Koska kauppakomitean säädöksellä muutetaan Euroopan yhteisön ja Tyynenmeren valtioiden välistä väliaikaista kumppanuussopimusta, on aiheellista julkaista se Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun se on hyväksytty.

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

Säädös, jonka komitean on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Se on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 8, 68 ja 78 artiklan mukaisesti.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

On syytä panna merkille, että Euroopan yhteisön ja Tyynenmeren valtioiden välisellä väliaikaisella kumppanuussopimuksella perustetussa kauppakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettava kanta sopimuksen pöytäkirjan II liitteiden II ja VIII muuttamiseen on jo vahvistettu 11 päivänä marraskuuta 2019 annetulla neuvoston päätöksellä (EU) 2019/2143 (EUVL L 331, 20.12.2019, s. 1). Selkeyden vuoksi kanta esitetään uudelleen (muuttumattomana) tässä aloitteessa.

(d)Poistetaan III osaston 13 artikla ja korvataan se uudella 14 artiklalla, jonka otsikkona on ”Muuntamattomuus”, jotta talouden toimijoilla olisi enemmän joustovaraa niiden todisteiden osalta, jotka on toimitettava tuojamaan tulliviranomaisille, kun alkuperätavaroiden uudelleenlastaus tai tullivarastointi tapahtuu kolmannessa maassa.

Euroopan yhteisön ja Tyynenmeren valtioiden välisen kumppanuussopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, tarkoituksena on a) parantaa Tyynenmeren valtioille mahdollisuutta päästä Euroopan unionin, jäljempänä ’EU’, markkinoille; b) edistää kestävää talouskehitystä ja Tyynenmeren valtioiden asteittaista yhdentymistä maailmantalouteen; c) perustaa yhteiseen etuun perustuvia vapaakauppa-alueita Euroopan unionin ja Tyynenmeren valtioiden välille vapauttamalla kauppaa asteittain sovellettavia WTO:n sääntöjä ja epäsymmetrian periaatetta noudattaen, ottaen huomioon Tyynenmeren valtioiden erityistarpeet ja kapasiteettirajoitukset sitoumusten tason ja ajoituksen osalta; d) luoda soveltuvat riitojenratkaisujärjestelyt; ja e) perustaa asianmukaiset institutionaaliset järjestelyt.

EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 7.7.2020 COM(2020) 295 final LIITE asiakirjaan Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Tyynenmeren valtioiden välisellä väliaikaisella kumppanuussopimuksella perustetussa kauppakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta käsitteen ”alkuperätuotteet” määrittelyä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan II tiettyjen määräysten muuttamiseen



LIITE […] LUONNOS EUROOPAN YHTEISÖN JA TYYNENMEREN VALTIOIDEN VÄLISELLÄ VÄLIAIKAISELLA KUMPPANUUSSOPIMUKSELLA PERUSTETUN

KAUPPAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o … / 2020, annettu … käsitteen ”alkuperätuotteet” määrittelyä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan II tiettyjen määräysten muuttamisesta KAUPPAKOMITEA, joka ottaa huomioon Lontoossa 30 päivänä heinäkuuta 2009 allekirjoitetun Euroopan yhteisön ja Tyynenmeren valtioiden välisen väliaikaisen kumppanuussopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, jossa vahvistetaan talouskumppanuussopimuksen puitteet, ja erityisesti sen 8 artiklan, 68 artiklan 3 kohdan ja 78 artiklan yhdessä sen pöytäkirjassa II olevan 41 artiklan kanssa, sekä katsoo seuraavaa: (1)Papua-Uusi-Guinea ja on soveltanut sopimusta väliaikaisesti 20 päivästä joulukuuta 2009 ja Fidži 28 päivästä heinäkuuta 2012. Sopimusta soveltavat siihen liittymisestään alkaen väliaikaisesti myös Samoan itsenäinen valtio ja Salomonsaaret, jotka liittyivät sopimukseen 31 päivänä joulukuuta 2018 ja 17 päivänä toukokuuta 2020. (2)Sopimuksen 8 artiklan mukaan kauppakomitea tarkistaa käsitteen ”alkuperätuotteet” määrittelyä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan II määräyksiä niiden yksinkertaistamiseksi edelleen. (3) Osapuolet ovat tehneet tällaisen tarkistuksen ja sopineet seuraavista muutoksista pöytäkirjaan II: i) Kumotaan seuraavat määräykset, joita ei enää sovelleta: - 3 artiklan 7 kohta; - 4 a artikla; - Liitteet VIII(a) ja XII. ii) Oikaistaan seuraavat määräykset: - oikaistaan 4 artiklan 8 kohta poistamalla siitä toinen virke, jota ei enää sovelleta;

- (ei koske suomenkielistä toisintoa); iii) lisätään II osastoon uusi 12 artikla ”Kirjanpidollinen erottelu”, jotta talouden toimijat voivat saada kustannussäästöjä käyttäessään tätä menetelmää varastojen hoidossa; iv) kumotaan III osaston 13 artikla ja korvataan se uudella 14 artiklalla, jonka otsikkona on ”Muuntamattomuus”, jotta talouden toimijoilla olisi enemmän joustovaraa niiden todisteiden osalta, jotka on toimitettava tuojamaan tulliviranomaisille, kun alkuperätavaroiden uudelleenlastaus tai tullivarastointi tapahtuu kolmannessa maassa; v) kumotaan 14 artikla ” Näyttelyt” ja 38 artikla ”Vapaa-alueet”, joita ei enää tarvita muuntamattomuutta koskevan määräyksen käyttöönoton jälkeen; vi) muutetaan IV osaston 15 artiklaa, jotta talouden toimijat voivat joustavammin noudattaa alkuperäselvityksiä koskevia vaatimuksia; vii) lisätään uusi 39 artikla, jossa esitetään yhteenveto tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitean tehtävistä ja vastuista, jotka mainitaan pöytäkirjan II eri määräyksissä, ja saatetaan 41 artikla vastaavasti ajan tasalle. (4) Sopimuksen pöytäkirjan II liite II perustuu Maailman tullijärjestön (WCO) harmonoitua tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmää koskevan kansainvälisen yleissopimuksen liitteenä olevaan harmonoidun järjestelmän (HS) vuoden 2007 toisintoon. WCO on sittemmin laatinut uuden, vuoden 2017 HS-nimikkeistön, jota alettiin soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2017. Sopimuksen pöytäkirjan II liite II on aiheellista päivittää, jotta se voidaan yhdenmukaistaa HS-nimikkeistön vuoden 2017 toisinnon kanssa. Samalla alkuperäsäännöt olisi säilytettävä ennallaan, sillä HS-nimikkeistöön tehtyjen muutosten ei ole tarkoitus vaikuttaa tuotteisiin sovellettaviin alkuperäsääntöihin. (5) Sopimus Kroatian tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin allekirjoitettiin 9 päivänä joulukuuta 2011, ja sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2013. Tätä sopimusta sovelletaan alueisiin, joilla sovelletaan Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta siinä määrätyin edellytyksin, sekä sopimuksen allekirjoittaneiden Tyynenmeren valtioiden alueisiin. Sopimuksen pöytäkirjan II liitteen IV tekstiä olisi muutettava siten, että siihen sisällytetään kauppalaskuilmoituksen kroaatinkielinen toisinto: (6) Sopimuksen pöytäkirjan II liitteessä VIII luetellaan Euroopan unionin merentakaiset maat ja alueet, jäljempänä ’MMA’. Eräiden alueiden asema on äskettäin muuttunut: Saint-Barthélemy (FR) sai unioniin assosioituneen MMA:n aseman 1 päivänä tammikuuta 2012 ja Bermuda (UK) 1 päivänä tammikuuta 2014, ja Mayotte (FR) sai unionin syrjäisimmän alueen aseman 1 päivänä tammikuuta 2014. On tarpeen päivittää sopimuksen pöytäkirjan II liitteessä VIII olevan MMA:iden luettelo, jotta se voidaan yhdenmukaistaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kanssa, (7) Samoan ja Salomonsaarten liityttyä sopimukseen ne olisi poistettava pöytäkirjan II liitteessä X olevasta luettelosta ”muut AKT-valtiot”. (8) Koska sopimuksen pöytäkirjaan II ja sen liitteisiin tehdään useita muutoksia, pöytäkirja olisi selkeyden vuoksi korvattava kokonaisuudessaan, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 Artikla Korvataan sopimuksen pöytäkirjan II tämän päätöksen liitteessä olevalla tekstillä. 2 Artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään. Tehty … … Kauppakomitean puolesta

Unionin puolesta Tyynenmeren valtioiden puolesta



LIITE PÖYTÄKIRJA II Käsitteen ”alkuperätuotteet” (”peräisin olevat tuotteet”) määrittelystä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä SISÄLLYS I OSASTO YLEISET MÄÄRÄYKSET Artikla 1. Määritelmät II OSASTO KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTTEET” (”PERÄISIN OLEVAT TUOTTEET”) MÄÄRITTELY Artiklat 2. Yleiset vaatimukset

3. Kumulaatio Euroopan yhteisössä 4. Kumulaatio Tyynenmeren valtioissa 5. Kokonaan tuotetut tuotteet 6. Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet 7. Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet 8. Kelpuuttamisen yksikkö 9. Tarvikkeet, varaosat ja työkalut 10. Sarjat 11. Neutraalit tekijät 12. Kirjanpidollinen erottelu III OSASTO ALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET Artiklat 13. Alueperiaate 14. Muuntamattomuus IV OSASTO ALKUPERÄSELVITYS

Artiklat 15. Yleiset vaatimukset 16. EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely 17. Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset 18. EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen 19. EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella 20. Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset 21. Valtuutettu viejä 22. Alkuperäselvityksen voimassaolo 23. Alkuperäselvityksen esittäminen 24. Tuonti osalähetyksinä 25. Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä 26. Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely 27. Todistusasiakirjat 28. Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen 29. Poikkeavuudet ja muotovirheet 30. Euroina ilmaistut määrät V OSASTO

HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT Artiklat 31. Sopimuksen mukaisten etujen saamiseen liittyvät hallinnolliset ehdot 32. Tulliviranomaisia koskevien tietojen ilmoittaminen 33. Keskinäinen avunanto 34. Alkuperäselvitysten tarkastaminen 35. Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen 36. Riitojen ratkaiseminen 37. Seuraamukset 38. Poikkeukset 39. Tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea VI OSASTO CEUTA JA MELILLA Artikla 40. Erityisedellytykset VII OSASTO

LOPPUMÄÄRÄYKSET Artiklat 41. Alkuperäsääntöjen tarkistaminen ja soveltaminen 42. Liitteet 43. Pöytäkirjan täytäntöönpano LIITTEET PÖYTÄKIRJAN II LIITE I: Alkuhuomautukset liitteessä II olevaan luetteloon PÖYTÄKIRJAN II LIITE II: Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavasta valmistuksesta tai käsittelystä, joka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman PÖYTÄKIRJAN II LIITE II(a): Poikkeukset luetteloon ei-alkuperäaineksiin sovellettavista valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman PÖYTÄKIRJAN II LIITE III: Tavaratodistuslomake PÖYTÄKIRJAN II LIITE IV: Kauppalaskuilmoitus PÖYTÄKIRJAN II LIITE V A: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla on etuuskohtelualkuperäasema PÖYTÄKIRJAN II LIITE V B: Hankkijan ilmoitus tuotteista, joilla ei ole etuuskohtelualkuperäasemaa PÖYTÄKIRJAN II LIITE VI: Tiedotustodistus PÖYTÄKIRJAN II LIITE VII: Poikkeushakemuslomake PÖYTÄKIRJAN II LIITE VIII: Merentakaiset maat ja alueet

PÖYTÄKIRJAN II LIITE IX: Tuotteet, joihin sovelletaan 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja kumulaatiomääräyksiä 1. lokakuuta 2015 jälkeen PÖYTÄKIRJAN II LIITE X: Muut AKT-valtiot PÖYTÄKIRJAN II LIITE XI: Etelä-Afrikasta peräisin olevat tuotteet, jotka eivät kuulu 4 artiklan mukaisen kumulaation soveltamisalaan YHTEINEN JULISTUS Andorran ruhtinaskunnasta YHTEINEN JULISTUS San Marinon tasavallasta



I OSASTO YLEISET MÄÄRÄYKSET 1 Artikla Määritelmät Tätä pöytäkirjaa sovellettaessa tarkoitetaan: a) ”valmistuksella” kaikenlaista valmistusta tai käsittelyä, myös kokoamista tai erityistoimenpiteitä, b) ”aineksella” kaikkia aineosia, raaka-aineita, komponentteja, osia jne., joita käytetään tuotteen valmistuksessa,

c) ”tuotteella” valmista tuotetta, vaikka se olisi tarkoitettu käytettäväksi myöhemmin toisessa valmistustoimessa, d) ”tavaroilla” sekä aineksia että tuotteita, e) ”tullausarvolla” tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VII artiklan soveltamisesta 1994 tehdyn sopimuksen (WTO:n sopimus tullausarvosta) mukaisesti määritettyä arvoa, f) ”vapaasti tehtaalla -hinnalla” sille yhteisössä tai itäisen ja Tyynenmeren valtiossa olevalle valmistajalle, jonka yrityksessä viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, tuotteesta maksettua vapaasti tehtaalla -hintaa, johon sisältyy kaikkien valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo ja josta on vähennetty maksetut sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa valmista tuotetta vietäessä, g) ”ainesten arvolla” valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuontihetkellä tai, jos sitä ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa aineksista Euroopan yhteisössä tai Tyynenmeren valtioissa maksettua hintaa, h) ”alkuperäainesten arvolla” tällaisten ainesten arvoa määriteltynä soveltuvin osin sovelletun g alakohdan mukaisesti, i) ”arvonlisäyksellä” vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty kaikkien sellaisten käytettyjen ainesten tullausarvo, jotka ovat sellaisten 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen muiden valtioiden tai alueiden, joihin voidaan soveltaa kumulaatiota, alkuperätuotteita, tai jos tullausarvoa ei tiedetä eikä voida todeta, ensimmäinen todettavissa oleva aineksista Euroopan yhteisössä tai jossakin Tyynenmeren valtiossa maksettu hinta, j) ”ryhmillä” ja ”nimikkeillä” harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jäljempänä tässä pöytäkirjassa ”harmonoitu järjestelmä” tai ”HS”, muodostavan nimikkeistön ryhmiä ja nelinumeroisia nimikkeitä, k) ilmaisulla ”luokitellaan” tuotteen tai aineksen luokittelua tiettyyn nimikkeeseen, l) ”lähetyksellä” tuotteita, jotka lähetetään samanaikaisesti yhdeltä viejältä yhdelle vastaanottajalle tai kuljetetaan yhdellä kuljetusasiakirjalla taikka, jos tällaista asiakirjaa ei ole, yhdellä kauppalaskulla viejältä vastaanottajalle,

m) ”alueilla” myös aluevesiä, n) ”MMA:lla” merentakaisia maita ja alueita sellaisina kuin ne on liitteessä IX määritelty, o) ”muilla AKT-valtioilla” kaikkia AKT-valtioita Tyynenmeren valtioita lukuun ottamatta.

II OSASTO KÄSITTEEN ”ALKUPERÄTUOTTEET” (”PERÄISIN OLEVAT TUOTTEET”) MÄÄRITTELY 2 artikla Yleiset vaatimukset 1. Väliaikaisessa kumppanuussopimuksessa, jäljempänä ”sopimus”, seuraavia tuotteita pidetään EY-sopimuspuolen alkuperätuotteina: a) tämän pöytäkirjan 5 artiklan mukaiset Euroopan yhteisössä kokonaan tuotetut tuotteet; b) Euroopan yhteisössä tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille aineksille on suoritettu yhteisössä 6 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely; 2. Sopimuksessa seuraavia tuotteita pidetään Tyynenmeren valtion alkuperätuotteina:

a) tämän pöytäkirjan 5 artiklan mukaiset Tyynenmeren valtiossa kokonaan tuotetut tuotteet; b) Tyynenmeren valtiossa tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille aineksille on suoritettu Tyynenmeren valtiossa tämän liitteen 6 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely. 3 artikla Kumulaatio Euroopan yhteisössä 1. Tuotteita pidetään Euroopan yhteisön alkuperätuotteina, jos ne on tuotettu siellä käyttäen Tyynenmeren valtion, muiden AKT-valtioiden tai MMA:iden alkuperäaineksia, edellyttäen että kyseisiä aineksia on Euroopan yhteisössä valmistettu tai käsitelty 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamista. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä. 2. Jos valmistusta tai käsittelyä ei ole Euroopan yhteisössä suoritettu 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enempää, valmista tuotetta pidetään Euroopan yhteisön alkuperätuotteena ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen jonkin muun 1 kohdassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperäainesten arvo. Jos näin ei ole, valmista tuotetta pidetään sen maan tai alueen alkuperätuotteena, jonka Euroopan yhteisössä suoritetussa valmistuksessa käytettyjen alkuperäainesten arvo on korkein. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen maiden tai alueiden alkuperätuotteet, joille ei suoriteta mitään valmistusta tai käsittelyä Euroopan yhteisössä, säilyttävät alkuperänsä, jos ne viedään johonkin näistä maista tai alueista. 4. Tämän pöytäkirjan 2 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovellettaessa Tyynenmeren valtiossa, muissa AKT-valtioissa tai MMA:issa suoritettuja valmistus- tai käsittelytoimia pidetään Euroopan yhteisössä suoritettuina, kun tuotetuille tuotteille myöhemmin suoritetaan valmistusta tai käsittelyä Euroopan yhteisössä. Jos tämän määräyksen mukaisesti alkuperätuotteiden valmistus on tapahtunut kahdessa tai useammassa kyseisistä maista tai alueista, niitä pidetään Euroopan yhteisön alkuperätuotteina ainoastaan, jos kyseisiä tuotteita on Euroopan yhteisössä valmistettu tai käsitelty 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän. 5. Jos valmistusta tai käsittelyä ei ole yhteisössä suoritettu 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enempää, valmista tuotetta pidetään yhteisön alkuperätuotteena ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen jonkin muun 4 kohdassa tarkoitetun maan tai alueen ainesten arvo. Jos näin ei ole, valmista tuotetta pidetään sen maan tai alueen alkuperätuotteena, jonka valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo on korkein. 6. Tässä artiklassa määrättyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) alkuperäaseman saamiseen osallistuvien maiden ja määrämaan välillä on tehty hallinnollista yhteistyötä koskeva sopimus, jolla varmistetaan tämän artiklan moitteeton soveltaminen; b) ainekset ja tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman sovellettaessa samoja alkuperäsääntöjä kuin tässä pöytäkirjassa; c) Euroopan yhteisö antaa Tyynenmeren valtioille Euroopan komission välityksellä tiedot hallinnollista yhteistyötä koskevista sopimuksista muiden tässä artiklassa tarkoitettujen maiden tai alueiden kanssa Euroopan komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä (C-sarja) ja Tyynenmeren valtiot julkaisevat omien menettelyjensä mukaisesti päivämäärän, josta alkaen tämän artiklan mukaista kumulaatiota voidaan soveltaa niiden tässä artiklassa mainittujen valtioiden tai alueiden kanssa, jotka ovat täyttäneet soveltamiseen liittyvät vaatimukset. 4 artikla Kumulaatio Tyynenmeren valtioissa 1. Tuotteita pidetään Tyynenmeren valtion alkuperätuotteina, jos ne on tuotettu siellä käyttäen Euroopan yhteisön, muiden AKT-valtioiden, MMA:iden tai muiden Tyynenmeren valtioiden alkuperäaineksia, edellyttäen että kyseisiä aineksia on kyseisessä Tyynenmeren valtiossa valmistettu tai käsitelty 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamista Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä. 2. Jos valmistusta tai käsittelyä ei ole Tyynenmeren valtiossa suoritettu 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enempää, valmista tuotetta pidetään kyseisen Tyynenmeren valtion alkuperätuotteena ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen, jonkin muun 1 kohdassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperäainesten arvo. Jos näin ei ole, valmista tuotetta pidetään sen maan tai alueen alkuperätuotteena, jonka kyseisessä Tyynenmeren valtiossa suoritetussa valmistuksessa käytettyjen alkuperäainesten arvo on korkein. 3. Edellä tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen maiden tai alueiden alkuperätuotteet, joille ei suoriteta mitään valmistusta tai käsittelyä Tyynenmeren valtiossa, säilyttävät alkuperänsä, jos ne viedään johonkin näistä maista tai alueista. 4. Tämän pöytäkirjan 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa sovellettaessa Euroopan yhteisössä, muissa Tyynenmeren valtioissa, muissa AKT-valtioissa tai MMA:issa suoritettuja valmistus- tai käsittelytoimia pidetään Tyynenmeren valtiossa suoritettuina, kun tuotetuille tuotteille myöhemmin suoritetaan valmistusta tai käsittelyä kyseisessä Tyynenmeren valtiossa. Jos tämän määräyksen mukaisesti alkuperätuotteiden valmistus on tapahtunut kahdessa tai useammassa kyseisistä maista tai alueista, niitä pidetään kyseisen Tyynenmeren valtion alkuperätuotteina ainoastaan, jos kyseisiä tuotteita on valmistettu tai käsitelty 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän. 5. Jos valmistusta tai käsittelyä ei ole Tyynenmeren valtiossa suoritettu 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enempää, valmista tuotetta pidetään kyseisen Tyynenmeren valtion alkuperätuotteena ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen, jonkin muun 4 kohdassa tarkoitetun maan tai alueen ainesten arvo. Jos näin ei ole, valmista tuotetta pidetään sen maan tai alueen alkuperätuotteena, jonka valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo on korkein. 6. Tässä artiklassa määrättyä kumulaatiota sovelletaan ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) alkuperäaseman saamiseen osallistuvien maiden ja määrämaan välillä on tehty hallinnollista yhteistyötä koskeva sopimus, jolla varmistetaan tämän artiklan moitteeton soveltaminen; b) ainekset ja tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman sovellettaessa samoja alkuperäsääntöjä kuin tässä pöytäkirjassa; c) Tyynenmeren valtiot antavat Euroopan yhteisölle Euroopan komission välityksellä tiedot hallinnollista yhteistyötä koskevista sopimuksista muiden tässä artiklassa tarkoitettujen maiden tai alueiden kanssa. Euroopan komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä (C-sarja) ja Tyynenmeren valtiot julkaisevat omien menettelyjensä mukaisesti päivämäärän, josta alkaen tämän artiklan mukaista kumulaatiota voidaan soveltaa niiden tässä artiklassa mainittujen valtioiden tai alueiden kanssa, jotka ovat täyttäneet soveltamiseen liittyvät vaatimukset. 7. Tässä artiklassa määrättyä kumulaatiota ei sovelleta liitteessä IX lueteltuihin tuotteisiin. Siitä huolimatta tämän artiklan kumulaatiota koskevia määräyksiä voidaan soveltaa vasta 1. lokakuuta 2015 jälkeen liitteessä IX lueteltujen tuotteiden osalta ja 1. tammikuuta 2010 jälkeen nimikkeen 1006 riisin osalta, kun kyseisten tuotteiden valmistuksessa käytetyt ainekset ovat peräisin Tyynenmeren valtiosta tai muusta talouskumppanuussopimuksen osapuolena olevasta AKT-valtiosta, taikka valmistus tai käsittely tehdään edellä tarkoitetuissa valtioissa. 8. Tätä artiklaa ei sovelleta liitteessä XI lueteltuihin Etelä-Afrikasta peräisin oleviin tuotteisiin. 5 artikla Kokonaan tuotetut tuotteet 1. Seuraavia tuotteita pidetään Tyynenmeren valtiossa tai yhteisössä kokonaan tuotettuina: a) niiden maaperästä tai merenpohjasta louhitut kivennäistuotteet; b) siellä korjatut hedelmä- ja vihannestuotteet;

c) siellä syntyneet ja kasvatetut elävät eläimet; d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saadut tuotteet; e) i) siellä metsästämällä tai kalastamalla saadut tuotteet; ii) vesiviljelytuotteet, myös meriviljelytuotteet, kun kalat ovat syntyneet ja kasvaneet siellä; f) Euroopan yhteisön tai Tyynenmeren valtion alusten niiden aluevesien ulkopuolelta pyytämät merikalastustuotteet ja muut niiden merestä saamat tuotteet; g) niiden tehdasaluksilla ainoastaan f alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tuotteet; h) siellä kerätyt yksinomaan raaka-aineiden talteenottoon soveltuvat käytetyt tavarat, myös yksinomaan uudelleen pinnoitettaviksi tai jätekäyttöön soveltuvat käytetyt ulkorenkaat; i) siellä tehdyistä valmistustoimista syntynyt jäte ja romu; j) niiden aluevesien ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saadut tuotteet, jos niillä on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia; k) siellä yksinomaan a–j alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tavarat.

2. Edellä 1 kohdan f ja g alakohdassa käytettyjä ilmaisuja ”niiden alukset” ja ”niiden tehdasalukset” sovelletaan ainoastaan aluksiin ja tehdasaluksiin: a) jotka on merkitty tai ilmoitettu Euroopan yhteisön jäsenvaltion tai Tyynenmeren valtion alusrekisteriin; ja b) jotka purjehtivat Euroopan yhteisön jäsenvaltion tai Tyynenmeren valtion lipun alla; ja c) jotka täyttävät jonkin seuraavista vaatimuksista: i) ne ovat vähintään puoliksi Euroopan yhteisön jäsenvaltion tai Tyynenmren valtion kansalaisten omistamia, tai ii) ne ovat sellaisten yritysten omistamia, – joiden kotipaikka tai päätoimipaikka on Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa tai Tyynenmeren valtiossa; ja – jotka ovat vähintään puoliksi Euroopan yhteisön jäsenvaltion tai Tyynenmeren valtion, kyseisen valtion julkisten elinten tai kansalaisten omistamia. 3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa määrätään, Euroopan yhteisö hyväksyy Tyynenmeren valtion pyynnöstä, että kyseisen valtion vuokraamia tai leasing-sopimuksella hankkimia aluksia kohdellaan sen yksinomaisella talousvyöhykkeellä kalastukseen käytettävinä ”niiden aluksina”, jos tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea on hyväksynyt, että vuokra- tai leasing-sopimus, jota on ensin tarjottu Euroopan yhteisölle, antaa asianmukaiset mahdollisuudet kehittää pyynnön esittävän Tyynenmeren valtion kalastusvalmiuksia ja erityisesti että se antaa kyseiselle Tyynenmeren valtiolle merenkulkua koskevan ja kaupallisen hallintovastuun sen käyttöön hankituista aluksista merkittäväksi ajaksi. 4. Useat eri valtiot voivat täyttää 2 kohdassa asetetut ehdot, jos ne ovat Tyynenmeren valtioita. Silloin tuotteiden katsotaan olevan peräisin siitä valtiosta, jonka kansalaiset tai jossa sijaitseva yritys omistaa aluksen tai tehdasaluksen 2 kohdan c alakohdan mukaisesti. Jos alus tai tehdasalus kuuluu sellaisen valtion kansalaisille tai yrityksille, jotka kuuluvat eri talouskumppanuussopimukseen, tuotteiden katsotaan olevan peräisin siitä valtiosta, jonka kansalaisilla tai yrityksillä on suurin osuus 2 kohdan c alakohdan määräysten mukaisesti.

6 artikla Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet 1. Edellä olevaa 2 artiklaa sovellettaessa pidetään tuotteita, jotka eivät ole kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä, jos liitteessä II olevassa luettelossa määrätyt edellytykset täyttyvät. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, pidetään liitteessä II a lueteltuja tuotteita riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä 2 artiklaa sovellettaessa, jos kyseisessä liitteessä olevassa luettelossa määrätyt edellytykset täyttyvät. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa edellytyksissä ilmoitetaan kaikkien tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta valmistus tai käsittely, joka on suoritettava valmistuksessa käytetyille ei-alkuperäaineksille, ja niitä sovelletaan ainoastaan tällaisiin aineksiin. Näin ollen jos tuotetta, joka on saanut alkuperäaseman siten, että se täyttää jommassakummassa luettelossa määrätyt edellytykset, käytetään toisen tuotteen valmistuksessa, siihen ei sovelleta sitä tuotetta koskevia edellytyksiä, jonka valmistuksessa sitä käytetään, eikä sen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjä ei-alkuperäaineksia oteta huomioon. 4. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa määrätään, ei-alkuperäaineksia, joita liitteessä II ja liitteessä II a määrättyjen edellytysten mukaan ei saisi käyttää tietyn tuotteen valmistuksessa, saa kuitenkin käyttää, jos: a) niiden yhteisarvo on enintään 15 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta; b) mitään niistä prosenttimääristä, jotka luettelossa annetaan ei-alkuperäainesten enimmäisarvoksi, ei ylitetä tätä kohtaa sovellettaessa. 5. Edellä olevan 4 kohdan määräyksiä ei sovelleta tuotteisiin, jotka kuuluvat harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmään. 6. a) Osapuolet tunnustavat, että sen jälkeen kun Lomén yleissopimus allekirjoitettiin vuonna 1976, Tyynenmeren valtiot eivät ole voineet kehittää asianmukaista kansallista laivastoa, joka olisi tämän pöytäkirjan II 5 artiklan 2 kohdan aluksia koskevan ehdon mukainen. Osapuolet tunnustavat myös, että Tyynenmeren valtioissa vallitsevat erityisolosuhteet, joiden vuoksi kokonaan tuotetut kalat eivät riitä tyydyttämään maakysyntää, että Tyynenmeren valtioiden kalastuslaivaston kalastuskapasiteetti on vähäinen, että käsittelykyky on fyysisten ja taloudellisten syiden vuoksi heikko, että riski EU:n markkinoiden järkkymiseksi Tyynenmeren valtioiden kalastustuotteiden ylitarjonnan vuoksi on vähäinen, että Tyynenmeren valtiot ovat maantieteellisesti eristäytyneet ja että ne ovat kaukana EU-markkinoista. Osapuolilla on myös yhteinen tavoite edistää Tyynenmeren valtioiden kehitystä ja samalla kannustaa kestävää kalastusalaa ja hyvää kalastusalan hallintoa.

b) Osapuolet tunnustavat, että kalastusala on suunnattoman tärkeää Tyynenmeren valtioiden asukkaille ja että kala, esimerkiksi Länsi- ja Keski-Tyynenmeren tonnikala, on Tyynenmeren valtioiden pitkäaikaisen tulon ja työpaikkojen luomisen kannalta tärkein jaettu luonnonvara. Tyynenmeren valtioiden vesien jaetut kalastusresurssit ovat erilaisten alue- ja pienaluekohtaisten sekä kansallisten hallintojen alaisuudessa, ja niitä koskee myös alueellisesti kestävään tonnikalan kurenuottakalastukseen tähtäävä Vessel Day Scheme (alusvuorokausiohjelma) Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio valvoo näitä toimintoja muun muassa alusten valvontajärjestelmän ja tarkkailijaohjelman avulla. Tämän vuoksi osapuolet sopivat, että sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, ja kun olosuhteet ovat sellaiset, että 5 artiklan 1 kohdan f ja g alakohdassa määriteltyjä kokonaan tuotettuja tuotteita ei voida riittävästi käyttää maakysynnän tyydyttämiseksi, sen jälkeen kun Tyynenmeren valtio on etukäteen ilmoittanut asiasta Euroopan komissiolle, nimikkeiden 1604 ja 1605 jalostettuja kalastustuotteita, jotka on jalostettu tai valmistettu kyseisessä valtiossa maissa sijaitsevissa laitoksissa 03 ryhmän ei-alkuperäaineksista, jotka on purettu kyseisen valtion satamaan, pidetään riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä 2 artiklan soveltamiseksi. Euroopan komissiolle toimitettavassa ilmoituksessa on esitettävä, miten tämän kohdan soveltamisella edistetään kyseisen valtion kalastusalan kehitystä, sekä annettava tarpeelliset tiedot käytettävistä lajeista ja valmistettavista tuotteista samoin kuin kyseessä olevista määristä. c) Viimeistään kolmen vuoden kuluttua ilmoituksesta on laadittava b alakohdan täytäntöönpanoa koskeva kertomus. d) Kertomuksen perusteella Euroopan yhteisö ja ilmoittajana toiminut Tyynenmeren valtio neuvottelevat b alakohdan soveltamisesta ottaen huomioon erityisesti kehitysvaikutukset, varojen tehokkaan suojelun ja kestävän hoidon, ja tarpeen vaatiessa muuttavat soveltamista kyseisellä alueella. e) Edellä olevan b alakohdan soveltaminen ei rajoita EU:ssa voimassa olevia terveys- ja kasvinsuojelutoimia, kalavarojen tehokasta suojelua ja kestävää hoitoa eikä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen vastaisten toimien tukemista. f) Tämän kohdan määräyksiä sovelletaan Tyynenmeren valtiosta tulevaan tuontiin seuraavasta päivästä sen päivän jälkeen, kun Euroopan unionin virallisessa lehdessä on julkaistu ilmoitus, jonka mukaan kyseinen valtio on tehnyt b alakohdan mukaisen ilmoituksen Euroopan komissiolle. 7. Edellä olevan 1–6 kohdan määräyksiä sovelletaan, jollei 7 artiklasta muuta johdu. 7 artikla Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet 1. Seuraavia valmistus- tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 6 artiklan vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista: a) toimenpiteet tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana;

b) kollien jakaminen ja yhdistäminen; c) pesu, puhdistus; pölyn, oksidin, öljyn, maalin tai muun peiteaineen poistaminen; d) tekstiilien silitys tai prässäys; e) yksinkertainen maalaus ja kiillotus; f) viljan ja riisin esikuorinta, hiominen osittain tai kokonaan, kiillotus ja lasitus; g) sokerin värjäys tai sokeripalojen muodostus; kidesokerin hienontaminen osittain tai kokonaan; h) hedelmien, pähkinöiden ja vihannesten kuoriminen ja kivien poisto; i) teroitus, yksinkertainen hiominen tai yksinkertainen leikkaaminen; j) seulonta, lajittelu, luokittelu, ryhmittely, yhteensovitus; (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi); k) yksinkertainen pullotus, tölkitys, pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, kartongille tai levyille kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoimenpiteet;

l) merkkien, nimilappujen, logojen ja muiden vastaavanlaisten tunnusten kiinnittäminen tai painaminen tuotteisiin tai niiden pakkauksiin; m) erilaistenkin tuotteiden yksinkertainen sekoittaminen; sokerin sekoittaminen muiden ainesten kanssa; n) osien yksinkertainen yhdistäminen kokonaiseksi tuotteeksi tai tuotteiden purkaminen osiin; o) kahden tai useamman a–n alakohdassa mainitun toimenpiteen toteuttaminen yhdessä; p) eläinten teurastus. 2. Kaikki tietylle tuotteelle joko Euroopan yhteisössä tai Tyynenmeren valtioissa suoritetut toimenpiteet on otettava kokonaisuutena huomioon määritettäessä, pidetäänkö tälle tuotteelle suoritettua valmistusta tai käsittelyä 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riittämättömänä. 8 artikla Kelpuuttamisen yksikkö 1. Kelpuuttamisen yksikkö tämän pöytäkirjan määräyksiä sovellettaessa on se tuote, jota pidetään perusyksikkönä määritettäessä nimike harmonoidun järjestelmän nimikkeistön mukaan. Tästä seuraa, että:

a) kun tavararyhmästä tai -yhdistelmästä koostuva tuote luokitellaan harmonoidun järjestelmän mukaan yhteen ainoaan nimikkeeseen, tämä kokonaisuus muodostaa kelpuuttamisen yksikön; b) kun lähetys koostuu useasta samanlaisesta tuotteesta, jotka luokitellaan samaan harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen, tämän pöytäkirjan määräyksiä sovelletaan kuhunkin tuotteeseen erikseen. 2. Jos harmonoidun järjestelmän yleisen tulkintasäännön 5 mukaan pakkausta pidetään tuotteeseen kuuluvana luokiteltaessa, sitä on pidettävä tuotteeseen kuuluvana myös alkuperää määritettäessä. 9 artikla Tarvikkeet, varaosat ja työkalut Tarvikkeiden, varaosien ja työkalujen, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa ja jotka kuuluvat tavanomaisena varustuksena tähän laitteistoon, koneeseen, laitteeseen tai ajoneuvoon ja jotka sisältyvät sen hintaan taikka joita ei laskuteta erikseen, katsotaan muodostavan kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa yhden kokonaisuuden. 10 artikla Sarjat Harmonoidun järjestelmän yleisen tulkintasäännön 3 mukaisia sarjoja pidetään alkuperätuotteina, jos kaikki sarjaan kuuluvat tuotteet ovat alkuperätuotteita. Jos sarja koostuu sekä alkuperätuotteista että ei-alkuperätuotteista, sitä on kuitenkin kokonaisuutena pidettävä alkuperätuotteena, jos ei-alkuperätuotteiden arvo on enintään 15 prosenttia sarjan vapaasti tehtaalla -hinnasta. 11 artikla Neutraalit tekijät

Määritettäessä, onko tuote alkuperätuote, ei ole tarpeen todeta seuraavien tuotteen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjen tuotteiden alkuperää: a) energia ja polttoaineet; b) laitokset ja laitteistot; c) koneet ja työkalut; d) tavarat, jotka eivät sisälly ja joiden ei ole tarkoitus sisältyä tuotteen lopulliseen koostumukseen. 12 artikla Kirjanpidollinen erottelu 1. Jos keskenään korvattavissa olevien alkuperä- ja ei-alkuperäainesten erillisvarastointi aiheuttaa huomattavia kustannuksia tai merkittäviä vaikeuksia, tulliviranomaiset voivat asianomaisten kirjallisesta pyynnöstä antaa luvan käyttää niin kutsuttua ”kirjanpidollisen erottelun” menetelmää, jäljempänä ”menetelmä”, kyseisten varastojen hallinnoimiseksi. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua menetelmää sovelletaan myös harmonoidun järjestelmän alanimikkeiden 1701 12, 1701 13, 1701 14 lisättyä maku- tai väriainetta sisältämättömään ja jatkojalostukseen tarkoitettuun alkuperä- ja ei-alkuperäraakasokeriin, joka on fyysisesti yhdistetty tai sekoitettu jossakin Tyynenmeren valtiossa tai Euroopan yhteisössä ennen sen vientiä Euroopan yhteisöön tai Tyynenmeren valtioihin. 3. Menetelmällä on varmistettava, että tuotettujen tuotteiden, joita voidaan pitää Tyynenmeren valtio(ide)n tai unionin alkuperätuotteina, lukumäärä tai paljous on aina sama kuin jos varastot olisivat olleet fyysisesti erillään.

4. Tulliviranomaiset voivat asettaa luvan myöntämiselle asianmukaisina pitämiään ehtoja. 5. Menetelmää on sovellettava ja sen soveltaminen dokumentoitava siinä maassa sovellettavien yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti, jossa tuote oli valmistettu. 6. Menetelmän luvanhaltija voi tapauksen mukaan laatia tai hakea alkuperäselvityksiä tuotemäärälle, jonka voidaan katsoa muodostuvan alkuperätuotteista. Luvanhaltijan on tulliviranomaisten pyynnöstä annettava selvitys siitä, kuinka määriä on hallinnoitu. 7. Tulliviranomaisten on valvottava luvan käyttöä ja ne voivat milloin tahansa peruuttaa sen, jos luvanhaltija käyttää lupaa sääntöjenvastaisesti tai ei täytä jotain muuta tässä pöytäkirjassa vahvistettua edellytystä. 8. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa keskenään korvattavissa olevilla aineksilla tarkoitetaan saman lajin ja saman kauppalaadun aineksia, joiden tekniset ja fyysiset ominaisuudet ovat samat ja joita ei voida erottaa toisistaan niiden alkuperän määrittämiseksi. III OSASTO ALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET 13 artikla Alueperiaate 1. Edellä II osastossa alkuperäaseman saamiselle määrättyjen edellytysten on täytyttävä keskeytyksettä Tyynenmeren valtioissa tai Euroopan yhteisössä, jollei 3 ja 4 artiklassa toisin määrätä.

