.

Euroopan ympäristökeskus julkaisi 4. joulukuuta 2019 Euroopan ympäristön tilasta ja tulevaisuudennäkymistä raportin ”The European Environment – state and outlook 2020”, jonka tulokset ovat hälyttävät. Ympäristöön, ilmastoon ja kestävyyteen kohdistuu tällä hetkellä ennennäkemättömän laajoja ja kiireellisiä haasteita, jotka vaativat välittömiä ja yhtenäisiä toimia ja systeemisiä ratkaisuja. Unionin ympäristöpolitiikasta on ollut viime vuosikymmeninä huomattavan paljon hyötyä, eikä se ole vaikuttanut EU:n pitkän aikavälin kilpailukykyyn. Viime vuosina yhteisön säännöstöä on muokattu kunnianhimoisen pitkän aikavälin vision, tavoitteiden ja strategisten toimintakehysten perusteella, ja ympäristöpaineita onkin onnistuttu vähentämään tehokkaasti. Biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen ja ekosysteemipalvelujen heikkeneminen, ilmastonmuutos ja sen vaikutukset, luonnonvarojen kestämätön käyttö, ympäristön pilaantuminen ja siihen liittyvät riskit ihmisten terveydelle ja hyvinvoinnille, luonnolle, ekosysteemeille ja taloudelle edellyttävät kuitenkin päättäväisiä lisätoimia EU:ssa ja maailmanlaajuisesti.

Tämän ehdotuksen 3 artikla muodostaa perustan yhteiselle lähestymistavalle ja sitoutumiselle mahdollistaviin edellytyksiin, jotka ovat edellytys näiden aihekohtaisten ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiselle. Näin voidaan varmistaa täytäntöönpanon johdonmukaisuus asianmukaisella tasolla. Komissio on ilmoittanut parantavansa laatimiaan paremman sääntelyn suuntaviivoja ja tukivälineitä siltä osin kuin on kyse kestävyyteen ja innovointiin liittyvistä kysymyksistä ja pyrkivänsä näin varmistamaan, että kaikissa EU:n aloitteissa pidetään kiinni vihreästä valasta eli vahingon välttämisen periaatteesta.

Ilmastotiede ja erityisesti hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin työ tarjoavat luotettavaa tietoa siitä, mikä kasvihuonekaasupäästöjen taso voi olla, jotta voidaan saavuttaa Pariisin sopimuksen tavoite pitää maapallon keskilämpötilan nousu selvästi alle kahdessa celsiusasteessa esiteolliseen tasoon verrattuna ja jatkaa toimenpiteitä, joilla se jäisi puoleentoista asteeseen. Muilta osin maapallon resurssien rajoja koskeva työ on vielä kesken. Tätä työtä on tärkeää edistää, jotta poliittiset päättäjät ja sidosryhmät tietäisivät, ovatko ympäristöpolitiikat riittävän kunnianhimoisia pitääkseen Euroopan maapallon ”turvallisen toimintatilan” rajoissa.

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä

sekä katsovat seuraavaa:

(1)Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 192 artiklan 3 kohdan mukaisesti yleiset ympäristöalan toimintaohjelmat ovat muodostaneet puitteet unionin ympäristö- ja ilmastotoimille vuodesta 1973.

(2)Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1386/2013/EU perustettiin seitsemäs ympäristöalan toimintaohjelma, jäljempänä ’seitsemäs ympäristöohjelma’, jossa vahvistetaan 31 päivään joulukuuta 2020 saakka ulottuvat unionin ympäristötoimet sekä vuoteen 2050 ulottuva pitkän aikavälin visio.

(3)Komission suorittamassa seitsemännen ympäristöohjelman arvioinnissa todettiin seuraavaa: ohjelman vuoteen 2050 ulottuva visio ja ensisijaiset tavoitteet ovat edelleen ajankohtaisia, ohjelma on auttanut lisäämään ympäristöpolitiikan toimien ennustettavuutta, nopeutta ja koordinointia ja ohjelman rakenne ja varsinkin sen toimintakehys ovat edistäneet synergioiden luomista ja parantaneet siten ympäristöpolitiikan vaikuttavuutta ja tehokkuutta. Arvioinnissa todettiin myös, että seitsemännessä ympäristöohjelmassa ennakoitiin Yhdistyneiden kansakuntien Agenda 2030 -toimintaohjelmaa korostamalla talouskasvun ja sosiaalisen hyvinvoinnin riippuvuutta hyvinvoivista luonnonvaroista ja että sillä helpotettiin kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista. Lisäksi EU on pystynyt keskustelemaan ilmasto- ja ympäristöasioista yhdellä äänellä kansainvälisellä tasolla. Seitsemännen ympäristöohjelman arvioinnissa komissio kuitenkin totesi, että luonnonsuojeluun ja terveyteen liittyvissä toimissa sekä ympäristönäkökohtien sisällyttämisessä muuhun politiikkaan ei ole edistytty riittävästi.

(4)Euroopan ympäristökeskuksen raportin ”The European environment – state and outlook 2020 – Knowledge for transition to a sustainable Europe”, jäljempänä ’SOER 2020 -raportti’, mukaan vuonna 2020 unionilla on ainutlaatuinen tilaisuus osoittaa johtajuutta kestävyysasioissa ja tarttua systeemisiä ratkaisuja vaativiin kiireellisiin kestävyyshaasteisiin. Kuten SOER 2020 -raportissa todetaan, maapallon ilmastossa ja ekosysteemeissä on 1950-luvulta lähtien havaittu muutoksia, joita ei ole havaittu aiempina vuosikymmeninä saati vuosituhansina. Maapallon väestö on kolminkertaistunut sitten 1950-luvun, ja kaupungeissa asuvien määrä on nelinkertaistunut. Jos nykyinen kasvumalli jatkuu, ympäristöpaineiden odotetaan lisääntyvän entisestään, mikä aiheuttaa suoria ja välillisiä haittavaikutuksia ihmisten terveydelle ja hyvinvoinnille. Tämä koskee erityisesti aloja, joiden ympäristövaikutukset ovat suurimmat, eli elintarvike-, liikkuvuus- ja energia-alaa sekä infrastruktuureja ja rakennuksia.

(5)Euroopan komissio vastasi SOER 2020 -raportissa yksilöityihin haasteisiin hyväksymällä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman, joka on uusi kasvustrategia vihreää ja digitaalista siirtymää varten. Sen tavoitteena on oikeudenmukainen ja vauras unioni, jonka talous on kilpailukykyinen, ilmastoneutraali ja resurssitehokas. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) lainsäädäntöön sisällytetään unionin tavoite saavuttaa ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä.

(6)Euroopan vihreän kehityksen ohjelma tukee Next Generation EU ‑elpymissuunnitelmaa, jolla edistetään investointeja tärkeimpiin vihreisiin aloihin, joiden avulla voidaan parantaa palautumis- ja selviytymiskykyä sekä lisätä kasvua ja työpaikkoja oikeudenmukaisessa ja osallistavassa yhteiskunnassa. Myös elpymis- ja palautumistukiväline, jolla yhdessä unionin vuosien 2021–2027 talousarvion kanssa vauhditetaan unionin talouden elpymistä koronaviruskriisistä, perustuu Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa vahvistettuihin ensisijaisiin tavoitteisiin. Lisäksi kaikissa Next Generation EU -elpymissuunnitelmaan kuuluvissa aloitteissa olisi noudatettava Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan sisältyvää vahingon välttämisen periaatetta.

(7)Ympäristöalan toimintaohjelmat ovat ohjanneet EU:n ympäristöpolitiikan kehitystä 1970-luvun alkupuolelta lähtien. Seitsemännen ympäristöohjelman voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2020. Kyseistä ohjelmaa koskevan päätöksen 4 artiklan 3 kohdan nojalla komissio antaa tarvittaessa hyvissä ajoin ehdotuksen kahdeksanneksi ympäristöalan toimintaohjelmaksi, jäljempänä ’kahdeksas ympäristöohjelma’, jotta seitsemännen ja kahdeksannen ympäristöalan toimintaohjelman välille ei synny katkoa. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ilmoitettiin uuden ympäristöalan toimintaohjelman hyväksymisestä.

(8)Kahdeksannen ympäristöohjelman olisi tuettava Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan kuuluvien ympäristö- ja ilmastotoimien tavoitteita noudatellen jo seitsemännessä ympäristöohjelmassa vahvistettua pitkän aikavälin tavoitetta, jonka mukaan vuoteen 2050 mennessä elämme hyvää elämää maapallon resurssien rajoissa. Kahdeksannen ympäristöohjelman olisi osaltaan edistettävä YK:n Agenda 2030 -toimintaohjelman ja sen kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista.

(9)Kahdeksannen ympäristöohjelman olisi nopeutettava siirtymistä uusintavaan talouteen, joka antaa maapallolle enemmän kuin ottaa. Uusintavassa kasvumallissa otetaan huomioon se, että yhteiskuntiemme hyvinvointi ja vauraus riippuvat vakaasta ilmastosta, terveestä ympäristöstä ja kukoistavista ekosysteemeistä, jotka tarjoavat talouksillemme turvallisen toimintaympäristön. Kun maailman väestö ja luonnonvarojen kysyntä kasvavat edelleen, taloudellisen toiminnan olisi kehityttävä tavalla, joka ei aiheuta vahinkoa vaan kääntää ilmastonmuutoksen suunnan ja parantaa ympäristön tilaa sen heikentämisen sijaan, minimoi saastumisen ja johtaa luonnonpääoman säilyttämiseen ja rikastuttamiseen. Näin varmistetaan uusiutuvien ja uusiutumattomien luonnonvarojen runsaus. Jatkuvan innovoinnin, uusiin haasteisiin mukautumisen ja yhdessä luomisen kautta uusintava talous lujittaa palautumis- ja selviytymiskykyä ja suojelee nykyisten ja tulevien sukupolvien hyvinvointia.

(10)Kahdeksannessa ympäristöohjelmassa olisi asetettava aihekohtaiset ensisijaiset tavoitteet, jotka koskevat ilmastoneutraaliutta, ilmastonmuutokseen sopeutumista, luonnon monimuotoisuuden suojelemista ja ennallistamista, kiertotaloutta, saasteettomuusstrategiaa sekä tuotannosta ja kulutuksesta aiheutuvien ympäristöpaineiden vähentämistä. Lisäksi siinä olisi yksilöitävä mahdollistavat edellytykset, joiden avulla kaikki asianomaiset toimijat saavuttavat pitkän aikavälin tavoitteet ja aihekohtaiset ensisijaisten tavoitteet.

(11)Ympäristöpolitiikka on erittäin hajautettua, joten kahdeksannen ympäristöohjelman ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi olisi toteutettava toimia hallinnon eri tasoilla eli Euroopan, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla soveltaen yhteistyöhön perustuvaa lähestymistapaa monitasoiseen hallintoon. Toimintapolitiikan kehittämiseen ja täytäntöönpanoon olisi sovellettava entistä yhdennetympää lähestymistapaa, jotta voidaan maksimoida taloudellisten, ympäristö- ja sosiaalisten tavoitteiden väliset synergiat ja kiinnittää samalla erityistä huomiota mahdollisiin kompromisseihin ja haavoittuvien ryhmien tarpeisiin. Myös avoin toiminta muiden kuin valtiollisten toimijoiden kanssa on tärkeää, jotta voidaan varmistaa kahdeksannen ympäristöohjelman onnistuminen ja sen ensisijaisten tavoitteiden saavuttaminen.

(12)Entistä tiiviimpi yhteistyö kumppanimaiden kanssa, hyvä maailmanlaajuinen ympäristöhallinto sekä unionin sisäisten ja ulkoisten politiikkojen väliset synergiat ovat avainasemassa unionin ympäristö- ja ilmastotavoitteiden saavuttamisen kannalta.

(13)Euroopan komission olisi arvioitava, miten unioni ja jäsenvaltiot edistyvät kahdeksannen ympäristöohjelman ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa, kun EU pyrkii parantamaan kestävyyttä ja palautumis- ja selviytymiskykyä sekä lisäämään hyvinvointia. Myös neuvosto ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ovat kehottaneet mittaamaan BKT:n lisäksi muitakin taloudellisen suorituskyvyn ja yhteiskunnallisen edistyksen indikaattoreita ja käyttämään politiikan suunnannäyttäjänä yhä enemmän hyvinvointinäkökulmaa. Myös OECD kannattaa tätä.

(14)Kahdeksannen ympäristöohjelman ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa tapahtuvan edistyksen arvioinnissa olisi otettava huomioon tietojen ja indikaattoreiden saatavuuden ja merkityksellisyyden viimeaikainen kehitys. Arviointi ei saisi olla ristiriidassa ympäristö- ja ilmastopolitiikan erityisnäkökohtia kattavien seuranta- tai hallintovälineiden kanssa eikä rajoittaa niiden käyttöä. Tällaisia välineitä ovat muun muassa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 1999/2018, ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi sekä kiertotalouteen, saasteettomuuteen, luonnon monimuotoisuuteen, ilmaan, veteen, maaperään, jätteisiin tai muuhun ympäristöpolitiikkaan liittyvät seurantavälineet. Arviointi olisi osa johdonmukaista toisiinsa liittyvien seuranta- ja hallintovälineiden kokonaisuutta muiden sellaisten välineiden kanssa, joita käytetään talouspolitiikan eurooppalaisessa ohjausjaksossa, Eurostatin suorittamassa kestävän kehityksen tavoitteiden seurannassa ja komission strategisessa ennakointiraportissa.