EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 07.01.1998 
KOM(97)731 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 
DIREKTIIVIN 93/109/EY SOVELTAMISESTA 
Niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen 
kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluva äänioikeus 

YHTEENVETO 
Kaikki jäsenvaltiot sovelsivat neuvoston direktiiviä 93/109/EY vuonna 1994 pidetyissä 
Euroopan parlamentin vaaleissa. Ruotsi, Suomi ja Itävalta sovelsivat sitä vuonna 1995 ja 
1996 pidetyissä ensimmäisissä Euroopan parlamentin vaaleissaan. Yhteensä noin 
4 471 647 äänioikeutettua ja vaalikelpoista unionin kansalaista, jotka asuivat muussa 
maassa kuin siinä jonka kansalaisia ovat, saattoi halutessaan ottaa asuinvaltiossaan osaa 
näihin vaaleihin. 
Matala osallistumisvilkkaus 
Vuoden 1994 vaaleista saaduista tuloksista kävi kuitenkin ilmi kaksi puutetta, jotka 
koskivat toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten osallistumista 
vaaleihin. Ensimmäin ja suurin puute oli se, ettei uusista oikeuksista ollut riittävästi tietoa 
kansalaisten keskuudessa. Toinen puute oli se, että toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat 
ehdokkaat menestyivät vaaleissa erittäin huonosti. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin 
olevien kansalaisten osallistuminen asuinvaltiossaan pidettyihin vaaleihin vaihteli 
Irlannin 44,11 prosentista Kreikan 1,55 prosenttiin. Irlannissa oikeus oli ollut jo vuodesta 
1979 lähtien. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten 
osallistumisprosentti oli kaikki 15 jäsenvaltiota mukaan lukien 5,87 prosenttia. 
Ainoastaan yksi tällainen asuinvaltiossaan ehdokkaana ollut toisen jäsenvaltion 
kansalainen tuli valituksi Euroopan parlamenttiin. Nämä luvut olisi otettava huomioon, 
vaikka osallistumisvilkkaus kansallisten äänestäjien keskuudessa on myös jatkuvasti 
laskenut vuonna 1979 pidettyjen Euroopan parlamentin vaalien 63,0 prosentista vuoden 
1994 vaalien 56,5 prosenttiin. 
Täytäntöönpano 
Komissio on saattanut direktiivin täytäntöönpanoa koskevan selvityksen loppuun ja 
toteaa, että direktiivi on yleisesti ottaen kaikissa jäsenvaltioissa pantu tyydeyttävällä 
tavalla täytäntöön. Jäsenvaltiot ovat komission pyynnöstä tehneet joitakin pieniä 
mukautuksia voimaan saattamista koskeviin lakeihinsa. Luxemburgille myönnettyä 
asumisen vähimmäiskestoa koskevaa poikkeusta olisi viimeisten väestölaskelmien 
perusteella sovellettava myös seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. 
Tehdyn selvityksen perusteella komissio toteaa, ettei itse direktiiviä ole tällä hetkellä 
tarpeen muuttaa. Komissio katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden olisi kehitettävä sen 
soveltamista erityisesti 12 ja 13 artiklan osalta. Tavoitteena olisi pidettävä EU-
kansalaisten, jotka eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia, osallistumisen ja ehdokkuuden 
lisäämistä ja jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihtojärjestelmän kehittämistä. 
Tiedotuskampanja 
Jäsenvaltioiden olisi lisättävä huomattavasti tiedotusta EU-kansalaisille direktiivin 12 
artiklan mukaisesti. Tämä koskee erityisesti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ota EU-
kansalaisiinsa yhteyttä henkilökohtaisesti, vaan käyttävät pelkästään hallinnollista 
ilmoitusta. 
Komissio antaa edelleen yhdessä Euroopan parlamentin kanssa yksityiskohtaisia tietoja 
vaalioikeuksien käyttämisestä "Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen ja uuden 
"Vuoropuhelu kansalaisen kanssa" -hankkeen puitteissa. 
A 
Tietojenvaihto 
Kahteen kertaan äänestämisen estämiseksi 13 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot 
vaihtavat tietoja asuinvaltiossa äänestävistä kansalaisista. Komission mielestä nykyisten 
säännösten soveltamista olisi parannetteva huomattavasti. 
Komission yksiköt työskentelevät parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa parantaakseen 
hallinnollista yhteistyötä. Tavoitteena on löytää luotettava, joustava ja kustannus­
hyötysuhteeltaan edullinen tapa, jolla jäsenvaltiot voisivat hyvissä ajoin vaihtaa tietoja 
toisessa jäsenvaltiossa äänestävistä kansalaisistaan niin, että vaaliluetteloa ehdittäisiin 
muuttaa vastaavasti. Tietojenvaihdon on lisäksi tapahduttava noudattaen yksilöiden 
suojelusta henkilötietojen käsittelyssä annettuja sääntöjä. 
Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja 
Vaikka direktiivissä ei asiaa koskevaa erityissäännöstä olekaan, on tärkeää, että muualla 
kuin kotivaltiossaan asuvien EU-kansalaisten osallistumista asuinvaltionsa poliittiseen 
elämään helpotetaan, jotta EU-kansalaiset käyttäisivät useammin oikeuttaan asettua 
ehdokkaaksi asuinvaltiossaan. 
Kansallisilla ja eurooppalaisilla poliittisilla puolueilla on tämän tavoitteen 
saavuttamisessa tietenkin suurin merkitys. Kansallisella tasolla olisi kuitenkin pyrittävä 
poistamaan kaikki mahdolliset esteet unionin kansalaisen poliittiseen toimintaan 
osallistumiselta. 
Komissio puolestaan huolehtii tehtävästään perustamissopimuksen "vartijana" ja ryhtyy 
kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei kansalaisuuteen perustuva 
syrjintä estä unionin kansalaisia asettumasta ehdokkaaksi Euroopan parlamentin 
vaaleissa. 
/\ 3. 
SISÄLTÖ 
Johdanto 
1. Tilanne ennen direktiivin voimaan tuloa 
2. E Y:n perustamissopimuksen 8 b artiklan soveltamisala ja direktiivin 93/109 
tavoitteet 
Luku I: Kesäkuun 1994 vaalit 
3. Tiedotuskampanj a 
3.1 Ilmoittamisvelvoite 
3.2 Täytäntöönpano 
3.3 Euroopan unionin toimielinten rooli 
4. Vaaleihin osallistumisoikeus ja edellytykset oikeuksien käyttämiselle 
4.1 Vaaliluetteloon pääsy 
4.2 Vaaliluettelossa pysyminen 
4.3 Oikeuksien menettäminen 
LUKU II: ARVIO DIREKTIIVIN SOVELTAMISESTA 
5. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien äänestäjien ja ehdokkaiden osallistuminen 
6 Alhaisen osallistumisen syyt 
7. Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto 
8. Poikkeus- j a siirtymäsäännökset 
LUKU III: JOHTOPÄÄTÖKSET 
9. Ehdotuksia direktiivin soveltamisen parantamiseksi 
JOHDANTO 
Äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa ja asuinjäsenvaltion paikallisvaaleissa on 
yksi tärkeimmistä Maastrichtin sopimuksessa kaikille jäsenvaltioiden kansalaisille 
annetuista uusista oikeuksista. Se, että toisen jäsenvaltion kansalaiset voivat samoin 
oikeuksin kuin jäsenvaltion omat kansalaiset osallistua asuinjäsenvaltiossaan 
toimeenpantaviin demokraattisiin prosesseihin osoittaa unionin kansalaisuuden 
toteutuvan käytännössä yhteisten arvojen muodossa ja helpottaa lisäksi yksilötasolla 
unionin kansalaisen sopeutumista asuinvaltioon1. 
Uusia oikeuksia sovellettiin ensimmäisen kerran kesäkuussa 1994 pidetyissä Euroopan 
parlamentin vaaleissa, joihin noin 4 471 647 muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvaa 
unionin kansalaista sai halutessaan osallistua. Kolmessa uudessa jäsenvaltiossa asuvat 
saivat pian saman oikeuden, sillä näiden maiden ensimmäiset Euroopan parlamentin 
vaalit pidettiin 17. syyskuuta 1995 Ruotsissa ja 13. ja 20. lokakuuta 1996 Itävallassa ja 
Suomessa. 
Tämän kertomuksen tarkoituksena on arvioida niille unionin kansalaisille, jotka asuvat 
jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa 
äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista ehdoista 6. joulukuuta 
1993 annetun neuvoston direktiivin 93/109/EY soveltamista2. 
Kertomuksessa selvitetään lyhyesti direktiivin taustalla olevat tärkeimmät periaatteet ja 
viitataan niihin viidessätoista jäsenvaltiossa noudatettuihin menettelyihin, joiden 
perusteella toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat asukkaat saattoivat osallistua vaaleihin. 
Kertomuksessa analysoidaan täytäntöönpanosäännösten ja kansallisen lainsäädännön 
yhteistoimintaa yhtäläisen kohtelun periaatteen kannalta. Lopuksi kertomuksessa 
arvioidaan äänestäjien käyttäytymistä ja tarkastellaan mahdollisuuksia parantaa 
direktiivin soveltamista. 
Komissio haluaa lisäksi kiittää jäsenvaltioita tietojen antamisesta tätä kertomusta varten. 
Vuoden 1995 aikana jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa pidettiin kaksi komission 
järjestämää kokousta ja vuoden 1996 aikana ylläpidettiin kahdenvälisiä suhteita. 
Kertomuksen liitteenä olevat kuusi taulukkoa ovat olleet jäsenvaltioiden tarkasteltavina. 
/. Tilanne ennen direktiivin voimaan tuloa 
Ennen direktiivin voimaan tuloa useimmat jäsenvaltiot antoivat ulkomailla asuvien 
kansalaistensa äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa edustajan välityksellä tai 
konsulaattien ja lähetystöjen kautta ja ainoastaan neljässä jäsenvaltiossa äänioikeus oli 
ulotettu maassa asuviin toisen jäsenvaltion EU-kansalaisiin. 
Ks. komission toinen kertomus unionin kansalaisuuden toteutumisesta, KOM (97)230, 27. toukokuuta 
1997. 
EYVL L 329/34, 30.12.1993. Direktiivin 16 artiklassa säädetään, että komissio antaa ennen 31 päivää 
joulukuuta 1995 kertomuksen vuoden 1994 kesäkuussa pidetyistä EP:n vaaleista. Kertomuksen 
laatimista kuitenkin lykättiin, jotta direktiivin soveltaminen myös kolmessa uudessa jäsenvaltiossa 
saataisiin mukaan arvioon ja kertomuksesta tulisi näin laajempi. 
Irlannissa toisen jäsenvaltion kansalaiset ovat saaneet äänestää vuonna 1979 pidetyistä 
Euroopan parlamentin ensimmäisistä yleisisistä ja välittömistä vaaleista lähtien. 
Alankomaat antoivat äänioikeuden niille toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleville EU-
kansalaisille, jotka olivat ulkomailla asumisen vuoksi menettäneet äänioikeuden 
kotimaassaan. Belgiassa toisen jäsenvaltion kansalaiset saivat äänestää, jos he olivat 
kolmen vuoden ajan kuuluneet Belgian väestörekisteriin ja menettäneet äänioikeutensa 
kotivaltiossaan sen vuoksi, että asuivat Belgiasa. Irlannin ja kansainyhteisön 
kansalaisilla oli oikeus äänestää Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Vain kaksi jäsenvaltiota katsoi maassa asuvat EU-maan kansalaiset vaalikelpoisiksi 
alueellaan ennen direktiivin voimaan tuloa. Nämä kaksi maata olivat Italia, joka on 
katsonut kaikkien jäsenvaltioiden kansalaiset asuinpaikasta riippumatta vaalikelpoisiksi 
vuodesta 1979 lähtien ja Yhdistynyt kuningaskunta, joka katsoi Irlannin kansalaiset 
vaalikelpoisiksi. 
2. EY:n perustamissopimuksen 8 h artiklan 2 kohdan soveltamisala ja direktiivissä 
93/109 säädetyt tavoitteet 
EY:n perustamissopimuksen 8 h artiklalla ei pyritä yhdenmukaistamaan 
jäsenvaltioiden vaalilakeja, vaikka sillä myönnetään toisessa jäsenvaltiossa asuville 
unionin kanalaisille äänioikeus ja vaalikelpoisuus. Tarkoituksena on vain poistaa 
kansalaisuutta koskeva edellytys, joka on useimmissa tapauksissa johtanut siihen, ettei 
unionin kansalaisella ole ollut äänioikeutta muualla kuin siinä jäsenvaltioissa, jonka 
kansalainen hän on. 
Vastaavasti kyseisen artiklan määräykset ja täytäntöönpano eivät rajoita EY:n 
perustamissopimuksen 138 artiklan 3 kohdassa määrättyä yhdenmukaista menettelyä 
vaalien toimittamisessa. Artikla 8 b koskee ainoastaan vaalioikeuksien ulottamista 
toisessa jäsenvaltiossa asuviin unionin kansalaisiin samoin edellytyksin kuin 
vaalioikeudet annetaan tuon jäsenvaltion omille kansalaisille. Sen sijaan 138 artiklan 3 
kohdassa pyritään Euroopan parlamentin vaalien toimittamista koskeviin, koko unionissa 
voimassa oleviin yhteisiin sääntöihin, jotka koskevat esimerkiksi äänestysjärjestelmää, 
jäsenten valtakirjojen tarkistusta, ristiriitoja koskevaa järjestelmää, paikkojen 
jakautumista ym. 
Perustamissopimuksen 8 B artiklan 2 kohdan määräykset eivät myöskään koske 
voimassa olevia vaalioikeuksia. Jäsenvaltioilla on edelleen toimivalta antaa alueellaan 
asuville kolmannen maan kansalaisille vaalioikeudet tai säilyttää heillä jo olevat 
oikeudet. Vastaavasti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät säännöt, jotka 
koskevat ulkomailla asuvien unionin kansalaisten oikeuttaa käyttää äänioikeuttaan omien 
kansallisten ehdokkaidensa hyväksi lähetystöjen ja konsulaattien kautta tai edustajan 
välityksellä. 
Direktiivissä 93/109 toteutetaan perustamissopimuksen 8 b artiklan 2 kohdassa 
määrättyjä tavoitteita. Siinä säädetään periaatteet, joiden mukaan toisessa jäsenvaltioissa 
asuva EU:n kansalainen voi käyttää vaalioikeuksiaan asuinvaltioissa, jos hän täyttää 
kyseisen jäsenvaltion vaalilainsäädännössä säädetyt kyseisen valtion omia kansalaisia 
koskevat edellytykset. Nämä periaatteet ovat seuraavat: 
Vapaus valita - Unionin kansalaiset voivat vapaasti valita käyttäväkö he oikeuksiaan 
kotivaltiossaan vai asuinvaltioissaan. 
Yksi ääni ja yksi ehdokkuus - Unionin kansalainen voi samoissa Euroopan parlamentin 
vaaleissa äänestää tai olla ehdokkaana vain kerran. Jos yhdessä jäsenvaltiossa äänestää 
tai asettuu ehdokkaaksi, toisessa jäsenvaltiossa olevan oikeuden menettää samalla. 
Kahteen kertaan äänestämisen tai ehdokkaaksi asettumisen välttämiseksi jäsenvaltiot 
vaihtavat keskenään tietoja ulkomailla vaalioikeuksiaan käyttävistä kansalaisista. 
Pääsy asuinvaltion vaaliluetteloon ensimmäisen kerran vain hakemuksesta - Jos 
unionin kansalainen haluaa käyttää äänioikeuttaan asuinvaltiossaan, hänen on 
vaaliluetteloon pääsemiseksi tehtävä sitä koskeva hakemus. 
Vaalioikeuksien tasapuolinen soveltaminen - EU:n kansalaisten on yhtäläisen kohtelun 
periaatteen mukaisesti saatava samat vaalioikeudet samoin edellytyksin kuin 
asuinvaltion kansalaiset. Näitä oikeuksia ovat muun muassa samat oikeudet 
muutoksenhakumenettelyihin kuin asuinvaltion omilla kansalaisilla nimen puuttuessa 
vaaliluettelosta tai muun virheen, ehdokkaaksi asettumista koskevan hakemuksen tai 
väestörekisteriin merkittyjen muihin kuin asuinvaltion kansalaisiin ulotettujen 
äänestysvelvoitteiden osalta. Vastaavasti kerran äänestysluetteloon päästyään unionin 
kansalainen pysyy siinä samoin edellytyksin kuin asuinvaltion kansalaiset siihen asti, 
kunnes hän itse pyytää nimensä poistamisesta vaaliluettelosta. 
Vaalikelpoisuuden menettämisen vaikutus kotivaltion ulkopuolella - Henkilö, joka on 
menettänyt vaalikelpoisuutensa kotivaltiossaan, ei voi tulla valituksi asuinvaltiossaan 
Euroopan parlamentin jäseneksi. 
Ilmoittamisvelvoite - Jotta toisessa jäsenvaltiossa asuvat EU-valitsijat saisivat tiedon 
uusista oikeuksistaan, direktiivissä säädetään, että asuinvaltio on velvollinen 
ilmoittamaan maassa asuville jäsenvaltioiden kansalaisille "hyvissä ajoin ja 
asianmukaisella tavalla", miten he voivat käyttää vaalioikeuksiaan 
Poikkeusten myöntäminen ainoastaan jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi -
Perustamissopimuksen 8 b artiklassa yhtäläisen kohtelun periaatteeseen sallitaan 
poikkeuksia ainoastaan jos ne ovat perusteltuja jonkin jäsenvaltion erityisten 
ongelmien vuoksi. Direktiivi sisältää kaksi poikkeusta. Ensimmäinen liittyy niiden 
jäsenvaltioiden muilta kuin asuinvaltion kansalaisilta mahdollisesti vaatimaan 
asumisen vähimmäiskestoon, joissa muiden unionin kansalaisten kuin kyseisen valtion 
omien kansalaisten osuus on yli 20 prosenttia äänioikeutetuista unionin kansalaisista. 
Toinen koskee niitä jäsenvaltioita, joissa EU:n asukkaat ovat jo ottaneet osaa 
kansallisiin vaaleihin ja ovat sen vuoksi mukana vaaliluettelossa täsmälleen samoin 
edellytyksin kuin jäsenvaltion omat kansalaiset. Direktiivissä näille jäsenvaltioille 
annetaan mahdollisuus pidättäytyä soveltamasta joitakin säännöksiä tällaisiin 
kansalaisiin. 
Ainoastaan vuoden 1994 kesäkuun vaaleihin sovellettavat siirtymäsäännökset -
Siirtymäsäännökset, joita on neljä, koskevat vaaliluetteloon pääsyyn liittyviä 
muodollisuuksia ja direktiivin antamisaikaan jo joissakin jäsenvaltioissa käynnissä 
ollutta ehdokkaiden asettamista. Siirtymäsäännökset olivat tarpeen, koska direktiivin 
antamisen ja Euroopan parlamentin neljänsien välittömien vaalien väliin jäi hyvin 
vähän aikaa. 
LUKU I: KESÄKUUN 1994 VAALIT 
Kansalliset säännöt vallitsevat 
Ennen kuin yhdenmukainen vaalimenettely saadaan aikaan, Euroopan parlamentin 
vaaleja sääntelee kansallinen lainsäädäntö, vuonna 1976 annettu Euroopan parlamentin 
edustajien yhtäläistä ja välitöntä äänestystä koskeva laki3 sekä perustamissopimuksen 8 b 
artiklan 2 kohdan määräykset ja niitä täytäntöönpanevat, direktiivissä 109/93 säädetyt 
säännökset. 
Euroopan parlamentin vaalit vuonna 1994 pidettiin 9. kesäkuuta Tanskassa, Irlannissa, 
Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 12. kesäkuuta Belgiassa, Kreikassa, 
Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa ja Portugalissa. 
Uusien jäsenvaltioiden oli liittymisasiakirjan mukaisesti pidettävä ensimmäiset yleiset ja 
välittömät vaalit kahden vuoden kuluessa liittymisestä4. Ruotsi valitsi äänestyspäiväksi 
17. syyskuuta 1995, kun taas Itävalta ja Suomi pitivät ensimmäisen EP:n vaalinsa vasta 
vuoden 1996 aikana (13. ja 20. lokakuuta 1996). 
Kaikki 12 jäsenvaltiota panivat direktiivin 93/109 säännökset täytäntöön määräaikoihin 
mennessä ja vuoden 1994 vaalien kannalta ajoissa. Uudet jäsenvaltiot, joita oli kolme, 
antoivat tarvittavat säännökset vuoteen 1996 mennessä ja noudattivat niitä ensimmäisissä 
Euroopan parlamentin vaaleissaan. Yksityiskohtaiset viittaukset kaikkiin 
täytäntöönpanosäännöksiin ovat liitteenä olevassa taulukossa 6. 
3. Tiedotuskampanja 
3.1 Ilmoittamisvelvoite 
Direktiivin 12 artiklassa jäsenvaltioille säädetty velvoite ilmoittaa EU-kansalaisille 
heidän oikeuksiaan koskevista säännöistä hyvissä ajoin ja asianmukaisella tavalla antaa 
jäsenvaltioille vapauden päättää itse tiedotuskampanjansa toteuttamisesta. Tavoitteena on 
luonnollisesti saada ulkomailla asuvat riittävän ajoissa liikkeelle, jotta he ehtivät pyytää 
nimensä lisäämistä vaaliluetteloon tai ehdokkuuden osalta täyttämään ehdokkuuteensa 
tarvittavat vaatimukset. 
Euroopan parlamentti on korostanut alusta alkaen tehokkaan tiedotuskampanjan tärkeyttä 
ja EP: n jäsenet ovat antaneet päätöslauselman, jossa kehotettiin ryhtymään 
asianmukaiseen tiedotuskampanjaan, ja todettiin, että "unionin kansalaisille on annettava 
tietoa samoin perustein kuin jäsenvaltion omille kansalaisille ja tiedot on annettava heille 
osoitetulla henkilökohtaisella kirjeellä*'5. Euroopan parlamentin jäsenet tekivät 
3 EYVLL 278, 8.10.1976 
4 Littymisasiakirjan 31 artiklan 1 ja 2 kohta, EY VL C 241/27, 29.8.1994. 
5 Päätöslauselma B3-0064/94, 20. tammikuuta 1994, unionin kansalaisten äänioikeudet Euroopan 
parlamentin vaaleissa, EYVL C 44, 14.2.1994, s. 159 ja päätöslauselma B3-0433/94, esteet EU.n 
täytäntöönpanoaikana joukon vetoomuksia sekä kirjallisia ja suullisia kysymyksiä, jotka 
koskivat toisen jäsenvaltion kansalaisten mahdollisuuksiin käyttää uusia oikeuksiaan 
asuinvaltiossa ja erityisesti oikeuteen saada tietoa niistä. 
3.2 Täytäntöönpano 
Kesäkuussa 1994 pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa jäsenvaltiot valitsivat 
jomman kumman seuraavista lähestymistavoista: ne joko järjestivät kaikille suunnatun 
tiedotuskampanjan tai lähettivät henkilökohtaiset kirjeet väestörekisterissä oleville 
unionin kansalaisille. 
Ensimmäisen vaihtoehdon valitsivat Belgia, Ranska, Espanja, Saksa, Kreikka, Irlanti, 
Italia, Portugali, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta. Näissä jäsenvaltioissa 
valtionhallinto vastasi tiedotuskampanjan aloittamisesta, mutta lopullinen vastuu tiedon 
levittämisestä yleisölle kuului paikallisille viranomaisille. Joissakin näistä jäsenvaltioista 
paikalliset viranomaiset ottivat tehtäväkseen tiedottaa asiasta äänestäjille kirjeitse. Näin 
kävi esimerkiksi eräissä Belgian kunnissa ja Saksan Ländereissä. 
Taulukossa 1 esitetään jäsenvaltioittain tiedotustoimet, jotka vaihtelivat 
lehdistötiedotteista ja erikielisten lehtisten jakamisesta julkisten ilmoitusten viralliseen 
postittamiseen. Televisiolla ei missään jäsenvaltioissa näyttänyt olevan juuri 
minkäänlaista roolia tiedon levittämisessä. 
Muut jäsenvaltiot valitsivat toisen vaihtoehdon ja tiedottivat väestörekisterissä oleville 
EU-valitsijoille näiden oikeuksista henkilökohtaisin kirjein. Näin toimittiin 
Luxemburgissa, jossa kaikille asukkaille toimitettiin viisikielinen tiedote. Tanskassa, 
Ruotsissa ja Suomessa kaikille EU-vaalikelpoisille lähetettiin kolme - kuusi kuukautta 
ennen äänestyspäivää henkilökohtaiset kirjeet, jotka sisälsivät sekä uusia oikeuksia 
koskevaa tietoa että osallistumishakemuksen. Pohjois-Irlannissa kaikille kotitalouksille 
jaettiin tiedote. Alankomaat toimittivat direktiivin 15 artiklan c kohdan mukaisesti 
kirjeen, jossa kaikille väestörekisteriin kuuluville EU-kansalaisille ilmoitettiin, että heidät 
lisätään Alankomaiden vaaliluetteloon, elleivät he erityisesti halua äänestää 
kotivaltiossaan. 
Yksityiset yhdistykset ja yritykset olivat myös vapaaehtoisesti mukana tiedon 
levittämisessä yleisölle. Tällaisia kampanjoita järjestettiin Belgiassa, Espanjassa, 
Ranskassa, Saksassa ja Luxemburgissa, jossa maahanmuuttojärjestot olivat erityisen 
aktiivisia. 
Jäsenvaltioiden ja komission asiantuntijoiden arviointikokouksissa kävi ilmi, että tietojen 
osoittamisesta suoraan EU:n kansalaisille saatavista eduista oltiin tietoisia. Erityisesti 
kaksi jäsenvaltiota eli Portugali ja Espanja ilmoittivat harkitsevansa tämän tiedotustavan 
lisäämistä seuraavissa EP:n vaaleissa, kun taas Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät 
keskus väestörekisterin puutteen takia voi ottaa käyttöön kyseistä järjestelmää. 
kansalaisten osallistumiselle Euroopan parlamentin vaaleihin ja heidän syrjintänsä, EY VL C 128, 
9.5.1994, s. 316. 
Tiedotuskampanjan merkitystä arvioitaessa olisi otettava huomioon, että kesäkuun 1994 
vaalit olivat useimmissa jäsenvaltioissa ensimmäiset, joissa maassa asuvilla toisen 
jäsenvaltion kansalaisilla oli äänioikeus. EU-kansalaiset eivät välttämättä olleet tietoisia 
siitä, miten uusia oikeuksia käytetään, koska ne olivat väistämättä erilaisia kuin heidän 
kotivaltiossaan. Lisäksi direktiivin täytäntöönpanopäivän (6. helmikuuta 1994) ja 
äänestyspäivän (9 - 12. kesäkuuta 1994) välillä olleet tiukat määräajat vaikeuttivat 
riittävien tietojen antamista uusista oikeuksista. 
Edellä sanotun perusteella voidaan todeta, että kansalaisille tiedottamista koskevan 
vastuun antaminen paikallisille viranomaisille ei aina takaa sitä, että tieto kulkee 
tasapuolisesti ympäri maan, vaikkakin se mahdollistaa kampanjan suuntaamisen 
tiettyihin tarpeisiin. Henkilökohtainen kirje takaa puolestaan tasapuolisuuden ja sen 
avulla voidaan tiedottaa maassa asuville toisen jäsenvaltion kansalaisille hyvissä ajoin 
heidän oikeuksistaan sekä niiden käytöstä. Viimeksi mainitun tavan käyttämistä olisi sen 
vuoksi kannustettava. 
Kansalaisjärjestöt ottavat myös osaa EU:n äänestäjäkunnan liikkeelle saamiseen ja niiden 
osallistumista tietojen levittämiseen olisi kannustettava taloudellisesti. Esimerkiksi 
Saksassa on todettu, että vaaliluetteloon ilmoittautuneita oli eniten alueilla, joilla 
henkilökohtaisen kirjeen lähettäminen yhdistettiin yksityisten järjestöjen järjestämään 
tehokkaaseen tiedotuskampanjaan. 
3.3 Euroopan unionin toimielinten rooli 
Vuoden 1994 EP:n vaaleissa EU:n kansalaisille suunnatusta, heidän uusia oikeuksiaan 
koskevasta tiedotuskampanjasta vastasivat pääasiassa jäsenvaltiot.6 
Komissio pyrki seuraamaan unionin kansalaisuuteen perustuvien oikeuksien vaikutusta ja 
järjesti kesäkuussa 1995 Eurobarometrin avulla mielipidekyselyn, jossa se esitti joukon 
kysymyksiä unionin kansalaisuutta koskevasta tietämyksestä ja tunneperäisestä 
ajattelusta sekä unionin kansalaisuuteen liittyvistä oikeuksista7. 
Haastatelluista 82 prosenttia tiesi oikeudestaan äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa 
asuinvaltiossaan. Korkeimmat arvot saatiin Saksassa ja Alankomaissa (89 prosenttia) ja 
alhaisimmat Kreikassa (64 prosenttia). 
Haastatelluista 76 prosenttia tiesi oikeudestaan asettua ehdokkaaksi asuinvaltiossa. 
Korkeimmat arvot saatin Luxemburgissa (82 prosenttia), ja Kreikka oli tässäkin 
kysymyksessä viimeinen (56 prosenttia). Haastatelluista 12 prosenttia oli sitä mieltä, ettei 
EU-kansalainen saa äänestää asuinvaltiossaan, kun taas 16 prosenttia väitti, ettei oman 
kotivaltion ulkopuolella voi asettua ehdokkaaksi. 
6 EP julkaisi äänioikeutta asuinvaltiossa koskevan kirjasen, joka sisälsi katsauksen eri jäsenvaltioiden 
vaalilainsäädännöstä. Kirjasta oli saatavilla eri jäsenvaltioissa sijaitsevista parlamentin 
tiedotustoimistoista (Infomemo: 18. toukokuuta 1994 pidetyt erityisvaalit). 
7 Mielipidekysely tehtiin kussakin jäsenvaltiossa toteutetun 500 puhelinhaastattelun perusteella. 
-8 
Vaikka tulokset ovat vain suuntaa antavia, ne osoittavat, että tiedotustyötä on edelleen 
jatkettava, jotta eurooppalainen äänestäjäkunta olisi varmasti tietoinen unionin 
kansalaisuuteen perustuvista perusoikeuksistaan. 
4. Osallistumisoikeus ja edellytykset oikeuden käyttämiselle 
Oikeutettuja äänestämään ja asettumaan ehdokkaaksi asuinvaltiossaan ovat sitä 
halutessaan unionin kansalaiset, jotka 
• eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia 
• jotka täyttävät samat edellytykset, joita sovelletaan kyseisen valtion kansalaisiin ja 
• jotka eivät ole menettäneet tätä oikeuttaan kotivaltiossaan. 
4.1 Vaaliluetteloon pääsemistä koskeva ensimmäinen hakemus 
"EU-valitsija käyttää äänioikeuttaan asuinvaltiossa, jos hän on ilmaissut toiveensa tehdä 
niin". Säännöstä on käytännössä tulkittu niin, että EU-kansalaisen on pyydettävä, että 
hänen nimensä lisätään asuinvaltion vaaliluetteloon. 
Tämä velvoite saattaa vaikuttaa yhtäläisen kohtelun vastaiselta niissä jäsenvaltioissa, 
joissa kansalaiset pääsevät vaaliluetteloon ilman eri toimenpiteitä, esimerkiksi 
väestörekisterin perusteella8. Olisi kuitenkin otettava huomioon, että tällainen hakemus, 
joka tehdään ainoastaan ensimmäisen kerran luetteloon pääsemisen yhteydessä suojaa 
itse asiassa EU:n kansalaisen vapautta valita osallistuuko hän asuinvaltionsa 
vaaliprosessiin vai ei. 
Vuoden 1994 kesäkuun vaaleissa jäsenvaltiot lisäsivät Irlantia, Alankomaita ja 
Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta EU-asukkaansa vaaliluetteloon näiden 
tekemän hakemuksen perusteella. 
Irlanti käytti hyväkseen 15 artiklan a kohdassa säädettyä siirtymäsäännöstä, sillä sen EU-
asukkaat merkittiin vaaliluetteloon ennen direktiivin antamista. Alankomailla oli 15 
artiklan c kohdan mukaisesti oikeus säilyttää vuoden 1994 vaaleissa väestörekisteriin 
perustuva kansallinen merkitsemisjärjestelmänsä, joka toimii ilman eri toimenpiteitä9. 
Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti saivat 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen 
perusteella vapautuksen vaalejaan koskevista vaaliluetteloon 
merkitsemismuodollisuuksista vastaavien kansalaistensa osalta, sillä näillä oli jo oikeus 
ottaa osaa kansallisiin vaaleihin. 
Hakemus vaaliluetteloon merkitsemiseksi on tehtävä muodollisella ilmoituksella, joka 
sisältää äänestäjän kansallisuuden ja osoitteen sekä tarvittaessa sen vaalipiirin nimen, 
johon äänestäjä on kotivaltiossaan viimeksi kuulunut. EU-valitsijaa pyydetään myös 
ilmoittamaan, että hän aikoo käyttää äänioikeuttaan ainoastaan asuinvaltiossaan. Väärästä 
8 Automaattinen rekisteröinti on itse asiassa sääntö kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa, Ranskaa ja 
Portugalia lukuun ottamatta. 
9 Ks. jäljempänä - kohta 9. 
ilmoituksesta seuraa kaikissa jäsenvaltioissa joko sakko- tai vankeusrangaistus. 
Mahdolliset seuraamukset ovat kuitenkin hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa ja vaihtelevat 
kahdeksan päivän vankeudesta kahdeksan vuoden vankeuteen tai vastaavaan sakkoon 
(ks. valitsijoita koskeva taulukko 1 ja ehdokkaita koskeva taulukko 3). Jos äänestäminen 
on asuinmaassa pakollista, ne EU-valitsijat, jotka ovat ilmaisseet halunsa äänestää, ovat 
velvollisia äänestämään. Belgiassa, Luxemburgissa ja Kreikassa on tällainen tilanne. 
Tarkasteltaessa kriteerejä, joita EU:n kansalaisten on täytettävä, käy ilmi seuraavaa: 
Kansallisuuskriteeri: Kolme jäsenvaltiota pyytää äänestäjän kansallisuuden lisäksi 
ehdokkaita ilmoittamaan päivämäärän, josta lähtien he ovat olleet jäsenvaltion 
kansalaisia. Saksa on kuitenkin ainoa maa, jossa tämä kriteeri liittyy ehdokkaaksi 
asettumista koskevan oikeuden käyttämiseen. Kansalaisten on osoitettava, että heillä on 
vaalipäivänä ollut Saksan kansalaisuus vähintään vuoden, kun taas direktiivin 3 artiklan 2 
kohdan mukaan muiden unionin kansalaisten katsotaan täyttävän tämän edellytyksen, jos 
he ovat olleet vastaavan ajan jonkin jäsenvaltion kansalaisia10, mikä on yhtäläisen 
kohtelun periaatteen mukaista. 
Henkilöllisyyden todistaminen: Direktiivin 9 artiklan 3 kohdassa ja 10 artiklan 3 
kohdassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus pyytää voimassa olevan 
henkilöllisyystodistuksen esittämistä ennen vaaliluetteloon merkitsemistä tai ehdokkaaksi 
asettumista. Ainoastaan kuusi jäsenvaltiota on käyttänyt hyväkseen tätä mahdollisuutta 
muiden luottaessa kansalaisen omaan ilmoitukseen (ks. taulukko 5). 
Komissio on halunnut varmistaa sen, että unionin kansalaisilla on mahdollisuus päästä 
vaaliluetteloon pelkästään esittämällä kotivaltionsa kansallisten viranomaisten antama 
voimassa oleva henkilöllisyystodistus. Esimerkkinä tästä on Espanjan hyväksymä Real 
Decreto -laki 157/1996, jolla edellytys esittää Espanjan oleskelulupa vaaliluetteloon 
pääsemiseksi poistettiin unionin kansalaisilta. 
Asuinpaikkakriteeri: Koska asuinpaikkaa ei määritellä perustamissopimuksessa eikä 
direktiivissä, jäsenvaltioiden tehtävänä on soveltaa yhtäläisen kohtelun periaatetta 
noudattaen asuinpaikka-käsitettä sellaisena kuin se määritellään kunkin jäsenvaltion 
omassa lainsäädännössä. 
Direktiivissä on kuitenkin säännös aiheesta. Jotta jäsenvaltiot eivät vaatisi, Qttä kaikkien 
valitsijoiden on täytettävä asumisen kestoa koskeva edellytys, mikä jäsenvaltion 
kansalaisille olisi helppoa, mutta maassa asuville toisen jäsenvaltion kansalaisille 
vaikeaa, 5 artiklassa säädetään, että toisen jäsenvaltion kansalaisten katsotaan täyttävän 
asumisen kestoa koskevan vähimmäisvaatimuksen, jos he ovat asuneet vastaavan ajan 
toisessa jäsenvaltiossa. Säännöstä sovelletaan sen rajoittamatta tietyssä vaalipiirissä 
asumisen kestoa koskevia erityisiä vaatimuksia, jos niitä sovelletaan yhtäläisen kohtelun 
periaatteita noudattaen. 
10 Eurooppa-vaaleja koskevan lain (EuWG) 6b jakson 1 pykälän 1 kohta ja 2 pykälän 1 kohta. 
Vastaavasti muiden kuin saksalaisten ehdokkaiden on tehtävä vaalien järjestämisestä vastaaville 
virkailijoille ehdokkaaksi nimeämisen yhteydessä sääntömääräinen ilmoitus siitä, miten kauan he ovat 
olleet jonkin muuan Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisia (Ks. Eurooppa-vaaleja koskeva laki -
EuWG, 11 jakson 2 kohta). 
10 
Myös Saksassa maan omiin kansalaisiin ja toisen jäsenvaltion kansalaisiin sovellettava 
asumisen kestoa koskeva kolmen kuukauden edellytys katsotaan täytetyksi, jos henkilö 
on asunut vastaavan ajan jossain toisessa Euroopan unionin jäsen valtiossa11. Sen sijaan 
Ranskassa vaaditaan sekä Ranskan kansalaisilta että toisen jäsenvaltion kansalaisilta 
kuuden kuukauden asumista maassa, jos he haluavat päästä vaaliluetteloon kunnassa, 
jossa he asuvat. Kotikunnassa vaaliluetteloon pääsee ilman tätä edellytystä12. Pohjois-
Irlannissa maan omilta kansalaisilta ja toisen jäsenvaltion kansalaisilta vaaditaan kolmen 
kuukauden asumista vaalipiirissä ennen kuin he saavat oikeuden äänestää. 
Yhtäläisen kohtelun periaatteen noudattaminen asumisen keston yhteydessä tarkoittaa 
myös sitä, että yhteisön äänestäjät saavat saman kohtelun kuin maan omat kansalaiset, jos 
viimeksi mainituilla on esimerkiksi oikeus käyttää vaalioikeuksiaan toissijaisessa 
asuinpaikassaan. Esimerkki tästä löytyy Ranskan lainsäädännöstä, jossa sekä Ranskan 
kansalaiset että toisen jäsenvaltion kansalaiset voidaan tietyin edellytyksin merkitä 
vaaliluetteloon toissijaisessa asuinpaikassa, edellyttäen tietenkin, että yhteisön 
kansalaiset todella asuvat Ranskan alueella13. 
4.2 Vaaliluettelossa pysyminen 
Vaaliluetteloon kerran päästyään EU:n kansalaiset pysyvät siinä niin kauan, kunnes he 
pyytävät, että heidät poistetaan siitä tai kunnes heidät poistetaan automaattisesti sen 
vuoksi, etteivät he enää täytä tarvittavia asumista koskevia edellytyksiä. Tämä on 
erityisen tärkeä säännös direktiivissä, koska se antaa itse asiassa toisessa jäsenvaltiossa 
asuvalle unionin kansalaiselle mahdollisuuden liittyä vähitellen vastaanottavan 
jäsenvaltion vaalimenettelyihin. 
Uusien valitsijoiden tai maassa asuvien toisen jäsenvaltion kansalaisten, jotka eivät 
ottaneet osaa vuonna 1994 pidettyihin Euroopan parlamentin vaaleihin asuinvaltiossaan 
ja jotka nyt haluavat osallistua asuinvaltiossaan vuonna 1999 pidettäviin EP:n vaaleihin, 
on tehtävä ensimmäinen hakemuksensa vaaliluetteloon merkitsemistä varten kansallisesti 
asetettuihin määräaikoihin mennessä (ks. taulukko 7). Vuonna 1994 vaaliluetteloon 
merkittyjen EU-asukkaiden ei tarvitse uusia hakemuksiaan14. Tämä ulkomailla asuvan 
EU-yhteisön jakaminen uusiin ja vanhoihin valitsijoihin saattaa edellyttää erityistä 
huolellisuutta niissä jäsenvaltioissa, jossa vaaliluettelot laaditaan väestörekisterien 
perusteella. 
Saksassa, jossa pysyviä vaaliluetteloita ei ole, unionin kansalaisen on kuitenkin 
pyydettävä vaaliluetteloon merkitsemistä erikseen jokaista Euroopan parlamentin vaalia 
varten, vaikka olisi osallistunut edellisiin vaaleihin ja tullut tällöin merkityksi Saksan 
vaaliluetteloon. Useat kansalaiset pitävät kuitenkin tätä käytäntöä heitä syrjivänä, koska 
1 ' Ks. Eurooppa-vaaleja koskeva laki - EuWG, 6 pykälän 2 kohta ja 3 pykälän 2 kohta. 
12 Ks. Ranskan vaalilaki, L 11 artikla. 
13 Laki, 5. helmikuuta 1994, nro 94 - 104, vaalilain LI 1 artiklan 2 kohta. 
14 Tämä ei koske Kreikkaa, Portugalia eikä Ranskaa, joissa sekä oman maan kansalaiset että toisesta 
jäsenvaltiosta peräisin olevat EU-asukkaat merkitään vaaliluetteloon vain hakemuksesta. 
11 
Saksan kansalaiset merkitään vaaliluetteloon ilman eri toimenpiteitä väestörekisterin 
perusteella, eikä heidän tarvitse pyytää vaaliluetteloon merkitsemistä. Komissio tutkii 
parhaillaan tilannetta yhdessä kyseisen jäsenvaltion kanssa. 
4.3 Vaalioikeuksien menettäminen 
Unionin kansalaiset, jotka ovat menettäneet äänioikeutensa ja vaalikelpoisuutensa 
kotivaltiossaan heitä koskevan rikos- tai siviilioikeudellisen päätöksen perusteella, eivät 
voi saada näitä oikeuksia takaisin muuttamalla toiseen jäsenvaltioon. EU-kansalaiset ovat 
kotivaltionsa vaalioikeuksien menettämistä koskevien sääntöjen lisäksi asuinvaltionsa 
kansalaisiin sovellettavien voimassa olevien määräysten alaisia. 
Äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden menettämistä koskevan yhteisen käytännön aikaan 
saamiseksi direktiivissä säädetään, että jäsenvaltiot vaihtavat vapaaehtoisesti valitsijoita 
koskevia tietoja ja että ehdokkaan kotivaltiolta pyydetään todistusta hänen 
vaalikelpoisuudestaan. 
Kaikki jäsenvaltiot, Irlantia15, Ruotsia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta 
ovat käyttäneet 9 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ja pyytäneet 
valitsijoita ilmoittamaan muodollisessa ilmoituksessaan, etteivät he ole menettäneet 
äänioikeuttaan kotivaltiossa. Vain yksi jäsenvaltio myös tarkasti, pitikö tämä paikkansa, 
mikä teki 7 artiklan 1 kohdasta direktiivin 93/109 vähiten sovelletun kohdan (ks. 
taulukko 5). Italiassa täytäntöönpanosäännösten selventäminen on edelleen käynnissä16. 
Ehdokkaiden osalta komissio on katsonut tärkeimmäksi tehtäväkseen varmistaa sen, että 
jopa niissä jäsenvaltioissa, joissa kansalliset parlamentit hyväksyvät ehdokkuudet vaalien 
jälkeen, vaadittaisiin 10 artiklan 3 kohdassa säädettyä kotivaltion todistusta ehdokkaaksi 
asetuttaessa. Alankomaiden viranomaiset ovat äskettäin ilmoittaneet komissiolle 
aikeestaan ottaa tällainen järjestelmä käyttöön17. 
Täytäntöönpanoa valvottaessa hyvin harva jäsenvaltio raportoi tapauksista, joissa 
äänioikeutensa tai vaalikelpoisuutensa menettäneet EU-kansalaiset olivat yrittäneet 
äänestää asuinvaltiossaan. Pyyntö tulla merkityksi vaaliluetteloon hylättiin paljon 
useammin määräajoista myöhästymisen kuin oikeuksien menettämisen vuoksi. 
On syytä todeta, että Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa jäsenvaltio, joka poistaa omilta 
kansalaisiltaan äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden, jos he ovat asuneet ulkomailla yli 20 
vuotta. Nämä toisessa jäsenvaltiossa asuvat Britannian kansalaiset eivät menetä 
äänioikeuttaan ja vaalikelpoisuuttaan asuinvaltiossaan, koska he ovat menettäneet ne 
kotivaltiossaan pelkästään ulkomailla asumisen johdosta. Vastaavasti Luxemburg, jolla 
on oikeus edellyttää ulkomaalaisilta äänioikeuden saamiseksi viiden vuoden asumista 
maassa, on lisännyt lakiinsa erityissäännöksen, jolla tämä edellytys poistetaan niiltä 
15 Irlannin oikeusjärjestelmä ei tunne mahdollisuutta menettää äänioikeutta oikeuden päätöksellä. 
16 Lain 95/97 14 artiklaa, jolla lakia N:o 483 muutetaan, tutkitaan parhaillaan Italian edustajainhuoneessa 
(Camera dei Deputati). 
17 Alankomaiden hallituksen 19. syyskuuta 1997 antama lakiehdotus. 
12 
toisen jäsenvaltion kansalaisilta, jotka ovat menettäneet oikeutensa ulkomailla asumisen 
vuoksi18 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 
LUKU II: ARVIO DIREKTIIVIN SOVELTAMISESTA 
5. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden ja ehdokkaiden 
osallistuminen 
Valitsijat 
Saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien 
valitsijoiden osuus asuinvaltion äänestäjistä vuoden 1994 kesäkuun vaaleissa oli hyvin 
pieni. Äänestysvilkkaus toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevin EU-kansalaisten 
keskuudessa on 5,11 prosenttia tarkasteltaessa kaikkia 12 jäsenvaltiota yhdessä. Heidän 
osuutensa oli huomattavasti suurempi uusien jäsenvaltioiden ensimmäisissä Euroopan 
parlamentin vaaleissa vuonna 1995 ja 1996 ja oli tällöin 18,19 prosenttia. Viidentoista 
jäsenvaltion yhteenlaskettu osuus oli 5,87 prosenttia. 
Nämä luvut kertovat kuitenkin vain sen, kuinka moni oli merkitty vaaliluetteloon. 
Lukuun ottamatta Kreikkaa, Luxemburgia ja Belgiaa, joissa äänestäminen on pakollista, 
on mahdotonta määritellä, kuinka moni toisen jäsenvaltion kansalaisista kävi todella 
äänestämässä. Tämä johtuu siitä, että toisen jäsenvaltion kansalaiset on merkitty 
vaaliluetteloihin yhdessä maan omien kansalaisten kanssa ja äänestyssalaisuuden vuoksi 
on perustuslain vastaista pyrkiä selvittämään miten kansalainen äänesti, vai äänestikö 
lainkaan. 
Taulukossa 1 on jäsenvaltioittain esitettynä osallistumisen yleinen taso, äänestäjäkunnan 
kokonaismäärä, mahdollisten toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden määrä 
ja asuinvaltiossaan vaaliluetteloon merkittyjen määrä. Vaaliluetteloon merkittyjen 
toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden määrä vaihteli Irlannin, jossa 
äänioikeus on ollut jo vuodesta 1979 lähtien, 44.11 prosentista Kreikan 1.55 prosenttiin. 
Alankomaiden osalta lukuja ei ole saatavana, sillä maa soveltaa siirtymäsäännöksiä sen 
vuoksi, että äänestäjät merkitään vaaliluetteloon automaattisesti väestörekisterin 
perusteella. Vastaavasti ei tiedetä, kuinka moni Irlannin kansalainen äänesti 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Britannian kansalainen Irlannissa, koska 14 artiklan 
2 kohdassa säädetyn poikkeuksen mukaisesti nämä kansalaiset merkittiin kyseisen maan 
vaaliluetteloon samoin edellytyksin kuin maan omat kansalaiset. 
Edellä mainituista luvuista eivät tietenkään käy ilmi ne EU-kansalaiset, jotka äänestivät 
asuinmaassaan kotivaltionsa ehdokkaiden hyväksi lähetystöissä, konsulaateissa tai 
edustajan välityksellä (ks. taulukko 2). 
Ehdokkaat 
18 28. tammikuuta 1994 annetun lain 1 artiklan 4 kohta. 
13 
Koko unionissa ehdokkaaksi oli asettunut 53 sellaista EU-ehdokasta, joka ei ollut 
asuinvaltionsa kansalainen. Näistä ehdokkaista yksi valittiin.19 (ks. taulukko 3). 
6. Alhaisen osallistumisen syyt 
• Sääntöjen uutuus: Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat EU-kansalaiset saivat 
äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden Maastrichtin sopimuksessa marraskuussa 1992. 
Sitä ennen vain neljä jäsenvaltiota antoi äänioikeudet toisesta jäsenvaltiosta peräisin 
oleville kansalaisille. 
• Tiukat määräajat vaaliluetteloon merkitsemiselle: Direktiivi 109/93 annettiin 6. 
joulukuuta 1993. Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät 
säännökset voimaan 1. helmikuuta 1994 mennessä ja sovellettava niitä kesäkuussa 
1994 pidetyissä EP:n vaaleissa. Vaaliluetteloon merkitsemistä koskevia määräaikoja 
pidennettiin useimmissa jäsenvaltioissa direktiivin 9 artiklan 1 kohdan ja EP:n 
päätöslauselman20 mukaisesti, jotta toisen jäsenvaltion kansalaiset ehtisivät saada 
nimensä vaaliluetteloon. Yrityksistä huolimatta toisen jäsenvaltion kansalaisille jäi 
joissain jäsenvaltioissa tuskin 15 päivää aikaa tulla merkityksi vaaliluetteloon. Lyhyt 
määräaika vaikutti epäilemättä myös toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien EU-
kansalaisten ehdokkuuteen, sillä heillä oli vaikeuksia äänestäjien kokoamisessa ja 
asemansa vahvistamisessa (ks. valitsijoita koskeva taulukko 1 ja ehdokkaita koskeva 
taulukko 3). 
• Riittämätön tiedotuskampajana: Kuten edellä 3.2 kohdassa selostetaan, parhaat 
tulokset saatiin, kun toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevalle äänestäjäkunnalle 
tiedotettiin heidän oikeuksistaan henkilökohtaisella kirjeellä ja kansalaisjärjestöt 
ottivat osaa kampanjaan. Näin toimittiin kuitenkin harvassa tapauksessa, sillä yleisin 
tapa (10 jäsenvaltiota) oli tiedottaa valitsijoille heidän oikeuksistaan hallinnollisella 
ilmoituksella. 
• Mahdollisuus äänestää kotivaltion ehdokkaita: Yksi direktiivin tärkeimmistä 
periaatteista on sen varmistaminen, että kansalaiset saavat vapaasti valita, missä 
käyttävät oikeuksiaan. Kaikki jäsenvaltiot, Irlantia lukuun ottamatta, antavat Euroopan 
parlamentin vaaleissa ulkomailla asuville kansalaisilleen oikeuden äänestää kansallisia 
ehdokkaitaan lähetystöissä, konsulaateissa, edustajan välityksellä tai kirjeitse. 
Epävirallisista tiedoista käy ilmi, että noin 6,57 prosenttia toisessa jäsenvaltiossa 
asuvista EU-kansalaisista käytti hyväkseen tätä vaihtoehtoa, (ks. taulukko 2). 
Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja ja sen vaikutus toisesta 
jäsenvaltiosta peräisin olevien kansalaisten ehdokkuuteen: Vaikka EY:n 
perustamissopimuksessa määrätään ainoastaan äänioikeudesta mainitsematta mitään 
19 Wilma Zimmermann, Saksassa asuva Hollannin kansalainen (PSE/D). 
20 EP:n päätöslauselma 133-0433, 21.4.1994, jossa kehoteltiin pidentämään vualiluetlcloon 
merkitsemiselle asetettua määräaikaa koko unionissa 31. toukokuuta 1994 asti, EYVL C 128/316, 
9.5.1994. 
14 
muista poliittisista oikeuksista, kuten yhdistymis- ja sananvapaudesta, jäsenvaltioista 
saadut tiedot osoittavat, että EU-kansalainen pääsee ainakin teoriassa vapaasti 
osallistumaan poliittiseen toimintaan. 
Siitä huolimatta joissakin jäsenvaltioissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien 
kansalaisten poliittiseen toimintaan osallistumiselle on asetettu ehtoja ja poliittiset 
puolueet hyväksyvät toisen jäsenvaltion kansalaisia riveihinsä kukin harkintansa 
mukaan (ks. taulukko 2). Äänioikeuden ja politiikkaan osallistumisen välinen yhteys 
on vielä selvempi, jos otetaan huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa vain poliittisilla 
puolueilla on oikeus asettaa ehdokkaita Euroopan parlamentin vaaleihin. 
Kansalliset aiheet eurooppalaisten aiheiden edellä: Melkein kaikissa jäsenvaltioissa 
Euroopan parlamentin vaalit ovat keskittyneet kansallisiin aiheisiin. Tämän vuoksi 
ulkomailla asuvat EU-kansalaiset ovat saattaneet tuntea kotivaltionsa ehdokkaat 
läheisemmiksi ja helpommin lähestyttäviksi tutussa poliittisessa ympäristössä21. 
Yhdessä jäsenvaltiossa (L) todettiin, että vaaliluetteloon merkitseminen oli vilkkainta 
toisen/kolmannen polven maahanmuuttajien keskuudessa. Tästä voidaan päätellä, että ne 
jotka tunsivat asuinvaltionsa kansalliset kysymykset ja olivat riittävästi integroituneita 
asuinvaltioonsa osallistuivat todennäköisimmin asuinvaltiossaan pidettäviin vaaleihin. 
Äänestysvilkkauden yleinen laskeminen: Edellä mainittujen erityisesti toisesta 
jäsenvaltiosta peräisin olevia valitsijoita ja ehdokkaita koskevien syiden lisäksi alhaiseen 
äänestysvilkkauteen myötävaikuttavana tekijänä voidaan pitää myös sitä, että 
kansallisten valitsijoiden äänestysvilkkaus on myös laskenut tasaisesti ja oli kesäkuun 
1994 vaaleissa matalimmillaan eli 56,5 prosenttia. 
7. Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto 
Direktiivissä säädetty tietojenvaihtojärjestelmä 
Direktiivin 13 artiklassa säädetty tietojenvaihtojärjestelmä perustettiin ensisijaisesti kahteen 
kertaan äänestämisen ja/tai kahteen kertaan ehdokkaaksi asettumisen välttämiseksi, 
mutta samalla suojellaan kansalaisen vapautta valita, missä jäsenvaltiossa hän äänestää. 
Toiseksi järjestelmällä estetään niitä kansalaisia, jotka ovat menettäneet äänioikeutensa tai 
vaalikelpoisuutensa kotivaltiossaan, saamasta oikeuksia takaisin muuttamalla toiseen 
jäsenvaltioon. Viimeksi mainittua asiaa käsiteltiin 4.3 kohdassa. 
Järjestelmä antaa asuinvaltiolle mahdollisuuden ilmoittaa muodollisen ilmoituksen 
perusteella kotivaltiolle kaikkien niiden kyseisen valtion kansalaisten nimet, jotka on 
21 Spontaani tutkimus Euroopan unionin toimielinten virkamiesten keskuudessa, johon noin 2 prosenttia 
henkilöstöstä vastasi, paljasti, että suurin syy asuinvaltion vaaleissa äänestämättä jättämiselle oli se, 
että vaalikampanjassa keskityttiin pelkästään kansallisiin aiheisiin. Ks. myös Eurobarometrin 
tutkimusta, joka koski äänestämiseen mahdollisesti vaikuttaneita seikkoja, sekä Blondeiin, Sinnottin ja 
Svenssonin julkaisua Participation and the legitimacy of European integration: The nature, sources 
and implications of low turnout in EP elections, European University Institute, Florence, huhtikuu 
1997. 
- 15-
merkitty vaaliluetteloon tai jotka ovat asettuneet ehdokkaiksi. Ilmoituksen perusteella 
kotivaltio ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin estääkseen kansalaisiaan äänestämästä lai 
asettumasta ehdokkaaksi kahteen kertaan. Yleensä tämä tarkoittaa sitä, että asuinvaltion 
vaaliluettelossa olevien kansalaisten nimet poistetaan kotivaltion vaaliluettelosta. 
Täytäntöönpano 
Heinäkuussa 1995 pidetyn asiantuntijakokouksen aikana valtuuskuntien edustajat olivat yhtä 
mieltä siitä, ettei tietojenvaihto toiminut tyydyttävällä tavalla ennen vuoden 1994 
vaaleja. Ongelmat liittyivät sekä itse tietojenvaihtoon liittyviin ajallisiin paineisiin että 
tietojen luotettavuutta koskeviin käytännön vaikeuksiin. Esimerkiksi: 
a) Tiedot saatiin liian myöhään, eikä niitä ehditty käsitellä 
b) Tiedot olivat riittämättömät ja ne oli osoitettu väärille viranomaisille 
c) Käytetyt tiedotustavat eivät olleet yhteensopivia. 
Kolmessa uudessa jäsenvaltiossa vuoden 1995 ja 1996 aikana pidetyissä vaaleissa kahteen 
kertaan äänestämistä ja ehdokkaaksi asettumista koskeva ongelma ratkaistiin yleensä sillä, 
että kansalaiset jättivät ilmoituksen, jossa totesivat, etteivät ole ottaneet kotivaltiossaan osaa 
vuoden 1994 Euroopan parlamentin vaaleihin. Näin toimittiin, koska vuoden 1994 vaaleista 
ei ollut saatavilla vaaliluetteloita, vaikka yhteistyö kahdentoista jäsenvaltion kanssa oli 
aluillaan. 
Näiden kaikille jäsenvaltioille yhteisten ongelmien lisäksi esiintyi joitakin vain tiettyjä 
jäsenvaltioita koskevia ongelmia. Esimerkiksi Yhdistynessä kuningaskunnassa ja Irlannin 
tasavallassa valitsijoiden nimiä ei voida poistaa vaaliluettelosta sen jälkeen, kun ne on 
merkitty sinne. Nämä jäsenvaltiot eivät voi käyttää muissa jäsenvaltioissa valitsijoiksi 
merkittyjä kansalaisia koskevia tietojaan, sillä tiedot ilmoitetaan juuri ennen vaaleja, 
vaaliluettelo viimeistellään kunkin vuoden helmikuussa ja jäsenvaltioiden välinen 
tietojenvaihto tapahtuu kesäkuussa. Tilannetta helpottaa kuitenkin se, että vaaliluettelo 
saatetaan vuosittain ajan tasalle kotitalouksien asukasluetteloinnin avulla. Irlannista ja 
Yhdistyneestä kuningaskunnasta muuttavien kansalaisten ei tarvitse pyytää nimensä 
poistamista vaaliluettelosta, sillä se tehdään automaattisesti vuosittaisen tarkistuksen 
yhteydessä. Toinen Irlantia koskeva lieventävä tekijä on se, että ulkomailla asuvilla Irlannin 
kansalaisilla, diplomaatteja ja heidän puolisoitaan lukuun ottamatta, ei ole oikeutta tulla 
merkityksi vaaliluetteloon tai äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa. 
Erään toisen jäsenvaltion täytäntöönpanoa koskevassa lainsäädännössä ei ole säännöksiä 
siitä, että edellisissä vaaleissa vaaliluetteloon merkittyjen yhteisön valitsijoiden nimet olisi 
ilmoitettava kotivaltiolle. Tilanne on nyt korjattu tekemällä muutos lainsäädäntöön22. 
Irlannissa on sama tilanne. Vuoden 1994 kesäkuun vaaleihin osallistuneet Irlannin 
vakinaiset EU-asukkaat eivät ole koskaan ilmoittaneet aikomuksestaan äänestään Irlannissa, 
sillä heidät merkittiin vaaliluetteloon direktiivin 15 artiklan c kohdan mukaisesti täsmälleen 
22 Laki Tanskan edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin annetun lain muuttamiseksi, 13. 
tammikuuta 1997. 
16 
samoin edellytyksin kuin Irlannin kansalaiset. Jos nämä EU-asukkaat asuvat edelleen 
Irlannissa, he pysyvät vaaliluettelossa direktiivin 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti samoin 
edellytyksin kuin Irlannin kansalaiset. Koska he eivät kuitenkaan tehneet muodollista 
ilmoitusta vuoden 1994 vaaliluetteloon pääsemiseksi, Irlannin viranomaisilla ei tällä 
hetkellä ole tarvittavia tietoja, jotta he voisivat ilmoittaa asiasta vuonna 1999 näiden 
asukkaiden kotivaltioille nimien poistamiseksi kotivaltioiden vaaliluetteloista23. 
Parannuskeinoja 
Tietojenvaihtojärjestelmää paranneltaessa on muistettava, että 8B artiklaan24 perustuva 
direktiivi 93/109 ei voi tunkeutua yhtenäisen vaali käytännön alueelle. Tämä tarkoittaa sitä, 
että kaavaillut ratkaisut eivät voi perustua siihen, että määrätään ajanjakso, jonka kuluessa 
tiedot on vaihdettava tai asettamalla määräaika tietojen vaihtamiselle. Molemmat keinot 
edellyttäisivät vaaliluetteloon merkitsemistä koskevien määräaikojen muuttamista, mikä 
vuorostaan vaatisi kansallisten vaalilakien yhdenmukaistamista. 
Lisäksi on tarkasteltava, mitä ongelmia tietojenvaihdolla on tarkoitus ratkaista. Direktiivin 
täytäntöönpanoa valvottaessa jäsenvaltiot eivät raportoineet yhdestäkään merkittävästä 
tapauksesta, jossa olisi äänestetty kahteen kertaan. Sen sijaan jäsenvaltiot raportoivat 
muutamista tapauksista, joissa henkilö oli merkitty vaaliluetteloon kahteen kertaan. Nämä 
tapaukset näyttivät liittyvän virheisiin, jotka ainakin osittain johtuvat siitä, että kyse on 
uusista oikeuksista. Tietojenvaihtojärjestelmään tehtävien parannusten on sen vuoksi oltava 
oikeassa suhteessa käsiteltävään ongelmaan. 
Näin ei välttämättä ole, jos esimerkiksi lähdetään siitä, että kahteen kertaan äänestämistä 
valvotaan tiukemmin vaalien jälkeen. Se tarkoittaisi vääristä ilmoituksista aiheutuvien 
seuraamusten koventamista. Etuna olisi se, että tarkastuksille ei olisi aikarajoituksia. 
Huonona puolena olisi se, että seuraamukset liittyisivät kahteen kertaan vaaliluettelossa 
olemiseen, eivätkä varsinaiseen äänestämiseen, koska äänestäjistä ei pidetä kirjaa. 
Seuraamusten on lisäksi oltava varoittavia koko unionissa, mikä väistämättä edellyttäisi 
mukautuksia, koska seuraamukset eroavat paljon jäsenvaltioittain (ks. taulukko 3). Lisäksi 
joissakin komissiolle esitetyissä valituksissa korostetaan, että seuraamusten pelko voi 
johtaa siihen, että kansalainen jättää käyttämättä äänioikeuttaan asuinvaltioissaan. 
Yhtenäisen vaalikäytännön puuttuessa on ratkaisun löydyttävä nykyisestä järjestelmästä25. 
8. Poikkeus-ja siirtymäsäännökset 
8.1 Poikkeussäännökset 
23 Tämä ongelma ei koska Irlantiin äskettäin muuttaneita, sillä heidät merkitään vaaliluetteloon 9 artiklan 
mukaisesti muodollisen ilmoituksen perusteella ja muodollisen ilmoituksen tiedot ilmoitetaan 
kotivaltiolle (Euroopan parlamentin vaaleista annetun lain 6 jakson I ja 2 kohta) ja jäljempänä kohta 
8.2. 
24 Mainitussa 8 b (2) artiklassa todetaan erityisesti, että äänioikeus EP:n vaaleissa annetaan "....sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta 138 artiklan 3 kohdan ja sen soveltamisesta annettujen sääntöjen 
soveltamista...". 
25 Ks. jäljempänä luku 111, 9 kohta. 
17 
Direktiivi 93/109 sisältää kolme poikkeusta yleiseen yhtäläisen kohtelun periaatteeseen. 
Näistä jäsenvaltion erityistilanteella perustelluista poikkeuksista säädetään direktiivin 14 
artiklassa ja perusteita, joilla ne on myönnetty, voidaan tarkastella uudelleen. Direktiivissä 
säädetään, että komission on annettava 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä ja sen jälkeen 
aina 18 kuukautta ennen vaaleja Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa se 
vahvistaa, ovatko asianomaiselle jäsenvaltiolle erityistilanteen vuoksi myönnetyt 
poikkeukset edelleen perusteltuja. Komissio voi tarvittaessa ehdottaa mukautuksia. 
Direktiivin 14 artiklan 1 kohdassa säädetty ensimmäinen poikkeus antaa niille 
jäsenvaltioille, joissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten osuus oli 
1. tammikuuta 1993 yli 20 prosenttia kaikkien kyseisen valtion alueella asuvien äänestys-ja 
vaalikelpoisten kansalaisten kokonaismäärästä, oikeuden rajoittaa äänioikeutta ja oikeutta 
asettua ehdokkaaksi niihin unionin kansalaisiin, jotka ovat asuneet maassa äänioikeuden 
osalta viisi vuotta ja ehdokkuuden osalta 10 vuotta. 
Luxemburg oli edellä mainittuna viitcpäivänä ainoa jäsenvaltio, joka saattoi soveltaa tätä 
poikkeusta sellaisenaan. Luxemburgilla oli täydet perusteet siihen, sillä Luxemburgissa 
tammikuussa 1994 asuvien unionin kansalaisten osuus oli 29,4 prosenttia. 
Luxemburgissa äänioikeus annetaan niille EU-kansalaisille, jotka ovat viimeisen kuuden 
vuoden aikana asuneet maassa vähintään 5 vuotta ennen vaaliluetteloon pääsyä koskevan 
hakemuksen jättämistä. Oikeus asettua ehdokkaaksi annetaan sen jälkeen kun EU-
kansalainen on viimeisen 12 vuoden aikana asunut vähintään 10 vuotta Luxemburgissa26. 
Säännökset antavat Luxemburgissa vakinaisesti asuville EU-kansalaisille oikeuden olla 
yhden vuoden maasta poissa menettämättä oikeuttaan äänestää Luxemburgissa. Tätä 
asumisen vähimmäiskestoon liittyvää vaatimusta ei sovelleta niihin EU-kansalaisiin, jotka 
ovat ulkomailla asumisen vuoksi menettäneet äänioikeuden kotivaltiossaan. 
Vaaliluetteloon pääsemiseksi Luxemburgissa asuvan EU-kansalaisen on esitettävä 
viranomaisen antama asuinpaikkatodistus, josta käy ilmi aika, jonka EU-kansalainen on 
asunut Luxemburgissa. Direktiivissä ei tästä edellytyksestä mainita mitään, joten komission 
yksiköt tutkivat asiaa Luxemburgin viranomaisten kanssa ja tulivat siihen tulokseen, että 
kyseinen edellytys on perusteltuja kohtuullinen, sillä se on ainoa keino varmistua siitä, että 
henkilö täyttää asumista koskevan vaatimuksen. Todistus esitetään ainoastaan kerran eli 
silloin kun EU-kansalainen ensimmäisen kerran merkitään vaaliluetteloon, ja sen saa 
asuinkunnan viranomaisilta helposti ja edullisesti. 
Lisäksi Luxemburgissa ehdokasluettelo ei saa koostua pelkästään muiden jäsenvaltioiden 
kansalaisista27. Tätä säännöstä tarkasteltiin 14 artiklan 1 kohdan28 kannalta ja sen todettiin 
olevan sopusoinnussa direktiivin kanssa. Koska Luxemburgissa noudatetaan EU-asukkaiden 
suurella määrällä perusteltuja poikkeussäännöksiä, tällä säännöksellä estetään Luxemburgin 
26 28. tammikuuta 1994 annettu laki, 1 artiklan 4 kohta ja 98 artiklan 4 kohta. 
27 28. tammikuuta 1994 annettu laki, 106 artiklan 2 kohta. 
28 "Nämä säännökset (mm. asumien kestoa koskeva vähimmäisvaatimus) eivät vaikuta jäsenvaltion 
ehdokaslistojen koostumusta koskeviin toimenpiteisiin, jotka koskevat erityisesti unionin muiden kuin 
jäsenvaltion kansalaisten listoilleottamisen helpottamista". 
18 
kansalaisten ja EU-asukkaiden kansalaisten jakautumista eri listoille ja rohkaistaan EU-
asukkaita asettumaan samoille listoille Luxemburgin kansalaisten kanssa29. 
Luxemburgin viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että maassa on tällä hetkellä 
109.613 äänestysikäistä Luxemburgissa asuvaa LU-kansalaista, jotka eivät ole Luxemburgin 
kansalaisia, ja että heidän osuutensa on 33,4 prosenttia kaikista Luxemburgissa asuvista 
äänioikeutetuista ja vaalikelpoisista EU-kansalaisista. Arvioidut luvut ovat mahdollisesti 7-8 
prosenttiyksikköä liian korkeita30. 
Komissio katsoo, että edellä mainitut luvut ovat 14 artiklan 1 kohdan soveltamisalan 
mukaisia ja edellä esitetyn perusteella esittää Luxemburgille myönnetyn poikkeuksen 
soveltamista myös seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. 
loinen poikkeus koskee niitä jäsenvaltioita, jotka antoivat 1. helmikuuta 1994 kansallisia 
vaaleja koskevat äänioikeudet muiden jäsenvaltioiden kansalaisille ja merkitsivät heidät sitä 
varten vaaliluetteloon täsmälleen samoin edellytyksin kuin maan omat kansalaiset. Nämä 
jäsenvaltiot vapautetaan yleisesti 6-13 artiklassa säädetyistä vaaliluetteloon merkitsemistä 
koskevista muodollisuuksista. 
Jäsenvaltioista Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat soveltaa edellä mainittua 
poikkeusta toistensa kansalaisiin. Komissio ottaa huomioon, että nämä äänestäjät käyttävät 
kaikissa muissa vaaleissa oikeuksiaan täsmälleen samoin edellytyksin kuin kansalaiset ja 
hyväksyy kyseisen järjestelyn soveltamisen seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. 
8.2 Siirtymäsäännökset 
Direktiivissä säädetään neljästä, vain vuoden 1994 vaaleissa sovellettavasta 
siirtymäsäännöksestä. 
Direktiivin 15 artiklan a kohdassa säädetty ensimmäinen siirtymäsäännös koskee niitä 
jäsenvaltioita, joissa unionin kansalaisilla jo oli äänestysoikeus 15. helmikuuta 1994 
mennessä. Jos näiden kansalaisten nimet olivat vaaliluettelossa edellä mainittuun päivään 
mennessä, heidän ei tarvinnut tehdä vaaliluetteloon merkitsemistä koskevaa hakemusta. 
Näin oli asianlaita Irlannissa, jossa EU-kansalaisilla on ollut äänioikeus Euroopan 
parlamentin vaaleissa jo vuodesta 1979. 
Tällä perusteella vuoden 1994 vaaleissa EU-kansalaisia koskevat vaaliluetteloon 
merkitsemistä koskevat menettelyt olivat sekä samat kuin edellisissä vaaleissa että samat 
kuin Irlannin kansalaisilla, sillä merkitsemisestä vastaavien viranomaisten tehtävänä oli 
merkitä vaaliluetteloon kaikki äänestyskelpoiset valitsijat. 
Tilanne kuitenkin muuttuu seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. Niiden unionin 
kansalaisten, jotka eivät ole Irlannin tai Britannian kansalaisia ja joita ei ole merkitty vuoden 
29 Ks. viimeistä edellinen johdantokappale. 
30 Repertoire Général des Personnes Physiques (viiteajanjakso lokakuu 1997) 
merkitsemiseksi Irlannissa. Hakemuksen voi jättää mihin aikaa vuodesta tahansa, kuitenkin 
viimeistään 15 päivää ennen äänestyspäivää.31 
Toinen ja neljäs siirtymäsäännös suunniteltiin yleisesti sen varmistamiseksi, että direktiivin 
voimaan saattamista koskevista tiukoista määräajoista huolimatta sillä hetkellä voimassa 
olevat kansalliset lait antoivat unionin kansalaisille mahdollisuuden tulla hyvissä ajoin 
ennen kesäkuun vaaleja merkityksi vaaliluetteloon tai asettua ehdokkaaksi. Useimmissa 
jäsenvaltioissa vaaliluetteloon merkitsemistä koskevia määräaikoja pidennettiin, jotta 
unionin kansalaiset ehtisivät päästä vaaliluetteloon ja asettua ehdokkaaksi, (ks. taulukot 1 ja 
3). 
Kolmas siirtymäsäännös eli 15 artiklan e kohta antoi niille jäsenvaltioille, jotka eivät laadi 
erityistä vaaliluetteloa, vaan luottavat väestöluettelosta saataviin tietoihin, mahdollisuuden 
soveltaa samaa järjestelmää EU-asukkaisiinsa noudattamatta 8 artiklan (ilmoitus 
halukkuudesta äänestää asuinvaltiossa) ja 9 artiklan (hakemus vaaliluetteloon pääsemiseksi) 
säännöksiä. 
Alankomaat täytti tätä siirtymäsäännöstä koskevat edellytykset ja maa sovelsi sitä siten, että 
vuoden 1994 toukokuussa kaikki äänestyskelpoiset äänestäjät kansallisuudesta riippumatta 
merkittiin ilman eri toimenpiteitä väestörekisterin perusteella vaaliluetteloon. EU-
kansalaisille, jotka eivät olleet Alankomaiden kansalaisia, ilmoitettiin kuitenkin 
henkilökohtaisesti tästä mahdollisuudesta lähettämällä kotiosoitteeseen vakiolomake, johon 
heidän piti merkitä, halusivatko he äänestää kotivaltiossaan vai Alankomaissa32. Lomake 
piti palauttaa viimeistään kolme viikkoa ennen äänestyspäivää ja jos sitä ei palautettu, 
äänestäjä merkittiin vaaliluetteloon ilman eri toimenpiteitä Alankomaissa äänestäväksi. 
Asiasta ilmoitettiin äänestäjän kotivaltiolle, jossa kyseinen EU-kansalainen automaattisesti 
menetti äänioikeutensa. 
Tuntuu kuitenkin siltä, ettei kansalaisen oikeudella valita jäsenvaltiota, jossa äänestää, näytä 
olevan riittävään suojaa, jos EU-kansalainen automaattisesti menettää äänioikeutensa 
kotivaltiossaan vain sen vuoksi, ettei ole ajoissa vastannut kirjeeseen. 
Nykyistä järjestelmää todennäköisesti kuitenkin muutetaan, kuten Alankomaiden hallitus 
ilmoitti direktiivin voimaan saattamisen aikoihin. Asiaa koskeva hallituksen esitys tehtiin 
19. syyskuuta 1997. Esityksessä ehdotetaan, että asuinkunnassaan kirjoilla oleville EU-
kansalaisille lähetetetaan edelleen ennen vaaleja vakiolomake, jossa heitä pyydetään 
ilmoittamaan, missä jäsenvaltiossa he haluavat äänestää. Jos lomaketta ei palauteta ajoissa, 
EU-kansalaisen katsotaan valinneen äänestyspaikakseen kotivaltionsa. Tällöin kaksi 
direktiivissä säädettyä vaatimusta katsotaan täytetyksi: ELI-kansalaisille ilmoitetaan hyvissä 
ajoin ja asianmukaisella tavalla heidän vaalioikeuksistaan ja samalla kunnioitetaan 
kansalaisen oikeutta valita vapaasti, haluaako hän ottaa osaa asuinvaltionsa vaaleihin. 
31 Euroopan parlamentin vaalilaki 1997, 6 jakson 1 ja 2 kohta. 
32 Vaalilain muuttamisesta 26. tammikuuta 1994 annetun lain Y3 artiklan b4 kohta ja Y33 artikla. 
-20-
LUKU III. JOHTOPÄÄTÖKSET 
Kaikki jäsenvaltiot sovelsivat viimeksi pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa 
neuvoston direktiiviä 93/109/EY antaen ulkomailla asuville EU-kansalaisille 
mahdollisuuden osallistua vaaleihin asuinvaltiossaan. 
Voimaan saattamiseksi annettuja lakeja koskeva selvitys on tehty ja komissio katsoo sen 
perusteella, että direktiivi on yleisesti saatettu tyydyttävällä tavalla voimaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. Komission selvityksen aikana jäsenvaltiot ovat tehneet joitakin pieniä 
mukautuksia näihin lakeihin. 
Vuoden 1994 kesäkuussa pidetyistä vaaleista saadut tulokset tuovat esiin kaksi puutetta, 
jotka liittyvät EU-kansalaisten osallistumiseen asuinvaltiossa pidettäviin EU-vaaleihin. 
Ensimmäinen ja suurin puute oli uusia oikeuksia koskevan tiedon puute. Toiseksi EU-
kansalaiset, jotka eivät olleet asuinvaltionsa kansalaisia, menestyivät vaaleissa erittäin 
huonosti. 
Komissio katsoo, ettei itse direktiiviä ole tässä vaiheessa tarpeen muuttaa. Jäsenvaltioiden 
olisi kuitenkin kehitettävä sen soveltamista erityisesti 12 ja 13 artiklan osalta. Tavoitteena 
olisi pidettävä EU-kansalaisten, jotka eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia, osallistumisen ja 
ehdokkuuden lisäämistä sekä jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihtojärjestelmän kehittämistä. 
Luxemburgia koskeva asumisen kestoon liittyvä poikkeussäännös olisi viimeisten 
väestölaskelmien perusteella vahvistettava myös seuraavissa Euroopan parlamentin 
vaaleissa sovellettavaksi. 
9. DIREKTIIVIN SOVELTAMISTA KOSKEVAT PARANNUSEHDOTUKSET 
Tiedotuskampanja 
Jäsenvaltioiden olisi lisättävä huomattavasti toimiaan EU-kansalaisille suunnattua tiedotusta 
direktiivin 12 artiklan mukaisesti. Tämä koskee erityisesti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ota 
EU-kansalaisiinsa yhteyttä henkilökohtaisesti, vaan käyttävät pelkästään hallinnollista 
ilmoitusta. 
EU-kansalaisille olisi erityisesti tiedotettava vaaliluetteloon merkitsemistä koskevista 
määräajoista. Ne, jotka merkittiin jo vuoden 1994 vaaleissa asuinvaltionsa vaaliluetteloon, 
pysyvät luettelossa, mutta uudet äänestäjät eivät ehkä ole tietoisia edes asuinvaltiossaan 
noudatettavista luetteloon merkitsemistä koskevista määräajoista. Useimmissa 
jäsenvaltioissa vaaliluetteloon merkitsemisen on tapahduttava keskimäärin kahdeksan 
viikkoa ennen äänestyspäivää, mutta joissain jäsenvaltioissa kansalaisten on haettava 
luetteloon yli vuotta ennen vaaleja (ks. taulukko 7). 
Tiedotusvajetta täyttääkseen Euroopan komissio aloitti vuonna 1996 yhdessä Euroopan 
parlamentin kanssa laajan "Kansalaisena Euroopassa" -tiedotushankkeen, jonka tavoitteena 
on antaa tietoa kansalaisille kuuluvista yhteisön oikeuden mukaisista oikeuksista. Komissio 
julkaisi monien muiden oppaiden ohella "Asuminen toisessa jäsenvaltiossa" -nimisen 
oppaan, joka sisältää yleistietoa toiseen jäsenvaltioon muuttavan kansalaisen oikeuksista ja 
velvoitteista sekä tietoa siitä, miten vaalioikeuksia on mahdollista käyttää asuinvaltiossa. 
-21 
"Asuminen toisessa jäsenvaltiossa" -oppaan ohella on saatavana 15 tietosivua siitä, miten 
Euroopan parlamentin vaaleissa on mahdollista äänestää ja asettua ehdokkaaksi. Kutakin 
jäsenvaltiota koskeva tietosivu ovat saatavana kaikilla virallisilla kielillä Internetistä ja niitä 
sekä oppaita saa myös puhelimitse veloituksetta33. Tietosivut ja oppaat ovat komission 
laatimia ja kansallisten viranomaisten hyväksymiä. Niissä on yksityiskohtaista käytännön 
tietoa kunkin jäsenvaltion lainsäädännöstä ja niistä käyvät ilmi asiakirjat, joita 
vaaliluetteloon pääsemiseksi tarvitaan, vaaliluetteloon merkitsemistä koskevat määräajat, 
kansalaiselle mahdolliset muutoksenhakukeinot ja jäsenvaltioissa sijaitsevat tietopisteet, 
joista kansalainen saa tietoa ja apua. 
"Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen seuraajaksi ollaan osana jäsenvaltioiden 
Amsterdamin huippukokouksessa vahvistamaa yhtenäismarkkinoita koskevaa 
toimintasuunnitelmaa luomassa pysyvää "Vuoropuhelu kansalaisen kanssa" -hanketta. 
Seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin komissio pystyy näin ollen yhdessä Euroopan 
parlamentin kanssa toimittamaan kaikilla virallisilla EU-kielillä yksityiskohtaista ja 
konkreettista tietoa äänioikeuden käyttämisestä kaikissa jäsenvaltioissa. 
Lisäksi "Kansalaisena Euroopassa" -neuvontapalvelu antaa neuvoja, kun kansalaiset eivät 
tiedä, miten käyttää oikeuksiaan. Yleensä palvelusta saa yksityiskohtaiset tiedot 
eurooppalaisista, kansallisista ja paikallisista tietopisteistä. Neuvontapalvelu on toiminut 
vuodesta 1996 lähtien ja sinne voi esittää kysymyksiä joko puhelimitse tai Internetin avulla. 
Kansalaisten kysymykset on tärkeitä, sillä niistä komissio saa suoraa palautetta käytännön 
ongelmista, joihin kansalaiset törmäävät EU-oikeuksia käyttäessään. 
Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto 
Kahteen kertaan äänestämisen estämiseksi 13 artiklassa edellytetään jäsenvaltioita 
vaihtamaan tietoja asuinvaltiossa äänestävistä kansalaisista. Komissio on sitä mieltä, että 
nykyisten säännösten soveltamista olisi parannettava huomattavasti. 
Tavoitteena on löytää luotettava, joustava ja kustannus-hyötysuhteeltaan edullinen tapa, 
jolla jäsenvaltiot voisivat hyvissä ajoin vaihtaa tietoja toisessa jäsenvaltiossa äänestävistä 
kansalaisistaan niin, että vaaliluetteloa ehdittäisiin muuttaa vastaavasti. Tietojenvaihdon 
on lisäksi tapahduttava noudattaen sääntöjä, jotka suojaavat kansalaisia henkilötietojen 
käsittelyltä ja vapaalta liikkuvuudelta34. Komissio työskentelee parhaillaan 
jäsenvaltioiden kanssa tämän kysymyksen parissa tavoitteenaan: 
• nimetä tarkasti ne kansalliset viranomaiset, joille asuinvaltion on toimitettava ilmoitus 
33 Intemet-osoite: http://europa.eu.int/citizens. Puhelinnumerot jäsenvaltioittain: Itävalta (0660-6811), 
Alankomaat (0800-8051), Italia (167-876166), Belgia (0800-92038 flaamiksi, 0800-92039 ranskaksi), 
Ruotsi (020-794949), Luxemburg (0800-2550), Ranska (0800 90-9700), Kreikka (00800-3212254), 
Portugali (0800-222001), Espanja (900-983198), Saksa (0130-850400), Yhdistynyt kuningaskunta 
(0800-581591 ), Irlanti ( 1 -800-553188), Suomi (08001-13191), Tanska (8001 -0201 ). 
34 Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24. 
heinäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/46/EY, EYVL, L281/31, 23.11.1995. 
22 
• määritellä tarkat tiedot, jotka jäsenvaltiot tarvitsevat poistaakseen äänestäjän nimen 
omista vaaliluetteloistaan sekä aika, jonka kuluttua nimen saa poistaa tietojen 
saamisen jälkeen 
• sopia yhteisestä vakiolomakkeesta, jolla tiedot vaihdetaan 
• tutkia elektronisia tietojenvaihtokeinoja prosessin nopeuttamiseksi. 
Jos edellä luetellut ongelmat ratkaistaan, tärkeimmät voimaan saattamisen seurannassa 
esiintyneet ongelmat eli tiedon luetettavuus ja ajalliset paineet on käsitelty. 
Jos edellä kuvatut yritykset kuitenkin epäonnistuvat ja järjestelmä nykyisellään 
osoittautuu soveltumattomaksi jäsenvaltioiden hyvinkin paljon toisistaan eroavien 
vaaliluetteloon merkitsemistä koskevien määräaikojen johdosta (taulukko 7), on 
muutettava direktiiviä. Tällöin jäisi vaihtoehdoksi joko poistaa kansalaisen mahdollisuus 
valita, missä jäsenvaltiossa hän äänestää, tai rajoittaa tätä valintaa tiettyyn ajanjaksoon, 
jonka kuluessa kahteen kertaan vaaliluettelossa esiintyvät nimet voitaisiin korjata. 
Ehdokkaaksi asettuvien EU-asukkaiden hakemuksia käsittelevien vaalivirkailijoiden työn 
helpottamiseksi komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot toimittaisivat toisilleen ennen 
seuraavia EU-vaaleja etukäteen tiedot niistä toimivaltaisista viranomaisista, joilta saa 10 
artiklan 2 kohdassa vaaditun vaalikelpoisuutta osoittavan todistuksen, ja 
mahdollisuuksien mukaan mallin todistuksesta. 
Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja 
Vaikka direktiivissä ei asiaa koskevaa erityissäännöstä olekaan, komissio haluaa 
kiinnittää huomiota siihen, että muualla kuin kotivaltiossaan asuvien EU-kansalaisten 
osallistumista asuinvaltionsa poliittiseen elämään on tarpeen helpottaa, jotta EU-
kansalaisen olisi asuinvaltiossaan helpompi käyttää oikeuttaan asettua ehdokkaaksi ja 
jotta tätä oikeutta käytettäisiin laajemmin. 
Euroopan parlamentti on jo kehottanut Euroopan poliittisia puolueita35 lisäämään 
rooliaan ja laatii parhaillaan ehdotusta menettelystä, jolla Euroopan parlamentin jäsenten 
vaaleihin saadaan yhteiset periaatteet 138 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sellaisena kuin se 
on Amsterdamin sopimuksella muutettuna36. Tässä prosessissa on kiinnitettävä huomiota 
siihen, mitä voivat antaa demokraattiselle prosessille ne EU-kansalaiset, jotka asuvat 
jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole. 
Jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista käy ilmi, että poliittiseen toimintaan 
osallistuminen on avointa kaikille EU:n kansalaisille (ks. taulukko 2). Sen vuoksi olisi 
tehtävä yhä enemmän työtä sen eteen, ettei EU-kansalaisten poliittiseen toimintaan 
osallistumiselle asuinmaassa olisi esteitä. Poliittisilla puolueilla on tietenkin tämän 
tavoitteen saavuttamisessa tärkein tehtävä sekä sen vuoksi, että ne ovat demokraattisen 
35 ks. Euroopan poliittisisten puolueiden perustuslaillisesta asemasta 10.12.1996 annettu Euroopan 
parlamentin päätöslauselma - As. PE 254.448. 
36 Työasiakirja, 22. lokakuuta 1997 - Institutionaalisten asiain komitea - As. PE 224.331. 
23 
toiminnan tärkeä työväline että ennen kaikkea sen vuoksi, että ne pystyvät toimimaan 
asuinvaltion EU-kansalaisten ehdokkuuden hyväksi. Kuitenkin joissakin jäsenvaltioissa 
poliittiset puolueet hyväksyvät EU-kansalaiset riveihinsä oman harkintansa mukaan. 
Äänioikeuden ja poliittiseen toimintaan osallistumisen välinen yhteys on sitäkin 
selvempi, jos otamme huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa vain poliittisilla puolueilla 
on oikeus asettaa ehdokkaita Euroopan parlamentin vaaleihin. 
Komissio puolestaan huolehtii tehtävästään perustamissopimuksen "vartijana" ja ryhtyy 
kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei kansalaisuuteen perustuva 
syrjintä estä unionin kansalaisia asettumasta ehdokkaaksi Euroopan parlamentin 
vaaleissa. 
24 
TAULUKKO 1* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN OSALLISTUMINEN - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 
Jäsenvaltio 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja Vaaliluette­
loon kirjoit­
tautumisen 
takaraja 
7.2.-31.3.94 
9.3.-28.4.94 
Maaliskuun 
loppu -9.5.94 
(klo 16.00) 
8.1.-31.3.94 
3.1.-15.2.ja 
25.4. -2.5.94 Yleinen äänestys­
prosentti 
90,7 % 
(koko äänestäjä-
kunta 7 096 273) 
52,9 % 
(koko äänestäjä-
kunta 3 994 200) 
60% 
(koko äänestäjä-
kunta 60 473 927) 
71,2% 
(koko äänestäjä-
kunta 8 485 495) 
59,1 % 
(koko äänestäjä-
kunta 18 664 053) Äänioikeute­
tut muiden 
EU-maiden 
kansalaiset 
471 277 
27 042 
1 200 000 
Noin 40 000 
' 192 074 
(sisältää myös 
alaikäiset 
31.12.93) | Ilmoittautuneet 
EU-maiden valit­
sijat ja prosentti­
osuus äänioikeu­
tetuista EU-
kansalaisista 
24 000 
(5,1%) 
6 719 
(24,85 %) 
80 000 
(6,66 %) 
622 
(1,55 %) 
24 227 
(12,61 %) Äänestämisestä useammin kuin 
kerran tai virheellisestä 
muodollisesta ilmoituksesta 
aiheutuvat seuraamukset 
8-15 päivää vankeutta ja/tai 26 -
200 Belgian frangin sakot 
(23.3.1989 annetun lain 1 artikla, 
sellaisena kuin se on muutettuna) 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: sakot 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: sakot tai enintään 4 
kuukautta vankeutta 
Sakot tai enintään 3 vuotta 
vankeutta. 
Vankeutta 3 kuukaudesta 5 
vuoteen, pääsy julkiseen virkaan 
evätään rikoslain 63 artiklan 
nojalla (vaalilain 104 ja 108 
artiklan perusteella 1-5 vuodeksi) 
6 kuukautta vankeutta, kansalais­
luottamuksen menettäminen ja 
30 000 - 300 000 pesetan sakot 
(LOREG, art. 142) Tiedotuskampanja 
Sisäasiainministeriön lehdistötilaisuus, 
ilmoitus virallisessa lehdessä, tiedotus-
lehtisiä. Kuntien vastuulla hajautetun 
tiedotuskampanjan järjestäminen. 
Henkilökohtaiset kirjeet kaikille 18 vuotta 
täyttäneille maassa asuville unionin 
kansalaisille. 
Kuntien vastuulla hajautetun tiedotus­
kampanjan järjestäminen. Toimenpiteet 
vaihtelivat 9 eri kielellä laaditusta 
kansiosta erikielisiin yksityiskohtaisiin 
tiedotteisiin. Radio-ja TV-ohjelmia. 
Yksi hallituksen kustantama TV-mainos. 
Tammikuussa 1994 sisäasiainministeriön 
toimittamia tietoja välitettiin 
paikallisviranomaisten toimesta. 
Radiomainoksia, lehdistötiedotteita, 
julisteita, kaikki hallituksen kustantamia. 
Ni Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta** 14.3.-
15.4.94 
- 24.5.94 
26.2. -24.3.94 
- 1.3.94 
Poisjättäyty-
misen takaraja 
19.5.94 
30.8. 96 
(viitepäivä) -
10.10.96 52,7 % 
(koko äänestäjä-
kunta 39 044 441) 
44% 
(koko äänestäjä-
kunta 2 639 000 
mukaan lukien 
Iso-Britannian 
kansalaiset) 
73,7 % 
(koko äänestäjä-
kunta 48 372 726) 
88,5 % 
(koko äänestäjä-
kunta 198 370) 
36% 
(koko äänestäjä-
kunta 11 618 677) 
67,73 % 
(koko äänestäjä-
kunta 5 800 377) 1427 315 
Noin 13 600 
(ilman Iso-
Britannian 
kansalaisia) 
152 139 
105 000 
Noin 160 000 
91385 47 508 
(3,38 %) 
6 000 
(ilman Iso-
Britannian 
kansalaisia) 
(44,11%) 
2 809 
(1,8 %) 
6 907 
(6,58 %) 
Tietoja ei 
saatavilla 
7 261 
(7,94 %) Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: vuosi vankeutta ja 
100 000 Ranskan frangin sakot 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: 2 vuotta vankeutta ja 
100 000 Ranskan frangin sakot 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: enintään 1 000 Irlannin 
punnan sakot ja/tai 2 vuotta 
vankeutta. 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: enintään 50 Irlannin 
punnan sakot ja/tai enintään 3 
kuukautta vankeutta. 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: 1-3 vuotta vankeutta ja 
100 000/500000 Italian liiran 
sakot 
10 000/100 000 LUF 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: enintään 1 kuukausi 
vankeutta tai 5 000 Alanko­
maiden guldenin sakot. 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: enintään 6 vuotta 
vankeutta tai enintään 100 000 
guldenin sakot. 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: sakkoja enintään 3000 
ÖS tai 2 viikkoa vankeutta 
Äänestys laittomasti: 6 kuukautta 
vankeutta tai 360 päiväsakkoa Pakollisia hallinnollisia ilmoituksia 
jokaisessa kunnassa. Poliisiasemat 
järjestivät lehdistötiedotteisiin ja radio-
tiedotuksiin perustuvia tiedotuskampan­
joita jokaisessa "läänissä" ulkomaalais­
ten EU-valitsijoiden määrän mukaisesti. 
Myös vksitviset järjestöt osallistuivat. 
Lehdistötiedote, pakollisia virallisia 
ilmoituksia ja tiedotteita EU-edustustoille 
Dublinissa. 
Pormestareille jaettiin tiedotuslehtisiä, 
jotka oli pidettävä esillä kunnissa. 
Tiedotuslehtisiä julkaistiin 5 kielellä ja 
jaettiin kaikille asukkaille, sekä 
kansalaisille että muille. 
Henkilökohtaiset kirjeet kaikille maassa 
asuville unionin kansalaisille. 
Sisäasiainministeriön kustantamia 
lehtisiä saksaksi. Isoissa kunnissa EU-
kansalaisille informoitiin kirjallisesti 
heidän oikeuksistaan. Lisätietoa radiosta, 
tv:stä ja sanomalehdistä. 
Portugali 
Suomi** 
Ruotsi** 
Yhdistynyt 
kuningas­
kunta 
EU yhteensä 1.3.-15.3.94 
Kesäkuu -
15.8.96 
1.5.-3.7.95 
17.2.-29.3.94 
(myöhästynei­
tä ilmoittautu­
misia hyväk­
syttiin vielä 
22.4.94) 35,5 % 
(koko äänestäjä-
kunta 8 555 733) 
60,3 % 
(koko äänestäjä-
kunta 4 108 703) 
41,64% 
(koko äänestäjä-
kunta 6 551 781) 
36,4 % 
(koko äänestäjä-
kunta 43 770 000, 
mukaan lukien 
Irlannin kansa­
laiset) 30 519 
sisältää alle 18-
vuotiaat) 
11296 
Noin 150.000 
Noin 400 000 
(ilman Irlannin 
kansalaisia) 
Noin 4 471 647 
(- Hollanti 
4 311647) 715 
(2,34 %) 
2 515 
(22 %) 
36 191 
(24 %) 
7 845 
(ilman Irlannin 
kansalaisia 
(1,96 %) 
Noin 253 319 
(ilman 
hollantilaisia) Äänestäminen useammin kuin 
kerran ja virheellinen muodol­
linen ilmoitus: enintään vuosi 
vankeutta tai 50 päiväsakkoa 
(Art 14 laki 4/87 ja Art 53B laki 
69/78). 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: vankeutta 6 kuukaudesta 
2 vuoteen ja 20 000/100 000 
escudon sakot (Art 149 Laki 
14/79). 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: sakot tai maksimi vuosi 
vankeutta 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: sakot tai maksimi 2 
vuotta vankeutta 
Äänestäminen useammin kuin 
kerran: ei rangaistusta 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: sakot tai enintään 6 
kuukautta vankeutta 
Enintään 1000 punnan sakot 
kustakin. Lehdistötiedotteita, virallinen tiedotus ja 
tietoa suurlähetystöille ja konsulaateille, 
yksityisille järjestöille, äänestäjien rekis­
teröinnistä huolehtiville viranomaisille ja 
kansalaisten neuvontatoimistoille. 
Kaikille rekisteröidyille EU-kansalaisille 
kesäkuussa henkilökohtainen kirje heidän 
oikeuksistaan, jossa oli liitteenä 
hakemuslomake. Tiedot suomeksi, 
ruotsiksi, englanniksi, saksaksi ja 
ranskaksi. 
Kaikille väestörekisterissä oleville EU-
kansalaisille 6.4. kirje, jossa oli liitteenä 
rekisteröintilomake. Myöhemmin 
muuttaneille annettiin ao. tiedot muutto­
ilmoituksen yhteydessä. Lehdistötiedote 
ja TV-lähetyksiä vain ruotsiksi. 
Lehdistötiedotteita, virallinen tiedotus ja 
tietoa suurlähetystöille ja konsulaateille, 
yksityisille järjestöille, äänestäjien 
rekisteröinnistä huolehtiville viran­
omaisille ja kansalaisten neuvonta­
toimistoille. Pohjois-Irlannissa tiedotteita 
jokaiseen kotitalouteen. 
* jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
** Ruotsi järjesti europarlamenttivaalit ensimmäisen kerran 17.9.1995, Itävalta 13.10.1996 ja Suomi 20.10.1996 
TAULUKKO 2* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
ULKOMAILLA ASUVIEN KANSALAISTEN OSALLISTUMISMAHDOLLISUUDET - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 
N Jäsenvaltio 
Belgia (äänestäminen 
pakollista) 
Tanska 
Saksa 
Kreikka (äänestäminen 
pakollista) 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg(äänestämin 
en pakollista) 
Alankomaat 
Itävalta ** Toisessa EU:n jäsenvaltiossa 
asuvien kansalaisten luku­
määrä 
130 000 
40 000 
290 000 
360 000 
470 000 
(joista 199 439 on ilmoittau­
tunut Espanjan vaaliluetteloon) 
343 828 
noin 38 000 
(ei sisällä noin 592 000 
Yhdistyneessä kuningas­
kunnassa asuvaa Irlannin 
kansalaista) 
1 200 000 
11000 
240 000 
220 000 Toisessa EU:n jäsenvaltiossa asuvien kansalaisten mahdollisuus äänestää 
kotimaansa ehdokkaita kirjeitse, valtuutetun välityksellä tai suurlähetys­
töissä ja konsulaateissa 
Kyllä, kirjeitse konsulaateissa pyydettyään sitä erikseen. 1 art. (2) (1). Vuoden 
1994 vaaleissa 1 162 Belgian kansalaista kävtti tätä mahdollisuutta. 
Kyllä (suurlähetystöissä ja konsulaateissa). Vaaliluetteloon ilmoittautuminen 
pyynnöstä. 
Kyllä, kirjeitse. 
Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. 47 947 äänesti Kreikan ehdokkaita. 
Kyllä. Noin 50 000 Espanjan kansalaista kävtti tätä mahdollisuutta Euroopan 
parlamentin vaaleissa vuonna 1994. 
Kyllä, konsulaateissa. Vuoden 1994 vaaleissa 17 139 Ranskan kansalaista kävtti 
tätä mahdollisuutta. 
Ei, ainoastaan ulkomailla tvöskentelevät diplomaatit ja heidät puolisonsa voivat 
äänestää postitse. 
Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa 
Kyllä, kirjeitse. 1 art. (1) (4). 
Kyllä. Y 6 1. 
Kyllä Toisessa EU:n jäsenvaltiossa 
asuvat kansalaiset, jotka 
halusivat äänestää oleskelu­
maassaan oleskelumaansa 
ehdokkaita 
arviolta 5 000-6 000 
3580 
24 708 
10 510 
4 571 
16 300 
1899 
(ei sisällä Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa asuvia 
Irlannin kansalaisia). 
54 000 
tietoja ei käytettävissä 
tietoja ei käytettävissä 
ei koskenut vuoden 1994 
vaaleja** | 
Portugali 
Suomi** 
Ruotsi** 
Yhdistynyt 
kuningaskunta lähes 840 000 
(mukaan lukien 87 307 
vaaliluetteloon 
kirjoittautunutta) 
150 000 
57 000 
noin 600 000 
(ei sisällä Irlannin tasavallassa 
asuvia) Kyllä, kirjeitse. DL 95-C/76. Vaaliluetteloon kirjoittautuminen ei ole pakollista 
mutta äänestämisen edellvtvs. Vuoden 1994 vaaleissa 20 844 Portugalin kansa­
laista kävtti tätä mahdollisuutta. 
Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. 
Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. Saksassa asuvat Ruotsin kansalaiset 
voivat äänestää myös kirjeitse. 
Kyllä, voivat äänestää valtuutetun välityksellä, jos ovat olleet poissa 
Yhdistyneestä kuningaskunnasta enintään 20 vuotta. 16 219 
ei koskenut vuoden 1994 
vaaleja ** 
ei koskenut vuoden 1994 
vaaleja** 
tietoja ei käytettävissä 
* jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
** Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät Euroopan unioniin 1.1.1995 eivätkä osallistuneet vuoden 1994 vaaleihin. 
Vi 
TAULUKKO 3* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN ASETTUMINEN EHDOKKAAKSI - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 
tf Jäsenvaltio 
Belgia 
Tanska 
Saksa Ehdokkaaksi 
ilmoittautumi­
sen takaraja 
1.4.94 
4 viikkoa ennen 
vaaleja 
66 päivää ennen 
vaaleja osa­
valtioiden 
listojen osalta ja 
68 päivää liitto­
valtion listojen 
osalta (liitto­
päivät) Vaalikelpoisuuden edellytykset 
21 vuoden ikä. 5 valitun edustajan 
on ehdotettava ehdokaslistaa tai 
5 000 äänestäjän on kannatettava 
sitä 
18 vuoden ikä. Kansalliseen 
kansanedustuslaitokseen tai 
Euroopan parlamenttiin v alittujen 
edustajien on ehdotettava ehdokas­
listaa tai sillä on oltava kannatus 
äänestäjiltä, joiden määrä vastaa 2 
%:ia edellisissä yleisissä vaaleissa 
annetuista hvväksvtvistä äänistä. 
18 vuoden ikä. Poliittiset puolueet 
ja järjestöt laativat ehdokaslistat. 
Sellaisten poliittisten puolueiden ja 
järjestöjen, joilla ei ole vähintään 5 
edustajaa Euroopan parlamentissa, 
liittopäivillä tai osavaltion valtio­
päivillä, ehdokaslistat tarvitsevat 
4 000 allekirjoitusta (liittopäivien 
ehdokaslistat) tai allekirjoituksen 
äänestäjiltä, joiden määrä vastaa 
1/1000 rekisteröityneistä 
äänestäjistä osavaltiossa, kuitenkin 
tarvitaan enintään 2 000 ääni­
oikeutetun allekirjoitus (osavaltioi­
den listat) Rahoitus 
Yksityistä 
Yksityistä 
Valtio rahoittaa 
poliittisten puolueiden 
ja järjestöjen toimintaa 
osittain. Osa kustan­
nuksista maksetaan 
takaisin, jos puolue saa 
enemmän kuin 0,5 % 
kokonaisäänimäärästä 
(1 DM/ääni) Seuraamukset useammasta 
kuin yhdestä 
ehdokkuudesta 
8-15 päivää vankeutta ja 
26 -200 Belgian frangin 
sakot (23.3.1989 muutetun 
lain 1 artikla). 
Sakot. Useamman kuin 
yhden ehdokkuuuden 
omanneen edustajan valinta 
julistetaan mitättömäksi. 
Enintään 3 vuotta vankeutta 
tai sakot. EU:n muista 
jäsenvaltioista 
kotoisin olevat 
ehdokkaat 
18 
(534:stä) 
1 
12 Valituksi tulleet EU:n 
muista jäsenvaltioista 
kotoisin olevat 
ehdokkaat 
Ei yhtään 
Ei yhtään 
1 
l/\3 Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia Viimeistään 10 
päivää vaaleista 
ilmoittamisen 
jälkeen 
4.-9.5.94 
27.5.94 
7.-14.5.94 
39 päivää ennen 
vaaleja 25 vuoden ikä 
18 vuoden ikä. Ehdokaslistoja 
voivat esittää puolueet, liitot tai 
yhteenliittymät, joita kannattaa 
15 000 äänestäjää tai 50 valittua 
edustajaa (Art 220 (4)). 
23 vuoden ikä. 100 000 Ranskan 
frangin ennakkomaksu (joka 
palautetaan, jos ehdokaslista saa 
enemmän kuin 5% äänistä). 
21 vuoden ikä. 1 000 Irlannin pun­
nan ennakkomaksu (palautetaan, 
jos ehdokas saa 1/3 valituksi 
tulemiseen vaadittavista äänistä). 
25 vuoden ikä. Listojen on oltava 
sellaisten poliittisten ryhmien tai 
puolueiden ehdottamia, jotka ovat 
edustettuina jommassakummassa 
kamarissa, tai listoilla on oltava 
30 000 äänestäjän kannatus vaali­
piirissä. Vuodesta 1979 kaikki EU-
kansalaiset ovat voineet asettua 
ehdokkaaksi. Yksityistä 
Osaksi julkista. 
3 000 000 pesetaa 
saavutettua paikkaa 
kohti, 100 pesetaa/ääni, 
jos tulee valituksi - Art 
227 ley 2). Valtio 
rahoittaa myös 
vaaleihin liittyvää 
postitusta. 
Osittain julkista 
Yksityistä 
Osaksi julkista Vankeutta 6 kuukaudesta 5 
vuoteen ja pääsy julkiseen 
virkaan evätään 2-5 
vuodeksi, kuten säädetään 
rikoslain 63 artiklassa ja 
presidentin antaman asetuk­
sen 92/1994 32 artiklassa. 
Virallisen asiakirjan 
väärentämisestä 6-8 vuotta 
vankeutta ja 100 000-
1 000 000 pesetan sakot. 
Useamman kuin yhden 
ehdokkuuuden omanneen 
edustajan valinta julistetaan 
mitättömäksi. 
Virheellisestä ilmoituksesta 
ehdokkuuspaperissa enintään 
500 Irlannin punnan sakot 
ja/tai enintään 6 kuukautta 
vankeutta 
Virheellisestä muodollisesta 
ilmoituksesta enintään 3 
vuotta vankeutta. Tietoja ei 
käytettävissä. 
1 
5 
Ei yhtään 
(ei sisällä Iso-
Britannian kansa­
laisia) 
2 Ei yhtään 
Ei yhtään 
Ei yhtään 
Ei yhtään 
(ei sisällä Iso-Britannian 
kansalaisia) 
Ei yhtään 
Luxemburg 60 päivää ennen 
vaaleja 21 vuoden ikä. Ehdokaslistaa voi 
esittää 250 äänestäjää tai Euroopan 
parlamentin taikka kansallisen 
kansaedustuslaitoksen jäsen. 
Listoilla saa olla enintään 50 % 
muita kuin maan kansalaisia. Osaksi julkista, jos lista 
saa enemmän kuin 5 % 
äänistä 25 000/750 000 LUF 8 
(120:stä) Ei yhtään 
Alankomaat 27.4.94 18 vuoden ikä. 10 äänestäjän 
allekirjoitus ja 25 000 guldenin 
ennakkomaksu. Listalla ei saa olla 
enempää kuin 30 ehdokasta. Yksityistä Useammasta kuin yhdestä 
ehdokkuudesta enintään 1 
kuukausi vankeutta, sakkoja 
enintään 5 000 guldenia. 2 
(246:sta) Ei yhtään 
Itävalta** 6.9.1996 19 vuoden ikä ennen 1.1. 
vaalivuonna. Ehdokkaiden täytyy 
olla joko poliittisten puolueiden, 
kolmen kansallisen parlamentin 
edustajan, yhden Euroopan 
parlamentin Itävallan edustajan tai 
2 600 äänestäjän ehdottamia. Jokaisella Euroopan 
parlamentissa 
edustetulla poliittisella 
puolueella on 
pyydettäessä oikeus 
saada avustusta 
kampanjakuluihin 
vaalien jälkeen 
(puoluelain art. 2 B) Virheellisestä muodollisesta 
ilmoituksesta sakkoja 
enintään 3 000 ÖS tai 
vankeutta korkeintaan 2 
viikkoa (Laki Euroopan 
parlamentista, art. 31 (6) Ei vhtään. Ei vhtään. 
Portugali 4.-18.4.94 18 vuoden ikä. Ehdokaslistoja 
voivat esittää vain poliittiset 
puolueet tai poliittisten puolueiden 
liitot. Yksityistä tai poliittis­
ten puolueiden rahas­
tosta (Laki 72/93) 100 päiväsakkoa ja 2 vuotta 
vankeutta. Avunantaja 
menettää äänioikeutensa 
seuraavissa vaaleissa (Art 14 
A Laki 14/87). Ei vhtään Ei vhtään 
Suomi** 31 päivää ennen 
vaaleja (toisin 
sanoen 10.9.96) 18 vuotta ennen vaalipäivää. 
Poliittiset puolueet (enintään 16 
ehdokasta), 1000 hengen vaali-
yhdistykset (enintään 1 ehdokas), 
puolueiden vaaliliittoumat ja 
vaaliyhdistysten yhteiset listat 
(enintään 16 ehdokasta) Osittain julkista, ennen 
vaalija Euroopan parla­
mentissa edustetuille 
puolueille ja myös 
tietyille kansalais­
järjestöille. Myös 
yksityisrahoitusta. Useammasta kuin yhdestä 
ehdokkuudesta sakot tai 
vankeutta enintään 2 vuotta. 
Virheellinen muodollinen 
ilmoitus: ehdokkaalle 
annetut äänet hylätään, 
mutta puolue tai yhteislista, 
joka on esittänyt ehdokasta, 
saa laskea äänet hvväkseen. Ei yhtään. 
(207:stä) Ei vhtään. 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 16.6.1996-
rekisteröidyille 
puolueille -
muutoin 
voidakseen 
osallistua täytyy 
henkilön olla 
kirjoittautunut 
hyvissä ajoin 
vaaliluetteloon, 
joka painetaan 
ennen vaaleja. 
17.2-29.3.94 
(jatkoaikaa 
22.4.94 asti) 18 vuotta viimeistään vaalipäivänä. 
Ei erityisiä rajoituksia 
ehdokasasettelussa. 
21 vuoden ikä, 1 000 punnan 
ennakkomaksu, 30 valitsijan 
kannatus Julkinen: 30 miljoonan 
Ruotsin kruunun 
summa jaetaan niiden 
puolueiden kesken, 
jotka ovat edustettuina 
Ruotsin valtiopäivillä 
Yksitvistä Virheellisestä muodollisesta 
ilmoituksesta sakkoja tai 
vankeutta enintään 6 
kuukautta. 
Useammasta kuin yhdestä 
ehdokkuudesta ei mitään 
rangaistusta. 
Erityisesti virheellisyyksistä 
muodollisessa ilmoituksessa 
enintään 1000 punnan sakot. 
Vakavia rikkomuksia. 
Useammasta kuin yhdestä 
ehdokkuudesta enintään 
5 000 punnan sakot ja 
enintään 6 kuukautta 
vankeutta. 2 
(577:stä) Ei yhtään. 
2 
(545:stä) Ei yhtään 
jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
Ruotsi järjesti europarlamenttivaalit ensimmäisen kerran 17.9.1995, Itävalta 13.10.1996 ja Suomi 20.10.1996 
VA' 
IA 
TAULUKKO 4* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN POLIITTINEN TOIMINTA ENNEN VAALEJA 
Ui Jäsenvaltio 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg Voivatko muut kuin ko. maan 
kansalaiset perustaa poliittisen 
puolueen? 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä, muutkin kuin Saksan 
kansalaiset voivat osallistua 
puolueen perustamiseen. Puolue 
menettää kuitenkin puolue­
asemansa, jos enemmistö sen 
jäsenistä tai puoluehallituksesta 
on ulkomaalaisia. 
Ei 
Kyllä. Vuoden 1978 lakia 
poliittisista puolueista, jossa 
annetaan tämä oikeus vain 
Espanjan kansalaisille, pidetään 
perustuslain vastaisena. 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä 
Perustuslaissa annetaan liittymis-
oikeus vain kansalaisille, mutta 
käytännössä myös muut hyöty­
vät. Voivatko muut kuin ko. maan 
kansalaiset liittyä poliittiseen 
puolueeseen? 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä, jos puolueen säännöt sen 
sallivat. 
Puolueen harkinnan mukaan. 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä 
Kyllä Onko määrätty kiintiö? 
Ei 
Ei 
Kyllä: sekä puolueen jäsenistössä 
että puoluehallituksessa saa olla 
enintään 50 % ulkomaalaisia, 
puoluelain 2 artiklan 3 kohta. 
Euroopan parlamentin vaaleissa 
muita poliittisia yhteisöjä 
pidetään puolueina ja niille ei ole 
määrättv kiintiötä. 
Tietoja ei käytettävissä. 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei Onko muita rajoituksia? 
Ei ole. 
Ei ole. 
Kyllä. Ulkomaalaisten poliittista 
toimintaa voidaan rajoittaa 
tietyin edellytyksin, ulkomaalais­
lain 6 ja 37 artikla. 
Tietoja ei käytettävissä. 
Puolueen jäsenen on oltava 
demokraattinen (perustuslain 
artikla 6). 
Ei ole. 
Ei ole. 
Ei ole. 
Direktiivissä säädetyn mukaisesti 
muut kuin Luxemburgin 
kansalaiset eivät saa muodostaa 
ehdokasluettelon enemmistöä 
(Art 106 (5), laki 25.2.1979) 
t Alankomaat 
Itävalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta Kyllä 
Kyllä 
Perustuslain 15 § mukaan poliit­
tiset oikeudet vain Portugalin 
kansalaisilla. Nämä oikeudet on 
myös ei-portugalilaisilla EU-
kansalaisilla (EP- ja kunnallis­
vaaleissa vastavuoroisuuden 
perusteella). Laki poliittisista 
puolueista (DL 595/74) ei ole 
varautunut ei-kansalaisten 
poliittisiin puolueisiin. Näiden 
säännösten uudistus on hiljattain 
otettu hallituksen lainsäädäntö­
ohjelmaan. 
Kyllä, jos he oleskelevat 
Suomessa ja ovat vii 15-vuotiaita. 
Kyllä 
Kyllä Kyllä 
Kyllä 
Poliittisten puolueiden 
päätettävissä. Pääpuolueissa on 
ei-portugalilaisia jäseniä 
Kyllä, jos he oleskelevat 
Suomessa. 
Kyllä 
Kyllä Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei Muut kuin Alankomaiden 
kansalaiset voivat asettua 
ehdokkaaksi vain europarlamen­
taarikkojen ja paikallisviran­
omaisten vaaleissa. 
Ei 
Vaalilautakunnat eivät saa 
koostua yksinomaan 
ulkomaalaisista. Art 9° B, Laki 
14/87 (ristiriitojen välttämiseksi) 
Ei ole. 
Ei ole. 
Ei ole. 
jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
TAULUKKO 5* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
JÄSENVALTIOIDEN TOIMENPITEET DDIEKTITVIN SÄÄDÖSTEN TÄYTÄNTÖÖN PANEMISEKSI 
Jäsenvaltio 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja Direktiivin 7 artiklan 1 kohta: 
Asuinvaltio voi varmistua siitä, 
että unionin kansalainen, joka on 
ilmaissut halunsa käyttää tässä 
valtiossa äänioikeuttaan, ei ole 
menettänyt tätä oikeutta 
kotivaltiossa yksittäistä siviili-
tai rikosasiaa koskevan 
päätöksen vuoksi. 
Kyllä. Art 3 bis L (d'office) 
Ei 
Kyllä. Art 6a § 2 Nr 2 EU WG 
yhdessä Art. 17 a 5 § EuWO:n 
kanssa (tarvittaessa epäselvissä 
tapauksissa) 
Kyllä, vaihdettuaan tarvittavat 
tiedot kotivaltion kanssa. (Art. 6 
laki 2196/94. 
Kyllä. Art 3 d) RD (tarvittaessa) Direktiivin 9 artiklan 3 kohta: 
Lisäksi asuinvaltio voi vaatia, että 
EU-valitsija: 
a) ilmoittaa 2 kohdassa 
tarkoitetussa ilmoituksessaan, että 
hän ei ole menettänyt 
äänioikeuttaan kotivaltiossa; 
b) esittää voimassaolevan 
henkilöllisyystodistuksen; 
c) ilmoittaa päivän, josta lähtien 
hän on asunut kyseisessä tai 
jossakin muussa jäsenvaltiossa. 
a) Kyllä. 23.3 annetun lain art 1, 
§3,2,nr2. 
b)Ei 
c)Ei 
Ei. 
a) Kyllä. Art.6 § 2, 2 EUW 
yhdessä 17a(4) EuWO:n kanssa. 
b) Kyllä. 
c) Kyllä. 
a) Kyllä. Art 4 § 3 a) 
b) Kyllä. Art 4 § 3 b) 
c) Kyllä. Art 4 § 3 c) 
a) Kyllä. Art 3 § Id) RD. 
b) Kvllä. Art 3 § 2 RD 
c)Ei Direktiivin 10 artiklan 3 kohta: 
Lisäksi asuinvaltio voi vaatia EU-
vaalikelpoista 
a) esittämään voimassaolevan 
henkilöllisyystodistuksen; 
b) ilmoittamaan päivän, josta 
lähtien hän on ollut jonkun 
jäsenvaltion kansalainen. 
Ei 
Ei 
a) Kyllä. 11 § 2 Nr lb-ld Eu WG 
b) Kyllä. 11 § 2 Nr lb-ld EuWG 
a) Kyllä. Art 5 § 2 
b) Kyllä. Art 5 § 2 
a) Kyllä. Art 220 bis § 2 LO 
b) Kyllä. Art 220 bis § 2 LO Direktiivin 14 artiklan 1 kohta: 
Jos jäsenvaltiossa asuvien 
äänestysikäisten kansalaisten 
osuus on enemmän kuin 20 % 
kaikista äänestysikäisistä unionin 
kansalaisista, jäsenvaltio voi 
rajoittaa äänioikeutta ja 
vaalikelpoisuutta. 
Direktiivin 14 artiklan 2 kohta: 
Jos kansallisessa laissa annetaan 
toisen jäsenvaltion kansalaisille 
äänioikeus kansallisen kansan­
edustuslaitoksen vaaleissa, 
ensimmäinen jäsenvaltio voi tästä 
direktiivistä poiketen olla 
soveltamatta direktiivin 6-13 
artiklaa kansalaisiinsa. 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
V 
V Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta Kyllä 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei. 
Ei. 
Ei 
Kyllä (tarvittaessa) 
Ei 
Ei a) Kyllä. Art 2 § 4 
b) Kyllä 
c)Ei 
Ei 
a) Kyllä. Art 2 § 2 - todistuksen 
esittäminen suositeltavaa 
b)Ei 
c)Ei 
a) Kyllä. Art 1,(2) Td) 
b) Kyllä. Art 1. (2) 2° 
c) Kyllä. Art 1.(2)3° 
a) Kyllä. Y33 1 
b)Ei 
c)Ei 
a) Kyllä (WEG. kohta 5:1) 
b) Kyllä 
c)Ei 
a) Kvilä. Art 20 (9 -d) Lei 69/78 
(RE) 
b) Kyllä. Art 20 (3) (RE). 
c)Ei 
a) Tarvittaessa kvilä 
b)Ei 
c)Ei 
Ei 
Ei Ei 
Ei. 
Ei 
a) Kyllä. Art 98 (2°) 
b)Ei 
Ei 
a) Ei 
b)Ei 
a) Kyllä, art 24, lei 14/79 
b)Ei 
Ei 
Ei 
Ei Ei 
Ei 
Ei 
Kyllä, koskee ainoastaan Iso-
Britannian kansalaisia. 
Ei 
Ei 
Kyllä. Art 106(5) §1 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Ei 
Kyllä, koskee ainoastaan Irlannin 
kansalaisia. 
jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
TAULUKKO 6* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO 
JÄSENVALTIOIDEN TOIMENPITEET DHIEKTIIVIN SAATTAMISEKSI 
OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ 
Jäsenvaltio Direktiivin täytäntöönpanemiseksi säädetyt lait: 
Belgia Loi du 11.4.94 modifiant la Loi du 23 mars 1989 relative à l'élection du PE et portant exécution de 
la directive du Conseil des Communautés Européennes 93/109 du 6.12.93 in MB n° 10288 du 
16.4.94. 
Tanska Lov nr. 1086 af 22.12.93 om œndring af lov nr.746 af 7.12.1988 om valg af danskc 
rcpracsentantcr til Europa-Parlamentct (L); Indcnrigsmini.stcricts bckendtgerclsc nr. 79 af 
31.1.1994 om slcttclse af den danskc valglistc af personer, der er optaget pà valglistcn i en anden 
mcdlcmsstat (N79); Indenrigsministcricts bekcndtgerclsc nr. 80 af 31.1.1994 om EU-borgeres 
optagelse pâ valglistcn til valg til Europa-Parlamcntct (N80); Lov af 13.1.1997 om acndring af lov 
om valg af danskc repraesentanter til Europa-Parlamentet. 
Saksa Drittes Gesclz zur Anderung des Europawahlgesctzcs, 8.3.1994, BGBI 1994,1, S.419 f, 12.3.1994, 
Zweite Verordnung zur Anderung der Europawahlordnung of 15.3.1994, BGBI 1994,1, S.544, 
19.3.1994. 
Kreikka Nô^oç apiO. 2196 TT|Ç 22 Mapxiou 1994, E7tiar|ur| E(|rr||4f.pi8a TTJÇ cXXr|viKf|ç icufiépvrjar|ç, 
TÔUOÇ 1 or.ipâ 41 xr\q 22 Mapiiou 1994 KOU. KpocopiKÖ SiATttyp.a aptO. 60/1994 (49 A) 
Espanja Ley Organica 13/94 de 30.3.94, BOE n° 77,102259 de 31.3.94 (LO); Real Decreto 2118/93 de 
3.12.93, BOE n° 290, 34662 de 4.12.94 (RD); Orden del Ministeriö de Economia y Hacienda 
30393 de 20.12.1993, BOE n° 305 de 22.12.1993 (O.30) e Orden dcl Ministeriö de Economia y 
Hacienda de 28.1.94, BOE n° 25 de 29.1.94 (O.20). Real Decreto 157/1996 de 2.2.1996 por el 
que se dispone la actualizacion mensual del censo electoral y se regulan los datos necesarios par 
la inscripeion en el mismo modificado con Ley Organica 1/1997 dc 30.5.1997, BOE n° 130 de 
31.5.97 
Ranska Loi n° 94-104 du 5 février relative à l'exercice par les citoyens de l'Union Européenne résidant en 
France du droit de vote et de l'éligibilité au Parlement Européen (L); Décret n° 94-206 du 10 mars 
1994 pris pour l'application de la loi 94 -104 du 5 février 1994 (D). 
Irlanti European Parliament Elections (Voting and Candidature) Regulations 1994 of 31.12.1994; 
European Parliament Elections Act 1993, Electoral Act 1992; European Assembly Elections Acts 
1977 and 1984, Statutory Declarations Act 1938; European Parliament Elections Act 1997 
Italia Dccrcto Leggc n° 128 del 21.2.1994, GlJ n° 47, 26.2.1994 reiterato dal DL n° 408 del 24.6.94 
convertito dalla Lcgge n° 483 del 3.8.1994, GU n° 183, 6.8.1994 
Luxemburg Loi du 28 janvier 1994 fixant les modalités de l'élection des représentants du Grand Duché de 
Luxembourg au Parlement Européen. 
Alankomaat Wet van 26 januari 1994 houdende wijziging van de Kieswet ter uitvoering van richtlijn n. 
93/109/EG van 6.12.93 tot vaststelling an de wijze van uitoefening in de Lidstaat van verblijf van 
het actieve en passieve kiesrecht bij de verkiezingen van het europese parlement, Staatsblad 1994, 
58. 
Itävalta ** Bundesgcsctz ùber die Wahl der von Österrcich zu entsendenden Abgeordneten zum Euro-
päischen Parlamcnt (Europawahlordnung - EuWO, BGBI. Nr 117/1996) Bundesgesetz öber die 
Fùhrung ständiger Evidcnz der Wahl- und Stimmbercchtigten bei Wahlen zum Europäischen 
Parlamcnt (Europa-Wahlerevidcnzgesctz - EuWEG, BGBI. Nr 118/1996) 
Portugali Lei 3/94 de 28.2.94 (RE); Lei 4/94 de 9.3.94 (PE)in Diario da Republica Série A n° 57 de 9.3.94 
Suomi ** Laki Suomesta Euroopan parlamenttiin valittavien edustajien vaaleista (272/95) 3.3.1995. 
Ruotsi •* Lag om vai tili Europaparlamentet utfardad den 20 april 1995, SFS 1995:374 (repealed) 1 kap. 4, 
8 och 13 §, 5 kap. 16 och 18 §, 7 kap.5 och 12 § vallagen (SFS 1997:157) 
Yhdistynyt European Parliamentary Elections (Changes to the Franchise and Qualification of Representatives) 
Kuningaskunta | Regulations 1994 of 17.2.1994 
* jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
3* 
TAI I.1KK0 7* 
MÄÄRÄAJAT VAALILU ETT ELOON MERKITSEMISTÄ VARTEN 
Direktiivin 93/109/ETY 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvat EU:n 
kansalaiset, jotka on merkitty äänestäjiksi asuinvaltiossaan kesäkuun 1994 Euroopan parlamentin vaaleja 
varten, pysyvät kyseiseen vaaliluetteloon merkittyinä samoin edellytyksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaiset, 
kunnes he pyytävät, että heidät poistetaan siitä tai kunnes heidät poistetaan siitä ilman eri toimenpiteitä, koska 
he eivät enää täytä äänioikeuden käyttämiseen vaadittuja edellytyksiä. 
Muiden EU:n kansalaisten, jotka haluavat äänestää asuinjäscnvaltiossaan seuraavissa Euroopan parlamentin 
vaaleissa, on ilmoitettava haluavansa) tulla merkityiksi vaaliluetteloon. 
Seuraavasta taulukosta ilmenee, mihin hakemukset on jätettävä ja milloin. 
Jäsenvaltio Hakemuksen jättö- Määräaika 
paikka vaaliluetteloon 
merkitsemistä varten 
Belgia asuinkunta Koko vuosi, paitsi vaalivuonna huhtikuun I. päivän ja 
vaalipäivän välinen aika. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 31. 
maaliskuuta 1999. 
Tanska rekisteröity asuinalue Viimeistään 6 viikkoa ennen vaalipäivää. 
Saksa asuinkunta Viimeistään 34 päivää ennen vaalipäivää. 
Kreikka asuinkunta Joka vuosi 1-10. huhtikuuta. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 
K), huhtikuuta 1999. 
Espanja asuinkunta Viimeistään 41 päivää ennen vaalipäivää. 
Ranska asuinkunta Joulukuun viimeinen arkipäivä seuraavan vuoden 1. 
maaliskuuta tapahtuvaa lopullista rekisteröitymistä varten. 
Seuraavat EP-vaalit: määräaika 30. joulukuuta 1998. 
Irlanti asuinpaikan Hakemuksen voi tehdä läpi vuoden. Seuraavat EP-vaalit: 
paikallisviranomaiset määräaika 13 arkipäivää ennen vaalipäivää. 
(county tai city council) 
Italia asuinkunta Viimeistään 90 päivää ennen vaalipäivää. 
Luxemburg asuinkunta Joka vuosi I. Huhtikuuta mennessä. Seuraavat EP-vaalit: 
määräaika 31. maaliskuuta 1998. 
Alankomaat asuinkunta Hakemus jätettävä viimeistään 42 päivää ennen vaalipäivää 
väestörekisteriin. Seuraavat EP-vaalit: lomake toimitettava 
asuinkuntaan viimeistään 3 viikkoa ennen vaalipäivää. 
Itävalta asuinkunta Viimeistään 65 päivää ennen vaalipäivää. 
Portugali asuinkunnan Joka vuosi 2.-31. toukokuuta. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 
vaalilautakunta 31. toukokuuta 1998. 
Suomi väestörekisterikeskus Viimeistään 66 päivää ennen vaalipäivää. 
Ruotsi paikallinen verotoimisto Viimeistään 30 päivää ennen vaalipäivää. 
Yhdistynyt paikallinen Asuttava UK:ssa viitepäivänä, joka on kunkin vuoden 10. 
kuningaskunta rekisteröintitoimisto lokakuuta, ja P-Irlannissa 1. syyskuuta. Seuraavat EP-vaalit: 
(ERO) lomake palautettava paikalliseen ERO.on viimeistään 16. 
joulukuuta 1998. 
jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 
39 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 731 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 06 01 05 
Luettelonumero : CB-CO-97-752-FI-C 
ISBN 92-78-29915-4 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg