[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 24.10.2006

KOM(2006) 628 lopullinen

2004/0220 (COD)

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti

neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta

2004/0220 (COD)

KOMISSION TIEDONANTOEUROOPAN PARLAMENTILLEEY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti

neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta

1. TAUSTA

Ehdotuksen toimittaminen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2004)629–2004/0220(COD), sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla KOM(2004)629 lopullinen/2): | 1. lokakuu 2004 |

Euroopan parlamentin lausunto ensimmäisessä käsittelyssä: | 18. toukokuu 2006 |

Muutetun ehdotuksen toimittaminen: | 24. toukokuu 2006 |

Yhteisen kannan hyväksyminen: | 16. lokakuuta 2006 |

2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS

Komission alkuperäisessä kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä (DCECI) koskevassa ehdotuksessa otettiin huomioon kehitysmaiden, muiden muassa AKT-maiden, ja teollisuusmaiden välisen yhteistyön maantieteelliset ja aihekohtaiset osatekijät. Parlamentti ei hyväksynyt ehdotusta, vaan teki siihen lukuisia muutoksia ensimmäisessä käsittelyssään toukokuussa 2006. Ensimmäisessä käsittelyssä pidetyn äänestyksen jälkeen Euroopan parlamentti, komissio ja neuvosto kävivät intensiivisiä keskusteluja ratkaisun löytämiseksi mahdollisimman pian.

Puheenjohtaja Barroson ja puhemies Borrellin kesäkuussa 2006 käymän kirjeenvaihdon ansiosta päästiin yhteisymmärrykseen ulkoisten välineiden kokonaisuudesta: ensimmäisessä käsittelyssä saavutettu yhteisymmärrys Euroopan naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (ENPI), vakautusvälineestä sekä liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA), jonka edellytyksenä on erillinen ihmisoikeusväline. Samoin sovittiin uudesta rakenteesta, johon kuuluu DCECI:stä enintään kolme välinettä (väline teollisuusmaiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten, maantieteellinen ja mahdollisesti aihekohtainen kehitysyhteistyön rahoitusväline). Puheenjohtaja Barroson kirjeessä todettiin selkeästi, että komissio hyväksyisi DCECI:n pilkkomisen, mikäli jatkossakin kehitysyhteistyön käsite pidettäisiin laajana.

Neuvoston puheenjohtajavaltio ehdotti, että kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta annettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus kattaisi sekä kehitysmaiden kanssa toteutettavan maantieteellisen yhteistyön että aihekohtaiset ohjelmat ja että sillä olisi vain yksi oikeusperusta (EY:n perustamissopimuksen 179 artikla). Alkuperäisestä ehdotuksesta poiketen kehitysyhteistyön rahoitusväline sisältäisi varojen ohjeellisen jaottelun ja siinä lisättäisiin maantieteellisten ja aihekohtaisten ohjelmien toimintapoliittista sisältöä. Näin otettaisiin huomioon parlamentin tärkein huolenaihe eli se, että sen toimivaltaa lainsäätäjänä noudatetaan asianmukaisesti. Komissio voi myöntyä myös kehitysyhteistyön rahoitusvälineen rakenteen muutoksiin, jotta ulkoisiin toimiin sovellettavien välineiden kokonaisuudesta saavutetaan kompromissi.

Parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan, neuvoston puheenjohtajamaan ja komission välillä käytiin elo-syyskuussa 2006 intensiivisiä kolmenvälisiä keskusteluja, joissa päästiin sopimukseen neuvotellusta yhteisestä kannasta. Erityisesti saatiin aikaan kompromissi ratkaisemattomista asioista, jotka parlamentti on aiemmin määritellyt ensisijaisen tärkeiksi ja jotka liittyvät avun määrittelyyn julkiseksi kehitysavuksi (ODA), alakohtaisiin menotavoitteisiin, aihekohtaisten ohjelmien rakenteeseen ja parlamentin kanssa käytävään vuoropuheluun ohjelma-asiakirjojen luonnoksista (ks. 3.3 kohta jäljempänä).

Parlamentin kehitysyhteistyövaliokunta hyväksyi neuvoston 3. lokakuuta 2006 antaman neuvotellun yhteisen kannan 16. lokakuuta 2006 ja vahvisti pyrkivänsä siihen, että parlamentti hyväksyisi sen toisen käsittelyn varhaisessa vaiheessa ilman uusia tarkistuksia.