2. Jos Tyynenmeren valtiosta tai Euroopan yhteisöstä johonkin muuhun maahan viedyt alkuperätuotteet palautetaan, niitä on, jollei 3 ja 4 artiklassa toisin määrätä, pidettävä ei-alkuperätuotteina, jollei tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla voida osoittaa, että a) palautettavat tavarat ovat samoja kuin maasta viedyt tavarat; ja b) niille ei ole suoritettu kyseisessä maassa tai viennin aikana muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

14 artikla Muuntamattomuus 1. Osapuolessa kulutukseen luovutettujen alkuperätuotteiden on oltava samat kuin toisesta osapuolesta viedyt tuotteet, jossa ne ovat saaneet alkuperäasemansa. Niitä ei saa olla muutettu tai jalostettu millään tavalla eikä niille saa olla ennen kulutukseen luovuttamista suoritettu mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä eikä muita toimenpiteitä kuin merkkien, etikettien, sinettien tai mahdollisen asiakirja-aineiston lisääminen tai kiinnittäminen, jolla varmistetaan tuojaosapuolen erityisten sisäisten vaatimusten noudattaminen. 2. Tuotteet tai lähetykset voidaan varastoida muussa kuin osapuolena olevassa valtiossa edellyttäen, että tuotteet tai lähetykset pysyvät tullivalvonnassa kyseisessä valtiossa. 3. Rajoittamatta V osaston määräysten soveltamista viejä voi jakaa lähetykset osalähetyksiksi muussa kuin osapuolena olevassa valtiossa tai tämä voidaan tehdä viejän vastuulla edellyttäen, että lähetykset pysyvät tullivalvonnassa kyseisessä valtiossa. 4. Jos on epäselvää, onko 1–3 kohdassa määrättyjä edellytyksiä noudatettu, tulliviranomaiset voivat pyytää ilmoittajaa antamaan todisteita määräysten noudattamisesta, jollainen voi olla esimerkiksi konossementin kaltainen sopimusperusteinen kuljetusasiakirja tai pakkauksen merkintöihin tai numeroihin perustuva tosiseikoihin perustuva tai konkreettinen todiste taikka jokin muu itse tuotteisiin liittyvä todiste. IV OSASTO

ALKUPERÄSELVITYS 15 artikla Yleiset vaatimukset 1. Tyynenmeren valtioiden alkuperätuotteet saavat Euroopan yhteisöön tuotaessa ja Euroopan yhteisön alkuperätuotteet saavat Tyynenmeren valtioon tuotaessa sopimuksen määräysten mukaiset etuudet, jos niistä esitetään joko: a) liitteessä III olevan mallin mukainen EUR.1-tavaratodistus; tai b) 20 artiklan 1 kohdassa eritellyissä tapauksissa ilmoitus, jäljempänä ”kauppalaskuilmoitus”, jonka viejä antaa kauppalaskussa, lähetysluettelossa tai muussa sellaisessa kaupallisessa asiakirjassa, jossa tuotteiden kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi; kauppalaskuilmoituksen teksti on liitteessä IV. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, tämän pöytäkirjan mukaiset alkuperätuotteet saavat 25 artiklassa eritellyissä tapauksissa sopimuksen mukaiset etuudet ilman, että on tarpeen esittää mitään edellä tarkoitetuista asiakirjoista. 3. Kun asiasta on ilmoitettu tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomiteassa, osapuolen alkuperätuotteet saavat toiseen osapuoleen tuotaessa tämän sopimuksen mukaisen etuuskohtelun edellyttäen, että osapuolten asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti rekisteröitynyt viejä on toimittanut kauppalaskuilmoituksen 21 artiklan mukaisesti. Tällaisessa ilmoituksessa on vahvistettava, että 1 kohdan a ja b alakohdan soveltaminen lakkaa. 4. Tämän osaston määräysten soveltamiseksi viejät pyrkivät käyttämään Tyynenmeren valtioille ja Euroopan yhteisölle yhteistä kieltä. 16 artikla

EUR.1-tavaratodistuksen antamismenettely 1. Viejämaan tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen viejän tai tämän valtuuttaman edustajan viejän vastuulla tekemästä kirjallisesta hakemuksesta. 2. Tätä varten viejä tai tämän valtuuttama edustaja täyttää liitteessä III esitettyjen mallien mukaiset EUR.1-tavaratodistuksen ja hakemuslomakkeen. Nämä lomakkeet täytetään tämän pöytäkirjan määräysten mukaisesti. Jos ne täytetään käsin, ne on täytettävä musteella painokirjaimin. Tuotteiden kuvaus on merkittävä sille varattuun kohtaan jättämättä väliin tyhjiä rivejä. Jos kohtaa ei täytetä kokonaan, kuvauksen viimeisen rivin alle on vedettävä vaakasuora viiva ja täyttämätön tila on suljettava viivalla. 3. EUR.1-tavaratodistusta hakevan viejän on oltava valmis milloin tahansa sen viejämaan tulliviranomaisten pyynnöstä, jossa EUR.1-tavaratodistus annetaan, esittämään kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema sekä tämän pöytäkirjan muiden vaatimusten täyttyminen. 4. Euroopan yhteisön jäsenvaltion tai Tyynenmeren valtion tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, jos kyseisiä tuotteita voidaan pitää Euroopan yhteisön, Tyynenmeren valtion tai jonkin muun 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän pöytäkirjan muut vaatimukset. 5. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteiden alkuperäaseman ja tämän pöytäkirjan muiden vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia. Tavaratodistuksen antavien tulliviranomaisten on valvottava myös, että 2 kohdassa tarkoitetut lomakkeet täytetään asianmukaisesti. Ne tarkastavat erityisesti, että tuotekuvaukselle varattu kohta on täytetty siten, että siihen on mahdotonta tehdä vilpillisiä lisäyksiä. 6. EUR.1-tavaratodistuksen antamispäivä merkitään tavaratodistuksen 11 kohtaan. 7. Tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen, ja se annetaan viejän käyttöön heti, kun vienti on tosiasiallisesti tapahtunut tai varmistunut. 17 artikla Jälkikäteen annetut EUR.1-tavaratodistukset

1. Sen estämättä, mitä 16 artiklan 7 kohdassa määrätään, EUR.1-tavaratodistus voidaan poikkeuksellisesti antaa siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, jos: a) sitä ei ole annettu vientihetkellä erehdysten, tahattomien laiminlyöntien tai erityisolosuhteiden vuoksi; tai b) tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että EUR.1-tavaratodistus on annettu, mutta sitä ei ole tuonnissa hyväksytty teknisistä syistä. 2. Sovellettaessa 1 kohtaa viejän on ilmoitettava hakemuksessaan EUR.1-tavaratodistukseen merkittyjen tuotteiden vientipaikka ja -päivä sekä perusteet pyynnölleen. 3. Tulliviranomaiset voivat antaa EUR.1-tavaratodistuksen jälkikäteen vasta todettuaan viejän hakemuksessa annettujen tietojen olevan vastaavien asiakirjojen mukaisia. 4. Jälkikäteen annettuihin EUR.1-tavaratodistuksiin on tehtävä seuraava englanninkielinen merkintä: ”ISSUED RETROSPECTIVELY” 5. Edellä 4 kohdassa esitetty merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen kohtaan "Huomautuksia". 18 artikla EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen 1. Jos EUR.1-tavaratodistus varastetaan tai se katoaa tai tuhoutuu, viejä voi pyytää todistuksen antaneilta tulliviranomaisilta kaksoiskappaleen, joka laaditaan niiden hallussa olevien vientiasiakirjojen perusteella.

2. Näin annettuun kaksoiskappaleeseen on tehtävä seuraava englanninkielinen merkintä: ”DUPLICATE”. 3. Edellä 2 kohdassa esitetty merkintä tehdään EUR.1-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen kohtaan ”Huomautuksia”. 4. Kaksoiskappale, johon on merkittävä alkuperäisen EUR.1-tavaratodistuksen antopäivämäärä, on voimassa kyseisestä päivästä alkaen. 19 artikla EUR.1-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella Kun alkuperätuotteet asetetaan Tyynenmeren valtiossa tai Euroopan yhteisössä tullitoimipaikan valvontaan, alkuperäinen alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla EUR.1-tavaratodistuksella kaikkien näiden tuotteiden tai niistä osan lähettämiseksi muualle Tyynenmeren valtioihin tai Euroopan yhteisöön. Korvaavan EUR.1-tavaratodistuksen tai -tavaratodistukset antaa se tullitoimipaikka, jonka valvontaan tuotteet asetetaan, ja sen tai ne vahvistaa se tulliviranomainen, jonka valvontaan tuotteet asetetaan. 20 artikla Kauppalaskuilmoituksen laatimisedellytykset 1. Edellä 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kauppalaskuilmoituksen voivat laatia: a) jäljempänä 21 artiklassa tarkoitettu valtuutettu viejä;

b) kuka tahansa viejä yhdestä tai useammasta kollista muodostuvalle, yhteensä enintään 6 000 euron arvosta alkuperätuotteita sisältävälle lähetykselle. 2. Kauppalaskuilmoitus voidaan laatia, jos kyseisiä tuotteita voidaan pitää Tyynenmeren valtion, Euroopan yhteisön tai jonkin muun 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja jos ne täyttävät tämän pöytäkirjan muut vaatimukset. 3. Kauppalaskuilmoituksen laativan viejän on oltava valmis milloin tahansa esittämään viejämaan tulliviranomaisten pyynnöstä kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema ja tämän pöytäkirjan muiden vaatimusten täyttyminen. 4. Viejä laatii kauppalaskuilmoituksen kirjoittamalla koneella, leimaamalla tai painamalla kauppalaskuun, lähetysluetteloon tai muuhun kaupalliseen asiakirjaan tämän pöytäkirjan liitteessä IV olevan tekstin mukaisen ilmoituksen käyttäen yhtä kyseisessä liitteessä annetuista erikielisistä toisinnoista ja viejämaan sisäisen lainsäädännön mukaisesti. Jos ilmoitus kirjoitetaan käsin, se on kirjoitettava musteella painokirjaimin. 5. Kauppalaskuilmoituksissa on oltava viejän käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus. Jäljempänä 21 artiklassa tarkoitettua valtuutettua viejää ei kuitenkaan vaadita allekirjoittamaan tällaisia ilmoituksia, jos hän antaa viejämaan tulliviranomaisille kirjallisen sitoumuksen, että hän ottaa jokaisesta kauppalaskuilmoituksesta, josta hänet voidaan tunnistaa, täyden vastuun, niin kuin hän olisi käsin allekirjoittanut sen. 6. Viejä voi laatia kauppalaskuilmoituksen, kun siinä tarkoitetut tuotteet viedään maasta tai viennin jälkeen, jos se esitetään tuojamaassa viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun siinä tarkoitetut tuotteet on tuotu maahan. 21 artikla Valtuutettu viejä 1. Viejämaan tulliviranomaiset voivat antaa sellaiselle viejälle, joka harjoittaa sopimuksen kaupallista yhteistyötä koskevien määräysten soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden usein tapahtuvaa vientiä, luvan laatia kauppalaskuilmoituksia kyseisten tuotteiden arvosta riippumatta. Tällaista lupaa hakevan viejän on annettava kaikki tulliviranomaisten tarpeellisina pitämät takeet tuotteiden alkuperäaseman ja muiden tässä pöytäkirjassa asetettujen vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. 2. Tulliviranomaiset voivat asettaa valtuutetun viejän aseman myöntämiselle kaikki tarpeellisina pitämänsä edellytykset.

3. Tulliviranomaiset antavat valtuutetulle viejälle tullin lupanumeron, joka merkitään kauppalaskuilmoitukseen. 4. Tulliviranomaiset valvovat valtuutetun viejän luvankäyttöä. 5. Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa peruuttaa luvan. Niiden on tehtävä näin silloin, kun valtuutettu viejä ei enää anna 1 kohdassa tarkoitettuja takeita tai täytä 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä taikka muutoin käyttää lupaa väärin. 22 artikla Alkuperäselvityksen voimassaolo 1. Alkuperäselvitys on voimassa kymmenen kuukautta siitä päivästä, jona se on annettu viejämaassa, ja se on esitettävä mainitun ajan kuluessa tuojamaan tulliviranomaisille. 2. Alkuperäselvitykset, jotka esitetään tuojamaan tulliviranomaisille 1 kohdassa mainitun esittämismääräajan päätyttyä, voidaan hyväksyä etuuskohtelun soveltamista varten, jos nämä asiakirjat ovat jääneet esittämättä ennen määräajan päättymistä poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi. 3. Muissa myöhästymistapauksissa tuojamaan tulliviranomaiset voivat hyväksyä alkuperäselvitykset, jos tuotteet on esitetty niille ennen mainitun määräajan päättymistä. 23 artikla Alkuperäselvityksen esittäminen

Alkuperäselvitys on esitettävä tuojamaan tulliviranomaisille kyseisessä maassa sovellettavien menettelyjen mukaisesti. Kyseiset viranomaiset voivat vaatia alkuperäselvityksen käännöksen, ja ne voivat lisäksi vaatia, että tuontitavarailmoitusta täydennetään tuojan vakuutuksella siitä, että tuotteet täyttävät sopimuksen soveltamiseksi vaadittavat edellytykset. 24 artikla Tuonti osalähetyksinä Jos tuojan pyynnöstä harmonoidun järjestelmän XVI ja XVII jaksoon tai nimikkeisiin 7308 ja 9406 kuuluva harmonoidun järjestelmän yleisessä tulkintasäännössä 2 a tarkoitettu osiin purettu tai kokoamaton tuote tuodaan maahan osalähetyksinä tuojavaltion tulliviranomaisten määräämin edellytyksin, tulliviranomaisille esitetään tällaisesta tuotteesta yksi alkuperäselvitys ensimmäistä osalähetystä tuotaessa. 25 artikla Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä 1. Yksityishenkilöiden yksityishenkilöille pikkulähetyksinä lähettämät tuotteet ja matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvät tuotteet voidaan tuoda maahan alkuperätuotteina ilman, että alkuperäselvityksen esittämistä vaaditaan, jos kyseessä ei ole kaupallinen tuonti ja tuotteiden on ilmoitettu täyttävän tässä pöytäkirjassa määrätyt vaatimukset ja kun ei ole syytä epäillä annetun ilmoituksen todenmukaisuutta. Jos tuotteet lähetetään postitse, tämä ilmoitus voidaan tehdä tulliluetteloon CN22/CN23 tai tähän asiakirjaan liitettävälle erilliselle paperille. 2. Tuontia, joka on satunnaista ja muodostuu ainoastaan vastaanottajien tai matkustajien tai heidän perheidensä henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetuista tuotteista, ei pidetä kaupallisena, jos näiden tuotteiden luonne tai paljous ei viittaa mihinkään kaupalliseen tarkoitukseen. 3. Näiden tuotteiden yhteisarvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 500 euroa pikkulähetysten osalta eikä suurempi kuin 1 200 euroa matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tuotteiden osalta. 26 artikla

Kumulaatiota koskeva tiedotusmenettely 1. Sovellettaessa 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa Tyynenmeren valtioista, Euroopan yhteisöstä, muista AKT-valtioista tai MMA:ista tulevien ainesten tämän pöytäkirjan mukainen alkuperäasema todistetaan EUR.1-tavaratodistuksella tai tämän pöytäkirjan liitteessä V A esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai Euroopan yhteisössä, josta aines tulee. 2. Sovellettaessa 3 artiklan 4 kohtaa ja 4 artiklan 4 kohtaa Tyynenmeren valtioissa, Euroopan yhteisössä, muissa AKT-valtioissa tai MMA:issa suoritettu valmistus tai käsittely todistetaan tämän pöytäkirjan liitteessä V B esitetyn mallin mukaisella hankkijan ilmoituksella, jonka viejä antaa siinä valtiossa tai Euroopan yhteisössä, josta aines tulee. 3. Hankkijan on annettava erillinen hankkijan ilmoitus jokaisen tavaralähetyksen osalta lähetystä koskevassa kauppalaskussa tai tämän laskun liitteessä taikka lähetysluettelossa tai muussa lähetystä koskevassa kaupallisessa asiakirjassa, jossa ainesten kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi. 4. Hankkijan ilmoitus voidaan laatia valmiille lomakkeelle. 5. Hankkijan ilmoituksissa on oltava hankkijan käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus. Kun kauppalasku ja hankkijan ilmoitus laaditaan tietokoneella, hankkijan ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse välttämättä allekirjoittaa käsin, jos hankkijayrityksessä asiasta vastaava työntekijä voidaan tunnistaa tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla siinä valtiossa, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu. Mainitut tulliviranomaiset voivat vahvistaa tämän kohdan soveltamisen edellytykset. 6. Hankkijan ilmoitus on esitettävä sen tuotteet vievän valtion toimivaltaisille tulliviranomaisille, jota on pyydetty antamaan EUR.1-tavaratodistus. 7. Hankkijan, joka laatii ilmoituksen, on oltava valmis esittämään milloin tahansa sen maan tulliviranomaisten pyynnöstä, jossa ilmoitus laaditaan, kaikki asianmukaiset asiakirjat, joilla todistetaan ilmoituksessa annetut tiedot oikeiksi. 8. Cotonoun sopimuksen pöytäkirjassa nro 1 olevan 26 artiklan mukaisesti ennen tämän pöytäkirjan voimaantulopäivää laaditut hankkijan ilmoitukset ja annetut tiedotustodistukset jäävät voimaan. 27 artikla Todistusasiakirjat

Edellä 16 artiklan 3 kohdassa ja 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat, joita käytetään todisteena siitä, että EUR.1-tavaratodistuksessa tai kauppalaskuilmoituksessa tarkoitettuja tuotteita voidaan pitää Tyynenmeren valtion, Euroopan yhteisön tai jonkin muun 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun maan tai alueen alkuperätuotteina ja että ne täyttävät tämän pöytäkirjan muut vaatimukset, voivat olla muun muassa seuraavia: a) esimerkiksi viejän tai hankkijan tileihin tai sisäiseen kirjanpitoon sisältyvät välittömät todisteet toimista, jotka tämä on suorittanut tavaroiden tuottamiseksi; b) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu Tyynenmeren valtiossa, Euroopan yhteisössä tai jossakin muussa 3 ja 4 artiklassa tarkoitetussa maassa tai alueella, jossa näitä asiakirjoja käytetään kansallisen lainsäädännön mukaisesti; c) asiakirjat, joilla osoitetaan ainesten valmistus tai käsittely Tyynenmeren valtiossa, Euroopan yhteisössä tai jossakin muussa 3 ja 4 artiklassa tarkoitetussa maassa tai alueella ja jotka on annettu tai laadittu Tyynenmeren valtiossa, Euroopan yhteisössä tai jossakin muussa 3 ja 4 artiklassa tarkoitetussa maassa tai alueella, jossa näitä asiakirjoja käytetään kansallisen lainsäädännön mukaisesti; d) EUR.1-tavaratodistukset tai kauppalaskuilmoitukset, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu Tyynenmeren valtiossa, Euroopan yhteisössä tai jossakin muussa 3, 4 ja 4 artiklassa tarkoitetussa maassa tai alueella tämän pöytäkirjan mukaisesti. 28 artikla Alkuperäselvitysten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen 1. Viejän, joka hakee EUR.1-tavaratodistusta, on säilytettävä 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta. 2. Viejän, joka laatii kauppalaskuilmoituksen, on säilytettävä kyseisen kauppalaskuilmoituksen jäljennös ja 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta. 3. Hankkijan, joka laatii hankkijan ilmoituksen, on säilytettävä ilmoituksen jäljennös ja kauppalaskun, lähetysluettelon tai muun kaupallisen asiakirjan, jonka liitteenä ilmoitus on, jäljennökset sekä 26 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta.

4. Viejämaan tulliviranomaisten, jotka antavat EUR.1-tavaratodistuksen, on säilytettävä 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuslomake vähintään kolme vuotta. 5. Tuojamaan tulliviranomaisten on säilytettävä niille esitetyt EUR.1-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset vähintään kolme vuotta. 29 artikla Poikkeavuudet ja muotovirheet 1. Pienet poikkeavuudet alkuperäselvityksen merkintöjen ja tuotteiden tuontimuodollisuuksien täyttämiseksi tullitoimipaikassa esitettyjen asiakirjojen merkintöjen välillä eivät sinänsä tee alkuperäselvityksestä mitätöntä, jos asianmukaisesti osoitetaan, että se vastaa tulliviranomaisille esitettyjä tuotteita. 2. Alkuperäselvityksessä olevat selvät muotovirheet kuten lyöntivirheet eivät saa johtaa kyseisen asiakirjan hylkäämiseen, elleivät nämä virheet ole sellaisia, että ne antavat aihetta epäillä asiakirjassa annettujen tietojen oikeellisuutta. 30 artikla Euroina ilmaistut määrät 1. Tämän liitteen 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan määräysten soveltamiseksi tapauksissa, joissa tuotteet laskutetaan muuna valuuttana kuin euroina, Tyynenmeren valtiot, Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ja muut 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut maat ja alueet vahvistavat euroina ilmaistuja määriä vastaavat määrät vuosittain omana kansallisena valuuttanaan. 2. Lähetykseen sovelletaan 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 25 artiklan 3 kohdan määräyksiä sen valuutan perusteella, jona kauppalasku on laadittu, asianomaisen maan vahvistaman määrän mukaisesti. 3. Kansallisena valuuttana käytettävät määrät ovat euroina ilmaistujen määrien vasta-arvot kyseisenä valuuttana lokakuun ensimmäisen työpäivän euron kurssin mukaisesti. Määrät ilmoitetaan Euroopan komissiolle 15 päivään lokakuuta mennessä, ja niitä sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä. Euroopan komissio ilmoittaa kaikille asianomaisille maille kyseisistä määristä.

4. Maa voi pyöristää ylöspäin tai alaspäin määrää, joka saadaan muunnettaessa euroina ilmaistu määrä sen kansalliseksi valuutaksi. Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa muuntamisen tuloksena saadusta määrästä enintään viisi prosenttia. Maa voi pitää euroina ilmaistun määrän kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos kyseisen määrän muuntaminen 3 kohdassa määrättynä vuotuisen tarkistuksen ajankohtana ilman mahdollista pyöristystä korottaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuin 15 prosenttia. Kansallisena valuuttana ilmaistu vasta-arvo voidaan pitää samana, jos kyseinen vasta-arvo alenisi muuntamisen tuloksena. 5. Tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea tarkastelee Euroopan yhteisön tai Tyynenmeren valtion pyynnöstä euroina ilmaistuja määriä. Tätä tarkastelua tehdessään tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea harkitsee, onko aiheellista säilyttää näiden arvorajojen reaalivaikutus entisellään. Tätä tarkoitusta varten se voi päättää euroina ilmaistujen määrien muuttamisesta. V OSASTO HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT 31 artikla Sopimuksen mukaisten etujen saamiseen liittyvät tuotteisiin sovellettavat hallinnolliset ehdot 1. Tuotteisiin, jotka ovat tämän pöytäkirjan mukaisesti Tyynenmeren valtioiden tai Euroopan yhteisön alkuperätuotteita, sovelletaan tullille tehtävän tuonti-ilmoituksen hetkellä sopimuksen mukaisia etuuksia vain sillä edellytyksellä, että tuotteet vietiin sinä päivänä tai sen päivän jälkeen, kun viejämaa ryhtyi noudattamaan 2 kohdassa olevia määräyksiä. 2. Sopimuspuolet sitoutuvat ottamaan käyttöön: a) tarpeelliset kansalliset ja alueelliset järjestelyt tässä pöytäkirjassa vahvistettujen sääntöjen ja menettelyjen täytäntöönpanoa ja soveltamista varten, myös tarvittaessa välttämättömät järjestelyt 3 ja 4 artiklan soveltamista varten; b) tuotteiden alkuperän ja tässä pöytäkirjassa määrättyjen muiden ehtojen noudattamisen asianmukaista hallintoa ja valvontaa varten tarvittavat hallinnolliset rakenteet ja järjestelmät. Ne antavat 32 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset.

32 artikla Tulliviranomaisia koskevan tiedon ilmoittaminen 1. Tyynenmeren valtiot ja Euroopan yhteisön jäsenvaltiot toimittavat toisilleen Euroopan yhteisöjen komission välityksellä niiden tulliviranomaisten osoitteet, jotka vastaavat EUR.1-tavaratodistusten ja kauppalaskuilmoitusten tai hankkijan ilmoitusten antamisesta ja tarkastamisesta, sekä tullitoimipaikkojensa näiden todistusten antamiseen käyttämien leimasinten leimanäytteet. EUR.1-tavaratodistukset ja kauppalaskuilmoitukset tai hankkijan ilmoitukset hyväksytään etuuskohtelun soveltamista varten siitä päivästä, jona Euroopan yhteisöjen komissio saa kyseiset tiedot. 2. Tyynenmeren valtiot ja Euroopan yhteisön jäsenvaltiot toimittavat toisilleen viipymättä tiedon 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen muutoksista. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut viranomaiset toimivat kyseisen valtion alaisuudessa. Valvonnasta ja tarkastuksista vastaavat viranomaiset kuuluvat kyseisen valtion viranomaisiin. 33 artikla Keskinäinen avunanto 1. Sen varmistamiseksi, että tätä pöytäkirjaa sovelletaan oikein, Euroopan yhteisö, Tyynenmeren valtiot ja 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut muut valtiot avustavat toisiaan toimivaltaisten tullihallintojen välityksellä tarkastaessaan EUR.1-tavaratodistusten, kauppalaskuilmoitusten tai hankkijan ilmoitusten aitoutta sekä kyseisissä asiakirjoissa annettujen tietojen oikeellisuutta. Tyynenmeren valtiot sitoutuvat myös: a) tukemaan Euroopan yhteisöä ja toisiaan kaikin tarpeellisin tavoin, jos ne vastaanottavat pyynnön, joka koskee pöytäkirjan asianmukaisen hallinnon seurantaa ja valvontaa kyseisessä maassa, myös paikalla tehtävin tarkastuksin;

