P6_TA(2005)0073

Naisten neljännen maailmankokouksen toimintaohjelman seuranta (Peking + 10)

Euroopan parlamentin päätöslauselma YK:n neljännessä naisten maailmankonferenssissa hyväksytyn toimintaohjelman seurannasta (Peking + 10)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon 8. maaliskuuta 2005 vietettävän kansainvälisen naisten päivän,

- ottaa huomioon kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, joka astui voimaan 21. joulukuuta 1965,

- ottaa huomioon 18. joulukuuta 1979 tehdyn, kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen,

- ottaa huomioon 10. joulukuuta 1984 tehdyn, kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen,

- ottaa huomioon Pekingissä pidetyssä YK:n naisten maailmankonferenssissa 15. syyskuuta 1995 hyväksytyn julistuksen ja toimintaohjelman: "Tasa-arvo, kehitys ja rauha",

- ottaa huomioon tästä konferenssista 15. kesäkuuta 1995 [1] ja 21. syyskuuta 1995 [2] antamansa päätöslauselmat,

- ottaa huomioon 4. heinäkuuta 1996 antamansa päätöslauselman Kairon kansainvälisen väestö- ja kehityskonferenssin jatkotoimista [3],

- ottaa huomioon 2. joulukuuta 1996 annetun neuvoston suosituksen naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon [4],

- ottaa huomioon 16. syyskuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla [5],

- ottaa huomioon 19. toukokuuta 2000 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi [6],

- ottaa huomioon rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY [7] (direktiivi rotujen tasa-arvosta),

- ottaa huomioon 17. marraskuuta 1999 [8] ja 9. maaliskuuta 2004 [9] esittämänsä kannat lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäiseviä torjuntatoimenpiteitä koskevasta yhteisön Daphne- ja Daphne II -toimintaohjelmasta (2000—2003 ja 2004—2008),

- ottaa huomioon 20. syyskuuta 2001 samanarvoisen työn samapalkkaisuudesta [10] ja 25. syyskuuta 2002 naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla [11] antamansa päätöslauselmat,

- ottaa huomioon 9. maaliskuuta 2004 antamansa päätöslauselman työ-, perhe- ja yksityiselämän yhteensovittamisesta [12],

- ottaa huomioon 4. maaliskuuta 2005 pidetyn naisten asemaa käsittelevän YK:n toimikunnan 49. kokouksen tulokset,

- ottaa huomioon Istanbulissa 6. maaliskuuta 2005 pidetyn, kansainväliseen naisten päivään liittyvän joukkomielenosoituksen aikana ilmenneet vakavat tapahtumat,

- ottaa huomioon työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan,

A. ottaa huomioon, että vaikka Euroopan unionin väestöstä ja äänestäjistä yli puolet on naisia, he ovat edelleen aliedustettuja taloudellisissa, yhteiskunnallisissa ja poliittisissa päätöksentekoelimissä kaikkialla Euroopan unionissa, ja että joissakin jäsenvaltioissa naisparlamentaarikkojen osuus on alle maailmanlaajuisen keskiarvon, joka on 15,6 prosenttia,

B. ottaa huomioon, että naisten oikeuksia loukataan edelleen kaikkialla, vaikka ne ovat erottamaton, luovuttamaton ja jakamaton osa yleismaailmallisia ihmisoikeuksia, ja että erityisen vakavia loukkauksia ilmenee edelleen etenkin sota-alueilla, joissa ilmenee raiskauksia, pakkoraskauksia sekä seksuaalista hyväksikäyttöä,

C. toteaa, että naisten seksuaalinen hyväksikäyttö ei ole vähentynyt ja että arvioiden mukaan sadat tuhannet kolmansista maista lähtöisin olevat naiset ja lapset joutuvat vuosittain ihmiskaupan uhreiksi Euroopan unionissa,

D. pahoittelee, että sukupuolielinten silpominen, jota tapahtuu myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa, on edelleen laajalle levinnyttä kaikkialla maailmassa (WHO:n mukaan vuosittain kaksi miljoonaa naista joutuu kokemaan sen),

E. ottaa huomioon, että naisten vaikutusvallan lisääminen on ratkaiseva tekijä köyhyyden poistamisessa ja välttämätön edellytys Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiselle, jotta työssäkäyvien naisten osuus saataisiin nostettua 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä,

F. ottaa huomioon, että todellisen tasa-arvon saavuttaminen edellyttää tavaroiden ja palvelujen tasa-arvoista saatavuutta sekä naisten taloudellista riippumattomuutta,

G. ottaa huomioon, että yksityis- ja työelämän yhteensovittamista helpottavat toimet ovat edellytys sukupuolten tasa-arvon edistämiselle työelämässä ja yhteiskunnassa Barcelonan ja Lissabonin huippukokousten päätelmien mukaisesti,

H. ottaa huomioon, että vähemmistöryhmistä lähtöisin oleviin naisiin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota,

I. ottaa huomioon, että YK:n kansainvälistä mikroluottojen teemavuotta 2005 pitäisi edistää aktiivisesti Euroopan unionissa, koska naiset hyödyntävät mikroluottoja,

J. ottaa huomioon, että työttömyysasteen nousu Euroopassa edellyttää sellaisten erityistoimien edistämistä, joilla helpotetaan naisten pääsyä ammattitaitoa vaativiin tehtäviin, sillä työttömyys kohdistuu ensimmäisenä naisiin, ja että vaikka naiset ovat usein paremmin koulutettuja kuin miehet, he eivät edelleenkään kykene hyödyntämään tätä koulutusetua,

K. ottaa huomioon, että naisten ja miesten välinen palkkakuilu on Euroopassa edelleenkin keskimäärin 16—33 prosenttia ja että "sama palkka samanarvoisesta työstä" -periaatteen täytäntöönpanossa ei ole edistytty todellisuudessa ollenkaan, vaikka periaate otettiin käyttöön 30 vuotta sitten miesten ja naisten samapalkkaisuudesta annetulla direktiivillä 75/117/ETY [13], ja että 6,6 prosenttia EU:n työssäkäyvistä miehistä tekee osa-aikaista työtä, kun taas naisten vastaava osuus on 30 prosenttia eikä heillä ole useinkaan valinnanvaraa, koska kohtuuhintaisia lastenhoitomahdollisuuksia ei ole,

L. ottaa huomioon, että kokemus osoittaa, että jos naisten intressit yhteiskunnassa halutaan ottaa huomioon täysipainoisesti, vähintään kolmasosa kaikkiin edustuselimiin valituista pitäisi olla naisia, ja että 50 prosenttia on tavoite pariteettidemokratian saavuttamiseksi, mikä onkin hyväksytty eräissä jäsenvaltioissa puoluetasolla ja kansallisella tasolla sekä Euroopan unionin tasolla, ja että unionilla ei edelleenkään ole pariteettidemokratiaa koskevaa selkeää politiikkaa,

M. ottaa huomioon, että miljoonat naiset ovat edelleen vailla terveyttään koskevaa tietoa ja valistusta, eikä heillä ole mahdollisuutta saada tarvitsemiaan terveydenhoitopalveluja tai -tietoja eikä ehkäisyvälineitä, ja että Maailmanpankin tuoreessa raportissa arvioitiin erityisesti hiv-viruksen ja aidsin kaltaisten sukupuoliteitse tarttuvien tautien osalta, että kaikkiaan 201 miljoonalla naisella ei ole ehkäisymahdollisuutta, mistä aiheutuu 23 miljoonaa ei-toivottua raskautta ja 1,4 miljoonaa lapsikuolemaa,

N. ottaa huomioon, että vuoden 1995 toimintasuunnitelmassa mainitaan erityisesti vapaus päättää ja olla itse vastuussa seksuaalisuuteen liittyvistä asioista, yksilön loukkaamattomuuden täysi kunnioittaminen sekä naisten ja miesten välinen tasa-arvo sukupuolisuhde- ja suvunjatkamiskysymyksissä,

O. antaa tunnustuksen puheenjohtajavaltio Luxemburgin ja komission toiminnalle naisten asemaa käsittelevän YK:n toimikunnan 49. kokouksen valmistelutyössä ja kokouksen aikana käydyissä neuvotteluissa,

1. panee tyytyväisenä merkille naisten asemaa käsittelevän YK:n toimikunnan 49. kokouksen julistuksen, jossa vahvistetaan Pekingissä vuonna 1995 hyväksytty julistus ja toimintaohjelma;

2. tuomitsee jyrkästi Turkin poliisin raakuuden Istanbulissa naisten päivän kunniaksi 6. maaliskuuta 2005 järjestetyn mielenosoituksen yhteydessä ja pyytää komissiota esittämään parlamentille täydellisen selonteon tapahtumista;

3. kehottaa kaikkia YK:n jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole tehneet niin, ratifioimaan yleissopimuksen kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamisesta;

4. muistuttaa, että naisten ihmisoikeudet ovat erottamaton, luovuttamaton ja jakamaton osa yleismaailmallisia ihmisoikeuksia, ja toteaa, että naisten oikeuksien edistäminen ja suojeleminen ovat todellisen demokratian perusedellytyksiä; katsoo, että meidän olisi tehtävä kaikkemme naisten ihmisoikeuksiin kohdistuvien — ja myös unionissa ilmenevien — loukkausten estämiseksi;

5. pyytää jäsenvaltioita hyväksymään lainsäädäntöä tai panemaan täytäntöön jo voimassa olevaa lainsäädäntöään naisten sukupuolielinten silpomisen lopettamiseksi niiden alueella ja auttamaan asianomaisia kolmansia maita perustamaan paikallisten, valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa ohjelmia, joilla torjutaan näitä käytäntöjä;

6. pyytää jäsenvaltioita, joissa tiedetään tehtävän pakkosterilisaatioita, koordinoimaan lainvalvontapyrkimyksiään ja lopettamaan kyseisen käytännön;

7. tuomitsee pakkoavioliitot ja kehottaa jäsenvaltioita ja koordinaattorina toimivaa komissiota toteuttamaan kaikki tarvittavat toimet kyseiseen toimintaan syyllistyneiden rankaisemiseksi siinäkin tapauksessa, että unionissa asuvat henkilöt solmivat pakkoavioliittoja unionin alueen ulkopuolella;

8. korostaa, että naisten asema EU:ssa ei ole parantunut merkittävästi vuoden 1995 jälkeen voimassa olevan lainsäädännön täytäntöönpanosta huolimatta, mukaan lukien direktiivi 75/117/ETY [14] sekä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annettu direktiivi 76/207/ETY [15]; kehottaa komissiota huolehtimaan siitä, että uusien jäsenvaltioiden naiset kykenevät hyödyntämään naisten oikeuksia koskevaa yhteisön säännöstöä täysipainoisesti, ja ehdottaa Euroopan laajuisen, säännöstöä koskevan valistuskampanjan käynnistämistä, jotta naiset olisivat paremmin perillä oikeuksistaan;

9. pitää tervetulleena komission ehdotusta direktiiviksi miesten ja naisten yhdenvertaisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu versio) (KOM(2004)0279) ja pitää sitä tärkeänä edistysaskeleena, joka varmistaa ja selkeyttää sukupuolten tasa-arvoa;

10. suhtautuu myönteisesti miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen saatavuuden ja tarjonnan alalla annettuun direktiiviin 2004/113/EY [16] ja katsoo, että kyseinen direktiivi on tärkeä väline sukupuolten tasa-arvon varmistamisessa; pahoittelee kuitenkin sitä, ettei vieläkään ole onnistuttu poistamaan kokonaan sukupuolen käyttöä syrjivänä tekijänä, kun määritellään vakuutuksiin ja niihin liittyviin taloudellisiin toimiin liittyviä palkkioita ja etuja;

11. tunnustaa, että naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi on toteutettu joitakin myönteisiä toimia; korostaa kuitenkin, että EU:lta puuttuu selkeä poliittinen sitoutuminen naisiin kohdistuvaan perheväkivaltaan, seksimatkailuun ja naiskauppaan puuttumiseen ja niiden lopettamiseen, uhrien turvapaikkaoikeutta koskevat lainsäädäntötoimet mukaan luettuina;

12. pyytää tämän vuoksi komissiota julistamaan vuoden 2006 naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisen teemavuodeksi ja kehottaa lisäksi komissiota ottamaan Romanian, Bulgarian, Turkin ja naapurimaat mukaan kaikkien teemavuotta koskevien tapahtumien, ohjelmien ja hankkeiden valmisteluun;

13. myöntää, että naisten terveys EU:ssa on parantunut merkittävästi viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana, mutta huomauttaa, että monet tekijät estävät edelleen naisten tasa-arvon toteutumisen terveydenhuollossa; pyytää sen vuoksi, että naisten terveyden eri tekijät olisi otettava huomioon eurooppalaisten ohjelmien hyväksymisen yhteydessä ja että erityistä huomiota olisi kiinnitettävä lisääntymisterveyteen;

14. kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota asettamaan sukupuolinäkökohdat etusijalle YK:n maailmankokouksissa, mukaan luettuna Kairo + 10 ja vuonna 2005 järjestettävä maailman sosiaalinen huippukokous, YK:n vuosituhannen tavoitteet huomioon ottaen;

15. muistuttaa, että opetus ja koulutus ovat olennaisen tärkeitä miesten ja naisten tasa-arvon saavuttamiselle, ja korostaa elinikäisen oppimisen ja ammattikoulutuksen tarvetta, koska niillä edistetään naisten yhtäläistä pääsyä ammattitaitoa vaativiin tehtäviin ja työelämän kaikille tasoille; muistuttaa tässä yhteydessä, että koko maailman 860 miljoonasta luku- ja kirjoitustaidottomasta kaksi kolmasosaa on naisia;

16. kehottaa neuvostoa hyväksymään komission ehdotuksen perusteella sukupuoleen liittyvät indikaattorit köyhyyden naisistumisen osalta, jotta sosiaalisen suojelun alalla voidaan toteuttaa yhdenmukaisempaa politiikkaa, ja huolehtimaan, että köyhyyden naisistumisen torjuminen asetetaan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tärkeimmäksi painopistealueeksi;

17. toistaa, että naisten henkilöstökiintiön olisi oltava vähintään 40 prosenttia sovittelua, rauhanturvaamista, konfliktien ehkäisyä ja katastrofiapua koskevassa toiminnassa, EU:n ja sen jäsenvaltioiden puolesta toimivat selvitys- ja tarkkailijavaltuuskunnat mukaan luettuina;

18. muistuttaa yksilön sananvapauden merkityksestä, mutta korostaa tiedotusvälineiden, mainonnan ja Internetin roolia arvojen ja sukupuolistereotyyppien muodostajina; paneekin tyytyväisenä merkille käyttäjien ja sääntelyviranomaisten keskustelun rooleistaan, jotta voitaisiin löytää sopiva tasapaino sananvapauden ja ihmisarvon kunnioittamisen välillä etenkin tiedotusvälineissä ja lasten katsomassa mainonnassa;

19. kehottaa komissiota ja neuvostoa ehdottamaan toimia, joilla edistetään naisten täyttä osallistumista taloudelliseen, sosiaaliseen ja poliittiseen päätöksentekoon, ja korostaa miesten ja naisten tasa-arvon valtavirtaistamisen merkitystä kaikilla EU:n toimintalohkoilla;

20. kehottaa komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että kaikissa EU:n talousarviosta, erityisesti rakennerahastoista, rahoitetuissa ohjelmissa ja toimissa otetaan huomioon tasa-arvonäkökohdat vuodesta 2006 alkaen;

21. kehottaa sekä kansallisen että Euroopan tason poliittisia puolueita tarkistamaan puoluerakenteensa ja menettelynsä poistaakseen kaikki esteet, jotka suoraan tai välillisesti haittaavat naisten osallistumista, ja hyväksymään asianmukaisia strategioita parantaakseen miesten ja naisten tasa-arvoa vaaleilla valituissa edustuselimissä, kiintiöiden kaltaiset myönteiset toimet mukaan luettuina;

22. kehottaa komissiota ehdottamaan eri puheenjohtajavaltioiden esittämien indikaattoreiden seurantastrategiaa;

23. suhtautuu myönteisesti Turkin tekemiin oikeudellisiin uudistuksiin mutta toistaa huolensa siitä, että naiset ovat edelleenkin kunniamurhien ja väkivallan uhreja; kehottaa tästä syystä komissiota ja neuvostoa jatkamaan yhteistyötään Turkin viranomaisten kanssa ja seuraamaan tarkasti naisten oikeuksien tilannetta Turkissa;

24. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja YK:n pääsihteerille.

[1] EYVL C 166, 3.7.1995, s. 92.

[2] EYVL C 269, 16.10.1995, s. 146.

[3] EYVL C 211, 22.7.1996, s. 31.

[4] EYVL L 319, 10.12.1996, s. 11.

[5] EYVL C 304, 6.10.1997, s. 50.

[6] EYVL C 59, 23.2.2001, s. 307.

[7] EYVL L 180, 19.7.2000, s. 22.

[8] EYVL C 189, 7.7.2000, s. 69.

[9] EUVL C 102 E, 28.4.2004, s. 159.

[10] EYVL C 77 E, 28.3.2002, s. 134.

[11] EUVL C 273 E, 14.11.2003, s. 169.

[12] EUVL C 102 E, 28.4.2004, s. 492.

[13] EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19.

[14] EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19.

[15] EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40.

[16] EUVL L 373, 21.12.2004, s. 37.

--------------------------------------------------