Virallinen lehti nro C 150 , 19/05/1997 s. 0052



A4-0067/97 Päätöslauselma komission tiedonannosta uudesta merenkulun strategiasta (KOM(96)0081 - C4-0237/96) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(96)0081 - C4-0237/96), - ottaa huomioon 29. lokakuuta 1996 pidetyn julkisen kuulemistilaisuuden, - ottaa huomioon 6. kesäkuuta 1996 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle yhteisen liikennepolitiikan toimintaohjelmasta 1995 - 2000 ((EYVL C 181, 28.6.1996, s. 21)), - ottaa huomioon liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnön sekä talous- ja raha- asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan, aluepoliittisen valiokunnan sekä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunnot (A4-0067/97), A. katsoo, että merenkululla on erittäin suuri merkitys yhteisölle, koska 90 % muun maailman kanssa käytävästä kaupasta ja 35 % EU:n sisällä käytävästä kaupasta hoidetaan meriteitse, B. katsoo, että sovelletaan avoimien markkinoiden periaatteita, jotta luotaisiin yhtenäinen rakenne yhteiselle merenkulkupolitiikalle, joka perustuu vapaaseen kauppaan ja oikeudenmukaisiin kilpailusääntöihin, C. katsoo, että tällaisin toimenpitein luotaisiin kyllä aidot yhtenäismarkkinat merenkululle, mutta ne eivät olisi sopusoinnussa eivätkä yhtäpitäviä muita liikennöintitapoja koskevien markkina- ja kilpailusääntöjen kanssa, eikä niissä otettaisi etenkään merenkulun kannalta asianmukaisesti huomioon kansainvälisen laivaliikenteen realiteetteja, D. ottaa huomioon, että tätä komission tiedonantoa täytyy tarkastella komission tiedonannon «Merenkulun tulevaisuus Euroopassa - Euroopan merenkulkualan kilpailukykyä tukevat toimenpiteet» yhteydessä sekä tulevan, merenkulkuun liittyviä ulkosuhteita käsittelevän tiedonannon yhteydessä. E. katsoo, että kyseisessä komission tiedonannossa analysoidaan perusteellisesti merikuljetusten asemaa Euroopan unionissa ja että merenkulun sektoria tutkitaan teollisuutta koskevien sääntöjen avulla, F. ottaa huomioon, että merenkulun yhtenäismarkkinat eivät perustu harmonisoituun sosiaalilainsäädäntöön, G. katsoo, että tämä analyysi määrittelee myös ne syyt, jotka ovat johtaneet yhteisön merenkulkualan nykyiseen alennustilaan erityisesti irtolastin ja linjaliikenteen osalta, ja esittää toimia tilanteen korjaamiseksi, H. katsoo, että merenkulun monimutkaisista ongelmista, merenkulun vaihtelevasta merkityksestä eri jäsenvaltioille, merenkulun erilaisista traditioista sekä kansainvälisestä luonteesta johtuen on ryhdyttävä aktiivisiin toimenpiteisiin, jotta saataisiin apua tällä sektorilla syntyneeseen tilanteeseen, I. ottaa huomioon edistysaskeleet, joita on jo saavutettu EU:n merenkulun turvallisuutta koskevissa määräyksissä, vastaavat edistysaskeleet ja tulevaisuudennäkymät Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n osalta, yhteisön sisäisten markkinoiden avaamisen sekä tätä tukevat toimenpiteet, jotka on liitettävä nopeasti EU:n lainsäädäntöön, J. katsoo, että uudet, komission tiedonannossa ehdotetut toiminta-alat sekä kansainvälisten, merenkulun turvallisuuden ja kilpailukyvyn turvaamista koskevien sopimusten nojalla solmittava merenkulkualan maailmanlaajuinen sopimus riippuvat tekijöistä, jotka menevät EU:n toimivallan ulkopuolelle, mutta joihin voidaan kuitenkin vaikuttaa voimakkaasti soveltamalla johdonmukaisesti ja tehokkaasti EU:n markkinapolitiikkaa, K. ottaa huomioon, että yksi merkittävimmistä yhteisön laivaston kohtaamista ongelmista on alusten siirtäminen yhteisön ulkopuolisiin rekistereihin, ja että käytännössä alukset siirretään yhteisön rekistereistä edullisempiin kolmansien maiden (Panama, Kypros, Liberia jne.) rekistereihin, mikä mahdollistaa henkilökuntaan ja verotukseen liittyvissä kustannuksissa säästämisen; ottaa huomioon myös, että tällä hetkellä 56 prosenttia yhteisön tonnistosta on ulkomaisissa rekistereissä, L. katsoo, että EU:n uuden merenkulun strategian on varmistettava yhteisön kauppalaivaston korkea laatutaso; 1. Pitää myönteisenä komission ehdotusta uudeksi merenkulun strategiaksi ja pitää mahdollisena, että siitä voi kehittyä käytännöllinen ja johdonmukainen väline merenkulun laajentamisen edistämiseksi yhteisössä ja maailmankaupassa; 2. Katsoo, että kaikki EU:n tähänastiset toimet alikuntoisten alusten karkottamiseksi kaikilta EU:n vesiltä ja satamista ovat auttaneet parantamaan turvallisuustasoa yhteisön vesillä; 3. Tukee erityisesti takaisinliputtamista EY:n jäsenvaltioiden lipun alle ja suosittelee, että ulosliputus rajoitetaan 25 prosenttiin vuoteen 2005 mennessä; 4. On samaa mieltä komission kanssa niistä vaikeuksista ja ongelmista, joita esiintyy merenkulun turvallisuutta koskevien määräysten tiukentamisessa, sekä lippuvaltioiden että satamavaltioiden kannalta, ja korostaa, että on välttämätöntä edistää toimia merenkulun riippumattomaksi ja luotettavaksi valvomiseksi; 5. Katsoo, että oikeudellinen väline saattaa yksinään olla riittämätön vastaus elintärkeään turvallisuuden varmistamistarpeeseen ja että tätä varten saatetaan joutua turvautumaan erityistoimiin, erityisesti operationaalisen yhteistyön ja kansallisten viranomaisten toiminnan koordinoinnin avulla; 6. Korostaa olevansa huolestunut pätevien merenkulkijoiden lukumäärän alenemisesta EU:ssa, erityisesti sen vuoksi, että inhimilliset erehdykset ja/tai laiminlyönnit ovat syynä useimpiin onnettomuuksiin merellä; 7. Katsoo, että komissio ei ole tiedonannossaan ottanut huomioon kansainvälisen kuljetusalan federaation (ITF) käyttämän, mukavuuslippulaivoilla työskentelevien merenkulkijoita koskevan sääntelyjärjestelmän vaikutusta EU:n merenkulkuun ja EU:n merenkulkijoiden työllisyyteen; 8. Katsoo, että ILOn yleissopimusten 111, 87 ja 98 määräyksiä, ILOn yleissopimuksen 147 sosiaalisia määräyksiä sekä siihen äskettäin (Geneve, lokakuu 1996) liitettyä pöytäkirjaa on sovellettava kaikkiin EU:n aluksiin ja rannikkovaltioiden kautta kaikkiin EU:n vesillä purjehtiviin aluksiin; 9. Ottaen huomioon nykyisen ja tulevan pätevien merenkulkijoiden vajauksen EU:ssa katsoo, että on kiireellisen välttämätöntä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa tutkia tarpeellisia toimia, erityisesti rahoitusmahdollisuuksia, nuorten vetämiseksi merenkulkijan ammattiin, EU:n merenkulkijoiden koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen rohkaisemiseksi sekä työolosuhteiden ja työaikojen parantamiseksi; 10. Vaatii komissiota siksi esittämään pian uusia ehdotuksia laivojen työehtojen parantamiseksi niin, etteivät ne houkuttele ainoastaan tällä hetkellä alalla olevaa työvoimaa vaan myös merenkulkijoiden seuraavaa sukupolvea. Tämä voisi tapahtua esim. ylenemismahdollisuuksia ja uudelleenkouluttautumisvaihtoehtoja turvaamalla, kehittämällä lisää tehtäviä maissa tai ottamalla käyttöön paremmat ehdot merellä vietetylle ajalle sekä parempi vakuutusjärjestelmä; 11. Pyytää komissiota laatimaan mahdollisimman pikaisesti uusia lainsäädäntöehdotuksia, jotta asteittainen laivanvarustustoiminnan siirtäminen Euroopan unionista kolmansiin maihin saataisiin loppumaan ja jotta laivaston hallintakustannukset saataisiin kilpailukykyisemmiksi; 12. Katsoo myös, että merimiesten ja päällystön koulutukselle on annettava etusija, jotta voidaan tyydyttää kysyntä, taata turvallisuuden ja tehokkuuden osoituksena oleva yhteisön merimiesten korkea ammattitaito ja myötävaikuttaa täten seuraaviin: - tiukkojen turvasääntöjen tehokkaaseen noudattamiseen maalla ja merellä, - rannikkovesistöjen herkkien merivarojen entistä tehokkaampaan suojeluun, - inhimillisen pääoman parantamiseen merialueilla; 13. Toivoo sen lisäksi, että ryhdytään muihin kannustaviin - veropoliittisiin ja taloudellisiin - toimenpiteisiin, jotka rohkaisisivat eurooppalaisia laivanvarustajia pestaamaan miehistöä Euroopan unionista ja joilla alennettaisiin kustannuksia henkilökunnan palkkaamiseksi aluksiin; 14. Katsoo, että turvallisuusnormeista tinkivät ja sosiaalikustannuksia välttelevät alikuntoiset laivat, erityisesti mukavuuslippulaivat, lisäävät onnettomuusriskejä merellä ja vääristävät kilpailua, mikä heijastuu kielteisellä tavalla EU:n merenkulkijoiden työolosuhteisiin; 15. Katsoo, että jos laivojen omistajien tai vuokraajien ei tarvitsisi huolehtia kaikista kustannuksista ja jos EU:n lippuvaltiot ja satamavaltiot soveltaisivat korkeita turvallisuusvaatimuksia, yhteisön laivateollisuusala olisi kilpailukykyisempi; 16. Katsoo, että komission olisi tutkittava laivojen moottoreiden saastepäästöjen rajoittamista ja laadittava toimintasuunnitelma, jolla puututaan öljysaasteongelmaan; 17. On sitä mieltä, että optimaalisen, riippumattoman ja tehokkaan laivaliikenteen valvonnan toteuttaminen lippuvaltioiden ja satamavaltioiden osalta edellyttää todellisten seuraamusten määräämistä laivoille, jotka eivät noudata näitä normeja, sekä häikäilemättömille varustajille; tämänhetkisten säännösten mukaan laiva vain pysyy satamassa, kunnes korjaustyöt on saatettu päätökseen; laivanomistajan kannalta tämä ei ole mikään todellinen painostuskeino, eikä edes tosiasiallisesti myöhästytä laivaa; tämä toimenpide ei myöskään vaikuta mitenkään niihin laivoihin, joissa työskentelee epäpäteviä tai täysin ammattitaidottomia merenkulkijoita, tai merenkulkijoita, jotka eivät ole asiaankuuluvien sosialiturvamääräysten alaisia; 18. Pitää myönteisenä resurssien tehokkaampaa vahvistamista, alusten saartamisen yhtenäistä soveltamista ja satamavaltioiden valvonnan parantamista, tietokanta/tiedotusjärjestelmää ja sen avoimuuden varmistamista; 19. Katsoo, että komission ehdotukset EU:n kauppalaivaston ulosliputuksen ja EU:n merenkulkijoiden työllisyystilanteen heikkenemisen hidastamiseksi näyttävät järkeviltä, mutta katsoo samalla, että tiettyjen ehdotettujen toimenpiteiden arviointi ja syvällinen tarkastelu vaativat kuitenkin yksityiskohtaisempia tietoja ja asioiden selventämistä, koska niiden vaikutukset saattavat aiheuttaa EU:ssa myös laajempia seurauksia, ja katsoo, että tässä yhteydessä on edelleen tutkittava myönteisiä puolia komission ehdotuksissa asetuksiksi, joilla perustetaan yhteisön alusrekisteri ja laaditaan yhteinen yhteisön laivanvarustajan määritelmä (1989/1991), ja että näitä ehdotuksia ei pidä peruuttaa; 20. Katsoo, että satamavaltioiden valvonta on tärkeässä asemassa kansainvälisesti sovittujen välineiden käytön