Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan"

(96/C 212/08)

Komissio päätti 20. marraskuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 2. toukokuuta 1996. Esittelijänä oli Ursula Engelen-Kefer, apulaisesittelijänä Bernard Boussat.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. toukokuuta 1996 pitämässään 336. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 118 ääntä puolesta, 3 vastaan, ja 13 pidättyi äänestämästä.

1. Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevan komission tiedonannon ymmärtämiseksi on tarpeen ainakin hieman jäsentää tekstistä esiin nousevia kysymyksiä.

2. Työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa ei nimittäin ole sama asia kuin työntekijöiden osallistuminen päätöksentekoon yrityksen tasolla tai yhtiöoikeudessa säädetyissä elimissä. Ne ovat luonteeltaan eri asioita. Komissio ei tätä eroa tee, vaan käsittelee molempia asioita samanarvoisina. Komission pohdinnat ja osoittamat kolme vaihtoehtoa perustuvat siksi virheelliseen oletukseen.

3. Sen vuoksi olisi järkevää erottaa jo lähes kaikissa jäsenmaissa enemmän tai vähemmän toimiva tiedotus- ja kuulemiskäytäntö päätöksentekoon osallistumisesta, jota myös sovelletaan joissain jäsenmaissa, mutta jonka käytänteet ja tavoitteet ovat erilaiset.

4. Yhteisön aloite edellyttää myös, että eri jäsenvaltioissa jo voimassa olevat säännökset tunnetaan. Komission tiedonannossa ei tätä seikkaa eritellä millään lailla. Vasta vertaileva analyysi näyttää, kuinka paljon eri maissa on yhteneviä tai vastakkaisia määräyksiä ja kuinka järkeviä ja tarpeellisia yhteisön toimet ovat. Tämän vuoksi komission tulisi seuraavaksi kartoittaa eri jäsenvaltioissa voimassa oleva lainsäädäntö vertailevan tutkimuksen avulla.

5. Kysymyksessä on erittäin monimutkainen ja herkkä aihe, joka ensi sijassa koskee työnantajien ja työntekijöiden ja näitä edustavien elinten välisiä suhteita. Juuri tällaisen aiheen kohdalla tuntuisi järkevältä ja toivottavalta, että keskustelu käydään pääasiassa työmarkkinaosapuolten välillä käyttäen varta vasten säädettyä yhteiskunnallisen vuoropuhelun menettelyä ja odotetaan sen tuloksia. Tämän suhteen huomautetaan täydentävästi seuraavaa:

6. Kaikki yhteisön tähän asti antamat direktiivit koskevat yksinomaan työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan. Direktiivissä eurooppalaisesta yritysneuvostosta näitä kysymyksiä säännellään kansainvälisellä tasolla yhteisönlaajuisesti toimivien yritysten ja yritysryhmien osalta.

7. Direktiiveissä, jotka koskevat joukkoirtisanomisia ja työntekijöiden oikeuksien huomioonottamista liikkeenluovutustilanteissa, säädetään työntekijäedustuksille tiedottamisesta ja niiden kuulemisesta, joskin vain kansallisella tasolla.

8. Ennen mahdollisen uuden yhteisöaloitteen tekemistä työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan tulee (kohdassa 4 mainittu) vertaileva tutkimus antaa työmarkkinaosapuolten käsittelyyn, jotta nämä voivat arvioida, onko tarpeen laatia mieluiten sopimukseen perustuva eurooppalainen säädöskehys, joka voitaisiin täyttää kansallisella tasolla. Eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevasta direktiivistä saadut kokemukset ovat osoittaneet, että myös vapaaehtoisten neuvottelujen kannalta on hyvä, jos lainsäätäjä antaa puitteet, jotka työmarkkinaosapuolten on itse täytettävä tietyn ajan kuluessa.

9. Myös komission mainitsemia kuutta työntekijän asemaa koskevan lainsäädännön välinettä käsitteleviä tekstejä on tarkasteltava kutakin erikseen, sillä ne koskevat työnantajien osalta hyvin erilaisia oikeudellisia muotoja, jotka vaihtelevat huomattavasti maasta toiseen ja ovat levinneet eri mitassa. Ennen muuta nämä välineet vaihtelevat suuresti työntekijäpuolen mukaan ottamisen suhteen, mikä on komission tiedonannon aiheena.

10. Tähänastisissa ehdotuksissa eurooppalaisen yhtiön perussäännöksi ei ole kyse vain työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan, vaan sen ylittävästä työntekijöiden edustajien osallistumisesta päätöksentekoon yritysten elinten tasolla. Tällaisia pidemmälle meneviä yhteistoimintasäännöksiä on joissain joskaan ei kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa. Sen paremmin työntekijöille tiedottamiseen ja heidän kuulemiseensa liittyviin kysymyksiin keskittyvä yritysneuvostodirektiivi kuin vielä luotava yhteisön yleinen säädöskehys kansallisella tasolla (kohta 8:n mukaan) tapahtuvasta työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan eivät kykene korvaamaan täysiveroisesti työntekijöiden osallistumista päätöksentekoon yrityksissä.

11. Eurooppalaisen yhtiön perussäännön hyväksyminen ei saa antaa sellaisten jäsenvaltioiden yrityksille, joissa on tiukemmat yhteistoimintasäädökset, mahdollisuutta kiertää nämä valitsemalla eurooppalaisen oikeusmuodon.

12. Tarkoituksena ei ole siirtää jokin tietty, yhdessä tai muutamassa harvassa jäsenvaltiossa voimassa oleva yhteistoimintamalli muihin jäsenvaltioihin. Yhtä lailla on kuitenkin estettävä se, että työntekijöiden osallistumisoikeutta kierretään yhteisötason säädöksen avulla. Jäsenvaltioiden työntekijöiden oikeuksien ei pitäisi kaventua, koska Eurooppa ei kykene takaamaan työntekijöille tiedotus- ja kuulemisoikeutta ylittäviä osallistumisoikeuksia.

13. Sellaisten jäsenvaltioiden näkökulmasta, joissa työntekijöiden osallistumisoikeus on laajempi, komission vaihtoehdoissa 1 ja 2 esittämät mahdollisuudet eivät yksin riitä. On pikemminkin löydettävä ratkaisu, jolla varmistetaan, ettei minkään eurooppalaisen yritysmuodon avulla voida rajoittaa eikä kiertää jäsenvaltioiden kansallisia yhteistoimintasäännöksiä.

14. Edellä esitetyt epäilykset siitä, että nykyiset yhteistoimintasäännökset voisivat vesittyä, koskevat kuitenkin lähinnä eurooppalaisen yhtiön perussääntöä. Ne pätevät myös muihin eurooppalaisiin yritysmuotoihin (eurooppalainen yhdistys, eurooppalainen osuuskunta ja eurooppalainen keskinäinen yhtiö). Nämä olisi hyvä erottaa eurooppalaisen yhtiön perussäännöstä ja hyväksyä erikseen. On toivottavaa, että päätös tehdään mahdollisimman nopeasti, jotta pääomayhtiöiden ja henkilöyhtiöiden väliset kilpailuehtojen erot voidaan tasoittaa. Määräaikojen lyhentämiseksi tulisi antaa mukautettuja määräyksiä työntekijöiden ja työnantajan asemassa olevien uusien eurooppalaisten osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden tai yhdistysten välisistä suhteista. Osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden ja yhdistysten edustajat on otettava mukaan laatimaan tällaista eurooppalaista lainsäädäntökehystä.

Bryssel, 29. toukokuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER