Virallinen lehti nro C 065 , 04/03/1996 s. 0037



A4-0001/96 Päätöslauselma komission kahdennestatoista vuosikertomuksesta parlamentille yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1994 (KOM(95)0500 - C4-0233/95) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon yhteisön oikeuden soveltamista koskevan julistuksen 19, joka on liitetty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan ja jonka jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssi antoi 7. helmikuuta 1992, - ottaa huomioon neuvoston 7. joulukuuta 1992 antaman päätöslauselman keinoista yhtenäismarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi ((EYVL C 334, 18.12.1992, s. 1)), - ottaa huomioon neuvoston 8. kesäkuuta 1993 antaman päätöslauselman yhteisön lainsäädännön toimituksellisesta laadusta ((EYVL C 166, 17.6.1993, s. 1)), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja parlamentille hallinnollisen yhteistyön kehittämisestä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi ja vahvistamiseksi sisämarkkinoita varten (KOM(94)0029 - C3-0108/94), - ottaa huomioon neuvoston 16. kesäkuuta 1994 antaman päätöslauselman hallinnollisen yhteistyön kehittämisestä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi ja vahvistamiseksi sisämarkkinoita varten ((EYVL C 179, 1.7.1994, s. 1)), - ottaa huomioon neuvoston 20. kesäkuuta 1994 antaman päätöslauselman yhteisön oikeuden ja kansallisten täytäntöönpanolakien sähköisestä levityksestä sekä niiden käyttöedellytysten parantamisesta ((EYVL C 179, 1.7.1994, s. 4)), - ottaa huomioon 20. joulukuuta 1994 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen nopeutetusta työmenetelmästä lakitekstien viralliseksi kodifioimiseksi ((EYVL C 293, 8.2.1995, s. 2)), - ottaa huomioon eräät ehdotukset, jotka sisältyivät «Molitor-ryhmän» kertomukseen Cannesissa kesäkuussa 1995 kokoontuneelle Eurooppa- neuvostolle lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamisesta, - ottaa huomioon 3. toukokuuta 1995 annetun komission tiedonannon neuvostolle ja parlamentille seuraamusten merkityksestä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa sisämarkkinoiden alalla (KOM(95)0162), - ottaa huomioon neuvoston 29. kesäkuuta 1995 antaman päätöslauselman yhteisön oikeuden tehokkaasta ja yhdenmukaisesta soveltamisesta ja tämän oikeuden rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista sisämarkkinoiden alalla ((EYVL C 188, 22.7.1995, s. 1)), - ottaa huomioon komission 15. kesäkuuta 1995 laatiman kertomuksen neuvostolle ja parlamentille yhtenäismarkkinoista vuonna 1994 (KOM(95)0238 - C4-0239/95), - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan Brysselissä 21. kesäkuuta 1995 pidetyssä kokouksessa käydyn keskustelun kansainvälisen oikeuden, yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden välisistä suhteista, - ottaa huomioon eräät vetoomusvaliokunnalle välitetyt vetoomukset joidenkin yhteisön direktiivien vääränlaisesta sisällyttämisestä kansalliseen oikeuteen, - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan ja kansallisten parlamenttien edustajien Brysselissä 27. - 28. syyskuuta 1995 pidetyssä kokouksessa käydyn keskustelun, erityisesti yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta, - ottaa huomioon komission kahdennentoista vuosikertomuksen parlamentille ja neuvostolle jäsenvaltioiden tekemän yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1994 (KOM(95)0500 - C4-0233/95) ((EYVL C 254, 29.9.1995, s. 1)), - ottaa huomioon neuvoston 2. lokakuuta 1995 antaman käytännesäännön neuvoston pöytäkirjojen ja pöytäkirjoissa esitettyjen julkilausumien julkaisemisesta sekä parlamentin 12. lokakuuta 1995 antaman päätöslauselman neuvoston päätösten ja yhteisön lainsäädäntömenettelyjen avoimuudesta ((EYVL C 287, 30.10.1995, s. 179)), - ottaa huomioon työjärjestyksensä 44 artiklan, - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan, liikenne- ja matkailuvaliokunnan, vetoomusvaliokunnan ja ympäristö-, terveys ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnot (A4-0001/96), A. katsoo, että koska Euroopan yhteisö on «oikeusyhteisö», sen lainsäädännön on oltava tulos avoimesta päätöksentekoprosessista, jolle on ominaista, että sen tekstien ominaislaatu helpottaa luettavuutta niiden henkilöiden kannalta, joille ne on osoitettu, B. katsoo, että toimielinten kiistämätön velvollisuus on pyrkiä parantamaan yhteisön lainsäädäntötekstien laatua, C. katsoo, että toiminta päätöksentekoprosessin avoimuuden parantamiseksi mutta myös yhteisön oikeuden yksinkertaistamiseksi ja kodifioimiseksi on yhä selvästi riittämätöntä, D. ottaa huomioon eräiden kansallisten parlamenttien ja poliittisten päättäjien julkistamat ajatukset ja politiikkaa koskevat lausunnot vuoden 1996 hallitusten välisestä konferenssista, E. katsoo, että sellaisten ajatusten ei voi kuitenkaan antaa vaarantaa yhteisön säännöstöä tai yhteisön oikeusjärjestyksen perusperiaatteita, jotka perustuvat yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, F. ottaa huomioon kansallisten perustuslakituomioistuinten päätökset, jotka koskevat Euroopan unionista tehtyä sopimusta, G. katsoo, että yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskevat vuosittaiset kertomukset tarjoavat mahdollisuuden paitsi arvioida komission toimintaa sopimusten valvojana myös pohtia oikeuden kehityksen suuntaa ja tapaa, jolla yhteisen oikeuden yhteisöllisinä tuomareina toimivat kansalliset tuomarit soveltavat sitä, H. palauttaa mieliin, että yhteisön perustamissopimuksilla on perustettu uusi oikeusjärjestelmä, jonka hyväksi jäsenvaltiot ovat yhä useammilla aloilla rajoittaneet itseoikeuksiaan ja jonka alaisia ovat paitsi jäsenvaltiot myös niiden kansalaiset, I. palauttaa mieliin, että yhteisön oikeusjärjestyksen ominaispiirteet ovat erityisesti yhteisön oikeuden etusija jäsenvaltioiden oikeuteen nähden sekä niiden kansalaisiin ja niihin itseensä sovellettavien määräysten kokonaisuuden välitön oikeusvaikutus, J. katsoo, että Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa pyrittiin nimenomaan säilyttämään yhteisön säännöstö kokonaisuudessaan ja kehittämään sitä luomalla Euroopan kansojen kesken yhä läheisempi liitto, jossa päätökset tehdään niin lähellä kansalaisia kuin mahdollista, K. katsoo, että viime vuosien kokemukset ovat osoittaneet, että yksilöiden valppaus oikeuksiensa suojelemiseksi on olennainen keino yhteisön oikeuden oikean soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioissa, sillä se johtaa tehokkaaseen valvontaan, joka täydentää valvontaa, joka on EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaan komission velvollisuus, L. tunnustaa tässä suhteessa yhteisön tuomioistuimen keskeisen merkityksen, erityisesti niiden tuomioiden merkityksen, jotka on tehty EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti, Yhteisön oikeuden luonne 1. Kiinnittää huomion siihen, että yhteisön säädöksien pätevyyttä koskeva perustuslakituomioistuinten suorittama valvonta kunkin valtion valtiosäännön perusteella saattaa vaarantaa yhteisön oikeuden yhdenmukaisen soveltamisen ja tulkinnan; 2. Palauttaa mieliin, että Euroopan yhteisöt perustuvat johdetun toimivallan periaatteeseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen A artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan mukaisesti ja että unionin toimivaltaa voidaan laajentaa vasta perustamissopimusten tarkistamisen jälkeen (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen N artikla) ja kansallisten parlamenttien sitä seuraavan ratifioinnin jälkeen; 3. Painottaa, että jos yhteisön säädöksessä ylitetään perustamissopimuksissa määrätyt yhteisön toimivallan rajat, sen kumoaminen kuuluu viime kädessä yhteisön tuomioistuimelle säädösten laillisuuden valvojana; kansallisten tuomioistuinten ja yhteisön tuomioistuimen yhteistyösuhteet ovat tehokas keino tähän tavoitteeseen pääsemiseksi; tuomioistuimen tehtävä on samoin valvoa perusoikeuksien ja oikeuden yleisten periaatteiden noudattamista toimielimissä ja jäsenvaltioissa silloin, kun niiden toiminta kuuluu yhteisön oikeuden soveltamisalaan; 4. Pyytää komissiota lisäämään ponnisteluitansa yhteisön oikeuden sääntöjen dynaamiseen tulkintaan pääsemiseksi, myös tuomioistuimessa, jotta niiden tarjoamia mahdollisuuksia voidaan hyödyntää täysipainoisesti unionin kansalaisten ja muiden jäsenvaltioissa asuvien henkilöiden hyödyksi; Päätöksentekoprosessin avoimuus 5. On sitä mieltä, että päätöksentekoprosessin avoimuus on Euroopan unionin demokraattisen luonteen olennainen osa ja että sellainen avoimuus on tärkeää, jotta kansalaiset voivat luottaa täydellisesti toimielimiin ja unionin tuleviin hankkeisiin; 6. On sitä mieltä, että kaikkien toimielinten on oltava tietoisia tästä avoimuuden vaatimuksesta ja osoitettava poliittista tahtoa sen toteuttamiseksi käytännössä; 7. Toistaa aikaisemmat pyyntönsä sen varmistamiseksi, että neuvosto säätää lakeja jatkossa julkisesti; 8. Valittaa neuvoston tapaa merkitä pöytäkirjoihinsa yksipuolisia julistuksia hyväksyttävänä olevasta lainsäädännöstä, erityisesti yhteispäätösmenettelyn yhteydessä; ilmoittaa olevansa hämmentynyt siitä, että komissio on arvioinut voivansa yhtyä neuvostoon sellaisissa julistuksissa, ja pyytää sitä lopettamaan tämän käytännön, joka ei vastaa sen toistuvasti esittämiä julistuksia «kansalaisia lähellä olevan yhteisön» perustamisesta (EY-tiedote Bulletin 10/1992, s. 9); 9. On sitä mieltä, että toimielimet eivät saa kieltää julkista pääsyä asiakirjoihin, jotka koskevat yhteisön lainsäädäntöprosessia, paitsi niissä varsin poikkeuksellisissa tapauksissa, joissa julkistaminen saattaisi vaarantaa julkisen edun tai yksilön yksityiselämän suojelun, kuitenkin niin, että asianomaisen toimielimen on perusteltava kieltäytymisensä ja tulkittava nämä käsitteet ahtaasti; 10. Ottaa tässä yhteydessä huomioon mainitun neuvoston 2. lokakuuta 1995 antaman käytännesäännön neuvoston pöytäkirjojen ja pöytäkirjoissa esitettyjen julkilausumien julkaisemisesta neuvoston toimiessa lainsäätäjänä, ja uskoo, että näillä säännöillä ei selvästikään päästä asetettuun tavoitteeseen, nimittäin neuvoston lainsäädäntötyön tarvittavan avoimuuden varmistamiseen ja kyseisten asiakirjojen saatavuuden parantamiseen yhteisön kansalaisten keskuudessa (ks. neuvoston 4. lokakuuta 1995 päivätty kirje Euroopan parlamentille); pyytää neuvostoa sen vuoksi tarkistamaan aikaisessa vaiheessa kantaansa ja ilmoittaa olevansa tässä vaiheessa halukas tekemään yhteistyötä laadittaessa tätä aihetta koskevaa toimielinten välistä sopimusta; Yhteisön lainsäädännön laatu 11. Vaatii, että komission olisi toimitettava mahdollisimman nopeasti kaikki ehdotukset lainsäädännön kodifioimiseksi, jotka on mainittu vuoden 1995 lainsäädäntöohjelmassa; 12. Pyytää komissiota säännösten laadun parantamiseksi painattamaan tulevaisuudessa kokonaisuudessaan sekä olemassa olevan että esittämänsä tekstin rinnakkain sen antaessa