Näin ollen kehitysyhteistyön rahoitusväline voisi tulla voimaan tammikuussa 2007, eikä avun toimittamisen oikeudelliseen kehykseen tulisi ajallista aukkoa.

3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET

3.1. Yleisiä huomautuksia yhteisestä kannasta

Komissio tukee neuvoteltua yhteistä kantaa, joka on tulos kolmen toimielimen intensiivisistä neuvotteluista. Yhteinen kanta noudattaa komission alkuperäisen ehdotuksen keskeisiä tavoitteita ja taustalla olevaa toimintamallia. Parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan puheenjohtaja on jo vahvistanut kirjeitse, että hän suosittaa valiokuntien jäsenille ja täysistunnolle ajantasaistetun yhteisen kannan hyväksymistä ennen vuoden 2006 loppua ilman, että siihen tehdään tarkistuksia parlamentin toisessa käsittelyssä.

3.2. Neuvotellun yhteisen kannan pääpiirteet

Neuvotellun yhteisen kannan keskeinen sisältö on seuraava:

- Erillinen demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva rahoitusväline. Ihmisoikeuksien ja demokratian aihekohtainen ohjelma ei enää sisälly kehitysyhteistyön rahoitusvälineeseen. Komissio hyväksyi 26. kesäkuuta 2006 uuden ehdotuksen asetukseksi demokratian ja ihmisoikeuksien maailmanlaajuista edistämistä koskevasta rahoitusvälineestä (KOM(2006)354).

- Erillinen väline teollisuusmaiden kanssa tehtävälle yhteistyölle. Neuvoston puheenjohtajan tekemä ehdotus asetukseksi yhteistyöstä teollisuusmaiden kanssa esiteltiin neuvoston COASI-työryhmälle ensimmäistä kertaa 19. heinäkuuta 2006. Se on toimitettu parlamentille lausuntoa varten.

- Yksi oikeusperusta eli EY:n perustamissopimuksen 179 artikla. Vaikka komissio katsoo, että kaksinkertainen oikeusperusta (perustamissopimuksen 179 ja 181 a artikla) takaisi oikeusvarmuuden, se hyväksyy 179 artiklan kehitysyhteistyön rahoitusvälineen ainoaksi oikeusperustaksi, sillä kehitysyhteistyön laaja määritelmä ja maantieteellisten sekä maantieteellisten ja aihekohtaisten ohjelmien osana toteutettavien mahdollisten toimien suuri valikoima sisältyvät yhteiseen kantaan ja ne sisällytetään lopulliseen asetukseen. Näin noudatetaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä kehitettyä painopisteperiaatetta.

- Johdanto-osan kappaleet. Ehdotukseen on lisätty useita johdanto-osan kappaleita, jotta kehitysyhteistyön rahoitusvälineen sisältöä voidaan selvittää tarkemmin.

- Tavoitteiden ja periaatteiden kehittämisen painoarvon lisääminen. Ehdotuksen 2 artiklassa vahvistetaan kehitysyhteistyön yleiset tavoitteet EY:n perustamissopimuksen XX osaston ja kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen mukaisesti. Ehdotuksen 3 artikla koskee niitä perusperiaatteita, joille yhteisö on rakennettu, sekä monialaisten kysymysten ja politiikan yhdenmukaisuuden valtavirtaistamista, ja se heijastaa viimeisimpiä avun tehokkuutta koskevia sitoumuksia, esimerkiksi avunantajien keskinäistä koordinointia. Ehdotuksen 3 artiklan 9 ja 10 kohdassa todetaan, että komission on tiedotettava parlamentille ja vaihdettava sen kanssa säännöllisesti näkemyksiä, ja että sen on pyrittävä säännölliseen tietojenvaihtoon kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa. Näissä artikloissa esitetään sekä maantieteellisen yhteistyön että aihekohtaisten ohjelmien yleiset puitteet.

- 5–10 artikla: maantieteellinen yhteistyötoiminta. Kyseiset artiklat on lisätty ehdotukseen, jotta maantieteelliseen yhteistyöhön saadaan poliittista sisältöä, sillä parlamentti on vaatinut politiikan määrittelyä koskevien asetusten laatimista. Erityisesti horisontaalista 5 artiklaa sovelletaan kaikkiin maantieteellisiin artikloihin. Siinä hahmotellaan toimet kaikilla yhteistyöaloilla, jotka vastaavat yhteisön toimien aloja kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa. Muissa maantieteellistä yhteistyötä koskevissa artikloissa keskitytään kunkin alueen tai maan tilanteeseen. Nämä alueet tai maat ovat Latinalainen Amerikka (6 artikla) , Aasia (7 artikla ), Keski-Aasia (8 artikla ), Lähi-itä (9 artikla ) ja Etelä-Afrikka (10 artikla ). Kussakin erityistä yhteistyötä koskevassa artiklassa on viittaus horisontaaliseen 5 artiklaan. Näin käy ilmi, että 5 artiklassa mainittuja toimia sovelletaan kaikkiin alueisiin, kun taas muut, 6–10 artiklassa mainitut toimet ovat lisätoimia.

- 11 – 16 artikla: aihekohtaiset ohjelmat . Kyseiset artiklat on lisätty ehdotukseen toimintapoliittisen sisällön lisäämiseksi vastauksena parlamentin vaatimukseen siitä, että politiikan painopisteet olisi määriteltävä paremmin asianomaisista politiikoista annettavissa asetuksissa. Horisontaalisessa 11 artiklassa määritellään aihekohtaisten ohjelmien ja maantieteellisen yhteistyön välinen suhde ja kuvataan toiminta-alat, joilla aihekohtaiset ohjelmat tuovat lisäarvoa maantieteelliseen yhteistyöhön. Aihekohtaisten ohjelmien perustana ovat vastaavat komission tiedonannot komissiolle ja Euroopan parlamentille ja niiden tavoitteena on vastata tuleviin haasteisiin. Ne perustuvat nykyisiin aihekohtaisiin asetuksiin, mutta ulottuvat laajemmalle, jotta viime vuosien aikana kehittyneet, eurooppalaisessa konsensuksessa vahvistetut uudet prioriteetit voitaisiin ottaa huomioon. Aihekohtaiset ohjelmat ovat investointi ihmisiin (12 artikla) , ympäristö ja luonnonvarojen kestävä hoito, energia mukaan lukien (13 artikla), valtioista riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten rooli kehityksessä (14 artikla) , elintarviketurva (15 artikla) ja maahanmuutto ja turvapaikka-asiat (16 artikla) .

- 17 artikla: sokeripöytäkirjan AKT-maat. Artikla on Euroopan unionin sokerijärjestelmän uudistuksen aiheuttamien vaikutusten kohteiksi joutuviin sokeripöytäkirjan maihin sovellettavista liitännäistoimenpiteistä annetun, voimassa olevan asetuksen (EY) N:o 266/2006 mukainen. Sen lisäksi ehdotus sisältää komission lausuman, jossa korostetaan liitännäistoimenpiteiden väliaikaista (siirtymäkauden) luonnetta ja sitä, että niiden soveltaminen päättyy vuonna 2013 (ks. liitteessä oleva lausuma 17 artiklasta).

- 18–33 artikla. Artikloissa on yksityiskohtaisia säännöksiä ohjelmasuunnittelusta ja varojen jakamisesta.

- 33 ja 34 artikla: raportointi ja arviointi. Arvioinnissa ja raportoinnissa kiinnitetään huomiota erityisesti sosiaalialaan ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisessa tapahtuneeseen edistymiseen. Maantieteellisten ja aihekohtaisten ohjelmien toteutumista arvioidaan tarvittaessa riippumattomien ulkoisten arviointien avulla. Ehdotuksen 33 artiklassa todetaan, että Euroopan parlamentin tai neuvoston riippumattomia ulkoisia arviointeja koskevat ehdotukset otetaan asianmukaisesti huomioon.

- Päättymistä koskeva lauseke ja tarkistuslauseke. Ehdotuksen 40 artiklassa on tarkistuslauseke, joka koskee myös määrärahojen jakautumista, ja 41 artiklassa säädetään asetuksen voimassaolon päättymisestä.

- Rahoitusohje. Ehdotuksen 38 artiklassa yhdessä neuvoston yhteisen kannan liitteen 4 kanssa esitetään ohjeellinen määrärahojen jakautuminen. Niissä on otettu huomioon Eurooppa-neuvoston 16. joulukuuta 2005 tekemä päätös hallitustenvälisen Euroopan kehitysrahaston (EKR) toiminnan jatkamisesta. EKR:stä rahoitetaan maantieteellistä yhteistyötä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden (AKT-maiden) kanssa Etelä-Afrikkaa lukuun ottamatta. Asianomaisia artikloja on muutettu vastaavasti 24. toukokuuta 2006 annetulla muutetulla ehdotuksella (KOM(2004 )629 lopullinen/2) Tämän seurauksena kehitysyhteistyön rahoitusvälineen rahoitusohje vuosiksi 2007–2013 on 16 897 miljoonaa euroa, kuten yhteisessä kannassa on todettu. Tämä vastaa aiempaa DCECI:n määrää (17 053 miljoonaa euroa), josta on vähennetty uuden ihmisoikeusvälineen rahoitusohje (449 miljoonaa euroa) ja teollisuusmaiden kanssa tehtävän yhteistyön uuden rahoitusvälineen rahoitusohje (172 miljoonaa euroa). Ohjeellinen 465 miljoonan euron määrä, joka sisältyi alkuperäisessä ehdotuksessa ENPI:iin, on nyt lisätty aihekohtaisten ohjelmien kokonaismäärään sellaisten ohjelmien rahoittamiseksi, joista on hyötyä ENPI-maille. Liitteessä 4, joka on asetuksen erottamaton osa, esitetään kullekin maantieteelliselle alueelle ja aihekohtaiselle ohjelmalle osoitetut ohjeelliset määrärahat (ks. myös komission lausuma 38 artiklasta).

3.3. Erityisiä kysymyksiä

Seuraavista kysymyksistä käytiin pitkiä neuvotteluja, joissa toimielimet saivat aikaan tarkasti tasapainotettuja kompromisseja:

- Aihekohtaisten ohjelmien rakenne ja laajuus. Aihekohtaista ohjelmaa ”Investointi ihmisiin” muutettiin siten, että sen ja valtioista riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten roolia koskevan aihekohtaisen ohjelman yhdennetty lähestymistapa säilyi, mutta siihen lisättiin parlamentin ehdottamat alaotsakkeet (terveyttä kaikille, koulutus, tiedot ja taidot, sukupuolten tasa-arvo ja inhimillisen ja sosiaalisen kehityksen muut näkökohdat). Valtioista iippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten roolia koskevaan aihekohtaiseen ohjelmaan lisättiin prosenttiosuus, ja ainakin 85 prosenttia sen varoista myönnetään nyt riippumattomille toimijoille. Ihmisiin tehtävien investointien aihekohtaiseen ohjelmaan ei yhteisen sopimuksen mukaan asetettu prosenttiosuuksia, sillä komissio esitti 5 artiklaa koskevassa lausumassaan terveydenhuoltoon ja koulutukseen sovellettavaa viiteosuutta (ks. menotavoitteet/viiteosuudet jäljempänä).

- Menotavoitteet/viiteosuudet . Neuvosto ja komissio tekivät kehitysyhteistyön rahoitusvälinettä käsittelevien neuvottelujen yhteydessä jatkuvasti selväksi, etteivät ne hyväksy menotavoitteita (jotka ovat omavastuullisuuden ja avunantajien koordinaation periaatteiden vastaisia). Parlamentin kehitysyhteistyövaliokunta kannattaa menotavoitteita kannusteiksi sosiaalialan, erityisesti perusterveydenhuollon ja –koulutuksen, määrärahojen lisäämiseksi. Neuvotteluissa sovittiin, ettei parlamentti enää vaatisi lainsäädäntötekstiin menotavoitteita, jos komissio ehdottaisi lausumassa kehitysyhteistyön rahoitusvälineen alaisille maaohjelmille aiempaa suurempaa, yhteensä 20 prosentin viiteosuutta perus- ja keskiasteen koulutukseen sekä perusterveydenhoitoon. Nykyisestä sosiaalialan perusrakenteiden ja palvelujen 35 prosentin viiteosuudesta luovuttaisiin. Komissio asettaa lausumassa myös perusterveydenhuollon ja –koulutuksen sekä koko sosiaalisen koheesion etusijalle maaohjelmien suunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Komissio myös sisällyttää ohjelma-asiakirjaan vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan kartoituksen ja kannustaa kumppanimaita priorisoimaan sosiaalialaa omissa kehitysstrategioissaan. Komissio aikoo myös lisätä näihin tavoitteisiin liittyvää valvontaa, arviointia ja raportointia ja kiinnittää erityistä huomiota sosiaalialaan ja vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamisen edistymiseen (ks. lausuma 5 artiklasta liitteessä).

