FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/109

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ikääntyneiden kaltoinkohtelu”

(2008/C 44/24)

Komission varapuheenjohtaja Margot Wallström pyysi 16. toukokuuta 2007 päivätyssä kirjeessä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa laatimaan lausunnon Ikääntyneiden kaltoinkohtelu.

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 2. lokakuuta 2007. Esittelijä oli Renate Heinisch.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.–25. lokakuuta 2007 pitämässään 439. täysistunnossa (lokakuun 24 päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 144 ääntä puolesta 3:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan unionin perusoikeuskirjan (joka vahvistettiin Nizzassa 7. joulukuuta 2000) 25 artiklassa unioni ”tunnustaa ikääntyneiden henkilöiden oikeuden ihmisarvoiseen ja itsenäiseen elämään sekä oikeuden osallistua yhteiskunnalliseen elämään ja kulttuurielämään, ja kunnioittaa näitä oikeuksia”. Yli 65-vuotiaiden osuus Euroopan väestöstä kasvaa huomattavasti. Tulevaisuuden haasteena on käsitellä demografista muutosta myönteisesti ja olla pitämättä ikääntymistä yhteiskunnallisena rasitteena tai henkilökohtaisena uhkana.

1.2 Haasteeseen sisältyy myös ikääntyneiden kaltoinkohteluun puuttuminen. Kyseessä on erittäin vähälle huomiolle jätetty aihe, jota yhä edelleen vähätellään ja työnnetään syrjään. Erityisessä vaarassa ovat ne ikääntyneet, jotka ovat riippuvaisia hoidosta ja/tai eristettyinä kotiinsa tai hoitolaitokseen. ETSK kehottaakin painokkaasti EU:n puheenjohtajavaltioita puuttumaan kaikin voimin ikääntyneiden epäasialliseen kohteluun erityisesti hoitotilanteissa. Kohteet: EU:n puheenjohtajavaltiot, komissio, jäsenvaltioiden hallitukset

1.3 Päävastuu ikääntyneiden kaltoinkohtelun torjunnasta on jäsenvaltioilla. Koska ongelma ilmenee kuitenkin kaikissa jäsenvaltioissa, ETSK pitää yleiseurooppalaista strategiaa välttämättömänä. — Koska ikääntyneiden kaltoinkohtelu loukkaa ihmisoikeuksia ja rikkoo Euroopan unionin perusoikeuskirjaa vastaan, ETSK kehottaa komissiota laatimaan jo olemassa olevien sopimusmääräysten pohjalta kattavan strategian ongelman poistamiseksi. — Tällaisen yleiseurooppalaisen strategian perustana tulee olla EU:n laajuinen selvitys aiheesta ”ikääntyneiden epäasiallinen kohtelu erityisesti hoitotilanteissa”. Siinä tulisi selvittää ilmiön yleisyyden ohella myös kaltoinkohtelun eri muotoja, syitä ja riskitekijöitä. Selvityksen tulisi koskea sekä koti- että laitoshoitoa. — Selvityksessä tulisi verrata ikääntyneiden kaltoinkohtelun riskin laajuutta, heidän oikeudellista tilannettaan sekä avun ja tuen saantimahdollisuuksiaan lasten kaltoinkohtelua koskeviin olosuhteisiin. — Ikääntyneiden suojelun edistämiseksi jäsenvaltioissa selvityksessä tulisi käsitellä myös Euroopan unionin perusoikeusasiakirjan täytäntöönpanotilannetta. Kohteet: Euroopan parlamentti, komissio ja sen työllisyyden, sosiaali- ja tasa-arvoasioiden pääosasto