käsiteltäviksi ehdotuksia olemassa olevan Eurooppa-oikeuden muuttamiseksi ja esittämään konsolidoidun tekstin neuvostolle ja Euroopan parlamentille; Vuosikertomuksen sisältö 13. Valittaa sitä, että komissio on välittänyt kahdennentoista vuosikertomuksen parlamentille vasta 19. kesäkuuta 1995 ja että se on julkaistu virallisessa lehdessä vasta 28. syyskuuta 1995; on sitä mieltä, että tämä viivytys rajoittaa näitä kertomuksia koskevan arvioinnin hyödyllisyyttä ja että komission olisi oltava asiasta tietoinen; pyytää sen vuoksi jälleen kerran, että vuotta 1995 koskeva vuosikertomus välitetään parlamentille viimeistään maaliskuussa 1996; 14. Huomauttaa, että tässä vuosikertomuksessa komissio ei ole ryhtynyt arvioimaan yleisesti sitä, missä määrin yhteisön oikeutta on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaikka se teki niin jo aikaisemmissa kertomuksissaan; sellaisessa arviossa olisi esitettävä paitsi tärkeimmät tiedot yhteisön oikeuden soveltamisesta kyseisenä vuonna myös ennen kaikkea komission suunnittelemat erityiset ehdotukset tilanteen parantamiseksi ongelmallisimmilla aloilla sekä toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi toteutettava; ainoastaan tällä tavalla voitaisiin luoda todellinen rakentava poliittinen vuoropuhelu toimielinten ja jäsenvaltioiden välillä sen sijaan, että parlamentti arvioi jonkin ajan kuluttua tekstiä, jonka komissio itse sanoo olevan «välttämättä rutiininomainen» (ks. johdannon kolmas kohta); on sitä mieltä, että osana ponnistuksia, joihin komissio on tällä hetkellä ryhtymässä todellisen tiedotuspolitiikan luomiseksi, edellä mainitun yleisen arvion olisi oltava osa siitä ja se olisi levitettävä laajalti yleisen mielipiteen keskuuteen, ottaen huomioon kielteiset vaikutukset, jotka aiheutuvat yhteisön oikeuden väärästä saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä; 15. Toteaa, että yhteisön oikeuden saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on parantunut jonkin verran, mutta valittaa sitä, että jotkin alat (ympäristö, julkiset sopimukset, vakuutukset, henkinen omaisuus ja lääkeaineet) ovat tässä suhteessa yhä jäljessä; 16. Katsoo, että kukin parlamentti voisi laatia sisäisiä menettelyjä, joilla on tarkoitus valvoa yhteisön oikeuden täytäntöönpanoa, ja tarvittaessa lähestyä tarmokkaasti hallitusta silloin, kun tämä on vastuussa yhteisön velvoitteiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä tai niiden toteuttamisesta ja etenkin silloin, kun tuomioistuimessa on pantu vireille jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne tai kun tämä on tehnyt tuomitsevan päätöksen; tässä yhteydessä on hyvä muistuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjan liitteenä olevasta julistuksesta N:o 14, joka koskee kansanedustuslaitosten konferenssin kutsumista koolle säännöllisen poliittisen vuoropuhelun käynnistämiseksi Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välillä; 17. Panee merkille Madridin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajamaan johtopäätösten liitteen 15, jonka mukaan unionin avoimuuden lisäämiseksi olisi tärkeiden lainsäädäntöehdotusten tekemisen jälkeen hyvissä ajoin annettava kansallisille parlamenteille aiheelliset tiedot ja maan virallisilla kielillä olevat asiakirjat, jotta ne voivat keskustella niistä heti lainsäädännöllisen prosessin alettua; 18. Katsoo, että sisämarkkinoilla julkiset hankinnat ovat selvästi ongelmallinen alue, jolla rikkomusoikeudenkäyntien määrä on kasvanut jyrkästi. Sama koskee arvonlisäveroa, jonka osalta yhteisön oikeutta jätetään jatkuvasti noudattamatta. Näitä ja muita ongelmia käsiteltiin parlamentin 15. marraskuuta 1995 antamassa mietinnössä yhtenäismarkkinoita koskevasta komission vuosikertomuksesta 1994 ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 10)). Lisäksi on alueita, joita yhteisön oikeus ei toistaiseksi kata, mutta joilta puuttuu yhtenäismarkkinalainsäädäntö: esimerkiksi välillisen verotuksen yhdenmukaistaminen; 19. Toteaa ympäristön osalta, että joidenkin direktiivien käytännön soveltaminen joissakin jäsenvaltioissa on puutteellista, ja pyytää komissiota sisällyttämään seuraavaan vuosikertomukseen yksityiskohtaisia tietoja eri direktiivien väärän soveltamisen syistä; 20. Katsoo, että tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY ((EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40)) aiheutti myös vuonna 1994 eniten ongelmia. Tämä suorastaan pettymystä aiheuttanut tulos johtuu osaksi kyseisen direktiivin epäselvästä tekstistä. Sen vuoksi on syytä todeta, että direktiiviä muutettaessa on saatava aikaan oikeudellisesti selvä teksti; vesidirektiivien osalta on todettava, että noudattaminen on puutteellista monissa tapauksissa, vaikka tämä lainsäädäntö on ollut olemassa jo melkein 20 vuotta; 21. On sitä mieltä maatalousalan osalta, että usean jäsenvaltion on toteutettava lisätoimenpiteitä niiden direktiivien täytäntöönpanoprosessin nopeuttamiseksi, jotka koskevat maatalouslainsäädännön seuraavia, olennaisia osia: rehut, eläinlääkintä ja kasvinsuojelu, siemenet; ilman lisätoimenpiteitä yhtenäismarkkinat ja maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus saattavat kohdata vaikeuksia ja esteitä, jotka johtuvat monimutkaisista byrokraattisista ja hallinnollisista menettelyistä tai jopa yrityksistä eri tekosyiden varjolla suojella kansallisia markkinoita tuonnilta, joka on peräisin muista unionin maista; 22. Katsoo, että liikennealalla suurimmat ongelmat ovat olleet matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY ((EYVL L 158, 23.6.1990, s. 59)), yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY ((EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25)) ja tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY ((EYVL L 368, 17.12.1992, s. 38)) saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä; 23. Kehottaa komissiota teknologisen kehittämisen osalta valvomaan tiukasti, että jäsenvaltiot saattavat osaksi kansallista lainsäädäntöä geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/219/ETY ((EYVL L 117, 8.5.1990, s. 1)) ja geneettisesti muunnettujen mikro-organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/220/ETY ((EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15)), jotka jo joitakin vuosia ovat olleet voimassa yhteisön oikeusjärjestyksessä ja joita yksikään jäsenvaltio ei vielä ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöä; 24. Toivoo unionin taloudellisten ja kaupallisten ulkosuhteiden alan osalta, että komissio tarkistaisi kertomuksensa nimikkeistön ja lisäisi sinne yhteisön oikeuden kyseisen osan soveltamistilanteen; Komission suorittama valitusten ja vetoomusten tarkastelu 25. Pyytää komissiota nopeuttamaan yksittäisten valitusten ja vetoomusten käsittelyä ja valvomaan tarkemmin jäsenvaltioiden vastausten määräaikoja sekä keskimääräistä kestoa virallisen huomautuskirjeen ja perustellun lausunnon välillä sekä keskimääräistä kestoa perustellun lausunnon ja sen ajankohdan välillä, jolloin rikkomistapaukset lopetetaan tai annetaan yhteisön tuomioistuimen käsiteltäviksi; 26. Pyytää lopuksi komissiota ja vetoomusvaliokuntaansa laatimaan yhdessä uusia työmenetelmiä vetoomusten käsittelyn nopeuttamiseksi ja parantamaan sen tiedon tasoa ja laatua, joka kansalaisilla on oikeudestaan esittää vetoomuksia; EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätty menettely 27. Toteaa, että tuomioistuimen antamien tuomioiden mukaan komissio käyttää liian paljon aikaa, ennen kuin se lähettää vastahakoisille jäsenvaltioille virallisia huomautuksia tai perusteltuja lausuntoja ja tarvittaessa nostaa tuomioistuimessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen; vaikuttaa siltä, että jokaiseen oikeudenkäyntiä edeltävään vaiheeseen vaaditaan keskimäärin yksi vuosi, mikä on erittäin haitallista yhteisön oikeuden yhdenmukaisuudelle koko unionissa; Tuomioistuimen antamien tuomioiden jättäminen täytäntöön panematta jäsenvaltioissa 28. Valittaa sitä, että jotkin jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön joitakin tuomioistuimen tuomioita, joista eräät ovat yli 13 vuotta vanhoja, ja vaatii komissiota viipymättä ja kaikissa tapauksissa soveltamaan EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan 2 kohtaa, joka antaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle oikeuden asettaa uhkasakkoja; Yksityishenkilöiden informointi heidän oikeuksiensa osalta 29. On sitä mieltä, että ottaen huomioon yhteisön tuomioistuimen viimeisimmät tuomiot, komission olisi syytä laatia pikaisesti yksityishenkilöille tarkoitettu käytännön opas, joka olisi käännetty kaikille yhteisön kielille ja jossa olisi lueteltu pääasialliset yhteisön oikeuteen perustuvat oikeudet ja velvollisuudet sekä heidän käytössään olevat mahdollisuudet vedota niihin; Tuomioistuimen rooli ennakkoratkaisumenettelyssä 30. Tunnustaa yhteisön tuomioistuimen olennaisen merkityksen, erityisesti silloin, kun jäsenvaltioiden tuomioistuimet antavat tapauksen sen tutkittavaksi ennakkoratkaisumenettelyn yhteydessä, mutta ilmaisee huolensa EY:n perustamissopimuksen 177 artiklassa määrätyn menettelyn pitkästä kestosta; 31. Toteaa, että joissakin jäsenvaltioissa tuomioistuimet eivät juuri esitä ennakkoratkaisukysymyksiä EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti ja että toisissa jäsenvaltioissa näitä kysymyksiä esitetään paljon, ja pyytää komissiota tutkimaan näiden erojen syitä, jotka todennäköisesti johtuvat siitä, että kansalliset tuomioistuimet ja asianajajat eivät ole kaikkialla yhtä hyvin perillä yhteisön oikeudesta; Yhteisön tuomioistuimiin vetoaminen 32. On tietoinen konkreettisista ongelmista, joita yksityishenkilöillä on heidän halutessaan vedota yhteisön tuomioistuimiin, ja pyytää komissiota tekemään tutkimuksen aiheesta ja suunnittelemaan mahdollista yhteisön rahaston perustamista tilanteen parantamiseksi; Koulutus yhteisön oikeuden alalla 33. Pahoittelee sitä, että komissio ei pyri voimakkaammin kouluttamaan oikeusalan ammattilaisia ja tiedottamaan heille yhteisön oikeudesta, ja pyytää sitä esittämään tätä koskevan ohjelman mahdollisimman pian; katsoo, että komissiolla olisi oltava käytössään tähän tarvittavat määrärahat; suosittelee lisäksi, että komissio tukee jäsenvaltioissa sekä yliopistoissa ja muissa oppilaitoksissa tehtyjä aloitteita, joilla pyritään edistämään lakimiesten koulutusta yhteisön oikeuden alalla; 34. Suosittelee, että jäsenvaltiot määräävät yhteisön oikeuden opinnot pakollisiksi oikeudellisiin ammatteihin pääsemiseksi; Seuraamusten merkitys 35. Ilmaisee olevansa periaatteessa yhtä mieltä suuntaviivoista, jotka sisältyvät komission tiedonantoon neuvostolle ja parlamentille seuraamusten merkityksestä yhteisön sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanossa; 36. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, yhteisön tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.