- Julkisen kehitysavun kelpoisuuskriteerit ja ENPI-maat, jotka eivät ole kehitysmaita . Ehdotuksen 2 artiklan 4 kohdassa määritellään sovitun mukaisesti aihekohtaisten ohjelmien osuus (90 prosenttia), joka siirretään osaksi julkista kehitysapua (ODA). Ne ENPI-maat, jotka eivät ole kehitysmaita (Venäjä ja Israel) suljetaan pois eli näille maille annettavaa taloudellista tukea ei lasketa siihen kymmenen prosentin osuuteen, joka ei ole julkista kehitysapua. Kymmenen prosentin marginaalin ansiosta komissiolla on tarvittava jousto toteuttaa maahanmuuttoon ja ympäristöön liittyvät aihekohtaiset ohjelmat, joihin kuuluvia toimia ei voi siirtää julkiseksi kehitysavuksi. Nykyisessä tekstissä on siis tavoitettu tasapaino ODA-kelpoisuuden ja tarvittavan joustovaran välillä. Komissio vahvistaa asetukseen liitettävässä lausumassa sitoutumisensa siihen, että kaikki kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä rahoitettavat maantieteelliset toimet ja ylivoimaisesti suurin osa aihekohtaisista toimista ovat ODA-kelpoisia eikä se aio poiketa tästä käytännöstä (ks. lausuma 2 artiklan 4 kohdasta liitteessä).

- Parlamentin kanssa käytävä vuoropuhelu ohjelma-asiakirjojen luonnoksista . Useat tarkistukset, jotka koskivat parlamentin osallistumista ohjelmasuunnitteluprosessiin, eivät olleet komitologiapäätöksen mukaisia (28. kesäkuuta 1999 tehty neuvoston päätös 1999/468/EY sellaisena kuin se on muutettuna 17. heinäkuuta 2006 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2006/512/EY). Kyseisessä päätöksessä vahvistetaan yleiset puitteet menettelylle komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä. Asiasta sovittiin, että komissaarit Michel ja Ferrero-Waldner lähettäisivät parlamentin jäsenille Gay Mitchellille ja Luisa Morgantinille kirjeen, jossa komissio vahvistaa sitoutumisensa säännölliseen vuoropuheluun parlamentin kanssa toimielinten sopimukseen liitettyjen demokraattista valvontaa koskevien julistusten mukaisesti. Lisäksi 3 artiklaan lisättiin uusi 9 kohta, jonka mukaan komissio tiedottaa Euroopan parlamentille ja vaihtaa säännöllisesti näkemyksiä sen kanssa.

4. PÄÄTELMÄT

Kuten edellä on selostettu, neuvotellussa yhteisessä kannassa on hyvin pitkälti otettu huomioon parlamentin vaatimukset ja ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset sekä toimielinten intensiivisissä keskusteluissa saavuttama yhteisymmärrys.

Näin ollen komissio voi tukea neuvoteltua yhteistä kantaa.

5. KOMISSION LAUSUMAT

Liitteessä esitetään lausumat, jotka on merkitty neuvoston yhteisen kannan hyväksymistä käsittelevän neuvoston istunnon pöytäkirjaan.

LIITE

Komission lausuma julkisen kehitysavun tukikelpoisuuskriteereistä (2 artiklan 4 kohta)

OECD:n kehitysapukomitean määrittelemä julkisen kehitysavun tukikelpoisuuskriteerit ovat edelleen yhteisön rahoittamiin kehitysmaiden maantieteellisiin ohjelmiin ja aihekohtaisiin ohjelmiin kuuluvien toimenpiteiden perussääntö. Maantieteellisten ohjelmien osalta komissio sitoutuu noudattamaan asetusluonnoksen 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittua täytäntöönpanovelvoitetta. Aiemmin ylivoimaisesti suurin osa aihekohtaisten ohjelmien toimenpiteistä on ollut julkisen kehitysavun osalta tukikelpoista, ja komissio vahvistaa sitoumuksensa jatkaa tätä käytäntöä.

Komission lausuma 5 artiklasta

Komissio vahvistaa köyhyyden poistamisen ja vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamisen olevan komission kehitysavun ensisijaisen tavoitteen keskeisiä seikkoja.

Se palauttaa mieliin, että se pääsi vuonna 2002 Euroopan parlamentin kanssa yhteisymmärrykseen kehitysmaille annettavan avun osalta 35 prosentin viiteosuudesta, joka on kohdennettava sosiaaliseen infrastruktuuriin ja sosiaalisiin palveluihin, ja toteaa, että EU:n panosta on pidettävä osana sosiaalialan saamaa yleistä avunantajilta saatavaa tukea ja että tietynlaista joustoa on pidettävä sääntönä.

