EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 20.11.1998 
KOM(1998) 667 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Euroopan yhteisön strategiasta yksityissektorin kehittämiseksi akt-maissa 

CA07-1998-00030-02-00-Fl-TRA-00(Fl) 
FL 
Sisällys 
1 JOHDANTO: ASIAKIRJAN TARKOITUS JA AJOITUS 1 
2 HAASTE JA EUROOPAN YHTEISÖN TÄHÄNASTISET TOIMET 4 
2.1 Euroopan unionin osuus 4 
2.2 Strategisen kohdentamisen tarve 6 
3 YRITYSTEN TOIMINTAOLOSUHTEET AKT-MAISSA 7 
3.1 Tutkimuksesta ja arvioinnista opittua , 7 
3.2 Julkinen institutionaalinen toimintaympäristö 7 
3.3 Yksityissektoria edustavat organisaatiot 8 
3.4 Tuotannontekijät: pääoma, työvoima ja tieto 8 
3.5 Talousuudistukset 9 
4 EUROOPAN YHTEISÖN STRATEGIA: TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET JA 
TOTEUTUS 9 
4.1 Perusperiaatteet ja tavoitteet ; 9 
4.2 Yhdennetyn strategian pääelementit 11 
5 STRATEGIAN TÄYTÄNTÖÖNPANO MAIDEN JA ALUEIDEN TASOLLA: 
TÄYDENTÄVYYS JA YHTEENSOVITTAMINEN 13 
5.1 Maakohtainen strategia ongelmanmäärityksen pohjalta 13 
5.2 Maakohtainen tärkeysjärjestys 14 
5.3 Ensisijaiset toimet 15 
5.4 Hyötyyn, tehokkuuteen ja kannattavuuteen liittyvät perusteet 18 
5.5 Yhteensovittaminen ja kuuleminen 19 
6 TÄYTÄNTÖÖNPANO: VÄLINEET JA TOIMIELIMET 20 
6.1 Komissio 21 
6.2 Euroopan investointipankki 22 
6.3 Teollisuuden yritystoiminnan kehittämiskeskus 23 
7 PÄÄTELMÄT 24 
LIITTEET 
Oi) 
EUROOPAN YHTEISÖN STRATEGIASTA YKSITYISSEKTORIN 
KEHITTÄMISEKSI AKT-MAISSA 
1 JOHDANTO: ASIAKIRJAN TARKOITUS JA AJOITUS 
Euroopan yhteisö pitää yksityissektoria johtavana tekijänä kehityksessä ja näin ollen 
tärkeänä kumppanina yhteisön kehitysyhteistyössä. Tässä asiakirjassa pohditaan, mikä 
olisi paras tapa kehittää kumppanuutta yksityissektorin kanssa. Siinä suositellaan 
Euroopan yhteisön nykyisin yksityissektorin kehittämiseen antaman tuen eri osasten, 
jotka perustuvat nyt eri lähtökohtiin, kokoamista yhteen yhdeksi yhtenäiseksi 
viitekehykseksi, jonka sisällä määritellään asioiden tärkeysjärjestys. Se tarjoaa yhtenäisen 
kehyksen kahdeksannessa EKR:ssä (maa-ja alueohjelmissa sekä EIP:n rahoituksella) ja 
seuraavassa EU:n ja AKT-maiden yhteistyötä koskevassa yleissopimuksessa 
yksityissektorin kehittämiseen varattavien entistä suurempien varojen jakamiselle. 
Ehdotetulla strategialla pyritään osallistumaan tehokkaasti köyhyyden poistamiseen ja 
AKT-maiden yhdentämiseen niitä hyödyttävällä tavalla maailmantalouteen, joka on 
globalisoitumassa nopeasti. Keskeistä strategiassa ovat: (a) yhteistyö AKT-maiden 
hallitusten kanssa investointien ja kaikentasoisten yksityissektorin toimien 
toimintaolosuhteiden parantamiseksi, (b) työskentely yksityissektorin organisaatioiden 
kanssa niiden tehokkuuden parantamiseksi palveluiden tarjoamisessa niiden jäsenille ja 
vuoropuhelun aikaansaamisessa hallituksen kanssa, (c) toimet yksityissektorin 
tuottavuuden ja kansainvälisen kilpailukyvyn laajentamiseksi ja parantamiseksi 
rahoituksellisten, teknisten ja ammatillisten tukipalveluiden avulla, (d) yritystoiminnan 
yksityisen rahoituksen lisääminen ja (e) EU:n yksityissektorin liittäminen yhdeksi 
toimijaksi AKT-maiden yksityissektorin kehittämisessä vahvistamalla erityisesti EU:n ja 
AKT-maiden yritysten välistä yhteistyötä. Komissio ei aio itse suoraan tukea AKT-
maiden yrityksiä, vaan tarjoaa niille tukea asianmukaisten ja pätevien palveluiden 
tarjoajien välityksellä. 
Tämä asiakirja on syntynyt komission sisällä tehdyn perusteellisen tarkastelun1 ja 
jäsenvaltioiden ja yksityissektorin asiantuntijoiden kuulemisen tuloksena. Se heijastaa 
myös jäsenvaltioiden ja AKT-valtioiden hallitusten ja valtiosta riippumattomien tahojen 
reaktioita EU-AKT-suhteita koskevaan vihreään kirjaan2. Näissä reaktioissa on 
korostettu yksityissektorin kehittämisen tärkeyttä osana yhteistyötä, joka korvaa aikanaan 
neljännen Lornen yleissopimuksen. Tässä asiakirjassa käsitellään tulevaa yhteistyötä 
AKT-valtioiden kanssa koskevia komission ehdotuksia3 ja ehdotuksia, jotka on esitetty 
' Tämä prosessi käynnistyi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden keskustelulla strategialuonnoksesta "A 
Private Sector Development Framework for ACP Countries" (maaliskuu 1996). Saharan 
eteläpuolisessa Afrikassa on järjestetty yksityissektorin kehittämistä koskevia seminaareja, joihin on 
osallistunut paikallista hallintoa, paikallisia yhteysorganisaatioita ja avunantajia. Myös 
Maailmanpankin työntekijöiden kanssa on vaihdettu kokemuksia yksityissektorin kehittämisestä osana 
laajempaa ohjelmaa, jolla pyritään läheisempään yhteistyöhön komission ja Maailmanpankin välillä. 
2 "Vihreä kirja Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteista 2000-luvun alussa - Uuden 
kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet", Euroopan komissio, 1997. 
3 "Suuntaviivoja uusien yhteistyösopimusten neuvottelemiseksi Afrikan, Karibianmeren ja Tyynen 
\ 
jäsenvaltioiden komissiolle antamassa valtuutuksessa neuvotella neljättä Lomén 
yleissopimusta seuraavista järjestelyistä. Se on yhdenmukainen OECD:n 
kehitysapukomitean jäsenten sopimien suositusten4 kanssa, jotka koskevat kehitysavun 
roolia yksityissektorin edistämisessä, ja se vastaa näin ollen useimpien jäsenvaltioiden 
näkemystä. 
Tämä asiakirja täydentää Euroopan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevia muita 
lausuntoja, erityisesti tiedonantoja inhimillisestä ja sosiaalisesta kehityksestä5, 
demokratisoitumisesta, oikeusvaltiosta, hyvästä hallintotavasta6, alueellisesta 
taloudellisesta yhdentymisestä7; tietoyhteiskunnasta ja kehityksestä8; tieteellis-teknisestä 
yhteistyöstä kehitysmaiden kanssa9; pienrahoituksesta10, matkailusta11 ja 
infrastruktuurista. Siinä käsitellään toimia yksityisen yritystoiminnan tukemiseksi, 
yrityksille tarkoitettuja rahoitus- ja muita palveluja sekä uudistuksia yrityspolitiikassa ja 
yritystoiminnan institutionaalisissa edellytyksissä. Siinä ei käsitellä yksityissektorin 
saamaa hyötyä henkilövoimavarojen ja infrastruktuurin kehittämiseen annetusta avusta, 
koska näitä aloja käsitellään muissa tiedonannoissa. 
valtameren maiden (AKT) kanssa", komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille 
KOM(97)537, 29. lokakuuta 1997. 
4 Ks. "DAC Orientations for Development Cooperation in Support of Private Sector Development", 
yksityissektorin kehittämisen tukemisesta, OECD:n kehitysapukomitea, 1995. 
5 Inhimillinen ja sosiaalinen kehitys ja Euroopan unionin kehitysyhteistyö SEC(96)1827, lokakuu 
1996, erityisesti C luku. 
6 Demokratisoituminen, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja moitteeton julkinen hallinto: 
Euroopan unionin ja AKT-maiden välisen kumppanuuden haasteet, KOM(1998) 146, maaliskuu 1998. 
7 .Euroopan yhteisön tuki kehitysmaiden alueellista taloudellista yhdentymistä koskeville hankkeille, 
KOM(95)219, 16.6.1995. 
8 Tietoyhteiskunta ja kehitys, KOM(97)351 lopull., heinäkuu 1997. 
9 Tieteellis-tekninen tutkimus: strateginen osa Euroopan unionin yhteistyötä kehitysmaiden kanssa, 
KOM(97)174, 25. huhtikuuta 1997. 
* 0 Luonnos tiedonannoksi pienrahoituksesta ja köyhyyden vähentämisestä. 
* * Luonnos tiedonannoksi matkailusta ja kehityksestä. 
Tiivistelmä päätelmistä ja ehdotuksista 
Nykytila - luku 2 
• Euroopan yhteisö edistää yksityissektorin kehittämistä AKT-maissa niiden köyhyyden vähentämiseksi, niiden 
kilpailukyvyn parantamiseksi ja niiden maailmantalouteen osallistumisen lisäämiseksi. Yhteisön tukea 
yksityissektorin kehittämiseen AKT-maissa on kohdennettava strategisemmin ja yhtenäistettävä. 
Liiketoiminnan tilanne AKT-maissa - luku 3 
• Yksityissektorin kehitystä monissa AKT-maissa hidastavat heikko luottamus liiketoimintaan yhdessä 
poliittisten ja institutionaalisten sekä julkisen infrastruktuurin puutteiden kanssa sekä yksityissektorin heikko 
järjestäytyminen, yritysten rahoitus- ja muiden palveluiden heikkoudet ja yritysten omien liikkeenjohdollisten 
kykyjen puutteellisuus. 
Strategia - luku 4 
• Yhteistyössään AKT-maiden kanssa komission pyrkimyksenä on lisätä voimavaroja yksityissektorin 
kehittämiseen ja soveltaa yhdennettyä lähestymistapaa. 
• Strategian keskeisiä tekijöitä ovat toisen polven uudistusten tekeminen, yksityissektorin ja AKT-maiden 
hallitusten vuoropuhelun edistäminen, yritysten rahoitus- ja muiden palveluiden parantaminen, yksityisen 
rahoituksen lisääminen, mikroyritysten edistäminen sekä EU:n ja AKT-maiden yritysten välisen yhteistyön 
lisääminen. 
Täytäntöönpano - luku 5 
Komissio: 
• varmistaa, että toimet perustuvat yksityissektorin kehitystä haittaavien ongelmien tarkkaan määrittelyyn, 
• laatii yhdessä yksityissektorin kanssa ja vuoropuhelussa kumppanihallitusten kanssa ongelmanmäärittelyyn 
perustuvat strategiaa koskevat asiakirjat yhteisön toimielinten toimia varten, 
• kiinnittää erityistä huomiota niiden AKT-maiden tarpeisiin, jotka todella pyrkivät parantamaan liiketoiminnan 
edellytyksiä, mutta jotka eivät silti ole saavuttaneet sijoittajien luottamusta, 
• kiinnittää erityistä huomiota maa- ja aluekohtaisia strategioita suunniteltaessa mahdollisuuteen ottaa niihin 
mukaan tuki pk-yrityksille, liiketoiminnan maksuliikenne-, kuljetus- ja viestintäkulujen pienentäminen 
kansallisella ja alueellisella tasolla, yksityistäminen, investointien suoja sekä kaupan infrasttoiktuuri ja 
kaupankäynnin helpottaminen, 
• varmistaa, että yhteisön tukemat rahoitustoimet ovat tehokkaita, hyödyllisiä ja kannattavia, ja että 
strategiatuettujen palveluiden lopettamiseksi on määritelty 
• varmistaa jäsenvaltioiden, muiden merkittävien avunantajien ja eurooppalaisen yksityissektorin kuulemisen ja 
huolellisen yhteensovittamisen niiden kanssa, ja 
• tukee EU:n yksityissektorin aktivoimista tässä asiassa. 
Välineet ja toimielinten roolit - luku 6 
• Komissio vastaa koordinointistrategiasta sekä uudistusten, yksityisen ja julkisen sektorin vuoropuhelun, 
yksityissektorin järjestöjen vahvistamisen, liiketoiminnan tukipalvelujen kehittämisen ja investointien suojan 
tukemisesta. Se osallistuu pk-yritysten tukemiseen yhdessä EIP:n ja Teollisuuden kehittämiskeskuksen (TKK) 
kanssa. Se selvittää mahdollisuutta perustaa (a) pikarahasto potentiaalisia eurooppalaisia sijoittajia varten ja (b) 
investointitakuulaitos. 
• EIP tukee investointeja toimintakelpoisiin yrityksiin lainoin, osakkuuksin ja takuin käyttäen näitä välineitä 
yksityisten investointien lisäämiseksi yrityksissä. Lomén yleissopimuksen voimassaolon päätyttyä EIP hallinnoi 
tähän käytettävää kiertävää investointirahastoa. 
• TKK jatkaa teknisen avun antamista yrityksille. Sen apu ei enää rajoitu teollisuuteen. Se tukee komissiota 
kyseisissä maissa olevien teknisten palvelujen toimittajien toimintaedellytysten kehittämisessä. 
2 HAASTE JA EUROOPAN YHTEISÖN TÄHÄNASTISET TOIMET 
Yksityissektori on talouskasvun moottori ja suurin työllistäjä valtaosassa kehitysmaista. 
Yksityissektorilla tarkoitetaan tässä sitä talouselämän aluetta, jossa reaalipääoma ja 
finanssipääoma ovat pääasiassa yksityisomistuksessa ja jossa liiketoimintaa koskevat 
päätökset tehdään yksityisestä aloitteesta markkinoilla, joilla vallitsee pääosin kilpailu12. 
Se sisältää pääosan epävirallisesta sektorista, joka työllistää useissa tapauksissa 80 
prosenttia väestöstä. Sen osuus bruttokansantuotteesta on 65-75 prosenttia. 
Yksityissektorin rakenne ja mukautumiskyky vaihtelevat kuitenkin hyvin paljon maittain. 
Poliittisten päättäjien ja avunantajien olisikin pystyttävä ymmärtämään niitä tekijöitä, 
jotka vaikuttavat kestävään ja suureen yksityissektorin kasvuun, jonka edut vaikuttavat 
laajasti työllisyyden ja omatoimisen työllistymisen kautta, ja sitten auttaa luomaan nämä 
edellytykset13. Haaste on erityisen kiireellinen niissä maissa, joissa elintaso on jäänyt 
pysähdyksiin matalalle tasolle. 
2.1 Euroopan unionin osuus 
EU on selvästi suurin ulkomainen AKT-maihin sijoittaja, ja erityisesti Saharan 
eteläpuoliseen Afrikkaan. Tämän vuoksi EU:lla on erityinen velvollisuus auttaa AKT-
maita eri keinoin katkaisemaan vähäisten investointien ja tuottavuuden heikon kasvun 
sekä mukautumis- ja innovaatiokyvyttömyyden eli syrjäytymisen kehän, jotta ne 
hyötyisivät mahdollisimman hyvin mahdollisuuksistaan globalisoituvassa maailmassa. 
Komission ja jäsenvaltioiden haasteena yhdessä yritysten ja muiden unionin 
yksityissektorin yhteisöjen ja instituutioiden kanssa on avustaa niiden AKT-kumppaneita 
selviytymään vaikeuksistaan, monipuolistamaan talouttaan ja vastaamaan markkinoiden 
tarpeisiin, mitä vaaditaan niiden yhdentymiseksi täysin maailmantalouteen. 
Yksityiset investoinnit EU:sta AKT-maihin ovat lisääntyneet 1990-luvulla (noin yhdestä 
miljardista Yhdysvaltain dollarista vuonna 1990 lähes kolmeen miljardiin Yhdysvaltain 
dollariin vuonna 1996), ja erityisesti on tehty suoria sijoituksia öljy-, mineraali- ja 
matkailualoille. EU:n rahoituslaitokset tukevat puolta viidestätoista pääomamarkkinoiden 
Afrikka-investoinnista, joilla on kanavoitu portfoliosijoituksia maailman 
pääomamarkkinoilta Saharan eteläpuolisen Afrikan aloitteleville osakemarkkinoille. 
Suoria EU:n sijoituksia vientiteollisuuteen tai edes joissakin Afrikan maissa hyvin 
menestyneeseen paljon lisäarvoa tuottavaan vientimaatalouteen (esimerkiksi 
puutarhatalous, koristekasvienviljely) on kuitenkin ollut vähän. 
12 Mukaillen asiakirjaa "Support of Private Sector Development", OECD Development Guidelines 
Series, 1995. 
13 Liitteessä 1 käsitellään joitakin perusnäkökohtia AKT-maiden roolista maailmantaloudessa viime 
vuosina. 
Euroopan yhteisön neljänteen Lomen yleissopimukseen perustuvaa kehitysyhteistyötä 
yksityissektorin kehittämiseksi on ohjannut kolme päätavoitetta: (i) työpaikkojen 
luominen pk-yrityksiä tukemalla, (ii) köyhyyden vähentäminen epävirallisella sektorilla 
mikroyrityksiä tukemalla, ja (iii) viennin lisääminen kauppaa kehittämällä. Tuki on 
kohdistettu kolmelle tasolle: 
a. Yritystaso. Tämän tason tukeminen on ollut yleisintä. Ohjelmilla annetaan 
rahoitusta, takuita ja teknistä tukea yksittäisille (pienille ja keskisuurille) yrityksille 
ja yhä useammilla ohjelmilla tuetaan mikroyrityksiä. Apua annetaan useiden eri 
kanavien kautta: 
- komissio tukee pk-yrityksiä ja mikroyrityksiä maaohjelmien välityksellä. 
Alueohjelmilla tuetaan yksityissektorin ja kaupan kehittämiseen tähtääviä 
poliittisia ja institutionaalisia uudistuksia alueellisella tasolla sekä yksityissektorin 
elinten alueellisen tason työtä. Apua investointien edistämiseen annetaan myös 
teollisuusfoorumeiden kautta14 yhdessä TKK:n kanssa, 
- EIP käyttää sekä omia varojaan että EKR:stä saatavia riskipääomia ja 
korkotukia suurten investointien ja pk-yritysten rahoittamiseen. Se rahoittaa suuria 
infrastruktuuri- ja teollisuushankkeita sekä tukee pk-yrityksiä globaalilainoillaan, 
- TKK, EU:n ja AKT-maiden yhteinen organisaatio, auttaa 
teknologiansiirrossa, markkinatutkimuksessa ja kehityksessä, ja neuvoo AKT-
maiden yrityksiä niiden hankkeisiin liittyvien taloudellisten ja juridisten asioiden 
järjestelyissä ja täytäntöönpanossa asiakasyritysten pyynnöstä ja omasta 
aloitteestaan. Se myös helpottaa ja edistää liikekumppanuutta EU:n ja AKT-
maiden yritysten välillä. Se aloittelee AKT-maiden yrittäjien paikallisten 
ammatillisten ja teknisten neuvonantajien toimintaedellytysten vahvistamisen 
tukemista, 
b. Välitaso. Komissio antaa jonkin verran tukea rahoituksen välittäjien ja teknisten, 
ammatillisten ja koulutuspalvelujen tarjoajien sekä yksityissektoria edustavien 
järjestöjen ja yhdistysten toimintaedellytysten vahvistamiseen. EIP investoi joihinkin 
niistä kehitysrahoitus- ja riskipääomalaitoksista, jotka hoitavat sen globaalilainoja. 
Komission maa- ja alueohjelmista15 avustetaan myös vientimarkkinoita koskevien 
tietopalvelujen toimittajia, joiden palvelut voivat kattaa myös teknisiä sääntöjä, 
standardeja ja ympäristövaatimuksia sekä niitä varten tarvittavaa teknologiansiirtoa 
koskevat tiedot. Stabex- ja Sysmin-järjestelmät ovat myös käytettävissä vientitulojen 
menetyksistä kärsineiden alojen vahvistamiseksi. 
c. Poliittinen ja institutionaalinen kehys. Komissio antaa rakennesopeutustukea16 
*4 EU:n ja AKT-maiden yrittäjät kohtaavat teollisuusfoorumeilla, yleensä aluekohtaisesti ja pääasiassa 
kaivos-, rakennus-ja maatalouden raaka-aineita jalostavan teollisuuden aloilla. 
15 Lomén yleissopimuksessa (138 artikla) määrätään erillisistä kaupan kehittämiseen tarkoitetuista 
varoista, joita komissio hallinnoi maaohjelmien ulkopuolella. 
16 Lomén yleissopimuksessa (243 artikla) määrätään rakennesopeutustuesta maaohjelmien lisäksi. 
5 
liiketoimintaa koskevassa politiikassa sekä lainsäädännöllisissä ja institutionaalisissa 
olosuhteissa tehtäviä parannuksia varten, joita ovat muun muassa (i) makrotalouden 
vakauttaminen, (ii) rakenteelliset uudistukset, joilla edistetään hintojen, kaupan, 
investointien ja korkojen vapauttamista sekä julkisen sektorin rakenteen 
uudistamista, (iii) kaupan edistämistoimet viennin lisäämiseksi, ja (iv) alueellista 
yhteistyötä ja yhdentymistä koskevat aloitteet, joilla pyritään sovittamaan yhteen 
liiketoimintaa koskevia lainsäädännöllisiä ja oikeudellisia kehyksiä, suojaamaan 
investointeja ja helpottamaan alueen sisäistä kauppaa, kauttakuljetuksia ja 
maksuliikennettä. 
Jäsenvaltioiden yhteistyötä yksityissektorin kehittämiseksi esiintyy monissa, usein 
innovatiivisissa muodoissa, ja se keskittyy lähinnä toimintaedellytysten vahvistamiseen, 
yritystoiminnan kehittämisen rahoitukseen, ammattitaidon parantamiseen ja kaupan 
edistämiseen17. Jäsenvaltiot ovat keskittäneet myöntämänsä tuen pk-yrityksiin ja yhä 
enenevässä määrin mikroyrityksiin, vaikkakin useat niistä tukevat 
kehitysrahoitusyhtiöitä, jotka investoivat myös suuriin hankkeisiin ja rahoituslaitoksiin. 
2.2 Strategisen kohdentamisen tarve 
Useissa AKT-maiden kanssa kahdeksatta EKR:ää varten neuvotelluissa maa- ja 
alueohjelmissa asetettiin päämääräksi yksityissektorin roolin vahvistaminen 
kehityksessä18. Komissio ja AKT-maat ehdottavat lisäksi, että yksityissektorille 
annettavan tuen tulisi olla vieläkin näkyvämmällä sijalla yhteistyössä 2000-luvun 
alussa19. 
Yhteisön nykyisin yksityissektorin kehittämiseen antaman tuen edellä esitellyt eri puolet 
täydentävät toisiaan. Komissio on ilmaissut aikovansa yhdistää ne yhtenäiseksi 
politiikaksi. Käytännössä näitä eri elementtejä ei ole kuitenkaan vielä saatu 
koordinoidulla tavalla tyydyttävästi kohdistettua yksittäisten kumppanimaiden 
erityisongelmiin. Nyt on sopiva ajankohta selventää strategiaamme ja määritellä, mitä 
yksityissektorin kehittämisen johdonmukainen, yhdennetty ja tehokas lähestymistapa 
käytännössä merkitsee. 
17 Jäsenvaltioiden ohjelmista kerrotaan tiivistetysti asiakirjassa "Private Sector Development - a Guide to 
Donor Support", OECD:n kehitysapukomitea, 1995. 
18 Seitsemän maata on määritellyt kahdeksatta EKR:ää varten yksityissektorin ja kaupan keskeisiksi 
EY:n avun kohteiksi maaohjelmissaan, ja yhdeksän muuta maata on ehdottanut yksityissektoria, 
kauppaa ja matkailua toissijaisiksi kohteiksi. Pelkkä kaupan kehittäminen on keskeinen toimenpide 13 
maassa ja toissijainen seitsemässä muussa maassa. Lisäksi 18 muun maan ohjelmiin sisältyy 
alakohtaisia toimia, jotka koskevat osittain yksityissektorin kehittämistä. Kaikki kuusi alueohjelmaa 
(Länsi-, Itä- ja Keski-Afrikka, eteläinen Afrikka, Intian valtameri, Karibian alue ja Tyynenmeren alue) 
sisältävät sellaisia hankkeita kaupan, investointien, matkailun tai rahoituspalveluiden edistämiseksi, 
jotka hyödyttävät yksityissektoria. 
19 Komission ehdotukset sisältyvät tiedonantoon KOM(97)537 (ks. alaviite 3) ja AKT-maiden 
ehdotukset niiden valtionpäämiesten 7. marraskuuta 1997 antamaan Librevillen julistukseen. 
3 YRITYSTEN TOIMINTAOLOSUHTEET AKT-MAISSA 
3.1 Tutkimuksesta ja arvioinnista opittua 
Yksityissektorin tukemisessa on jatkossa otettava huomioon se, mitä on opittu 
tutkimuksista ja arviointiselvityksistä, jotka koskevat talouden ja yksityissektorin 
kasvutahtiin eri maissa vaikuttavia syitä ja joissa on yksilöity avun hyödyllisyyteen 
vaikuttavat tekijät. Ei ole olemassa mitään yleispätevää mallia, joka takaisi menestyksen 
investointien ja yksityissektorin kasvun edistämisessä. Joitain tärkeimmistä siihen 
vaikuttavista tekijöistä käsitellään liitteessä 2. Niihin kuuluu sellaisia tekijöitä, jotka 
auttavat: 
- luomaan myönteiset, luottamusta herättävät toimintaolosuhteet 
liiketoiminnalle ja joihin liittyy avoin, vakaa ja ennakoitava lainsäädäntö sekä 
asianmukainen oikeudellinen suoja. Yritysten tilaa koskevien luotettavien ja ajan 
tasalla olevien tietojen saatavuus sekä talouden viralliselta että epäviralliselta 
sektorilta on tässä suhteessa hyödyksi, 
- tarjoamaan sellaisen poliittisen kehyksen, joka tukee kilpailua ja taloudellista 
tehokkuutta ja jossa markkinat voivat toimia tehokkaasti, 
- lisäämään tuotannontekijöiden - pääoman, työvoiman, ammattitaidon, 
taitotiedon ja maan - saatavuutta yksityissektorilla, 
- tarjoamaan laadultaan tyydyttäviä julkisia palveluja. 
Nämä edellytykset eivät ole aina välttämättömiä tai ne eivät aina riitä nopean 
yksityissektorivetoisen kasvun saavuttamiseksi. Sellaiset maat, jotka tarjoavat erittäin 
lupaavia investointimahdollisuuksia esimerkiksi rikkaiden luonnonvarojen ansiosta, 
houkuttelevat sijoittajia vaikka poliittisissa ja institutionaalisissa tekijöissä olisi paljon 
parantamisen varaa. Köyhien maiden, joilla on pienet kotimarkkinat, vähän 
hyödynnettäviä luonnonvaroja ja ammattitaidoton työvoima, on vaikeaa hankkia 
investointeja, vaikka poliittiset ja institutionaaliset edellytykset olisivat vakaat. 
Yksityissektorin kehittymisen todennäköisyyttä lisää kuitenkin paljon se, jos 
liiketoiminnan olosuhteiden tiedetään olevan rehelliset ja sijoittajaystävälliset. 
3.2 Julkinen institutionaalinen toimintaympäristö 
Useat AKT-valtiot jättivät 80-luvulla taakseen lähes kaksi vuosikymmentä kestäneen 
jakson, jonka aikana niiden politiikkaa yksityissektorin suhteen leimasivat epäluulot ja 
jolloin joko yksityisen yritteliäisyyden vaihtoehtoja säänneltiin tai koko 
yrityshalukkuutta pyrittiin vaimentamaan. Sen jälkeen nämä maat ovat ryhtyneet 
uudistuksiin näiden politiikkojen korjaamiseksi, mutta uudistuksia on toisinaan toteutettu 
epäröiden ja vaikeissa olosuhteissa, minkä seurauksena niiden uskottavuus ja pysyvyys 
ovat jääneet kyseenalaisiksi. Näin ollen vaaditaan vielä enemmän yksityissektoria 
kannustavan ympäristön ja suotuisan investointi-ilmapiirin luomiseksi. 
Vaikka ongelmanmääritys vaihtelee paljon maasta toiseen, vaikeita poliittisia päätöksiä 
moitteettoman hallinnon ja institutionaalisten muutosten edistämiseksi tarvitaan useissa 
tapauksissa. Maatutkimuksissa on havaittu, että liiketoimintaa haittaavat suuri riski ja 
suuret kustannukset, joihin yhdistyy lisäksi: 
a. poliittisen ja taloudellisen epävakauden pelko, 
b. epävarma oikeudellinen kehys, mikä vaikeuttaa sopimusten täytäntöönpanoa, 
c. lainsäädännölliset ja hallinnolliset käytänteet, joiden katsotaan olevan 
mielivaltaisia ja vaikeaselkoisia. 
Puutteita esiintyy oikeusjärjestelmissä, lakiasian- ja kirjanpitotoimessa, oikeudenkäyttöä, 
omaisuutta ja yhtiöitä koskevassa lainsäädännössä, rahoitusalalla ja sen valvonnassa, 
verojärjestelmissä ja niiden hallinnossa, hallinnollisessa sääntelyssä ja toisinaan 
yksityistä yritystoimintaa vaikeuttavassa viranomaisten toiminnassa. 
Hallitukset eivät ole vielä täysin tottuneita luottamaan yksityissektoriin ja kuulemaan sitä 
etukäteen sitä koskevan politiikan muutoksista. Vaikka useat AKT-maat ovat aloittaneet 
yksityistämisohjelmia, ne eivät useinkaan ole vielä ottaneet käyttöön toimivia poliittisia 
välineitä kilpailun edistämiseksi, kuluttajien suojelemiseksi, yksityisten monopolien 
sääntelemiseksi ja julkisten palvelujen tarjoamista koskevien sopimusten tekemiseksi 
yksityissektorin kanssa. 
3.3 Yksityissektoria edustavat organisaatiot 
Virallinen yksityissektori on järjestäytymässä paremmin kauppakamareiden, 
liiketoiminnan yhdistysten ja alueellisten verkkojen välityksellä, ja se tuo aikaisempaa 
äänekkäämmin esiin tarpeitaan ja etujaan. Se on aloittamassa vuoropuhelua hallitusten 
kanssa, ja se on ryhtynyt korjaamaan tietoihinsa, taitoihinsa ja osaamiseensa liittyviä 
puutteita yhteenliittymien jäsenilleen tarjoamien koulutus- ja tietopalvelujen avulla. 
Yritysten kansainvälisen kilpailukyvyn lisäämiseen tarvitaan kuitenkin usein paljon 
enemmän. Epävirallisella sektorilla on myös monia perinteisiä verkkoja ja yhdistyksiä, 
jotka vastavuoroisesti antavat taloudellista ja teknistä tukea, ja ne on usein perustettu 
vaikeuksista selviytymiseksi. 
3.4 Tuotannontekijät: pääoma, työvoima ja tieto 
Yksityissektorin kehittymistä haittaavat kotimaisten säästöjen vähäisyys monissa 
AKT-maissa, kotimaisten rahoituslaitosten ja pääomamarkkinoiden kapasiteetin 
rajallisuus, työvoiman suhteellisen matala koulutustaso ja ammattitaito sekä monien 
paikallisten yrittäjien vaatimaton tekninen osaaminen ja markkinatuntemus sekä 
puutteelliset taloudelliset, markkinointi- ja liikkeenjohtotaidot. Vähäisten pääoma-
sekä tieto- ja taito voimavarojen tuottavuutta heikentävät usein täydentävien 
tekijöiden puute ja tuotannontekijämarkkinoiden tehottomuus. Viime vuosina moniin 
AKT-maihin on syntynyt yksityissektorin ammatillisten, liikkeenjohdollisten ja 
teknisten tukipalvelujen tarjoajia: erikoistuneita konsultteja, kirjanpitäjiä, lakimiehiä 
ja markkinatiedon välittäjiä. Lisäksi yksityiset palvelujen toimittajat ovat alkaneet 
tarjota erikoistuneita rahoituspalveluja, kuten leasing-, riskipääoma- ja 
vakuutuspalveluja sekä käyttöpääomaa ja määräaikaisluottoja. Näiden palvelujen 
levinneisyys ja saatavuus ovat kuitenkin vielä rajalliset. 
3.5 Talousuudistukset 
Viime vuosina näiden ongelmien ratkaisemiseksi on otettu suuria harppauksia, 
monet niistä osana laajempia rakennesopeutusohjelmia. Yhteensä 24 Saharan 
eteläpuolisen Afrikan maata on käyttänyt IMF: n tehostettua 
rakennesopeutusohjelmaa ja myös Karibian alueen tärkeimmät taloudet ovat 
sitoutuneet rakennesopeutuspolitiikkaan. Nämä politiikat ovat tuoneet mukanaan 
muun muassa sitoumuksia makrotaloudelliseen vakauttamiseen ja kestävään 
julkiseen rahoitukseen, ulkomaankaupan ja kotimaisten tavara-, palvelu-, pääoma- ja 
työvoimamarkkinoiden vapauttamiseen sekä usein julkisten yritysten 
yksityistämiseen. Niihin liittyvillä rahoitusalan uudistuksilla joissakin maissa 
pyritään parantamaan säästöjen hyödyntämistä, parantamaan rahoituksen välittäjien 
vakautta ja valvontaa, lisäämään rahoituspalvelujen valikoimaa ja saatavuutta sekä 
parantamaan maksujärjestelmien luotettavuutta. 
Markkinoiden vapauttamisessa, yksityisiä sijoittajia koskevien lainsäädännöllisten 
esteiden poistamisessa ja verotusjärjestelmien muuttamisessa investointeja 
kannustavaan suuntaan on edistytty paljon. Edistys on kuitenkin ollut hitaampaa 
yksityisiä yrityksiä auttavien institutionaalisten muutosten yksilöimisessä ja 
toteuttamisessa. Yksityistäminen on lähtenyt käyntiin hitaasti erityisesti Saharan 
eteläpuolisessa Afrikassa, mutta on nyt pääsemässä vauhtiin. Lainsäädännön ja 
oikeusjärjestelmän, hallinnollisten käytänteiden ja oikeudenkäytön uudistukset sekä 
valtion kyvyn parantaminen markkinoiden valvonnassa ja yksityisten tuottajien 
ottamisessa mukaan julkisten palvelujen toimittamiseen ovat edistyneet hitaammin. 
Tällaiset niin sanotut toisen polven uudistukset ovat luonnostaan vaikeita ja niiden 
toteuttaminen hidasta. Niihin liittyy merkittävällä tavalla "toimintaedellytysten 
vahvistamista". 
4 EUROOPAN YHTEISÖN STRATEGIA: TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET JA TOTEUTUS 
4.1 Perusperiaatteet ja tavoitteet 
Yksityissektorin ja kaupan kehityksen tukemisesta on tullut yhä tärkeämpi osa 
yhteistyötä AKT-maiden kanssa sen jälkeen, kun ensimmäisessä Lomén 
yleissopimuksessa asetettiin yhdeksi tavoitteeksi pienten ja keskisuurten yritysten 
tukeminen näiden maiden teollisessa kehityksessä. Neljännessä Lomén 
yleissopimuksessa korostetaan vähemmän yhdennettyä maaseudun kehittämistä, ja 
siinä on lisätty tukiohjelmia, jotka on kohdistettu maaseudun köyhille sekä 
mikroyrityksille ja pienille yrityksille kaupunkialueilla, jolloin niihin sisältyy 
luottopalveluja ja teknisiä ja markkinointipalveluja. Useissa kahdeksannen EKR:n 
maa- ja alueohjelmissa on jossain muodossa mukana suora tai epäsuora apu 
yksityissektorille20. 
Yhteisön tukea yksityissektorin kehittämiseen ohjaavat Maastrichtin sopimuksen 130 
20 Ks. alaviite 15. 
u artiklassa määritellyt kehitysyhteistyön tavoitteet: köyhyyden vähentäminen, 
kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys sekä kehitysmaiden yhdentäminen 
maailmantalouteen. Nykyään oletetaan avoimesti, että (a) AKT-maat ovat 
pääsääntöisesti markkinatalouksia, ja että (b) niiden kehitysnäkymät riippuvat 
viennin kasvattamiseen, sisäiseen investoimiseen ja yritysten kilpailukyvyn 
parantamiseen tarjoutuvien mahdollisuuksien tehokkaasta hyväksikäytöstä, mukaan 
lukien yritysten kyky toimia innovatiivisesti ja hankkia tietoa ja taitotietoa. 
Tuen perustana on myös vakuuttuneisuus siitä, että kun yleismaailmallisessa 
ihmisoikeuksien julistuksessa, ihmisoikeuksia koskevissa Afrikan, Amerikan ja 
Euroopan yleissopimuksissa sekä Lomen yleissopimuksen 5 artiklassa vahvistetut 
demokratiaan, oikeusvaltioon ja ihmisoikeuksiin (omistusoikeus mukaan lukien) 
liittyvät periaatteet edistyvät, yksityissektorin kestävä kehittyminen tulee 
mahdolliseksi ja näin tapahtuva kehitys edistää samalla kyseisten periaatteiden 
toteutumista. 
Ehdotetulla strategialla pyritään samanaikaisesti edistämään AKT-maiden 
kansainvälistä kilpailukykyä ja niiden mahdollisuuksia vähentää köyhyyttä21 
laajapohjaisella kasvulla ja työpaikkoja luomalla. Sillä vahvistetaan naisten asemaa 
työmarkkinoilla ja tuetaan naisyrittäjiä. Se auttaa köyhyyden vähentämisessä 
laajentamalla työllistymis- ja itsetyöllistämismahdollisuuksia osana köyhiä 
väestöryhmiä tukevia politiikkoja, joilla parannetaan niiden mahdollisuuksia ja 
edistetään niiden osallistumista yhteiskunta- ja talouselämään. AKT-maiden kanssa 
tekemänsä yhteistyön avulla Euroopan yhteisö edistää näitä politiikkoja ja sellaisia 
kasvumalleja, jotka mahdollistavat tulojen jakautumisen laajemmalle, kun 
maaseudun ja kaupunkien köyhät, sekä miehet että naiset, saavat työpaikkoja tai 
pystyvät työllistämään itsensä tavalla, josta he saavat rahatuloa. Yhteisö painostaa 
myös AKT-maihin kuuluvia kumppaneitaan huolehtimaan siitä, että työpaikat 
täyttävät työolosuhteille asetetut vähimmäisvaatimukset erityisesti työterveyden ja 
-turvallisuuden osalta. 
Toinen tärkeä periaate yhteisön lähestymistavassa yksityissektorin kehittämiseen on 
se, että toiminta perustuu sen tunnustamiseen, että kilpailukykyisissä 
markkinatalouksissa markkinoilla ja valtiolla on toisiaan täydentävät roolit. Valtion 
väliintulo on perusteltua vain silloin, kun markkinat toimivat tai toimisivat 
puutteellisesti ilman kunnollista valvontaa tai kun markkinoita ei vielä ole. Valtion ei 
pitäisi koskaan korvata toimivia markkinoita tai haitata kestävää markkinaperusteista 
toimintaa huonosti suunnitelluilla tukitoimilla. Sen tulisi täydentää markkinoita 
luomalla edellytykset niiden avoimelle, kilpailuun perustuvalle ja tehokkaalle 
toiminnalle ja sitä kautta kilpailukykyisten ja kannattavien yksityissektorin tuottajien 
menestymiselle. 
Todettakoon lopuksi, että yhteisön lähestymistavassa yksityissektorin kehittämiseen 
olisi korostettava sen tuen tärkeyttä, jota EU:n yksityissektori voi antaa AKT-maista 
21 Suuntaviivoista uusien yhteistyösopimusten neuvottelemiseksi Afrikan, Karibianmeren ja Tyynen 
valtameren maiden (AKT) kanssa annetussa komission tiedonannossa (KOM(97)537) korostetaan sitä 
keskeistä roolia, joka köyhyyden vähentämisen tavoitteella olisi oltava EY:n tulevassa yhteistyössä 
AKT-maiden kanssa. 
10 
oleville kumppaneilleen muun muassa tekemällä yritysten välisiä 
yhteistyösopimuksia (investoinneista, kumppanuudesta, tuotteiden ja teknologian 
lisensioinnista jne.). Näin annettava tuki, varsinkin, jos se auttaa luomaan 
teknologisia innovaatioita, voi edistää AKT-maiden yritysten suunnittelu- ja 
tuotantomenetelmien nostamista kansainvälisesti kilpailukykyiselle tasolle ja 
kyseisten yritysten sopeutumista vastaamaan Euroopan ja koko maailman 
markkinoiden tarpeita. Yritysten välisen, suurelta osalta teknologiaan suuntautuvan 
yhteistyön tärkeys on sitäkin tärkeämpi tietoyhteiskunnassa, jossa tieto- ja 
viestintäteknologialla on tärkeä osuus yritysten johtamisessa, organisoinnissa ja 
tuotantomenetelmissä. AKT-maiden on sopeuduttava tähän kehitykseen voidakseen 
onnistua integroitumisessaan globaaliin talouteen. 
4.2 Yhdennetyn strategian pääelementit 
Euroopan yhteisön politiikka yksityissektorin kehittämiseksi on kehittynyt neljännen 
Lomén yleissopimuksen voimaantulosta lähtien tässä asiakirjassa esitetyn strategian 
suuntaisesti. Kahdeksannen EKR:n kausi merkitsee siirtymää uuteen 
lähestymistapaan yksityissektorin kehittämisessä, ja siinä kiinnitetään erityistä 
huomiota ensisijaisesti yritysten toimintaolosuhteiden parantamiseen. Yritysten 
tukemisen lisäksi yhteisön avulla pyritään nyt korjaamaan ensisijaisesti 
julkishallintoon liittyviä asioita, lainsäädännön ja rahoitusalan puutteita yritysten 
toimintaolosuhteissa sekä yksityissektorin toimintaedellytysten puutteita sekä 
antamaan yrityksille kestävää taloudellista ja teknistä tukea (yleensä välittäjien 
kautta). Komissio ehdottaa nyt näiden suuntausten lujittamista jatkossa 
mahdollisimman suuren vaikutuksen aikaansaamiseksi yksityissektorin kestävän 
kasvun, kilpailukyvyn lisäämisen, työpaikkojen luomisen ja köyhyyden 
vähentämisen kannalta. Tällä tavalla se antaa tehokasta tukea maille, joissa yrittäjät 
pelkäävät muita, kuin kaupallisia riskejä eivätkä luota hallituksen tarkoitusperiin ja 
joissa yritysten suora tukeminen antaisi vain vähäisen hyödyn. 
Ehdotettu yhdennetty lähestymistapa koostuu seuraavista pääelementeistä: 
a. Hallitusten tukeminen niiden suunnitellessa ja toteuttaessa "toisen polven" 
uudistuksia, jotka vähentävät yritystoiminnan toimintaympäristöstä aiheutuvia 
(muita kuin kaupallisia) kustannuksia ja.riskejä. Tuki voi sisältää teknistä apua 
yksityistämisstrategioiden määrittelyä ja toteuttamista, verohallinnon, yhtiö-, 
kiinnitys- ja kauppaoikeuden sekä lisenssimenettelyjen uudistuksia, markkinoiden 
valvontaa, kilpailupolitiikkaa ja kuluttajansuojaa, yksityistämistä ja julkisia 
hankintoja, siviili- ja rikosoikeuden hallintoa, ympäristön suojelemista sekä petosten 
ja korruption torjuntaa varten. Tukea voitaisiin myös antaa riittävän säännöskehyksen 
määrittelemiselle ja käyttöönotolle ATK-maiden yksityissektorin kilpailukyvyn 
kannalta tulevaisuudessa tärkeiksi nähdyillä alueilla kuten televiestintäsektorilla. 
b. Tuki yksityissektorin ja hallitusten vuoropuhelulle, jossa yksityissektorin 
tärkeimpien tasojen edustajat vaihtavat tietoja ja , keskustelevat mielipiteistä 
avoimesti hallituksen edustajien kanssa ja jossa niillä on tilaisuus tehdä ehdotuksia 
politiikan muuttamiseksi ja instituutioiden uudistamiseksi. Tällaisella vuoropuhelulla 
on tärkeä rooli yksityissektorin hallituksen tarkoitusperiä kohtaan tunteman 
luottamuksen parantamisessa, politiikan ja ensisijaisten uudistusten määrittelyssä 
sekä uudistusten tuntemisessa omiksi paikallisella tasolla. Jotta tällä julkisen ja 
yksityisen sektorin vuoropuhelulla olisi todella merkitystä, yksityissektorin 
edustajilla olisi oltava hyvät tiedot ja niitä olisi neuvottava hyvin, esimerkiksi 
antamalla niiden käytettäväksi ajan tasalla olevia luotettavia taloudellisia tilastoja, 
yritysten tilannetta ja odotuksia koskeviin kyselytutkimuksiin perustuvia tietoja sekä 
ammattimaista tukea, jonka avulla yksityissektoria etujen ajamisesta saataisiin 
asiallisempaa ja tehokkaampaa. 
Ai 
c. Tallettajien ja yksityisten yritysten rahoituspalvelujen laadun ja saatavuuden 
parantaminen AKT-maissa. Tällaisen avun tavoitteena pitäisi olla yksittäisten 
hankkeiden rahoituksen järjestämisen ja erityisten luotto-ohjelmien perustamista 
varten annettavien avustusten lisäksi paikallisen rahoitussektorin lujittaminen. 
Toimiin voivat näin ollen sisältyä yksittäisille hankkeille myönnettävien lainojen ja 
oman pääoman ehtoisen rahoituksen sekä paikallisten rahoituslaitosten kautta 
myönnettävien globaalilainojen lisäksi osallistuminen innovatiivisten paikallisten 
rahoitus- ja pääomamarkkinoiden palveluiden edistämiseen, paikallisten 
joukkovelkakirjojen ja osakkeiden merkitseminen sekä takuut paikallista ja 
ulkopuolista lainanottoa ja paikallista rahoitusta varten. 
d. Paikallisten ammatillisten, teknisten, liikkeenjohdollisten ~ ja kaupallisten 
tukipalveluiden tarjoajien toimintaedellytysten vahvistaminen ja yritysten 
kannustaminen käyttämään näitä palveluja. Yhteisö jatkaa edelleen tuen 
antamista yrityksille erityisesti TKK:n välityksellä hankkeiden yksilöimistä, 
ennakkoarviointia, valmistelua ja toteutusta. varten sekä yritysten tuotanto- ja 
markkinointiongelmien ratkaisemiseen. Sen olisi myös aktiivisesti edistettävä 
paikallisia yksityisiä ja markkinasuuntautuneita palvelujen toimittajia niiden 
tuomiseksi paremmin paikallisten yrittäjien saataville. 
e. Tuen jatkaminen joko TKK:n tai tilapäisten ohjelmien välityksellä aloitteille, joilla 
edistetään teknologian ja taitotiedon kehittämistä ja siirtämistä sekä parhaita 
käytänteitä kaikilla liikkeenjohdon osa-alueilla. Komissio edistää aina kun se on 
mahdollista ja asianmukaista Euroopan maiden ja AKT-maiden välistä yhteistyötä 
(politiikkaan liittyvissä kysymyksissä, toimintaedellytyksiä vahvistettaessa jne.) 
tieteen, teknologian ja innovaatioiden alalla komission äskettäin julkistamassa 
strategiassa22 ehdotetulla tavalla. 
f. Koti- ja ulkomaisten* yksityisten säästöjen edistäminen ja ohjaaminen AKT-
maiden yksityisen yritystoiminnan rahoittamiseen. Yhteisö (a) tukee paikallisia 
rahoituslaitoksia ja -palveluja, jotka hyödyntävät paikallisia säästöjä ja kanavoivat 
niitä investointien rahoitukseen, (b) osallistuu ulkomaisten investointien 
yhteisrahoitukseen ja tarjoaa takuita ja muita riskin jakoon ja riskien pienentämiseen 
liittyviä välineitä suorien ja portfoliosijoitusten houkuttelemiseksi, (c) auttaa AKT-
maita tuomaan esiin niiden etuja houkutellakseen ulkomailta tulevia sijoituksia, ja 
(d) lujittaa vuoropuhelua eurooppalaisen yksityissektorin kanssa ja parantaa 
tiedotusta EY:n tukemista aloitteista. 
g. Mikroyritysten ja epävirallisen sektorin tuottajien tukeminen tukemalla 
pienrahoituslaitoksia ja muun kuin taloudellisen avun antaminen köyhien, 
erityisesti naisten, tarpeet huomioon ottaen23. 
22 Tieteellis-tekninen tutkimus: strateginen osa Euroopan unionin yhteistyötä kehitysmaiden kanssa, 
KOM(97)174,25. huhtikuuta 1997. 
23 Ks. 1) luonnos tiedonannoksi mikrotason rahoituksesta ja köyhyyden vähentämisestä vuodelta 1998, 
2) Microfinance: Methodological Guidelines 1998, ja 3) Integrating a Gender Perspective in 
Microfinance in ACP Countries 1998. Näissä asiakirjoissa osoitetaan yhteisön luotto-ohjelmien 
arvioinnin ja kirjallisuuden perusteella, että pienrahoituslaitosten tukeminen on tehokas ja kestävä 
menetelmä köyhien, erityisesti naisten, tavoittamiseksi. 
12 
h. Euroopan yksityissektorin kannustaminen antamaan erityistä apua AKT-maista 
oleville kumppaneilleen osana kummankin osapuolen edun mukaisia 
liikekumppanuuksia. 
Yhdennetyn lähestymistavan noudattamiseksi käytännössä yhteisön on harkittava: 
a. minkälaisiin toimiin sen olisi pyrittävä ottaen huomioon läheisyysperiaatteen ja 
yhteisön tasolla saavutetun lisäarvon määrän, ja 
b. kuinka päätetään mahdollisten toimien yhdistelemisestä kunkin maan ja alueen 
olosuhteet huomioon ottaen ja varmistaen, että ohjelmat ovat johdonmukaisia ja 
tehokkaita. 
Näitä kysymyksiä käsitellään luvuissa 5 ja 6. 
5 STRATEGIAN TÄYTÄNTÖÖNPANO MAIDEN JA ALUEIDEN TASOLLA: TÄYDENTÄVYYS 
JA YHTEENSOVITTAMINEN 
5.1 Maakohtainen strategia ongelmanmäärityksen pohjalta 
. Yhdennetty lähestymistapa edellyttää nykyisten puutteiden ja yrittäjien vähäisen 
luottamuksen syiden parempaa tuntemusta ja ymmärtämystä. Komissio ehdottaa 
tämän vuoksi, että läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa kohdistettaisiin 
enemmän varoja sen poliittisen, institutionaalisen, lainsäädännöllisen, 
hallinnollisen, rahoituksellisen, oikeudellisen ja lainkäyttöön liittyvän ympäristön 
ongelmanmäärittelyyn, jossa AKT-maiden yksityissektori toimii, sen 
selvittämiseksi, mihin uudistuksilla olisi ensisijaisesti tähdättävä. Tämä saattaa 
johtaa yhteisten välineiden määrittelyyn Euroopan yhteisön tasolla24. Komission ja 
muiden avunantajien sekä konsulttien ja tutkijoiden jo aloittama työ on hyödyllinen 
lähtökohta. 
Luvussa 4 esitettyjä yksityissektorin tukistrategian elementtejä on paljon, ja yhteisön 
olisi hallinnollisesti vaikeaa käyttää niitä kaikkia samanaikaisesti kussakin 
yksittäisessä maassa. Käytännössä maa- ja aluekohtaisen strategian 
täytäntöönpanon olisi tämän vuoksi tapahduttava seuraavissa vaiheissa: 
24 Kuten jotkut jäsenvaltioiden asiantuntijoiden 27. helmikuuta 1998 pidetyn kokouksen osallistujat 
ehdottivat. 
13 
a. pääasialliset puutteet ja niiden keskinäinen yhteys sekä ratkaistavien ongelmien25 
tärkeysjärjestys määritellään yhdessä hallituksen, kyseisen AKT-maan tai -alueen ja 
eurooppalaisen yksityissektorin sekä muiden asiaan osallistuvien avunantajien 
kanssa; ongelmanmäärittelyä olisi täydennettävä mahdollisesti käytettävien 
avustusmenetelmien tosiasiallista ja todennäköistä tehokkuutta koskevalla 
arvioinnilla; 
b. ongelmanmäärittelyn perusteella avunantajien, hallituksen ja tärkeimpien 
yksityissektorin toimijoiden olisi päästävä sopimukseen maa- tai aluekohtaisen 
strategian päälinjoista ja tärkeimmistä toimista; 
c. yhteisö yksilöi ja valmistelee sen jälkeen omat toimensa tämän strategian, yhteisön 
perustavoitteiden (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 u artikla) ja 
edellisessä luvussa esitettyjen avustustoimien periaatteiden mukaisesti. 
Nämä maa- ja aluetason politiikat ja toimet sekä niiden periaatteet vahvistetaan 
yksityissektorin tukistrategiaa koskevissa asiakirjoissa - ainakin niiden maiden ja 
alueiden osalta, joissa erityisesti keskitytään yksityissektorin tukemiseen. Näitä 
asiakirjoja käytetään osana laajempia maa-/aluekohtaisia strategioita, ja ne laaditaan 
neuvotellen läheisesti EIP:n ja TKK:n kanssa, jolloin myös nämä saavat kehykset 
omille toimilleen. Tarkistetun neljännen Lomén yleissopimuksen 89 artiklan 3 
kohdassa määrätylle komission, EIP:n ja TKK:n yhteistyölle ja yhteensovittamiselle 
olisi annettava virallinen muoto, sitä olisi vahvistettava ja siitä olisi tehtävä 
tarkoituksenmukaisempaa. 
. Yksityissektorin kirjavuus tekee välttämättömäksi ja suotavaksi erilaisten 
avustustoimien laajan valikoiman. Yhteisön tukemiin toimiin sisältyy tavallisesti 
erilaisia toimenpiteitä, jotka (a) auttavat uudistamaan tai lujittamaan julkisia 
politiikkoja ja instituutioita, (b) edistävät yksityissektorin organisaatioiden ja 
viranomaisten vuoropuhelua, ja (c) tukevat yrityksiä palveluja tarjoavien välittäjien 
kautta. Jotta nämä toimet olisivat tehokkaita ja kestäviä, ne olisi kuitenkin 
suunniteltava siten, että niiden strateginen yhtenäisyys tulee otetuksi huomioon. 
. Se, minkälaista apua annetaan ja yhteistyötä tehdään, riippuu ongelmanmäärityksen 
tuloksista sekä vuorovaikutuksesta ja yhteensovittamisesta yhteisön toimielinten, 
jäsenvaltioiden, muiden avunantajien sekä kunkin maan tai alueen yksityissektorin 
kanssa. 
5.2 Maakohtainen tärkeysjärjestys 
Komissio ehdottaa, että AKT-maiden yksityissektorille annettavalle yhteisön tuelle 
asetettaisiin tavoitteet valikoidusti - sekä maiden välillä että niiden sisällä - mutta 
aina tapauskohtaisesti. 
. Maissa, jotka pyrkivät omaksumaan sellaisen politiikan ja luomaan sellaiset 
olosuhteet, joissa yritykset voivat kehittyä, mutta joissa yrittäjien luottamus on 
vähäistä tai joissa on korjattavissa olevia poliittisia ja institutionaalisia puutteita, on 
25 Mukaan lukien kauppapolitiikkaan ja kaupan helpottamiseen liittyvät ongelmat. 
14 
todennäköisesti hyvä toteuttaa moniulotteisia tukitoimia makro-, väli- ja 
yritystasolla. 
Maissa, joilla on toimivia kotimaisia rahoitusjärjestelmiä, jotka ovat kansainvälisesti 
luottokelpoisia ja joissa yritysten toimintaympäristö on ulkomaisia sijoittajia 
houkutteleva26, tuki kohdennetaan todennäköisesti edistämään yksityisten säästöjen 
käytön lisäämistä investointien rahoituksessa sekä EU-maiden ja AKT-maiden 
yksityissektoreiden välisiä kumppanuuksia (yritysten välinen yhteistyö). Tämä auttaa 
parantamaan AKT-maiden yritysten kilpailukykyä, kun ne ottavat käyttöön 
innovaatioita ja uusia teknologioita organisaatioissa, liikkeenjohdossa, 
tuotantomenetelmissä ja tuotevalikoimissa sekä markkinointi-ja jakelustrategioissa. 
Sellaisissa maissa, joissa olosuhteet ovat yksityissektorin kannalta epäsuotuisat ja 
joissa ei olla sitouduttu niitä parantamaan, avustaminen on todennäköisesti 
vähäisempää. Näissä maissa tehokkaimpia toimia voisivat olla tulevien politiikan 
uudistusten valmisteluja avustaminen aloilla, joilla epäsuotuisa poliittinen ympäristö 
vaikuttaa vähiten esimerkiksi tukemalla mikroyrityksiä. 
Pienrahoitustoimet esimerkiksi pienrahoitukseen erikoistuneiden välittäjien kautta 
voivat avunantajien tuella toimia jonkin aikaa erillään muusta taloudesta. Pitemmällä 
aikavälillä pienyrittäjät kuitenkin kärsivät heikosta talouskasvusta, joka vaikuttaa 
niiden tuotteiden markkinoihin, ja itse pienlainatoimintaa haittaavat jatkuvat 
rakenteelliset ongelmat virallisella rahoitussektorilla. Tämän vuoksi yhteisö 
painottaa aina pienyrittäjyyttä tukiessaan suotuisan ympäristön aikaansaamista 
erityisesti korkojen, verotuksen ja pienrahoituslaitosten oikeudellisen aseman 
suhteen. 
On perusteltua epäillä, että tuen todennäköisen tehokkuuden käyttäminen 
valintaperusteena johtaa vähiten kehittyneiden maiden jäämiseen kaiken 
yksityissektorin kehittämiseen annettavan avun ulkopuolelle. Pelkoon näiden maiden 
pysyvästä syrjäytymisestä globalisoituvassa maailmantaloudessa ei ole aihetta. On 
joitakin vähiten kehittyneitä AKT-maita, jotka ovat menestyksekkäästi edistäneet 
yksityiseen yritystoimintaan perustuvaa kasvua. Kuitenkin monet vähiten kehittyneet 
maat kärsivät huonoista lähtökohdista sijaintinsa sekä väestönsä ja luonnonvarojensa 
vuoksi, mikä estää niitä saamasta sijoittajia. Näiden maiden on ponnisteltava muita 
ankarammin liiketoiminnalle suotuisien olosuhteiden luomiseksi. Jos ne todella 
pyrkivät siihen, ne ansaitsevat kaiken EY:n tuen pyrkimyksilleen. 
5.3 Ensisijaiset toimet 
Suunniteltaessa maa-Zaluekohtaisia strategioita yhteisön yhteistyössä kiinnitetään 
erityistä huomiota tarpeisiin ja avustusmahdollisuuksiin seuraavilla ensisijaisilla 
toiminta-aloilla: 
a. Paikallisten pienten ja keskisuurten yritysten sekä mikroyritysten olisi 
jatkossakin oltava EY:n, EIP:n, TKK:n ja hajautettujen yhteistyöohjelmien 
26 Tämä ei sulje pois mahdollisuutta tukea jonkin verran investointien edistämistä sellaisissakin maissa, 
joista ulkomaiset sijoittajat eivät ole kovin kiinnostuneita. 
15 
kohteena. Nykyinen painotus köyhyyden vähentämiseksi yksityissektoria 
kehittämällä olisi säilytettävä ja sitä olisi vahvistettava. Siihen sisältyy 
vuoropuhelu kumppanimaiden kanssa asiaan liittyvistä politiikoista ja 
hallinnollisista käytänteistä sekä kohdennetut suoran avun ohjelmat. Rahoitus-
ja teknisten palveluiden tarjoamista köyhille ja erittäin köyhille avunsaajille 
koskevat aloitteet olisi suunniteltava kestävällä tavalla. Ohjelmien vaikutus 
olisi maksimoitava käyttämällä elinkelpoisia, luotettavia ja asialle 
omistautuneita välittäjiä. 
b. Vuoropuhelua yritysten toimintaolosuhteiden parantamisesta alueellisella 
ja sitä suppeammalla tasolla olisi jatkettava ja lisättävä, ja sen painopisteen 
pitäisi olla rajanylittävän kaupankäynnin, kauttakuljetusten, palveluiden 
tarjoamisen, maksuliikenteen ja pääoman liikkuvuuden helpottamisessa 
uskottavalla ja pysyvällä tavalla sekä liiketoiminnan vastaisten hallinnollisten 
käytänteiden poistamisessa. Yksityissektorin näille aloitteille antamalla tuella 
on paljon merkitystä niiden onnistumisen kannalta. Yhteisö antaa jo teknistä ja 
rahoitusapua alueellisia yhteistyö- ja yhdentymisaloitteita varten, jotka on 
suunniteltu yhdessä yksityissektorin kanssa27. Lisäksi se tukee 
toimintaedellytysten vahvistamista aluekohtaisissa yhdistyksissä, jotka ajavat 
yksityissektorin etuja. Uusia tämänsuuntaisia tukimahdollisuuksia olisi 
pyrittävä löytämään erityisesti uudentyyppisen taloudellista yhteistyötä 
koskevan sopimuksen puitteissa, jota komissio kaavailee yhdeksi 
yhteistyömuodoksi tulevissa EU-AKT-suhteissa28. 
c. "Toisen polven" uudistuksia tuettaessa tavoitteena tulisi olla vähentää 
poikkeuksellisen korkeita kuljetus- ja viestintäkustannuksia sekä 
hallinnollisia kustannuksia, jotka vaikuttavat yksityissektoriin Afrikassa ja 
jotka ovat suurin käytännön este investoinneille (ja jotka johtavat korruptioon 
ja tuottamattomaan voitontavoitteluun). Tähän sisältyisi todennäköisesti 
keinojen etsiminen parempien eettisten ja kurinpidollisten mallien 
vahvistamiseksi julkisella sektorilla ja vaihtoehtojen selvittäminen 
infrastruktuuripalveluiden yksityistämiseksi tai hoitamiseksi yksityissektorin 
avulla, koska niiden tehottomuus haittaa yksityissektorin toimintaa. Silloin, 
kun yksityissektori kehittää tiettyjä aloja kuten liikennealaa, yhteisö lisäksi 
tukee kansainvälisten standardien, esimerkiksi tiettyjen Yhdistyneiden 
Kansakuntien yleissopimusten käyttöä, teknologiaan liittyvien näkökohtien 
lisäksi myös työoloihin liittyvissä inhimillistä toimintaa koskevissa 
yhteyksissä. Viimeksi mainituissa tapauksissa kiinnitetään erityistä huomiota 
työolosuhteita koskevien ILOn perusnormien noudattamiseen. 
d. Valtion tuotantoyritysten yksityistäminen ja tiettyjen julkisten palvelujen 
27 Hyviä esimerkkejä tästä ovat Itä-Afrikan ja Intian valtameren rajat ylittävä aloite, jonka 
osallistujamaat sitoutuvat helpottamaan kauppaa, maksuliikennettä ja kauttakuljetuksia toteuttamalla 
toimenpiteitä, jotka on yksilöity yhdessä yksityissektorin edustajien kanssa sekä aloitteet Länsi-
Afrikassa UEMOA:n yhteydessä kauppa- ja ylitysoikeuden, investointien suojaa koskevien säännösten 
ja investointien edistämistoimien yhdenmukaistamiseksi. 
28 Ehdotettu asiakirjassa KOM(97)537, luku 5. 
16 
ostaminen ulkopuolelta sellaisissa tapauksissa, joissa tällä voidaan selvästi 
parantaa tehokkuutta ja julkisten palveluiden laatua ja saatavuutta. Niiden 
maiden toimintaedellytysten vahvistamista olisi tuettava, jotka pyrkivät 
nykyaikaistamaan ja määrittelemään uudelleen valtion tehtävät siirtämällä 
tiettyjä julkisia palveluja yksityissektorin tuottajien omistukseen ja/tai hoitoon 
välttäen samalla yksityisten monopolien syntymistä tai huolehtimalla julkisten 
palvelujen tehokkaasta sääntelystä aloilla, joilla monopolien syntymistä ei voi 
välttää.29 
e. Yhteiset investointien suojaa koskevat standardit. EY:n olisi pyrittävä 
saamaan AKT-kumppaninsa hyväksymään, soveltamaan ja noudattamaan 
kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja, jotka voidaan myös hyväksyä 
alueellisella tai sitä suppeammalla tasolla10 osana taloudellisen yhteistyön 
vahvistettua alueellista lähestymistapaa. Sijoittajien suojelu syrjivältä tai 
mielivaltaiselta kohtelulta on tärkeää sijoittajien luottamuksen palauttamiseksi. 
Erityisen tärkeää se on ulkomaisten sijoittajien osalta, jotka tarvitsevat takeet 
omistusoikeuksista ja teollis- ja tekijänoikeuksista ja vapauden kehittää 
yrityksiään markkinaolosuhteiden mukaisesti. 
f. Kaupan ja palvelualan kehittäminen. Tarkistetun neljännen Lomén 
yleissopimuksen 138 artiklassa määrätään maaohjelmiin kuulumattomista 
varoista kaupan kehittämistä varten kaikissa AKT-maissa31. Näillä varoilla on 
autettu yrityksiä hankkimaan markkinatietoa ja markkinointitaitoja, 
mainostamaan tuotteitaan ja löytämään teknisiä kumppaneita ja asiakkaita. 
Yhteisön uudessa lähestymistavassa painotetaan enemmän institutionaalista 
uudistamista, kaupan helpottamista, laadun varmistamista, kaupan 
infrastruktuurin parantamista sekä apua yrityksille ja kaupan yhdistyksille32. 
Yritysten käyttöön järjestetään teknistä apua, jonka kuluihin ne osallistuvat, 
avustamaan niitä viennin kehittämisstrategioiden suunnittelussa ja 
toteuttamisessa. Erityistä huomiota kiinnitetään myös kaupan helpottamiseen 
?-2 Esimerkkinä tällaisista mahdollisuuksista on televiestintäala. Verkkoinfrastruktuurin kehittämistä 
voitaisiin helpottaa yksityisellä rahoituksella ja teknologian nykyaikaistamisella. Myös 
johtamistaitojen kehittäminen helpottuisi, jos jokin kansainvälistä tunnustusta nauttiva palvelujen 
tarjoaja tulisi alkuperäisen kansallisen yrityksen strategiseksi kumppaniksi. Tällaisen kehityksen edut 
ulottuvat pitkälle kyseisen alan ulkopuolelle. Hinnaltaan edulliset ja tehokkaat viestintäyhteydet 
lisäävät suoraan yritysten ja koko kansantalouden kilpailukykyä. Tietotekniikan alan infrastruktuurit 
ovat lisäksi avain tietoyhteiskuntaan ja mahdollistavat AKT-maille liittymisen tavaroiden ja palvelujen 
vaihdon valtavirtoihin maailmassa. On syytä huomata, että useat maat ovat aloittaneet telealojensa 
yksityistämisen, vaikka suuret ponnistukset ovat vielä tarpeen, ennen kuin tarvittavat sääntelykehykset 
on saatu aikaan, erityisesti alueellisen yhdenmukaistamisen toteuttamiseksi, kilpailun mahdollistavan 
ympäristön luomiseksi ja AKT-maiden liittämiseksi asteittain tähän liittyvään televiestintäalan 
peruspalveluja koskevaan monenväliseen sopimukseen(WTO). 
30 Ehdotettu asiakirjassa KOM(97)536, luku 5. 
31 Maa- ja alueohjelmien kaupan kehittämistoimiin varattujen varojen lisäksi 70 miljoonaa ecua 7. 
EKR:ssä ja 85 miljoonaa ecua 8. EKR:ssä. 
32 Ks. "Trade Development Strategy for ACP Countries - Towards Increased Competitiveness". 
Euroopan komissio, PO VIII, kesäkuu 1997. 
17 
ja valtioiden väliseen kaupalliseen yhteistyöhön alueellisella tasolla alueellisen 
yhdentymisen edistämiseksi. 
g. Jatkuva kannustus kumppanuussuhteiden luomiseksi EU-maiden ja AKT-
maiden yritysten tai muiden yksityissektorin toimijoiden (teollisuudenaloja 
edustavien järjestöjen, kauppakamareiden, teknologiakeskusten) välille. 
Tällaisista kumppanuuksista voi tulla tärkeä väline, jolla parannetaan AKT-
maiden yritysten kilpailukykyä mahdollistamalla niille innovaatioiden ja 
uusien teknologioiden käyttöönotto erityisesti yritysten johtamisessa, 
organisoinnissa sekä tuotantomenetelmissä ja työvoiman sopeuttaminen uusiin 
vaatimuksiin. Näin helpotetaan kyseisten maiden yhdentymistä 
maailmantalouteen. Erityisesti yritysten välisen yhteistyön osalta tämä 
toiminta voitaisiin kohdistaa erityyppisiin kumppanuuksiin, esimerkiksi 
yhteisyrityksiin, lisenssi- tai franchising-sopimuksiin, alihankintasuhteisiin jne. 
5.4 Hyötyyn, tehokkuuteen ja kannattavuuteen liittyvät perusteet 
. Yhteisö varmistaa, että yksityissektorin tukeminen tapahtuu hyödyn, tehokkuuden 
ja kannattavuuden perusteella. Toimille on määriteltävä tavoitteet, jotka niillä 
voidaan saavuttaa niin hyvin, että niiden vaikutus on selkeästi havaittavissa ja 
riittävä. Tulosten olisi yleensä oltava kestäviä, niiden tulisi olla (yrityksiä tuettaessa) 
toistettavissa, ja niihin olisi päästävä mahdollisimman pienin kustannuksin 
käytettävissä olevista vaihtoehdoista riippuen. Toisin sanoen olisi aina pyrittävä 
sellaisiin ratkaisuihin, joissa avun vaikutus on sen kuluihin nähden maksimaalinen. 
Soveltaessaan näitä perusteita yrityksille suunnattuun tukeensa yhteisö: 
a. pyrkii yleensä yksityissektorin palveluiden "tukkukauppaan", jättäen niiden 
"vähittäismyynnin" paikallisille välittäjille, joiden paikallisten olojen tuntemus on 
parempi ja joiden kustannukset ovat pienemmät kuin komission, tai EU:n 
yksityissektoriin kuuluville toimijoille. Hyöty ja tehokkuus edellyttävät, että 
välittäjät valitaan niiden toimintalinjan, henkilöstön, taitojen, teknisen pätevyyden, 
motivaation ja taloudellisen tilan huolellisen tarkastelun jälkeen ja että 
perusteltavissa olevat tuet yksityissektorille ohjataan pääasiassa näiden paikallisten 
palveluiden tuottajien toimintaedellytysten vahvistamiseen. 
b. tukee ainoastaan sellaisia toimia, jotka ovat ilman tukea kannattavia 
keskipitkällä aikavälillä. Yksityisten yritysten olisi ennemmin tai myöhemmin 
oletettava itse maksavan kokonaan käyttämiensä luotto- ja muiden palvelujen 
kustannukset. Rahoituslaitosten ja muiden toistuvien palvelujen toimittajien olisi 
veloitettava kaikki kustannuksensa asiakkailtaan. Mahdollisesti tarvittavat yhteisön 
rahoittamat tuet olisi kohdistettava sijoitustoiminnan uudelleenjärjestelyyn. Niiden ei 
pitäisi koskaan jarruttaa säästöjen hyödyntämistä ja tehokkuuden parantamista eikä 
niiden pitäisi häiritä tai estää yrityksiä tukevien palveluiden markkinoiden 
syntymistä. Kaiken tuen perusteena olisi oltava kestävät ja selkeät osoitukset siitä, 
että markkinat toimivat puutteellisesti, tapahtui tukeminen sitten matalien korkojen, 
pääoman myöntämisen tai teknisen avun muodossa. Korkojen tulisi kattaa 
ottolainauskorko sekä hallinnolliset ja lainatappioiden kustannukset. Tuen olisi 
ensisijaisesti kohdistuttava toimintaedellytysten vahvistamiseen. Kulujen 
korvaamisen tulisi olla yleisenä (joskin harkiten sovellettuna) periaatteena yritysten 
18 
tukiohjelmissa ja teknisen avun ohjelmissa33. 
c. varmistaa, että jokaiseen yksityisten yritysten tai rahoitusalan tukitoimeen sisältyy 
vetäytymisstrategia. Tuen tarpeelle pitäisi olla takaraja, koska tuetusta hankkeesta 
olisi tultava taloudellisesti kannattava ja laajentumiskelpoinen ilman tukea. 
. Periaate, jonka mukaan yhteisön tukemien toimien olisi täytettävä 
tehokkuusvaatimukset, vahvistaa institutionaalisiin uudistuksiin ja 
toimintaedellytysten vahvistamiseen kohdistettavan tuen tärkeyttä sekä 
yksityissektorilla että julkisella sektorilla ja hallinnon kaikilla tasoilla, joilla on 
yhteyksiä yksityissektoriin. Suhteellisen vähäisin kustannuksin toteutettavissa 
olevista institutionaalisista uudistuksista ja toimintaedellytysten 
vahvistamistoimenpiteistä voi olla apua monille yrityksille, koska kyseiset toimet 
vähentävät epävarmuutta, poistavat toimintaa hidastavia tekijöitä ja vähentävät 
liiketoiminnan kustannuksia. 
5.5 Yhteensovittaminen ja kuuleminen 
Komissio parantaa (a) jäsenvaltioiden, (h) muiden avunantajien ja (c) 
eurooppalaisen yksityissektorin kuulemista yksityissektorin kehittämisen 
tukemista koskevissa asioissa ja tuen yhteensovittamista niiden kanssa. 
Politiikan yhteensovittamista tapahtuu jo EU:ssa keskustasolla komission ja 
jäsenvaltioiden kesken pienten ja keskisuurten yritysten tuen ja mikroyritysten 
lainatoiminnan osalta. Jäsenvaltiot tutkivat ja vahvistavat maakohtaiset ja alueellista 
yhteistyötä koskevat strategiat, joista yhä suuremmalla osalla pyritään vahvistamaan 
yksityissektoria ja laajentamaan sen roolia. EY on aloittamassa yhteisiä toimia 
Maailmanpankin ja YK:n kehitysohjelman (UNDP) kanssa yksityissektorin 
kehittämiseksi. Se on vahvistanut kauppaan liittyvää teknistä apua koskevat puitteet, 
joista sovittiin lokakuussa 1997 pidetyssä vähiten kehittyneiden maiden korkean 
tason kokouksessa. Mikroyritysten tukemisen politiikkaa sovitetaan yhteen myös 
Maailmanpankin yhteydessä neuvoa-antavassa köyhimpien avustamista 
käsittelevässä ryhmässä (CGAP), ja on olemassa aktiivisia epävirallisempia 
avunantajien verkostoja, jotka käsittelevät pieniin ja mikroyrityksiin liittyviä asioita. 
EIP on läheisessä yhteydessä muihin eurooppalaisiin kehitysrahoituslaitoksiin, joista 
jotkut lainaavat rahaa EIP:ltä. TKK osallistuu myös näiden eurooppalaisten 
kehitysrahoituslaitosten rahoittamien investointien tutkimiseen ja toteuttamiseen. 
Tämän ansiosta suotavimmasta menettelytapoja koskevasta lähestymistavasta 
vallitsee melko suuri yksimielisyys. 
. Komissio pyrkii laajentamaan tätä yhteensovittamista ongelmanmäärittelyyn ja 
sovittujen strategioiden ja toimintaohjelmien määrittelyyn. Maailmanpankki, UNDP, 
WTO ja komissio ovat tehneet yksityissektorin ja kaupan kehittämistä koskevia 
arviointeja joissakin maissa, ja näitä arviointeja voitaisiin käyttää pohjana 
yhteensovitetuille maakohtaisille strategioille. Jotkut niistä vaativat kuitenkin 
33 Muista kuin AKT-maista peräisin olevan teknisen avun osalta kulujen korvaaminen on yleensä 
osittaista (kuten TKK:n kulujen jakamiseen perustuvissa järjestelyissä), koska ulkopuoliset 
neuvontapalvelut ovat kalliimpia kuin AKT-maista peräisin oleva ammatillinen ja tekninen neuvonta, 
jota AKT-yritykset ryhtyvät yhä enemmän käyttämään. 
19 
ajantasaistamista eikä niissä ole käsitelty kaikkia AKT-maita. Niissä tapauksissa, 
joissa nykyiset strategiset suuntaviivat eivät riitä, komissio voisi omalta osaltaan 
aloittaa ongelmanmäärittelyyn liittyvien tutkimusten ajantasaistamisen ja ryhtyä 
johtamaan vuoropuhelua paikallisten valtiollisten ja valtiosta riippumattomien 
asianosaisten kanssa avunantajien toimien tärkeysjärjestyksestä. 
Tulevaisuudessa yhteisö säilyttää myös läheisemmän keskusteluyhteyden Euroopan 
ja AKT-maiden yksityissektoreita edustaviin elimiin, joista jotkut ovat vaikuttaneet 
merkittävästi politiikan muotoiluun vihreästä kirjasta keskusteltaessa. Näissä 
keskusteluissa käsitellään muun muassa liiketoimintaympäristön parantamista, 
yksityissektorin käymää vuoropuhelua AKT-maiden hallitusten kanssa, uudistusten 
tärkeysjärjestystä, yhteisön ja eurooppalaisen yksityissektorin tukea AKT-maiden 
yksityissektorin toimintaedellytysten vahvistamiseen, sosiaalisten ja 
ympäristönormien noudattamista ja investointien sekä EU-maiden ja AKT-maiden 
yritysten liikekumppanuuksien edistämistä. Investointiaikeita, yhteistyöaloitteita ja 
politiikan edistymistä koskevaa säännöllistä tietojen vaihtoa varten perustetaan 
foorumeita. 
6 TÄYTÄNTÖÖNPANO: VÄLINEET JA TOIMIELIMET 
Strategian täytäntöönpanossa käytettävät välineet ovat rahoituksellisia ja teknisiä. 