b) tarkastamaan 34 artiklan vaatimusten mukaisesti tuotteiden alkuperäaseman ja tämän pöytäkirjan muiden vaatimusten täyttymisen. 2. Viranomaiset, joilta apua pyydetään, toimittavat tarvittavat tiedot niistä olosuhteista, joissa tuote on valmistettu, ja ilmoittavat erityisesti, millä edellytyksillä alkuperäsääntöjä on noudatettu Tyynenmeren valtioissa, Euroopan yhteisössä sekä 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuissa muissa valtioissa. 34 artikla Alkuperäselvitysten tarkastaminen 1. Alkuperäselvityksen jälkitarkastus suoritetaan riskin arvioinnin perusteella ja pistokokein tai aina kun tuojamaan tulliviranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä tällaisten asiakirjojen aitoutta, asianomaisten tuotteiden alkuperäasemaa tai muiden tässä pöytäkirjassa määrättyjen vaatimusten täyttymistä. 2. Sovellettaessa 1 kohdan määräyksiä tuojamaan tulliviranomaiset palauttavat viejämaan tulliviranomaisille EUR.1-tavaratodistuksen ja kauppalaskun, jos se on esitetty, kauppalaskuilmoituksen tai näiden asiakirjojen jäljennöksen ja esittävät tarvittaessa syyt jälkitarkastuspyyntöön. Jälkitarkastuspyynnön tueksi toimitetaan kaikki asiakirjat ja saadut tiedot, joiden perusteella alkuperäselvityksessä olevia tietoja voidaan epäillä virheellisiksi. 3. Tarkastuksen suorittavat viejämaan tulliviranomaiset. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeelliseksi katsomiaan tarkastuksia. 4. Jos tuojamaan tulliviranomaiset päättävät lykätä etuuskohtelun myöntämistä kyseisille tuotteille siihen asti, kun tarkastuksen tulokset on saatu, niiden on luovutettava tuotteet tuojalle, jos tarpeellisiksi katsotut varmuustoimenpiteet toteutetaan. 5. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille mahdollisimman pian. Näistä tuloksista on käytävä selvästi ilmi, ovatko asiakirjat aitoja ja voidaanko kyseisiä tuotteita pitää Tyynenmeren valtion, Euroopan yhteisön tai jonkin muun 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun maan alkuperätuotteina ja täyttävätkö ne tämän pöytäkirjan muut vaatimukset. 6. Jos perustellun epäilyn tapauksessa vastausta ei ole saatu kymmenen kuukauden kuluessa tarkastuspyynnön päivämäärästä tai saadussa vastauksessa ei ole riittävästi tietoja sen ratkaisemiseksi, ovatko kyseiset asiakirjat aitoja tai mikä on tuotteiden tosiasiallinen alkuperä, tarkastusta pyytäneet tulliviranomaiset epäävät etuuskohtelun, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa.

7. Jos tarkastusmenettely tai muut käytettävissä olevat tiedot näyttävät osoittavan, että tämän pöytäkirjan määräyksiä rikotaan, viejämaa suorittaa omasta aloitteestaan tai tuojamaan pyynnöstä tarvittavat tutkimukset tai toteuttaa toimenpiteet tällaisten tutkimusten suorittamiseksi asianmukaista kiireellisyyttä noudattaen, jotta tällaiset rikkomukset voidaan todeta ja estää; tätä tarkoitusta varten asianomainen viejämaa voi pyytää tuojamaata osallistumaan näihin tarkastuksiin. 35 artikla Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen 1. Hankkijan ilmoitusten tarkastus suoritetaan riskin arvioinnin perusteella ja pistokokein tai aina kun sen maan tulliviranomaisilla, jossa nämä ilmoitukset on otettu huomioon EUR.1-tavaratodistusta annettaessa tai kauppalaskuilmoitusta laadittaessa, on perusteltua aihetta epäillä asiakirjan aitoutta tai siinä annettujen tietojen oikeellisuutta. 2. Tulliviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää sen valtion tulliviranomaisia, jossa ilmoitus on laadittu, antamaan tämän pöytäkirjan liitteessä VI esitetyn mallin mukaisen tiedotustodistuksen. Vaihtoehtoisesti todentamisviranomaiset, joille hankkijan ilmoitus esitetään, voivat pyytää viejää esittämään sen valtion tulliviranomaisten antaman tiedotustodistuksen, jossa ilmoitus on laadittu. Tiedotustodistuksen antaneen tullitoimipaikan on säilytettävä todistuksen jäljennös vähintään kolme vuotta. 3. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille niin pian kuin mahdollista. Tuloksista on käytävä selvästi ilmi, ovatko hankkijan ilmoituksessa olevat tiedot oikeat, ja niiden perusteella tulliviranomaisten on voitava määritellä, voidaanko, ja missä määrin, kyseinen hankkijan ilmoitus ottaa huomioon EUR.1-tavaratodistusta annettaessa tai kauppalaskuilmoitusta laadittaessa. 4. Tarkastuksen suorittavat sen maan tulliviranomaiset, jossa hankkijan ilmoitus on laadittu. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa tai tarkastaa hankkijan tilejä tai tehdä muita tarkastuksia, jotka ne katsovat tarpeellisiksi hankkijan ilmoituksen oikeellisuuden tarkastamiseksi. 5. Virheellisen hankkijan ilmoituksen perusteella annettuja tai laadittuja EUR.1-tavaratodistuksia tai kauppalaskuilmoituksia pidetään mitättöminä. 36 artikla

Riitojen ratkaiseminen Jos 34 ja 35 artiklassa määrätyistä tarkastusmenettelyistä syntyy riita, jota tarkastusta pyytävät ja sen suorittamisesta vastuussa olevat tulliviranomaiset eivät pysty keskenään sopimaan, tai jos syntyy kysymys tämän pöytäkirjan tulkinnasta, asia saatetaan tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitean ratkaistavaksi. Tuojan ja tuojamaan tulliviranomaisten väliset riidat ratkaistaan aina kyseisen maan lainsäädännön mukaisesti. 37 artikla Seuraamukset Seuraamuksia määrätään jokaiselle, joka laatii tai laadituttaa vääriä tietoja sisältävän asiakirjan saadakseen tuotteille etuuskohtelun. 38 artikla Poikkeukset 1. Tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea, jäljempänä tässä artiklassa ”komitea”, voi hyväksyä poikkeuksia tästä pöytäkirjasta, jos se on Tyynenmeren valtioissa tapahtuvan olemassa olevien elinkeinojen kehittämisen tai uusien elinkeinojen syntymisen vuoksi perusteltua. Asianomainen Tyynenmeren valtio tai asianomaiset Tyynenmeren valtiot ilmoittavat Euroopan yhteisölle poikkeuspyynnöstään ja perustelevat sen 2 kohdan mukaisesti joko ennen kuin tai samaan aikaan kuin ne esittävät asian komitealle. Euroopan yhteisö myöntyy kaikkiin niihin Tyynenmeren valtioiden pyyntöihin, jotka ovat tämän artiklan mukaisesti asianmukaisesti perusteltuja ja joista ei voi aiheutua vakavaa haittaa Euroopan yhteisön vakiintuneelle tuotannonalalle.

2. Komitean suorittaman poikkeuspyyntöjen tutkimisen helpottamiseksi poikkeusta pyytävä Tyynenmeren valtio tai Tyynenmeren valtiot esittävät pyyntönsä tueksi tämän pöytäkirjan liitteessä VII esitetyn mallin mukaisella lomakkeella mahdollisimman täydelliset tiedot erityisesti seuraavista seikoista: – valmiin tuotteen kuvaus, – kolmansien maiden alkuperäainesten luonne ja paljous, – Tyynenmeren valtioista tai 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista maista tai alueilta peräisin olevien alkuperäainesten tai siellä käsiteltyjen ainesten luonne ja paljous, – valmistusmenetelmät, – arvonlisäys, – asianomaisen yrityksen henkilöstön määrä, – Euroopan yhteisöön suuntautuvan viennin ennakolta arvioitu määrä; – muut mahdolliset raaka-ainelähteet, – pyydetyn määräajan perusteet ottaen huomioon pyrkimykset uusien hankintalähteiden löytämiseksi,

– muut huomiot. Samoja sääntöjä sovelletaan pidennystä koskeviin pyyntöihin. Komitea voi muuttaa lomaketta. 3. Pyyntöjä tutkittaessa otetaan huomioon erityisesti: a) asianomaisten Tyynenmeren valtioiden kehitystaso tai maantieteellinen sijainti; b) tapaukset, joissa voimassa olevien alkuperäsääntöjen soveltaminen vaikuttaisi merkittävästi Tyynenmeren valtion olemassa olevan tuotannonalan kykyyn jatkaa vientiä Euroopan yhteisöön, ja erityisesti tapaukset, joissa tämä voisi johtaa kyseisen tuotannonalan loppumiseen; c) erityistapaukset, joissa voidaan selkeästi osoittaa, että alkuperäsäännöt voisivat estää merkittäviä sijoituksia tuotannonalaan ja joissa sijoitusohjelman toteuttamista edistävä poikkeus mahdollistaisi näiden sääntöjen vaiheittaisen noudattamisen. 4. Kaikissa tapauksissa on tutkittava, voidaanko ongelma ratkaista alkuperäkumulaatiota koskevien sääntöjen avulla. 5. Tämän lisäksi, tutkinta suoritetaan myönteisessä hengessä ottaen huomioon erityisesti: a) tehtävän päätöksen taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset, erityisesti vaikutus työllisyyteen;

b) tarve soveltaa poikkeusta määräaikana, kun otetaan huomioon asianomaisen Tyynenmeren valtion erityistilanne ja ongelmat. 6. Pyyntöjä tutkittaessa otetaan tapauskohtaisesti erityisesti huomioon mahdollisuus antaa alkuperäasema tuotteille, jotka sisältävät naapureina olevien kehitysmaiden, vähiten kehittyneiden maiden taikka sellaisten kehitysmaiden alkuperäaineksia, joiden kanssa yhdellä tai useammalla Tyynenmeren valtiolla on erityissuhteet, jos tyydyttävän hallinnollisen yhteistyön aloittaminen on mahdollista. 7. Poikkeus myönnetään, jos asianomaisessa Tyynenmeren valtiossa käytettyjen ei-alkuperätuotteiden arvonlisäys on vähintään 45 prosenttia valmiin tuotteen arvosta edellyttäen, että poikkeus ei aiheuta vakavaa haittaa Euroopan yhteisön tai sen yhden tai useamman jäsenvaltion jollekin talouselämän alalle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1–6 kohdan soveltamista. 8. Komitea toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että päätös tehdään mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa 75 työpäivän kuluessa siitä, kun komitean EY-puheenjohtaja on ottanut pyynnön vastaan. Jos Euroopan yhteisö ei ilmoita Tyynenmeren valtioille pyyntöä koskevaa kantaansa tämän määräajan kuluessa, pyyntö katsotaan hyväksytyksi. 9. a) Poikkeukset ovat voimassa komitean vahvistaman määräajan, yleensä viisi vuotta. b) Poikkeuspäätöksessä voidaan määrätä mahdollisuudesta uusia poikkeus ilman, että komitean on tarpeen tehdä uusi päätös, jos asianomaiset Tyynenmeren valtiot esittävät kolme kuukautta ennen kulloisenkin määräajan päättymistä todisteet siitä, että ne eivät edelleenkään voi noudattaa niitä tämän pöytäkirjan määräyksiä, joista poikkeus on myönnetty. Jos pidennystä vastustetaan, komitea tutkii vastustuksen mahdollisimman nopeasti ja päättää, pidennetäänkö poikkeusta vai ei. Komitea toimii 8 kohdan määräysten mukaisesti. Poikkeuksen soveltamisen keskeytymisen välttämiseksi toteutetaan kaikki tarvittavat toimenpiteet. c) Komitea voi a ja b alakohdassa tarkoitettuina määräaikoina tarkastella uudelleen poikkeuksen soveltamisedellytyksiä, jos ilmenee, että poikkeuksen myöntämisperusteissa on tapahtunut merkittävä muutos. Tarkastelun päätyttyä mainittu komitea voi muuttaa päätöstään poikkeuksen soveltamisalan tai minkä tahansa muun aiemmin määrätyn edellytyksen osalta. 39 artikla Tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea 1. Tämän pöytäkirjan tosiasiallisesta täytäntöönpanosta ja toiminnasta vastaa sopimuksen 68 artiklan mukaisesti perustettu tulliyhteistyön ja alkuperäsääntöjen erityiskomitea, jäljempänä ’komitea’.

2. Tämän pöytäkirja soveltamiseksi komitealla on muun muassa seuraavat tehtävät: a) tästä pöytäkirjasta poikkeamista koskevien päätösten tekeminen 38 artiklassa määrätyin edellytyksin; b) asianmukaisten suositusten tarkastelu ja antaminen tarvittaessa sekakomitealle seuraavista: i) tämän pöytäkirjan täytäntöönpano ja toiminta; ja ii) osapuolen ehdottamat muutokset tämän pöytäkirjan määräyksiin; Tätä varten komitea ottaa huomioon Tyynenmeren valtioiden kehitystarpeet. c) mahdollisten riitojen ratkaiseminen 36 artiklan mukaisesti; ja d) kaikkien muiden tähän pöytäkirjaan liittyvien seikkojen tarkastelu osapuolten edustajien sopimuksesta. 3. Komitea kokoontuu minä tahansa osapuolten sopimana ajankohtana. 4. Komitea koostuu Euroopan unionin ja Tyynenmeren valtioiden tulliasioista vastaavista virkamiehistä. Komitea voi tarvittaessa käyttää asianmukaista asiantuntija-apua.

