Euroopan lentoturvallisuusohjelman tavoitteena on varmistaa, että EU:n lentoturvallisuuden hallintajärjestelmä tuottaa korkeimman mahdollisen turvallisuustason, joka on yhdenmukainen kaikkialla unionissa ja jota parannetaan jatkuvasti, ottaen samalla huomioon muut asiaan liittyvät tavoitteet, kuten ympäristönsuojelu.

Ohjelmassa selitetään, kuinka lentoturvallisuutta hallitaan eurooppalaisesta näkökulmasta. Koska monet lentoturvallisuuteen liittyvät säännöt ja toimet hyväksytään EU:n tasolla ja niitä koordinoidaan EU:n laajuisesti, jäsenvaltioiden on viitattava Euroopan lentoturvallisuusohjelmaan omissa kansallisissa turvallisuusohjelmissaan. Siksi Euroopan lentoturvallisuusohjelman on sisällettävä vähintään kansainvälisissä standardeissa ja suositelluissa menettelytavoissa kuvatut kansallisen turvallisuudenhallinnan vastuisiin liittyvät tekijät. Toisaalta EU on antanut lainsäädäntöä tietyillä lentoturvallisuuteen liittyvillä aloilla, ja jäsenvaltioiden olisi mahdoton kuvata turvallisuuden hallintaa omalla alueellaan ottamatta huomioon EU:n ulottuvuutta. Lisäksi jäsenvaltiot ovat siirtäneet useimmilla Chicagon yleissopimuksen kattamilla osa-alueilla toimivaltansa unionille. Euroopan lentoturvallisuusohjelmassa selitetään myös, kuinka EU hoitaa tästä vastuiden siirrosta johtuvat kansainväliset velvollisuudet.

Komissio ja EASA ovat myös edustettuina Euroopan ilmailujärjestelmän suunnitteluryhmässä (European Aviation System Planning Group, EASPG) ja sen asiaan liittyvässä ohjelman koordinoinnista vastaavassa ryhmässä (PCG). EASPG:n päätavoitteena on varmistaa, että lennonvarmistusjärjestelmien kehityssuunnitelmat ja lentoturvallisuussuunnitelmat EUR-alueella pysyvät johdonmukaisina ja yhteensopivina vierekkäisten alueiden vastaavien suunnitelmien ja ICAOn maailmanlaajuisten suunnitelmien kanssa, sekä hallinnoida ja koordinoida näiden suunnitelmien toteuttamista. EASPG:llä on myös tärkeä tehtävä lennonvarmistukseen ja turvallisuuteen liittyvien EUR-alueen alueellista tasoa pienemmän tason ja kansallisten ohjelmien yhtenäistämisen ja koordinoinnin edistämisessä ja helpottamisessa.

Komissio ja EASA seuraavat standardien ja suositeltujen menettelytapojen kehitysprosessia ja suunnittelevat asiaan liittyvät sääntöjen laatimistoimet heti, kun voidaan vahvistaa, että EU:n sääntelykehystä on muutettava. Tähän sisältyvät ICAOn liitteiden muutosehdotusten (ICAOn valtioille osoitettujen kirjeiden tyyppi I) arviointi sekä EU:n sääntelykehyksen ja ICAOn liitteiden välisten eroavuuksien tunnistaminen (ICAOn valtioille osoitettujen kirjeiden tyyppi II ja vaatimustenmukaisuutta koskevat tarkistuslistat). EASA ja komissio tukevat eroavuuksien arvioinnissa jäsenvaltioita, joiden on ilmoitettava eroavuuksista ICAOlle. EASAn arvioinnin jälkeen komissio tekee Euroopan unionin neuvostolle ehdotuksen päätöksestä, joka koskee eroavuuksista ilmoittamista.

Asetus (EU) 2018/1139 on EU:n lentoturvallisuusjärjestelmän kulmakivi. Sen tavoitteena on yhtenäisen ja korkean siviili-ilmailun turvallisuuden tason luominen ja ylläpitäminen Euroopassa vahvistamalla yhteiset siviili-ilmailua koskevat säännöt. Asetus mahdollistaa myös todistusten vastavuoroisen tunnustamisen, ja siinä otetaan käyttöön standardointitarkastusmenettely, jolla seurataan sääntöjen soveltamista jäsenvaltioissa. Lisäksi asetuksella perustetaan Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto.

Asetuksen (EU) 2018/1139 soveltamisalaan kuuluvien muiden ilma-alusten kuin miehittämättömien ilma-alusten lentotoiminnan on oltava kyseisen asetuksen liitteessä V ja tapauksen mukaan liitteissä VII ja VIII säädettyjen keskeisten vaatimusten mukaista. Lentotoiminnan harjoittajien on joko annettava ilmoitus valmiuksistaan ja käytettävissään olevista keinoista täyttää ilma-aluksen lentotoimintaan liittyvät velvollisuudet kyseisten täytäntöönpanosäädösten mukaisesti tai niillä on oltava todistus. Todistuksessa on eriteltävä lentotoiminnan harjoittajalle annetut oikeudet, ja sitä voidaan muuttaa oikeuksien lisäämiseksi tai poistamiseksi. Todistusta voidaan myös rajoittaa tai sen voimassaolo voidaan keskeyttää tai peruuttaa, kun haltija ei enää täytä todistuksen myöntämistä ja voimassa pitämistä koskevien sovellettavien EU:n sääntöjen ja menettelyjen vaatimuksia.

