Ehdotus: neuvoston asetus oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta /* KOM/2003/0698 lopull. - CNS 2003/0279 */





Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. JOHDANTO, JOKA KOSKEE KAIKKIA NELJÄÄ ASIANOMAISTA ALAA Yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) on uudistettu perusteellisesti vuodesta 1992 alkaen. Uudistuksilla on pyritty siirtymään hintapolitiikasta ja tuotantotuesta kokonaisvaltaisempaan järjestelmään, joka perustuu viljelijälle myönnettävään tulotukeen. Viimeisimpänä toimenpiteenä neuvosto hyväksyi 29. syyskuuta 2003 ehdotuksen yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä maataloustuottajien tukijärjestelmistä annetuksi asetukseksi (EY) N:o 1782/2003. Uudistuksen seuraavassa vaiheessa komissio ehdottaa puuvillan, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, tupakan ja humalan nykyisten tukijärjestelmien sisällyttämistä edellä mainitun asetuksen soveltamisalaan. Ehdotuksen perustana ovat siis samat tavoitteet: kilpailukyvyn parantaminen, markkinasuuntautuneisuuden lisääminen, ympäristönsuojelun parantaminen, maataloustuottajien tulojen vakauttaminen ja epäsuotuisilla alueilla toimivien tuottajien tilanteen parempi huomioon ottaminen. Etusijalle asetetaan tuotantotuen sijasta tuottajan tulotuki. Tämä toteutetaan siten, että merkittävä osa nykyisistä tuotantoon sidotuista menoista siirretään uudella horisontaaliasetuksella käyttöön otettuun maatilan tulotukijärjestelmään. Puuvilla-, oliivi- ja tupakka-alan olosuhteet ovat erityiset, koska tuotanto keskittyy alueille, joiden taloudellinen kehitys on viivästynyt. Ehdotuksessa otetaankin huomioon vaikutukset, jotka tukien irrottamisella tuotannosta saattaa näillä aloilla olla, ja erityisesti riskit, jotka liittyvät tuotannon lopettamiseen ja maaseutualueiden kilpailukyvyn heikkenemiseen. Tästä syystä osa puuvillan ja oliivien viljelyyn liittyvistä menoista olisi säilytettävä alakohtaisena, ja raakatupakka olisi sisällytettävä maatilan tulotukijärjestelmään asteittain. Humalan osalta jäsenvaltiot voivat myöntää tietyn prosenttiosuuden tuesta tuotantoon sidottuna tukena. Ehdotetun järjestelmän pääkohdat esitetään jäljempänä. 2. PUUVILLAA KOSKEVAT UUDET JÄRJESTELYT 2.1. Johdanto Komissio ehdottaa, että osa EMOTR:sta puuvillalle myönnettävästä tuesta, joka oli tarkoitettu tuottajatueksi vuosien 2000-2002 viitekautena, siirretään rahoittamaan kahta tukitoimenpidettä, jotka ovat maatilan tulotuki ja uusi pinta-alatukena myönnettävä tuotantotuki. Tavoitteena on tukea puuvillan tuotantoa asianomaisilla alueilla, kuten Kreikan, Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjoihin liitetyissä puuvillaa koskevissa pöytäkirjoissa määrätään. Loput puuvillaan liittyvistä menoista siirretään asianomaisten alueiden maaseudun kehittämistä koskeviin toimenpiteisiin. Molemmat toimenpiteet kattava talousarvio laaditaan tuista tällä alalla viitevuosina aiheutuneiden keskimääräisten menojen perustella vähennettynä määrillä, jotka siementenpoistajat saivat mutta joita ei välttämättä siirretty tuottajille. Nämä määrät vastaavat kahta eri käsitettä. Ensinnäkin otetaan huomioon ohjehinnan ja vähimmäishinnan (53,1 euroa/tonni) välinen erotus ja kerrotaan se keskimääräisellä tukikelpoisella tuotannolla, mistä saadaan tulokseksi 82,1 miljoonaa euroa. Tähän on lisättävä keskimääräisten maailmanmarkkinahintojen, joiden perusteella tukihakemukset on vahvistettu, ja saman ajanjakson keskimääräisten todellisten maailmanmarkkinahintojen välinen erotus, joka kerrotaan asianomaisella tuotannolla. Tuloksena on 25,4 miljoonaa euroa. Keskimääräisten maailmanmarkkinahintojen välinen ero johtuu siementenpoistajien nykyisestä mahdollisuudesta vahvistaa joko etu- tai jälkikäteen maailmanmarkkinahinta, jonka perusteella tuki lasketaan. Näin tuotantotukiin viitekautena kulutetuista keskimääräisistä määrärahoista vähennettävä kokonaismäärä on 107,5 miljoonaa euroa. Kun kokonaismäärärahat ovat keskimäärin 803 miljoonaa euroa, kokonaismäärä, joka osoitetaan maatilan tulotukijärjestelmään ja puuvillan uuteen tuotantotukeen on 695,8 miljoonaa euroa, joka jakautuu seuraavasti: 504,4 miljoonaa euroa Kreikan osalta, 190,8 miljoonaa euroa Espanjan osalta ja 0,565 miljoonaa euroa Portugalin osalta. 2.2. Suorat tuet maataloustuottajille 2.2.1. Puuvillan hehtaarikohtainen tuotantotuki Puuvillan hehtaarikohtainen tuotantotuki on vahvistettava siten, että se takaa alueille, joilla puuvillaa voidaan viljellä, taloudelliset edellytykset puuvilla-alan toiminnan jatkumiselle, mikä lisää puuvillan kiinnostavuutta suhteessa kilpaileviin peltokasveihin. Kun otetaan huomioon vaihtelut kilpailevien kasvien marginaaleissa tuottajajäsenvaltioiden välillä ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä vuonna 2003 päätetyt tuotannosta irrotettavat prosenttimäärät ehdotetaan, että 40 prosenttia tuottajien tukemiseksi tarkoitetuista määrärahoista osoitetaan hehtaaritukeen. Edellä mainitun 695,8 miljoonan euron perusteella tämä vastaa 278,5 miljoonaa euroa eli 202 miljoonaa euroa Kreikan osalta, 76,3 miljoonaa euroa Espanjan osalta ja 0,2 miljoonaa euroa Portugalin osalta. Ympäristöön ja laatuun liittyvistä syistä jäsenvaltioiden on hyväksyttävä alat, joilla puuvillaa voidaan viljellä, ja lajikkeet, joita voidaan viljellä. Lisäksi puuvillan hehtaarituelle vahvistetaan kussakin jäsenvaltiossa enimmäispinta-ala. Kreikassa puuvillan pinta-aloja oli vuotta 2001 edeltävinä viitenä vuotena vähintään 400 000 hehtaaria. Sen jälkeen asetuksen (EY) N:o 1051/2001 17 artiklan mukaisesti käyttöönotettujen erityisten toimenpiteiden, joilla pyritään erityisesti ottamaan huomioon ympäristönäkökohdat, vuoksi pinta-alojen määrä on asteittain pudonnut noin 370 000 hehtaariin. Laskevan suuntauksen jatkamiseksi Kreikan enimmäispinta-alaksi olisi vahvistettava 340 000 hehtaaria eli 11 prosenttia vähemmän kuin tukikelpoinen pinta-ala keskimäärin kaudella 2000/2001-2002/2003. Muiden jäsenvaltioiden enimmäispinta-alat on vahvistettava ottaen huomioon kansallisten taattujen määrien keskimääräisten ylitysten erot vuodesta 1995 alkaen. Kreikassa ylitykset ovat 2,2 kertaa suuremmat kuin Espanjassa. Espanjan enimmäispinta-alaksi ehdotetaan 85 000 hehtaaria, mikä on 5 prosenttia vähemmän kuin tukikelpoinen viljelyala keskimäärin kaudella 2000/2001-2002/2003. Portugalin, jossa kansallista taattua määrää ei ole ylitetty, enimmäispinta-alaksi voidaan vahvistaa 360 hehtaaria, mikä vastaa keskimääräistä tukikelpoista viljelyalaa kaudella 2000/2001-2002/2003. Edellä mainittujen, kullekin jäsenvaltiolle ehdotettujen käytettävissä olevien määrien ja enimmäismäärien perusteella hehtaarikohtaiset yksikkötuet vahvistetaan seuraavasti: 594 euroa Kreikalle, 898 euroa Espanjalle ja 556 euroa Portugalille. Jos puuvillan tukikelpoinen pinta-ala ylittää enimmäispinta-alan, hehtaaritukea alennetaan suhteessa ylitykseen. Puuvillan hehtaarituen on muiden tuottajille myönnettävien suorien tukien lailla täytettävä horisontaaliset velvoitteet, jollaisia ovat täydentävät ehdot sekä tuen mukauttaminen ja budjettikuri. 2.2.2. Suora tulotuki Puuvillan suoran tuotekohtaisen tuen osalta käytettävissä olevat kokonaismäärärahat ja tuotantotukeen osoitettu 40 prosentin osuus huomioon ottaen suoraa tulotukea varten on määrärahoja käytettävissä 302,4 miljoonaa euroa Kreikalle, 114,5 miljoonaa euroa Espanjalle ja 0,365 miljoonaa euroa Portugalille, mikä tekee yhteensä 417,3 miljoonaa euroa. Tuottajakohtaiset oikeudet on laskettava markkinointivuosien 2000/2001-2002/2003 puuvillan tukikelpoisten viljelyalojen perusteella. Niitä on yhteensä keskimäärin 469 816 hehtaaria, josta 380 436 ha Kreikassa, 89 023 ha Espanjassa ja 357 ha Portugalissa. Tuottajille markkinointivuosien 2000/2001-2002/2003 tukikelpoisen puuvillan viljelyalan mukaan myönnettävä suora tulotuki on laskettava seuraavien lukujen perusteella: 795 euroa hehtaarilta Kreikassa, 1 286 euroa hehtaarilta Espanjassa ja 1 022 euroa hehtaarilta Portugalissa. Puuvillan sisällyttäminen maatilan tulotukijärjestelmään tarkoittaa tietenkin, että siihen sovelletaan samoja horisontaalisia sääntöjä - erityisesti ympäristöön liittyviä vaatimuksia - kuin muihin kasveihin, jotka kuuluvat tuotannosta riippumattoman tuen järjestelmään. 2.3. Toimialakohtaiset organisaatiot Jotta tuottajat ja siementenpoistajat voisivat parantaa tuotettavan puuvillan laatua, olisi edistettävä puuvillan tuottajien ja vähintään yhden siementenpoistajan muodostamien toimialakohtaisten organisaatioiden perustamista. Toimialakohtaiset organisaatiot voivat vahvistaa eräisiin tuottajan ja siementenpoistajan välisiin sopimuksiin liittyviä seikkoja koskevia sääntöjä - kaupalliset siementenpoistoon liittyvät vaatimukset huomioon ottaen - paikallisten taloudellisten ja ympäristöön liittyvien edellytysten mukaan mukautetun laadun, jolla on kysyntää markkinoilla, saavuttamiseksi. Toimialakohtaisten organisaatioiden on sallittava vahvistaa asteikko, jonka mukaan ne eriyttävät jäsenilleen enintään puolet lajikohtaisen tuen määrästä yhteisiä perusteita noudattaen ja samojen määrärahojen rajoissa. Tämä saattaisi johtaa siihen, että eräät tuottajat saavat tuottamansa korkealaatuisen puuvillan vuoksi enemmän hehtaarikohtaista tuotantotukea kuin perusasetuksessa vahvistettu yksikkömäärä, kun taas eräät heikompilaatuista puuvillaa tuottavat tuottajat saisivat vähemmän hehtaarikohtaista tukea. Asianomaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä toimialakohtaiset organisaatiot ja niiden tuen eriyttämistä koskevat asteikot. Organisaatioiden rahoituksesta huolehtivat jäsenet, mutta yhteisön olisi alaa kannustaakseen osallistuttava niiden toimiin korottamalla tukikelpoista hehtaaria kohden myönnettävää tuotantotukea 10 eurolla. Yhteisön kokonaismäärärahat tähän tarkoitukseen olisivat näin ollen 4,3 miljoonaa euroa. Jäsenvaltioiden on lopullisen hehtaarikohtaisen tuen myöntämiseksi tarkistettava asteikon soveltamisen tulokset suhteessa asianomaisten tuottajien tuloksiin. Toimialakohtaiseen organisaatioon kuulumaton tuottaja saa tukea yksikkömäärän verran. 2.4. Määrärahat rakenneuudistusta varten Ehdotettu uudistus voi tarkoittaa, että alan on hieman mukauduttava tai jossain määrin uudistettava rakennettaan. Tätä silmällä pitäen puuvillan tuotantoalueilla olisi siirrettävä määrärahoja maaseudun kehittämistoimenpiteisiin. Niitä voitaisiin myöntää uusille tuensaajille tai uusia toimia varten, tai niillä voitaisiin lisätä yhteisrahoitusosuutta. Määrärahat vastaavat määrää, jota nykyisessä järjestelmässä ei välttämättä siirretä tuottajille (ks. 2.1 kohta), vähennettynä toimialakohtaisten organisaatioiden perustamisen edistämiseksi tarkoitetulla määrällä. Tuloksena on 102,9 miljoonaa euroa, joka jaetaan jäsenvaltioiden kesken viitekautena keskimääräisen tukikelpoisen viljelyalan perusteella seuraavasti: 82,68 miljoonaa euroa Kreikalle, 20,13 miljoonaa euroa Espanjalle ja 0,12 miljoonaa euroa Portugalille. Asianomaisten jäsenvaltioiden ja alueiden osalta käytettävissä olevat määrärahat siirretään rahoitusnäkymien otsakkeesta 1 a otsakkeeseen 1 b. Määrärahat ovat olennainen osa yhteisen maatalouspolitiikan toista pilaria, jota käytetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 säädetyllä tavalla. 2.5. Soveltaminen Uusien järjestelyjen pitäisi olla sovellettavissa 1 päivästä syyskuuta 2005, minkä vuoksi ne voisivat koskea jo keväällä 2005 kylvettäviä kasveja. Nykyisiä järjestelyjä voitaisiin soveltaa markkinointivuoden 2004/2005 loppuun. 3. OLIIVITARHOJA KOSKEVAT JÄRJESTELYT 3.1. Suorat tuet viljelijöille 3.1.1. Sisällyttäminen maatilan tulotukijärjestelmään Tulotuki sisällytetään maatilan tulotukijärjestelmään. Sen määrä on oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien viitekaudella myönnettyjen tuotantotukien keskiarvon prosenttiosuus. Jäsenvaltiot vahvistavat huomioon otettavan pinta-alan, jäljempänä 'oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluva hehtaari', yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään sisällytetyn, ajantasalla pidettävän oliivialan paikkatietojärjestelmän tietojen perusteella. Komissio vahvistaa koko yhteisölle oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvien hehtaarien lukumäärän laskemismenetelmän siten, että huomioon otetaan oliivipuiden lukumäärä ja niiden sijainti. Maatilan tulotukeen osoitettavan tukien prosenttiosuuden on oltava mahdollisimman suuri, jotta hyöty voidaan maksimoida ja samalla sallia riittävät kansalliset määrärahat ympäristöllisesti ja sosiaalisesti arvokkaiden oliivitarhojen ylläpitämisen sekä oliivialan tuottajaorganisaatioiden toiminnan rahoituksen takaamiseksi. Komissio katsoo, että maatilan tulotukijärjestelmään on asianmukaista siirtää 60 prosenttia nykyisestä oliivialan tuesta. Yksinkertaisuuden vuoksi kyseistä prosenttiosuutta ei pitäisi soveltaa tiloihin, joiden koko on alle 0,3 oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria, koska niiden viitekautena saamat tuet siirretään kokonaisuudessaan maatilan tulotukijärjestelmään. Jotta uusi tukijärjestelmä ei pahentaisi oliiviöljymarkkinoiden nykyistä epätasapainoa, on tarpeen rajoittaa maatilan tulotukijärjestelmän soveltamisala ainoastaan ennen 1 päivää toukokuuta 1998 olemassa olleisiin oliivinviljelyaloihin ja komission hyväksymiin ohjelmiin sisältyviin uusiin istutuksiin. 3.1.2. Lisätuki oliivitarhoille Jokaisella jäsenvaltiolla on kansalliset määrärahat, jotka vastaavat 40:ä prosenttia oliivitiloille, joiden koko on alle 0,3 oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria, maksetuista suorista tuista. Tuki myönnetään komission vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen ja seuraavassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti: a) tuki myönnetään oliivitarhan pinta-alasta, joka ilmaistaan oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvien hehtaarien lukumääränä; b) ennen 1 päivää toukokuuta 1998 olemassa olleen oliivitarhan on oltava merkitty oliivialan paikkatietojärjestelmään. Tukikelpoisia ovat kuitenkin myös korvaavat oliivipuut ja kyseisen päivämäärän jälkeen yhteisön hyväksymässä ohjelmassa istutetut puut; c) jäsenvaltioiden on komission vahvistamissa puitteissa määriteltävä enintään viisi oliivitarhaluokkaa, joille voidaan myöntää tukea niiden ympäristöllisen ja sosiaalisen arvon vuoksi. Jäsenvaltioiden on kansallisten määrärahojen rajoissa vahvistettava kutakin luokkaa vastaavan tuen määrä siten, ettei ylläpitokustannuksia ylitetä, korjuukustannukset pois luettuina; d) tuen käyttöönottoa seuraavina vuosina tuen myöntämisen edellytyksenä on, että 1 päivänä tammikuuta 2005 olemassa olevien oliivipuiden lukumäärä säilyy samana 10 prosentin sallitun poikkeaman rajoissa ja että tukihakemuksen kohteena olevan oliivitarhaluokan ominaisuudet säilyvät; e) yksinkertaisuuden vuoksi ainoastaan yli 50:ä euroa koskevat hakemukset otetaan huomioon. Tarkastuselinten on valvottava markkinointivuoden 2003/2004 tuotantotuen maksamista, minkä vuoksi niiden toimintakustannuksiin osallistuminen on perusteltua 31 päivään lokakuuta 2005. Komission mukaan tämän jälkeen oliivinviljelykseen myönnettävien tukien valvonta on vastaavaa kuin muiden yhteisen maatalouspolitiikan tukien valvonta, eikä tarkastuselimille ole enää tarpeen myöntää rahoitusta. 3.2. Oliiviöljyn yhteistä markkinajärjestelyä koskeva asetus Vaikka öljykasveihin liittyviin yhteisen maatalouspolitiikan toimenpiteisiin sovelletaan nykyisellään peltokasvien osalta annettuja yleisiä säännöksiä, rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu neuvoston asetus N:o 136/66/ETY koskee oliiviöljyjen ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien lisäksi öljysiemeniä, öljykakkuja ja muita kasviöljyjä. Asetus N:o 136/66/ETY, jossa säädetyn tukijärjestelmän voimassaolo lakkaa 1 päivänä marraskuuta 2004, on siis kumottava ja korvattava se oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla neuvoston asetuksella. Uudessa markkinajärjestelyssä on oltava: - sisämarkkinoihin ja kaupankäyntiin liittyvä järjestelmä, joka sallii markkinavoimien toiminnan, joka säätelee tuontia yhteisen markkinajärjestelyn sääntöjen puitteissa ja jossa on välineet kiireellisten tilanteiden hallinnoimiseksi, ja - laadun (laajassa merkityksessä) parantamista koskeva järjestelmä, joka perustuu kaupan pitämistä koskevien vaatimusten noudattamiseen ja oliivialan toimijaorganisaatioiden toimiin. 3.2.1. Sisämarkkinoihin ja kaupankäyntiin liittyvä järjestelmä Oliiviöljyn markkinointivuosi alkaa nykyään joka vuoden 1 päivänä marraskuuta ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien markkinointivuosi 1 päivänä syyskuuta. Nämä kaudet eivät sovellu hyvin eräille aikaisin korjattaville oliivilajikkeille. Komissio ehdottaa, että markkinointivuosi 2004/2005 kestäisi poikkeuksellisesti 8 kuukautta ja päättyisi 30 päivänä kesäkuuta 2005. Seuraavat markkinointivuodet alkaisivat 1 päivänä heinäkuuta ja kestäisivät 12 kuukautta. Vaikka oliiviöljymarkkinat ovat tasapainossa usean vuoden kokonaisuutta tarkasteltaessa, tuotannon vaihtelu ja uusien istutusten vaikutus saattavat aiheuttaa sen, että tulevaisuudessa hinnat ovat ajoittain alhaiset. Nykyinen yksityisen varastoinnin tukea koskeva järjestelmä olisi tämän vuoksi säilytettävä. On kuitenkin tärkeää, ettei kyseinen säännös estä tuotannon suuntautumista markkinasignaalien mukaan. Tämän vuoksi komission olisi edelleen vastattava tuen käyttöönottoa koskevasta päätöksestä ja tehtävä se erillisin toimenpitein markkinatilanteen mukaan. Yhteisön oliiviöljypohjaisilla säilykkeillä on hyvä kuva kuluttajien keskuudessa, jotka suosivat entistä enemmän elintarvikkeita, joissa on käytetty oliiviöljyä. Ei ole enää perusteltua myöntää tukea säilykkeissä käytettävälle, tavallisesti keskilaatua olevalle oliiviöljylle, koska uutena suuntauksena on korostaa tuotteen ominaisuuksia myyntihintaan kohdistuvien toimien sijasta. Komissio ehdottaa, että tämä tuki poistetaan. Yhteisön markkinoiden herkkä tasapaino edellyttää kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa tuonnin sääntelyä ja tullisuojaa WTO:ssa tehtyjen sopimusten nojalla. EU:n Välimeren politiikan kehittyminen edellyttää kuitenkin yhteisön markkinoiden maltillista avaamista tuotannon ja kulutuksen kehityksen tarjoamien mahdollisuuksien mukaisesti. Sisäisellä jalostusmenettelyllä on lisäksi edelleen voitava säännellä tuontitarpeita maailmanmarkkinoiden suhdanteiden mukaan. Tarvittaessa on kuitenkin oltava mahdollista säätää, että sitä voidaan rajoittaa komission päätöksellä hallintokomiteamenettelyä noudattaen. Yhteisön oliiviöljyn viennin osalta vuodesta 1998 saatu kokemus on osoittanut vientitukien tarpeettomuuden, sillä yhteisön hinta toimii kansainvälisessä kaupassa viitehintana, eikä oliiviöljyn hinnan korkeus muihin kasviöljyihin verrattuna ole ratkaiseva tekijä kuluttajan tehdessä ostopäätöstään. Komissio siis ehdottaa tämän välineen poistamista. 3.2.2. Laadun parantamiseen liittyvä järjestelmä Koska oliiviöljyn tuotannon ylijäämäisyys on mahdollista, oliiviöljyalan tulevaisuus riippuu suurelta osin siitä, miten se sitoutuu noudattamaan kokonaisvaltaista laatupolitiikkaa. Oliivialan toimijajärjestöt ovat jo vuonna 2001 tehdystä neuvoston päätöksestä lähtien kehittäneet toimia tällä alalla. Vaikka kokemuksia on vielä vähän, nykyistä järjestelyä täytynee vahvistaa eräiltä osin: - otetaan käyttöön kolmivuotiset sitoumukset ja edistetään monen maan välisiä toimia, - vahvistetaan oliiviöljyalan toimijoiden osallistumista kulutukseen luovutettujen oliiviöljyjen laadun seurantaan ja aitouden valvontaan, - hyödynnetään laatuun liittyviä toimia tiedottamalla näistä toimista ja niiden tuloksista, - vahvistetaan jäsenvaltioiden arviointi- ja tarkastusjärjestelmää. Jäsenvaltio määrittää näille ohjelmille myönnettävän yhteisön kokonaisrahoituksen siten, että se on korkeintaan 10 prosenttia kansallisista määrärahoista. Tämä on enemmän kuin enimmäismäärä, joka voidaan tätä nykyä pidättää tuotantotuesta. Tämä järjestely korvaa oliivintuotannon laadun parantamistoimenpiteiden rahoittamiseksi tehtävät nykyiset pidätykset, joista tulee tarpeettomia. Tuottajaorganisaatioille ja niiden liitoille ei ole enää perusteltua myöntää tukea tuotantotuen hallinnointiin, koska tuotantotuki poistetaan. Tuottajaorganisaatioiden on kuitenkin vastattava markkinointivuoden 2003/2004 tukihakemusten hallinnosta ja valvonnasta. 4. TUPAKKAA KOSKEVAT UUDET JÄRJESTELYT 4.1. Suorat tuet maataloustuottajille Raakatupakan yhteisen markkinajärjestelyn aiemmat tavoitteet eivät yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vuoksi ole enää asianmukaisia. Eräät välineet eivät enää sovellu uuteen yhteyteen, kun taas eräät eivät ole toimineet riittävän hyvin eivätkä saavuttaneet tavoitteitaan, vaikka ovatkin soveltamiskelpoisia. Lisäksi raakatupakan yhteisessä markkinajärjestelyssä, kuten muidenkin tuotteiden yhteisissä markkinajärjestelyissä, tavoitteet oli määriteltävä uudelleen muuttuneen taloudellisen tilanteen sekä kuluttajien ja veronmaksajien odotusten mukaisesti. Viljelijöille myönnettävien suorien tukien horisontaalisen järjestelmän yleistavoitteiden (joihin pyritään sisällyttämällä tupakka-ala tähän järjestelmään) lisäksi pyrkimyksenä on myös lisätä johdonmukaisuutta Euroopan yhteisön pääpolitiikkojen, erityisesti kansanterveyttä koskevan politiikan kanssa. Komissio antoi Göteborgissa toukokuussa 2001 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa tiedonannon kestävää kehitystä koskevasta EU:n strategiasta [1], jossa viitataan tupakka-alaan. Vaikka neuvosto ei tehnytkään tupakka-alan osalta erityisiä päätelmiä, keskusteluista ja niiden asiayhteydestä kävi selkeästi ilmi, että tupakka-alan kestävyyteen suhtaudutaan tietyin varauksin. [1] Komission tiedonanto "Kestävä kehitys Euroopassa paremman maailman vuoksi: Kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia" (KOM(2001) 264 lopullinen, 15.5.2001). Komissio vastasi tuolloiseen tilanteeseen lujittamalla sitoumustaan tupakka-alan kestävien toimintaperiaatteiden määrittelemisestä alan taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien näkökohtien arvioinnin perusteella. Komissio päätti näin ollen toukokuussa 2002 esittämässään vuoden 2003 lainsäädäntö- ja työohjelmassa, että sen tupakka-alan toimintaperiaatteita koskevista näkemyksistä olisi laadittava laaja vaikutusten arviointi [2] "kestäväpohjaisen ja osallisuutta edistävän talouden painopisteen" mukaisesti. [2] SEC(2003) 1023 tupakka-alan laajasta vaikutusten arvioinnista, 23.9.2003. Komission johtopäätös tupakka-alalla tehdystä laajasta vaikutusten arvioinnista oli, että tukien irrottaminen tuotannosta ja sisällyttäminen maatilan tulotukijärjestelmään olisi tehtävä asteittain tuotannon tyrehtymisen estämiseksi, koska noin kolmannes tupakkapalkkioista tarvitaan erilaisten tuotantokustannusten kattamiseen. Kestävin toimintamalli syntyy tulevaisuudessa soveltamalla tätä lähestymistapaa, johon liittyvät yhteisön tupakkarahaston asteittainen lakkauttaminen ja maaseudun kehittämisen yhteydessä käyttöönotettavat kansalliset määrärahat asianomaisten alueiden rakenneuudistusta varten. Uudistuksen toteuttaminen olisi aloitettava muuttamalla nykyiset tupakkapalkkiot kokonaisuudessaan tai osittain maatilan tulotukioikeuksiksi. Tämä siirto toteutetaan täysimääräisesti tuottajan ensimmäisten 3,5 tuotantotonnin osalta, ja seuraavan, 3,5-10 tonnin tuotantoerän osalta maatilan tulotukeen sisällytetään vain 75 prosenttia nykyisestä tupakkapalkkiosta. Yli 10 tonnin määrää vastaavista tupakkapalkkioista muutetaan maatilan tulotukioikeuksiksi ensimmäisenä vuonna 1/6, toisena vuonna 1/3 ja kolmannesta vuodesta alkaen 45 prosenttia. Ensimmäisenä vuonna tuotantoon sidottuna säilyy 2/3 tupakkapalkkioista, jotka vastaavat 10 tonnia ylittävää osuutta. Toisena vuonna tuotantoon sidottuna säilyy 1/3 tupakkapalkkioista, jotka vastaavat 10 tonnia ylittävää osuutta. Kaikissa tapauksissa ylijäävä prosenttiosuus siirretään kansallisiin määrärahoihin eli ensimmäisenä vuonna 1/6, toisena vuonna 1/3 ja kolmannesta vuodesta alkaen 55 prosenttia. Seuraavassa taulukossa esitetään nykyisen tupakkapalkkion sisällyttäminen asteittain maatilan tulotukijärjestelmään. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> Tupakan kokonaistuen prosenttiosuus, joka siirretään rakenneuudistuksen määrärahoihin, on juuri yli 20 prosenttia, kuten esitetään 23 päivänä syyskuuta 2003 annetussa komission tiedonannossa "Kestävän eurooppalaisen maatalousmallin toteuttaminen YMP:n uudistuksella: tupakka-, oliiviöljy-, puuvilla- ja sokerialat" (KOM(2003) 554 lopullinen; ks. 3 kohta, s. 15). 4.2. Määrärahat rakenne uudistusta varten Raakatupakan nykyisen tukijärjestelmän asteittaiseen tuotannosta irrottamiseen olisi kytkettävä maaseudun kehittämisen yhteydessä kansalliset määrärahat asianomaisten alueiden rakenneuudistusta varten. Kansalliset määrärahat muodostuvat erotuksesta, joka on toisaalta 955 miljoonan euron määrärahojen ja toisaalta ehdotettujen tuotantoon sidottujen ja tuotannosta irrotettujen tukien sekä tupakkakiintiöiden takaisinostojärjestelmässä suoritettujen maksujen välillä. Nämä 955 miljoonan euron määrärahat vastaavat tupakka-alan aiempia keskimääräisiä menoja viitevuosina 2000-2002. Jokaiselle jäsenvaltiolle olisi myönnettävä tupakan tuotantoalueiden hyväksi käytettävä määrä, joka vastaa sen aiempien menojen sekä ehdotettujen tuotantoon sidottujen ja tuotannosta irrotettujen tukien välistä erotusta. Asianomaisten jäsenvaltioiden ja alueiden osalta käytettävissä olevat määrärahat siirretään rahoitusnäkymien otsakkeesta 1 a otsakkeeseen 1 b. Määrärahat ovat olennainen osa yhteisen maatalouspolitiikan toista pilaria, jota käytetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 säädetyllä tavalla. 5. HUMALAA KOSKEVAT UUDET JÄRJESTELYT Humalan tukijärjestelmä sisällytetään kokonaisuudessaan neuvoston asetukseen (EY) N:o 1782/2003. Komission neuvostolle asetuksen (ETY) N:o 1696/71 18 artiklan mukaisesti antamassa kertomuksessa humalan yhteisen markkinajärjestelyn arvioinnista kuvataan yksityiskohtaisesti humalamarkkinoiden toiminnan kehittymistä. Markkinoilla on ennen kaikkea jatkuva pyrkimys humalan tarjonnan ja olutteollisuuden tarpeiden välisen tasapainoon. Viime vuosikymmenellä markkinoilla esiintyi kahdenlaista merkittävää suuntausta. Kuluttajat siirtyivät suosimaan vähemmän humaloituja oluita, minkä vuoksi humalan kysyntä väheni. Toisaalta kun tuottajat siirtyivät viljelemään lajikkeita, joiden alfahappopitoisuus on korkea, humalan tarjonta markkinoilla kasvoi liian suureksi. Humalan viljelyaloja oli siis vähennettävä. Pysyvä mukautus tehtiin yhteisessä markkinajärjestelyssä. Tuotantotuen taso osoittautui tyydyttäväksi humalanviljelyn säilymisen kannalta, ja erityisin toimenpitein oli mahdollista tehdä mukautuksia humalantuotannon suhdanteisiin (väliaikainen kesannointi) ja rakenteisiin (viljelyalojen pienentäminen). Kun ala nykytilanteessa suuntautuu markkinoiden vaatimuksiin ja markkinat näyttävät vastaavan tyydyttävästi, yhteisön humalantuotantoa voitaneen suojella sisällyttämällä se maatilan tulotukijärjestelmään, jossa tuki on irrotettu tuotannosta. Tässä ehdotuksessa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus säilyttää tuki tuotantoon sidottuna tuotantoalueiden erityisten tuotantoedellytysten tai olosuhteiden huomioon ottamiseksi. 2003/0279 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 artiklan ja 37 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteet. Markkinoiden vakauttamiseksi ja kohtuullisen elintason varmistamiseksi oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla toimivalle maatalousväestölle on tarpeen säätää tulotuesta oliivitarhoja ylläpitäville maataloustuottajille, sisämarkkinatoimenpiteistä hintojen ja hankintaedellytysten säilyttämiseksi kohtuullisina sekä toimista, joilla pyritään vaikuttamaan markkinoiden kysyntään parantamalla tuotteiden laatua ja laadun esittämistä kuluttajille. (2) Oliivitarhoja ylläpitäville maataloustuottajille myönnettävästä tulotuesta säädetään maatilan tulotuen ja oliivitarhojen ylläpitämisestä myönnettävän tuen muodossa yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 [3]. [3] EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o .../2003 (EUVL L ...). (3) Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annettu neuvoston asetus N:o 136/66/ETY [4] olisi tämän vuoksi kumottava ja korvattava uudella asetuksella. Tässä yhteydessä olisi kumottava muitakin oliiviöljyalaa koskevia neuvoston asetuksia eli asetukset (ETY) N:o 154/75 [5], (ETY) N:o 2754/78 [6], (ETY) N:o 3519/83 [7], (ETY) N:o 2261/84 [8], (ETY) N:o 2262/84 [9], (ETY) N:o 3067/85 [10], (ETY) N:o 1332/92 [11], (ETY) N:o 2159/92 [12], (ETY) N:o 3815/92 [13], (EY) N:o 1255/96 [14], (EY) N:o 1414/97 [15], (EY) N:o 1638/98 [16] ja (EY) N:o 1873/2002 [17]. [4] EYVL 172, 30.9.1966, s. 3025/66. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1513/2001 (EYVL L 201, 26.7.2001, s. 4). [5] Neuvoston asetus (ETY) N:o 154/75, annettu 21 päivänä tammikuuta 1975, oliivirekisterin perustamisesta oliiviöljyä tuottavissa jäsenvaltioissa (EYVL L 19, 24.1.1974, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3788/85 (EYVL L 367, 31.12.1985, s. 1). [6] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2754/78, annettu 23 päivänä marraskuuta 1978, oliiviöljyalan interventiosta (EYVL L 331, 28.11.1978, s. 13). Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2203/90 (EYVL L 201, 31.7.1990, s. 5). [7] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3519/83, annettu 12 päivänä joulukuuta 1983, oliiviöljyn tai uutetun oliiviöljyn sivutuotteiden puhdistuksessa saatuja happamia öljyjä koskevista tietyistä toimenpiteistä (EYVL L 352, 15.12.1983, s. 2). [8] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2261/84, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1984, tuen myöntämistä oliiviöljyn tuotannolle sekä tuottajajärjestöille koskevista yleisistä säännöistä (EYVL L 208, 3.8.1984, s. 3). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2366/98 (EYVL L 293, 31.10.1998, s. 50). [9] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2262/84, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1984, oliiviöljyalan erityistoimenpiteistä (EYVL L 208, 3.8.1984, s. 11). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2292/2001 (EYVL L 308, 27.11.2001, s. 1). [10] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3067/85, annettu 29 päivänä lokakuuta 1985, elintarvikeavuksi tarkoitettujen kasviöljyjen yhteisön markkinoilla tapahtuvaa hankkimista koskevista perusteista (EYVL L 290, 1.11.1985, s. 96). [11] Neuvoston asetus (ETY) N:o 1332/92, annettu 18 päivänä toukokuuta 1992, erityistoimenpiteistä syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla (EYVL L 145, 27.5.1992, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2826/2000 (EYVL L 328, 23.12.2000, s. 2). [12] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2159/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, oliivirekisterin laatimiseen ja ajan tasalle saattamiseen liittyvien kustannusten rahoittamisesta (EYVL L 217, 31.7.1992, s. 8). [13] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3815/92, annettu 28 päivänä joulukuuta 1992, oliiviöljyn yhteisen interventiohinnan soveltamisesta Espanjassa (EYVL L 387, 31.12.1992, s. 9). [14] Neuvoston asetus (EY) N:o 1255/96, annettu 27 päivänä kesäkunta 1996, tiettyihin teollisuus- ja maataloustuotteisiin sovellettavien yhteisen tullitariffin autonomisten tullien väliaikaisesta suspendoimisesta (EYVL L 158, 29.6.1996, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1048/2003 (EUVL L 161, 30.6.2003, s. 1). [15] Neuvoston asetus (EY) N:o 1414/97, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1997, oliiviöljyalalla markkinointivuonna 1997/1998 sovellettavista hinnoista, tuista ja niihin tehtävistä pidätyksistä sekä taatusta enimmäismäärästä (EYVL L 196, 24.7.1997, s. 4). [16] Neuvoston asetus (EY) N:o 1638/98, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 32). Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1513/2001 (EYVL L 201, 26.7.2001, s. 4). [17] Neuvoston asetus (EY) N:o 1873/2002, annettu 14 päivänä lokakuuta 2002, oliivialan hyväksyttyjen toimijajärjestöjen toimintaohjelmien osalta asetuksessa (EY) N:o 1638/98 säädetyn yhteisörahoituksen enimmäismäärästä ja asetuksesta N:o 136/66/ETY poikkeamisesta (EYVL L 284, 22.10.2002, s. 1). (4) Markkinointivuoden olisi vastattava kaikkien oliivilajikkeiden tuotantokautta, ja yhdenmukaistamisen helpottamiseksi se olisi mukautettava muiden maataloustuotteiden markkinointivuoden kanssa. (5) Oliiviöljyn kuvaukset, määritelmät ja nimitykset ovat olennainen osa markkinoita, sillä ne asettavat laatuvaatimukset ja antavat kuluttajille tarkoituksenmukaista tietoa tuotteesta. (6) Vaikka oliiviöljyn hinta on korkeampi kuin muiden öljyjen ja rasvojen, se kiinnostaa kuluttajia ominaisuuksiensa vuoksi. Kuluttajille tarkoitettujen tuotteiden laatua ja aitoutta koskevien väärinkäytösten ja niihin mahdollisesti liittyvien huomattavien markkinahäiriöiden välttämiseksi tarvitaan erityistoimenpiteitä oliivien ja oliiviöljyjen laadun kehittämiseksi ja suojaamiseksi. (7) Päällysmerkintöihin sisältyvien väitteiden paikkansapitävyys olisi taattava uudenaikaisilla määritysmenetelmillä ja muilla toimenpiteillä, joilla voidaan määrittää kunkin oliiviöljyluokan ominaisuudet. (8) Ottaen huomioon tuotantovaihtelut ja tarjonta maailmanmarkkinoilla olisi säädettävä asianmukaisista toimenpiteistä, jotka on toteutettava sisämarkkinoiden vakauttamiseksi. (9) Yksityisen varastoinnin tukea koskevien sopimusten järjestelmää pidetään tehokkaana välineenä oliiviöljyn tarjonnan säätelemiseksi, sillä se toimii turvaverkkona vakavien häiriöiden esiintyessä markkinoilla. (10) Olisi kannustettava oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alan toimijoiden osallistumista kyseisten tuotteiden laadun parantamiseksi ja varmistamiseksi sekä kuluttajien kiinnostuksen kehittämiseksi ja markkinatasapainon säilyttämiseksi; tämä olisi toteutettava yhteisön järjestelmällä. (11) Yhteisön rahoitusosuutta, joka vastaa prosenttiosuutta, jonka jäsenvaltiot voivat pidättää suorasta tuesta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 artiklan i kohdan 4 alakohdan mukaisesti, tarvitaan hyväksyttyjen toimijaorganisaatioiden kannustamiseksi laatimaan toimintaohjelmia oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi. Yhteisön tukea olisi myönnettävä kyseisissä toimintaohjelmissa toteutettaville toimille annetun ensisijaisuuden mukaan. (12) Jotta kolmansien maiden kanssa käytävän oliiviöljykaupan määrää voidaan seurata ja hallinnollisia menettelyjä yksinkertaistaa, olisi säädettävä tuontitodistusjärjestelmästä vakuusvaatimuksineen, joilla taataan todistushakemuksen kohteena olevien toimien toteutuminen. Jos markkinoiden kehitys edellyttää oliiviöljyn yhteisöstä viennin tarkempaa seurantaa, komission olisi voitava ottaa käyttöön vientitodistusjärjestelmä. (13) Yhteisön oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien markkinoihin kuuluu yhteisön rajoilla sovellettava kauppajärjestelmä, joka sisältää tuontitulleja. Kauppajärjestelmän olisi perustuttava kansainvälisten sopimusten yhteydessä tehtyihin sitoumuksiin. (14) Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimusten mukaisiin maataloustuotteisiin sovellettavat tullit vahvistetaan yleensä yhteisessä tullitariffissa. Komission olisi kuitenkin voitava suspendoida kyseiset tullit osittain tai kokonaan oliiviöljyn riittävän tarjonnan varmistamiseksi sisämarkkinoilla. (15) Olisi säädettävä mahdollisuudesta säännellä sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttöä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää yhdenmukaisesti sen käyttö kokonaan tai osittain siltä osin kuin on tarpeen järjestelmän moitteettoman toiminnan kannalta. (16) Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi. Tällaisessa tapauksessa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä. Näiden toimenpiteiden olisi oltava WTO-sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisia. (17) Kansallisen tuen myöntäminen voi vaarantaa yhteisiin hintoihin perustuvien yhtenäismarkkinoiden asianmukaisen toiminnan. Valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä olisi siis sovellettava tähän yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluviin tuotteisiin. (18) Koska oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alan yhteismarkkinat kehittyvät jatkuvasti, jäsenvaltioiden ja komission olisi annettava toisilleen tiedoksi kaikki tällaiseen kehitykseen liittyvät tiedot. (19) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [18] mukaisesti. [18] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (20) Käytännön ja erityisten ongelmien ratkaisemiseksi komission olisi kiireellisissä tapauksissa sallittava toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. (21) Yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvoitteista aiheutuvat menot yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 [19] mukaisesti. [19] EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103. (22) Asetuksella 136/66/ETY käyttöönotettuun yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluvat tuotteet, joihin ei sovelleta oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteistä markkinajärjestelyä eikä muutakaan yhteistä markkinajärjestelyä, olisi sisällytettävä tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä kesäkuuta 1968 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 827/68 [20], [20] EYVL L 151, 30.6.1968, s. 16. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1272/2002 (EYVL L 184, 13.7.2002, s. 7). ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I luku Alkusäännökset ja laatuvaatimukset 1 artikla Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteinen markkinajärjestely koskee seuraavia tuotteita: >TAULUKON PAIKKA> 2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuosi alkaa 1 päivänä heinäkuuta ja päättyy seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta. Markkinointivuosi 2004/2005 alkaa kuitenkin 1 päivänä marraskuuta 2004. 3 artikla Tämän asetuksen soveltaminen ei rajoita asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen toimenpiteiden soveltamista. 4 artikla 1. Liitteessä I vahvistettujen oliiviöljyjen ja oliivin puristemassaöljyjen kuvausten ja määritelmien käyttö on pakollista jäsenvaltioissa toteutettavassa kyseisten tuotteiden kaupan pitämisessä, yhteisön sisäisessä kaupassa ja kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa. 2. Vähittäismyyntivaiheessa voidaan pitää kaupan ainoastaan liitteessä I olevan 1 kohdan a ja b alakohdassa sekä 3 ja 6 kohdassa tarkoitettuja öljyjä. II luku Sisämarkkinat 1 Jakso Kaupan pitämistä koskevat vaatimukset 5 artikla 1. Edellä 1 artiklan a kohdassa tarkoitetuille tuotteille voidaan vahvistaa laatuluokitusta, pakkaamista ja esittämistapaa koskevia kaupan pitämisen vaatimuksia ottaen huomioon tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvät tekniset edellytykset ja muutokset menetelmissä, joita käytetään kyseisten tuotteiden fyysisten, kemiallisten ja aistinvaraisten ominaisuuksien määrittämiseen. Jos tällaiset vaatimukset vahvistetaan, yhteisössä voidaan pitää kaupan tuotteita, joihin niitä sovelletaan, vain, jos ne ovat kyseisten vaatimusten mukaiset. 2. Jäsenvaltioiden on tarkastettava, ovatko tuotteet, joita kaupan pitämisen vaatimukset koskevat, vaatimusten mukaiset, ja tarvittaessa sovellettava seuraamuksia. Niiden on ilmoitettava komissiolle järjestelyistä, jotka ne ovat toteuttaneet tämän kohdan soveltamiseksi. 3. Kaupan pitämisen vaatimukset, tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja tapauksen mukaan käytettävät määritysmenetelmät vahvistetaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2 Jakso Häiriöt markkinoilla 6 artikla 1. Jos yhteisön joidenkin alueiden markkinoilla esiintyy vakavia häiriöitä, voidaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää sallia, että riittävät takeet antavat, jäsenvaltioiden hyväksymät elimet tekevät varastointisopimuksia kaupan pitämästään oliiviöljystä. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet voidaan panna täytäntöön muun muassa silloin kun markkinoilla edustavana ajanjaksona todettu keskihinta on alhaisempi kuin: - 1 779 euroa tonnilta, kun kyseessä on ekstra-neitsytoliiviöljy, tai - 1 710 euroa tonnilta, kun kyseessä on neitsytoliiviöljy, tai - 1 487 euroa tonnilta, kun kyseessä on oliivilamppuöljy, jonka vapaiden happojen aste on 3; määrästä vähennetään 36,70 euroa tonnilta kutakin vapaiden happojen lisäastetta kohden. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten toteuttamiseen voidaan myöntää tukea tarjouskilpailulla. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun tuen määrä ja tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti asianomaisten öljyjen määrien, laatujen ja varastointiaikojen osalta vahvistetaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen siten, että merkittävä vaikutus markkinoihin on taattu. 3 Jakso Tuottajaorganisaatiot 7 artikla 1. Tätä asetusta sovellettaessa tuottajaorganisaatioihin katsotaan kuuluviksi hyväksytyt tuottajaorganisaatiot, hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot sekä oliiviöljyalan muiden toimijoiden hyväksytyt organisaatiot ja niiden liitot. 2. Tämän jakson soveltamiseksi 'hyväksytyllä toimialakohtaisella organisaatiolla' tarkoitetaan oikeushenkilöitä, - joihin kuuluu edustajia taloudellisten toimien aloilta, jotka liittyvät 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja/tai kauppaan ja/tai jalostukseen, - jotka on perustettu kokonaan tai osittain niihin kuuluvien organisaatioiden tai yhteenliittymien aloitteesta, - jotka on hyväksynyt se jäsenvaltio, jossa ne toimivat. 8 artikla 1. Määrä, jonka jäsenvaltiot pidättävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 artiklan i kohdan 4 alakohdan mukaisesti, muodostaa yhteisön rahoitusosuuden kolmivuotisille toimintaohjelmille, jotka tuottajaorganisaatiot laativat yhdellä tai useammalla seuraavista aloista: a) oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alan ja markkinoiden seuranta ja hallinnointi; b) oliivinviljelyn ympäristövaikutusten parantaminen; c) oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantaminen; d) oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien jäljitettävyysjärjestelmä sekä laadun varmentaminen ja suojaaminen, erityisesti loppukuluttajille myytävien oliiviöljyjen laadun tarkkailu kansallisten viranomaisten valvonnassa; e) tuottajaorganisaatioiden toteuttamia oliiviöljyn laadun parantamiseen tähtääviä toimia koskevien tietojen levittäminen. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu toimintaohjelmille myönnettävä yhteisön rahoitusosuus on korkeintaan samansuuruinen kuin jäsenvaltioiden tuista pidättämä määrä. Rahoitusta voidaan myöntää tukikelpoisiin kustannuksiin seuraavien enimmäismäärien rajoissa: - 100 prosenttia 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuilla aloilla toteutettavien toimien osalta, - 100 prosenttia käyttöomaisuuteen liittyvien investointien ja 75 prosenttia muiden 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuilla aloilla toteutettavien toimien osalta, - 75 prosenttia sellaisten toimintaohjelmien osalta, joita toteuttavat hyväksytyt tuottajaorganisaatiot vähintään kahdesta tuottajajäsenvaltiosta ainakin kolmessa ei-tuottajajäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa 1 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitetuilla aloilla, ja 50 prosenttia muiden näillä aloilla toteutettavien toimien osalta. Jäsenvaltio myöntää lisärahoitusta, jonka määrä voi olla enintään 50 prosenttia kustannuksista, jotka eivät saa yhteisön rahoitusta. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että edellytykset yhteisön rahoituksen myöntämiseksi täyttyvät. Tässä tarkoituksessa niiden on tarkastettava toimintaohjelmat ja toteutettava valvontasuunnitelma, joka sisältää riskianalyysiin perustuvan otoksen, joka koskee vähintään 30 prosenttia tuottajaorganisaatioista ja kaikkia muita toimijaorganisaatioita, jotka saavat yhteisön rahoitusta tämän artiklan nojalla. 9 artikla Edellä 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat: a) oliivialan toimijaorganisaatioiden ja niiden liittojen hyväksymisedellytyksiä; b) 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla viidellä alalla toteutettavien ohjelmien tukikelpoisten toimien tyyppiä; c) menettelyjä, joita noudattaen jäsenvaltiot hyväksyvät ohjelmat; d) valvontaa ja seuraamuksia sekä toimintaohjelmien tarkastusta koskevia toimenpiteitä; e) muita yksityiskohtaisia toimenpiteitä, jotka voivat olla tarpeen tämän jakson täytäntöönpanemiseksi. III luku Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 10 artikla 1. CN-koodeihin 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 ja 1522 00 39 kuuluvien tuotteiden tuonti yhteisöön edellyttää tuontitodistusta. Jäsenvaltioiden on myönnettävä tuontitodistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä. 2. Tuontitodistus on voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä on sellaisen vakuuden asettaminen, jolla taataan tuonti- tai vientisitoumuksen toteutuminen todistuksen voimassaoloaikana. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta vakuus pidätetään kokonaan tai osittain, jos tuonti ei toteudu tässä määräajassa tai toteutuu vain osittain. 3. Markkinoiden kehityksen seuraamiseksi voidaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää, että 1 artiklan a kohdassa lueteltujen tuotteiden vienti yhteisöstä edellyttää vientitodistuksen esittämistä. 4. Todistusten voimassaoloaika ja muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 11 artikla 1. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin mukaisia tulleja. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos oliiviöljyn markkinahinta yhteisössä ylittää 1,6-kertaisesti 6 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn keskihinnan vähintään kolmen kuukauden ajan, voidaan yhteisön markkinoiden riittävän oliiviöljytarjonnan varmistamiseksi yhteisön ulkopuolisista maista toteutettavalla tuonnilla päättää 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, että: - yhteisen tullitariffin soveltaminen oliiviöljyyn suspendoidaan osittain tai kokonaan ja vahvistetaan tällaista suspendointia koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt, - oliiviöljylle avataan tuontikiintiö, johon sovelletaan alennettua yhteistä tullitariffia, ja vahvistetaan tällaisen kiintiön hallinnointia koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt. Kyseisiä toimenpiteitä sovelletaan niin lyhyen aikaa kuin on välttämätöntä eikä missään tapauksessa kyseistä markkinointivuotta kauemmin. 12 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja nimikkeistön soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden luokitteluun. Tämän asetuksen soveltamisesta johtuva tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin. 2. Jollei tässä asetuksessa tai sen mukaisesti annetussa säännöksessä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletään: a) vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen kantaminen; b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 13 artikla Siinä määrin kuin on tarpeen oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, sisäisen jalostusmenettelyn käyttö voidaan kieltää kokonaan tai osittain 1 artiklan a ja b kohdassa lueteltujen tuotteiden osalta 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 14 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, muiden kuin WTO:n jäsenten kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Jäsenvaltiolle annetaan tiedoksi kyseiset toimenpiteet, joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi kolmen päivän kuluessa sen tiedoksisaamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. 4. Tämän artiklan mukaisesti vahvistettuja säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista johtuvia velvoitteita noudattaen. IV luku Yleiset säännökset 15 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 16 artikla Jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on korottaa muiden kasviöljyjen hintaa suhteessa oliiviöljyn hintoihin kansallisen oliiviöljytuotannon menekin varmistamiseksi, ovat ristiriidassa tämän asetuksen soveltamisen kanssa. 17 artikla Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen soveltamisen ja oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevien kansainvälisten velvoitteiden noudattamisen kannalta tarpeelliset tiedot. Tarvittavien tietojen määrittelyä sekä niiden toimittamista ja jakelua koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 18 artikla 1. Komissiota avustaa oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien hallintokomitea, jäljempänä "komitea". 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa säädetty määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 19 artikla Toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen ja perusteltuja erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi kiireellisissä tapauksissa, päätetään 18 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällaiset toimenpiteet voivat poiketa eräistä tämän asetuksen säännöksistä, mutta ainoastaan siinä määrin ja niin kauan kuin on ehdottoman välttämätöntä. 20 artikla Asetusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan menoihin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioille tästä asetuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämisestä. V luku Siirtymä- ja loppusäännökset 21 artikla 1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 136/66, (ETY) N:o 154/75, (ETY) N:o 2754/78, (ETY) N:o 3519/83, (ETY) N:o 2261/84, (ETY) N:o 2262/84, (ETY) N:o 3067/85, (ETY) N:o 1332/92, (ETY) N:o 2159/92 (ETY) N:o 3815/92, (EY) N:o 1255/96, (EY) N:o 1414/97, (EY) N:o 1638/98 ja (EY) N:o 1873/2002. Tuotantotuen hallinnoinnin ja valvonnan kannalta tarvittavia säännöksiä sovelletaan kuitenkin tuotantotuen hallinnointiin ja valvontaan markkinointivuoteen 2003/2004 asti. 2. Siirtymäkauden toimenpiteistä voidaan päättää 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 22 artikla Muutetaan asetuksen (ETY) N:o 827/68 liite tämän asetuksen liitteen II mukaisesti. 23 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan markkinointivuodesta 2004/2005. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I ASETUKSEN 4 ARTIKLASSA TARKOITETUT OLIIVIÖLJYJEN JA OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJYJEN KUVAUKSET JA MÄÄRITELMÄT 1. NEITSYTOLIIVIÖLJYT Öljyt, jotka on saatu oliivipuun hedelmistä ainoastaan mekaanisia tai muita fysikaalisia valmistusmenetelmiä käyttäen sellaisissa olosuhteissa, jotka eivät johda öljyn laadun heikkenemiseen, ja joita ei ole käsitelty muuten kuin pesemällä, dekantoimalla, sentrifugoimalla tai suodattamalla; ei kuitenkaan öljyt, jotka on valmistettu liuottimilla uuttamalla, käyttämällä apuainetta, jolla on kemiallista tai biokemiallista vaikutusta, tai uudelleen esteröimällä, eikä oliiviöljyn ja muiden öljyjen keskinäiset seokset. Neitsytoliiviöljyt luokitellaan ja kuvataan yksinomaan seuraavasti: a) Ekstra-neitsytoliiviöljy Neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 0,8 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. b) Neitsytoliiviöljy Neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 2 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. c) Oliivilamppuöljy Neitsytoliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna on enemmän kuin 2 g / 100 g ja/tai jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. 2. JALOSTETTU OLIIVIÖLJY Neitsytoliiviöljyä jalostamalla saatu oliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 0,3 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. 3. JALOSTETUSTA OLIIVIÖLJYSTÄ JA NEITSYTOLIIVIÖLJYSTÄ VALMISTETTU OLIIVIÖLJY Jalostettua oliiviöljyä ja neitsytoliiviöljyä, ei kuitenkaan oliivilamppuöljyä, sekoittamalla saatu oliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 1 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. 4. RAAKA OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJY Öljy, joka on valmistettu oliivin puristemassasta liuottimia tai fysikaalisia valmistusmenetelmiä käyttäen, tai öljy, joka tiettyjä ominaisuuksia lukuun ottamatta vastaa oliivilamppuöljyä, ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset; ei kuitenkaan öljyt, jotka on valmistettu uudelleen esteröimällä tai sekoittamalla muita öljyjä. 5. JALOSTETTU OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJY Raakaa oliivin puristemassaöljyä jalostamalla saatu öljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 0,3 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. 6. OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJY Jalostettua oliivin puristemassaöljyä ja neitsytoliiviöljyä, ei kuitenkaan oliivilamppuöljyä, sekoittamalla saatu oliiviöljy, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 1 g / 100 g ja jonka muut ominaisuudet ovat kyseiselle luokalle säädettyjen ominaisuuksien mukaiset. LIITE II Muutetaan asetuksen (ETY) N:o 827/68 liite seuraavasti: 1) Lisätään CN-koodiin 1108 20 00 ("- Inuliini") kuuluvien tavaroiden kuvauksen jälkeen seuraava: "1202 10 90 // Paahtamattomat tai muulla tavoin kypsentämättömät maapähkinät, kuorelliset, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1202 20 00 // Paahtamattomat tai muulla tavoin kypsentämättömät maapähkinät, kuoritut, myös murskatut 1203 00 00 // Kopra 1206 00 91 ex 1206 00 99 // Auringonkukansiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 10 90 // Palmunpähkinät ja -ytimet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 20 90 // Puuvillansiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 30 90 // Risiininsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 40 90 // Seesaminsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 50 90 // Sinapinsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 60 90 // Saflorinsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 91 90 // Unikonsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut ex 1207 92 98 // Sheapähkinät (karitepähkinät), myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1207 99 91 // Hampunsiemenet, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut ex 1207 99 98 // Muut öljysiemenet ja -hedelmät, myös murskatut, muut kuin kylvämiseen tarkoitetut 1208 // Öljysiemen- ja öljyhedelmäjauhot, ei kuitenkaan sinappijauho" 2) Lisätään CN-koodiin 1503 00 ("Laardisteariini, laardiöljy, oleosteariini, oleomargariini ja taliöljy, emulgoimattomat, sekoittamattomat tai muutoin valmistamattomat") kuuluvien tavaroiden kuvauksen jälkeen seuraava: "1504 // Kala- ja merinisäkäsrasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1507 // Soijaöljy ja sen jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1508 // Maapähkinäöljy ja sen jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1511 // Palmuöljy ja sen jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1512 // Auringonkukka-, saflori- ja puuvillansiemenöljy sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1513 // Kookos- (kopra-), palmunydin- ja babassuöljy sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat 1514 // Rapsi-, rypsi- ja sinappiöljy sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat ex 1515 // Muut kasvirasvat ja rasvaiset kasviöljyt (ei kuitenkaan alanimikkeeseen 1515 90 15 kuuluva jojobaöljy) sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat ex 1516 // Eläin- ja kasvirasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, osittain tai kokonaan hydratut, vaihtoesteröidyt, uudelleen esteröidyt tai elaidinoidut, myös puhdistetut, mutta ei enempää valmistetut, ei kuitenkaan alanimikkeeseen 1516 20 10 kuuluva hydrattu risiiniöljy (opaalivaha) ex 1517 // Margariini; syötävät seokset ja valmisteet, jotka on valmistettu eläin- tai kasvirasvoista tai -öljyistä tai tämän ryhmän eri rasvojen ja öljyjen jakeista, muut kuin nimikkeen 1516 syötävät rasvat ja öljyt sekä niiden jakeet, ei kuitenkaan alanimikkeet 1517 10 10, 1517 90 10 ja 1517 90 93 1518 00 31 1518 00 39 // Rasvaisten kasviöljyjen seokset, nestemäiset, muuhun tekniseen tai teolliseen käyttöön kuin elintarvikkeiden valmistukseen tarkoitetut 1522 00 91 // Öljyjen pohjasakat; neutralointimassa (soap-stock), rasva-aineiden tai eläin- ja kasvivahojen käsittelyssä syntyneet, ei kuitenkaan sellaiset, joissa on oliiviöljyn ominaisuudet omaavaa öljyä 1522 00 99 // Muut rasva-aineiden tai eläin- ja kasvivahojen käsittelyssä syntyneet jätteet, ei kuitenkaan sellaiset, joissa on oliiviöljyn ominaisuudet omaavaa öljyä" 3) Lisätään CN-koodiin 2302 50 00 ("- palkoviljasta peräisin olevat") kuuluvien tavaroiden kuvauksen jälkeen seuraava: "2304 00 00 // Öljykakut ja muut soijaöljyn erottamisessa syntyneet kiinteät jätetuotteet, myös jauhetut tai pelleteiksi valmistetut 2305 00 00 // Öljykakut ja muut maapähkinäöljyn erottamisessa syntyneet kiinteät jätetuotteet, myös jauhetut tai pelleteiksi valmistetut" >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA>