A- it 
•fr * 
it -ii EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 15.05.1996 
KOM(96) 210 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden alihankinnan 
kilpailukykyisyys 

SISÄLLYSLUETTELO 
1. JOHDANTO 3 
2. Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden alihankinnan tilanne 4 
3. Kilpailukykyä kehittävät tekijät 7 
4. Alihankinnan kilpailukyvyn edistämistoimet Euroopassa 8 
4.1 Monialaiset ohjelmat ja välineet 8 
4.2 Alihankintaa edistävät yhteisön toimet 10 
4.3 Tekstiili-ja vaatetusteollisuuden alihankinnan 
kilpailukyvyn edistäminen 11 
5. PÄÄTELMÄT 14 
2 
1. JOHDANTO 
Pienet ja keskisuuret alihankintayritykset, jotka työskentelevät paikallisille tai 
kaukaisemmille toimeksiantajille, edustavat jäsenvaltioiden mukaan huomattavaa osaa -
kymmenestä kuuteenkymmeneen prosenttiin - Euroopan unionin tekstiili- ja 
vaatetusalasta. Alihankintatoiminta rakentuu tuhansista, usein kotiteollisuusalan pk-
yrityksistä, joilla on erittäin tärkeä asema työnantajina ja tulolähteinä erityisesti tietyillä 
seuduilla. 
Viimeisimmät alihankintatyötä koskevat arviot osoittavat, että alalla työskentelee 650 
miljoonaa työntekijää, joista arviolta 200 000 on käsityöläisiä. Lisäksi alalla toimii noin 
150 000 rekisteröitymätöntä ammatinharjoittajaa, mikä on merkittävä osa (lähes 
kolmannes) Euroopan unionin tekstiili-ja vaatetusalan työvoimasta. 
Alihankintayritykset käyttävät paljon työvoimaa ollen täten hyvin tärkeitä alan 
työllistäjiä. Yritykset kärsivät kuitenkin eräistä rakenteellisista heikkouksista. Niitä 
koskevat usein syvälliset muutokset ja toimeksiantajien (teollisuus- ja jakeluyritysten) 
tekemät sopeuttamismenettelyt, koska yritykset ovat toimeksiantajiinsa nähden usein 
tärkeässä riippuvuussuhteessa. Lisäksi niiden toimintaa vaikeuttaa matalan palkkatason 
maiden kilpailu. Lopuksi joukko psykologisia ja kulttuuriesteitä aiheuttaa riittämätöntä 
investointihalukkuutta koulutukseen ja innovaatioihin ja vaikeuksia toteuttaa muutoksiin 
ja markkinoillepääsyyn mukautettuja menettelyjä. Varsinkin pienillä 
alihankintayrityksillä on erittäin heikkopohjainen hallinto, joka ei ole omiaan 
kehittämään toimia, jotka eivät suoranaisesti koske yrityksen toimintaa. 
Huomattavien teollisten muutosten ja lisääntyneen kansainvälisen kilpailun ilmapiirissä 
alihankinnan kilpailukyvyn vahvistaminen on osoittautunut välttämättömäksi, jotta 
Euroopassa voidaan ylläpitää merkittävää teollista toimintaa ottaen huomioon tekstiili- ja 
vaatetusalalla vallitsevat läheiset suhteet. 
On korostettava, että sopeuttamispyrkimykset perustuvat ensi kädessä yritysten 
asiantuntemukseen ja kykyihin, mutta julkisten viranomaisten on kuitenkin 
myötävaikutettava yritysten kilpailukyvyn kehittämiselle ja sisämarkkinoiden 
toteuttamisesta johtuvien etujen hyödyntämiselle suotuisan ympäristön luomiseen. 
Tämän tiedonannon tarkoituksena on ehdottaa toimia ja rakennetta, jotka 
tähtäävät tekstiili- ja vaatetusalan alihankkijoiden pyrkimysten tukemiseen niiden 
kilpailukyvyn parantamiseksi. Komissiolla, jota avustaa tätä teollisuudenalaa 
edustava Ryhmä, voi olla edistävä ja virkistävä tehtävä taattaessa eri tasojen ja 
yhteistyökumppanien välinen toisiaan täydentävyys ja synergiat. 
Tämän teollisuuden kilpailuetujen kannalta tiedon ja parhaimpien käytäntöjen 
levittäminen sekä teollisen yhteistyön kehittäminen ovat kaksi etusijalle asetettavaa 
toimintasuuntaa. Suunnitellut toimet koskevat erityisesti työmarkkinaosapuolten kanssa 
yhteistyössä käynnistetyn työohjelman toteuttamiseen tehtäviä aineettomia sijoituksia. 
Ensimmäinen alihankintafoorumi pidettiin Madridissa joulukuussa 1992, ja sitä 
seurasivat useat alakohtaiset konferenssit. Vuonna 1994 valmistui vaatetusteollisuuden 
alihankintaa koskeva tutkimus, jossa analysoitiin seuraavia seikkoja: alihankinnan 
merkitystä ja rakennetta, valmistajien ja toimeksiantajien vaikeuksien tunnistamista, 
kilpailukykyyn liittyviä menettelyjä uudelleensijoitusratkaisujen löytämiseksi sekä 
julkisten viranomaisten ja yritysten toteuttamia toimenpiteitä. 
Euroopan komissio järjesti Brysselissä maaliskuussa 1994 vaatetusalan alihankintaa 
koskevan eurooppalaisen foorumin, johon osallistui yli 200 alan edustajaa. Tämä foorumi 
käynnisti olemassa olevia tai valmisteilla olevia ohjelmia ja alihankinta-alan (tilaajien, 
teollisten toimeksiantajien ja jakeluportaan) tarpeisiin parhaiten sopivia toimia koskevan 
tietojenvaihdon. 
Näiden aloitteiden seurauksena aloitettiin joukko pilottihankkeita suunniteltujen toimien 
toteutettavuuden kokeilemiseksi. Samoin järjestettiin viisi pyöreän pöydän neuvottelua 
eri jäsenvaltioissa (Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Kreikassa ja Portugalissa) ohjelman 
riittävyyden tutkimiseksi käytännössä. 
Kaikki toiminta toteutettiin tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa. Tätä 
varten perustettiin pilottikomitea, jonka toimintaan osallistuu komission palveluyksiköitä 
ja ammattijärjestöjen edustajia, mukaan lukien pk- ja kotiteollisuusyrityksiä ja 
eturyhmiä. Itsenäisiä asiantuntijoita on myös pyydetty osallistumaan toimintaan 
käsiteltävästä aiheesta riippuen. 
Teollisuuskomitea, joka kokoontui 28 päivänä maaliskuuta 1996, on pyytänyt komissiota 
esittämään sille tiedonannon Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden 
alihankinnan tilanteesta. 
2. EUROOPAN TEKSTIILI- JA VAATETUSTEOLLISUUDEN 
ALIHANKINNAN TILANNE 
Alihankintatyötä tehdään koko tekstiili- ja vaatetusalalla, mutta varsinkin viimeistelyssä 
ja valmisvaateteollisuudessa (neuleet/vaatetus). Tämä koskee useita pk-yrityksiä, joista 
huomattava määrä on pieniä yrityksiä, jotka ovat usein sijoittautuneet maaseutualueille, 
jotka tarjoavat lähityöpaikkoja varsinkin naisille ja myötävaikuttavat näin huomattavasti 
paikalliseen vaurauteen. 
Alihankintayritykset ovat hyvin erilaisia kokoonsa, toimintaansa, kehitykseensä ja alan 
sisäisiin suhteisiinsa nähden. Alasta on olemassa vielä suhteellisen vähän tilastotietoja. 
Komissio on käynnistänyt tilasto-ohjelman, jonka tarkoituksena on täyttää ainakin 
osittain nämä puutteet kyseisten yritysten yhteistyön avulla. 
Alihankintaa rajoittavat tällä hetkellä eräät pakotteet, jotka johtuvat suurista 
rakenteellisista kehityskuluista ja koko tekstiili- ja vaatetusalaan vaikuttavista 
suhdanteista. Yrityksiä vastassa ovat kasvavan ulkoisen kilpailun leimaamat markkinat, 
eurooppalaisen kysynnän taantuminen ja kulutustottumusten merkittävät muutokset. 
Alihankinnan kehittäminen ja kannattava ylläpito edellyttävät tämän toiminnan 
vertailukelpoisten etujen uudelleenasettelua pääasiassa joustavien, nopeasti reagoivien 
järjestelmien ja tietotaidon avulla. 
Tekstiili-ja vaatetusalan alihankintaan vaikuttavat erityisesti seuraavat tekijät: 
a) Tuotannon kansainvälistäminen ja erityisesti uudelleensijoittaminen 
maihin, missä työvoima on halpaa ja jotka muodostavat näin ollen alihankinnan 
kilpailukehyksen. Valmisvaatetuotannon siirtymistä näihin maihin on lisännyt 
tärkeimpien toimeksiantajien tilausten uudelleensijoittaminen sinne. Eräät 
kolmannet maat ovat saavuttaneet korkean teknisen kehittyneisyyden ja laatutason 
ja kuljetuskustannukset ja -ajat ovat pienentyneet. Joustava 
uudelleensijoittaminen on yhä enemmän sellaisten tärkeimpien jakelijoiden 
saavutettavissa, jotka tekevät päätöksensä kyseisten taloudellisten, myönteisten ja 
kielteisten, tekijöiden yhteisvaikutusta koskevan perusteellisen analyysin pohjalta. 
Heillä on mahdollisuudet hallita uudelleensijoitettujen tehtaiden monimutkaisia 
hallinta-, tieto- ja logistisia järjestelmiä. 
b) Jakeluportaan merkityksen vahvistaminen (erikoisliikkeiden ketjut, suuret 
tavaratalot, jne.) Alkuaikoina alihankinta hyötyi tästä. Suurten jakelurakenteiden 
järkeistäminen Euroopassa ja varsinkin massajakelun kehittäminen ovat kuitenkin 
lisänneet hintoihin kohdistuvia paineita. Lisäksi vähemmän ennakoitavissa olevan 
kysynnän vuoksi jakeluporras on pyrkinyt vähentämään sitoutumistaan sesongin 
alussa ja lisäämään varastoja täydentäviä tilauksiaan ja kysyntään vastaamistaan 
sesongin kuluessa. Tämän seurauksena valmis vaatealan alihankkijavalmistajat 
joutuvat ottamaan riskin vastata nopeasti tähän joustavampaan kysyntään 
tuotevalikoiman ja kokoelmien uudistamisesta kansainvälisellä tasolla 
kilpailukykyisin hinnoin. 
c) Tämä todellisuus kuvastuu taloudellisesti vaikuttavasta ulkoisesta 
jalostusmenettelystä annetusta uudesta asetuksesta1, jossa annetaan säännökset 
tuotannon uudelleensijoittamisen rajoittamisesta kannattavin ehdoin tarkoituksena 
mahdollistaa yhteisön yritysten itsensä kehittäminen ja teollisen yhteistyön 
suosiminen. Alihankkijat voivat myös hyötyä näistä eduista kilpailukykynsä 
säilyttämiseksi kustannuksiaan vähentämällä. 
Neuvoston asetus 3036/94, HYVL N:o L 322, 15.12.1994 
d) Kysynnän monimutkaisuuden hallintaan liittyvät kustannukset ovat pienentyneet 
tietokoneiden yleistymisen ja uusien organisointimenetelmien ja pitkälle 
kehittyneen hallinnon käyttöönoton myötä. Työvoimakustannukset ovat kuitenkin 
edelleen korkeat (75 - 80 prosenttia) ottaen huomioon työn kausiluonteisuuden ja 
epäsäännöllisyyden, mikä vaatii entistä suurempaa joustavuutta työajan käytössä. 
Jotkut toimijat ovat turvautuneet luvattomaan työhön vähentääkseen 
kustannuksia ja vastatakseen lyhyen kiertokulun tarpeisiin. Luvattoman työn 
tekijöitä arvellaan olevan 150 000 (20 prosenttia laillisesti tehdystä työstä). Jo 
mainitun tutkimuksen mukaan tämän toiminnan kustannukset kantamatta 
jääneiden verojen muodossa vastaa EU:n tekstiili- ja vaatetusalan tukitoimien 
vuotuista summaa. Ottaen huomioon hintoihin kohdistuvat paineet tämä käytäntö 
ei muodosta kestävää suojaa työllisyydelle eikä yritysten kilpailukyvylle. 
Työntekijäjärjestöt ovat asettaneet sen kyseenalaiseksi eivätkä julkiset 
viranomaiset hyväksy sitä. 
Tällä hetkellä alihankintatoiminnan menetelmät voidaan tiivistää neljään eri logiikkaan: 
a) kustannukset, jotka perustuvat alhaisiin työllisyyskustannuksiin ja suoraan 
kilpailuun matalan palkkatason maiden kanssa; 
b) reagointi ja joustavuus, joiden hyödyt ovat kilpailukykyisissä kysyntään 
vastaamisajoissa ja joka vastaa kysynnän monipuolistumisen ja lyhytkestoisuuden 
sekä jakelun kehittymisen vauhtia; 
c) asiantuntemus ja tietotaito, joka koskee markkinarakoja, joiden merkittävät 
kilpailuedut johtuvat tietotaidosta, asiantuntemuksesta, oppimisesta tai 
erikoistumisesta; 
d) palvelu, jolla valmistaja tarjoaa toimeksiantajalle sellaisia suorituksia kuin 
suunnitteluyhteistyö, alihankintaverkostojen yhteensovittaminen, logistiikka, 
kankaiden osto, jne. 
Tietyillä alueilla, ensisijaisesti Pohjois-Euroopan maiden alueilla reagoinnin, palvelujen 
ja joustavuuden logiikat ovat vallitsevina jakelun kehittymisen aiheuttamien hintoihin 
kohdistuvien paineiden alaisina. Sitä vastoin muilla alueilla tilanne ei ole yhtä yhtenäinen 
kustannusten logiikan vallitessa. Se edustaa noin kolmasosaa Euroopan 
alihankintatoiminnasta, samoin kuin reagoinnin ja joustavuuden logiikka. Jäljelle jäävä 
kolmannes jakautuu tasan asiantuntemuksen ja palvelun logiikan kesken. 
Ainoastaan kustannuksiin perustuvan alihankintatoiminnan on vastattava nyt ja 
tulevaisuudessa entistä suurempiin haasteisiin. Itse asiassa kustannuserot Euroopassa ovat 
liian merkittävät tiettyihin kauppakumppaneihin verrattuna, jotta tämän alan 
kilpailukykyiset edut voitaisiin säilyttää erityisesti valikoiman alapäässä olevien 
tuotteiden osalta. Sen sijaan Euroopassa on vielä olemassa kilpailukykyisiä etuja, 
jotka mahdollistavat yritysten tuottavuuden kehittämisen. Kyseessä ovat erityisesti 
pätevyyteen, palveluun, joustavan logistiikan entistä parempaan käyttöön, 
muotoiluun ja tuotteen laatuun liittyvät edut. 
Toinen tärkeä haaste koskee erityisesti alihankkijoina toimivia pk-yrityksiä ja varsinkin 
pieniä yrityksiä. Nämä yritykset ovat tärkeitä työllistäjiä, mutta ne ovat usein rajoittuneet 
alueellisille markkinoille ja niiden on vaikeata hyötyä markkinoiden avautumisen, 
kysynnän ja teknologian kehittymisen sekä alalla tapahtuneiden muutosten luomista 
mahdollisuuksista. 
3. KILPAILUKYKYÄ KEHITTÄVÄT TEKIJÄT 
Työvoimakustannuksista johtuvan vertailukelpoisten etujen asteittainen häviäminen 
suhteessa matalapalkkaisiin maihin on johtanut Euroopan alihankinnan mukauttamiseen 
tämän toiminnan kilpailukykyisten hyötyjen uudelleensijoittamiseksi. 
Alan onnistuneet kokemukset ovat erityisesti liittyneet aineettomien investointien ja 
teollisen yhteistyön kehittämiseen. 
Aineettomiin investointeihin liittyvien kilpailukykyä koskevien tekijöiden kehittäminen 
on käynyt käsi kädessä markkinoiden ja kysynnän kehityksen kanssa. Tuotanto on 
joustavuuden ja reagoinnin osalta toteutettu käyttämällä oikea-aikaisia tekniikoita 
ja nopean reagoinnin menetelmiä yhdessä ammatillisen yleiskoulutuksen kanssa. 
Lisäksi laatuun ja innovaatioon, tietotaitoon ja palveluun liittyvien näkökohtien 
merkitys on kasvanut yritysten strategioissa. Tietoteknologioiden hyväksikäyttö näyttää 
olevan hyvin tärkeä alan yritysten kilpailukyvyn lujittamiskeino, myös 
alihankintayrityksillä. Nämä teknologiat ovat itse asiassa riittävä väline vastattaessa 
yritysten tarpeisiin, jotka aiheutuvat tuotannon uudelleenjärjestelystä, 
kuluttajakäyttäytymisen muutoksista ja yleisemmin ottaen markkinoiden kehityksestä ja 
yleistymisestä. Varsinkin alihankkijoina toimivat pk-yritykset voivat käyttää näitä 
teknologioita entistä nopeampien ja halvempien yhteyksien aikaansaamiseen, 
etäisyydestä johtuvien haittojen osittaiseen poistamiseen, ja teknologioiden ansiosta ne 
voivat entistä helpommin osallistua verkkoihin toimintansa edistämiseksi ja alan 
rakennemuutosten toteuttamiseen. 
Näiden kilpailukykyä koskevien tekijöiden kehittäminen ja vahvistaminen edellyttävät 
kuitenkin ylimääräisiä tiedon ja koulutuksen levittämispyrkimyksiä. Kyseessä on 
ensisijaisesti kulttuuriin ja käytettävyyteen liittyvien ja psykologisten esteiden 
voittaminen, jotta voidaan osoittaa yrityksissä tehtyjen uudistusten edut ja kehittää sekä 
palkansaajien että yritysten vastuuhenkilöiden koulutushalukkuutta. Nykyaikaiset 
tiedonvälityskeinot yhdessä riittävän tukikoulutuksen kanssa mahdollistavat sen jälkeen 
konkreettisten toimien kehittämisen valmistajien valmiuksien tahdissa. 
Alihankintayritysten olisi lisäksi voitava hyötyä täysin Euroopan 
yhtenäismarkkinoista ja saada kansainvälinen ulottuvuus. Yritysten välisen yhteistyön 
avulla olisi voitava löytää toisiaan täydentäviä vahvuuksia, jotka myötävaikuttaisivat 
tekstiili- ja vaatetusalan alihankintatoiminnan kilpailukykyiseen asemaan 
"ryhmittymiä", toiminta- ja tiedotusverkostoja, tietotaidon hyödyntämiskeinojen 
järjestämistä sekä kolmansien maiden markkinoiden edistämistä ja niille pääsyä 
kehittämällä ja vahvistamalla. 
Lisäksi onnistuneet kokemukset toimeksiantajien ja valmistajien välisestä yhteistyöstä 
osoittavat, että alihankintatoiminnan lisäksi koko alalla esiintyy myös merkittävää 
kilpailukykyisten etujen ja vakauden lujittamista. 
Osana kilpailukykyä koskevaa kokonaispolitiikkaa toteutettavia unionin toimien, teollista 
mukauttamista tukevien politiikoiden ja entistä hyökkäävämmän kauppapolitiikan olisi 
rohkaistava välttämättömiä synergioita ja varmistettava aloitteiden ja hajautetusti 
toteutettujen hankkeiden liikkeellepaneva voima kansallisella ja eurooppalaisella tasolla. 
4. ALIHANKINNAN KILPAILUKYVYN EDISTÄMISTOIMET 
EUROOPASSA 
4.1 MONIALAISET OHJELMAT JA VÄLINEET 
Useita yhteisön ohjelmia ja välineitä voidaan alihankinnassa käyttää olemassa olevien 
politiikkojen puitteissa niiden toimien tukena, joita yksityinen sektori käyttää 
kilpailukykynsä parantamiseksi. 
Rakennerahastoista rahoitetuille toimille on varattu 141 miljardin ecun talousarvio 
vuoden 1992 hinnoilla laskettuna (mihin lisätään uusille jäsenvaltioille varatut 4,724 
miljardia ecua) ajanjaksolle 1994 - 1999. Alihankinta-alaa voidaan rahoittaa teollisilla 
toimintaohjelmilla, jotka on otettu huomioon yhteisön tukikehyksissä, jäsenvaltioiden 
yksittäisissä ohjelma-asiakirjoissa ja yhteisön aloiteohjelmissa. 
Tavoitteen 1 alueilla, missä tekstiili- ja vaatetusala on voimakkaasti keskittynyt, olemassa 
olevat "teollisuusohjelmat" tarjoavat tärkeitä mahdollisuuksia sekä varojen että 
suunniteltujen toimenpiteiden tasolla teollisen kilpailukyvyn parantamiseksi. Tältä osin 
ohjelmien seurannassa voidaan vahvistaa alihankintatoimien tehokkuutta tämän 
tiedonannon päätelmiä noudattaen. 
Tavoitteen 2 alueiden osalta jäsenvaltiot esittävät piakkoin komission hyväksyttäviksi 
uudet ohjelmat ajanjaksolle 1997 - 1999. Täten tavoitteen 2 alueet voivat valmistella 
ohjelmiensa sisältöä (yhteisön tukea varattu 8 miljardia ecua vuoden 1992 hinnoilla 
laskettuna) alihankinnan kilpailukykyyn liittyvien toimien huomioon ottamiseksi. 
Yhteisön aloitteet koskevat erityisesti seuraavia: 
PME, jonka tarkoituksena on rohkaista pienten ja keskisuurten yritysten 
sopeutumista yhtenäismarkkinoiden ja kansainvälisen kilpailun vaatimuksiin. 
Aloitteelle on myönnetty miljardin ecun talousarvio ajanjaksolle 1994 - 1999; 
RETEX, tekstiili- ja vaatetusteollisuudesta riippuvaisten alueiden 
nykyaikaistamis- ja rakennemuutosohjelma, jota tuetaan 522 miljoonan ecun 
suuruisella talousarviolla ajanjaksona 1994 - 1997. Ohjelman jatkamista vuoteen 
1999 suunnitellaan; 
ADAPT, jonka tavoitteena on innovatiivisilla ja ylikansallisilla hankkeilla 
rohkaista työntekijöiden sopeutumista teollisiin muutoksiin. Aloitteelle on 
myönnetty 1,4 miljardin ecun suuruinen talousarvio vuoden 1994 hinnoilla 
laskettuna ajanjaksolle 1994 - 1999. Tietoyhteiskunnan alan toimien 
rahoittamiseksi on varattu 170 miljoonan ecun lisämääräraha. Näillä 
jälkimmäisillä toimilla on erityistä merkitystä toimeksiantajien ja alihankkijoiden 
välisten suhteiden kehittämisessä. 
Lisäksi LEONARDO-ohjelman, jolle on myönnetty 620 miljoonaa ecua, tarkoituksena 
on edistää innovaatioiden laatua ja kapasiteettia ylikansallisen ammatillisen koulutuksen 
alalla tukemalla pilottihankkeita, vaihto-ohjelmia sekä kyselyjä ja analyysejä. 
Euroopan sosiaalirahaston rahoituksen yhteydessä on myös otettu huomioon pk-
yritysten erityisvaikeudet henkilökuntansa pätevyyksien parantamisessa ja yleensä 
sisäisessä koulutuksessa. Ulkoisen koulutuksen tarjonnan laadun parantamista ja 
etäkoulutustekniikkojen kehittämistä on edistetty koulutusalan tehokkuuden ja 
joustavuuden parantamiseksi. Ajanjaksona 1994 - 1999 jatkuvan koulutuksen entistä 
järjestelmällisemmän lähestymistavan edistäminen saattaisi vaatia 6 miljardia ecua koko 
sosiaalirahaston rahoituksen kokonaismäärästä. 
Lisäksi uuden tavoitteen 4 yhteydessä suunnitellut toimet vastaavat paremmin yritysten 
alihankintatoimintaa koskevan koulutuksen tarpeita. Itse asiassa tavoite 4 kannustaa 
löytämään yritysten koulutus- ja uudelleenpätevöittämistarpeet niiden 
erityisympäristössä, ja sen avulla voidaan määritellä strategia koulutuksen järjestämiseksi 
ja jatkuvan koulutuksen toimien toteuttamiseksi. Tässä mielessä se suosii myös toimia, 
jotka koskevat suurten yritysten teknologioiden ja ammatillisten kokemusten siirtoa 
niiden hankkijoina toimiville pk-yrityksille. 
Neljännen teknologisen tutkimus- ja kehityspuiteohjelman yhteydessä on entistä 
enemmän pyritty helpottamaan pk-yritysten osallistumista yhteisön tutkimusohjelmiin ja 
niiden pääsyä näiden ohjelmien tulosten hyväksikäyttöön. Erityisesti teollisten 
teknologioiden ja materiaalien alalla (BRITE EURAM HI) käynnissä on yli 60 
tutkimushanketta, joista useimpiin osallistuu alan pk-yrityksiä. Tekstiili- ja 
vaatetusteollisuuden teknologisen tutkimuksen ja kehityksen hankkeet yhdistävien 
verkkojen muodossa toteutettava tutkimushanke2 on myös käynnissä. 
Tutkimushanke (Täyden laadun tekstiilit, Total Quality Textiles) yhdistää neljään eri 
"ryhmittymään" jakautuneet hankkeet: Kehittynyt jalostuskoneisto, Advance Processing 
Machinery"; innovaatiot prosessitekniikan alalla, Innovation in Processing Techniques; muotoilu, 
johtoja suunnittelu. Modelling, Management and Planning; seuranta ja valvonta. Monitoring and 
Control. 
Lisäksi käytettävissä on eri rahoitusvälineitä (EIP:n kokonaislainoja, 
koronhyvitysmekanismi, joka tunnetaan nimellä pk-keino, Euroopan sijoitusrahasto) pk-
yritysten toiminnan tukemiseksi useilla aloilla. 
Lopuksi on kehitetty aloitteita, joiden tarkoituksena on edistää pk-yritysten välistä 
yhteistyötä, kuten yhteistyökumppaneiden etsimiseen tarkoitetut BC-Net- ja BRE-verkot 
sekä Europartenariat- ja INTERPRISE-ohjelmat suoria yhteyksiä varten, samoin kuin 
eurooppalaisten kehityskeskusten tyyppiset paikalliset tai alueiden väliset aloitteet. 
Lisäksi neuvosto on vuonna 1995 hyväksynyt 400 miljoonan ecun suuruisen 
erityisbudjetin Portugalin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden nykyaikaistamisen ja 
rakennemuutoksen tukemiseksi. Tämän päätöksen täytäntöönpano-ohjelma kattaa 
ajanjakson 1995 - 1999 ja käsittää alihankintatoiminnan käytettävissä olevat toimenpiteet 
alan alihankinnan kilpailukyvyn edistämiseksi. 
4.2 ALIHANKINTAA EDISTÄVÄT YHTEISÖN TOIMET 
Alihankinnan hyväksi toteutetut toimet ovat pääasiassa koskeneet suosiollisen 
ympäristön luomista alihankintatoiminnalle yhtenäismarkkinoiden yhteydessä sekä 
tiedotuksen ja tiedonvälityksen parantamista toimeksiantajien ja alihankkijoiden 
välillä. 
4.2.1 Alihankintaa suosivan ympäristön luominen 
a) Tilastollinen toiminta alihankintatyönä tehtävän tiedotuksen kehittämiseksi 
Tämän toiminnan tarkoituksena on antaa säännöllisesti tietoja 
alihankintatoiminnan kehittymisestä. Eurostat yhteensovittaa tiedot yhteistyössä 
kansallisten tilastointilaitosten ja ammatillisten järjestöjen kanssa. 
b) Alihankinnan oikeudellisia näkökohtia koskeva käytännön opas 
Komissio on laatinut toimeksiantajien ja alihankkijoiden sopimussuhteiden 
parantamiseksi tämän käytännön oppaan, jonka tarkoituksena on yhtäältä esittää 
tätä aihetta koskevia tärkeimpiä oikeudellisia kysymyksiä ja toisaalta tutkia 
jäsenvaltioissa alihankintasuhteisiin sovellettavia oikeudellisia järjestelmiä. 
Oppaan ajan tasalle saattamista suunnitellaan jäsenvaltioiden lainsäädännön 
kehityksen huomioon ottamiseksi ulottamalla vertaileva analyysi koskemaan 
myös Itävaltaa, Ruotsia ja Suomea. 
c) Tapasäännöstö 
Komissio on laatinut yhteistyössä UNlCE:n (Euroopan teollisuus- ja 
työntekijäliittojen yhteenliittymä) ja ammattijärjestöjen kanssa tapasäännöstön 
tilaajien ja tilaustyöntekijöiden välisen kumppanuuden parantamiseksi ja 
moitteettoman käytännön noudattamiseksi laadun, varmentamisen ja 
maksuaikataulujen suhteen. 
4.2.2 Tiedotuksen ja tiedonvälityksen parantaminen toimeksiantajien ja alihankkijoiden 
välillä 
a) Monikieliset alakohtaiset terminologiat 
Alihankinnan ylikansalliseen toimintaan liittyvien kieliongelmien ratkaisemiseksi 
on laadittu ensimmäiset monikieliset alakohtaiset terminologiat. Alan teknisen 
kehityksen ja yhtenäismarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi niitä 
muutetaan ja saatetaan ajan tasalle parhaillaan yhteistyössä 
työmarkkinajärjestöjen kanssa. 
b) Alihankintaa koskevien tietopankkien verkkoon liittäminen 
Komissio käynnisti vuonna 1994 hankkeen SCAN (Subcontracting Assistance 
Network) tarkoituksenaan parantaa alihankintamarkkinoita koskeviin tietoihin 
pääsyä, niiden tarkkuutta ja laatua Euroopan alihankintaa koskevien tietopörssien 
ja tietopankkien välisillä yhteyksillä ja yhteensopivuudella. 
c) Luettelo alihankintaa välittävistä elimistä 
Tämä luettelo julkaistiin ensimmäisen kerran vuoden 1992 lopussa ja se saatettiin 
ajan tasalle vuonna 1994 niiden järjestöjen luetteloimiseksi yhteisön tasolla, jotka 
edustavat alihankkijoina toimivia yrityksiä. 
4.3 TEKSTIILI- JA VAATETUSTEOLLISUUDEN ALIHANKINNAN 
KILPAILUKYVYN EDISTÄMINEN 
Brysselissä maaliskuussa 1994 pidetyn vaatetusalan alihankintaa koskevan foorumin 
päätelmien seurauksena komissio edisti yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa ja 
itsenäisten asiantuntijoiden teknisellä tuella tutkimuksia, joiden tarkoituksena oli arvioida 
tiettyjen tukitoimien mielenkiintoisuutta ja toteutettavuutta, vahvistaen näin alan 
kilpailukykyä. 
Tutkittuja suuntauksia kokeiltiin Belgiassa, Ranskassa, Kreikassa, Italiassa ja 
Portugalissa pidetyissä viidessä pyöreän keskustelussa, jotka koskivat neljää alaa: 
a) Tiedotus 
Suunnitellut toimet kuuluvat olennaisilta osiltaan komission toteuttamaan 
horisontaaliseen ohjelmaan. Lisäksi hiljattain on julkaistu Euroopan unionin 
rahoitusohjelmien käytön opas, joka on erityisesti suunnattu alan pk-yrityksille. 
b) Toimeksiantajien ja alihankkijayritysten välinen yhteistyö 
Toimeksiantajien ja alihankkijayritysten välisen yhteydenpitokanavien 
parantamista pidetään laajalti kilpailukyvyn edistämisen ja alihankintatilanteen 
edistyksen välttämättömänä keinona. Se auttaa alan avautumista. 
11 
Päätökseensaadut työt ovat koskeneet teknisiä suhteita ja erityisesti kolmea 
tiedotuksen välinettä: 
valmistuksen tekniset asiakirjat, joiden avulla olisi voitava määritellä 
selvästi ja ymmärrettävästi valmistettavan tuotteen ominaisuudet; 
tekninen sanasto, johon koottaisiin erikieliset oikeat samaa tarkoittavat 
sanat; 
tietokonevälitteisten tietojen vaihto (EDI), joka kattaa yritysten 
toiminnan edellyttämät laaja-alaisemmat tarpeet. 
Haastatellut yritykset ja ne alan edustajat, jotka ovat korostaneet välineiden tuomaa 
hyötyä heidän yhtenäismarkkinoihin osallistumisensa suotuisan ympäristön luomiselle, 
ovat pitäneet näitä välineitä hyvin tarpeellisina. 
c) Koulutus 
Vaatetusalalla on tunnistettu useita koulutusaloja ja niitä on tutkittu suhteessa 
kansainvälisen ympäristön, markkinoiden ja teollisuuden tilanteen kehitykseen 
liittyvien pätevyyksien tarpeisiin.3 
Erityistä huomiota ansaitsevat pienten yritysten johtohenkilöiden strategioita 
koskevat pätevyysvaatimukset, logistiikkaa ja vaihteluiden hallinnan 
pätevyysvaatimukset, kansainvälisten ja inhimillisten suhteiden (motivaatio, 
tiedonvälitys, jne.) alan pätevyydet sekä kaikkien työntekijöiden joustavuus ja 
monipuolisuus. 
Yleisesti ottaen alihankkijayritysten pätevyystarpeet eivät eroa koko alan 
tarpeista. Kuitenkin on havaittavissa tiettyjä erityisvaikeuksia, jotka liittyvät 
käytettävissä olevien henkisten voimavarojen ja ajan rajallisuuteen, 
puutteellisiin tietoihin, nurkkakuntaisuuteen ja muihin pakotteisiin, jotka 
koskevat yritysjohtajien mahdollisuuksia osallistua tai määrätä henkilökuntaansa 
osallistumaan koulutukseen. 
Ensimmäisenä askeleena tällä alalla olisivat näin ollen tiedostamiskampanjat, 
joiden olisi voitava osoittaa koulutukseen ja yleensä yritysten sopeutumiskykyyn 
liittyvät edut yritysten tulevaisuudelle tärkeiden kilpailuetujen palauttamisen 
yhteydessä. 
Tämän jälkeen olisi välttämätöntä voida ehdottaa alihankinnan erityisongelmiin 
suunnattua koulutusta, joka sopeutettaisiin yritysten toimintaedellytyksiin 
(etäkoulutus, yrityksen sisäinen koulutus) kohtuullisin hinnoin. 
Komission edistämän ja IFM:n (Institut Français de la Mode) toteuttama Tutkimus Euroopan 
vaatetusteollisuuden työllisyys- ja pätevyystarpeista 
12 
Yhteisön ohjelmat ja kansalliset koulutusohjelmat tarjoavat mahdollisuuksia 
edistyä näillä aloilla. On myös osoittautunut tarpeelliseksi kehittää riittäviä 
synergioita komission, kansallisten viranomaisten, työmarkkinajärjestöjen 
edustajien ja yritysten välillä tarvittavien toimien toteuttamiseksi. 
d) Edistäminen 
Työmarkkinaosapuolten ehdottamat alihankinnan edistämistoimintaa koskevat 
pohdinta-alueet ovat keskittyneet pääasiassa näyttelyiden kaltaisiin tilaisuuksiin. 
Komission työmarkkinajärjestöjen kanssa yhteistyössä tukema 
toteutettavuustutkimus on tuonut esiin sen, kuinka tärkeätä on kehittää tehokkaita 
edistämisvälineitä, mutta myös tarpeiden ja mielipiteiden suuret erot erityisesti 
mitä tulee tekstiili- ja vaatetusalan alihankinnan eurooppalaisen näyttelyn 
mahdolliseen järjestämiseen. 
Yritysten kiinnostus tämäntyyppistä edistämistä kohtaan on luonnollisesti 
suuntautunut niiden markkinastrategioiden vallitsevan suunnan mukaisesti 
(kansalliset, kansainväliset tai yhteisön markkinat). 
Yksinomaan alihankintanäyttelyitä on olemassa Ranskassa ja Italiassa ja viime 
aikoina myös Kreikassa. Tämänkaltainen aloite on myös julkistettu Espanjassa. 
On selvää, että tämäntyyppisten tilaisuuksien järjestäminen ja kehittäminen ovat 
saaneet alkunsa yksityiseltä sektorilta. Komissio tukee synergiapyrkimyksiä, 
joita yksityinen sektori kehittelee tällä alalla, ja erityisesti eurooppalaisten 
alihankintanäyttelyjen välisen tietokonevälitteisen yhteistoimintaverkon 
perustamista. 
Komissio suunnittelee myös mahdollisuutta tukea "päinvastaisten näyttelyjen" 
tyyppisiä tilaisuuksia etukäteen järjestettyinä tilaajien ja alihankkijoiden 
kohtaamispaikkoina. Lisäksi edistämistoimilla olisi myös pyrittävä siihen, että 
nämä yritykset osallistuvat tekstiili- ja vaatetusalan eri toimintojen yhteydessä 
järjestettyihin näyttelyihin. 
On kuitenkin otettava huomioon, että näyttelyihin osallistuminen on rajoitettu 
suhteessa olemassa olevien alihankkijayritysten lukumäärään. Täten on 
osoittautunut tarpeelliseksi jatkaa pohdintoja muista alihankinnan 
edistämiskeinoista, jotka ovat luonteeltaan pysyvämpiä, avoinna useammalle 
yritykselle ja jotka soveltuvat eurooppalaisen ulottuvuuden hyötyjen 
hyväksikäyttöön. 
13 
5. PÄÄTELMÄT 
Eurooppalaiset alihankkijat ovat tekstiili- ja vaatetusalan ydin. Heillä on 
ratkaisevia haasteita kohdattavanaan. Heidän kehittymisensä ja kilpailukykynsä 
kehittäminen vaikuttavat koko alan tulevaisuuteen. 
Kokemukset osoittavat, että yritysten toteuttamien sopeuttamispyrkimysten 
ansiosta alihankintatoiminta voi säilyttää kilpailukykyisen aseman Euroopan 
tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa erityisesti, jos edelleen kehitetään keinoja 
tarjota entistä enemmän laatua, innovaatioita, luotettavuutta ja joustavuutta. 
Alihankkijoina toimivat yritykset voivat käyttää useita monialaisia ohjelmia ja 
välineitä kansallisten ja yhteisön politiikkojen puitteissa. Olisi erityisen tärkeää 
varmistaa pk-yritysten entistä aktiivisempi osallistuminen ohjelmiin ja toimiin, 
joiden tarkoituksena on tukea aineettomiin investointeihin liittyvän 
kilpailukyvyn parantamispyrkimyksiä (laatu, innovaatiot, koulutus, jne.). 
Ottaen kuitenkin huomioon alihankinnan tietyt ominaisuudet (hyvin erilaiset ja 
hajautetut toimet, kulttuuriin liittyvät ja psykologiset esteet) ammattijärjestöjen ja 
julkisten viranomaisten on toteutettava edelleen tiedostamisen lisäämis- ja 
tiedotuspyrkimyksiä. 
Teollisuuden olisi huolellisesti tutkittava alihankkijayritysten välisen teollisen 
yhteistyön toimien kehittämistä mahdollisen sekä yhteisön markkinoita että 
vientimarkkinoita koskevan täydentävän toiminnan hyödyntämiseksi. Julkisten 
viranomaisten olisi rohkaistava ja tuettava näitä toimia. Lisäksi tekstiili- ja 
vaatetusalan eri taloudellisten toimijoiden, erityisesti toimeksiantajien ja 
alihankkijoiden, välisiä kumppanuussopimusten tekemistä olisi kannustettava. 
Toimien ja synergioiden lähentämisen edistämistä alueellisella, kansallisella ja 
eurooppalaisella tasolla olisi kehitettävä. Komissiolla voisi olla edistävä ja 
yhteensovittava tehtävä. Tämän menettelyn tehokkuus riippuu kuitenkin 
alihankkijoina toimivien yritysten osallistumisesta. Alihankinnan osuutta on 
joskus vaikea taata sen toiminnan erilaisuuden ja hajautuneisuuden vuoksi. Näissä 
olosuhteissa komissio ehdottaa, että järjestettäisiin tekstiili- ja vaatetusalan 
alihankintaa koskeva pysyvä Ryhmä, johon osallistuisi alan eurooppalaisia ja 
kansallisia edustajia ja ammattijärjestöjä. Tässä Ryhmässä tutkittaisiin alan 
kehitystä ja painopistealueita - erityisesti taloudellista, kilpailu- ja 
työllisyystilannetta - , toimenpiteiden vaikutuksia ja tehokkuutta, monialaisia 
ohjelmia ja välineitä, erityisesti pk-yritysten osallistumisen lisäämisiä, ja tarvetta 
toteuttaa täydentäviä tekstiili- ja vaatetusalan alihankinnan erityistarpeisiin 
kohdistettuja tukitoimia. 
14 
TAULUKKO 1 
Alihankinta-alan työllisyys Euroopassa (1992) Suuruusjärjestykset 
Työpaikkojen 
lukumäärä 
Tekstiili1 
Vaatetus 
josta 
vaatetusalan 
alihankintaa Belgia 
46 000 
?5 000 
5 000 Saksa 
188 000 
230 000 
40 000 Irlanti 
7 000 
15 000 
5 (KK) Kreikka 
14 000 
60 000 
35 000 Italia 
304 000 
370 000 
195 (XX) Espanja 
139 000 
180 000 
90 000 Alankomaat 
18 000 
15000 
6 (KK) Ranska 
116000 
180 000 
90 (MX) Portugali 
98 000 
130 000 
60 (XX) Yhdistynyt 
kuningas­
kunta 
141 000 
230 000 
120 000 Tanska 
8000 
10 000 
3000 Yhteensä 
1 080 0002 
1 455 0002 
650 OOO2 
Lähde: Mercer Management Consulting 
Huom.: 1. Neule- ja trikootuotteet sisältyvät vaatetukseen. 
2. Ei sisällä rekisteröimättömiä tai luvattomia työpaikkoja. 
c^ 
TAULUKKO 2 
Vaatetusteollisuuden luvattomat työpaikat1 (1992) Suuruusjärjestykset 
Työpaik­
kojen lkm Belgia 
7 000 Saksa 
6000 Irlanti 
2000 Kreikka 
12000 Italia 
39 000 Espanja 
20 000 Alankomaat 
10000 Ranska 
20 000 Portugali 
20 000 Yhdistynyt 
kuningas­
kunta 
14 000 Tanska Yhteensä 
150 000 
Lähde: Mercer Mangement Consulting 
Huom.: 1. Luvut ovat Mercer Management Consultingin esittämiä arvioita, joista Euroopan komissio ei ole vastuussa. 
TAULUKKO 3 
Alihankinta-alan työllisyyden jakautuminen Euroopassa 
Työvoimaa yhteensä: 650 000* 
Italia 30 % 
Yhdistynyt kuningaskunta 18% 
Ranska 14 % 
Espanja 14 % 
Portugali 9 % 
Saksa 6 % 
Kreikka 5 % 
Alankomaat 1 % 
Belgia 1 % 
Irlanti 1 % 
Tanska 1 % 
Lähde: Mercer Management Consulting 
* Ei sisällä rekisteröitymättömiä tai luvattomia työntekijöitä 
TAULUKKO 4 
Alihankinta-alan jakautuminen yritysten koon ja työpaikkojen lukumäärän mukaan* 
(1992) 
500+ 
200-500 
100-200 
50-100 
20-50 
10-20 
0-10 
Yhteensä Ranska 
Yritysten 
lukumäärä 
10 
50 
150 
300 
800 
800 
5 500 
7 600 Työntekijöi­
den lukumäärä 
5 000 
10 000 
15 000 
15 000 
16 000 
8 000 
20 000 
90 000 Portugali 
Yritysten 
lukumäärä 
5 
35 
70 
210 
320 
3 500 
4 140 Työntekijöiden 
lukumäärä 
2 000 
8 000 
9 000 
13 000 
10 000 
18 000 
60 000 Saksa 
Yritysten lukumäärä 
6 
15 
150 
550 
1 500 
2 168 Työntekijöiden 
lukumäärä 
2 000 
2 000 
10 000 
16 000 
10 000 
40 000 
Lähde: Mercer Management Consulting 
*: Ei sisällä rekisteröitymättömiä tai luvattomia työntekijöitä 
W 
TAULUKKO 5 Suuru usjärjestykset 
Alihankintaa hallitsevat tekijät Euroopassa1 
(työpaikkojen prosentuaalinen osuus) 
Kustannukset 
Reagointi ja 
joustavuus 
Sivutyöt 
Palvelut 
Asiantuntemus ja 
tietotaito Portugali 
65 % 
1 5 % 
-
-
20% 
100 % Kreikka 
60% 
30 % 
5% 
-
5% 
100 % Belgia 
40% 
30 % 
5 % 
15 % 
10% 
100 % Irlanti 
40% 
20% 
5% 
25% 
10% 
100 % Alankomaat 
40% 
40% 
-
20% 
-
100% Ranska 
30% 
30% 
10% 
20%) 
10% 
100% Tanska 
-
80 % 
-
20 % 
* 
100 % Saksa 
5% 
55 % 
5% 
25 % 
10% 
100 % Espanja 
30% 
40% 
10% 
10% 
10%) 
100%, Italia 
30% 
30% 
10% 
10% 
20% 
100% Yhdisty­
nyt kunin­
gaskunta 
20% 
25% 
-
50 %2 
5% 
100 % Euroopan 
keskiarvo 
32% 
33% 
6% 
16% 
13% 
100% 
Huom.: 
2. Sisältää luvattoman työnteon, joka jakautuu kustannuksiin sekä reagointiin ja joustavuuteen 
Suuri osa suoraan palvelujen alle sijoittuvista työpaikoista on sisällytetty kustannuksiin. 
Lähde: Mercer Management Consulting 
TAULUKKO 6 
Alihankkijoiden nimeämät tärkeimmät ongelmat 
Maksujen 
viivästymiset/riski 
Epätarkat tilaukset 
Asiakastietojen 
kehittäminen 
Suojan puute 
toiminnan taantuessa 
Sopimuksen 
puuttuminen 
Nykyaikaistamis-
tukien puuttuminen 
Sosiaalilainsäädäntö 
Kieliongelmat Saksa 
• 
• Belgia 
• 
• Tanska 
• Espanja 
• 
• Ranska 
• 
• 
• Yhdistynyt 
kuningas­
kunta 
• 
• Kreikka 
• 
• 
• 
• Irlanti 
• Italia 
• 
• Alankomaat 
• 
• Portugali 
• 
• 
• 
™ Tutkimuksissa usein mainitut ongelmat 
Lähde: Mercer Management Consultingin kyselylomake 
Financial Sheet 
Budgetary line B5-4110 Industrial Competition policy of the European Union 
1. TITLE OF THE ACTION: PROMOTION OF THE COMPETITIVENESS OF THE 
SUBCONTRACTING TEXTILE AND CLOTHING 
INDUSTRY 
2. CONCERNED BUDGET LINE: B5-4110 
3. LEGAL BASIS: Communication from the Commission to the Council on the 
implementation of a Community action programme in favour of 
the competitiveness of the European industry 
COM(95)319. 
4. DESCRIPTION OF ACTION : 
4.1. General objective: To support the efforts of improving 
of the action the competitiveness of subcontracting in textile/clothing 
in areas of information, training, co-operation, 
promotion. The action is included in the framework of the 
action programme on the competitiveness of the 
European industry. 
4.2.Period covered by the action: 3 years, i.e. 1996/1997/1998. 
5. CLASSIFICATION OF RECEIPTS AND EXPENDITURE 
5.1. DNO 
5.2. CD 
5.3. Types of receipts aimed at 
No purpose 
6. TYPE OF RECEIPTS AND EXPENDITURE 
subsidy for co-financing together with other sources from the public or private 
sector: Co-financing of initiatives undertaken by the public sector as well as 
by professional associations. 
Others: The Commission has the intention to ask for the realisation of 
operational tools (e.g. technical file of production) that will be at the 
disposition of the economic operators. 
lc 
7. FINANCIAL IMPACT 
7.1. Mode of calculation for cost of the action for 1996 fiscal year (connection 
between individual costs and the total cost) 
4 pilot project related to 4 areas quoted beneath 
7.2. Breaking down by elements of action 
CE in MioEcus 
Breaking down 
Technical file of fabrication 
Promotion of specialised fairs 
Diagnosis finishers 
Projects for management training 
TOTAL Budget 96 
0,075 
0,075 
0,15 APB97 
0,13 
0,12 
0,25 Var. 
in% 
66,7 
Z I 
8. DISPOSITIONS FOR ANTI-FRAUD FORESEEN (AND RESULTS OF 
THEIR IMPLEMENTATION) 
Contract 
9. ELEMENTS OF ANALYSIS COSTS-EFFICIENCY 
9.1. Specific quantitative objectives, population aimed at 
- Specific objectives : the Commission envisage to finance 4 pilot projects in order 
to improve the attractiveness of intellectual investments in the small and medium 
size firms of the sector by the creation of a favourable environment for 
subcontracting in textile and clothing. These firms, isolated from their economic 
environment have neither the capacity, nor the time necessary to participate in 
multi sectoral actions. The measures aim the improvement of a) their relations with 
the finishers b) entrepreneurs' information of the solvency and the perspectives of 
their firms, c) the promotion and evaluation of the participation at fairs and at 
similar manifestations and d) the improvement of the level of management training 
of finishers through the logistics adapted to their level of knowledge and time. 
- Population aimed at : 
The subcontracting firms of the European union. 
9.2. Justification of the action 
- Necessity of Community budget intervention 
For reasons of cultural and economic compartmentalisation, the 
subcontracting firms have difficulties to start this kind 
of action and to utilise the Community means 
— Choice of intervention mode 
* advantages compared to alternative measures (comparative advantages) 
Decrease the costs of the starting up of the envisaged actions. 
* analysis of similar actions, possibly carried out at Community or 
national level 
It has been noted that a series of Community actions have not attracted the 
interest of small and medium sized firms, in particular not the subcontracting 
firms. In most of the cases these actions are expensive and are not adapted to 
the specific needs of their structure (size, lack of management structure, staff 
training etc.). 
— Main uncertainties that could affect the specific results of the action. 
The non mobilisation of the subcontracting small and medium sized firms 
in order to use these tools. 
9.3. Follow up and assessment of the action 
- Indicators of performance 
* indicators of output (measure of activities displayed) 
* indicators of the impact according the objectives 
Increased use of the actions foreseen in the Community programmes, 
among the small and medium sized firms. 
Z. <L 
-Modes and periodicity of the planned assessment 
Unit in/E/4 has the intention to assess the situation in 1998. 
-Valuation of obtained results 
The envisaged assessment here beneath leads to a written report and a 
re-assessment of the situation. 
10. Administrative expenditures (part A of section IB of General Budget). 
The effective mobilisation of necessary administrative resources will result from 
the annual decision of the Commission on the allocation of resources, including 
in particular supplementary staff and capital that have been granted by the budget 
authority. 
10.1 Impact on the number of jobs: NONE. 
Type of 
employment staff to 
allocate 
to the 
adminis 
tration of the 
action of which duration 
permanent 
employment temporary 
employment by use of 
existing 
resources 
within the 
DG by appeal to 
supplement 
tary resources 3 years 
Temporary 
civil servants 
or officials 1A 
IB 1 A yes no 3 years 
Other 
resources no no yes no 
Total 2 persons 1 person yes no 3 years 
For the supplementary resources, indicate according to which pace their disposal would be 
necessary. 
10.2 Global financial impact of supplementary human resources :NONE. 
Sums Mode of calculation 
Civil servants 
Temporary officials 
Other resources 
Total 1 I 
The sums state the total cost of supplementary employment for the total duration the action 
if this one is at a determined duration, for 12 month if the duration is undetermined. 
10.3 Increase of other expenditures following the running of the action 
BUDGETARY LINE 
A0-2500 SUMS 
32.000 ECU* 
meeting expenses 
* These sums correspond to expenditures for 12 month MODE OF CALCULATION 
Two meetings a year of 
the Working group of 20, 
experts from professional 
associations from member 
states . 
(2X16.000 ECU) 
2-J> 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 210 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 08 
Luettelonumero : CB-C0-96-223-FI-C 
ISBN 92-78-04027-4 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
^