PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Rokotukset ovat yksi lääketieteen suurimmista menestyksistä. Rokotukset pelastavat ihmishenkiä, suojelevat yhteiskuntiamme, vähentävät sairauksia ja edistävät elinajanodotteen pidentymistä. Ennen kuin rokotteita oli olemassa, monet lapset kuolivat nuorena tai vammautuivat elinikäisesti. Rokotukset ovat johtaneet isorokon täydelliseen ja polion lähes täydelliseen häviämiseen ja ehkäisseet lukemattomia muista sairauksista, kuten tuhkarokosta, kurkkumädästä ja aivokalvontulehduksesta, johtuvia kuolemantapauksia.

Maailmanlaajuisesti rokotuksilla ehkäistään vuosittain 2,7 miljoonaa tuhkarokkotartuntaa, 2 miljoonaa vastasyntyneiden jäykkäkouristustapausta ja miljoona hinkuyskätapausta. Euroopassa kausi-influenssarokotuksilla ehkäistään joka vuosi noin 2 miljoonan ihmisen sairastuminen influenssaan.

Tästä huolimatta Euroopan unionissa kuolee yhä tänä päivänä lapsia tuhkarokon kaltaisiin sairauksiin, jotka olisivat helposti ehkäistävissä rokotuksilla, kuten komission puheenjohtaja Juncker totesi puheessaan unionin tilasta 13. syyskuuta 2017. Tämä ei ole hyväksyttävää.

Rokotusohjelmista on tullut yhä hauraampia alhaisen rokotuskattavuuden, rokotusvastaisuuden, uusien rokotteiden kustannusten nousun sekä rokotteiden tuotannossa ja toimituksissa Euroopassa esiintyvien vajausten vuoksi.

Tämä ehdotus on kehotus toteuttaa yhteisiä toimia rokotuskattavuuden lisäämiseksi ja sen varmistamiseksi, että kaikki ihmiset Euroopan unionissa voivat saada rokotuksia, ja siten rokotuksia koskevien epätasa-arvon ja puutteiden poistamiseksi. Vilpittömät rokotuksiin liittyvät kysymykset ja epäilyt, joita kansalaiset kaikkialla Euroopassa ilmaisevat, ovat merkki siitä, että jäsenvaltioiden ja terveydenhuoltoalan ammattilaisten on kiireellisesti otettava ne huomioon ja vastattava niihin asianmukaisesti. Tämä ehdotus on yhteinen ponnistus tällaisiin huolenaiheisiin vastaamiseksi.

Useissa EU:n jäsenvaltioissa ja naapurivaltioissa esiintyy tällä hetkellä riittämättömän rokotuskattavuuden vuoksi ennennäkemättömiä rokotuksilla ehkäistävissä olevien tautien epidemioita. Pelkästään vuonna 2017 yli 14 000 henkilöä sairastui EU:ssa tuhkarokkoon – tämä oli yli kolminkertaisesti vuonna 2016 ilmoitettu määrä. Kahden viime vuoden aikana 50 henkilöä on kuollut tuhkarokkoon ja kaksi kurkkumätään. Eurooppa on epäonnistumassa tuhkarokon hävittämisessä sovittujen WHO:n tavoitteiden mukaisesti.

Riski polioviruksen paluusta EU:hun on edelleen olemassa, mikä vaarantaa unionin poliosta vapaan aseman. Kausi-influenssarokotusten kattavuus on edelleen selvästi alle vanhempien ikäryhmien 75 prosentin kattavuustavoitteen, joka asetettiin vuonna 2009 annetussa neuvoston suosituksessa kausi-influenssarokotuksista. Itse asiassa kausi-influenssarokotusten kattavuus vanhemmissa ikäryhmissä on laskenut muutaman viime vuoden aikana useimmissa EU:n jäsenvaltioissa.

Vaikka kansallisia rokotusohjelmia suunnitellaan, organisoidaan ja toteutetaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa, kaikki EU:n jäsenvaltiot kamppailevat näiden yhteisten haasteiden kanssa: rokotuskattavuuden lasku, toimitusvajaukset ja kasvava rokotusvastaisuus.

On olemassa useita tekijöitä, jotka alentavat rokotuskattavuutta ja pahentavat ehkäistävissä olevia puutteita rokotussuojassa:

Rokotusvastaisuus ja luottamuksen hiipuminen. Rokotuksia koskevat virheelliset käsitykset ovat siirtäneet yleisön fokuksen rokotusten hyödyistä kohti epäluottamusta tiedettä kohtaan ja pelkoa mahdollisista sivuvaikutuksista. Tämän kasvavan vastahakoisuuden taustalla on useita tekijöitä: luotettavan tiedon puute ja – joissakin tapauksissa – epäluottamus saatavilla olevan tiedon tarjoajia kohtaan; terveille henkilöille (erityisesti lapsille) annettaviin rokotuksiin liittyvien mahdollisten riskien heikompi hyväksyntä; puutteellinen ymmärrys rokotusten yksittäisille henkilöille tuottamista hyödyistä suhteessa yhteisölle aiheutuviin hyötyihin; sekä väärän tiedon ruokkimat kiistat rokotusten turvallisuudesta tiedotusvälineissä. Koska rokotuksilla ehkäistävissä olevat taudit ovat aikaisemmin vähentyneet rutiinirokotusten ansiosta, kansalaiset eivät ole riittävän tietoisia rokotusten ratkaisevasta roolista ihmishenkien pelastamisessa ja rokottamattomuuden riskeistä.

Rokotuspolitiikat ja ohjelmat vaihtelevat huomattavasti eri maissa rokotteiden valinnan, käytettävän rokotetyypin, annettavien annosten määrän sekä ajoituksen suhteen. Tämä jäsenvaltioiden välinen vaihtelu johtuu usein sosiaalisista, taloudellisista tai historiallisista tekijöistä tai yksinkertaisesti tavasta, jolla terveydenhuoltojärjestelmä on järjestetty kansallisella tasolla. Tällaiset eri maiden väliset erot ovat kuitenkin osaltaan vahvistaneet käsitystä siitä, että itse rokotuksista vallitsisi poikkeavia näkemyksiä, mikä puolestaan edistää rokotevastaisuuden yleistymistä. Disinformaation nopea leviäminen verkossa ja äänekkäät rokotuksista kieltäytyjät ovat myös ruokkineet virheellisiä käsityksiä. Tällaiset kansallisten rokotusohjelmien erot aiheuttava lisäksi sen, että useissa EU:n jäsenvaltioissa elämänsä aikana asuvien kansalaisten on vaikeaa ymmärtää, mitä rokotuksia heidän olisi milloinkin otettava, ja tämä saattaa johtaa siihen, että lapset eivät ota kaikkia tarvitsemiansa rokotuksia.

Monissa maissa on myös rokotepulaa sekä tarjonta- että kysyntäpuolen ongelmien vuoksi. Teollisuus ei investoi riittävästi rokotteisiin EU:ssa, ja tämän väitetään johtuvan sirpaloituneesta ja osittain vaikeasti ennakoitavasta kysynnästä. Lisäksi rokotteiden jakamisessa rajojen yli kriisitapauksissa on edelleen oikeudellisia vaikeuksia. Samalla pitkät toimitusajat rajoittavat tuotantokapasiteettia; hankintaprosessit ovat edelleen hankalia ja tehottomia, ja ennakkosuunnittelun puute yhdessä rokotusohjelmien vaihtelun kanssa tekee kysynnän ennakoimisesta vaikeaa. Myös muuttoliikkeen ja ikääntymisen kohdeväestössä aiheuttamat demografiset muutokset haittaavat tarkkaa ennakkosuunnittelua.

Tämän seurauksena eräillä jäsenvaltioilla on ongelmia rokotteiden saatavuuden suhteen tai ne kärsivät rokotteiden korkeista kustannuksista – mikä puolestaan tarkoittaa sitä, että kansallisia varastoja ei usein ole käytettävissä tai ne ovat niukkoja. Jos jokin jäsenvaltio ei tällaisessa toimintaympäristössä pysty torjumaan epidemiaa itse, epidemia leviää todennäköisesti – koska eurooppalaista yhteistyötä ei tällä alalla tehdä – yli rajojen muihin jäsenvaltioihin ja vaarantaa kansalaisten terveyden ja turvallisuuden koko unionissa.

On myös olemassa rokotteiden tutkimukseen ja kehittämiseen liittyviä haasteita. Uusien innovatiivisten rokotteiden kehittämiseksi ja nykyisten rokotteiden parantamiseksi tai mukauttamiseksi (esimerkiksi turvallisuusprofiilin parantaminen, mukauttaminen eri ikäryhmiin, riskiryhmiin tai patogeeneihin) tarvitaan huomattavia taloudellisia investointeja ja asiantuntemusta, mikä tekee tutkimuksesta ja kehittämisestä paljon monimutkaisempaa, kalliimpaa ja riskialttiimpaa.

Lisäksi resurssipuolella on julkiseen rahoitukseen liittyviä rajoitteita. Rokotukset muodostavat tällä hetkellä murto-osan EU:n jäsenvaltioiden ennaltaehkäisyyn osoitetuista määrärahoista – niiden osuus terveydenhuoltoalan määrärahoista on 0,5 prosenttia – ja on näyttöä siitä, että nämä menot ovat yhä pienenemässä. Rokotusmenoja olisi pidettävä oleellisena ja älykkäänä investointina terveyteen, kun otetaan huomioon niiden laajemmat taloudelliset vaikutukset ja yhteiskunnallinen arvo.

Tällä neuvoston suosituksella pyritään vahvistamaan yhteistyötä ja koordinointia EU:n jäsenvaltioiden, teollisuuden ja muiden asianomaisten sidosryhmien välillä, ja lisäämään rokotuskattavuutta, luomaan mahdollisuus lähentää rokotusohjelmia kaikkialla EU:ssa, edistämään rokotusten hyväksyntää, tukemaan rokotteiden tutkimusta ja kehittämistä sekä vahvistamaan rokotteiden tarjontaa, hankintaa ja varastohallintaa myös hätätapauksissa. Näillä toimilla on viime kädessä tarkoitus vähentää rokotuksilla ehkäistävissä olevien tautien esiintyvyyttä ja lisätä Euroopan kansalaisten mahdollisuuksia terveyteen sekä parantaa terveysturvaa koko Euroopan unionissa.