Sen jälkeen, kun kehityspolitiikkaa alettiin toteuttaa maaohjelmina ja edelleen sitoumuksina, sosiaalisen infrastruktuurin tuen osuus on noussut yli 35 prosenttiin, ja edistymisestä on tiedotettu Euroopan parlamentille. Vaikka tämä erityinen viiteosuus on ylitetty, komissio ilmoittaa kyseiset luvut vuosittain vastaisuudessakin.

Euroopan parlamentin pyynnön johdosta komissio sitoutuu seuraaviin tavoitteisiin ja korostaa samalla, että niihin on pyrittävä avun tuloksellisuutta koskevien periaatteiden mukaisesti, erityisesti seuraavilta osin: kumppanuus avunsaajamaiden kanssa, niiden omavastuullisuus ja eri avunantajilta saatavan avun yhteensovittaminen, sellaisina kuin ne on esitetty kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa, jonka hyväksyivät 20. joulukuuta 2005 neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat, Euroopan parlamentti ja komissio.

Komissio sitoutuu asettamaan etusijalle perusterveydenhoidon ja peruskoulutuksen sekä koko sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kehitysyhteistyövälineen kattamien maaohjelmien suunnittelussa ja täytäntöönpanossa, ja sisällyttämään ohjelmasuunnitteluasiakirjoihin vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan kartoituksen. Kumppanimaiden kanssa käytävässä vuoropuhelussa komissio aikoo myös kannustaa niitä asettamaan sosiaalialan etusijalle omissa kehitysstrategioissaan.

Lisäksi komissio pyrkii varmistamaan, että kehitysyhteistyövälineen alaisille maaohjelmille jaetusta komission tuesta 20 prosenttia kohdistetaan vuoteen 2009 mennessä perus- ja keskiasteen koulutukseen sekä perusterveydenhoitoon näihin aloihin liittyvänä hanke- tai ohjelmakohtaisena tai talousarvioon sisältyvänä tukena, kaikkien maantieteellisten alueiden keskiarvot huomioon ottaen ja pitäen mielessä, että jonkinasteisen joustavuuden on oltava sääntönä, kuten poikkeusavun tapauksessa.

Täyttääkseen näitä tavoitteita koskevan vastuuvelvollisuutensa komissio sitoutuu lopuksi lisäämään valvontaa, arviointia ja raportointia kiinnittäen erityisesti huomiota sosiaalialaan ja vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamisen edistymiseen.

Komission lausuma sokerialasta (17 artikla)

Sokeripöytäkirjan AKT-maita on päätetty auttaa mukautumaan EU:n yhteisen maatalouspolitiikan sokerialan uudistuksesta johtuviin uusiin olosuhteisiin.

Koska sokeripöytäkirjan maiden tilanteessa on suuria eroja, ohjelmalla tuetaan maakohtaisia mukauttamisstrategioita.

Määrärahojen sitominen ja käyttöaikataulu seuraa näiden strategioiden asteittaista toteuttamista ja ottaa huomioon, että tämän siirtymäkauden ohjelman on määrä päättyä vuonna 2013.

Neuvoston ja komission yhteinen lausuma toteuttamistehtävien siirtämisestä (28 artiklan 2 kohta)

Talousarvion toteuttamista koskevien tehtävien osalta komissio on ehdottanut neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 tarkistusta, jonka neuvosto hyväksyy, jotta voitaisiin vahvistaa tarvittavat edellytykset tällaisten talousarvion toteuttamista koskevien tehtävien siirtämiseksi tämän asetuksen 27 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuille elimille.

Komission lausuma komiteoista (35 artikla)

Kokoukset järjestetään ryhmittelemällä annettavat lausunnot ja käytävät keskustelut kunkin maantieteellisen (Latinalainen Amerikka, Aasia, Lähi-itä, Keski-Aasia, Etelä-Afrikka) ja aihekohtaisen (maahanmuutto, valtioista riippumattomat toimijat, ympäristö, ihmisiin investoiminen, elintarviketurva) ohjelman mukaisesti.

Komission lausuma eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen piiriin kuuluvienohjelmien alustavista määrärahoista (38 artiklan 4 kohta)

Komissio sitoutuu aihekohtaisia ohjelmia ohjelmoidessaan ottamaan huomioon komission alkuperäisen maantieteellistä jakoa koskevan ehdotuksen, jossa tehdään ero eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen [ENPI] nojalla tukikelpoisten maiden ja kehitysyhteistyövälineen [DCI] nojalla tukikelpoisten maiden välillä.