FI Euroopan unionin virallinen lehti C 277/117

Lausunto aiheesta ”Luottoluokituslaitokset”

KOM(2008) 704 lopullinen – 2008/0217 COD

(2009/C 277/25)

Esittelijä: Peter MORGAN

Euroopan unionin neuvosto päätti 1. joulukuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus luottoluokituslaitoksista

KOM(2008) 704 lopullinen – 2008/0217 COD.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 2009. Esittelijä oli Peter MORGAN.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 13.–14. toukokuuta 2009 pitämässään 453. täysistunnossa (toukokuun 13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 157 ääntä puolesta ja 4 vastaan 5:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Käsillä oleva lausunto liittyy 80 vuoteen pahimpaan rauhanajan talouskriisiin. Kriisi vahingoittaa huomattavasti työnantajien, työntekijöiden ja muiden Euroopan talous- ja sosiaalikomiteassa edustettuina olevien ryhmien sekä yleensä kansalaisyhteiskunnan etuja. Yrityksiä joutuu lopettamaan toimintansa, työttömyys lisääntyy, koteja pakkolunastetaan, eläkkeet ovat uhattuina, levottomuus leviää yhteiskunnassa ja hallituksia kaatuu. Kriisin perussyy löytyy sääntelemättömien luottoluokituslaitosten toiminnan tuloksista. Luottoluokituslaitoksilla on keskeinen asema rahoitusjärjestelmän toiminnassa, eikä niitä tämän vuoksi voi jättää valvomatta. Itsesäätely on epäonnistunut dramaattisella tavalla, ja toiminta alalla on ollut ala-arvoista. ETSK tukee täysimääräisesti suunnitelmaa luottoluokituslaitosten toiminnan sääntelystä ja niiden rekisteröimisestä.

1.2 Luottoluokitustoiminta on historiallisista syistä maailmanlaajuisesti oligopolista, ja markkinoiden kolme tärkeintä luottoluokituslaitosta ovat Fitch, Moody’s ja S&P. Vaikka niiden päätoimipaikat sijaitsevatkin Yhdysvalloissa, ne ovat myös Euroopan unionissa tärkeimpiä luottoluokituspalvelujen tarjoajia. Luottoluokituslaitoksilta on vuodesta 2007 edellytetty rekisteröitymistä Yhdysvaltain arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomaisen (US Securities and Exchange Commission) ylläpitämään rekisteriin. EU:ssa ei toistaiseksi ole edellytetty rekisteröitymistä. Rekisteröityminen on luonnollisesti sääntelyn ennakkoedellytys.

1.3 Vuodesta 2007 alkaen subprime-kiinnelainojen laiminlyönti- ja ulosottoasteet ovat nousseet Yhdysvalloissa dramaattisesti, ja tästä on seurannut kuohuntaa näiden lainojen tukemilla asuntovakuudellisten arvopaperien (RMBS) markkinoilla ja näihin arvopapereihin yhteydessä olevilla velkarypäsvakuudellisten velkasitoumusten (CDO-instrumenttien) markkinoilla. Koska näiden arvopaperien suorite jatkoi heikentymistään, kolme näitä välineitä aktiivisimmin luokitellutta luottoluokituslaitosta alensi huomattavan monia luokituksiaan. Luottoluokituslaitosten toiminta näiden strukturoitujen rahoitustuotteiden luokittelussa herätti kysymyksiä niiden luottoluokitusten yleisestä tarkkuudesta sekä koko luokitteluprosessin riippumattomuudesta.

1.4 Euroopan komissio esitteli luottoluokituslaitosten sääntelyä koskevan lähestymistapansa vuonna 2006 ja totesi seuraavansa alan kehitystä erittäin tarkasti. EU:n valtiovarainministerit sopivat lokakuussa 2007 kriisiä koskevista päätelmistä, joihin sisältyi ehdotus arvioida luottoluokituslaitosten roolia ja tarkastella mahdollisia merkityksellisiä puutteita. Komissio laati tässä käsiteltävän ehdotuksen asetukseksi kuultuaan laajalti eri sidosryhmiä ja otettuaan huomioon toiminnan muualla maailmassa.

1.5 Ehdotuksella on neljä päätavoitetta:

— Ensiksi tarkoituksena on varmistaa, että luottoluokituslaitokset välttävät eturistiriidat luokitusprosessissa tai ainakin hallitsevat ne asianmukaisesti.

— Toiseksi tarkoituksena on parantaa luottoluokituslaitosten käyttämien menetelmien ja luokitusten laatua.

— Kolmanneksi tarkoituksena on lisätä avoimuutta asettamalla luottoluokituslaitoksille tiedonantovelvollisuuksia.

— Neljänneksi tarkoituksena on varmistaa, että rekisteröinti- ja valvontakehys toimii tehokkaasti ja että vältetään sääntelyn katvealueet EU:n lainkäyttöalueiden välillä.

1.6 Komission julkaistua säädösehdotuksensa myös de Larosière -ryhmä on julkaissut raporttinsa. Ryhmä teki seuraavat luottoluokituslaitosten toimintaan liittyvät suositukset:

— Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa tulisi vahvistaa, ja sen tulisi vastata EU:ssa luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä ja valvonnasta.

— Luottoluokituslaitosten liiketoimintamallia ja niiden rahoitusta tulee tarkistaa perusteellisesti ja tarkastella mahdollisuutta erottaa luokitus- ja neuvontatoiminta toisistaan.

— Luokituksen käyttöä rahoituspalveluista annetussa lainsäädännössä tulisi ajan myötä vähentää huomattavasti.

— Strukturoitujen tuotteiden luokitusta tulisi muuttaa ottamalla käyttöön tuotekoodit.

Näitä suosituksia käsitellään jäljempänä, käsillä olevan lausunnon asianmukaisissa kohdissa.

Lisäksi ryhmä toteaa olevan olennaista, että näiden säädösmuutosten myötä sijoittajat osoittavat entistä suurempaa harkintakykyä ja huolellisuutta ja että myös valvontaa parannetaan. ETSK antaa tälle näkemykselle voimakkaan tukensa.

1.7 Myös pysyvien edustajien komitea (Coreper) on käsitellyt komission säädösehdotuksia. ETSK kannattaa ehdotusta EU:n ulkopuolella tehtyjen merkintöjen kelpuuttamisesta.

1.8 ETSK kannattaa yleisesti ottaen komission ehdotuksia. Luottoluokituslaitokset olivat määräävässä asemassa ongelmalliseksi osoittautuneiden ja satojen miljardien dollareiden edestä varallisuutta tuhonneiden strukturoitujen tuotteiden kehittämisessä ja niiden uskottavuuden parantamisessa. Ehdotetun asetuksen säännökset ovat vähintä, mitä tilanne edellyttää. Lisäksi ETSK katsoo, etteivät säännöt muodosta kohtuutonta taakkaa asianmukaisesti toimivalle luottoluokituslaitokselle.

1.9 Luottoluokituslaitoksilla on keskeinen asema rahoituspalveluteollisuudessa, sillä alan säännellyillä yksiköillä on oltava ”investment grade” -luokitus. Sääntelytarkoituksessa viranomaiset Atlantin molemmin puolin ovat tunnustaneet vain harvoja luottoluokituslaitoksia. ETSK rohkaisee komissiota käyttämään uutta rekisteröintiprosessia luottoluokitustoiminnan avaamiseksi uusille luottoluokituslaitoksille siten, että edistetään erityisesti riippumattoman eurooppalaisen laitoksen perustamista, ja uudistamaan rahoituspalveluita koskevaa lainsäädäntöä siten, että sääntelytarkoituksessa tunnustetaan kaikki EU:ssa rekisteröityjen luottoluokituslaitosten luokitukset. Uuden luottoluokituslaitoksen ei ole helppo saavuttaa vakiintunutta asemaa ja uskottavuutta. Ranskalaisen holding-yhtiön rahoittaman ja kuluneella vuosikymmenellä tärkeäksi nousseen Fitch-luottoluokituslaitoksen esimerkki kuitenkin osoittaa, että se on mahdollista.

1.10 Rahoituspalveluja koskeva lainsäädäntö on ollut keskeinen vaikutin luottoluokituslaitosten oligopolin muodostumisessa, koska siinä tukeudutaan luottoluokitukseen pääoman luokituksessa. Varsinkin hiljattain saatujen kokemusten valossa ETSK kehottaa EU:n lainsäätäjiä olemaan tukeutumatta kohtuuttomasti luokituksiin, koska tietyt luokitukset ovat osoittautuneet arvottomiksi. Tämä vastaa de Larosière -ryhmän suositusta, jonka mukaan rahoitusta koskevassa lainsäädännässä tulisi luokituksiin tukeutumista vähentää ajan myötä huomattavasti.

1.11 Tässä yhteydessä ETSK pyytää komissiota kiinnittämään huomiota myös luottoluokituslaitosten vastuuvapauslausekkeisiin, sillä ne tyypillisesti tekevät luokituksesta arvottoman. Siksi luokitukset eivät itsessään tarjoa asianmukaista perustaa lakisääteisen pääoman määrittelemiseksi. On ryhdyttävä toimiin, joilla luottoluokituslaitokset saadaan vastaamaan luokituksistaan. Rehellisiä virheitä voidaan sietää, muttei huolimattomuutta.

1.12 ETSK tukee ehdotusta, jonka mukaan luottoluokituslaitoksen on oltava yhteisöön sijoittautunut oikeushenkilö ja että valvojan on oltava kotijäsenvaltio. Komissio on esittänyt perustelunsa sille, ettei sääntelyä ja valvontaa keskitetä yhdelle elimelle. Vaikka tämä ei vastaakaan de Larosière -ryhmän ehdotusta, ETSK ei suoralta kädeltä torju ajatusta uuden valvontaviranomaisen perustamisesta unionitasolle, jos jäsenvaltioiden yhteistyöjärjestelyt osoittautuvat riittämättömiksi.

1.13 ETSK on ilahtunut siitä, että ehdotettu asetus ei todellakaan ole hampaaton. Toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä oleviin valvontakeinoihin sisältyvät rekisteröinnin peruuttaminen ja asian vieminen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Seuraamusten on katettava tapaukset, jotka koskevat vakavaa ammatillista virhettä ja asianmukaisen huolellisuuden laiminlyöntiä. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Seuraamuksia on sovellettava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. ETSK katsoo, että tähän liittyvän koordinoinnin tulisi olla Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean tehtävä.

1.14 Riippumattomien, toimivaan johtoon kuulumattomien hallinto- tai valvontaelinten jäsenten merkitys on organisatorisesti huomattava. ETSK katsoo, että toimivaan johtoon kuulumattomien hallinto- tai valvontaelinten jäsenten nimitysten hyväksyttäminen etukäteen toimivaltaisella viranomaisella tulisi säätää pakolliseksi. Ehdotetussa järjestelmässä tällainen hyväksyntä on välttämätön.

1.15 ETSK kehottaa jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia osana toiminnan valvontaa seuraamaan tiiviisti luottoluokitustoiminnan ja osakkeenomistajien odotusten välisiä yhteyksiä. Luottoluokituslaitoksen liiketoimintamallia ei voi suoraan mukauttaa julkiselle osakeyhtiölle tyypilliseen toimintaperiaatteeseen. Tulosten perusteella johdolle maksettavien palkanlisien rakenteeseen on kiinnitettävä erityistä huomiota. De Larosière -ryhmä on myös ilmaissut olevansa huolissaan tästä seikasta ja kehottanut tutkimaan luottoluokituslaitosten liiketoimintamallia aiempaa tarkemmin. Komitea kannattaa tätä ehdotusta.

1.16 ETSK kannattaa 7 artiklan säännöksiä. Menetelmien julkistaminen paljastaa, onko luokituksiin päädytty oikotietä tai ohittaen. Lisäksi luottoluokituslaitoksen on nyt tarkistettava tietolähteensä ja varmistettava, että ne ovat riittävän luotettavia luokituksen laatimista ajatellen. Aivan yhtä tärkeää on se, että menetelmien ja oletusten muuttamista koskevat säännöt olisivat voimassa ollessaan voineet paljastaa asuntovakuudellisten arvopaperien luokitusvirheet kauan ennen vuotta 2007.

1.17 Luottoluokituksista ilmoittamiseen liittyen ETSK on erityisen mielissään siitä, että EU menee asiassa Yhdysvaltoja pidemmälle, kun on kyse strukturoiduista tuotteista, sillä EU edellyttää, että tuotteiden mahdolliset haitalliset ominaisuudet ilmoitetaan mahdollisille sijoittajille tavalla tai toisella. De Larosière -ryhmä ehdottaa, että tässä yhteydessä sovellettaisiin erillistä arviointijärjestelmää. Myös ETSK pitää tätä parhaana vaihtoehtona.

1.18 Strukturoitujen tuotteiden erillisiä luokitussymboleja koskeva vastustus liittyy todennäköisyyteen, että nyt toteutuneiden massiivisten luokitusten alentamisten jälkeen tällaisella symbolilla merkittyjä arvopapereita voitaisiin pitää alemman luokan investointeina. ETSK:n näkemyksen mukaan tämä ei olisi haitallista, kun odotetaan kyseisten arvopaperien luokitusmaineen palautumista.

1.19 Sääntelyä ja markkinoita palvelevat yleiset julkistukset ovat paikallaan, mutta mielessä on pidettävä kaksi ehtoa. ETSK toivoisi puolen vuoden välein annettavia maksukyvyttömyysastetta koskevia tietoja käsittelevän unionin asetuksen olevan melko täsmällisen ja katsoo, että Euroopan arvopaperimarkkinakomitean tulisi tarkistaa 5 prosenttiin asetettua julkistamissääntöä.

1.20 Molemmin puolin Atlanttia on ilmaistu huoli siitä mahdollisuudesta, että Yhdysvaltojen ja EU:n sääntelyjärjestelmiin voisi sisältyä ristiriitaisia sääntöjä. On jopa ehdotettu yhtä maailmanlaajuista järjestelmää. ETSK on tyytyväinen ehdotettuun EU:n järjestelmään, jonka ei odoteta olevan ristiriidassa Yhdysvaltojen järjestelmän kanssa. Tilanteissa, jossa yritysten on mukauduttava eri järjestelmien erilaisiin standardeihin, toimintatavat tavallisesti laaditaan ”suurimman yhteisen tekijän” perusteella. Ei ole syytä olettaa, ettei tässä tapauksessa sovellettaisi samaa lähestymistapaa.

2. Johdanto

2.1 Asuntovakuudellisen arvopaperin (RMBS) luo järjestäjä, tavallisesti investointipankki, joka kokoaa tavallisesti tuhansia erillisiä asuntolainoja pooliksi rahastoon. Rahasto laskee liikenteeseen poolin vakuuksin arvopapereita. Rahasto käyttää arvopapereista saamansa tulot lainapoolin lunastamiseen. Poolin yksittäisistä asuntolainoista saama kuukausittaisten korkojen ja pääomalyhennyksien kokonaismäärä käytetään asuntovakuudellisten arvopaperien sijoittajien kuukausikorkoon ja pääomamaksuihin. Näiden epäilyttävien subprime-luottopoolien muuttamisessa AAA-luokitelluiksi tuotteiksi käytetään pääasiassa seuraavia kolmea keinoa: (i) asuntovakuudellinen arvopaperi jaetaan etuoikeusluokkiin, mikä takaa turvallisuus- ja tuottohierarkian, (ii) ristiinpanttaamalla, jolloin asuntolainapoolin arvo ylittää asuntovakuudellisten arvopaperien arvon, (iii) ylijäämä jaetaan siten, että poolista saatava asuntolainojen korko ylittää asuntovakuudellisten arvopaperien maksettavien korkojen määrän. Lisäksi taustalla oli oletus, että asuntojen hinnat nousisivat edelleen.

2.2 Velkarypäsvakuudellinen velkasitoumus (CDO) on periaatteessa samanlainen väline, mutta sitä sovelletaan asuntolainojen sijasta joukkovelkakirjoihin. RMBS-arvopaperien käyttö CDO-vakuussammioissa yleistyi vuosina 2003–2006 43,3 prosentista 71,3 prosenttiin. Käytännössä tämä merkitsi sitä, että ensimmäisen korttitalon päälle rakennettiin toinen. Yhdysvaltojen arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomainen (SEC) löysi luottoluokituslaitoksen sisäisen sähköpostin, jossa CDO-markkinoihin viitattiin ”hirviönä”. ”Toivottavasti olemme kaikki varoissamme ja eläkkeellä ennen kuin tämä korttitalo sortuu”.

2.3 Ratkaiseva vaihe subprime RMBS- tai CDO-arvopapereiden luomisessa ja lopulta myymisessä on jokaisen rahaston liikkeeseenlaskeman etuoikeusluokan luottoluokitus. Elokuussa 2007 SEC käynnisti tutkimuksen luottoluokituslaitosten osuudesta syntyneessä sekasorrossa. Tutkimuksessa keskityttiin tapaan, jolla luottoluokituslaitokset olivat luokitelleet RMBS- ja CDO-arvopaperit. Keskeisiä tarkistettuja aloja olivat

a) luottoluokituspolitiikka, menettely ja käytännöt mallit, menetelmät, oletukset, kriteerit ja protokollat mukaan luettuina

b) edellä esitettyä koskevien julkistettujen tietojen riittävyys

c) se, noudattivatko luottoluokituslaitokset tosiasiassa omia menettelyjään

d) eturistiriitojen välttämistä koskevien menettelyjen tehokkuus

e) se, vaikuttivatko eturistiriidat kohtuuttomasti luottoluokituksiin.

2.4 Yleisinä päätelminä esitettiin seuraavaa:

a) RMBS- ja CDO-sopimusten määrä ja monimutkaisuus oli lisääntynyt huomattavasti vuodesta 2002, eräät luottoluokituslaitokset olivat pyrkineet hallitsemaan etenkin CDO-sopimusten kasvua, mikä vaikutti luottoluokitusprosessin täydellisyyteen.

b) Merkittäviä luottoluokitusprosessia koskevia näkökohtia, kuten luokituskriteereitä, ei aina julkistettu; ”mallin ulkopuolisia” mukautuksia tehtiin ilman dokumentoituja perusteluja.

c) Yksikään laitoksista ei ollut dokumentoinut RMBS- ja CDO-arvopaperien luokitusmenettelyjä, eikä niillä ollut erityistä politiikkaa ja menettelyjä virheiden havaitsemiseksi tai niiden käsittelemiseksi malleissaan tai menetelmissään.

d) Luottoluokituslaitokset olivat alkaneet soveltaa uusia käytäntöjä liikkeellelaskijoiden niille tarjoamien luokitustietojen tutkimiseen, mutta aiemmin luottoluokituslaitoksia ei vaadittu varmentamaan RMBS-salkkujen sisältämiä tietoja, eivätkä ne edellyttäneet liikkeeseenlaskijoilta asianmukaista huolellisuutta kyseisten salkkujen käsittelyn yhteydessä.

e) Luottoluokituslaitokset eivät aina dokumentoineet luokitusprosessin merkittäviä vaiheita – esimerkiksi perusteluja malleista poikkeamiselle ja luokituskomitean toimille ja päätöksille – eivätkä ne aina dokumentoineet merkittävien osanottajien läsnäoloa luokituskomiteoissa.

f) Luottoluokituslaitosten käyttämät luokitusten jatkuvan valvonnan prosessit vaikuttavat olleen vähemmän tiukkoja kuin alkuperäiseen luokitukseen sovelletut. Resurssipula oli vaikuttanut valvontatoimien oikea-aikaisuuteen, toteutunut valvonta oli heikosti dokumentoitua eikä kirjallisia menettelyjä sovellettu.

g) Eturistiriitojen hallinnassa ja niiden vaikutuksessa luokitusprosessiin havaittiin ongelmia. Luokitusprosessin keskeiset osanottajat saivat osallistua palkkiokeskusteluihin.

h) Sisäiset tarkastusprosessit vaihtelivat merkittävästi ja vain yhden kolmesta laitoksesta katsottiin valvovan sääntöjä asianmukaisella tavalla.

2.5 Elinkeinon toimintamalleissa on myötäsyntyinen ristiriita, koska velan liikkeeseenlaskija vastaa luokituskuluista, mutta tilanne on vielä pahempi strukturoitujen tuotteiden tapauksessa, koska (i) järjestäjä suunnittelee sopimuksen, joten sopimus voidaan joustavasti strukturoida luokituksen optimoimiseksi, ja järjestäjä voi myös valita luottoluokituslaitoksen, joka antaa liikkeeseenlaskulle suotuisan luokituksen ja (ii) järjestäjät ovat hyvin keskittyneitä.

2.6 Otoksesta, jossa oli 642 RMBS-sopimusta, 12 järjestäjää käsitteli yli 80 prosenttia. Otoksesta, jossa oli 368 CDO-sopimusta, 11 järjestäjää vastasi 80 prosentista. Kolmestatoista suurimmasta RMBS-merkintäpankista 12 lukeutui myös kahdentoista suurimman CDO-merkintäpankin joukkoon. Se, että järjestäjillä on vaikutusvaltaa luokituslaitoksen valintaan, sekä se, että tällaista vaikutusvaltaa omaavat järjestäjät ovat merkittävästi keskittyneet, vaikuttaa lisänneen ”liikkeeseenlaskija maksaa” -korvausmalliin sisältyviä eturistiriitoja.

2.7 SEC julkisti päätelmänsä heinäkuussa 2008 annettuaan jo säädösehdotuksia konsultoitavaksi. Uudet säännökset julkistettiin Yhdysvalloissa 3. joulukuuta 2008. EU:n komissio julkaisi luonnoksensa asetukseksi (KOM(2008) 704 lopullinen) 12. marraskuuta 2008, ja tässä lausunnossa viitataan kyseiseen asiakirjaan.

2.8 Selvityksessä ei rajoituttu pelkästään sääntelijöihin. Financial Times (FT) julkaisi 18. lokakuuta 2008 subprime-kriisiin liittyvän paljastuksen Moody’sin roolista, jota Moody's ei kiistänyt. Joitakin artikkelin näkökohdista esitellään jäljempänä kohdissa 2.9 – 2.12.

2.9 Moody’sin pääoman julkinen merkintä aloitettiin vuonna 2000. Noteerauksen jälkeen muutos oli äkillinen. Voitot keskittyivät hyvin nopeasti. Johto sai osakeoptioita. Koko painopiste siirtyi. Moody’s raportoi S&P 500 -indeksillä mitattuna korkeamman voittomarginaalin kuin mikään yritys. Se säilytti tämän aseman viiden vuoden ajan. Sen osakkeiden arvo nousi 500 prosenttia ensimmäisten neljän toimintavuoden aikana, kun muut markkinat pysyivät saman aikaa hiljaisina. Moody’sin tuottavat omaisuuserät kasvoivat 900 prosenttia kymmenessä vuodessa.

2.10 Vuosituhannen alussa CDO-arvopaperin oli lähes mahdotonta saada kolmen A:n luokitusta Moody'silta, jos vakuudet muodostuivat yksinomaan kiinnityksistä. Laitoksella oli pitkäaikainen monipuolisuuspistemäärä, joka esti tasakoosteisten vakuuksien arvopapereita saamasta korkeinta luokitusta. Moody’s menetti tämän vuoksi markkinaosuuksiaan, koska sen kaksi kilpailijaa eivät noudattaneet näin varovaista sääntöä. Moody’s kumosi säännön vuonna 2004, minkä jälkeen sen markkinaosuus kasvoi nopeasti.

2.11 Vuonna 2006 Moody’s alkoi luokitella CPDO-luottojohdannaisia. Luokitus oli AAA. Fitch, jolta ei ollut pyydetty CPDO-luottojohdannaisten luokitusta, totesi, että sen mallien mukaan kyseiset arvopaperit sijoittuvat juuri ja juuri roskatason yläpuolelle. CPDO-luottojohdannaisten kerrottiin olevan tuottoisin Moody’sin koskaan käsittelemä väline. Alkuvuodesta 2007 CPDO-luottojohdannaisten tietokonemallin koodauksesta löytyi virhe. Kävi ilmi, että tuote oli luokiteltu yli neljä astetta liian korkealle. Virhettä ei paljastettu sijoittajille tai asiakkaille. Koodia tarkistettiin, ja tuloksena oli jälleen kerran kolmen A:n luokitus. Financial Timesin paljastettua virheen käynnistettiin sisäinen kurinpitomenettely.

2.12 Vuoden 2007 puoleen väliin mennessä Yhdysvaltojen asuntomarkkinoiden laskusuhdanne oli hyvinkin odotettavissa. Moody’s käsitti tuolloin, että sen mallit olivat epäasianmukaisia. Se alensi asuntovakuudellisten arvopaperien luokitusta elokuussa 2007, ja sekasorto alkoi. Vuoden viimeisinä kuukausina Moody’s alensi useamman arvopaperin luokitusta kuin se oli tehnyt yhteensä edellisten 19 vuoden aikana. Moody’s väittää, ettei se olisi mitenkään voinut ennakoida luottokriisin puhkeamista. Se ei kuitenkaan ollut päivittänyt tilastollisia perusolettamuksiaan Yhdysvaltojen kiinnelainamarkkinoista vuoden 2002 jälkeen. Moody'sin henkilöstö keskusteli asiasta vuonna 2006, mutta resursseja tarvittavaan tarkistukseen ja uudelleenarvioimiseen ei ollut saatavilla.

2.13 SEC:n tosiseikkoihin perustuva sekä FT:n tarkemmin tutkimaton näyttö osoittavat molemmat, että monta asiaa on muutettava, jos luottoluokituslaitosten on määrä täyttää tehtävänsä ja niiltä odotetut standardit.

3. Asetusehdotuksen pääsisältö

Rekisteröinti- ja valvontakehys

3.1 Ehdotetun asetuksen 2 artiklan mukaan asetusta sovelletaan luottoluokituksiin, joita käytetään sääntelytarkoituksiin, kun taas 4 artiklan mukaan rahoituslaitokset voivat käyttää sääntelytarkoituksiin vain sellaisia luottoluokituksia, jotka on antanut yhteisöön sijoittautunut ja tässä käsiteltävän asetuksen mukaisesti rekisteröity luottoluokituslaitos.

3.2 Ehdotetun asetuksen 12 artiklassa todetaan, että luottoluokituslaitos voi hakea rekisteröintiä varmistaakseen, että sen luottoluokituksia voidaan käyttää sääntelytarkoituksessa, sillä edellytyksellä, että laitos on yhteisöön sijoittautunut oikeushenkilö. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen rekisteröi luottoluokituslaitoksen, jos laitos täyttää tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset. Rekisteröinti on voimassa koko yhteisön alueella.

3.3 Alkuperäinen rekisteröintihakemus on tehtävä Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle, jonka on toimitettava hakemus kotijäsenvaltion viranomaisille (13 artikla) tutkittavaksi (14 artikla). Kotijäsenvaltio joko rekisteröi tai epää hakemuksen Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa kuultuaan (15 artikla). Ehdotetun asetuksen mukaan rekisteröinti peruutetaan, jos luottoluokituslaitos ei enää täytä edellytyksiä (17 artikla). Luottoluokituslaitosten on tehtävä rekisteröintihakemus viimeistään kuuden kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta (35 artikla).

3.4 Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet kuvataan ehdotetun asetuksen 20 artiklassa. Ne eivät saa puuttua luottoluokitusten sisältöön. Ne voivat kuitenkin

— tutustua kaikkiin asiakirjoihin niiden muodosta riippumatta ja saada tai ottaa jäljennöksen niistä

— vaatia tietoja kaikilta henkilöiltä ja tarvittaessa kutsua henkilö kuultavaksi tietojen saamiseksi

— tehdä paikalla toimitettavia tarkastuksia, joista ilmoitetaan tai ei ilmoiteta etukäteen

— vaatia puhelin- ja tietoliikennetietoja.

3.5 Ehdotetun asetuksen 21 artiklassa esitetään toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä olevat valvontatoimenpiteet. Näitä ovat rekisteröinnin peruuttaminen, luottoluokitusten antamisen kieltäminen määräajaksi, luottoluokitusten käytön keskeyttämisestä määrääminen, julkisten ilmoitusten antaminen asetuksen mukaisten velvoitteiden rikkomisesta ja asian vieminen tuomioistuimeen syytetoimia varten.

3.6 Ehdotetun asetuksen 22–28 artiklassa esitetään säännökset toimivaltaisten viranomaisten yhteistyöstä, jotta rekisteröinti ja valvonta olisivat tehokkaita kaikkialla sisämarkkinoilla. Yhteistyöstä unionin ulkopuolisten maiden kanssa säädetään ehdotetun asetuksen 29 ja 30 artiklassa.

3.7 Toimivaltaisten viranomaisten soveltamia seuraamuksia käsitellään 31 artiklassa. Siinä säädetään, että seuraamusten on katettava vähintään tapaukset, jotka koskevat vakavaa ammatillista virhettä ja asianmukaisen huolellisuuden laiminlyöntiä. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

Riippumattomuus ja eturistiriitojen välttäminen

3.8 Ehdotetun asetuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan luottoluokituslaitoksen on varmistettava, että luottoluokituksen antamiseen ei vaikuta mikään olemassa oleva tai mahdollinen eturistiriita. Ehdotetun asetuksen liitteen I A jaksossa (toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset) ja B jaksossa (toimintaa koskevat vaatimukset) säädetään merkittävistä keskinäisestä valvonnasta.

3.9 Vastuu toiminnan järjestämisestä on hallinto- tai valvontaelimellä. Ylimpään johtoon kuuluvien on oltava hyvämaineisia. Hallinto- tai valvontaelimessä on oltava vähintään kolme riippumatonta, toimivaan johtoon kuulumatonta jäsentä. Heidän palkkionsa eivät saa olla sidoksissa luottoluokituslaitoksen liiketoiminnan tulokseen. Heidän toimikautensa on oltava ennalta määrätty ja enintään viisi vuotta. Toimikautta ei voida uusia, ja jäsenen erottamiseen toimikauden aikana liittyy rajoituksia. Kaikilla hallinto- tai valvontaelimen jäsenillä on oltava riittävä asiantuntemus rahoituspalveluista, ja vähintään yhden kyseisen elimen riippumattomista jäsenistä on tunnettava strukturoitujen arvopaperistettujen erien markkinat perusteellisesti.

3.10 Hallinto- tai valvontaelimen riippumattomat jäsenet vastaavat erityisesti luottoluokituspolitiikan ja -prosessin valvonnasta ja siitä, ettei prosesseissa esiinny eturistiriitoja. Toimitapojen ja menettelyjen on oltava asetuksen mukaisia. Hallinto- tai valvontaelimen riippumattomien jäsenten tätä koskevat lausunnot on esitettävä hallinto- tai valvontaelimelle säännöllisin väliajoin sekä annettava pyydettäessä toimivaltaisen viranomaisen käyttöön. Jotta hallinto- tai valvontaelimen riippumattomien jäsenten toiminta olisi tehokasta, on luokitusjärjestelmät laadittava asianmukaisesti, niitä on tuettava sisäisellä valvonnalla ja niihin on kohdistettava riippumattomia tarkastuksia.

3.11 Toiminnan osalta luottoluokituslaitoksen on havaittava ja poistettava tai soveltuvin osin hallittava ja annettava tiedoksi kaikki todelliset ja mahdolliset eturistiriidat. Niin henkilökohtaiset kuin yritystä koskevat eturistiriidat selitetään. Luottoluokituslaitos ei esimerkiksi saa tarjota luottoluokitellulle yhteisölle tai asianomaiselle kolmannelle osapuolelle konsultointi- tai neuvontapalveluja, jotka koskevat luottoluokitellun yhteisön tai asianomaisen kolmannen osapuolen yhtiörakennetta, oikeudellista rakennetta, varoja tai velkoja. Luottoluokituslaitoksen on myös varmistettava, että analyytikot eivät esitä virallisia tai epävirallisia ehdotuksia tai suosituksia, jotka koskevat sellaisten strukturoitujen rahoitusinstrumenttien rakennetta, joille luottoluokituslaitoksen on tarkoitus antaa luottoluokitus.

3.12 Luottoluokituslaitoksen on pidettävä kirjaa kaikista toiminnoistaan siten, että kirjausketju toteutuu. Kirjattaviin tietoihin kuuluvat muun muassa tiedot luottoluokituslaitoksen ja luottoluokitellun yhteisön kaupallisesta ja teknisestä kanssakäymisestä. Nämä tiedot ja kirjausketjut on asetettava pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten saataville.

Työntekijät

3.13 Ehdotetun asetuksen 6 artiklassa edellytetään, että luottoluokitusprosessiin osallistuvilla henkilöillä on asianmukaiset tiedot ja kokemus, he eivät saa osallistua kaupallisiin neuvotteluihin luottoluokiteltujen yhteisöjen kanssa, he saavat osallistua luottoluokituspalvelujen tarjoamiseen samalle yhteisölle vähintään kahden ja enintään neljän vuoden ajan ja että henkilöiden palkkiot eivät saa riippua sellaisen tuoton määrästä, jonka luottoluokituslaitos saa niiltä luottoluokitelluilta yhteisöiltä, joille henkilöt tarjoavat palveluja.

3.14 Liitteen I C jaksossa esitetään lisää työntekijöitä koskevia sääntöjä. Näissä kielletään luottoluokitusanalyytikoita ja muita työntekijöitä omistamasta tai myymästä sellaisen yhteisön rahoitusvälineitä, joiden luokituksesta he vastaavat, tai hyväksymästä lahjoja tai palveluksia tällaiselta taholta. Muut määräykset koskevat luottamuksellisuutta ja tietoturvaa.

3.15 Kaksi määräystä koskee analyytikon siirtymistä työsuhteeseen yhteisössä, jonka luokituksen parissa tämä on työskennellyt. Liitteessä määrätään myös, että analyytikon siirtyessä luokitellun yhteisön palvelukseen kyseisen analyytikon kahden edellisen vuoden aikana tekemä työ on tarkistettava.

Luokitusmenetelmät

3.16 Ehdotetun asetuksen 7 artiklan mukaan luottoluokituslaitoksen on julkaistava luokitusprosessissa käyttämänsä menetelmät, mallit ja keskeiset luokitusoletukset. Sen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että sen luottoluokitusta varten käyttämät tiedot ovat riittävän laadukkaita ja että ne ovat peräisin luotettavista lähteistä.

3.17 Luottoluokituslaitoksen on seurattava luottoluokituksia ja arvioitava omia luottoluokituksiaan tarvittaessa uudelleen. Kun luokitusmenetelmiä, malleja tai keskeisiä luokitusoletuksia muutetaan, luottoluokituslaitoksen on viipymättä ilmoitettava, missä määrin muutokset todennäköisesti vaikuttavat luottoluokituksiin, arvioitava uudelleen luottoluokitukset ja luokiteltava ne uudelleen.

Luottoluokituksista ilmoittaminen ja niiden esittäminen

3.18 Ehdotetun asetuksen 8 artiklan mukaan luottoluokituslaitoksen on ilmoitettava viipymättä kaikista luottoluokituksista sekä kaikista päätöksistä peruuttaa luottoluokitus ei-selektiivisellä tavalla.

3.19 Liitteen I D jakson mukaan luottoluokituslaitoksen on ilmoitettava

— onko luottoluokitus ilmoitettu luottoluokitellulle yhteisölle ennen sen julkistamista ja mikäli näin on tehty, onko luottoluokitusta muutettu tämän jälkeen

— luottoluokituksen laadinnassa käytetty päämenetelmä tai menetelmäversio

— jokaisen luokituskategorian merkitys

— päivämäärä, jona luottoluokitus julkistettiin ensimmäisen kerran, ja se, milloin sitä viimeksi muutettiin.

Luottoluokituslaitoksen on myös ilmoitettava selkeästi kaikki luottoluokituksen ominaisuudet ja rajoitukset, etenkin tietojen laadun ja niiden tarkistamisen osalta.

3.20 Silloin kun luotettavien tietojen puute tai uudenlaisen instrumentin rakenteen monimutkaisuus tai saatavilla olevien tietojen riittämätön laatu asettaa vakavalla tavalla kyseenalaiseksi sen, voiko luottoluokituslaitos tuottaa luotettavan luottoluokituksen, on luottoluokituslaitoksen pidättäydyttävä antamasta luottoluokitusta tai peruutettava antamansa luottoluokitus.

3.21 Julkistaessaan luottoluokituksen luottoluokituslaitoksen on selitettävä luottoluokituksen perustana olevat tärkeimmät osatekijät. Erityisesti strukturoidun rahoitusinstrumentin luokittelun yhteydessä luottoluokituslaitoksen on annettava tietoja tekemästään tappio- ja kassavirta-analyysista.

3.22 Luottoluokituslaitoksen on myös ilmoitettava, minkä tason arvioinnin se on tehnyt strukturoitujen rahoitusinstrumenttien kohde-etuuksien tasolla (kuten subprime-asuntoluottokirjat) toteutetuista due diligence -prosesseista. Jos se on luottanut kolmannen osapuolen arvioon, sen on ilmoitettava, kuinka kyseisen arvion tulos vaikutti luokitukseen.

3.23 Ehdotetun asetuksen 8 artiklassa tarkastellaan myös huolta, jonka mukaan strukturoitujen rahoitusvälineiden luokitusta ei voida verrata tavanomaisiin velkainstrumentteihin. Luottoluokituslaitosten on vastaavasti joko käytettävä erilaisia symboleita ja luovuttava tutusta aakkostamisesta tai vaihtoehtoisesti esitettävä yksityiskohtainen kuvaus näihin välineisiin sovelletusta erilaisesta luokitusmenetelmästä ja tavasta, jolla riskiprofiili poikkeaa tavanomaisista välineistä.

Yleiset ja säännölliset ilmoitukset

3.24 Asetuksen 9 ja 10 artiklassa edellytettyjä ilmoituksia koskevat yksityiskohtaiset tiedot esitetään liitteen I E jaksossa. Yleisten ilmoitusten on oltava aina julkisesti saatavilla ja aina ajan tasalla. Yksityiskohtaiset tiedot koskevat tärkeimpiä sääntelytekijöitä kuten eturistiriitoja, julkistamisperiaatteita, palkkiojärjestelyjä, luokittelussa käytettyjä menetelmiä, malleja ja keskeisiä olettamuksia, muutoksia toimintatavoissa ja menettelyissä jne.

3.25 Säännöllisiin ilmoituksiin sisältyvät kuuden kuukauden välein tiedot maksukyvyttömyysasteista ja vuosittain tiedot asiakkaista.

3.26 Lisäksi vaaditaan vuosittain annettava avoimuusraportti. Sen on sisällettävä yksityiskohtaiset tiedot luottoluokituslaitoksen oikeudellisesta rakenteesta ja omistussuhteista, kuvaus sisäisestä laadunvalvontajärjestelmästä, tilastot työntekijöiden määrästä, kuvaus luottoluokituksia koskevien tietojen kirjaamisperiaatteista, riippumattomuutta koskevien sääntöjen noudattamisesta vuosittain tehdyn sisäisen arvioinnin tulokset, kuvaus henkilöstön asiakaskiertoa koskevista periaatteista, taloudelliset tiedot luottoluokituslaitoksen tuotoista sekä selvitys hallinto- ja ohjausjärjestelmästä.

4. ETSK:n näkökulma

4.1 Luottoluokituslaitokset ovat rahoituspalveluteollisuudessa etuoikeutetussa asemassa, sillä alan säännellyillä yksiköillä on oltava ”investment grade” -luokitus. Sääntelysyistä viranomaiset Atlantin molemmin puolin ovat tunnustaneet vain harvoja luottoluokituslaitoksia. ETSK rohkaisee komissiota käyttämään uutta rekisteröintiprosessia luottoluokitustoiminnan avaamiseksi uusille luottoluokituslaitoksille siten, että edistetään erityisesti riippumattoman eurooppalaisen laitoksen perustamista, ja uudistamaan rahoituspalveluita koskevaa lainsäädäntöä siten, että sääntelytarkoituksessa tunnustetaan kaikki EU:ssa rekisteröityjen luottoluokituslaitosten luokitukset.

4.2 Rahoituspalveluja koskeva lainsäädäntö on ollut keskeinen vaikutin luottoluokituslaitosten oligopolin muodostumisessa, koska sääntelyssä tukeudutaan luottoluokitukseen pääoman luokituksessa. ETSK kehottaa EU:n lainsäätäjiä olemaan tukeutumatta kohtuuttomasti luokituksiin, varsinkin kun luokitukset ovat osoittautuneet hiljattain saatujen kokemusten valossa arvottomiksi.

4.3 Lisäksi ETSK pyytää komissiota kiinnittämään huomiota myös luottoluokituslaitosten vastuuvapauslausekkeisiin, joissa yleensä todetaan, ettei niiden esittämiä tietoja hyödyntävien tule luottaa esitettyihin luottoluokituksiin tai muihin samassa yhteydessä esitettyihin mielipiteisiin sijoituspäätöksiä tehdessään. Kuten nykyinen kriisi on osoittanut, on lakisääteisen pääoman käsitettä halventavaa väittää, että luottoluokitukset ovat pelkästään mielipide, joihin ei pidä luottaa. Uudessa asetuksessa tulisi säätää, että luottoluokituslaitosten on seistävä luokitustensa takana.

4.4 ETSK tukee myös ehdotusta, jonka mukaan luottoluokituslaitoksen on oltava yhteisöön sijoittautunut oikeushenkilö ja että valvojan on oltava kotijäsenvaltio. ETSK ei kuitenkaan suoralta kädeltä torju ajatusta uuden valvontaviranomaisen perustamisesta unionitasolle, jos jäsenvaltioiden yhteistyöjärjestelyt osoittautuvat riittämättömiksi.

4.5 ETSK on ilahtunut siitä, että ehdotettu asetus ei todellakaan ole hampaaton, kuten 21 ja 31 artiklasta käy ilmi (ks. kohdat 3.5 ja 3.7). Yhdysvaltojen järjestelmää on kritisoitu eniten tällaisten seuraamusten puuttumisesta. Tärkeää on, että seuraamuksia sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa yhtä määrätietoisesti. ETSK katsoo, että koordinoinnin tulisi tältä osin kuulua Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle.

4.6 Ehdotetut organisationaaliset ja toimintaa koskevat säännökset ovat hyvin muotoiltuja. Ehdotus, jonka mukaan tulee nimittää kolme riippumatonta, toimivaan johtoon kuulumatonta johtajaa, vastaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muuallakin hyväksyttyä yrityshallinnon menettelysääntöä. Riippumattomien, toimivaan johtoon kuulumattomien johtajien rooli tulee olemaan huomattavan tärkeä. Organisationaalisten sääntöjen onnistuminen riippuu käytännössä heidän käyttäytymisestään ja toiminnastaan. ETSK katsoo, että toimivaan johtoon kuulumattomien henkilöiden nimitykset tulisi hyväksyttää pakollisesti etukäteen toimivaltaisella viranomaisella. Ehdotetussa järjestelmässä tällainen hyväksyntä on välttämätön.

4.7 Fimalac SA omistaa 80 prosenttia Fitchistä, ja Marc de Lacharrière puolestaan omistaa 73 prosenttia Fimalac SA:sta. S&P kuuluu McGraw Hill -yritysryhmään. Moody’s kuului vuoteen 2000 saakka Dun and Bradstreet -ryhmään. Financial Timesin selvityksen näyttö viittaa siihen, että Moody’s on saattanut vuoden 2000 jälkeen tinkiä perinteisestä professionalismista pörssimarkkinoiden vaatimusten vuoksi. ETSK kehottaa jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia osana toiminnan valvontaa seuraamaan tiiviisti luottoluokitustoiminnan ja osakkeenomistajien odotusten välisiä yhteyksiä. Johdon palkkiopakettien rakenteeseen on kiinnitettävä erityistä huomiota.

4.8 Toiminnan kannalta edellä kohdassa 3.11 yksityiskohtaisesti esitetyt kiellot ovat keskeisiä valvonnassa ja havaittujen eturistiriitojen merkittävimpien osatekijöiden välttämisessä. Luottoluokituslaitos ei enää voi luokitella sopimusta, jossa se on itse neuvonantajana.

4.9 Myös työntekijöitä koskevat säännöt on suunniteltu estämään eturistiriitoja. Kuten ulkopuolisten tarkastajien tapauksessa, myös analyytikon yhteyttä yhteen asiakkaaseen rajoitetaan ajallisesti, vaikka voidaankin harkita, että neljän vuoden määräaika pidennetään viiteen vuoteen. Ulkopuolisten tarkastajien tavoin ja kaikilla rahoituspalveluteollisuuden aloilla sovellettavien sääntöjen mukaisesti analyytikko ei saa hyötyä asiakkaan osakkeista tai osuuksista. ETSK pitää tervetulleena sitä, että näitä varovaisuussääntöjä noudatetaan nyt myös luottoluokituslaitoksissa.

4.10 ETSK tukee ehdotetun asetuksen 7 artiklassa säädettyä voimakkaasti. Sillä ratkaistaan SEC:n tutkimuksessa havaitut ilmeiset väärinkäytökset. Menetelmien julkistaminen paljastaa, onko luokituksiin on päädytty oikotietä tai ohittaen. Lisäksi luottoluokituslaitoksen on nyt tarkistettava tietolähteensä ja varmistettava, että ne ovat riittävän luotettavia luokituksen laatimista ajatellen. Aivan yhtä merkittävää on, että mikäli menetelmien ja oletusten muuttamista koskevat säännöt olisivat olleet voimassa aiemmin, ne olisivat voineet paljastaa luokitusvirheet jo paljon ennen vuotta 2007. ETSK katsoo, että ehdotetun asetuksen 7 artiklan noudattamista tulee seurata tarkasti ja sitä on tarvittaessa vahvistettava.

4.11 Ehdotetun asetuksen 8 artikla sulkee ympyrän, sillä siinä luottoluokituslaitoksia vaaditaan julkistamaan tapa, jolla ne ovat noudattaneet jokaista 7 artiklassa esitettyä yksityiskohtaista sääntöä. ETSK on erityisen mielissään siitä, että EU edistää asiaa pidemmälle kuin Yhdysvallat strukturoiduissa tuotteissa edellyttäessään, että tuotteiden mahdolliset haitalliset ominaispiirteet tavalla tai toisella ilmaistaan mahdollisille sijoittajille.

4.12 Erillisten luokitussymbolien vastustuksessa on kyse todennäköisyydestä, että nyt toteutuneiden massiivisten luokitusten alentamisten jälkeen tällaisella symbolilla merkittyä arvopaperia voitaisiin pitää alemman luokan investointina. ETSK:n näkemyksen mukaan tämä ei olisi kielteistä, kunnes näiden arvopaperien luokitus on palautettu.

4.13 Coreperin työskentelyn yhteydessä on noussut esiin se, ettei ehdotetussa asetuksessa tarkastella erikseen unionin ulkopuolisissa maissa tehtyjä luokituksia. ETSK tukee Coreperin ehdotusta, jonka mukaan kyseisiä luokituksia voidaan soveltaa unionissa sääntelytarkoituksessa, mikäli luokituksen on tehnyt unioniin rekisteröitynyt luottoluokituslaitos ja sillä edellytyksellä, että

— molemmat mukana olevat laitokset kuuluvat samaan ryhmään

— unionin ulkopuolinen laitos noudattaa unionin sääntöjä vastaavia velvoitteita

— unionin ulkopuoliselle luottoluokitukselle on objektiiviset perusteet

— asianmukaisten toimivaltaisten viranomaisten yhteistyö on vakiintunutta.

4.14 Sääntelyä ja markkinoita palvelevat julkistukset vaikuttavat asianmukaisilta, kunhan huomioon otetaan seuraavat kaksi ehtoa:

— Maksukyvyttömyysasteiden tarjoama tieto on tärkeää, sillä ne mahdollistavat jokaisen luottoluokituslaitoksen luokittelutoiminnan laadun tai muiden seikkojen mittaamisen. Yhdysvalloissa vaatimukset ovat yksityiskohtaisia: luottoluokituslaitosten on julkistettava tilastot toiminnastaan yhdeltä, kolmelta ja kymmeneltä vuodelta jokaisen luokituskategorian osalta, jotta käy selvästi ilmi, kuinka hyvin niiden luokitukset ovat ennakoineet maksukyvyttömyyttä. ETSK toivoisi, että EU:n asetuksen tätä koskeva säännös olisi melko täsmällinen.

— Lisäksi edellytetään niiden asiakkaiden yksilöimistä, joiden osuus liikevaihdosta on yli viisi prosenttia. Mainittu raja-arvo voi olla liian alhainen, ja ETSK kehottaakin Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa pohtimaan sitä lisää.