Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euron käyttöönottovalmiuden arviointi suurimpien puutteiden ja tarvittavien korjaavien toimien tunnistamiseksi"

(2001/C 311/11)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 31. toukokuuta 2001 työjärjestyksensä 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Euron käyttöönottovalmiuden arviointi suurimpien puutteiden ja tarvittavien korjaavien toimien tunnistamiseksi".

Asian valmistelusta vastannut "talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 24. heinäkuuta 2001. Esittelijä oli Umberto Burani.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 12. ja 13. syyskuuta 2001 pitämässään 384. täysistunnossa (syyskuun 12. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 74 puolesta, ei yhtään vastaan, 2:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Talous- ja sosiaalikomitea esittää 29. maaliskuuta 2001 antamassaan lausunnossa(1) pohdintoja ja ehdotuksia, jotka koskevat komission tiedonantoa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja Euroopan keskuspankille aiheesta "Euroon siirtyminen käytännössä: tilannekatsaus ja tulevat tehtävät(2)". Euron käyttöönoton lähestyessä saa monien julkisten ja yksityisten tahojen käynnistämien ja suunnitteluvaiheessa olevien toimien perusteella sen käsityksen, ettei kaikkia ongelmia ole kuitenkaan otettu kokonaisuudessaan huomioon. Aloitteiden täsmällinen koordinointi näyttää olevan tarpeen, sillä kaikkien osapuolten hyvästä tahdosta huolimatta kyseessä ei ole itsestään selvä asia.

1.2. Näiden pohdintojen perusteella komitea järjesti 14. toukokuuta 2001 kansalaisyhteiskuntaa edustavien organisaatioiden kuulemistilaisuuden. Tilaisuuteen osallistuivat myös komission ja Euroopan keskuspankin edustajat, jotka antoivat arvokkaan panoksensa jakamalla tietoa ja esittämällä kommentteja. Osallistujien pohdintojen perusteella voitiin luoda kattava tilannekatsaus. Seuraavassa esitettävät lyhyet huomiot on tarkoitettu pohjustamaan lisää vielä tarvittavien toimien suunnittelua. Komitea huomauttaa, että kohdassa 1.1 mainitut aikaisemman lausunnon havainnot ja ehdotukset ovat edelleen voimassa ja ajankohtaisia.

1.3. Komitean tarkoituksena ei kuitenkaan ole asettua aloitteista vastaavien viranomaisten yläpuolelle. Se haluaa ainoastaan valottaa muutamia, ehkä vähäisiltäkin vaikuttavia näkökohtia, jotka voivat aiheuttaa käytännöllisiä tai psykologisia vaikeuksia ja hankaloittaa osaltaan siirtymistä yhdestätoista eri valuutasta yhteiseen rahaan. Historiallisesti tilanne on ainutlaatuinen. Tietyistä aiemmista tapahtumista voidaan ottaa oppia, mutta muulta osin on toimittava nykytietämyksen, mielikuvituksen ja terveen järjen pohjalta.

2. Tiedonanto

2.1. Kansalaisten edustajat (kuluttajat, perheet, muita heikommassa asemassa olevat väestöryhmät sekä syrjäisten maaseutu- ja vuoristoalueiden asukkaat) vahvistivat komitean edellisessä lausunnossaan(3) esittämän toteamuksen, jonka mukaan vuoden 2000 syksyllä vain pieni osa euroon siirtyvien maiden kansalaisista oli täysin tietoisia siitä, miten yhteiseen rahaan siirtyminen tulee tapahtumaan. Komission tiedonannossa lainatun toisen Eurobarometritutkimuksen(4) mukaan tilanne oli tammikuussa 2001 parempi, muttei komitean näkemyksen mukaan lainkaan tyydyttävä. Jos otetaan huomioon unionin ja jäsenvaltioiden viranomaisten, ammattialajärjestöjen ja yksityisten tahojen tiedottamiseen käyttämät henkilöstö- ja rahoitusresurssit, on myönnettävä, ettei vuonna 1996 aloitettu ja vuoden 2000 loppuun jatkunut tiedotuskampanja ole tuottanut toivottua tulosta. Kampanjassa vastaanottajaa (sanoman muistavaa eikä pelkästään viestin vastaanottanutta henkilöä) kohti käytetty, yhteisön ja yksityisten organisaatioiden maksettavaksi tullut summa on erittäin suuri: komission arvion mukaan yli 2 euroa kansalaista kohti.

2.2. Eurojen liikkeellelaskupäivän lähestyessä tilanne kehittyy myönteiseen suuntaan syistä, jotka nyt tunnetaan mutta jotka riippumattomat joukkopsykologian asiantuntijat olisivat pystyneet alusta alkaen ennustamaankin. Käytännössä vastaanottaja ei pidä tarpeellisena viestiä, joka lähetetään liian aikaisin ja joka ei koske välitöntä ja käytännön seurauksia aiheuttavaa tapahtumaa. Yleensä vastaanottaja kiinnittää viestiin aluksi jonkin verran huomiota, mutta unohtaa sen myöhemmin. On paikallaan myöntää, että tässä tapauksessa on käynyt juuri näin. Unohdettiin, että etenkin ilmaisia kirjallisia tiedotteita luetaan harvoin ja että niihin tutustuvat ainoastaan ne, jotka katsovat niiden tarjoavan omalta kannaltaan "hyödyllistä" ja "pikaisesti tarvittavaa" tietoa.

2.3. Jälkikäteen valittaminen on kuitenkin turhaa; on otettava opiksi aiemmista kokemuksista ja virheistä. Tiedotuskampanjat on toteutettava välittömästi ennen euron käyttöönottoa (ja niitä on tehostettava vuoden viimeisellä neljänneksellä), ja niissä on hyödynnettävä nykyään laajalevikkisintä ja kaiken kaikkiaan edullisinta välinettä eli televisiota. Viestin on oltava yksinkertainen, kuvailtava kaikkia mahdollisia käytännön tilanteita ja esitettävä kaikille vastaanottajille soveltuvia ratkaisuja ja menettelytapoja. Vasta kun kansalaiset ovat vaivattomasti saaneet asiasta hyvät perustiedot, heidän voidaan olettaa lukevan kirjallisia tiedotteita (esitteet, kirjaset). Lisäksi niitä tulee pitää muistin tukena eikä ensisijaisena opetusaineistona.

2.4. Muita heikommassa asemassa olevien väestöryhmien (pienituloiset, näkövammaiset, lukutaidottomat jne.) tilanne on kuitenkin edelleen ongelmallinen. Heidän kohdallaan on ryhdyttävä kaikkiin asianmukaisiin toimiin, vaikkei tuloksilta pidäkään odottaa liikoja. Syrjäytyneiden ja tiettyjen vammaisryhmien konkreettisia ongelmia voidaan tiedottamisen avulla ratkaista korkeintaan pieneltä osalta ja enimmilläänkin vain helpottaa näiden ryhmien kokemaa yksinäisyyden tunnetta. Tarvitaan toisenlaisia toimia, joilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä euroon liittyvän tiedotuskampanjan kanssa.

3. Seteleiden ja kolikoiden saatavuus

3.1. Kaupan alaa näyttää eniten huolestuttavan se, onko euroja riittävästi saatavilla heti ensimmäisestä päivästä lähtien vaihtorahaksi joko kansallisella valuutalla tai euroilla maksaville asiakkaille. Kolikoiden toimittaminen etukäteen voisi osaltaan vastata tähän tarpeeseen, mutta jäljelle jäisi varmasti muita puutteita ja laskennallisia ongelmia, jotka on mahdollista ratkaista ainoastaan osittain laskimien sekä kassakoneiden ja -päätteiden avulla. Pienten ja keskisuurten kauppayritysten tilanne on vaikein niiden vähäisen ongelmanratkaisukyvyn vuoksi. Suurten vähittäiskauppaketjujen tilanne on toinen eikä vaikuta kovin huolestuttavalta etenkään maissa, joissa maksuista suhteellisen suuri osa suoritetaan pankki-, luotto- tai rahakorteilla.

3.2. Euroopan keskuspankki (EKP) on ilmaissut vastustavansa setelien etukäteisjakelua oikeudellisista ja turvallisuussyistä. Kaupan ala suhtautuu kielteisesti EKP:n kantaan. Komitea katsoo, että ongelma tulisi ratkaista jäsenvaltiotasolla, sillä kunkin maan keskuspankki pystyy kauppa- ja pankkialaa kuultuaan parhaiten arvioimaan tilannetta ja kuluttajien maksutottumuksia. On pystyttävä löytämään tasapaino vastakkaisten vaatimusten välillä: EKP haluaa torjua väärennösten hyvin runsaan ilmestymisen kiertoon heti ensimmäisinä päivinä, kun taas kaupan ala haluaa totuttaa henkilöstönsä käsittelemään ja tunnistamaan setelit heti ensimmäisestä käyttöönottopäivästä lähtien.

3.3. Vaihtorahakysymystä tulee lisäksi tarkastella joustavasti ja on muistettava, että siirtymävaiheen aikana kansalliset valuutat ovat yhä edelleen laillisia maksuvälineitä. Mikäli euroja ei (joissain poikkeustapauksissa) ole riittävästi käytettävissä, kauppiaat voivat antaa vaihtorahan kansallisena valuuttana, ja asiakkaan on se sääntöjen mukaan hyväksyttävä. Tätä menettelyä eivät suosi sen enempää kaupan ala (kirjanpitoon liittyvien hankaluuksien vuoksi) kuin komissiokaan (joka katsoo sen hidastavan yksinomaan euron käyttöön siirtymistä). On kuitenkin vaikea löytää muuta ratkaisua niihin todennäköisesti harvinaisiksi jääviin tilanteisiin, joita puute euroista vaihtorahana voi aiheuttaa. Komitea muistuttaa jälleen, että useimmissa tapauksissa erilaiset maksukortit lienevät paras mahdollinen ratkaisu.

3.4. Toinen seikka ovat kansalaisten käytössä olevat eurot. On vältettävä sitä, että kaikki kiirehtivät pankkiin vaihtamaan rahansa euroiksi tai pankkiautomaateille saadakseen käteistä uusina seteleinä. Levottomuus ja kiire luovat turhia jonoja ja hermostuttavat syyttä, sillä kansallisia valuuttoja voi käyttää maksuvälineinä vielä melko pitkän ajan (45-60 päivää). Siirtyminen euroon "kertarysäyksenä" voi olla toivottavaa, mutta on otettava huomioon, ettei se ole realistista ja että siitä olisi enemmän haittaa kuin hyötyä. Myös tässä tapauksessa yleisölle suunnattavassa tiedotuksessa on korostettava, ettei rahanvaihdolla ole kiire. Toisin sanoen paniikkiin ei ole syytä, vaikka euroja saisikin käsiinsä vasta joitakin päiviä vuoden 2002 ensimmäisen päivän jälkeen.

4. Hintojen pyöristäminen

4.1. Komitea varoittaa jo vuonna 1995 aiheesta "Vihreä kirja käytännön järjestelyistä yhtenäisvaluutan käyttöön ottamiseksi" antamassaan lausunnossa(5) hintojen pyöristämisriskistä. Muunnettaessa summia kansallisesta valuutasta, jonka kymmenesosia ei useissa tapauksissa enää käytetä, yksikköarvoltaan suurempaan ja siten välttämättömyyssyistä kymmenesosiin jakautuvaan euroon, voi houkutus pyöristää summat lähimpään viiteen sadasosaan tai kokonaiseen kymmenesosaan olla suuri (esim. 32:sta 35:een tai 77:stä 80:een). Tämä koskee erityisesti arvoltaan suhteellisen vähäisiä tavaroita. Kuluttajajärjestöjen on oltava erityisen valppaina, herätettävä yleinen mielipide tiedostamaan kyseinen ongelma sekä luotava näin kaupan alan toimijoiden välille tervettä kilpailua. Myös jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten on toimittava samoin, mutta otettava huomioon, ettei vapaaseen hinnanmuodostukseen tule puuttua pakkotoimin.

4.2. Vaikka hintojen pyöristäminen nykyisellään onkin pelkkä olettamus, tulee pyöristämismahdollisuutta kaupan alalla välttää, kun otetaan huomioon myös solmitut toimiala- ja/tai valtiokohtaiset sopimukset. Joitakin merkkejä pyöristämisestä on kuitenkin tullut tietoon tiettyjen maiden julkisesta liikenteestä; eräät liikennöitsijät ovat maininneet käteiskassan hoitoon liittyvät hankaluudet perusteluna euromääräisten hintojen pyöristämiselle (ylöspäin). Samaa voidaan sanoa televiestinnän ja joissain tapauksissa kaasun, sähkön ja veden osalta. Kun otetaan huomioon, että lähes kaikissa maissa niin julkisen kaupunkiliikenteen matkalippujen kuin puhelujen, energian ja veden hinnat kuuluvat "koriin", jota käytetään inflaatiokehityksen laskemisessa, voidaan pyöristysten seuraukset helposti päätellä.

4.3. Muuntolaskelmien osalta tilanne on toinen. Satunnaisia virhelaskelmia voidaan sallia, mutta kuluttajia vahingoittavia petoksia ei voida missään tapauksessa hyväksyä, etenkään jos ne kohdistuvat heikoimmassa asemassa oleviin tai tiedoiltaan muita heikompiin ryhmiin. Tässä yhteydessä viimeksi mainittuihin luetaan myös ulkomaiset matkailijat. Komitea toistaa edellä mainitussa vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa esittämänsä ehdotuksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulisi selvittää mahdollisuutta säätää sellaisia lakeja, joiden nojalla muuntolaskelmien yhteydessä tehdyistä tahallisista ja järjestelmällisistä virheistä (petoksista) joutuisi rikosoikeudelliseen vastuuseen.

4.4. Muuntolaskelmien kannalta olisi myös käytännöllistä, että jokaisella kansalaisella olisi käytettävissään yksinkertainen laskin sekä muuntolaskelmien tarkastamiseksi että mielensä rauhoittamiseksi. Jo nyt monet yritykset jakavat ilmaiseksi tarkoitukseen sopivia edullisia ja helppokäyttöisiä laitteita, ja tätä käytäntöä tulisi laajentaa. Viestit, joissa suositellaan päässälaskua ovat myös kannatettavia. Ne perustuvat tiettyä kansallisena valuuttana ilmoitettua summaa vastaaviin euromääräisiin likiarvoihin, mutta eivät kerro muuntolaskeman todellista tulosta. Tällaista keinoa voidaan käyttää erityisesti arvioitaessa hintojen suuruusluokkia merkittävien hankintojen kohdalla (esim. puku). Ostohetkellä tehtävä todellinen hintavertailu voitaisiin joka tapauksessa tehdä laskinta käyttäen.

5. Rahoitusjärjestelmä

5.1. Rahoitus- ja etenkään pankkialalla ei vaikuta olevan vakavia ongelmia tilien, talletusten ja muiden kansallisena valuuttana ilmaistavien summien muuntamisessa. Eräissä maissa muunto tapahtuu automaattisesti vuoden 2001 kesän tai syksyn aikana, mikäli asianosaiset eivät sitä nimenomaisesti kiellä. Myöskään vähittäiskaupan kansallisten ja kansainvälisten maksujärjestelmien muuntamisessa ei näytä ilmenevän teknisiä ongelmia. Niiden aiheuttamat kulut ovat kuitenkin este, ja se on komitean valmisteilla olevan erityisen lausunnon aiheena.

5.2. Uuden rahan jakeluun ja kansallisten valuuttojen markkinoilta keräämiseen liittyvät ongelmat ovat edellä mainittuja monimutkaisempia ja kalliimpia ratkaista. Sama pätee pankkiautomaattien muuntamiseen ja täyttämiseen, maksukortit hyväksyvien päätteiden muuttamiseen toimimaan kahdella valuutalla sekä arvopapereiden kuljetuksiin ja varastointiin. Vaikka vaikuttaakin siltä, että valmistelut on otettu vakavasti ja hoidettu huolellisesti, ei kuitenkaan voida sulkea pois hankaluuksien ja myöhästymisten mahdollisuutta; ne haittaavat etenkin kuluttajia, mutta myös itse pankkijärjestelmää. Tämä on kuitenkin lisäperuste, jonka nojalla mainittujen haittojen torjuminen pitäisi antaa juuri pankkien tehtäväksi.

5.3. Kuten komitea on useasti painottanut, maksukortit ovat ainoa järjestelmä, joka takaa ongelmattoman euroon siirtymisen. Tästä syystä korttien käyttöä tulisi edistää mahdollisimman paljon. Sittemmin on kuitenkin ilmaantunut korttien myöntäjien ja kaupan välisiä ongelmia, joiden seuraukset voivat kohdistua kuluttajiin. Puuttumatta sen tarkemmin tähän parhaillaan kilpailuviranomaisten tutkittavana olevaan ongelmaan komitea panee merkille, että yhteensattumien vuoksi ongelma tulee esiin epäedullisena ajankohtana ja horjuttaa luottamusta järjestelmään, jota päinvastoin tulisi juuri nyt vahvistaa ja esitellä ihanneratkaisuna.

6. Yritykset

6.1. Kuten komitea jo aiemmin antamassaan lausunnossa(6) toteaa, osa pk-yrityksistä ja erityisesti kaikkein pienimmät, ainoastaan yrittäjän itsensä työllistävät yritykset, eivät näyttäisi pystyvän muuttamaan hallintoaan ja kirjanpitoaan euromääräisiksi asetettuun määräaikaan, eli joulukuun 31. päivään 2001 mennessä. Kysymys ei ole siitä, jäävätkö kyseiset yritykset "lainsuojattomiksi", sillä ne, jotka eivät valmistaudu ajoissa, varmasti jäävätkin. Kyse on pikemminkin siitä, mitä erityisesti jäsenvaltioiden veroviranomaiset tekevät tilanteessa, jossa osa toimijoista jatkuvasti laiminlyö säädöksien noudattamista. Rankaisutoimet saattavat tuntua hyvin houkuttelevilta, mutta on toivottavaa, että jokaisella hallituksella on olemassa tukisuunnitelma niitä varten, jotka ovat objektiivisesti tarkasteltuna vaikeuksissa joko voimavarojen tai toimintakapasiteetin puutteen vuoksi.

6.2. Myös hallitusten on paikallaan osoittaa ymmärtämystä ja toimia siten, että lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset helpottavat euroon siirtymistä. Esim. Italiassa yrityksen kirjanpidon muuttaminen liiramääräisestä toiseen valuuttaan (euroon) edellyttää yhtiökokouksen erillistä päätöstä. Koska euroon siirtymisessä on kyse lain noudattamisesta, on vaikea ymmärtää, miksi yhtiökokouksen päätös on välttämätön.

7. Logistiikkaan liittyvät ongelmat ja petokset

7.1. Komitean järjestämään kuulemistilaisuuteen oli kutsuttu myös rahankuljetusalan edustajia, mutta he eivät siihen osallistuneet. Ala on kuitenkin avainasemassa pyrittäessä ymmärtämään niitä monimutkaisia logistiikan ongelmia, joita liittyy varojen siirtämiseen keskuspankeista pankkeihin sekä edelleen niiden toimipisteisiin ja lopuksi asiakkaille tai päinvastaiseen suuntaan. Asianosaiset ovat luonnollisesti tietoisia siirrettävien määrien suuruudesta, mutta myös järjestäytynyt rikollisuus ja muut rikolliset ovat varmasti panneet ne merkille.

7.2. Logistiikkaan liittyvien näkemysten ja arvioiden esittäminen ei kuulu komitean toimivaltaan. Komitea on kuitenkin jossain määrin huolestunut turvallisuusongelmista, joita liittyy sekä ryöstöjen yhteiskunnalliseen ja materiaaliseen vaarallisuuteen että rahojen säilytystä ja rahankuljetuksia vartioivien turvallisuuteen.

7.3. Nykyisessä "normaalitilanteessakin" tehdään aseellisia ja usein verisesti päättyviä ryöstöjä. On perusteltua olettaa, että rahankuljetusten määrän ja kuljetettavien summien suuruuden kannalta poikkeuksellisessa tilanteessa ilmiö yleistyy ja pahenee. Poliisi ja yksityisten kuljetusliikkeiden vartijat eivät voi varautua kaikkeen kovinkaan hyvin. Lieneekin paikallaan suositella puolustusvoimien virka-apuun turvautumista, joka voikin osoittautua joissain jäsenvaltioissa tarpeelliseksi. Komitea ilmaisee tähän liittyvät vakavat huolensa ja toivoo, että jäsenvaltioiden viranomaiset ovat sen kanssa yhtä mieltä niiden aiheellisuudesta, sillä viranomaisilla on viime kädessä vastuu tilanteissa, joita voi syntyä, jos edellä mainittua uhkaa aliarvioidaan.

7.4. Myöskään petosten ja väärennösten mahdollisuutta ei pidä aliarvioida. Rahan olemassaolo perustuu juuri siitä kohtaan tunnettuun luottamukseen. On toivottavaa, että Euroopan keskuspankin ja jäsenvaltioiden pankkien toistuvat vakuuttelut "eurojen väärentämisen vaikeudesta" pitävät paikkansa. TSK luottaa siihen, että väärennösten liikkeellelaskun estämiseksi niin Euroopan unionissa kuin sen ulkopuolella on jo ryhdytty kaikkiin mahdollisiin toimiin.

7.5. Aikaisemmassa lausunnossa(7) esitettyjen ja edelleen voimassa olevien pohdintojen lisäksi komitea kiinnittää huomiota siihen, etteivät eurokolikot ole ulkoasultaan yhtenäisiä, vaan kolikoiden kääntöpuolesta on yksitoista erilaista kansallista versiota. Tämä seikka ei helpota kolikoiden tunnistamista eri maissa. Se voi lisäksi rohkaista laskemaan liikkeelle muiden kuin kyseisessä jäsenvaltiossa lyötyjen kolikoiden väärennöksiä maissa, joissa kolikot tunnetaan huonosti tai ne ovat tuntemattomia.

7.6. Mikäli tietyssä jäsenvaltiossa lyödyt kolikot joutuvat laajamittaisen väärentämisen kohteeksi, on syytä pelätä, että suhtautuminen niihin muuttuu epäluuloiseksi, koska kunkin jäsenvaltion eurot liikkuvat matkailijoiden mukana hyvin nopeasti maasta toiseen. Suhtautuminen voi muistuttaa Belgiassa Luxemburgin frangia tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa Skotlannin puntaa kohtaan tunnettua epäluuloa (vaikkei kummassakaan tapauksessa asialla ole mitään tekemistä väärennösten kanssa).

7.7. Komitea esittääkin, että toimivaltaiset viranomaiset eli komissio, Euroopan keskuspankki ja euromaiden hallitukset pohtisivat edellä esitettyjä näkökohtia; ei siksi, että komitea ennustaisi katastrofia, vaan siksi, että asianmukaisten strategisten suunnitelmien tulee aina sisältää myös "katastrofisuunnitelma" ja torjuntatoimet. Pessimismi jarruttaa ja tappaa aloitteellisuuden, mutta realismi ja kaikkien mahdollisuuksien järkevä pohdinta ovat ominaisuuksia, joita yhteisistä asioista vastuuta kantavilta voidaan edellyttää.

Bryssel 12. syyskuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 155, 29.5.2001, s. 57.

(2) KOM(2000) 443 lopullinen.

(3) EYVL C 155, 29.5.2001, s. 57.

(4) KOM(2001) 190 lopullinen, 3.4.2001.

(5) EYVL C 18, 22.1.1996, s. 112.

(6) EYVL C 155, 29.5.2001, s. 57.

(7) EYVL C 155, 29.5.2001, s. 57.