Lisäksi EASAlla on asetuksen (EU) N:o 598/2014 mukaisesti valtuus kerätä ja tarkistaa ilma-alusten melutasoa ja suorituskykyä koskevat tiedot lentoasemien ympäristössä havaittavan melun mallintamista varten.

EU:n lainsäädännön soveltamisesta vastaavat Euroopan unionissa ensisijaisesti jäsenvaltiot. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toteuttavat siis useimmat asetuksessa (EU) 2018/1139 ja sen täytäntöönpanosäännöissä edellytetyt sertifiointi- ja valvontatehtävät kansallisella tasolla. Tietyissä tarkasti määritellyissä tapauksissa, kuten suunnitteluorganisaation hyväksynnöissä, toimivaltainen viranomainen on kuitenkin EASA, ja sillä on valtuudet antaa todistuksia ja toteuttaa niihin liittyviä täytäntöönpanotoimenpiteitä.

EASA on toimivaltainen viranomainen, jolla on vastuu tiettyjen ATM/ANS-palveluntarjoajien ja ATCO-koulutusorganisaatioiden (mukaan lukien yleiseurooppalaiset tarjoajat) sekä ATM/ANS-järjestelmien ja ATM/ANS-rakenneosien suunnitteluun, valmistukseen ja huoltoon osallistuvien organisaatioiden sertifioinnista, valvonnasta ja vaatimustenmukaisuuden varmistamisesta.

ATM/ANS-palvelujen tarjonnan on täytettävä liitteessä VIII ja tapauksen mukaan liitteessä VII säädetyt keskeiset vaatimukset. Kaikkien yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa liikennöivien ilma-alusten, lukuun ottamatta asetuksen (EU) 2018/1139 2 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun toimintaan osallistuvia ilma-aluksia, on täytettävä liitteessä VIII olevassa 1 kohdassa vahvistetut keskeiset vaatimukset. ATM/ANS-palvelujen tarjoajilta vaaditaan todistus, jossa eritellään myönnetyt oikeudet, kun he ovat osoittaneet täyttävänsä sovellettavien EU:n sääntöjen vaatimukset. Lisäksi ATM/ANS-järjestelmien ja ATM/ANS-rakenneosien suunnitteluun, valmistukseen ja huoltoon osallistuvilta organisaatioilta voidaan vaatia, että niillä on todistus.

Asetuksessa (EU) 2018/1139 säädetään, että komissio, virasto ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä siviili-ilmailun turvatoimiin liittyvissä asioissa, kyberturvallisuus mukaan lukien, jos siviili-ilmailun turvallisuuden ja turvatoimien välillä on keskinäisiä riippuvuussuhteita. EASA voi myös antaa komissiolle teknistä apua silloin, kun virastolla on asiaankuuluvaa turvallisuusasiantuntemusta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 300/200841 ja muiden unionin lainsäädännön asiaankuuluvien säännösten täytäntöönpanossa. Edistääkseen siviili-ilmailun suojaamista siihen kohdistuvilta laittomilta teoilta virasto reagoi tarvittaessa ilman aiheetonta viivytystä kiireelliseen ongelmaan toteuttamalla lentokelpoisuus- ja ympäristöhyväksyntään liittyviä toimenpiteitä ilma-alusten suunnittelun puutteiden käsittelemiseksi ja suosittelemalla korjaavia toimia, jotka kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tai asetuksen (EU) 2018/1139 soveltamisalaan kuuluvien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden on toteutettava, ja/tai jakamalla kyseisille viranomaisille ja henkilöille asiaankuuluvaa tietoa, mikäli ongelma vaikuttaa ilma-alusten toimintaan, mukaan lukien konfliktialueista siviili-ilmailulle aiheutuvat riskit.

Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman osaksi otettavat tutkimushankkeet ovat peräisin sellaisten etusijalle asetettujen tutkimusaiheiden luettelosta, joiden rahoituslähde on varmistettu tai joiden osalta on todennäköistä, että hanke saa rahoituksen kyseisen Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman viitejakson alkuun mennessä.

Euroopan ilmailuala on käynyt läpi menestyksekkään kehityksen viime vuosikymmenten aikana, minkä ansiosta Eurooppa on johtavassa asemassa maailmanlaajuisilla kilpailumarkkinoilla. Merkittäviä osatekijöitä ovat EU:n laatimat Euroopan ilmailualan tutkimus- ja innovointiohjelmat sekä jäsenvaltioiden ja toimialan tutkimustoimet. Nämä aloitteet liittyvät suoraan sekä Euroopan lentoturvallisuusohjelman että Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman tavoitteisiin eli korkeimman turvallisuuden, turvatoimien ja ympäristönsuojelun tason varmistamiseen Euroopassa.

Asetuksen (EU) 2018/1139 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ilma-alusten sekä niiden lentomiehistön ja käytön on oltava niitä koskevien ICAOn standardien mukaisia. Siltä osin kuin tällaisia standardeja ei ole, kyseisten ilma-alusten, niiden lentomiehistöjen ja käytön on muiden ilma-alusten kuin miehittämättömien ilma-alusten osalta oltava asetuksen (EU) 2018/1139 liitteissä II, IV ja V vahvistettujen keskeisten vaatimusten mukaisia. Miehittämättömien ilma-alusten on oltava kyseisen asetuksen liitteessä IX vahvistettujen keskeisten vaatimusten mukaisia ja tapauksen mukaan liitteissä II, IV ja V vahvistettujen keskeisten vaatimusten mukaisia.

Miehittämättömien ilma-alusten ja niiden moottoreiden, potkureiden, osien, irrallisten varusteiden ja etäohjauslaitteiden suunnittelun, valmistuksen, huollon ja käytön sekä tähän toimintaan osallistuvan henkilöstön, kauko-ohjaajat mukaan lukien, ja organisaatioiden on oltava asetuksen (EU) 2018/1139 liitteessä IX vahvistettujen keskeisten vaatimusten mukaisia ja tapauksen mukaan liitteissä II, IV ja V vahvistettujen keskeisten vaatimusten mukaisia. Ottaen huomioon kyseessä olevan toiminnan luonne ja riski, kyseisten miehittämättömien ilma-alusten toiminnalliset ominaisuudet ja toiminta-alueen ominaisuudet, miehittämättömien ilma-alusten ja niiden moottoreiden, potkureiden, osien, irrallisten varusteiden ja etäohjauslaitteiden suunnitteluun, valmistukseen, huoltoon ja käyttöön sekä tähän toimintaan osallistuvalta henkilöstöltä, kauko-ohjaajat mukaan lukien, ja organisaatioilta voidaan vaatia todistus. Todistuksessa on täsmennettävä turvallisuuteen liittyvät rajoitukset, käyttöehdot ja oikeudet, ja sitä voidaan muuttaa rajoitusten, ehtojen ja oikeuksien lisäämiseksi tai poistamiseksi. Todistusta voidaan myös rajoittaa tai sen voimassaolo voidaan keskeyttää tai peruuttaa, kun haltija ei enää täytä todistuksen myöntämistä tai voimassa pitämistä koskevien sääntöjen ja menettelyjen vaatimuksia.

Tämä on eurooppalaisen turvallisuusriskien hallintaprosessin mukaista. Proaktiivisena ja tietoon perustuvana prosessina sen tavoitteena on turvallisuusongelmien järjestelmällinen kartoittaminen ja arviointi, joka kattaa myös sosioekonomisista tekijöistä johtuvat ongelmat. EASA julkaisi 89 artiklan mukaisen katsauksen ensimmäistä kertaa joulukuussa 2021 . Katsauksessa tarkastellaan erityisesti sosioekonomisten tekijöiden turvallisuusvaikutuksia työsuhteen ja työolojen, terveyden ja elämäntapojen sekä koulutuksen osalta. Siinä määritetään myös Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman puitteissa toteutettavia mahdollisia tulevia toimia ja toimenpiteitä.

Ilmailualan kansainvälisten sopimusten nojalla EU laajentaa sääntelykehyksensä kolmansiin maihin ja alueisiin eri puolilla maailmaa. Näiden sopimusten tavoitteena on joko kattava sääntelyn lähentäminen sovellettavien EU:n sääntöjen kanssa, jolloin pyrkimyksenä on laajentaa EU:n ilmailualan sisämarkkinoita näillä kolmansilla mailla ja alueilla, tai sääntöjen ja menettelyjen määrittäminen todistusten vastavuoroista tunnustamista varten. Tältä osin on tärkeää panna merkille komission ja EASAn hellittämätön työ teknisen avun tarjoamiseksi kolmansille maille ja alueille, jotta niitä voidaan tukea sovellettavan EU:n ilmailulainsäädännön täytäntöönpanossa. Tällainen avunanto edistää sääntöjen yhdenmukaistamista, todistusten vastavuoroista tunnustamista eurooppalaisen teollisuuden edun nimissä ja Euroopan lentoturvallisuusstandardien edistämistä. EASA tekee yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa sekä vahvistaa työjärjestelyt näiden viranomaisten ja järjestöjen kanssa.

Onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaan sovellettavat säännöt on vahvistettu EU:n tasolla asetuksessa (EU) N:o 996/2010 . Sillä varmistetaan korkea tehokkuustaso, nopeus ja laatu Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkinnassa, jonka ainoa tavoite on tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen – ei syyllisyyden tai vastuun osoittaminen. Asetuksella parannetaan turvallisuustutkintaviranomaisten yhteistyötä perustamalla Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkintaviranomaisten verkosto (ENCASIA), ja siinä säädetään turvallisuussuositusten ja niihin saatujen vastausten tallentamisesta EU:n keskustietokantaan.

Kun poikkeus on myönnetty yli kahdeksan peräkkäisen kuukauden ajaksi tai jäsenvaltio on myöntänyt saman poikkeuksen toistuvasti ja sen kokonaiskesto ylittää kahdeksan kuukautta, EASAn on arvioitava, ovatko edellä esitetyt edellytykset täyttyneet, ja annettava kolmen kuukauden kuluessa tiedoksiannon saamisesta komissiolle suositus arvioinnin tuloksen suhteen. Sen jälkeen komissio arvioi kyseisen suosituksen huomioon ottaen, ovatko edellytykset täyttyneet. Jos komissio katsoo, etteivät edellytykset ole täyttyneet tai jos se ei yhdy EASAn arvioinnin tulokseen, se antaa kolmen kuukauden kuluessa mainitun suosituksen vastaanottamisesta täytäntöönpanosäädöksen, joka sisältää sen asiaa koskevan päätöksen. Asianomaisen jäsenvaltion on välittömästi peruttava myönnetty poikkeus, kun täytäntöönpanosäädös, jossa vahvistetaan, etteivät edellytykset ole täyttyneet, annetaan tiedoksi.

Koska ilmailu on monimutkaista toimintaa, säännöissä ei voida ottaa huomioon kaikkia tilanteita vaan tarvitaan tietynasteista joustavuutta, jotta toiminta on mahdollista samalla, kun pidetään yllä riittävää turvallisuustasoa.

Delegoitujen säädösten hyväksymistä varten on perustettu erillinen asiantuntijaryhmä, jossa komissio hyväksyy delegoidut säädökset keskusteltuaan sääntelyehdotuksista kattavasti jäsenvaltioita edustavien asiantuntijoiden kanssa. Täytäntöönpanosäädösten hyväksymistä varten on perustettu erillinen komitea , joka hyväksyy asetuksiin (EU) 2018/1139 ja (EU) N:o 376/2014 tehdyt ehdotukset täytäntöönpanosäädökseksi. Komiteassa komissio jättää ehdotukset asetuksiksi pääosin EASAn tekemien ehdotusten (nk. lausunnot) perusteella. Ennen kuin EASA julkaisee ehdotukset, niistä on järjestetty laaja sidosryhmien kuuleminen. Ehdotuksesta asetukseksi keskustellaan tässä sääntelykomiteassa, joka koostuu 27 jäsenvaltion edustajista ja jossa ovat tarkkailijoina Islannin, Liechtensteinin, Norjan, Sveitsin ja EFTAn valvontaviranomaisen edustajat ETA-sopimuksen ja lentoliikenteestä tehdyn Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen mukaisesti. Jos komitea antaa myönteisen lausunnon komission ehdottamista toimenpiteistä, täytäntöönpanoasetus hyväksytään.

Asetuksessa (EY) N:o 2111/2005 vahvistetaan säännöt, jotka koskevat yhteisiin arviointiperusteisiin perustuvan EU:n luettelon laatimista ja julkaisemista sellaisista lentoliikenteen harjoittajista, joita on turvallisuussyistä kielletty harjoittamasta lentoliikennettä unionin alueella. Kyseisen asetuksen nojalla hyväksytty luettelo toimintakiellossa olevista lentoliikenteen harjoittajista on itsessään asetus, ja sitä sovelletaan siten sellaisenaan jäsenvaltioissa. Luettelo toimintakieltoon asetetuista lentoliikenteen harjoittajista on vahvistettu komission asetuksella (EY) N:o 474/2006 . Sitä päivitetään säännöllisesti.

Huom. Rajoittamatta turvallisuuteen ja puolustukseen liittyvien kansallisten vaatimusten soveltamista jäsenvaltioiden on varmistettava, että c alakohdassa tarkoitettujen ATM/ANS-palvelujen, joita tarjotaan siviili-ilmaliikenteelle, ja d alakohdassa tarkoitettujen palvelujen, jotka ovat avoinna yleistä käyttöä varten, turvallisuustaso ja yhteentoimivuus siviilijärjestelmien kanssa vastaavat vaikutukseltaan asetuksessa (EU) 2018/1139 vahvistettujen keskeisten vaatimusten soveltamisesta seuraavaa tasoa.

EASA toteuttaa myös tietojen keräämiseen, analysointiin ja tutkimukseen liittyviä tehtäviä lentoturvallisuuden parantamiseksi. Sitä tukee tässä yhteydessä ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkosto. EASA koordinoi Data4Safety-ohjelmaa, jonka keskeisenä tavoitteena on luoda vankat riskinhallintavalmiudet Euroopan ilmailualalle, jotta voidaan parantaa sen mahdollisuuksia tehdä tietoon perustuvia ja datavetoisia päätöksiä lentoturvallisuuden eri osa-alueilla. Ohjelman tavoitteena on hyödyntää täysin uutta tietämyksen ja tietojen tyyppiä ja määrää, jotta voidaan vastata useimpiin Euroopan liikennealan nykyisiin ja tuleviin tärkeisiin kysymyksiin ja haasteisiin.

Yleisemmin ottaen EASA antaa tarvittaessa teknisiä neuvoja komissiolle ja jäsenvaltioille. EASA on myös täytäntöönpanoelin, joka vastaa teknisen avun antamisesta lentoturvallisuuden ja ilmaliikenteen hallinnan alalla sellaisille kolmansille maille ja alueille, joiden kanssa EU on allekirjoittanut ilmailusopimuksia ja joille EU on sitoutunut antamaan tällaista tukea. Se antaa myös tapauskohtaisesti apua EU:n jäsenvaltioiden ilmailuviranomaisille.

EASA toimii toimivaltaisena viranomaisena kaaviossa 2 esitetyillä ilmailun aloilla. EASA on vuodesta 2003 ollut vastuussa ilma-alusten tyyppihyväksynnästä EU:ssa. EASAn myöntämä hyväksyntätodistus osoittaa, että ilma-alustyyppi täyttää EU:n lainsäädännössä vahvistetut turvallisuusvaatimukset. EASA valvoo käytössä olevien ilma-alustyyppien suorituskykyä koko tyyppisuunnitelman mukaisesti valmistetun ilma-aluksen käyttöiän ajan. Siksi se voi vaatia toimia, jos se havaitsee jonkin turvallisuutta heikentävän seikan. Tätä varten se antaa lentokelpoisuusmääräyksiä, jotka on osoitettu tyyppihyväksyntätodistuksen haltijalle ja joita lentotoiminnan harjoittajien on noudatettava huoltaessaan omia ilma-aluksiaan.

EASA on teknisissä asioissa riippumaton, ja sillä on oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Se on oikeushenkilö, ja se huolehtii sille asetuksella (EU) 2018/1139 siirretyistä tehtävistä ja velvollisuuksista.

Euroopan lentoturvallisuusvirasto perustettiin vuonna 2002. Sen tarkoituksena oli parantaa järjestelyjä kaikilla asetuksen (EU) 2018/1139 soveltamisalaan kuuluvilla aloilla siten, että tietyistä EU:n tasolla hoidettavista tehtävistä vastaisi yksi erikoistunut asiantuntijaelin. EASAn henkilöstöön kuuluu yli 800 ilmailualan asiantuntijaa ja hallintovirkamiestä kaikista jäsenvaltioista. Sen päätoimipaikka on Kölnissä (Saksassa), minkä lisäksi sillä on toimisto Brysselissä ja viisi muuta toimistoa Washingtonissa (Yhdysvalloissa), Montrealissa (Kanadassa), Pekingissä (Kiinassa), Panama Cityssä (Panama) ja Singaporessa.

Jäsenvaltiot ovat vastuussa kansallisen turvallisuusohjelman laatimisesta ICAOn standardien ja asetuksen (EU) 2018/1139 II luvun mukaisesti. Kansallisen turvallisuusohjelman on oltava linjassa Euroopan lentoturvallisuusohjelman kanssa, ja sen on tuettava Euroopan lentoturvallisuuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista.

Yleisölle on perusteltua antaa pääsy turvallisuussuosituksiin (ja niiden vastauksiin), koska asetuksen (EU) N:o 996/2010 yleisenä tarkoituksena on vähentää onnettomuuksien määrää ja edistää turvallisuuteen liittyviä vaaratilanteita koskevien tulosten levittämistä. Turvallisuussyistä eurooppalaiseen keskusrekisteriin ei pitäisi antaa suoraa pääsyä, joten kaikki eurooppalaiseen keskusrekisteriin sisältyvät turvallisuussuositukset ja niihin saadut vastaukset asetetaan suuren yleisön saataville erillisellä julkisella verkkosivustolla. Se sisältyy ECCAIRS 2 -keskukseen ( www.aviationreporting.eu ). Yhteiseurooppalaisen lentoturvallisuusilmoitusten käsittelyjärjestelmän (ECCAIRS) tavoitteena on tarjota digitaalinen alusta, joka mahdollistaa asetuksessa (EU) N:o 376/2014 määriteltyjen säännösten täytäntöönpanon. ECCAIRS tukee ilmailuviranomaisia turvallisuustietojen keräämisessä, jakamisessa ja analysoinnissa, minkä perimmäisenä tavoitteena on parantaa lentoturvallisuutta. EASA tukee komissiota eurooppalaisen keskusrekisterin hallinnoinnissa.

Turvallisuustutkintaviranomaisten on otettava käyttöön menettelyt antamiinsa turvallisuussuosituksiin saatujen vastausten tallentamiseksi, ja turvallisuussuositusten vastaanottajien on otettava käyttöön menettelyt, joilla seurataan vastaanotettujen turvallisuussuositusten johdosta toteutettujen toimien etenemistä. EASA käsittelee sille osoitettuja turvallisuussuosituksia ja antaa edistymisraportteja ja tilastotietoja turvallisuussuositusten käsittelystä.

Asetuksen (EU) N:o 996/2010 mukaan sen, jolle turvallisuussuositus on osoitettu, on 90 päivän kuluessa kyseisen suosituskirjeen vastaanottamisesta ilmoitettava turvallisuussuosituksen antaneelle turvallisuustutkintaviranomaiselle toteuttamistaan tai harkitsemistaan toimista ja tarvittaessa aika, joka niiden loppuun saattamiseen tarvitaan, sekä perusteluista siinä tapauksessa, että mitään toimia ei toteuteta. Turvallisuustutkintaviranomainen ilmoittaa 60 päivän kuluessa vastauksen vastaanottamisesta vastaajalle, pitääkö se vastausta riittävänä, sekä ilmoittaa perustelunsa, jos se on eri mieltä päätöksestä olla toteuttamatta mitään toimia.

Asetus (EU) N:o 996/2010 muodostaa EU:n tason oikeusperustan onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnalle ja ehkäisylle. Asetuksella varmistetaan korkea tehokkuustaso, nopeus ja laatu Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkinnassa, jonka ainoa tavoite on tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen – ei syyllisyyden tai vastuun osoittaminen. Näillä säännöillä varmistetaan erityisesti, että onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta vastaava viranomainen (turvallisuustutkintaviranomainen) on riippumaton muista valtion ilmailuorganisaatioista ja kaikista muista osapuolista tai yhteisöistä, joiden toiminta saattaa joutua ristiriitaan turvallisuustutkintaviranomaiselle annetun tehtävän kanssa tai vaikuttaa sen puolueettomuuteen. Näiden sääntöjen mukaan turvallisuustutkintaviranomaiselle annettuja tehtäviä voidaan laajentaa lentoturvallisuuteen liittyvien tietojen keräämiseen ja analysointiin erityisesti onnettomuuksien ehkäisemistarkoituksessa. Näiden toimien tai useaa tutkintaa koskevien erityistutkimusten tai analyysien perusteella voidaan antaa turvallisuussuosituksia, jotka sen tahon, jolle suositus on osoitettu, on otettava huomioon ja tarpeen mukaan toimittava niiden pohjalta siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisemiseksi riittävällä tavalla.

Kun EU:n lainsäädäntö on hyväksytty, jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu sen asianmukaisesta ja oikea-aikaisesta soveltamisesta. Komissio valvoo, että jäsenvaltiot soveltavat lainsäädäntöä asianmukaisesti (ks. myös 3.1.1 kohta). EASA avustaa tässä standardointitarkastusmenettelyn kautta.

Asetuksella (EU) N:o 996/2010 parannetaan edelleen turvallisuustutkintaviranomaisten välistä yhteistyötä perustamalla Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkintaviranomaisten verkosto (ENCASIA), joka koostuu kunkin jäsenvaltion turvallisuustutkintaviranomaisen johtajasta ja/tai useista liikennemuodoista huolehtivan viranomaisen tapauksessa sen ilmailuosaston johtajasta tai näiden edustajista. ENCASIA pyrkii edelleen parantamaan turvallisuustutkintaviranomaisten suorittaman tutkinnan laatua ja vahvistamaan niiden riippumattomuutta kannustamalla luomaan korkeat standardit tutkintamenetelmille ja tutkijoiden koulutukselle. ENCASIA muun muassa neuvoo EU:n toimielimiä kaikissa turvallisuustutkintaan liittyvissä asioissa, edistää lentoturvallisuuden parantamisen kannalta hyödyllisten tietojen jakamista, koordinoi ja järjestää tutkijoiden vertaisarviointeja ja asiaankuuluvaa koulutusta ja edistää turvallisuustutkinnan parhaita käytäntöjä. ENCASIAn tehtävänä on myös analysoida EU:n jäsenvaltioiden antamia tai saamia turvallisuussuosituksia, jotta voitaisiin tunnistaa unionin laajuisesti merkittävät turvallisuussuositukset.

Asetuksessa (EU) N:o 996/2010 EU:n turvallisuustutkintaviranomaiset velvoitetaan Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 mukaisesti kutsumaan EASA ja asianomaisten jäsenvaltioiden kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset osallistumaan turvallisuustutkintaan. EASAn tehtävänä on toimia neuvonantajana, jotta se voi tukea tutkintaa suorittavan tai siihen osallistuvan turvallisuustutkintaviranomaisen tutkinnan johtajaa tai valtuutettua edustajaa vaikuttamatta kuitenkaan tutkinnan riippumattomuuteen. Myös EU:n jäsenvaltioiden kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset voivat osallistua turvallisuustutkintaan neuvonantajina. EASA ja kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset tukevat myös tutkintaa, johon ne osallistuvat, antamalla tutkintaa johtavan turvallisuustutkintaviranomaisen käyttöön pyydetyt tiedot, neuvonantajat ja laitteet.

Asetuksella pyritään myös parantamaan tutkinnan koordinointia turvallisuustutkintaviranomaisten kesken sekä muiden turvallisuustutkintaan liittyviin toimiin mahdollisesti osallistuvien viranomaisten, kuten oikeus-, siviili-ilmailu- ja etsintä- ja pelastusviranomaisten, kanssa.

1.6.Täytäntöönpanon valvonta

1.6.1.Täytäntöönpano jäsenvaltioissa

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdassa määrätään, että komissio huolehtii siitä, että perussopimuksia sekä EU:n toimielinten niiden nojalla hyväksymiä toimenpiteitä sovelletaan ja että komissio valvoo unionin oikeuden soveltamista Euroopan unionin tuomioistuimen valvonnassa. SEUT-sopimuksen 258 artiklassa vahvistettiin EU:n yleinen täytäntöönpanomenettely ja annettiin komissiolle valta aloittaa rikkomusmenettelyjä sellaisia jäsenvaltioita vastaan, joiden se katsoo rikkovan velvollisuuksiaan. Mahdolliset rikkomukset voidaan havaita eri tavoin, yleensä niiden standardointitarkastusten tulosten avulla, joita EASA toteuttaa avustaessaan komissiota lentoturvallisuutta koskevan lainsäädännön täytäntöönpanon valvonnassa. Muita tapoja ovat muun muassa komissiolle toimitetut valitukset, jotka voivat olla peräisin eri lähteistä, yksityishenkilöiltä tai institutionaalisilta tahoilta.

EU:n lentoturvallisuuslainsäädännön ja suurimmaksi osaksi ilmaliikenteen hallintaan ja lennonvarmistuspalveluihin liittyvän sääntelykehyksen noudattamisen seurannasta huolehtii EASA, joka avustaa asetuksen (EU) 2018/1139 85 artiklan nojalla komissiota sen seuratessa tämän asetuksen ja sen nojalla annettujen delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten soveltamista jäsenvaltioissa. Komissio on antanut EASAlle saman tehtävän asetuksen (EU) N:o 376/2014 ja sen täytäntöönpanoasetuksen osalta.

EASA seuraa täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 628/2013 vahvistettujen säännösten ja menetelmien mukaisesti, miten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat edellä mainittuja asetuksia, delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä, ja suorittaa standardointitarkastuksia. Lisäksi vuodesta 2022 alkaen standardointitarkastuksilla arvioidaan myös jäsenvaltioiden kansallisia turvallisuusohjelmia (SSP), joiden on oltava yhdenmukaisia Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman kanssa ja sisällettävä ICAOn liitteessä 19 kuvaillut osatekijät. Näihin kansallisiin turvallisuusohjelmiin on myös sisällyttävä tai liityttävä kansallinen lentoturvallisuussuunnitelma (SPAS), jossa yksilöidään suurimmat turvallisuusriskit ja vahvistetaan toimenpiteet niiden lieventämiseksi, mukaan lukien kyseisen maan kannalta merkitykselliset Euroopan lentoturvallisuussuunnitelmassa määritetyt riskit ja toimenpiteet.

EASA laatii jokaisesta standardointitarkastuksesta tarkastusraportin, jossa se esittelee tarkastuksessa tehtyjä havaintoja. Raportti toimitetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle. Jos havaittuja vaatimustenvastaisuuksia ei korjata asianmukaisesti, asiasta ilmoitetaan komissiolle, joka voi aloittaa rikkomismenettelyn SEUT-sopimuksen 258 artiklan perusteella.

Standardointiprosessin lisäksi komissio ja EASA valvovat asetuksen (EU) 2018/1139 ja sen perusteella hyväksyttyjen delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti viraston tai kansallisten toimivaltaisten viranomaisten myöntämiä todistuksia ja luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden antamia ilmoituksia. Jos komissio katsoo, että oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö, jolle on myönnetty todistus tai joka on antanut ilmoituksen, ei enää täytä tämän asetuksen tai sen nojalla annettujen delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten sovellettavia vaatimuksia, komissio vaatii EASAn suosituksen perusteella asianomaisen henkilön valvonnasta vastaavaa jäsenvaltiota toteuttamaan aiheelliset korjaavat toimet ja suojatoimenpiteet, joihin kuuluvat myös todistuksen voimassaolon rajoittaminen tai keskeyttäminen (ks. 1.6.2.2 kohta jäljempänä).

1.6.2.Täytäntöönpano säännellyissä alan organisaatioissa

1.6.2.1.Sakot ja uhkasakot

Sovellettavissa lentoturvallisuutta koskevissa asetuksissa edellytetään, että jäsenvaltiot määräävät sakkoja ja uhkasakkoja näiden asetusten ja niiden täytäntöönpanosääntöjen, jos sellaisia on annettu, rikkomisesta. Sakkojen ja uhkasakkojen on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

Lisäksi tapauksissa, joissa rikotaan asetusta (EU) 2018/1139 ja sen täytäntöönpanosääntöjä ja joissa EASA on toimivaltainen viranomainen ja valvoo organisaatiota, komissio voi EASAn pyynnöstä määrätä sakkoja tai uhkasakkoja henkilöille ja yrityksille, joille EASA on myöntänyt todistuksen. Näiden sakkojen ja uhkasakkojen on oltava varoittavia ja sekä tapauksen vakavuuden että asianomaisen todistuksen haltijan taloudellisen kestokyvyn kannalta oikeasuhteisia, kun otetaan huomioon erityisesti turvallisuuden vaarantamisen aste. Komissio on valmistelemassa tätä osa-aluetta koskevaa delegoitua säädöstä asetuksen (EU) 2018/1139 84 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Delegoidussa säädöksessä on tarkoitus vahvistaa yksityiskohtaiset perusteet ja yksityiskohtainen menetelmä sakkojen ja uhkasakkojen määrien sekä sakkojen ja uhkasakkojen perimistä koskevien menettelyjen määrittämistä varten, mukaan lukien tutkintaa, raportointia ja puolustautumisoikeutta koskevat säännöt.

1.6.2.2.Todistuksia koskevat ja muut toimenpiteet

Asetuksessa (EU) 2018/1139 edellytetään, että jäsenvaltiot, komissio ja EASA tekevät yhteistyötä asetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden on myöntämiensä todistusten tai saamiensa ilmoitusten valvonnan lisäksi suoritettava tutkintaa, myös asematasotarkastuksia, ja toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet, ilma-alusten lentokieltoon asettaminen mukaan luettuna. Jos todistuksen haltijan vaatimustenvastaisuuden on havainnut toimivaltainen viranomainen (kansallinen viranomainen tai EASA) tai siitä on ilmoitettu toimivaltaiselle viranomaiselle, se voi tai sen täytyy muuttaa (rajoittaa) kyseisiä todistuksia tai keskeyttää tai peruuttaa niiden voimassaolo asetuksen (EU) 2018/1139 ja sen täytäntöönpanosääntöjen sovellettavien säännösten mukaisesti.

Lisäksi jos komissio katsoo, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jolle on myönnetty todistus tai joka on antanut ilmoituksen, ei enää täytä sovellettavia vaatimuksia, komissio vaatii EASAn suosituksen perusteella valvonnasta vastaavaa jäsenvaltiota toteuttamaan aiheelliset korjaavat toimet ja suojatoimenpiteet, joihin kuuluvat myös todistuksen voimassaolon rajoittaminen tai keskeyttäminen. Kun komissio on antanut tällaisen päätöksen sisältävän täytäntöönpanosäädöksen, se tulee voimaan ja todistusta tai todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevaa velvollisuutta ei enää sovelleta muihin jäsenvaltioihin. Kun komissiolla on riittävästi näyttöä siitä, että aiheelliset korjaavat toimenpiteet on toteutettu, se päättää, että kyseinen todistus on taas tunnustettava vastavuoroisesti.

EASAlla on myös valtuus ryhtyä ilman aiheetonta viivästystä toimenpiteisiin asetuksen (EU) 2018/1139 soveltamisalaan kuuluvan kiireellisen turvallisuusongelman ratkaisemiseksi määrittelemällä korjaavat toimet, jotka luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, joiden osalta se toimii toimivaltaisena viranomaisena, on toteutettava, ja jakamalla kyseisille henkilöille näitä toimia koskevaa tietoa, mukaan lukien ohjeet (turvallisuusmääräykset) ja suositukset.

Jos niissä tehtävissä, joiden osalta jäsenvaltio vastaa sertifioinnista ja valvonnasta, on havaittu kiireellinen turvallisuusongelma, EASA määrittelee saavutettavat turvallisuustavoitteet ja suosittelee korjaavia toimia, jotka kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava. Tässä tapauksessa kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on ilman aiheetonta viivästystä ilmoitettava EASAlle toimenpiteistä, joita on toteutettu EASAn määrittelemien turvallisuustavoitteiden saavuttamiseksi.

Jäsenvaltioiden on näiden toimenpiteiden lisäksi otettava käyttöön kansallisia täytäntöönpanotoimia varmistaakseen lainsäädännön moitteettoman soveltamisen kansallisella tasolla. Chicagon yleissopimuksen liitteen 19 osalta suosituksessa 3.2.1.2 määrätään nimenomaisesti, että valtioiden olisi määritettävä valvontapolitiikka, jossa yksilöidään edellytykset ja olosuhteet, joissa palveluntarjoajat, joilla on turvallisuudenhallintajärjestelmä, saavat käsitellä ja ratkaista tiettyihin turvallisuusongelmiin liittyviä tapahtumia sisäisesti turvallisuudenhallintajärjestelmänsä puitteissa ja asianomaisen valtion viranomaisen edellyttämällä tavalla.