Ehdotus neuvoston asetus maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä /* KOM/2006/0822 lopull. - CNS 2006/0269 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 18.12.2006 KOM(2006) 822 lopullinen 2006/0269 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta - Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet: Yksinkertaisempi säädöskehys YMP:lle – yksi horisontaalinen markkinajärjestely 21:n erillisen sijaan Ehdotetun asetuksen päätavoitteena on tarkistaa alakohtaisiin yhteisiin markkinajärjestelyihin sovellettavaa 21:tä asetusta ja yhdistää ne yhdeksi kattavaksi asetukseksi säädöskehyksen selkeyttämiseksi ja yksinkertaistamiseksi muuttamatta sen taustalla olevia politiikkoja. Tämän vuoksi ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa yhdenmukaiset säännöt markkinapolitiikan klassisilla alueilla (esim. interventiot, yksityinen varastointi, tuontitariffikiintiöt, vientituet, suojatoimenpiteet, valtiontuki- ja kilpailusäännöt sekä tietojen toimittaminen ja raportointi). Näitä koskevat voimassa olevat alakohtaiset säännöt on ryhmitelty uudelleen välineen tai politiikan alan perusteella ja yhdistetty mahdollisuuksien mukaan horisontaalisissa säännöksissä. Koska ehdotettu asetus on yhdistelmä yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevista nykyisistä säännöksistä, jotka on vahvistettu neuvoston tasolla, sitä olisi sovellettava kaikkiin jonkin yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisalaan kuuluviin maataloustuotteisiin. - Yleinen tausta Ehdotus on olennainen osa yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) selkeyttämiseen ja yksinkertaistamiseen tähtääviä komission suunnitelmia. Komission lähestymistapaan liittyvät keskeiset kysymykset on vahvistettu vuoden 2005 tiedonannossa yhteisen maatalouspolitiikan yksinkertaistamisesta ja lainsäädännön parantamisesta[1], jäljempänä ’tiedonanto’. Tiedonannossa komissio korosti, että vähentämällä maatalouden byrokratiaa avoimempien, helpommin ymmärrettävien ja kevyempien sääntöjen kautta voidaan alentaa yritysten kustannuksia ja varmistaa, että Euroopan kansalaiset saavat vastinetta rahoilleen. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Olennainen osa YMP:n nykyisestä säädöskehyksestä muodostuu 21 yhteisestä markkinajärjestelystä, jotka on luotu YMP:n käyttöönoton jälkeen (ks. tämän asiakirjan liite 1 ). Kustakin yhteisestä markkinajärjestelystä säädetään erillisessä neuvoston perusasetuksessa, johon monesti liittyy useita neuvoston oheissääntöjä. Useimmat perusasetukset ovat rakenteeltaan samanlaisia, ja niissä on lukuisia yhteisiä säännöksiä. Tämä koskee erityisesti kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa noudatettavia sääntöjä ja yleisiä säännöksiä mutta myös jossain määrin sisämarkkinoihin liittyviä sääntöjä. Lisäksi perusasetuksiin sisältyy usein erilaisia ratkaisuja samankaltaisiin tai samanlaisiin ongelmiin. Tältä osin tiedonannossa todetaan, että vuoden 2003 YMP:n uudistuksella yksinkertaistettiin YMP:n sääntelykehystä ottamalla käyttöön kaikkia suoria tukia koskevat horisontaaliset oikeudelliset puitteet ja yhdistämällä useita tukijärjestelmiä tilatukijärjestelmäksi. Komissio ilmoitti tiedonannossa aikovansa ulottaa horisontaalisen lähestymistavan 21 yhteiseen markkinajärjestelyyn ja tutkia tässä yhteydessä, missä määrin säännökset voidaan yhdenmukaistaa ja alakohtainen lähestymistapa korvata horisontaalisella lähestymistavalla. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Tämä maatalousalaan liittyvä ehdotus on olennainen osa yksinkertaistamista ja lainsäädännön parantamista koskevaa komission yleistä strategiaa, jota selvitettiin 25. lokakuuta 2005 annetussa komission tiedonannossa ”Yhteisön Lissabon-ohjelman toteuttaminen - strategia sääntely-ympäristön yksinkertaistamiseksi”[2] ja joka sisällytettiin paremmasta lainsäädännöstä 16. joulukuuta 2003 tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen[3]. 