1.4 Ikääntyneiden kaltoinkohtelua erityisesti hoitotilanteissa voidaan torjua tehokkaasti vain asianomaisella kansallisella tasolla. Sen vuoksi yleiseurooppalaista strategiaa kehitettäessä kunkin jäsenvaltion on laadittava kansallinen toimintasuunnitelma ikääntyneiden epäasiallisen kohtelun torjumiseksi. Jokaisen jäsenvaltion täytyy osoittaa tähän tarvittavat varat. Kansallisissa toimintasuunnitelmissa tulisi ottaa huomioon erityisesti seuraavat seikat: — Hoitotilanteissa tapahtuvaa ikääntyneiden kaltoinkohtelua koskevat tabut tulee rikkoa jakamalla suurelle yleisölle tietoa hoitoa saavien ja antavien ihmisten tilanteesta esimerkiksi tiedotus- ja valistuskampanjoiden avulla. — Tulee antaa puitedirektiivejä ja luoda oikeusperustoja, jotka ovat Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaisia. — Tulee laatia kansallisia selvityksiä ikääntyneiden kaltoinkohtelun ehkäisemisestä koti- ja laitoshoidossa. Selvityksissä tulee käsitellä myös seuraavia kysymyksiä: onko jäsenvaltioissa voimassa sitovia hoidon (vähimmäis)standardeja, onko käytössä virallisia valvonnan muotoja ja miten tehokkaasti nämä säännöt suojelevat ikääntyneitä koti- ja laitoshoidossa. — Tulee lisätä kaikkien itse hoitotilanteissa toimivien toimijoiden ja instituutioiden saatavilla olevaa tietoa ja toimintamahdollisuuksia sekä niiden yhteistyötä. Tähän kuuluvat myös näiden kysymysten parissa erittäin läheisesti työskenteleville henkilöille eli lääkintä- ja hoitohenkilöstölle ja poliisille suunnattu koulutus ja muut aloitteet sekä hoitolaitoksen työntekijöiden ilmoittamisoikeus tilanteissa, joissa he epäilevät epäasiallista kohtelua. — Tulee ottaa käyttöön kattava neuvontapalvelu, johon on helppo ottaa yhteyttä (myös) luottamuksellisesti. Näin voitaisiin poistaa ajoissa kaikkien (mahdollisesti) asiaan osallisten tiedonpuute hoitotilanteista. — Ikääntynyttä sukulaista hoitaville omaisille tulee tarjota virkistäytymismahdollisuuksia sekä ammattimaiselle hoitohenkilöstölle neuvonta- ja tukimahdollisuuksia. — Tulee luoda yhteistyö- ja koulutusverkostoja ja järjestelmällisen tietojenvaihdon verkostoja kaikkia välittömästi hoitotilanteissa mukana olevia toimijoita ja instituutioita varten. Kohde: Jäsenvaltiot

1.5 ETSK:n mielestä on välttämätöntä käydä kansallista ja EU:n laajuista näkemystenvaihtoa hyvistä menettelytavoista ja malleista ja pyrkiä siten varmistamaan hoitoalan standardien laadukkuus ja kehitys. Kohde: Jäsenvaltiot, eurooppalainen rikoksentorjuntaverkosto.

2. Perustelu

2.1 Ikä ja kaltoinkohtelun riski

2.1.1 Väestöennusteet lähtevät siitä, että vuoteen 2050 mennessä Euroopassa yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä kasvaa huomattavasti (58 miljoonalla eli 77 prosenttia). Suhteellisesti voimakkaimmin kasvaa hyvin iäkkäiden (yli 80-vuotiaiden) osuus. Tällainen kehitys vaikuttaa jokapäiväiseen elämään useilla aloilla ja asettaa haasteita lähes kaikille politiikanaloille.

2.1.2 Ikääntyneiden epäasialliseen kohteluun puuttuminen käy yhä välttämättömämmäksi. Väestönkehitys on yksi muttei ainoa syy siihen. Ikääntyneiden kaltoinkohtelu on erittäin vähälle huomiolle jätetty aihe, ja yhä edelleen sitä vähätellään ja työnnetään syrjään. Sen vuoksi toistaiseksi saatavilla olevat vähäiset empiiriset tiedot ovat puutteellisia.

2.1.3 Rikostilastojen mukaan yli 60-vuotiaiden miesten ja naisten riski joutua väkivallan kohteeksi on selvästi pienempi kuin heitä nuoremmilla, ja myös uhrikyselyissä ikääntyneet kertovat nuorempia harvemmin joutuneensa väkivallan kohteiksi. Rikostilastot ja uhrikyselyt eivät kuitenkaan sovellu hyvin ikääntyneiden erityisten väkivaltariskien arvioimiseen ja selittämiseen.

2.1.4 Tämä pätee ennen kaikkea ikääntyneiden kaltoinkohteluriskiin sellaisten ihmisten läheisyydessä, jotka he tuntevat ja joihin he luottavat ja joista he mahdollisesti myös ovat riippuvaisia. Tieteessä, politiikassa ja käytännössä on huomattu viime vuosikymmenillä, että huomattavan paljon väkivaltaa tapahtuu ihmisten lähipiirissä. Ensin kiinnitettiin huomiota pääasiassa naisiin ja lapsiin kohdistuvaan väkivaltaan (1), mutta vain harvoin huomattiin ikääntyneiden kaltoinkohtelu.

2.1.5 ”Action on Elder Abuse” -ryhmän määritelmän mukaan ikääntyneiden kaltoinkohtelulla tarkoitetaan yksittäisiä ja toistuvia tekoja ja laiminlyöntejä, jotka voivat aiheuttaa vahinkoa tai vaaraa ikääntyneelle henkilölle (2). Maailman terveysjärjestö WHO on omaksunut tämän määritelmän, ja sitä käytetään myös tutkimuksessa ja politiikassa.

2.1.6 Saatavilla olevista tiedoista voi päätellä, että yleisesti esiintyvä, osittain hyvinkin laajamittainen ikääntyneiden kaltoinkohtelu ei tule poikkeuksia lukuun ottamatta muiden tietoon (3). Vuonna 2006 Englannissa, Skotlannissa, Walesissa ja Pohjois-Irlannissa toteutetussa edustavassa kyselyssä, jota varten haastateltiin yli 2000 yli 66-vuotiasta henkilöä, jotka asuvat yksityistaloudessa (kotihoidossa olevat mukaan luettuna) (4), tullaan seuraavaan tulokseen: yhteensä 2,6 prosenttia tutkimukseen osallistuneista kertoi kärsineensä kaltoinkohtelusta viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana. Tekijä oli ollut perheenjäsen, ystävä tai hoitohenkilöstöön kuuluva. Jos epäasiallinen kohtelu naapureiden tai tuttavien taholta luetaan mukaan, osuus nousee 4 prosenttiin. Yleisimmin esiintyvä kaltoinkohtelun muoto oli laiminlyönti, ja sen jälkeen tulivat taloudellinen hyväksikäyttö, psyykkinen ja fyysinen väkivalta ja kaikkein harvimmin seksuaalinen hyväksikäyttö. Naiset kertovat epäasiallisesta kohtelusta miehiä useammin. Nämä tulokset ovat verrattavissa muiden länsimaisten yhteiskuntien tilanteeseen, ja ilmiö vastaa yleisyydeltään suurin piirtein perheväkivaltaa. Espanjassa vuonna 2004 tehdyn tutkimuksen mukaan ikääntyneiden kaltoinkohtelu on melkein yhtä yleistä kuin lasten kaltoinkohtelu.

2.2 Ikääntyneiden epäasiallinen kohtelu hoitotilanteessa

2.2.1 Käsite ”hoitotilanne” ymmärretään tässä lausunnossa laajasti, ja se ulottuu kotona tarjottavasta avusta ja tuesta (laitoksessa tarjottavaan) tehohoitoon.

2.2.2 Erityisessä vaarassa ovat ikääntyneet, jotka ovat riippuvaisia hoidosta ja/tai ovat joko eristäytyneet kotiinsa tai ovat hoitolaitoksessa. Tässä valmistelevassa lausunnossa painotetaan heidän tilannettaan, heihin kohdistuvia erityisiä uhkia sekä niiden ehkäisemismahdollisuuksia ja mahdollisuuksia puuttua tilanteeseen.

2.2.3 Kaikkein iäkkäimpiä lukuun ottamatta ikääntyneistä vähemmistö tarvitsee hoitoa: vuoden 2003 lopussa Saksassa 1,6 prosenttia 60–64-vuotiaista tarvitsi hoitoa ja 9,8 prosenttia 75–79-vuotiaista, mutta 60,4 prosenttia 90–94-vuotiaista (5). Arvioiden mukaan tulevaisuudessa on paitsi nykyistä enemmän ikääntyneitä (ks. edellä) myös ennen kaikkea nykyistä enemmän heikkoja ja hoitoa tarvitsevia. Hoitoa tarvitsevien määrän odotetaan nousevan 116–136 prosenttia, ja hoitolaitoksessa asuvien määrän jopa 138–160 prosenttia. Avun- tai hoidontarpeen mukanaan tuomat riskit lisääntyvät erityisesti korkeassa iässä (80. ikävuodesta lähtien) (6).