Rahoitusapu avustuksen muodossa voi olla tehokasta paikallisen hyväksynnän 
hankkimisessa politiikkaa ja hallintoa koskeville uudistuksille, paikallisten 
asianosaisten vuoropuhelun tukemisessa sekä palveluiden välittäjien perustamisessa. 
Rahoitusta tarvitaan myös investointipääoman muodossa yrityksiä ja 
pääomamarkkinoiden instituutioita varten. Teknistä yhteistyötä vaaditaan sekä 
lyhyen aikavälin neuvontatarkoituksiin sekä pitemmällä aikavälillä tueksi 
toimintaedellytysten vahvistamiselle. Sitä olisi aina käytettävä niin, että paikallista 
omistajuutta lisätään ja vahvistetaan. 
. Tärkeimpiä toimielimiä EY:n yhteistyössä AKT-maiden yksityissektorin 
tukemiseksi olisi jatkossakin oltava: 
- komissio strategian yhteensovittajana sekä maa- ja alueohjelmien ja muiden 
varojen hoitajana34, 
- ElPJa 
- TKK. 
Tämä laaja malli säilytetään, vaikka komissio on ehdottanut välineiden 
yksinkertaistamista, ja unioni on sen hyväksynyt tulevia EU ^AKT-suhteita 
koskevissa neuvotteluvaltuuksissa. Mikroyritysten kehittäminen olisi 
tulevaisuudessa otettava mukaan tähän samaan järjestelyyn, vaikka nyt voimassa 
olevien tarkistetun neljännen Lomén yleissopimuksen järjestelyissä sitä voidaan 
tukea myös ohjelmoimattomista varoista. 
34 Vrt. tarkistetun neljännen Lomén yleissopimuksen 138 artikla ja liite XX (kaupan ja palveluiden 
kehittäminen). 
20 
6.1 Komissio 
24. Komission tärkeimmäksi tehtäväksi tulee sovittaa yhteen yhteisön strategia, 
huolehtia maakohtaisista tekijöistä, tavoitteista, yhteisön eri toimielinten rooleista 
ja vuoropuhelusta kumppanimaan ja avunantajapuolen asianosaisten kanssa ja 
kesken sekä varmistaa, että kummankin osapuolen kannalta johdonmukaiset, 
toteutettavissa olevat ja tehokkaat aloitteet ovat riittävästi yhteensovitettuja ja 
kumpaakin osapuolta hyödyttäviä. Komissio tukee edelleen toimintaedellytysten 
vahvistamista ja uudistuksia, pieniä ja mikroyrityksiä sekä investointien 
edistämistä. 
a. Strategia. Komissio käy läheisessä yhteistyössä muiden asianomaisten yhteisön 
toimielinten, jäsenvaltioiden ja muiden tärkeimpien avunantajien kanssa 
järjestelmällistä keskustelua hallitusten, alueellisten instituutioiden ja 
kumppanimaiden yksityissektorin sekä eurooppalaisen yksityissektorin tärkeimpien 
tahojen kanssa maa-ja aluekohtaisten strategioiden muotoilemiseksi. 
b. Uudistus. Komissio vastaa teknisen ja rahoitusavun muodossa tuesta toisen polven 
uudistuksille kumppanimaissa ja edistää hallitusten sekä yksityissektoria edustavien 
elinten välistä vuoropuhelua talouspolitiikasta ja institutionaalisista ja hallinnollisista 
uudistuksista. Se tukee myös EU:n ja AKT-maiden yrittäjien tapaamisia ja 
kumppanuuksia35 ja parannusten edistämistä sellaisiin tekijöihin, jotka vaikuttavat 
liiketoiminnan paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin. Näitä voivat olla esimerkiksi 
verotus, sääntely, kauttakuljetukset, kaupan ja maksuliikenteen helpottaminen sekä 
investoinnit ja teollis- ja tekijänoikeuksien suoja, teknologian siirto, koulutus ja 
innovaatio. 
c. Toimintaedellytysten vahvistaminen. Komissio vastaa tuesta toimintaedellytysten 
vahvistamiseksi valtiollisissa ja yksityissektorin organisaatioissa sekä ohjelmista 
paikallisten palvelujen välittäjien vahvistamiseksi - mukaan lukien kaupan 
kehittämisessä avustavat palvelut -ja yritysten kannustamiseksi käyttämään niitä. 
d. Pienet ja mikroyritykset. Komissio jatkaa luotto-ohjelmien ja teknisen tuen 
ohjelmien rahoittamista pieniä ja mikroyrityksiä varten, jotka jäävät EIP:n 
globaalilainojen järjestelyjen ulkopuolelle. Näihin sisältyy ohjelmia, joihin liittyy 
pienten lainojen myöntämistä lainan lopullisille käyttäjille tai sellaisten 
välittäjälaitosten käyttöä, joiden odotetaan pysyvän jonkin aikaa avusta 
riippuvaisina. Komissio tarjoaa myös AKT-maista ja EU:sta oleville yksityisille 
toimijoille mahdollisuuksia tehdä yhteistyötä käyttämällä hyväkseen tieteeseen, 
teknologiaan ja innovaatioon keskittyvää tutkimus- ja koulutuskeskusta. Tämä 
toteutetaan asiakohtaisten aloitteiden tai tutkimuksen ja kehityksen neljänteen ja 
viidenteen puiteohjelmaan kuuluvien nykyisten hankkeiden avulla. 
e. Investointien edistäminen. Komissio parantaa investointien edistämiseen tähtääviä 
toimiaan alueellisilla liiketoiminnan foorumeilla ja muuta tukea liikeyhteyksiä varten 
3J Tämä voitaisiin toteuttaa EU:n ja AKT-maiden yritysten välisenä vuoropuheluna, joka perustuu 
eurooppalaisten ja muista kehitysmaista (esimerkiksi Latinalaisesta Amerikasta, Etelä- ja Kaakkois-
Aasiasta, Välimeren alueelta jne. olevista maista) olevien yksityisten ja julkisten toimijoiden välisten 
samankaltaisten tapaamisten järjestämisestä saatuihin kokemuksiin. 
21 
niin, että niillä edistetään pysyvästi luottamuksen kasvattamista potentiaalisten 
investoijien parissa ja annetaan todellinen alkusysäys sekä paikallisille että 
ulkomaisille yksityisille investoinneille. 
f. EU:n yksityissektorin tietoisuuden parantaminen. Komissiolla on tärkeä tehtävä 
EU:n yksityissektorin aktivoijana molempien osapuolten edun mukaisen 
liiketoimintayhteistyön kehittämisessä, joka on avaintekijä pyrittäessä 
nykyaikaistamaan AKT-maiden yrityksiä ja parantamaan niiden kilpailukykyä. 
g. Muut monialaiset ohjelmat. Komissio perustaa muita liiketoimintaa tukevia 
järjestelmiä (myös kauppaa ja palveluita varten) kaikissa AKT-maissa toimivien 
yritysten käyttöön. 
Komissio ehdottaa myös harkittavan kahta uutta järjestelmää eurooppalaisten 
suorien investointien lisäämiseksi AKT-maissa. 
a. Nykyisten lähinnä AKT-maiden yrityksille kohdistettujen järjestelmien 
täydentämiseksi komissio pyrkii perustamaan AKT-maihin investointiaikeissa olevia 
eurooppalaisia yrityksiä varten pikarahaston, jonka avulla ne voivat saada tukea 
toteutettavuustutkimuksia varten. Komissio aikoo nyt selvittää tälle järjestelmälle 
sopivaa painopistettä ja toimintamenetelmiä ottaen samalla huomioon komission 
muissa kehitysmaissa ja siirtymätalouden maissa käyttämistä samanlaisista 
järjestelmistä ja välineistä saadut kokemukset. 
b. Komissio tutkii koordinoidusti jäsenvaltioiden kanssa, minkälaista lisäarvoa 
eurooppalainen investointitakuulaitos antaisi eurooppalaisten (erityisesti pk-
yritysten) investointien lisäämiseksi AKT-maissa, jos sellainen perustettaisiin takuita 
varten poliittisen riskin varalta (kuten pakkolunastus). 
6.2 Euroopan investointipankki 
EIP:n rahoitus on suuntautunut yhä enemmän yksityissektorille, ja siinä otetaan 
entistä enemmän huomioon työllistävä vaikutus ja rahoitusalan laitosten 
toimintaedellytysten vahvistaminen juuri kuten strategiassa ehdotetaan. Neljännen 
Lomén yleissopimuksen toisen rahoituspöytäkirjan (284 artiklan 2 kohta) mukaisesti 
vähintään 50 prosenttia riskipääomasta olisi ohjattava yksityissektorille. Tämä 
tavoite saatetaan ylittää. EIP poistaa vähitellen käytöstä lopullisten lainansaajien 
korkotuet. Se investoi paikallisten rahoituksen välittäjien, kuten riskipääoma- ja 
leasingyhtiöiden, omaan pääomaan. Vuodesta 1990 65 prosenttia riskipääomasta ja 
lähes 60 prosenttia kaikista yksityissektorille myönnetyistä varoista on ollut 
globaalilainoja, joita hoitavat luotettavuutensa perusteella valitut paikalliset 
välittäjät, joiden kohderyhmänä ovat paikalliset pk-yritykset. 
. Komissio ehdottaa laajempaa ja järjestelmällisempää roolia EIP:lle EU:n 
strategian määrittelyyn osallistumisessa auttamalla ymmärtämään yritysten 
toimintaolosuhteita, AKT-maiden rahoitusalan ongelmia ja yksilöimään soveltuva 
tärkeysjärjestys ja toimintatavat. Tämä merkitsee aktiivisempaa osallistumista 
rahoitusvälineiden sekä rahoituslaitosten toimintaedellytysten ja toiminta-alan 
kehittämiseen sekä rahoitusalan politiikan erittelyyn ja kehittämiseen. 
Seuraavan yleissopimuksen yhteydessä on EIP:n vuoro ottaa hoitaakseen kiertävä 
22 
investointirahasto36, joka käyttää sekä uusia EKR-varoja sekä sen investointisalkun 
tuloja ja takaisinmaksuja. Tätä rahastoa, jota voivat käyttää EU:n ja AKT-maiden 
rahoituksen välittäjät, käytetään harkinnan mukaan ja noudattaen komission ja 
jäsenvaltioiden kesken sovittavia sääntöjä maa- ja alakohtaisista ensisijaisista 
kohteista, välittäjien ja rahoitusvälineiden käytöstä ja investoinneilta odotettavasta 
tuottoprosentista. EIP vahvistaa tällä tavalla kerrannaisvaikutustaan muihin 
paikallisiin ja ulkomaisiin yksityisiin sijoittajiin sekä suoriin ja portfoliosijoituksiin. 
Sen odotetaan tavoittavan pienet ja keskisuuret yritykset, auttavan yksityistämisessä 
hankkimalla väliaikaisesti osakkeita ja edistävän paikallisten säästöjen 
hyödyntämistä pääomamarkkinoiden ja rahoituksen välittämisen avulla. 
6.3 Teollisuuden yritystoiminnan kehittämiskeskus37 
TKK:n tehtävä on ollut avustaa AKT-maiden yrityksiä suunnittelemaan ja 
toteuttamaan uusia hankkeita sekä nykyisten toimintojen laajentamista ja 
selviytymään teknisistä ja markkinointiin liittyvistä ongelmista. Noin kaksi 
kolmasosaa sen asiakkaista on paikallisia yrityksiä. 
TKK:n pitäisi antaa laajentaa palveluitaan teollisuudesta myös sitä sivuaviin 
palveluihin, ottaen huomioon palvelujen osuuden kasvu nykyaikaisissa 
kansantalouksissa ja teollisen tuotannon ja palvelualojen välisen perinteisen eron 
hämärtyminen. TKK:sta pitäisi tulevaisuudessa tehdä yritystoiminnan 
kehittämiskeskus (YKK). Sen mahdollisuudet monipuolistaa toimintaansa riippuvat 
sen resursseista ja niiden käyttöä koskevissa suunnitelmissa asetettavasta 
tärkeysjärjestyksestä. 
xKK on viime aikoina alkanut tukea toimintaedellytysten vahvistamiseen liittyviä 
hankkeita, joilla pyritään esimerkiksi kehittämään paikallisten konsulttien 
toimintaedellytyksiä ja edistämään niiden käyttöä, kun paikalliset yrittäjät pyrkivät 
perustamaan tai laajentamaan liikeyrityksiä. Tämä on alku suuntaukselle irrottautua 
lähestymistavasta, joka on perustunut teknisen avun välittämiseen yksittäisille 
yrityksille ja sitä kehitetään edelleen, vaikka yksittäisiä yrityksiä tukeville palveluille 
on edelleen suuri kysyntä. TKK:lla on samalla myös Euroopan komission kanssa 
yhteensovitettava tehtävä auttaa EU:n yksityissektorin aktivoimisessa. 
Komissio ehdottaa, että keskuksesta tehtäisiin maakohtaisten strategioiden 
kehittelyssä selkeämmin komission neuvonantaja ja yhteistyökumppani etsittäessä 
teknisten, liikkeenjohdollisten, kaupallisten ja hankkeiden valmisteluun liittyvien 
palveluiden toimittajia paikallista yksityissektoria varten AKT-maissa, ja 
suunniteltaessa ohjelmia niiden toimintaedellytysten vahvistamiseksi. Keskuksen 
vahvuutena on se, että se tuntee AKT-maiden yksityissektorin, sen tueksi olemassa 
olevat yksityiset organisaatiot ja liiketoiminnan palvelujen toimittamisessa esiintyvät 
puutteet. Se on myös omiaan paikallisten toimintaedellytysten vahvistamiseen 
36 Kuten ehdotettu asiakirjassa KOM(97)536, luku 6, ja kehityskumppanuussopimuksesla 
neuvottelemista AKT-maiden kanssa koskevassa valtuutuksessa (kesäkuu 1998), luku 4. 
37 Teollisuuden kehittämiskeskuksen toimet muodostavat neljännessä Lomén yleissopimuksessa 
tärkeimmän osan kaikkia AKT-maita koskevasta yksityissektorin tukemiseen tähtäävästä 
alueohjelmasta. 
23 
paikallisten yritysten kesken tapahtuvaa tiedonjakelua varten ulkopuolisilla 
markkinoilla edellytettävästä tuotteiden laadusta ja standardeista. 
TKK voisi myös kehittää edelleen tehtäväänsä tietojen toimittajana eurooppalaisille 
yrityksille ja yksityissektorin toimijoille liiketoimintamahdollisuuksista ja AKT-
maissa noudatettavista toimintamenetelmistä. 
7 PÄÄTELMÄT 
Tässä asiakirjassa on tarjottu kokonaisvaltaista lähestymistapaa EY:n 
yksityissektorin kehittämisen tukemista AKT-maissa koskevaan suunnitteluun. 
Tällainen lähestymistapa olisi helposti sisällytettävissä maiden ja alueiden kanssa 
tehtävän yhteistyön ohjelmiin. Kokonaisvaltaista lähestymistapaa tarvitaan, koska 
monissa näistä maista huonoille tuloksille on monia eri syitä, joiden ratkaiseminen ei 
ole yksinkertaista. Sitä tarvitaan myös siksi, että on selvästi osoitettu, että poliittiset 
ja institutionaaliset tekijät ovat usein keskeisiä menestymisen tai epäonnistumisen 
kannalta. 
Asiakirjassa korostetaan myös mahdollisten lähestymistapojen ja välineiden 
runsautta osana yhtenäistä strategiaa. On kuitenkin selvästi olemassa laajalti, jopa 
yleismaailmallisesti päteviä ratkaisuja kuten poliittinen ja makrotaloudellinen 
vakaus, kumppanuushenki, eri osapuolten kuuleminen, hallituksen ja 
yksityissektorin välisten suhteiden ennustettavuus ja avoimuus sekä tuotteiden ja 
tuotannontekijöiden markkinoiden tehostamistoimet. Ei ole kuitenkaan yhtä kaikille 
sopivaa lähestymistapaa yhteisön tukeen yksityissektorin kehittämiselle AKT-
maissa, koska todellisuus kentällä on niin monimutkainen ja mahdollisten 
tärkeysjärjestysten kirjo niin laaja. Yhteisö ei kykene puuttumaan samanaikaisesti 
kaikkiin ongelmiin kaikissa maissa. 
Yksityissektorin kehittämisen tukistrategia on tämän vuoksi pantava täytäntöön 
valikoiden. Valintojen on perustuttava tarpeisiin, sitoutuneisuuteen ja tuloksiin. 
Täytäntöönpanon pohjana olisi käytettävä yhdessä tehtävää ongelmanmäärittelyä ja 
vuoropuhelua hallitusten ja tärkeimpien yksityissektorin ja kansalaisyhteiskunnan 
tahojen kanssa. 
>Jämä periaatteet ja tämä strategia eivät koske ainoastaan erityisiä yksityissektorin 
ohjelmia. Ne koskevat kaikkia muitakin EKR:stä rahoitettuja toimia, joissa 
yksityissektori on osallisena tai joihin sitä voitaisiin pyytää osallistumaan - mukaan 
lukien maatalous, julkinen liikenne, teiden kunnossapito, yleishyödylliset palvelut ja 
jopa terveydenhuollon ja koulutuksen liitännäispalvelut. Näillä aloilla komissio 
tarkistaa aina, onko niiden toiminnalle olemassa soveltuvaa yksityistä vaihtoehtoa ja 
voiko tämä vaihtoehto olla tehokas ja kannattava. Se tutkii myös, miten yhteistyö 
EU:n ja AKT-maiden yksityissektorien toimijoiden välinen yhteistyö voi tuottaa 
ratkaisuja. Julkisen sektorin toimien tukeminen näillä aloilla suunnitellaan siten, ettei 
se heikennä kilpailua, luo esteitä markkinoille pääsylle tai syrjäytä oikeutettua 
yksityissektorin toimintaa. 
. Useissa tapauksissa on lisäksi välttämätöntä jatkaa EY:n ja jäsenvaltioiden kesken 
sekä laajemmin avun yhteensovittamista sekä yleisen politiikan että maakohtaisen 
alaa koskevan tärkeysjärjestyksen ja maassa toteutettavien tehtävien osalta. 
24 
Politiikan johdonmukaisuus ja avunantajien toimien yhtenäisyys ovat kaikkein 
tärkeimpiä hallintotavan, oikeusvaltion ja julkishallinnon "toisen polven" uudistusten 
vaikeassa ja pitkäaikaisessa tukemisessa. EY:n voidaan odottaa soveltuvan 
pitkäaikaisten kumppanuuteen perustuvien AKT-suhteidensa vuoksi erityisen hyvin 
näiden pyrkimysten yhteensovittamiseen. 
25 
LIITTEET 
Z.t> LIITTEET 
Z.t> LIITTEET 
Z.t> 
Liite 1 
LIITE 1 
YKSITYISSEKTORIN KEHITTÄMINEN AKT-MAISSA JA MUISSA 
KEHITYSMAISSA 
Tässä liitteessä on joitakin perustietoja AKT-maista maailmantalouden osana ja niiden 
suhteellisista saavutuksista taustaksi tässä tiedonannossa esitetyille politiikkaa koskeville 
ehdotuksille. Nämä tiedot kuvaavat sitä haastetta, joka AKT-mailla on edessään niiden 
pyrkiessä yhdentymään läheisemmin maailmantalouteen kauppa- ja pääomavirtojen 
avulla, ja samalla sitä, miten tärkeää on edistää sellaista toimintaympäristöä, jossa 
kilpailukykyinen yksityissektori voi kehittyä ja kukoistaa. 
1. Maailmankauppa on kasvanut kahden viime vuosikymmenen aikana yli neljä 
prosenttia vuodessa (yli kaksinkertaisesti verrattuna maailman BKT:hen), kun 
markkinat ovat vähitellen avautuneet tuonnille. Kansainväliset yksityisten sijoitusten 
virrat ovat lisääntyneet voimakkaasti viime vuosikymmenen aikana ja suuntautuneet 
suurelta osin kehitysmaihin. Kansainväliset investoinnit kehitysmaihin ja 
voimakkaasti kasvavien talouksien maihin ovat lisääntyneet vuoden 1990 42 
miljardista Yhdysvaltain dollarista 256 miljardiin vuonna 199738. Kehitysmaat 
vastaanottivat 30 prosenttia kansainvälisistä portfoliosijoituksista vuonna 1996. 
Vuonna 1990 luku oli vain kaksi prosenttia. Niiden osuus suorista kansainvälisistä 
investoinneista kasvoi vuoden 1990 15 prosentista 40 prosenttiin vuonna 1996, mikä 
merkitsee kasvua 25 miljardista Yhdysvaltain dollarista 110 miljardiin Yhdysvaltain 
dollariin tänä ajanjaksona39. 
2. Muutamia merkittäviä poikkeuksia lukuun ottamatta AKT-maat eivät ole onnistuneet 
käyttämään täysin hyväkseen mahdollisuuksia, joita kaupan ja pääomavirtojen kasvu 
on luonut. Niiden osuus kehitysmaihin suuntautuneista kansainvälisistä 
investoinneista on laskenut, ja niissä tehdyt sisäiset investoinnit ovat keskittyneet 
suureksi osaksi rikkaat maaperän mineraalivarat omistaviin maihin, jotka 
houkuttelevat ulkomaisia investointeja kaivannaisteollisuuden alalla. 
3. AKT-maat saivat vuonna 1997 vähemmän kuin kuusi miljardia Yhdysvaltain dollaria 
suoria ja portfoliosijoituksia osakkeisiin, ja tästä määrästä 5,1 miljardia kohdistui 
Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan (vain 2,5 miljardia, kun Etelä-Afrikkaa ei oteta 
huomioon). Saharan eteläpuolinen Afrikka vastaa noin 90 prosentista kaikkien AKT-
maiden BKT:sta ja viennistä. 
4. Suurin osa suorista ja portfoliosijoituksista Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan on 
keskittynyt öljy- ja mineraalialoille. Tärkeimmät sisäisten investointien 
vastaanottajamaat 1990-luvulla ovat olleet Nigeria, Angola ja Ghana. 
5. Vaikka ulkomaisten investointien määrä on ollut alhainen, niiden osuus BKT.sta on 
ollut muille kehittyville alueille suuntautuvien investointivirtojen kanssa samaa tasoa. 
38 "Global Development Finance 1998", Maailmanpankki, yleiskatsaus. 
39 "Global Development Finance 1997", Maailmanpankki, nide 1, yleiskatsaus ja luku 3. 
z? 
Liite 1 
Ulkomaisten investointien määrä Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan oli vuonna 1996 
noin 3,8 prosenttia BKT:stä. Sama luku Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen 
osalta oli 4,7 prosenttia40. 
6. Kuvio 1 osoittaa, että Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan suuntautuneiden osakkeisiin 
tehtyjen ulkomaisten suorien ja portfoliosijoitusten osuus kehitysmaista on laskenut 
jyrkästi vuoden 1970 18 prosentista vuoden 1997 vain 2 prosenttiin. Nämä luvut eivät 
sisällä Etelä-Afrikkaan tehtyjä investointeja. 
Kuvio. 1 
SAHARAN ETELÄPUOLISEN K E N IT Y S M A IH IN 
SUUNTAUTUVISTA PÄÄOMA VIRROISTA 
Useimmat AKT-maat eivät ole kyenneet hyödyntämään pääomavaroja, taitoja, tietoa 
ja yrittäjyyttä tai parantamaan tuottavuutta, mikä olisi tarpeen talouden nopean 
kasvun kannalta. Niiden kotimaiset säästöt ovat yleensä pienet. Niiden kotoperäiset 
yritykset ovat valtaosaltaan epävirallisen sektorin kotitalous- tai mikroyrityksiä, 
joiden tuottavuus, tuotteiden hinnat ja tulot ovat matalat. Jopa virallisella sektorilla 
toimiva vähemmistö yrityksistä harvoin yltää toiminnassaan sellaiseen laajuuteen, 
jotta niillä olisi helposti käytettävissä sellaisia varoja, joita tarvitaan innovaation 
haasteeseen vastaamiseen ja menestykselliseen ja pitkäkestoiseen kilpailuun 
maailmanmarkkinoilla. Monet näistä maista ovat menettäneet vientinsä 
markkinaosuuden. Ulkopuolisten markkinoiden ja tekniikan tuntemus ja 
liikkeenjohdollinen osaaminen ovat puutteellisia. Niiden työvoima on edelleen 
suhteellisen huonosti koulutettua ja ammattitaidotonta ja niiden infrastruktuuri 
heikko. Niiden kansantaloudet ovat tämän vuoksi jääneet nopeasti kasvaviin 
kansantalouksiin verrattuna joustamattomiksi, eivätkä ne ole pystyneet vastaamaan 
markkinoilla tapahtuviin kysynnän muutoksiin. 
40 Ibid. 
2-<Z 
Liite 1 
8. AKT-maat ovat edelleen pääosin riippuvaisia raaka-aineista. Raaka-aineiden hintojen 
laskettua 1980-luvulla ne kärsivät huomattavasti vaihtosuhteen heikkenemisestä ja 
kansainvälisten investointien vähyydestä raaka-aineiden tuotannossa. Joidenkin osalta 
tämä osui yhtä aikaa velkakriisin ja huonon taloushallinnon kanssa ja vaikeutti niitä. 
9. Tämä kotimaisten voimavarojen hyväksikäytön useimmissa tapauksissa alhainen 
taso, lähinnä kaivannaisteollisuuteen kohdistettujen sisäisten investointien alhainen 
määrä, kotoperäisen yrittäjyyden vähäisyys ja vapaamuotoisuus - ympäristössä, jossa 
talouskriisit ja epävarmuus ovat yleisiä - selittää AKT-maiden suhteellisen 
vaatimattomat vientisaavutukset. 
10. Kuvio 2 osoittaa, että Saharan eteläpuolisen Afrikan huomattava 14 prosentin osuus 
kehitysmaiden viennistä vuonna 1970 on laskenut 7 prosenttiin vuonna 1997. 
Kuvio 2 
SAHARAN ETELÄPUOLISEN AFRIKAN OSUUS KEHITYSMAIDEN VIENNISTÄ 
0,16 
0,14 
0,12 
0,1 
0,08 
0,06 
0,04 
0,02 
0 *..•>.. &."M 
v«*'.fej ;^/ _ , 
1970 1990 1997 
11. 1980-luvun kriisit saivat AKT-maiden hallitukset vakuuttumaan siitä, että on 
toteutettava toimia talouden vakauttamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi. Nämä 
toimenpiteet hyödyttivät sikäli, että ne vahvistivat markkinatalouden pohjaa maissa, 
joissa talous oli aikaisemmin ollut voimakkaasti säänneltyä. Kuten edellä luvussa 3 
todetaan, sijoittajien luottamus on kuitenkin palautunut hitaasti. Joissakin maissa 
suuri ulkomaanvelka ja se, että merkittävä osa pankkisektoria on maksukyvytön, ovat 
lisänneet sijoittajien epäröintiä. 
12. AKT-maiden hallitukset ovat nyt vakuuttuneita yksityisten investointien 
merkityksestä niiden kasvulle, ja ne ottavat niitä mielellään vastaan sekä ulkomailta 
että kotimaasta. Jotkut ovat perustaneet investointien edistämiskeskuksia ja muita 
2â 
Liite 1 
rakenteita niiden lisäämiseksi. Ne ovat yksinkertaistaneet ja nopeuttaneet 
hyväksymismenettely)ään ja tarjonneet verohoukuttimia investoinneille. 
LIITE 2 
YKSITYISSEKTORIN KEHITYSTÄ EDISTÄVIÄ TEKIJÖITÄ 
1 LIIKETOIMINTAA SUOSIVIEN OLOSUHTEIDEN LUOMINEN 
1.1 Politiikan uskottavuus ja luottamuksen kasvattaminen 
1. Sellaiset poliittiset ja institutionaaliset olosuhteet, jotka edistävät sijoittajien 
luottamuksen parantamista, joiden tukena on vakaa poliittinen sitoutuminen ja joihin 
liittyy poliittinen, yhteiskunnallinen ja makrotaloudellinen vakaus, 
ulkomaanvaluutan helppo saatavuus vaihtotasetapahtumien osalta, yritys-, sopimus-, 
kilpailu-ja omaisuuslainsäädännön tarjoamat selkeät ja ennustettavat puitteet, avoin 
ja kohtuullinen sääntely ja verotus, joita sovelletaan rehellisesti, sekä 
oikeudenmukainen ja tehokas lakien täytäntöönpano ja riitojen ratkaiseminen. 
2. Makrotalouden vakaus. Virallisen sektorin yritysten menestyminen ja 
laajenemispyrkimykset ovat todennäköisimpiä ja niihin saadaan todennäköisimmin 
pääomaa pankeista ja pääomamarkkinoilta, jos talouspolitiikka on vakaata ja 
ennustettavaa. Yrittäjien luottamus lisääntyy, jos inflaatio on matala ja ennustettava, 
talousarvion vajeet hallinnassa, vaihtokurssi vakaa, valuutta vaihdettavaa ja 
reaalikorot alhaalla. Tämä edellyttää finanssi-ja rahapolitiikan vakauttamista ja sitä, 
että valtion velanotto kotimaisilla pääomamarkkinoilla valtiontalouden vajeiden 
rahoittamiseksi on vähäistä. Valtiot, jotka ovat näiden politiikkojen suhteen 
aloitteellisia ja joiden katsotaan tämän vuoksi omaksuneen ne, saavuttavat 
suurimman luottamuksen sijoittajien keskuudessa. 
3. Talouden avoimuus. Avoin ja kilpailuhenkinen politiikka kaupan ja investointien 
suhteen, johon sisältyy ulkomaisten investointien ja teknologiansiirron edistäminen, 
sijoittajien sekä teollis- ja tekijänoikeuksien omistajien ja patentinhaltijoiden 
oikeuksien suojaaminen, asteittainen tavaroiden ja palveluiden kaupan 
vapauttaminen sekä vientiä haittaavien vinoutumien poistaminen kauppapolitiikasta. 
4. Tehokkaan ja kilpailukykyisen yksityissektorin kehittyminen edellyttää sitä tukevaa 
kauppapoliittista kehystä. Kokemus on osoittanut tullisuojan yksinkertaistamisen ja 
vähentämisen sekä määrällisten rajoitusten poistamisen sekä näin ollen 
tariffi)ärjestelmien viennin vastaisten vinoutumien poistamisen tärkeyden41. Tätä 
olisi täydennettävä kauppaa helpottavilla toimilla, jotka pienentävät tulli- ja 
kauttakuljetuskustannuksia ja joilla varmistetaan tuotteiden laatu sekä se, että 
tuottajat ottavat käyttöön markkinoilla vaadittavat normit ja standardit varsinkin 
viennin osalta, mikä edellyttää tiedottamista ja sertifiointia. Hallinnollisista 
41 Kauppajärjestelmien katsotaan sisältävän vientiä haittaavia vinoutumia, jos vientitavaroiden ja 
palveluiden tuottamiseen tarvittavaa tuontia verotetaan tai siihen sovelletaan määrällisiä rajoituksia. 
2o 
Liite 2 
viivästyksistä ja korruptiosta, jotka lisäävät kotimaan kuljetusten ja 
maahantuontiselvitysten kustannuksia ja epävarmuutta, olisi päästävä eroon. 
5. Investointien ja omistusoikeuden suoja. Sijoittajat ja varsinkin ulkomaiset 
sijoittajat edellyttävät takeita oikeuden- ja lainmukaisesta kohtelusta sekä siitä, 
etteivät ne joudu niiden liiketoimintaa haittaavien mielivaltaisten ja syrjivien 
hallituksen toimien kohteeksi. Vakaa ja avoin oikeudellinen kehys on tehokas väline 
sisäisten ja paikallisten investointien edistämiseen. Monet AKT-maat ovat Lomén 
yleissopimuksen kannustamina42 tehneet jäsenvaltioiden kanssa syrjimättömyyden 
periaatteeseen perustuvia sopimuksia investointien suojasta ja edistämisestä, joilla 
pyritään saamaan sijoittajat vakuuttuneiksi siitä, että niiden toimintaolosuhteet ovat 
ennustettavat ja vakaat. Kahdenvälisillä sopimuksilla ei ole kuitenkaan täysin 
onnistuttu poistamaan sijoittajien epävarmuutta. Tämän vuoksi EY on pyrkinyt 
saamaan AKT-kumppaninsa vakuuttuneiksi niistä eduista, joita niille koituisi 
kansainvälisesti tunnustettujen investointien suojaa koskevien standardien 
hyväksymisestä ja soveltamisesta, johon kuuluisi riippumaton 
riitojensovittelumenettely43. EU on ollut yksi tärkeimmistä monenvälisen 
investointisopimuksen edistäjistä OECD:n neuvotteluissa, ja se tukee WTO:n 
tämänhetkistä aloitetta selvittää, olisiko laajalti koko maailmassa käyttöön otettavan 
standardin perustaminen mahdollista44. 
6. Liiketoiminta on hyvin vähäistä, jos viralliset tai epäviralliset oikeudelliset ja 
luottamuksen takaavat puitteet puuttuvat. AKT-maissa on yleensä viralliset 
oikeudelliset kehykset mukaan lukien lainsäädäntö työvoimaa ja ympäristöä 
koskevista normeista, mutta joissain tapauksissa ne ovat vanhentuneet ja useissa 
tapauksissa ne ovat päivittäisen liiketoiminnan kannalta merkityksettömiä, koska 
poliisi ja oikeuslaitos eivät pane tai voi panna niitä täytäntöön. Lakien puuttuessa ja 
petosten tavallisuuden vuoksi markkinat toimivat puutteellisesti ja liiketoimintaa ei 
ole tai sen kustannukset ovat kohtuuttomat. 
1.2 Hyvä hallintotapa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden yhteydessä 
7. Jatkuva vuoropuhelu hallitusten ja yksityissektorin (kaikkien tasojen) välillä - ja 
jälkimmäisen osallistuminen politiikan muotoiluun - on yksi parhaita tapoja arvioida 
luotettavalla tavalla yksityissektorin toimintaolosuhteiden puutteita ja tärkeimpiä 
tarpeita ja uudistuksia. Ulkopuoliset avunantajat ja asiantuntijat pystyvät harvoin 
havaitsemaan kaikkia toisinaan monimutkaisia tekijöitä, jotka heikentävät sijoittajien 
luottamusta ja jotka haittaavat yritystoiminnan laajentamista. 
8. Heikko laatu ja huonosti toimiva julkishallinto ovat merkittäviä syitä yksityisen 
investoinnin vähäisyydelle. Tämä on tullut ilmi kartoitettaessa yrittäjien 
4^ Tarkistetun neljännen Lomén yleissopimuksen 261 artikla. 
43 Ehdotukset annettiin AKT-maiden hallituksille vuonna 1992. 
44 Ks. "A Level Playing Field for Direct Investment Worldwide", KOM(95)42 vuoden 1995 helmikuulta. 
Asiakirjalla valmisteltiin EU:n linjaa Singaporessa joulukuussa 1996 pidettyä WTO:n 
ministerikokousta varten. 
2i 
Liite 2 
liiketoimintaa koskevia asenteita ja kokemuksia. Ne toivoisivat, että lakisääteiset 
vaatimukset eivät olisi liian työläitä ja kalliita noudattaa ja että hallinnollinen 
lupakäytäntö tehtäisiin avoimeksi selkeillä ja vakiintuneilla säännöillä ja että siihen 
tulisi valitusoikeus. Hallitusten pitäisi olla valmiita tiedottamaan ja kuulemaan muita 
osapuolia sekä avoimia yksityissektorin esityksille ja keskustelulle sen kanssa. 
Valtiovallan edustajien pitäisi olla oikeudenmukaisia ja noudattaa lakeja toimissaan 
yksityisten kansalaisten ja yrittäjien kanssa ja erityisesti pienyrittäjien kanssa, ilman 
poliittista puolueellisuutta, suosimista tai korruptiota. 
9. Johdonmukainen strategia yksityissektorin edistämiseksi edellyttää selkeää 
näkemystä valtion roolista. Poliittisella tasolla valtion tehtävänä on puitteiden 
luominen demokratialle, hyvälle hallintotavalle, ihmisoikeuksille ja lakien 
noudattamiselle, mikä lisää luottamusta valtion instituutioihin ja ylläpitää 
yhteiskunnallista vakautta. Talousasioiden hoidossa valtion ei yleensä tulisi pitää 
itseään ensisijaisesti tavaroiden ja palveluiden tuottajana. Julkisen talouden 
vakauden varmistamisen lisäksi sen tärkeimpiä talouteen liittyviä tehtäviä ovat (i) 
varmistaa, että syntyy markkinat, jotka toimittavat kysyntään perustuvia tavaroita ja 
palveluita, ja että ne toimivat mahdollisimman tehokkaasti, (ii) korjata markkinoiden 
puutteellinen toiminta, ja (iii) noudattaa sellaista sosiaalipolitiikkaa, joka suojelee 
heikoimpia ja parantaa ihmisten mahdollisuuksia markkinataloudessa 
henkilövoimavarojen kehittämisen avulla. 
1.3 Markkinoiden tukeminen ja valvonta 
10. Tavaroiden, palveluiden, työvoiman ja pääoman markkinoiden olisi perustuttava 
kilpailuun ja oltava mahdollisimman avoimet ja yhdentyneet, ja hintojen 
markkinoilla tulisi vastata voimavarojen niukkuutta ja vaihtoehtokustannuksia, ja 
uusilla yrityksillä pitäisi olla mahdollisuus päästä niille. Valvonta-, sääntely- ja 
edistämisrooliin kuuluu sellaisten lakien täytäntöönpano, jotka edellyttävät 
liiketoimilta avoimuutta ja rehellisyyttä, edistävät kilpailua sekä suojelevat tuottajia 
ja kuluttajia petoksilta ja markkinavoiman väärinkäytöltä. Tuottajia, kuluttajia ja 
rahoituksen välittäjiä olisi suojeltava petoksilta. Tehokkaiden markkinoiden on 
voitava toimia asianmukaisissa ja selkeissä oikeudellisissa oloissa, joissa sopimukset 
voidaan panna täytäntöön ja joissa oikeuslaitos on käytettävissä ja oikeudenkäyttö on 
tehokasta. 
11. Useissa tapauksissa hallitukset ja muut valvontaelimet kykenevät toteuttamaan näitä 
tehtäviä oikeudenmukaisella, tehokkaalla ja tasapuolisella tavalla vain rajallisesti. 
Tämä merkitsee sitä, että yksityissektorin kehittämisen tukistrategiaan on sisällyttävä 
merkittävää tukea hallitusten politiikan ja käytänteiden uudistamiseen. 
12. Julkisen sektorin yritysten monopoliasema on usein taloudellisen tehokkuuden este, 
ja se vähentää halukkuutta yksityiseen yritystoimintaan. Halukkuus avata 
puolivaltiolliset yritykset kilpailulle ja yksityistää ne on voimakas yksityissektoria 
kannustava signaali. Yksityistetyt yritykset voivat tarjota houkuttelevia tilaisuuksia 
paikallista ja ulkomaista investointia silmällä pitäen. 
13. Kaikkien tasojen julkisten hankintojen tulisi olla avoimia ja asiantuntevasti 
toteutettuja sekä perustua kilpailuun. Viivästykset ja päätösten tekemättömyys 
aiheuttavat tarjouksen tekijöille kustannuksia, jotka johtavat kilpailun vähenemiseen 
3t 
Liite 2 
ja julkisten palveluiden kustannusten nousuun. 
1.4 Markkinoiden puutteellisen toiminnan korjaaminen. 
14. Valtion olisi puututtava markkinoiden toimintaan (jos se pystyy siihen tehokkaasti ja 
selkein perustein) ainoastaan markkinoiden puutteellisen toiminnan korjaamiseksi45 
esimerkiksi tarjoamalla tiettyjä yleishyödyllisiä palveluita kuten lain ja järjestyksen 
ylläpito ja tiedonvälitys, ylläpitämällä rahoitusjärjestelmän riippumattomuutta, 
koordinoimalla suuriin hankkeisiin osallistuvia yksityissektorin toimijoita 
(vähentäen näin niiden riskejä ja epävarmuustekijöitä) sekä tarjoamalla palveluita 
koulutuksen, kansanterveyden ja yleisen turvallisuuden, perusterveydenhuollon ja 
julkisen infrastruktuurin aloilla tai tekemällä näiden palveluiden toimittamisesta 
sopimuksia yksityissektorin kanssa. Erityisesti on korostettava valtion tehtävää 
peruskoulutuksen saatavuuden varmistamisessa kaikkien osalta ja tätä kautta naisten 
aseman ja mahdollisuuksien parantamisessa. 
15. Valtion tulisi toimia aktiivisesti ympäristön suojelemisessa ja työvoimaa koskevien 
perusnormien täytäntöönpanossa esimerkiksi lapsityövoiman sekä työterveyden ja -
turvallisuuden osalta. Ympäristön pilaantuminen on klassinen esimerkki sellaisesta 
markkinoiden puutteellisesta toiminnasta, joka edellyttää julkishallinnon päätöksiä 
hyväksyttävistä normeista ja toimia niiden saavuttamista edistävien kannustimien ja 
sääntöjen luomiseksi. 
2 TUOTANNONTEKIJÖIDEN JA INFRASTRUKTUURIPALVELUJEN SAATAVUUDEN 
VARMISTAMINEN 
2.1 Henkilövoimavarojen kehittäminen ja heikoimpien väestöryhmien suojelu 
16. Työvoiman laatu - sen koulutus, taidot, mukautumiskyky ja koulutettavuus - on 
ensiarvoisen tärkeää yksityissektorin toiminnan edistämisen ja työnhakijoiden 
työllistämiskelpoisuuden kannalta sekä sen varmistamisessa, että investoiminen 
johtaa tulojen kasvuun ja köyhyyden vähenemiseen. Useista eri syistä, joista yksi on 
kulut, yksittäiset työntekijät ja työnantajat eivät todennäköisesti ole valmiita 
hankkimaan tai tarjoamaan kaikkea sitä koulutusta, josta ne voisivat hyötyä. Ihmiset 
eivät myöskään toteuta kaikkia kansanterveydellisiä toimenpiteitä, joita tarvitaan 
yhteisön ja työvoiman terveyden ylläpitämiseksi. Hallitusten olisi tämän vuoksi 
huolehdittava näiden yhteiskunnallisten palveluiden tarjoamisesta, joita ilman 
yritykset eivät menesty. 
17. Lisäksi sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja yhteiskunnallinen vakaus edellyttävät, että 
heikoimmassa asemassa olevia suojellaan tehokkain yhteisin toimin, johtui heidän 
vaikea asemansa sitten luonnononnettomuuksista tai taloudellisesta muutoksesta ja 
rakennesopeutuksesta. 
45 Toisin sanoen silloin, kun vapaat markkinat eivät eri syistä maksimoi tuloja ja kuluttajien 
hyvinvointia. Syynä voi olla se, että markkinoilla ei ole tarpeeksi kannustimia välttämättömien tai 
"julkisten" hyödykkeiden tuottamiseksi (kuten julkinen tiedonvälitys ja lain ja järjestyksen ylläpito), 
tai se voi johtua positiivisista (esim. koulutuksessa) tai negatiivisista (esim. ympäristöä koskevista) 
ulkopuolisista seikoista ja luotto- ja vakuutusmarkkinoiden osalta huonosta (epäsymmetrisestä) 
tiedonkulusta, riskin karttamisesta, subjektiivisesta riskistä ja kielteisestä valikoinnista. 
33> 
Liite 2 
2.2 Kotimaiset säästöt: hyödyntäminen ja välitys 
18. Yksityissektorin kehittämisessä edistytään erityisesti silloin, kun kotimaisia säästöjä 
on paljon, ja niitä hyödynnetään tehokkaasti yritystoiminnan laajentamiseen. 
Taipumus säästämiseen määräytyy osittain kulttuurisesti, mutta säästämisintoa 
voidaan lisätä myös poliittisin toimin. 
19. Makrotaloudellinen vakaus ja julkisen talouden kurinalaisuus lisäävät niiden 
kotimaisten säästöjen osuutta, joita rahoituslaitokset voivat hyödyntää, ja vähentää 
säästöjen ohjautumista julkisen sektorin käyttöön. Näin ollen kotimaisia säästöjä jää 
enemmän rahoituslaitosten kautta yksityissektorin toiminnan tukemiseen 
käytettäväksi. 
20. Säästämistä edistää myös luottamus siihen, että omaisuus ja pääoma ovat turvassa 
mielivaltaiselta pakkolunastukselta eivätkä ne kärsi inflaatiosta. Rahan säästämistä 
edistää luottamus pankkien ja muiden talletuslaitosten vakauteen sekä odotukset 
varojen kohtuullisesta tuotosta. 
21. Rahoitus- ja pääomamarkkinoiden laitoksia on säänneltävä huolellisesti ja valvottava 
tarkasti holtittoman lainanannon ja muiden sellaisten epävakautta aiheuttavien 
ilmiöiden ehkäisemiseksi, jotka ovat tavallisia kehitysmaissa ja nopeasti kasvavissa 
kansantalouksissa. 
22. Yritystoiminta edellyttää rahoitusalalta vakauden lisäksi sitä, että se on 
kilpailukykyinen ja tarjoaa erilaisia hyödyllisiä rahoitustuotteita ja -palveluita. Näitä 
ovat liike- ja kehityspankkien tavanomaisen antolainauksen lisäksi leasing- ja 
riskipääomarahoitus, osakesijoitukset, pörssi- ja vakuutustoiminta sekä luotettavat ja 
kilpailukykyisesti hinnoitellut järjestelmät koti- ja ulkomaista maksuliikennettä 
varten. 
2.3 Talouden infrastruktuuri 
23. Yritystoiminta edellyttää sitä, että fyysinen infrastruktuuri tiet, rautatiet, 
televiestintä, sähkön- ja vedenjakelu mukaan lukien toimii tehokkaasti ja 
luotettavasti. Infrastruktuurin epäluotettavuus lisää tuotantokustannuksia ja tekee 
liiketoiminnasta epävarmaa haitaten siten kilpailukykyä ja vähentäen 
investointihalukkuutta. Rakenteet ja laitokset olisi tämän vuoksi rakennettava 
todellista kysyntää vastaaviksi, ja ne olisi pidettävä toimintakunnossa oikealla 
huollolla ja käytöllä. Toiminta, ylläpito ja kapasiteetin lisääminen kysyntää 
vastaavasti olisi katettava kustannusperusteisella hinnoittelulla, ja asiakkailta olisi 
vaadittava laskujen maksamista täsmällisesti. Sikäli kuin mahdollista palvelujen 
tuottajien tulisi kilpailla keskenään tehokkuuden ja asiakaspalvelun parantamiseksi. 
24. Nämä tehtävät ovat osoittautuneet vaikeaksi haasteeksi joillekin AKT-maille* joissa 
käyttökelvoton infrastruktuuri on haitannut huomattavasti kilpailukykyä. 
Infrastruktuurimarkkinoiden vapauttaminen ja yksityissektorin rahoituksen ja 
toiminnallisen osaamisen hyödyntäminen ennakoivat kuitenkin palvelujen laadun 
paranemista tulevaisuudessa. 
^ 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 667 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI il 01 
Luettelonumero : CB-CO-98-671-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
2S