VI OSASTO CEUTA JA MELILLA 40 Artikla Erityisedellytykset

1. Tässä pöytäkirjassa käytettyyn ilmaisuun ”Euroopan yhteisö” ei sisälly Ceuta eikä Melilla. Ilmaisuun ”Euroopan yhteisön alkuperätuotteet” eivät sisälly Ceutan eikä Melillan alkuperätuotteet. 2. Tätä pöytäkirjaa sovelletaan soveltuvin osin määritettäessä, voidaanko tuotteita pitää Tyynenmeren valtion alkuperätuotteina tuotaessa niitä Ceutaan ja Melillaan. 3. Jos Ceutassa, Melillassa tai Euroopan yhteisössä kokonaan tuotettuja tuotteita valmistetaan tai käsitellään Tyynenmeren valtioissa, niitä pidetään Tyynenmeren valtioissa kokonaan tuotettuina. 4. Ceutassa, Melillassa tai Euroopan yhteisössä tapahtunut valmistus tai käsittely katsotaan Tyynenmeren valtioissa tapahtuneeksi, jos aineksia valmistetaan tai käsitellään edelleen Tyynenmeren valtioissa. 5. Edellä olevaa 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa tämän pöytäkirjan 7 artiklassa lueteltuja riittämättömiä valmistus- tai käsittelytoimia ei pidetä valmistuksena tai käsittelynä. 6. Ceutaa ja Melillaa pidetään yhtenä alueena.

VII OSASTO LOPPUMÄÄRÄYKSET 41 artikla Alkuperäsääntöjen tarkistaminen ja soveltaminen 1. Kauppakomitea voi päättää muuttaa tämän pöytäkirjan määräyksiä.

2. Sen estämättä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa määrätään, tätä pöytäkirjaa ja sen liitteitä tarkastellaan uudelleen joka viides (5) vuosi sen voimaantulon jälkeen tarvittavien muutosten tai mukautusten tekemiseksi. Uudelleentarkastelun yhteydessä osapuolet ottavat huomioon Tyynenmeren valtioiden kehitystarpeet, kuten teknologian, tuotantoprosessien ja kaikkien muiden tekijöiden kehittämisen. 3. Tehdyt päätökset pannaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön. 42 artikla Liitteet Tämän pöytäkirjan liitteet ovat erottamaton osa pöytäkirjaa. 43 artikla Pöytäkirjan täytäntöönpano Euroopan yhteisö ja Tyynenmeren valtiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet tämän pöytäkirjan täytäntöön panemiseksi.



Pöytäkirjan II LIITE I Alkuhuomautukset liitteessä II olevaan luetteloon Huomautus 1:

Luettelossa asetetaan edellytykset, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niitä voitaisiin pitää pöytäkirjan 6 artiklan mukaisesti riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä. Huomautus 2: 1. Luettelon kahdessa ensimmäisessä sarakkeessa kuvataan valmis tuote. Ensimmäisessä sarakkeessa on harmonoidussa järjestelmässä käytetty nimikkeen tai ryhmän numero ja toisessa sarakkeessa harmonoidussa järjestelmässä tästä nimikkeestä tai ryhmästä käytetty tavaran kuvaus. Jokaisen kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnän osalta on sääntö 3 tai 4 sarakkeessa. Jos ensimmäisen sarakkeen numeron edellä on maininta ”ex”, tämä tarkoittaa, että 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan ainoastaan 2 sarakkeessa mainittuun nimikkeen osaan. 2. Kun sarakkeessa 1 on koottu yhteen useita nimikkeitä tai mainittu ryhmän numero ja sarakkeessa 2 on tämän vuoksi yleisluonteinen tavaran kuvaus, vastaavaa 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan kaikkiin niihin tuotteisiin, jotka harmonoidussa järjestelmässä luokitellaan kyseisen ryhmän nimikkeisiin tai johonkin nimikkeistä, jotka on koottu sarakkeeseen 1. 3. Kun tässä luettelossa on eri sääntöjä, joita sovelletaan samaan nimikkeeseen kuuluviin eri tuotteisiin, jokaisessa luetelmakohdassa on sen nimikkeen osan kuvaus, jota viereinen 3 tai 4 sarakkeen sääntö koskee. 4. Kun kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnälle on sääntö sekä 3 että 4 sarakkeessa, viejä voi valintansa mukaan soveltaa joko 3 tai 4 sarakkeessa olevaa sääntöä. Jos 4 sarakkeessa ei ole alkuperäsääntöä, on sovellettava 3 sarakkeen sääntöä.



Huomautus 3: 1. Tämän pöytäkirjan 6 artiklan määräyksiä alkuperäaseman saaneista, muiden tuotteiden valmistuksessa käytettävistä tuotteista sovelletaan riippumatta siitä, onko tämä asema saatu siinä tehtaassa, jossa nämä tuotteet käytetään vai jossakin muussa Euroopan yhteisön tai Tyynenmeren valtioiden tehtaassa. Esimerkki: Nimikkeen 8407 moottori, jota koskevassa säännössä määrätään, että mahdollisesti käytettävien ei-alkuperäainesten arvo saa olla enintään 40 prosenttia vapaasti tehtaalla -hinnasta, on valmistettu nimikkeen ex 7224 muusta takomalla esimuokatusta seosteräksestä.

Jos tämä esimuokattu teräs on taottu Euroopan yhteisössä ei-alkuperätuotetta olevasta valanteesta, se on jo saanut alkuperäaseman luettelossa vahvistetun nimikkeen ex 7224 tuotteita koskevan säännön nojalla. Esimuokattua terästä voidaan pitää moottorin arvoa laskettaessa alkuperätuotteena riippumatta siitä, onko esimuokattu teräs tuotettu samassa tehtaassa tai jossakin muussa Euroopan yhteisön tehtaassa. Valanteen, joka ei ole alkuperätuote, arvoa ei siten oteta huomioon laskettaessa käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa. 2. Luettelon säännössä vahvistetaan suoritettavan valmistuksen tai käsittelyn vähimmäismäärä; tästä seuraa, että sen ylittävä valmistus tai käsittely antaa myös alkuperäaseman ja sitä vähempi valmistus tai käsittely ei anna alkuperäasemaa. Näin ollen jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia saadaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisen ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. 3. Kun säännössä määrätään, että ”minkä tahansa nimikkeen aineksia” saadaan käyttää, myös aineksia, jotka kuuluvat samaan nimikkeeseen kuin tuote, saadaan käyttää ottaen kuitenkin huomioon sääntöön mahdollisesti sisältyvät erityisrajoitukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3.2 huomautuksen soveltamista. Ilmaisulla ”valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen … aineksista” tarkoitetaan kuitenkin, että ainoastaan sellaisia samaan nimikkeeseen kuin tuote kuuluvia aineksia saadaan käyttää, joiden kuvaus on erilainen kuin tuotteella on luettelon 2 sarakkeessa. 4. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote voidaan valmistaa useammasta kuin yhdestä aineksesta, tämä tarkoittaa, että yhtä tai useampaa näistä aineksista saadaan käyttää. Säännössä ei vaadita, että niitä kaikkia näitä aineksia käytetään. Esimerkki: Nimikkeisiin 5208–5212 kuuluviin kankaisiin sovellettavassa säännössä määrätään, että luonnonkuituja saadaan käyttää ja että muun muassa kemiallisia aineita saadaan myös käyttää. Tämä sääntö ei tarkoita, että on käytettävä molempia; on mahdollista käyttää vain toista näistä aineksista tai molempia yhdessä. 5. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote on valmistettava tietystä aineksesta, tämä edellytys ei luonnollisesti estä käyttämästä muita aineksia, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne eivät voi täyttää sääntöä. (Ks. myös huomautus 6.3 tekstiilien osalta.) Esimerkki: Nimikkeen 1904 elintarvikevalmisteita koskeva sääntö, jossa nimenomaan suljetaan pois viljan ja viljatuotteiden käyttö, ei estä kivennäissuolojen, kemikaalien ja muiden sellaisten lisäaineiden käyttöä, joita ei valmisteta viljasta. Tätä ei kuitenkaan sovelleta tuotteisiin, joita, vaikka niitä ei voida valmistaa luettelossa nimenomaisesti mainituista aineksista, voidaan valmistaa luonteeltaan samanlaisesta, aiemmalla valmistusasteella olevasta aineksesta.

Esimerkki: Jos ex 62 ryhmän vaatteen osalta, joka on tehty kuitukankaasta, ainoastaan ei-alkuperätuotetta olevan langan käyttö on sallittua, ei ole mahdollista aloittaa valmistusta kuitukankaasta, vaikka kuitukangasta ei tavallisesti voidakaan tehdä langasta. Tällaisissa tapauksissa lähtöaineksen olisi tavallisesti oltava lankaa edeltävällä asteella, toisin sanoen kuituasteella. 6. Jos luettelon säännössä määrätään kaksi prosenttimäärää enimmäisarvoksi ei-alkuperäaineksille, joita voidaan käyttää, näitä prosenttimääriä ei saada laskea yhteen. Toisin sanoen kaikkien käytettyjen ei-alkuperäainesten enimmäisarvo ei saa koskaan olla suurempi kuin korkein kyseisistä prosenttimääristä. Lisäksi yksittäisiä prosenttimääriä ei saa ylittää niiden nimenomaisten ainesten osalta, joita ne koskevat. Huomautus 4: 1. Luettelossa käytetyllä ilmaisulla ”luonnonkuidut” tarkoitetaan muita kuituja kuin muunto- ja synteettikuituja. Se rajoittuu kehruuta edeltävillä valmistusasteilla oleviin kuituihin ja siihen kuuluvat myös jätteet ja, jollei toisin mainita, kuidut, jotka on karstattu, kammattu tai muulla tavoin valmistettu mutta joita ei ole kehrätty. 2. Ilmaisuun ”luonnonkuidut” kuuluvat nimikkeen 0503 jouhi, nimikkeiden 5002 ja 5003 silkki, nimikkeiden 5101–5105 villakuidut ja hieno ja karkea eläimenkarva, nimikkeiden 5201–5203 puuvillakuidut ja nimikkeiden 5301–5305 muut kasvitekstiilikuidut. 3. Ilmaisuja ”tekstiilimassa”, ”kemialliset aineet” ja ”paperinvalmistusaineet” käytetään luettelossa kuvaamaan ryhmiin 50–63 kuulumattomia aineksia, joita voidaan käyttää muunto-, synteetti- tai paperikuitujen tai -lankojen valmistukseen. 4. Luettelossa käytettyyn ilmaisuun ”katkotut tekokuidut” kuuluvat nimikkeiden 5501–5507 synteetti- tai muuntokuitufilamenttitouvi, synteetti- tai muuntokatkokuidut tai niiden jätteet.



Huomautus 5: 1. Sellaisen tuotteen osalta, johon luettelossa liittyy viittaus tähän huomautukseen, luettelon 3 sarakkeessa vahvistettuja edellytyksiä ei saada soveltaa niiden valmistuksessa käytettyihin perustekstiiliaineisiin, joiden paino yhteensä on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen perustekstiiliaineiden yhteispainosta. (Katso myös 5.3 ja 5.4 huomautus jäljempänä).

2. Edellä 5.1 huomautuksessa mainittua poikkeusta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan sekoitetuotteisiin, jotka on tehty kahdesta tai useammasta perustekstiiliaineesta. Perustekstiiliaineet ovat seuraavat: – silkki, – villa, – karkea eläimenkarva, – hieno eläimenkarva, – jouhet, – puuvilla, – paperinvalmistusaineet ja paperi, – pellava,

– hamppu, – juutti ja muut niinitekstiilikuidut, – sisali ja muut Agave-sukuisista kasveista saadut tekstiilikuidut, – kookoskuidut, manilla, rami ja muut kasvitekstiilikuidut, – synteettikuitufilamentit, – muuntokuitufilamentit, – sähköä johtavat filamentit, – polypropeenista valmistetut synteettikatkokuidut, – polyesteristä valmistetut synteettikatkokuidut, – polyamidista valmistetut synteettikatkokuidut,

– polyakryylinitriilistä valmistetut synteettikatkokuidut, – polyimidistä valmistetut synteettikatkokuidut, – polytetrafluorieteenistä valmistetut synteettikatkokuidut, – polyfenyleenisulfidista valmistetut synteettikatkokuidut, – polyvinyylikloridista valmistetut synteettikatkokuidut, – muut synteettikatkokuidut,



– viskoosista valmistetut muuntokatkokuidut, – muut muuntokatkokuidut, – segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, – segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyesterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty,

– nimikkeen 5605 tuotteet (metalloitu lanka), joissa on kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin joko värittömällä tai värillisellä liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä, – muut nimikkeen 5605 tuotteet. Esimerkki: Nimikkeen 5205 lanka, joka on tehty nimikkeen 5203 puuvillakuiduista ja nimikkeen 5506 synteettikatkokuiduista, on sekoitelanka. Sen vuoksi ei-alkuperätuotteita olevia synteettikatkokuituja, joka eivät täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), saa käyttää enintään 10 prosenttia langan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5112 villakangas, joka on tehty nimikkeen 5107 villalangasta ja nimikkeen 5509 synteettikatkokuitulangasta, on sekoitekangas. Sen vuoksi synteettikuitulankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), tai villalankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta karstaamattomista tai kampaamattomista tai muuten kehruuta varten käsittelemättömistä luonnonkuiduista), tai näiden kahden lankatyypin sekoitusta saa käyttää, jos niiden yhteispaino on enintään 10 prosenttia kankaan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5802 tuftattu tekstiilikangas, joka on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5210 puuvillakankaasta, on sekoitetuote ainoastaan, jos puuvillakangas itsessään on sekoitekangas, joka on tehty kahteen eri nimikkeeseen luokiteltavista langoista, tai jos käytetyt puuvillalangat itsessään ovat sekoitetuotteita. Esimerkki: Jos kyseinen tuftattu tekstiilikangas on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5407 synteettikuitukankaasta, on selvää, että käytettävät langat ovat kahta eri perustekstiiliainetta ja tuftattu tekstiilikangas on näin ollen sekoitetuote.

3. Tuotteissa, joissa on ”segmentoitua polyuretaania olevaa, myös kierrepäällystettyä lankaa, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä”, tämä poikkeus on tällaisen langan osalta 20 prosenttia. 4. Tuotteissa, joissa on ”kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä”, tämä poikkeus on 30 prosenttia tällaisen kaistaleen osalta. Huomautus 6: 1. Niissä tekstiilituotteissa, joiden kohdalla luettelossa on alaviite tähän alkuhuomautukseen, saadaan käyttää tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita, jotka eivät täytä kyseistä sovitettua tuotetta koskevaa luettelon 3 sarakkeen sääntöä, jos niiden paino on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen tekstiiliaineiden yhteispainosta. Tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita ovat 50–63 ryhmään luokiteltavat koristeet ja tarvikkeet. Vuoria ja välivuoria ei pidetä koristeina tai tarvikkeina. 2. Muuta kuin tekstiiliainetta olevien koristeiden ja tarvikkeiden tai muiden käytettyjen ainesten, jotka sisältävät tekstiiliä, ei tarvitse täyttää sarakkeessa 3 esitettyjä edellytyksiä, vaikka ne eivät kuulu 3.5 huomautuksen soveltamisalaan. 3. Huomautuksen 3.5 mukaisesti ei-alkuperätuotteita olevia muuta kuin tekstiiliainetta olevia koristeita ja tarvikkeita tai muita tuotteita, jotka eivät sisällä tekstiilejä, saa kuitenkin käyttää vapaasti, jos niitä ei voida valmistaa 3 sarakkeessa luetelluista aineksista. Jos luettelon säännössä esimerkiksi määrätään, että tietyn tekstiilitavaran, esimerkiksi puseron, valmistuksessa on käytettävä lankaa, tämä ei estä nappien kaltaisten metallitavaroiden käyttöä, koska niitä ei voi valmistaa tekstiiliaineesta. 4. Prosenttisääntöä sovellettaessa on käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa laskettaessa otettava huomioon koristeiden ja tarvikkeiden arvo. Huomautus 7:

1. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 tarkoitetaan ilmaisulla ”tietty käsittely” seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla; c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi.

2. Nimikkeissä 2710, 2711 ja 2712 ilmaisulla ”tietty käsittely” tarkoitetaan seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla; c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla;



g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi;

j) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta rikinpoisto vedyn avulla, jonka tuloksena valmistettujen tuotteiden rikkipitoisuus vähenee vähintään 85 prosenttia (ASTM D 1266-59 T -menetelmä); k) ainoastaan nimikkeeseen 2710 kuuluvien tuotteiden osalta parafiinin poisto muun menetelmän avulla kuin suodattamalla; l) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta vetykäsittely suuremmassa kuin 20 baarin paineessa ja suuremmassa kuin 250 °C:n lämpötilassa katalysaattoria käyttäen, muussa kuin rikinpoistotarkoituksessa, kun vety on aktiivisena aineena kemiallisessa reaktiossa. Nimikkeen ex 2710 voiteluöljyjen jatkokäsittelyä vedyn avulla (esimerkiksi vedyn avulla tapahtuva viimeistely eli ”hydrofinishing” tai värinpoisto) erityisesti värin tai stabiliteetin parantamiseksi ei kuitenkaan pidetä tiettynä käsittelynä; m) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien polttoöljyjen osalta ilmatislaus, jos vähemmän kuin 30 tilavuusprosenttia näistä tuotteista (hävikki mukaan lukien) tislautuu 300 °C:n lämpötilassa ASTM D 86 -menetelmän avulla määritettynä; n) ainoastaan muiden nimikkeen ex 2710 raskasöljyjen kuin kaasuöljyjen ja polttoöljyjen osalta käsittely suurtaajuudella toimivan sähköisen huiskupurkauksen avulla. 3. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 yksinkertaiset toiminnot kuten puhdistus, dekantointi, suolan poisto, veden erotus, suodatus, värjäys, merkintä, rikkipitoisuuden lisääminen sekoittamalla tuotteita, joilla on erilaiset rikkipitoisuudet, taikka näiden toimintojen tai niitä vastaavien toimintojen yhdistelmät eivät anna alkuperäasemaa. Pöytäkirjan II LIITE II Luettelo ei-alkuperäaineksiin sovellettavasta valmistuksesta tai käsittelystä, joka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman Luettelossa mainituista tuotteista kaikki eivät kuulu tämän sopimuksen soveltamisalaan. Tästä syystä sopimuksen muut osat on otettava huomioon. HS-nimike nro Tuotteen kuvaus Ei-alkuperäainesten valmistus tai käsittely, joka antaa alkuperäaseman (1) (2) (3) tai (4) 01 ryhmä Elävät eläimet Kaikkien käytettyjen 1 ryhmän eläinten on oltava kokonaan tuotettuja 02 ryhmä Liha ja muut syötävät eläimenosat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 1 ja 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 03 ryhmä Kalat sekä äyriäiset, nilviäiset ja muut vedessä elävät selkärangattomat, lukuun ottamatta seuraavia: Kaikkien käytettyjen 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0304 Kalafileet ja muu kalanliha (myös murskeena tai jauhettuna), tuoreet, jäähdytetyt tai jäädytetyt Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 0305 Kuivattu, suolattu tai suolavedessä oleva kala; savustettu kala, myös ennen savustamista tai sen aikana kuumakäsitelty ihmisravinnoksi soveltuvat kalasta valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 0306 Äyriäiset, kuorineen tai ilman kuorta, kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; savustetut äyriäiset, kuorineen tai ilman kuorta, myös ennen savustamista tai sen aikana kuumakäsitellyt; äyriäiset kuorineen, höyryssä tai vedessä keitetyt, myös jäähdytetyt, jäädytetyt, kuivatut, suolatut tai suolavedessä; ihmisravinnoksi soveltuvat äyriäisistä valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 0307 Nilviäiset, kuorineen tai ilman kuorta, kuivatut, suolatut tai suolavedessä olevat; savustetut nilviäiset, kuorineen tai ilman kuorta, myös ennen savustamista tai sen aikana kuumakäsitellyt; ihmisravinnoksi soveltuvat nilviäisistä valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 0308 Vedessä elävät muut selkärangattomat (muut kuin äyriäiset ja nilviäiset), kuivatut, suolatut tai suolavedessä; savustetut vedessä elävät selkärangattomat (muut kuin äyriäiset ja nilviäiset), myös ennen savustamista tai sen aikana kuumakäsitellyt; ihmisravinnoksi soveltuvat vedessä elävistä muista selkärangattomista (muut kuin äyriäiset ja nilviäiset) valmistetut jauhot, jauheet ja pelletit Valmistus, jossa käytettyjen 3 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 15 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 04 ryhmä Maito ja meijerituotteet; linnunmunat; luonnonhunaja; muualle kuulumattomat eläinperäiset syötävät tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0403 Kirnumaito ja kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustettu tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; - käytettyjen nimikkeen 2009 hedelmämehujen (lukuun ottamatta ananas-, limetti- tai greippimehuja) on jo oltava alkuperätuotteita; - kaikkien käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 05 ryhmä Muualle kuulumattomat eläinperäiset tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 5 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 0502 Sian ja villisian harjakset ja muut karvat, valmistetut Harjasten ja muiden karvojen puhdistus, desinfioiminen, lajittelu ja järjestäminen

06 ryhmä Elävät puut ja muut elävät kasvit; sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet; leikkokukat ja leikkovihreä Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen 6 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; - kaikkien käytettyjen ainesten arvo ei ylitä 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 07 ryhmä Kasvikset sekä tietyt syötävät kasvit, juuret ja mukulat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 7 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 08 ryhmä Syötävät hedelmät ja pähkinät; sitrushedelmien ja melonin kuoret Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen hedelmien ja pähkinöiden on oltava kokonaan tuotettuja; - kaikkien käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo on enintään 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 09 ryhmä Kahvi, tee, mate ja mausteet; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 9 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 0901 Kahvi, myös paahdettu tai kofeiiniton; kahvinkuoret ja -kalvot; kahvinkorvikkeet, joissa on kahvia, sen määrästä riippumatta Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista 0902 Tee, myös maustettu Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista ex 0910 Maustesekoitukset Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista 10 ryhmä Vilja Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 10 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 11 ryhmä Myllyteollisuustuotteet; maltaat; tärkkelys; inuliini; vehnägluteeni; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen viljojen, syötävien kasvisten, nimikkeen 0714 juurien ja mukuloiden taikka hedelmien on oltava kokonaan tuotettuja ex 1106 Nimikkeen 0713 kuivatusta, silvitystä palkoviljasta valmistetut hienot ja karkeat jauhot sekä jauhe Nimikkeen 0708 palkokasvien kuivaus ja jauhaminen ex 12 ryhmä Öljysiemenet ja -hedelmät; erinäiset siemenet ja hedelmät; teollisuus- ja lääkekasvit; oljet ja kasvirehu Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 12 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 1211 Kasvit ja kasvinosat (myös siemenet ja hedelmät), jollaisia käytetään pääasiallisesti hajusteisiin, farmaseuttisiin tuotteisiin, hyönteisten ja sienitautien torjunta-aineisiin tai niiden kaltaisiin tuotteisiin, tuoreet tai kuivatut, myös paloitellut, murskatut tai jauhetut: ex 121120 - ginsengjuuri Valmistus, jossa kaikki käytetyt ainekset luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote. – kaikkien käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta ex 121130, ex 121140 ja ex 121150 - kokapensaan lehdet, unikko ja efedrat Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 14 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 121190 Muualle kuulumattomat kasvituotteet, muut kuin puuvillalintterit: Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 14 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja – pähkinät, lisättyä sokeria tai alkoholia sisältämättömät Valmistus, jossa käytettyjen nimikkeiden 0801, 0802 ja 1202–1207 alkuperätuotteita olevien pähkinöiden ja öljysiementen arvo ylittää 60 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta –maapähkinävoi; viljaan perustuvat sekoitukset; palmunsydämet; maissi Valmistus, jossa kaikki käytetyt ainekset luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote -muut paitsi muulla tavalla kypsennetyt kuin vedessä tai höyryssä keitetyt, lisättyä sokeria sisältämättömät, jäädytetyt hedelmät ja pähkinät ät Valmistus, jossa - kaikki käytetyt ainekset luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote; - kaikkien käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 1301 Kumilakat; luonnonkumit, -hartsit, -kumihartsit ja oleohartsit (esimerkiksi palsamit) Valmistus, jossa käytettyjen nimikkeen 1301 ainesten arvo ei ylitä 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 1302 Kasvimehut ja -uutteet; pektiiniaineet, pektinaatit ja pektaatit; agar-agar ja muut kasviaineista saadut kasvilimat ja paksunnosaineet, myös modifioidut: - kasviaineista saadut kasvilimat ja paksunnosaineet, modifioidut Valmistus modifioimattomista kasvilimoista ja paksunnosaineista - muut Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen ainesten arvo ei ylitä 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta 14 ryhmä Kasviperäiset punonta- ja palmikointiaineet; muualle kuulumattomat kasvituotteet Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 14 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 15 ryhmä Eläin- ja kasvirasvat ja -öljyt sekä niiden pilkkoutumistuotteet; valmistetut ravintorasvat; eläin- ja kasvivahat; lukuun ottamatta seuraavia: Valmistus, jossa kaikki käytetyt ainekset luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote 1501 Sianrasva, myös sianihra (laardi) ja siipikarjanrasva, muut kuin nimikkeeseen 0209 tai 1503 kuuluvat: - luu- ja jäterasvat Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeen 0203, 0206 tai 0207 aineksista taikka nimikkeen 0506 luista - muut Valmistus nimikkeen 0203 tai 0206 sianlihasta tai sian muista syötävistä osista taikka nimikkeen 0207 siipikarjan lihasta tai siipikarjan muista syötävistä osista 1502 Nautaeläinten, lampaan tai vuohen rasva, muut kuin nimikkeeseen 1503 kuuluvat: - luu- ja jäterasvat Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeen 0201, 0202, 0204 tai 0206 aineksista taikka nimikkeen 0506 luista - muut Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja 1504 Kala- ja merinisäkäsrasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat: - jähmeät jakeet Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen 1504 aineksista - muut Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ja 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja ex 1505 Puhdistettu lanoliini Valmistus nimikkeen 1505 raa’asta villarasvasta 1506 Muut eläinrasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat: - jähmeät jakeet Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen 1506 aineksista - muut Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ryhmän ainesten on o