tiukan valvonnan varmistamisessa ja että satamavaltioiden valvontaa koskeva direktiivi, joka tuli voimaan heinäkuussa 1996, parantaa merkittävästi turvallisuutta; yhteisöllä on merkittävä tehtävä sen varmistamisessa, että valvonta toimii yhtenäisesti ja tehokkaasti ja sopeutuu kehitykseen; kehottaa mahdollisimman nopeasti toteuttamaan komission ehdottaman aloitteen tarkastajien koulutuksen ja tehokkuuden parantamiseksi; 21. Kehottaa komissiota tutkimaan mahdollisuutta asettaa turvallisuus- ja ympäristökriteereihin perustuvia eriytyneitä satamamaksuja; 22. Pitää välttämättömänä sitä, että sitoutuminen merikuljetusten turvallisuusvaatimusten noudattamiseen on laajennettava koskemaan lastin omistajia niissä tapauksissa, joissa lastin omistajilla on todellinen mahdollisuus vaikuttaa aluksen valintaan ja joissa heillä on käytettävissään luotettavat tiedot alusten kunnosta; 23. Korostaa kuitenkin, että rahoitustaakkaa seuraamusten muodossa, joita on ehdotettu vaatimukset täyttämättömien alusten käyttäjien suhteen, on vaikea saada hyväksytyksi siinä abstraktissa muodossa, jossa komissio sen esitti; tällaisesta velvoituksesta voidaan määrätä edellyttäen, että laivaajalla on mahdollisuus valita alus ja että heillä on tietoja, millä ehdoilla he voivat aluksia käyttää; 24. On sitä mieltä, että yhteisön tasolla on oltava oikeudellisia välineitä, joilla helpotetaan edellä mainitun kaltaisen tiedon saamista sekä laivojen turvallisen tunnistamisjärjestelmän käyttöön ottamista; näitä lippuvaltioita ja satamavaltioiden satamia koskevia velvoitteita on tietenkin sovellettava myös joissakin jäsenvaltioissa käytössä oleviin kaksoisrekistereihin; 25. Katsoo, että kaikki asianomaisia osapuolia on kuultava asianmukaisesti, jotta kaikki käytännön vaikutukset voidaan ottaa huomioon; 26. On siksi sitä mieltä, että yhteisön uuden merenkulun strategian täytyy selkeyttää nykyistä kaksoisrekisterin oikeudellisesta asemasta vallitsevaa sekaannusta, erityisesti EU:n kilpailusääntöjen noudattamisessa ja tehtävä selväksi, että kaikkia Euroopan yhteisöjen merenkulkua koskevia säännöksiä on noudatettava myös näissä rekistereissä; 27. Korostaa tarvetta luoda Euroopan alusrekisteri, jotta merialalla saavutettaisiin yhdenmukainen taso laadun ja turvallisuuden osalta suunnittelemalla yhdenmukainen toimintakehys ja parantamalla Euroopan meriteollisuuden kilpailukykyä; tämän vaatimuksen ei pitäisi merkitä turhaa rahoitustaakkaa vaatimukset täyttäville yhteisön laivayhtiöille; 28. Tukee painokkaasti johdonmukaisen yhteisöpolitiikan luomista kolmansien maiden suuntaan tarkoituksena luoda ja laajentaa yhteisön ja yksittäisten kolmansien maiden välisiä kahdenvälisiä sopimuksia sekä yhteisön roolin vahvistamista IMO:ssa ja ILO:ssa, IMO:n ja ILO:n toimeenpanemien yleissopimusten ja päätöslauselmien noudattaminen mukaan lukien; 29. Ehdottaa, että merenkulun turvallisuutta ja meren pilaantumista estävien IMO- sopimusten noudattaminen lisätään lausekkeeksi kaikkiin EU:n ja kolmansien maiden välillä tehtäviin kehityssopimuksiin ja kansainvälisiin sopimuksiin, kun otetaan huomioon, että laivat, joissa ei piitata normeista eikä ympäristömääräyksistä tai joissa ei ole pätevää miehistöä saavat epäoikeudenmukaisen kilpailuedun ja uhkaavat samalla sekä merenkulkijoiden sosiaaliturvan ja työturvallisuuden tasoa että ympäristönsuojelua; 30. Korostaa tämän vuoksi, että on tärkeää harjoittaa ja lisätä valtion satamavalvontaa kaikkiin yhteisön vesillä purjehtiviin aluksiin riippumatta siitä, telakoituvatko ne yhteisön satamaan vai eivät; pyytää erityisesti, että kaikille vaarallisia ja saastuttavia aineita kuljettaville aluksille hyväksyttäisiin reitit, joita seuraamalla mahdollisimman pitkälti vältettäisiin ekologisesti haavoittuvia rannikkoalueita; 31. Korostaa, että merihenkilökunnan sosiaalisten olosuhteiden, turvallisuuden ja ympäristönsuojelun välillä on oltava kolmiyhteys; 32. Kehottaa komissiota tekemään tai rahoittamaan syväluotaavan tutkimuksen ITF:n sääntelyjärjestelmän vaikutuksista merenkulkijoihin, jotka työskentelevät EU:n avoimen rekisterin aluksilla, sekä vaikutuksista EU:n merenkulkijoiden työllisyyteen; 33. Valiokunta ei pidä laivaliikennettä pelkästään Euroopan tuonti-ja vientitoiminnan palvelutoimintana, vaan täysin itsenäisenä talouden alana, joka vastaa itsenäisesti voitoista ja tappioista, ja jota harjoitetaan avoimilla markkinoilla kovassa kilpailutilanteessa; 34. Korostaa sen merkitystä, että tavoitellaan korkealaatuisia standardeja sellaisten verohelpotusten ja eriytettyjen satamamaksujen avulla, joiden on perustuttava muun muassa ympäristöystävällisyyteen ja turvallisuuteen; 35. Tukee komission lähestymistapaa avointen markkinoiden ylläpitämisen osalta ja ilmaisee huolestumisensa sen johdosta, että USA on kieltäytynyt allekirjoittamasta GATS-sopimusta (palvelujen kauppaa koskeva yleissopimus); 36. Pitää tosin myönteisenä komission joustavaa lähestymistapaa laivanrakennusalan valtion tuen suhteen, mutta korostaa, että tällaisen tuen on edesautettava yhteisön laivanrakennusteollisuuden myynnin edistämistä maailmanmarkkinoilla, asianomaisen tieto-taidon sekä teollisuuden laajan tarjonnan ylläpitämistä alalla; 37. Pitää tarpeellisena, että tällaisten tukitoimenpiteiden, jotka perustuvat jäsenvaltioiden ja kansallisen lipun tai jäsenvaltiossa toimivan yhtiön väliselle taloudelliselle siteelle on oltava avoimia eivätkä ne saa johtaa kilpailun vääristymiseen sisämarkkinoilla, ja tämän mukaisesti tuomitsee epäsuoran valtion tuen, joka toteutetaan turvautumalla kansainvälisellä tasolla mukavuuslippujärjestelmään ja Euroopan tasolla kansallisten rekisterien sääntelyn poistamiseen tai rinnakkaisrekisterien perustamiseen; 38. Rohkaisee unionin jäsenvaltioita toteuttamaan rahoitukseen ja verotukseen liittyviä toimenpiteitä, joilla edistetään alan yritysten sijoittamista aluksiin; 39. Katsoo, että yksittäisen jäsenvaltion tukien, jotka asianomainen jäsenvaltio vahvistaa soveltuvassa muodossa, on kohdistuttava etenkin merenkulkijoiden ja maissa toimivan henkilökunnan kouluttamiseen ja pestaamiseen, verorasitukseen, sosiaalivakuutusjärjestelmän tukemiseen sekä työnsaantimahdollisuuksien lisäämiseen; 40. Hyväksyy komission valmiuden rajoittaa toimintaansa merenkulkualalla yksittäisten jäsenvaltioiden Euroopan unionin laivanrakennusteollisuuden elvyttämiseen tähtäävien toimenpiteiden yhdenmukaistamiseen ja valvontaan, mutta pitää kuitenkin tarpeellisena yhteistä strategiaa kansainvälisen kilpailun kohtaamiseksi ja kansainvälisten sääntöjen noudattamisen valvomiseksi; 41. On sitä mieltä, että komission on siksi tutkittava edellytyksiä meriliikenteen ja muiden kuljetusmuotojen välisen terveen kilpailun synnyttämiseksi, ja toivoo, että komissio esittää mahdollisimman pian ehdotuksia meriliikenteessä ja etenkin rannikkolaivaliikenteessä vallitsevien epätasa-arvoisten olojen poistamiseksi; 42. Korostaa, että on tarpeellista ottaa merisatamat mukaan Euroopan laajuiseen kuljetusverkkoon merenkulun ja muiden liikennemuotojen välisenä solmukohtana ja edistää laivaliikennettä (rannikolla tapahtuvaa ja saarten välistä) yhteisön liikenneyhteysmuotona; 43. Toteaa, että erityisesti rannikkoalueilla on valtavia meriliikenneyhteyksien parantamismahdollisuuksia maakuljetusreittien pidentämiseen merelle; 44. Pitää välttämättömänä kansainvälisen kilpailun nykytilanteessa Euroopan merenkulun tukitoimia sellaisten väistämättömien lisäkustannusten korvaamiseksi yhteisön laivanvarustajille, jotka aiheutuvat unionissa voimassa olevien sosiaali- ja turvallisuusstandardien noudattamisesta; katsoo, että kilpailun vääristymien välttämiseksi ja näiden toimenpiteiden yhtenäisyyden takaamiseksi on noudatettava todella yhteistä yhteisön lähestymistapaa, jossa otetaan myös huomioon tarve myöntää alueellisia tukia kilpailupolitiikan yhteydessä; 45. Pahoittelee, ettei komission strategiaan sisälly toteuttamisaikataulua ja että liian harvat käytännön ehdotuksista vastaavat haasteiden suuruutta; 46. Pahoittelee voimakkaasti, ottaen huomioon koko merenkulkualan merkityksen Euroopan unionin rannikkoalueiden taloudelliselle kehitykselle, että komission strategiassa, jota hallitsevat yleismaailmallisen kilpailukyvyn vaatimukset, ei oteta huomioon ongelmien alueellista ulottuvuutta; 47. Pyytää komissiota kehittämään Euroopan järjestelmän laivajätteen, kuten köliveden luovuttamiseksi ja sovittamaan yhteen tehokkaan luovutuspisteiden järjestelmän Euroopan tasolla; 48. Haluaa kiinnittää huomiota siihen, että on tarpeellista lisätä investointihalukkuutta EU:ssa ottamalla käyttöön sellaisia yhteisön toimenpiteitä ja kansallisia toimenpiteitä, joissa on verotuksellisia ja toiminnallisia elementtejä ja joilla luotaisiin sopiva taloudellinen ja poliittinen ilmapiiri, joka on välttämätön EU:n kauppalaivaston kehittymisen sekä EU:n merenkulkijoiden työllisyysnäkymien parantamisen kannalta; 49. Tukee ympäristön kannalta järkevän ja taloudellisesti houkuttelevan teknologisen infrastruktuurin kehittämistä Euroopan laajuisille merenkulkuverkoille; 50. Katsoo, että todellinen merenkulun strategia on mahdollista vain siinä tapauksessa, että laivojen suunnittelun alalla toteutetaan laajamittaisia tutkimustoimenpiteitä; kehottaa komissiota ottamaan tämän seikan huomioon laatiessaan viidettä tutkimuksen puiteohjelmaa; vaatii lisäksi, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi käytetään hyväksi myös sellaisia eurooppalaisia ohjelmia, jotka tähtäävät asevarustelutuotantoalan muuttamiseen rauhanomaiseen käyttöön; 51. Pitää välttämättömänä yhteisön tutkimus- ja kehittämistoimien toteuttamista tietojenkäsittelyrakenteiden käyttöön ottamiseksi Euroopan satamissa ja satamissa työskentelevien koulutusohjelmien toteuttamiseksi; 52. Korostaa vero- ja tullivapaan myynnin lopettamisen merenkulun työllisyydelle aiheuttamien vaikutusten perinpohjaista tutkimista; 53. Suosittaa, että merenkulun turvallisuus ja siihen liittyvät alusten rekisteröintiä koskevat määräykset otetaan huomioon, kun kolmannet maat hakevat EU-jäsenyyttä, etenkin jos kyseessä ovat maat, joiden aluksia saarretaan huomattavasti MOUPSC:n vuosikertomuksista ilmenevää keskimäärää useammin ja jonka alukset ovat Yhdysvaltain rannikkovartioston mustalla listalla. 54. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille;