Alueiden komitean lausunto aiheesta "Kaapelitelevisioverkkojen käyttöä telepalveluihin koskevien rajoitusten purkaminen" CdR 231/95



Virallinen lehti nro C 100 , 02/04/1996 s. 0057



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Kaapelitelevisioverkkojen käyttöä telepalveluihin koskevien rajoitusten purkaminen" () (96/C 100/14) Kokouksessaan 13. maaliskuuta 1995 alueiden komitean työvaliokunta antoi alavaliokunta 3:n tehtäväksi valmistella lausunto edellä mainitusta aiheesta. Noudattaakseen komissaari Karel van Miertin asettamaa määräpäivää alavaliokunta 3 hyväksyi alueiden komitean työjärjestyksen 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti lausuntoluonnoksen yksimielisesti 22. toukokuuta 1995 (esittelijä: Risto Koivisto). Alueiden komitea hyväksyi 8. täysistunnossaan 19. heinäkuuta 1995 ilman keskustelua seuraavan lausunnon. 1. Tausta Puhuessaan helmikuussa G7-kokouksessa komissaari Karel van Miert vertasi kilpailua tietoyhteiskunnan kehityksen sokkanaulaan; avointen ja kilpailtujen markkinoiden tavoite onkin saavuttanut lähes yksimielisen kannatuksen. Suurempi haaste on van Miertin mukaan liberalisoinnin aikataulu sekä sellaisten säännöspuitteiden luominen, joissa siirtyminen tapahtuu pehmeästi varmistaen asianmukaisen kilpailun sekä myös ei-kaupallisten arvojen säilymisen. Tietoliikennepalvelujen kilpailu on myös useissa selvityksissä todettu merkittäväksi tekijäksi uusien tuotteiden ja sitä kautta myös uusien työpaikkojen syntymiselle. Kilpailun vapauttamisen kannalta on viime aikojen merkittävimpiin päätöksiin kuulunut poliittinen sopimus siitä, että eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta kaikkien jäsenmaiden telepalvelujen tuotantoa ja jakelua koskevat rajoittavat säännökset tulee kumota vuoteen 1998 mennessä. Lähivuosilta odotetaan voimakasta multimediasovellusten läpimurtoa, josta osittain on jo saatu viitteitä Internet-verkon suosion nopeasta kasvusta. Tähän samaan kehitykseen liittyvät myös sellaiset kuin interaktiivinen televisio ja tilausvideopalvelut. Kaiken kaikkiaan tiettyyn palveluun eriytyneet verkot ovat väistymässä. Tästä ovat osoituksena esimerkiksi televisiokuvan ja puheluiden välittäminen Internetin ja ATM:n tyyppisissä tietoliikenneverkoissa. Olemassa olevat kaapelitelevisioverkot ovat tärkeimpiä väyliä kotien ja uusien multimediapalvelujen välillä. Tästä syystä komissio on laatinut keskustelun pohjaksi luonnoksen direktiiviksi kaapelitelevisioverkkojen käyttöä koskevien rajoitusten poistamisesta vuodesta 1996. 2. Luonnos direktiiviksi kaapelitelevisioverkkojen käyttöä telepalveluihin koskevien rajoitusten poistamisesta Komission direktiiviluonnoksen mukaan jäsenmaissa voimassa olevat erilaiset lainsäädännölliset rajoitukset kaapelitelevisioverkkojen käytöstä muihin telepalveluihin pitäisi poistaa mm. siksi, että: erityisesti kaapelitelevisioverkkoja koskevat lainsäädännölliset rajoitukset estävät vaihtoehtoisen perusrakenteen käytön uusien telepalveluiden tarjontaan; useissa jäsenmaissa palvelujen tarjoajat voivat käyttää vain telelaitosten siirtokapasiteettia, vaikka myös telelaitokset itse tarjoavat samoja palveluita; komission tutkimusten mukaan verkkojen avaaminen synnyttäisi uusia kuvansiirron ja televiestinnän yhdistäviä palveluja; unionin sisällä voimassa olevat erilaiset säännökset paitsi vaikeuttavat yhteisiä kehitystoimenpiteitä myös rajoittavat vapautta tarjota uusia palveluita jäsenvaltioista toiseen; kaapelitelevisioverkkoja koskevat rajoitukset ovat komission mukaan voimassa lähinnä siksi, että telelaitosten pääasiallinen tulonlähde, yleinen puhelinliikenne, olisi suojattu; rajoitukset ovat ristiriidassa perustamissopimuksen usean artiklan kanssa; tietoyhteiskuntaan liittyvien unionin toimenpiteiden toteutuminen edellyttää alenevia perusrakennekustannuksia. Nykyinen, esimerkiksi Pohjois-Amerikkaan verrattuna erittäin korkea kustannustaso johtuu suoraan jäsenvaltioiden määräämistä rajoituksista muiden kuin telelaitosten perusrakenteen käyttämisestä telepalveluiden tarjoamiseen; rajoitusten johdosta kaapelitelevisioyritykset eivät uskalla sijoittaa esimerkiksi optiseen kuituun, ja täten uusien tärkeiden palveluiden kehittyminen hidastuu. Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY mukaisesti vapaan kilpailun piiriin on jo aikaisemmin saatettu muut telepalvelut kuin yleiseen puhelinpalveluun kuuluvat sekä teleksi-, matkaviestintä-, yleisradio- ja televisiotoiminta. Esitetyllä luonnoksella direktiiviä muutetaan koskemaan myös kaapelitelevisioverkkoja. Jo aikaisemmin on direktiivin soveltamisalaan sisällytetty satelliittiviestintä. 3. Kaapelitelevisioverkot unionin jäsenmaissa 3.1. Kaapelitelevisioverkkojen yleisyys Kaapelitelevision yleisyys vaihtelee jäsenmaittain melkoisesti. Komission 25. tammikuuta julkaiseman Tietoliikenteen kilpailun vihreän kirjan toisen osan mukaan kahdessa jäsenvaltiossa, Kreikassa ja Italiassa, kaapelitelevisiojärjestelmää ei ole lainkaan, ja kehitys on vasta alussa Espanjassa ja Portugalissa. Muissa maissa kaapelitelevisioon liittyneiden kotitalouksien osuus vaihtelee Belgian, Hollannin ja Luxemburgin yli 90 prosentista Ranskan ja Englannin noin 5 prosenttiin. Liittyjien määrällä mitattuna suurinta kansallista markkina-aluetta edustaa Saksa noin 15 miljoonalla kotitaloudella (noin 50 prosenttia koko Unionin liittyjämäärästä) ja noin 45 prosentin liittymäasteella. Eniten yksittäisiä kaapeliteleverkkojen operaattoreita on jäsenmaista Tanskassa, Hollannissa, Luxemburgissa, Belgiassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä Kuningaskunnassa. Yhden ainoan operaattorin palveluiden varassa toimivat Saksa ja Portugali. 3.2. Kaapelitelevisioverkot ja toimilupalainsäädäntö Tällä hetkellä vain Yhdistyneessä Kuningaskunnassa, Suomessa ja Ruotsissa on kaapelitelevisioyhtiöillä mahdollisuus lainsäädännön puolesta tarjota verkoissaan kaikkia tietoliikenteen palveluja. Ranskassa on mahdollista käyttää näitä verkkoja muiden kuin puhelinpalvelujen tarjoamiseen, mutta tätä mahdollisuutta ei juuri ole käytetty; syynä muun muassa kaapelitelevisioverkkojen heikko alueellinen kattavuus. Hollannissa enemmistöä markkinoista edustavat kaapelitelevisio-operaattorit ovat eräiden muiden organisaatioiden kanssa perustamassa yhtymää, jonka pohjalta on tarkoitus muodostaa toinen kansallinen telepalveluoperaattori. 4. Direktiiviluonnosta koskevat ehdotukset 4.1. Direktiiviluonnoksen sisältö Alueiden komitea katsoo, myös Euroopan parlamentin vuonna 1993 esittämään vetoomukseen viitaten, että direktiiviluonnoksessa esitetyt toimet ovat perusteltuja ja tukevat unionin tietoyhteiskuntaa edistävää kehittämispolitiikkaa. Ns. vaihtoehtoista perusrakennetta onkin tarkasteltava samalla tavalla kuin perinteistä tietoliikenneverkkoa, ja se on saatava myös tältä osin palvelemaan samoja tietoyhteiskunnan kehitykseen liittyviä tavoitteita. Ainakin tässä vaiheessa on myös perusteltua edellyttää, että kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajat pitävät erillistä kirjanpitoa toiminnastaan verkkokapasiteetin tarjoajana. Alueiden komitea katsoo, että direktiivin 90/388/ETY laajentaminen koskemaan myös kaapelitelevisioverkkoja voitaisiin saattaa voimaan esitetyn luonnoksen mukaisesti. Alueiden komitea korostaa, että kaapelitelevisioverkkojen ottaminen mukaan direktiivin 90/388/ETY vaikutusalueeseen ei saa muuttaa jäsenvaltioiden viestintäjärjestelmiä (radio- ja televisio-ohjelmien sisältöä). 4.2. Muut direktiiviluonnokseen liittyvät näkökohdat Mediayhtymät Jo nyt on selvästi havaittavissa, miten yritykset muodostamalla erilaisia strategisia yhtymiä ovat varautuneet tulevan tietoyhteiskunnan palvelutuotantoon ja telepalvelujen kilpailun rajoitusten poistamiseen. Tällaiset yhtymät tuottavat myönteisenä puolena maailmanlaajuisia palveluita edullisin hinnoin, mutta varsinkin suurten tietoliikenne- ja viestintäyritysten liitolla voi olla varsinkin palvelujen sisältöön kielteisiä yksipuolistavia vaikutuksia. Alueiden komitea edellyttääkin, että tältä osin edelleen kiinnitetään suurta huomiota unionin kilpailusäädösten valvontaan. Uusien palvelujen sisältö Puhelinpalveluiden kehittymisestä saatujen kokemusten valossa on selvää, että kaapelitelevisioverkkoihin kehittyvät uudet telepalvelut ovat pääosin luonteeltaan viihteellisiä. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että erityisesti Tieteen ja teknologisen kehityksen IV puiteohjelman voimavarojen ja niiden suuntaamisen sekä muiden unionin käytössä olevien resurssien avulla varmistetaan myös ei-kaupallisen sektorin palvelujen kehittyminen. Komitean mielestä on erityisen tärkeää, että yhdessä paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa kehitetään tietotekniikkajärjestelmiä, jotka edistävät paikallista demokratiaa, kansalaisten itsehallintoa ja heidän itsenäistä osallistumistaan yhteiskunnallisiin asioihin. Sellaisia järjestelmiä pitäisi kehittää siten, että ne hyödyttävät koko väestöä. Oikeudelliset kysymykset Multimediapalvelujen laajentuminen edellyttää sitä, että erityisesti tekijänoikeuteen ja tietosuojaan liittyvien vielä avoinna olevien ongelmien ratkaisemista nopeutetaan. 5. Direktiiviluonnoksen aluepoliittiset vaikutukset Kaapelitelevisioverkkojen nykyisessä perusrakenteessa olevien erojen vuoksi direktiivimuutoksen aluepoliittiset vaikutukset jäsenmaittain vaihtelevat. Belgiassa, Luxemburgissa ja Hollannissa, jossa verkot kattavat koko maan, ei rajoitusten poistamisella ole ennakoitavissa suoraan mitään esimerkiksi alueellista eriarvoisuutta lisäävää vaikutusta. Useimmissa jäsenmaissa kaapelitelevisioverkot kattavat lähinnä tiheimmin asutut alueet, joilla yleensä myös muiden tietoliikennepalveluiden tarjonta on korkeimmalla tasolla. Esimerkiksi Suomessa on odotettavissa, että kaapelitelevisioverkkojen alueellinen kattavuus ei lähivuosina kovinkaan oleellisesti lisäänny. Vaikka komissio siis pyrkii vaihtoehtoisia verkkoperusrakenteita koskevien rajoitusten poistamisella mm. luomaan uusia palveluja ja muutenkin laajentamaan kehitystä kohti tietoyhteiskuntaa, on todennäköistä, ettei toimenpiteellä ole useimmissa jäsenmaissa suoraan ja välittömästi telepalveluiden tarjonnassa olevia alueellisia eroja merkittävästi vähentävää vaikutusta. Alueellisesti ja paikallisesti kaapelitelevisioverkkojen lisääntyvät käyttömahdollisuudet saattavat avata runsaasti mahdollisuuksia kansalaisläheiseen monipuoliseen vuorovaikutukseen. Ainakin kunnallinen ja maakunnallinen tiedotustoiminta hyötynevät merkittävästi. Bryssel, 19. heinäkuuta 1995. Alueiden komitean puheenjohtaja Jacques BLANC () EYVL N:o C 76, 28. 3. 1995, s. 8.