2.2.4 Ikääntyneiden kaltoinkohtelu hoitotilanteessa ymmärretään tässä lausunnossa gerontologian tarkoittamassa mielessä. Se käsittää paitsi hoitoa tarvitsevan ruumiillisen väkivallan myös kaikki teot ja laiminlyönnit, joilla on vakavia kielteisiä vaikutuksia ikääntyneiden elämäntilanteeseen ja hyvinvointiin (7). Tällaisen kaltoinkohtelun muotoja ovat (8) — välitön ruumiillinen väkivalta (lyöminen, ravisteleminen, nipistäminen, ruumiillisen pakon käyttäminen, liikkumisen fyysinen estäminen, apuvälineiden poisvieminen jne.) — välillinen ruumiillinen väkivalta (aiheeton lääkitseminen esimerkiksi rauhoittavilla aineilla jne.) — seksuaalinen hyväksikäyttö (henkilökohtaisten siveyden rajojen kunnioituksen puuttuminen, läheisyys ilman suostumusta jne.) — emotionaalinen ja psyykkinen väkivalta (sanallinen aggressio, halveksunta tai välinpitämättömyys, emotionaalinen kylmyys, sosiaalinen eristäminen, uhkaaminen ruumiillisella tai muulla väkivallalla tai muulla kielteisellä kohtelulla, solvaaminen, nöyryyttäminen jne.) — taloudellinen tai muu materiaalinen hyväksikäyttö (omaisuuden luvaton käyttö, kiinteistönmyynti ilman suostumusta, rahanlahjoittamiseen suostuttelu tai pakottaminen, rahan tai arvoesineiden anastaminen, taloudellisten etujen kiristäminen, epäeettinen kaupankäynti ikääntyneiden kanssa jne.) — henkilön laiminlyöminen (päivittäisen välttämättömän avun, hygienian ja yleisen huolenpidon puute, erityisesti ravinnotta ja juomatta jättäminen, makuuhaavojen (dekubitus) syntyminen vuodepotilaan puutteellisen hoidon vuoksi jne.) — hylkäämisellä tai laitokseen lähettämisellä uhkaaminen — henkilön ilmoittaminen koehenkilöksi ilman hänen suostumustaan tai vastoin hänen tahtoaan.

2.2.5 Ikääntyneiden kaltoinkohtelua voi tapahtua sekä koti- että laitoshoidossa. Euroopassa ei ole saatavilla luotettavia tietoja hoitoa tarvitseviin kohdistuvien väkivallantekojen yleisyydestä. Kaiken kaikkiaan yleiseksi arvioiduista, mutta piiloon jäävistä laiminlyönneistä, epäasiallisesta kohtelusta ja väkivallasta hoitotilanteissa on vain yksittäisiä tietoja.

2.2.5.1 Kotihoidossa olevista 5–25 prosenttia joutuu tutkimusten mukaan kokemaan väkivaltaa hoitosuhteessa (9).

2.2.5.2 Vanhainkotien ja vanhusten hoitolaitosten asukkaisiin kohdistuvaa kaltoinkohtelua ja laiminlyöntejä selvittäneessä saksalaisessa tutkimuksessa (10) yli 70 prosenttia hoitohenkilökunnasta ilmoitti joko itse syyllistyneensä tai havainneensa jonkun muun hoitohenkilökuntaan kuuluvan syyllistyneen väkivaltaisiin tai ongelmallisiksi katsottaviin tekoihin tai laiminlyönteihin (11).

2.3 Hoitotilanteissa tapahtuvan kaltoinkohtelun tunnistaminen

2.3.1 Kaltoinkohtelun todentaminen osoittautuu usein käytännössä vaikeaksi. Tärkeimmät syyt kaltoinkohtelun piiloon jäämiselle ovat uhrien suuri häpeäntunne, riippuvuus epäasialliseen kohteluun syyllistyvän avusta, hoidosta ja tuesta sekä siitä johtuva kostonpelko tai pelko tilanteen pahenemisesta, sairaudesta ja varsinkin aivotoiminnan heikkenemisestä johtuva kyvyttömyys kertoa kaltoinkohtelusta sekä epävarmuus asianmukaisista toimista epäillyssä kaltoinkohtelutilanteessa.

2.4 Kotihoidon tilanne

2.4.1 Vielä nykyään ikääntyneiden valtaenemmistö elää arkielämäänsä omassa kodissaan. Useissa Euroopan maissa hoitoa tarvitsevia ikääntyneitä hoidetaan kotioloissa, esimerkiksi Saksassa noin kahta kolmasosaa. Siellä vain noin seitsemän prosenttia yli 65-vuotiaista asuu vanhainkodissa. Perheenjäsenen tarjoamasta hoidosta vastaa useimmiten aviopuoliso ja toiseksi tytär tai miniä. Tällaisissa hoitotilanteissa kaltoinkohtelu on erittäin harvinaista, mutta sitä esiintyy (ks. kohta 2.2.5.1).

2.4.2 Kotihoito aiheuttaa monenlaisia rasitteita erityisesti hoitajan terveydelle, hyvinvoinnille ja sosiaalisille suhteille. Perheiden pitää joskus rajoittaa elämäänsä suurestikin voidakseen hoitaa ikääntynyttä omaistaan. Ongelmat kärjistyvät, jos hoitotilanteeseen ei ole valmistauduttu riittävästi eikä hoidon jatkuessa ole tarjolla riittävästi tukea. Erityisen raskasta on dementoituneen ikääntyneen hoito.

2.4.3 Epäasiallinen kohtelu kotihoidossa ei kuitenkaan johdu vain hoitavien henkilöiden ylirasituksesta, vaan useista eri riskitekijöistä. Niihin kuuluvat ihmissuhteen laatu ennen hoitotilanteen alkamista, hoidettavan lääke- tai päihderiippuvuus ja psyykkiset ongelmat, sosiaalisen eristäytymisen kokeminen ja riittävän sosiaalisen tuen puute, mutta myös hoitoa tarvitsevan aggressiivinen käyttäytyminen (12).

2.5 Laitoshoidon tilanne

2.5.1 Vaikka nykyään vain pientä osaa hoitoa tarvitsevista ikääntyneistä hoidetaan laitoksissa, varsinkin hyvin iäkkäiden määrän odotetaan kasvavan selvästi (ks. kohta 2.2.3). Jo nyt on havaittavissa suuntaus kotihoidosta laitoshoitoon tai avohoitoon.

2.5.2 Valtaosassa hoitolaitoksia kohtelu on asianmukaista. Tämä pätee ennen kaikkea laitoksiin, jotka on tunnustettu jäsenvaltioissa, joita valvotaan ja joissa noudatetaan tinkimättömästi sijaintivaltiossa voimassa olevia terveysnormeja.

2.5.3 Joillakin hoitokodeilla on kuitenkin huono maine. Vaikka ei ole juuri olemassa järjestelmällisiä tutkimuksia kaltoinkohtelusta hoitolaitoksissa, esimerkiksi sairausvakuutuslaitosten lääketieteellisistä selvityksistä ilmenee selvästi, että epäkohdat hoitolaitoksissa eivät ole yksittäistapauksia (13).

2.5.3.1 Laitoksissa on havaittu hoitovahinkoja ja hoidon puutetta esimerkiksi ravinnon ja nesteen tarjoamisessa. Muita ongelmia ovat ylisuurten psyykenlääkeannosten määrääminen, vakavat puutteet lääkkeiden käsittelyssä ja henkilön vapautta rajoittavat toimet.

2.5.4 Lisäksi huonosti johdetuissa hoitokodeissa esiintyy usein laiminlyöntejä ja välinpitämättömyyttä asukkaiden tarpeiden painottamisen sijasta. Tiukka aikataulu rajoittaa usein hoitokodin asukkaiden itsemääräämisoikeutta ja riippumattomuutta.

2.5.5 Hoitohenkilökunnan ajanpuute ja liian suuri työtaakka aiheuttavat kärsimystä hoitoa tarvitseville ja tyytymättömyyttä hoitohenkilökunnan parissa. Hoitouran ennenaikainen lopettaminen ja pätevien hakijoiden puute kärjistävät hoitolaitosten henkilöstöongelmia. Tällä hetkellä ei ole juuri havaittavissa pyrkimyksiä parantaa vanhustenhuoltoa ja tehdä siitä houkuttelevampaa.

2.6 ETSK:n analyysi ja ehdotukset

2.6.1 Ikääntyneiden kaltoinkohtelua ei voi hyväksyä, ilmenipä se missä tai missä määrin tahansa, eikä sitä saa enää jättää huomiotta. Komitea kehottaa EU:n puheenjohtajavaltioita, Euroopan komissiota ja jäsenvaltioiden hallituksia ryhtymään toimiin kaltoinkohtelun syihin puuttumiseksi, jotta ikääntynyttä väestöä suojellaan sekä omissa kodeissaan että laitoksissa.

2.6.2 ETSK:n ehdotukset koskevat ennen kaikkea seuraavia aloja:

2.6.2.1 Ihmisoikeudet

— Euroopan unionin perusoikeuskirjan (joka vahvistettiin Nizzassa 7. joulukuuta 2000) 25 artiklassa unioni ”tunnustaa ikääntyneiden henkilöiden oikeuden ihmisarvoiseen ja itsenäiseen elämään sekä oikeuden osallistua yhteiskunnalliseen elämään ja kulttuurielämään, ja kunnioittaa näitä oikeuksia”.

— ETSK:n mielestä tähän tavoitteiseen pääsemiseksi on välttämätöntä luoda ikääntyneistä uusi kuva. Ikääntyneiden syrjinnän ilmiöön tulee kiinnittää nykyistä enemmän huomiota, koska se on usein ikääntyneiden, hoitoa tarvitsevien henkilöiden epäasiallisen kohtelun syy. Haasteena tulisi sen vuoksi olla ikääntyneiden integroiminen yhteiskuntaan ja heidän hoitonsa pitäminen yhteisenä tehtävänä.

— Komitea korostaa, että ikääntyneillä on oikeus asua valitsemassaan paikassa pelkäämättä vaikeuksia. Komitea painottaa myös, että ikääntyneiden syrjintää ei voi hyväksyä. Perusoikeusasiakirjan tulisi koskea ikääntyneiden suojelua heidän asumismuodostaan riippumatta.

— Komitean mielestä on tärkeää, että ikääntyneet voivat valita asuinpaikkansa sen mukaan, miten paljon tukea he tarvitsevat. Sen vuoksi komitea kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia kehittämään eri asumis- ja tukimuotoja, jotka ovat tarkoituksenmukaisia henkilöille, jotka asuvat edelleen kotonaan tai asuvat palvelutaloissa, vanhainkodeissa tai pitkäaikaishoitoa tarjoavissa kuntoutuslaitoksissa.

— Ikääntyneiden täytyy voida ilmoittaa kielteisistä tapahtumista ja huolenaiheista, ja heidän täytyy olla silloin turvassa. Tämä pätee myös sukulaisiin ja muihin hoitajiin; heillä on oltava kanavia, joiden kautta he voivat ilmaista huolensa pelkäämättä sukulaisiinsa tai omaan asemaansa tai työsuhdeturvaansa vaikuttavia seurauksia. Heidän täytyy voida luottaa siihen, että kaikki ilmoitukset käsitellään hienotunteisesti ja tehokkaasti.

2.6.2.2 Tietojen parantaminen ja tutkimustarve

— Komitea ehdottaa, että tehdään edelleen EU:n laajuista perusteellista tutkimusta ikääntyneiden epäasiallisen kohtelun laajuuden arvioimiseksi jatketaan, jotta voidaan — määrittää ikääntyneiden kaltoinkohtelun yleisyys yleisesti ja selvittää, mitkä teot tai laiminlyönnit ovat kotona tai laitoksessa koettua epäasiallista kohtelua. — selvittää kaltoinkohtelun syyt kiinnittäen erityishuomiota omaishoitajien kokemaan stressiin ja heidän saamaansa tukeen. — selvittää, missä määrin ihmisoikeusasiakirjaa noudatetaan ikääntyneiden suojelun osalta. — selvittää, minkä verran jäsenvaltioilla on ikääntyneiden hoitoa koskevia normeja ja miten niitä seurataan ja valvotaan.

2.6.2.3 Tabujen rikkominen ja valistus

— Komitea kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia lisäämään tietoisuutta ikääntyneiden kaltoinkohtelusta kansallisten tiedotusvälinekampanjojen avulla. Lakisääteisten elinten ja vapaaehtoistahojen tulee antaa niille käytännön tukea, jotta missä tahansa havaittava ikääntyneiden kaltoinkohteluun liittyvä tabu voidaan rikkoa.

— Komitea toteaa, että tiedotusvälineet voivat vaikuttaa paljon suuren yleisön tietoisuuden muuttamiseen ja korostaa, että niiden tulisi omaksua tietoon perustuva ja rakentava asenne.

2.6.2.4 Tiedotus, valistus, koulutus ja ehkäiseminen

— Komitea kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia ryhtymään seuraaviin toimiin: — Lisätään ikääntyneiden ja heidän sukulaistensa saatavilla olevaa tietoa ikääntyneiden kaltoinkohtelusta. — Varmistetaan, että ammattihoitajat voivat ilmoittaa turvallisesti ikääntyneiden kaltoinkohtelutapauksista ja saavat tarpeeksi neuvoja ja tukea. — Varmistetaan, että kaikille lääketieteellisissä ja hoitoammateissa työskenteleville, myös poliisille, tarjotaan riittävästi koulutusta kaltoinkohtelun tunnistamisessa samoin kuin siihen puuttumisessa. — Varmistetaan, että terveys- ja sosiaalipalvelujen verkostot pystyvät tarjoamaan turvakotipalveluja, tukiryhmiä ja riippumattomia, luottamuksellisia puhelinneuvontapalveluja. — Varmistetaan, että omaishoitajilla on tarpeeksi tietoa sairauksien, esimerkiksi dementian, oireista ja etenemisestä, jotta asianosaiset ymmärtävät selvästi, miten paljon hoitoa saatetaan tarvita sekä voidaan tarjota riittävää tukea ja koulutusta. — Varmistetaan, että omaishoitajilla on mahdollisuus saada omaiselleen asianmukaista hoitoa päivisin sekä saada itselleen hengähdystaukoja ja lääketieteellisiä palveluja mahdollisesti ympärivuorokautisen hoidon aiheuttaman stressin lieventämiseksi. — Varmistetaan, että perheenjäsenet saavat ottaa vapaata työstään niin, ettei se haittaa heidän uranäkymiään ja että se pätee sekä miehiin että naisiin.

— Tieto- ja viestintätekniikan tuotteet ja palvelut tarjoavat monille ikääntyneille mahdollisuuden asua pidempään siellä, missä he parhaiten viihtyvät ja säilyttää samalla riippumattomuutensa ja korkean elintason. Tieto- ja viestintätekniikka voi auttaa heitä hoitamaan jokapäiväisen elämän asioita, ja sitä voi tarvittaessa hyödyntää myös heidän terveytensä ja aktiivisuutensa valvomiseen ja näin ollen laitoshoidon tarpeen vähentämiseen. Tieto- ja viestintätekniikka parantaa ikääntyneiden turvallisuutta ja varmistaa sosiaali- ja terveydenhoitopalvelujen sekä hätäpalvelujen saannin ja auttaa näin heitä elämään edelleenkin hyvin riippumatonta, itsenäistä ja arvokasta elämää.

2.6.2.5 Verkottuminen

— Komitea kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia luomaan useiden elinten verkostoja yhteistyön, koulutuksen ja järjestelmällisen tietojenvaihdon varmistamiseksi (14).

2.6.2.6 Hoidon virallinen valvonta

— Komitea kehottaa jäsenvaltioita huolehtimaan tilanteen huolellisesta seurannasta ja tarkastuksista, jotta voidaan varmistaa ikääntyneille tarjottavien palvelujen laadukkuus. Palvelujen tulee perustua selvästi määriteltyihin ja julkisesti tiedoksi annettaviin hoitostandardeihin.

2.6.2.7 Kaltoinkohtelun ilmitulon lisääminen

— Komitea korostaa, että on tärkeää edistää ikääntyneiden kaltoinkohtelun tunnistamista hienotunteisella tavalla sekä koti- että laitoshoidossa. Toimivaltaisten elinten tulee osallistua prosessiin. Ihmisten on voitava luottaa siihen, että kaikkiin ilmoitettuihin kaltoinkohtelutapauksiin puututaan ja tilanne korjataan. On huomattava, että poliisin toiminta tai oikeustoimet voivat olla osa prosessia.

Bryssel 24. lokakuuta 2007 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Dimitris DIMITRIADIS

(1) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto, annettu 16.3.2006, aiheesta ”Naisiin kohdistuva perheväkivalta” (EUVL C 110, 9.5.2006) ja lisälausunto, annettu 14.12.2006, aiheesta”Lapset perheväkivallan todistajina ja uhreina” (EUVL C 325, 30.12.2006). Kummankin lausunnon esittelijä oli Renate Heinisch.

(2) Toronto Declaration on the global prevention of elderly abuse: ”Elder Abuse is a single or repeated act, or lack of appropriate action, occurring within any relationship where there is an expectation of trust which causes harm or distress to an older person. It can be of various forms: physical, psychological/emotional, sexual, financial or simply reflect intentional or unintentional neglect.” (WHO 2002) (http://www.who.int/ageing/projects/elder_abuse/alc_toronto_declaration_en.pdf); Action on Elder Abuse (www.elderabuse.org.uk).

(3) Kansainvälisessä symposiumissa, joka pidettiin vuoden 2006 toukokuussa Kölnissä komission jäsenen Vladimír Špidlan isännöimänä (työllisyyden, sosiaali- ja tasa-arvoasioiden pääosasto), kerrottiin ikääntyneisiin kohdistuvan väkivallan vaihtelevan eri valtioissa 5 ja 20 prosentin välillä. (Selostus symposiumista aiheesta ”Gewalt und Vernachlässigung gegenüber alten Menschen in häuslicher und institutioneller Pflege” julkaisussa ”Forum Kriminalprävention” 4/2006 ja 1/2007).

(4) UK Study of Abuse und Neglect of Older People (June 2007)

(www.natcen.ac.uk).

(5) Statistisches Bundesamt (2005): Pflegestatistik 2003 — Deutschlandergebnisse. Wiesbaden.

(6) Nordrhein-Westfalenin osavaltion rikollisuuden ehkäisykeskus (Landespräventionsrat Nordrhein-Westfalen) (2006): Gefahren für alte Menschen in der Pflege.

(7) Määritelmä vastaa Toronton julistusta ikääntyneiden kaltoinkohtelun yleisestä ehkäisemisestä (WHO 2002, ks. alaviite 2).

(8) Nordrhein-Westfalenin osavaltion rikollisuuden ehkäisykeskus (Landespräventionsrat Nordrhein-Westfalen) (ks. alaviite 6), Toronton julistus (ks. alaviite 2) ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskeva tutkimus (ks. alaviite 4).

(9) Görgen, Thomas (2005a): Nahraumgewalt im Alter. Opferrisiken und Optionen für gewaltpräventives Handeln. Forum Kriminalprävention 3/2005, s. 13-16. Eri maita koskevia tietoja löytyy teoksesta Walentich/Wilms/Walter (2005): Gewalt gegen ältere Menschen in der häuslichen und institutionellen Pflege. Bewährungshilfe 2/2005, s. 166–182.

(10) Görgen, Thomas (2005b): ”As if I just didn't exist” — Elder abuse and neglect in nursing homes. Teoksessa M. Cain & A. Wahidin (toim.): ”Ageing, crime and society”.

(11) Tietoja yksittäisten väkivaltailmiöiden yleisyydestä sekä liikkumisvapauden rajoittamisesta ja rauhoittavien aineiden väärinkäytöstä löytyy Rolf Hirschin teoksesta (2005) ”Aspekte zur Gewalt gegen alte Menschen in Deutschland”, Bewährungshilfe 2/2005, s. 149-165.

(12) Görgen 2005a (ks. alaviite 9).

(13) Saksan sairauskassojen kattojärjestöjen lääkäriryhmän vuonna 2007 laatimassa, toisessa kertomuksessa aiheesta ”Laatu avo- ja sairaalahoidossa” (Qualität in der ambulanten und stationären Pflege) havaittiin 10 prosentissa tutkituista hoitokotien asukkaista terveydellisiä vammoja ja hoidon todettiin näin ollen olleen riittämätöntä

(http://presseportal.de/pm/57869).

(14) Mainittakoon esimerkiksi Bonnissa tehty aloite ikääntyneisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi ”Bonner Initiative gegen Gewalt im Alter — Handeln statt Misshandeln e.V. (Hrsg.): Alte Menschen in Not — Wir können helfen”. Info-Broschüre. Bonn. 2006. Tietoa tästä ja muista aloitteista löytyy myös International Network for the Prevention of Elder Abuse -verkoston sivustolta (www.inpea.net).