2. Kuulemiset ja vaikutusten arviointi - Intressitahojen kuuleminen Komission suunnitelmista laatia ehdotus kattavaksi yhteistä markkinajärjestelyä koskevaksi asetukseksi ilmoitettiin 19. lokakuuta 2005 annetussa komission tiedonannossa. Keskustelujen jälkeen neuvosto antoi joulukuussa 2005 päätelmänsä, joissa ei varsinaisesti käsitelty tätä asiaa. Ehdotuksen valmistelujen aikana niin jäsenvaltioille kuin sidosryhmille annettiin mahdollisuus esittää oma näkemyksensä hankkeesta. Jäsenvaltioita kuultiin 27. kesäkuuta 2006 pidetyssä yksinkertaistamista käsittelevän komission asiantuntijatyöryhmän kokouksessa ja sidosryhmiä 30. kesäkuuta 2006 pidetyssä maatalousalan neuvoa-antavan komitean kokouksessa. Kuuleminen perustui molemmissa tapauksissa tiedotteeseen, jossa kuvattiin suunnitellun ehdotuksen pääperiaatteita. Jäsenvaltioiden edustajat puolsivat yleisesti sitä, että kyseinen lähestymistapa saattaa yksinkertaistaa YMP:n oikeudellista kehystä. Ne varasivat kuitenkin mahdollisuuden esittää hallitustensa kannan vasta sitten, kun yksityiskohtainen lainsäädäntöehdotus on annettu. Myöskään sidosryhmien edustajat eivät halunneet kommentoida lähestymistapaa yksityiskohtaisemmin. Monet olivat valmiita harkitsemaan yhteistä markkinajärjestelyä koskevaa kattavaa asetusehdotusta, mikäli siinä rajoituttaisiin tekniseen yksinkertaistamiseen muuttamatta sovellettavia politiikkoja. Yhden hallintokomitean perustaminen kaikille markkinasektoreille herätti jonkin verran huolestusta. - Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. - Vaikutusten arviointi Ei sovelleta. Ehdotukseen ei sovelleta vaikutusten arviointia koskevia vaatimuksia, koska se ei sisälly komission lainsäädäntö- ja työohjelmaan. 3. Horisontaalisen yhteisen markkinajärjestelyn oikeudelliset näkökohdat ja pääpiirteet - Oikeusperusta Perustamissopimuksen 36 ja 37 artikla - Ehdotuksen sisältö Säädöskehyksen yksinkertaistaminen politiikkaa muuttamatta Näin suuri lainsäädäntöhanke, jonka tavoitteena on yhdistää huomattava määrä erillisiä säädöksiä yhteen kattavaan asetukseen, ulottuu selvästi voimassa olevien säädösten konsolidointia pidemmälle. Se edellyttää väistämättä kyseisten säännösten ryhmittelyä ja uudelleenmuotoilua. Hanketta ei saisi kuitenkaan pitää yrityksenä muuttaa neuvoston vuosien mittaan YMP-asioista tekemiä päätöksiä, jotka sisältyvät nykyisiin yhteisiin markkinajärjestelyihin. Vaikka yksinkertaistamisaloitteisiin ei sovelleta mitään yleispätevää sovittua typologiaa, tässä asetuksessa on ennen kaikkea kyse ”teknisestä yksinkertaistamisesta” toisin sanoen tiedonannossa tarkoitetusta ”oikeudellisen kehyksen, hallintomenettelyjen ja -järjestelyjen tarkistamisesta politiikan selkeyttämiseksi ja kustannustehokkuuden parantamiseksi sekä voimassa olevien poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi tehokkaammin, ilman että politiikan perimmäinen sisältö muuttuu”. Tästä syystä voimassa olevien välineiden kumoamista tai muuttamista ei ehdoteta, jolleivät ne ole vanhentuneet tai tulleet tarpeettomiksi tai jollei niitä tulisi niiden luonteen vuoksi käsitellä neuvoston tasolla. Tämä tarkoittaa myös sitä, ettei tässä ehdotuksessa tulisi laajentaa yhteisten markkinajärjestelyjen nykyistä soveltamisalaa eikä ottaa käyttöön uusia välineitä tai toimenpiteitä. Näiden perusteiden mukaisesti ehdotetut järjestelyt poikkeavat nykyisistä asetuksista vain vähän. Tämä koskee erityisesti monia säännöksiä, joilla neuvosto valtuutetaan tällä hetkellä antamaan säädöksiä parlamenttia kuulematta (ns. ”toisen sukupolven” säädökset). Perustamissopimuksen 202 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa määrätyn toimielinten välisen tasapainon mukaisesti ehdotetaan, että tällaiset säädökset annetaan perustamissopimuksen 37 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen eli parlamentin kuulemisen jälkeen, tai tarvittavat valtuudet annetaan komissiolle. Koska tällä hetkellä ei ole kuitenkaan tarpeen muuttaa tai kumota asiaa koskevia toisen sukupolven asetuksia, ehdotuksessa ei puututa niihin, vaikka komissiolle nimenomaisesti annetaankin valtuudet tarvittaessa muuttaa tällaisia säädöksiä tai kumota ne hallintokomiteamenettelyä noudattaen. Lisäksi olisi huomattava, että koska tiettyjä kysymyksiä ei ole aiheellista niiden teknisluonteisuuden vuoksi käsitellä neuvoston perusasetuksessa, ehdotetaan tarvittavien valtuuksien siirtämistä komissiolle. Ehdotuksen soveltamisala Ehdotuksen soveltamisala heijastaa vaiheittaista lähestymistapaa, jota on jo selvitetty tiedonannossa. Tästä syystä ehdotetaan uutta perusasetusta, jota sovelletaan alusta alkaen kaikkiin maataloustuotteisiin, jotka kuuluvat yhteiseen markkinajärjestelyyn. Lisäksi uuteen perusasetukseen olisi täydellisyyden ja johdonmukaisuuden vuoksi sisällytettävä eräitä muita maataloustuotteita kuten silkkiäistoukat, maatalousperäinen etyylialkoholi ja mehiläishoitoalan tuotteet, jotka eivät tällä hetkellä sisälly kattavaan yhteiseen markkinajärjestelyyn vaan joihin sovelletaan erityisiä maatalousalan sääntöjä ilman, että niillä olisi täysimääräinen yhteisen markkinajärjestelyn asema. Olisi kuitenkin huomattava, että puuvilla ei sisälly tähän ehdotukseen, koska se ei kuulu perustamissopimuksen liitteeseen I[4]. Niiden alojen osalta, joita koskevaa politiikkaa tarkistetaan parhaillaan tai lähitulevaisuudessa (tuoreet hedelmät ja vihannekset, hedelmä- ja vihannesjalosteet ja viini), vaikuttaa aiheelliselta sisällyttää tähän ehdotukseen ainoastaan säännökset, joihin tarkistukset eivät vaikuta nyt eikä tulevaisuudessa. Tämä koskee erityisesti horisontaalisia tai yhteisiä sääntöjä, kuten valtiontukea ja kilpailua koskevia säännöksiä, komitologiamenettelyjä ja jäsenvaltioiden tiedonantoja komissiolle. Tästä syystä kukin tarkistus tehdään erillisen ehdotuksen perusteella. Kun tarkistukset saadaan tehtyä, niiden osalta annetut säädökset on sisällytettävä toisessa vaiheessa uuteen perusasetukseen. Tästä syystä komissio esittää hyvissä ajoin aiheelliset ehdotukset neuvostolle. Näiden ehdotusten hyväksymiseen asti uuden perusasetuksen ohella sovelletaan nykyisiä asetuksia, joihin nämä säännöt sisältyvät. Ehdotukseen sisällytetyt säädökset Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen neuvoston säädösten lisäksi ehdotetaan, että uuteen perusasetukseen sisällytetään neuvoston säännöt, jotka eivät tällä hetkellä sisälly yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeviin asetuksiin, vaikka niitä sovelletaan nykyisiin yhteisiin markkinajärjestelyihin ja muihin neuvoston säädöksiin kuuluviin maataloustuotteisiin. Näihin sääntöihin kuuluvat esimerkiksi maitokiintiöitä koskevat säännöt, yksityistä varastointia ja julkista interventiota koskevat erityissäännökset[5] sekä asetuksen (EY) N:o 1184/2006[6] säännökset, jotka koskevat maataloustuotteiden tuotannossa ja kaupassa sovellettavia kilpailu- ja valtiontukisääntöjä. Tämän asiakirjan liitteessä 2 on täydellinen luettelo näistä säädöksistä. Rakenne Uuden yhteisen markkinajärjestelyn rakenne on lähestulkoon sama kuin useimmissa nykyisissä perusasetuksissa. Kilpailusääntöjen tärkeyden vuoksi vaikuttaa kuitenkin aiheelliselta käsitellä niitä erillisessä osassa. Näin ollen ehdotettu asetus jakautuu seuraavasti: - johdantosäännökset (esim. soveltamisala, määritelmät, markkinointivuodet), - sisämarkkinoita koskevat säännökset (esim. julkinen interventio, yksityinen varastointi, erityiset interventiotoimenpiteet, kiintiöt, tukijärjestelmät), - kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevat säännökset (esim. todistukset, tuontitullit, tariffikiintiöt, erityissuoja, vientituet, suojalauseke, sisäinen ja ulkoinen jalostusmenettely), - kilpailusäännöt (kilpailurajoitukset, valtiontuet), - yleiset säännökset (esim. häiriölauseke, tiedonannot, hallintokomitea), - siirtymä- ja loppusäännökset (esim. muutokset, kumoamiset, siirtymälauseke, voimaantulo). Lisäksi ehdotettu asetus sisältää monia liitteitä, jotka perustuvat pääasiassa nykyisten yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevien asetusten liitteisiin. Komission päätökset Voimassa olevien yhteisten markkinajärjestelyjen tapaan ehdotuksessa edellytetään, että useimmissa tapauksissa komissio käyttää päätöksentekovaltaansa ns. hallintokomiteamenettelyä noudattaen. Jottei kaikissa tapauksissa olisi tarpeen viitata asiaa koskevaan komitologialausekkeeseen, ehdotuksessa säädetään tästä vaatimuksesta horisontaalisella tasolla. Voimaantulo ja soveltaminen Ehdotuksen mukaan uusi asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Ehdotetun asetuksen säännösten soveltamispäivät olisi kuitenkin vahvistettava siten, että varmistetaan kitkaton siirtyminen uuteen säädöskehykseen. Tämä tarkoittaa sitä, etteivät uudet säännökset saisi tulla voimaan markkinointivuosien aikana ja että komissiolle olisi annettava tarpeeksi aikaa tarvittavien täytäntöönpanosäädösten valmistelua ja hyväksymistä varten. Mikäli neuvosto hyväksyy ehdotetun asetuksen virallisesti syksyllä 2007, säännöksiä olisi sovellettava - aloilla, joille on vahvistettu markkinointivuodet, kyseisten markkinointivuosien alusta alkaen vuonna 2008, - aloilla, joille ei ole vahvistettu markkinointivuosia, 1. tammikuuta 2008 alkaen. Nykyisten järjestelyjen mukaisesti sokeri- ja maitokiintiösäännöksiä olisi sovellettava sokerin markkinointivuoden / maidon kiintiövuoden 2014/2015 loppuun asti. - Toissijaisuusperiaate Tämän ehdotuksen tavoitteena on yksinkertaistaa yhteisiä markkinointijärjestelyjä koskevaa säädöskehystä muuttamatta taustalla olevia politiikan suuntaviivoja. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi, koska ehdotuksen tavoitteena on ottaa käyttöön horisontaalinen yhteinen markkinajärjestely, jota sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. 4. Vaikutukset talousarvioon Koska ehdotuksella ei muuteta voimassa olevia YMP-toimenpiteitä, sillä ei ole vaikutuksia talousarvioon. 5. Yksinkertaistaminen Ehdotuksen odotetaan yksinkertaistavan merkittävästi voimassa olevaa lainsäädäntöä. Tavoitteena on: - vähentää huomattavasti YMP:tä koskevien säädösten ja säännösten määrää, - yhdenmukaistaa ja selkeyttää YMP:n välineitä ja toimenpiteitä, - parantaa YMP:n säädöskehyksen avoimuutta ja sen ymmärrettävyyttä viljelijöiden, taloudellisten toimijoiden ja kansallisen hallinnon parissa, - vähentää hallinnollisia kustannuksia. Pohjimmiltaan suurinta osaa YMP:stä säännellään vain neljällä neuvoston asetuksella, jotka ovat - neuvoston asetus yhteisestä markkinajärjestelystä, - neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 suorista tuista, - neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 maaseudun kehittämisestä ja - neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 YMP:n rahoituksesta. Tästä syystä ehdotuksella on merkittävä osuus lainsäädännön yksinkertaistamisprosessissa. Sen osuutta YMP:n yksinkertaistamisessa ei saisi kuitenkaan tarkastella erillään vaan komission tällä alalla toteuttamien kaikkien toimien yhteydessä. Tiedonannon perusteella YMP:n yksinkertaistamiseksi ja sitä koskevan lainsäädännön parantamiseksi toteutettaviin komission toimiin sisältyy monenlaisia teknisiä ja poliittisia toimenpiteitä ja aloitteita, joista tämä ehdotus muodostaa vain yhden tärkeän osan. Lainsäädännön kumoaminen Ehdotuksen hyväksyminen merkitsee 35 neuvoston asetuksen kumoamista. LIITE 1 EHDOTETTUUN HORISONTAALISEEN YHTEISEEN MARKKINAJÄRJESTELYYN SISÄLTYVÄT YHTEISET MARKKINAJÄRJESTELYT Asetus | Soveltamisala | 1. | (ETY) N:o 234/68 | Elävät puut ja muut elävät kasvit, sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet, leikkokukat ja leikkovihreä | 2. | (ETY) N:o 827/68 | Loput tuotteet (”solde”) (monia sellaisia tuotteita koskeva yhteinen markkinajärjestely, jotka eivät kuulu muiden yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan) | 3. | (ETY) N:o 2759/75 | Sianliha | 4. | (ETY) N:o 2771/75 | Munat | 5. | (ETY) N:o 2777/75 | Siipikarjan liha | 6. | (ETY) N:o 2075/92 | Raakatupakka | 7. | (EY) N:o 1254/1999 | Naudanliha | 8. | (EY) N:o 1255/1999 | Maito ja maitotuotteet | 9. | (EY) N:o 1673/2000 | Pellava ja hamppu | 10. | (EY) N:o 2529/2001 | Lampaan- ja vuohenliha | 11. | (EY) N:o 1784/2003 | Vilja | 12. | (EY) N:o 1785/2003 | Riisi | 13. | (EY) N:o 1786/2003 | Kuivattu rehu | 14. | (EY) N:o 865/2004 | Oliiviöljy | 15. | (EY) N:o 1947/2005 | Siemenet | 16. | (EY) N:o 1952/2005 | Humala | 17. | (EY) N:o 318/2006 | Sokeri | 18. | (ETY) N:o 404/93 | Banaanit | 19. | (EY) N:o 2200/96 | Tuoreet hedelmät ja vihannekset | 20. | (EY) N:o 2201/96 | Hedelmä- ja vihannesjalosteet | 21. | (EY) N:o 1493/1999 | Viini | LIITE 2 EHDOTETTUUN HORISONTAALISEEN YHTEISEEN MARKKINAJÄRJESTELYYN SISÄLTYVÄT MUUT SÄÄDÖKSET KUIN YHTEISIÄ MARKKINAJÄRJESTELYJÄ KOSKEVAT PERUSASETUKSET Tuotteet, joilla ei ole omaa yhteistä markkinajärjestelyä Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 845/72 | Silkkiäistoukat | (ETY) N:o 707/76 | Silkkiäistoukkien tuottajaryhmittymät | (EY) N:o 670/2003 | Maatalousperäinen etyylialkoholi | (EY) N:o 797/2004 | Mehiläistuotteet | Horisontaaliset säännökset Asetus | Soveltamisala | (EY) N:o 1184/2006 | Neuvoston asetus tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan (= ex asetus N:o 26) | (ETY) N:o 1055/77 | Neuvoston asetus interventioelimen ostamien tuotteiden varastoinnista ja liikkeistä | (ETY) N:o 2931/79 | Neuvoston asetus kolmannessa maassa erityistuontikohtelun saavien maataloustuotteiden viennin tukemisesta | (ETY) N:o 386/90 | Neuvoston asetus tukea tai muita taloudellisia suorituksia saavien maataloustuotteiden viennin yhteydessä suoritettavasta valvonnasta | Sokeriala Päätös | Soveltamisala | 74/583/ETY | Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä marraskuuta 1974, sokerin liikkeiden valvonnasta | Hedelmä- ja vihannesala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 2517/69 | Neuvoston asetus tietyistä toimenpiteistä yhteisön hedelmätuotannon tervehdyttämiseksi | Sianliha-ala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 2763/75 | Neuvoston asetus yksityisen varastoinnin tukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä sianliha-alalla | Maitoala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 1898/87 | Neuvoston asetus maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisessä käytettävien nimitysten suojelemisesta | (ETY) N:o 2204/90 | Neuvoston asetus maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista täydentävistä yleisistä säännöistä juustojen osalta (ennakkolupa- ja hallinnollisten tarkastusten järjestelmät) | (EY) N:o 2991/94 | Neuvoston asetus levitettäviä ravintorasvoja koskevista vaatimuksista | (EY) N:o 2597/97 | Neuvoston astus maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista lisäsäännöistä kulutukseen tarkoitetun maidon osalta | (EY) N:o 2250/1999 | Neuvoston asetus Uudesta-Seelannista peräisin olevaa voita koskevasta tariffikiintiöstä | (EY) N:o 1788/2003 | Neuvoston asetus maito- ja maitotuotealan maksusta | Muna-ala Asetus | Soveltamisala | (EY) N:o 1028/2006 | Neuvoston asetus munien kaupan pitämiseen sovellettavista vaatimuksista (= ex asetus (ETY) N:o 1907/90) | Siipikarja-ala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 1906/90 | Neuvoston asetus tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista | Kukkaviljelyala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 4088/87 | Neuvoston asetus etuustullien soveltamisedellytyksistä tiettyjen Kyprokselta, Israelista ja Jordaniasta peräisin olevien kukkaviljelytuotteiden tuontiin | Tupakka-ala Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 2077/92 | Neuvoston asetus tupakka-alan toimialakohtaisista järjestöistä ja sopimuksista | Ruhojen luokittelu Asetus | Soveltamisala | (ETY) N:o 1358/80 | Neuvoston asetus täysikasvuisten nautojen ohjehinnan ja interventiohinnan vahvistamisesta markkinointivuodelle 1980/1981 sekä yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon käyttöönottamisesta | (EY) N:o 1183/2006 | Neuvoston asetus yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta (= ex asetus (ETY) N:o 208/81) | (ETY) N:o 3220/84 | Neuvoston asetus yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta | (ETY) N:o 1186/90 | Neuvoston asetus yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta | (ETY) N:o 2137/92 | Neuvoston asetus lampaanruhojen yhteisön luokitteluasteikosta ja tuoreiden ja jäähdytettyjen lampaanruhojen yhteisön vakiolaadusta ja asetuksen (ETY) N:o 338/91 voimassaolon jatkamisesta | 2006/0269 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[7], SISÄLLYSLUETTELO I OSA JOHDANTOSÄÄNNÖKSET 34 II OSA SISÄMARKKINAT 37 I OSASTO MARKKINAINTERVENTIOT 37 I LUKU JULKISET INTERVENTIOT JA YKSITYINEN VARASTOINTI 37 I JAKSO YLEISET SÄÄNNÖKSET 37 II JAKSO JULKISET INTERVENTIOT 39 I Alajakso Yleiset säännökset 39 II Alajakso Ostojen aloittaminen ja keskeyttäminen 40 III Alajakso Interventiohinta 41 IV Alajakso Interventiomyynti 42 III JAKSO YKSITYINEN VARASTOINTI 44 I Alajakso Pakollinen tuki 44 II Alajakso Vapaaehtoinen tuki 45 IV JAKSO YHTEISET SÄÄNNÖKSET 47 II LUKU ERITYISET INTERVENTIOTOIMENPITEET 50 I JAKSO POIKKEUKSELLISET MARKKINATUKITOIMENPITEET 50 II JAKSO VILJA- JA RIISIALOJEN TOIMENPITEET 51 III JAKSO SOKERIALAN TOIMENPITEET 52 IV JAKSO TARJONNAN MUKAUTTAMINEN 55 III LUKU TUOTANNON RAJOITTAMISTA KOSKEVAT JÄRJESTELMÄT 55 I JAKSO YLEISET SÄÄNNÖKSET 55 II JAKSO SOKERI 56 I Alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi 56 II Alajakso Kiintiön ylittäminen 58 III JAKSO MAITO 60 I Alajakso Yleiset säännökset 60 II Alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi 61 III Alajakso Kiintiön ylittäminen 66 IV JAKSO MENETTELYSÄÄNNÖKSET 69 IV LUKU TUKIJÄRJESTELMÄT 70 I JAKSO JALOSTUSTUKI 70 I Alajakso Kuivattu rehu 70 II Alajakso Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu 72 II JAKSO TUOTANTOTUKI 74 III JAKSO TUET MAITO- JA MAITOTUOTEALALLA 75 IV JAKSO TUET OLIIVIALALLA 76 V JAKSO YHTEISÖN TUPAKKARAHASTO 77 VI JAKSO MEHILÄISHOITOALAA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET 78 VII JAKSO TUET SILKKIÄISTOUKKIEN ALALLA 79 II OSASTO KAUPAN PITÄMISTÄ JA TUOTANTOA KOSKEVAT SÄÄNNÖT 80 I LUKU KAUPAN PITÄMISTÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET JA TUOTANTOEDELLYTYKSET 80 I JAKSO KAUPAN PITÄMISTÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET 80 II JAKSO TUOTANTOEDELLYTYKSET 82 III JAKSO Menettelysäännöt 83 II LUKU TUOTTAJAORGANISAATIOT, TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT JA TOIMIJAORGANISAATIOT 84 I JAKSO YLEISET PERIAATTEET 84 II JAKSO TUPAKKA-ALAN TOIMIALAKOHTAISIA ORGANISAATIOITA KOSKEVAT SÄÄNNÖT 85 III JAKSO MENETTELYSÄÄNNÖT 86 III OSA KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA 87 I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 87 II LUKU TUONTI 87 I JAKSO TUONTITODISTUKSET 87 II JAKSO TUONTITULLIT JA MAKSUT 89 III JAKSO TUONTIKIINTIÖN HALLINNOINTI 91 IV JAKSO ERÄITÄ TUOTTEITA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET 93 I Alajakso Tuontia koskevat erityissäännökset vilja- ja riisialalla 93 II Alajakso Sokerin tuontietuusjärjestelyt 94 III Alajakso Hampun tuontia koskevat erityissäännökset 95 IV Alajakso Humalan tuontia koskevat erityissäännökset 96 V JAKSO SUOJATOIMENPITEET JA SISÄINEN JALOSTUS 96 III LUKU VIENTI 97 I JAKSO VIENTITODISTUKSET 97 II JAKSO VIENTITUET 98 III JAKSO VIENTIKIINTIÖN HALLINNOINTI MAITO- JA MAITOTUOTEALALLA 102 IV JAKSO ERITYISTUONTIKOHTELU KOLMANSISSA MAISSA 103 V JAKSO ELÄVIÄ KASVEJA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET 103 VI JAKSO ULKOINEN JALOSTUS 103 IV OSA KILPAILUSÄÄNNÖT 104 I LUKU YRITYKSIIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖT 104 II LUKU VALTIONTUKISÄÄNNÖT 106 V OSA YKSITTÄISIÄ ALOJA KOSKEVAT ERITYISET SÄÄNNÖKSET 108 VI OSA Yleiset säännökset 111 VII OSA TÄYTÄNTÖÖNPANO-, SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 113 I LUKU TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖKSET 113 II LUKU SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 114 sekä katsoo seuraavaa: 1. Maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan, jäljempänä ’YMP’, toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jäljempänä ’yhteinen markkinajärjestely’, jonka muoto voi perustamissopimuksen 34 artiklan mukaisesti vaihdella tuotteiden mukaan. 2. YMP:n käyttöönoton jälkeen neuvosto on vahvistanut 21 yhteistä markkinajärjestelyä, joita sovelletaan kuhunkin tuotteeseen tai tuoteryhmään ja joista säädetään erillisessä neuvoston perusasetuksessa: 3. neuvoston asetus (ETY) N:o 234/68, annettu 27 päivänä helmikuuta 1968, elävän kasviaineiston ja kukkaviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn luomisesta[8]; 4. neuvoston asetus (ETY) N:o 827/68, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1968, tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä[9]; 5. neuvoston asetus (ETY) N:o 2759/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, sianliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä[10]; 6. neuvoston asetus (ETY) N:o 2771/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, muna-alan yhteisestä markkinajärjestelystä[11]; 7. neuvoston asetus (ETY) N:o 2777/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, siipikarjanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä[12]; 8. neuvoston asetus (ETY) N:o 2075/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, raakatupakan yhteisestä markkinajärjestelystä[13]; 9. neuvoston asetus (ETY) N:o 404/93, annettu 13 päivänä helmikuuta 1993, banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä[14]; 10. neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96, annettu 28 päivänä lokakuuta 1996, hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä[15]; 11. neuvoston asetus (EY) N:o 2201/96, annettu 28 päivänä lokakuuta 1996, hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä[16]; 12. neuvoston asetus (EY) N:o 1254/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä[17]; 13. neuvoston asetus (EY) N:o 1255/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä[18]; 14. neuvoston asetus (EY) N:o 1493/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä[19]; 15. neuvoston asetus (EY) N:o 1673/2000, annettu 27 päivänä heinäkuuta 2000, kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä[20]; 16. neuvoston asetus (EY) N:o 2529/2001, annettu 19 päivänä joulukuuta 2001, lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä[21]; 17. neuvoston asetus (EY) N:o 1784/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, viljan yhteisestä markkinajärjestelystä[22]; 18. neuvoston asetus (EY) N:o 1785/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, riisin yhteisestä markkinajärjestelystä[23]; 19. neuvoston asetus (EY) N:o 1786/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä[24]; 20. neuvoston asetus (EY) N:o 865/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta[25]; 21. neuvoston asetus (EY) N:o 1947/2005, annettu 23 päivänä marraskuuta 2005, siemenalan yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetusten (ETY) N:o 2358/71 ja (ETY) N:o 1674/72 kumoamisesta[26]; 22. neuvoston asetus (EY) N:o 1952/2005, annettu 23 päivänä marraskuuta 2005, humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetusten (ETY) N:o 1696/71, (ETY) N:o 1037/72, (ETY) N:o 879/73 ja (ETY) N:o 1981/82 kumoamisesta[27]; 23. neuvoston asetus (EY) N:o 318/2006, annettu 20 päivänä helmikuuta 2006, sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä[28]. 24. Lisäksi neuvosto on vahvistanut kolme asetusta, joissa säädetään tiettyjä tuotteita koskevista erityissäännöistä, ottamatta kuitenkaan käyttöön näihin tuotteisiin sovellettavia yhteisiä markkinajärjestelyjä: 25. neuvoston asetus (EY) N:o 670/2003, annettu 8 päivänä huhtikuuta 2003, maatalousperäisen etyylialkoholin markkinoihin liittyvistä erityistoimenpiteistä[29]; 26. neuvoston asetus (EY) N:o 797/2004, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2004, toimista, joiden tavoitteena on parantaa mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen edellytyksiä[30]; 27. neuvoston asetus (EY) N:o 1544/2006, annettu 5 päivänä lokakuuta 2006, erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi[31]. 28. Edellä mainittuihin asetuksiin, jäljempänä ’perusasetukset’, liittyy monesti useita neuvoston oheisasetuksia. Useimmat perusasetukset noudattavat samaa rakennetta, ja niissä on lukuisia yhteisiä säännöksiä. Tämä koskee erityisesti kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa noudatettavia sääntöjä ja yleisiä säännöksiä, mutta myös jossain määrin sisämarkkinoihin liittyviä sääntöjä. Perusasetuksiin sisältyy usein erilaisia ratkaisuja samankaltaisiin tai samanlaisiin ongelmiin. 29. Yhteisö on jo jonkin aikaa pyrkinyt yksinkertaistamaan YMP:tä koskevaa sääntelyä. Tästä syystä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1782/2003[32] otettiin käyttöön kaikkia suoria tukia koskeva horisontaalinen säädöskehys, jossa useat tukijärjestelmät on yhdistetty tilatukijärjestelmään. Tällainen lähestymistapa olisi ulotettava perusasetuksiin. Samassa yhteydessä niihin sisältyvät säännöt olisi yhdistettävä yhteen säädöskehykseen ja alakohtaiset lähestymistavat olisi korvattava mahdollisuuksien mukaan horisontaalisilla lähestymistavoilla. 30. Yksinkertaistaminen ei saisi vaarantaa vuosien mittaan YMP:n yhteydessä tehtyjä poliittisia päätöksiä. Näin ollen tässä asetuksessa tulisi rajoittua ennen kaikkea tekniseen yksinkertaistamiseen. Siinä ei saisi tästä syystä kumota tai muuttaa olemassa olevia välineitä, jolleivät ne ole vanhentuneet tai tulleet tarpeettomiksi tai jollei niitä tulisi niiden luonteen vuoksi käsitellä neuvoston tasolla, eikä ottaa käyttöön uusia välineitä tai toimenpiteitä. 31. Edellä todetun perusteella tähän asetukseen ei saisi sisällyttää niitä yhteisten markkinajärjestelyjen osia, joita tarkistetaan poliittisesti. Tämä koskee tiettyjä hedelmä- ja vihannes-, banaani- ja viinialojen osia. Tästä syystä asetuksiin (ETY) N:o 403/93, (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1493/1999 sisältyvät säännöt tulisi sisällyttää tähän asetukseen vain, jos niitä koskevaa politiikkaa ei ole tarkoitus uudistaa. 32. Edellä todetun perusteella perusasetukset olisi kumottava ja korvattava yhdellä asetuksella. 33. Viljaan, riisiin, sokeriin, kuivattuun rehuun, siemeniin, oliiveihin, pellavaan ja hamppuun, banaaneihin, viiniin, maitoon ja maitotuotteisiin sekä silkkiäistoukkiin sovellettavissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on säädetty markkinointivuosista, jotka on mukautettu ensisijassa kunkin tuotteen biologisiin tuotantosykleihin. Hedelmiä ja vihanneksia sekä hedelmä- ja vihannesjalosteita koskevissa yhteisissä markkinajärjestelyissä komissiolla on toimivalta vahvistaa markkinointivuodet, koska näiden tuotteiden tuotantosyklit vaihtelevat suuressa määrin ja joissakin tapauksissa markkinointivuotta ei ole tarpeen vahvistaa. Näin ollen tähän asetukseen olisi sisällytettävä edellä mainituilla aloilla vahvistetut markkinointivuodet ja komission valtuudet vahvistaa hedelmä- ja vihannes- sekä hedelmä- ja vihannesjalostealoilla sovellettavat markkinointivuodet. 34. Markkinoiden vakauttamiseksi ja kohtuullisen elintason varmistamiseksi maatalousväestölle eri aloilla on kehitetty erilaisia hintatukijärjestelmiä ja otettu samaan aikaan käyttöön suoran tuen järjestelmiä ottaen huomioon toisaalta kunkin alan erilaiset tarpeet ja toisaalta eri alojen riippuvuus toisistaan. Tällaisia toimenpiteitä ovat julkiset interventiot tai vilja-, riisi-, sokeri-, oliivi-, naudanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-alojen tuotteiden yksityisestä varastoinnista maksettavat tuet. Tämän asetuksen tavoitteiden perusteella on näin ollen tarpeen säilyttää hintatukitoimenpiteet, jos ne sisältyvät aiempiin välineisiin, tekemättä merkittäviä muutoksia aiempaan oikeudelliseen tilanteeseen. 35. Selkeyden ja avoimuuden vuoksi näitä toimenpiteitä koskeville säännöksille olisi luotava yhteinen rakenne säilyttäen samalla kullakin alalla noudatettava politiikka. Tästä syystä on aiheellista tehdä ero viitehintojen ja interventiohintojen välillä. 36. Viljaa, naudanlihaa sekä maitoa ja maitotuotteita koskeviin yhteisiin markkinajärjestelyihin sisältyy säännöksiä, joiden mukaan neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa hintatasoa. Hintajärjestelmien herkkyyden vuoksi viittaus tähän mahdollisuuteen olisi säilytettävä. Koska tätä mahdollisuutta ei kuitenkaan sovelleta edellä mainituilla aloilla, se olisi laajennettava koskemaan kaikkia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia aloja. 37. Jotta sokerin yhteisön markkinahinnoista saataisiin luotettavaa tietoa, tähän asetukseen olisi sisällytettävä sokerin markkinajärjestelyyn kuuluva hintaselvitysjärjestelmä, jonka perusteella määritellään valkoisen sokerin markkinahinnan tasot. 38. Jotta viljan, riisin, voin ja rasvattoman maitojauheen interventiojärjestelmä ei muodostuisi itsessään myyntikanavaksi, olisi säilytettävä mahdollisuus aloittaa julkiset interventio-ostot vain tiettyinä aikoina vuodesta. Naudanlihatuotteita ja voita koskevat julkiset interventio-ostot olisi aloitettava ja lopetettava tietyn kauden markkinahintojen tason perusteella. Riisi- ja sokerialoilla olisi säilytettävä julkisiin interventio-ostoihin sovellettava määrällinen rajoitus. Voin ja rasvattoman maitojauheen osalta olisi säilytettävä komission valtuudet keskeyttää tavanomainen osto, kun tietty määrä on saavutettu, tai korvata se tarjouskilpailulla tapahtuvalla ostolla. 39. Julkisten interventio-ostojen hintatasoa, jäljempänä ’interventiohinta’, alennettiin aiemmin viljaa, riisiä ja naudanlihaa koskevissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, ja se vahvistettiin samalla kun näillä aloilla otettiin käyttöön suoran tuen järjestelmät. Näihin järjestelmiin sisältyvä tuki ja interventiohinta liittyvät näin ollen kiinteästi toisiinsa. Maito- ja maitotuotealan tuotteiden interventiohinta vahvistettiin alan tuotteiden kulutuksen edistämiseksi ja niiden kilpailukyvyn parantamiseksi. Riisi- ja sokerialoilla hinnat vahvistettiin markkinoiden vakauden edistämiseksi sellaisissa tapauksissa, joissa markkinahinnat tiettynä markkinointivuotena laskisivat seuraavaksi markkinointivuodeksi vahvistetun viitehinnan alle. Tällaiset neuvoston poliittiset päätökset ovat edelleen perusteltuja. 40. Riisi- ja sokerialan hintatasot on tähän asti vahvistettu neuvoston määrittelemien vakiolaatuisten tuotteiden perusteella. Koska tällainen käsite on hyvin teknisluonteinen, on aiheellista antaa komissiolle valtuudet määritellä vakiolaadut. Käsitettä määritellessään komission olisi erityisesti otettava huomioon kyseisten tuotteiden markkinat ja kauppa. 41. Kuten aiemmissakin yhteisissä markkinajärjestelyissä tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta myydä julkisessa interventiossa ostetut tuotteet. Tällaiset toimenpiteet olisi toteutettava siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tavaroiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu. 42. Yhteisöllä on useiden maataloustuotteiden interventiovarastojensa ansiosta mahdollisuus parantaa merkittävästi vähävaraisimpien kansalaistensa hyvinvointia. On yhteisön edun mukaista hyödyntää tätä mahdollisuutta jatkuvasti, kunnes varastot pienenevät tavanomaiselle tasolle, toteuttamalla aiheellisia toimenpiteitä. Edellä esitetyn perusteella yleisistä säännöistä yhteisön vähävaraisimmille henkilöille jaettavaksi tarkoitettujen elintarvikkeiden luovuttamisesta interventiovarastoista tietyille järjestöille 10 päivänä joulukuuta 1987 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3730/87[33] on tähän asti säädetty hyväntekeväisyysjärjestöjen hoitamasta elintarvikkeiden jakelusta. Olisi säilytettävä tämä tärkeä sosiaalinen toimenpide, jolla voi olla suuri merkitys avunsaajille, ja sisällytettävä se tähän asetukseen. 43. Maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja markkinahintojen vakauttamiseksi maidon ja maitotuotteiden yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty tuen myöntämisestä tiettyjen voi- ja juustotuotteiden yksityiseen varastointiin. Lisäksi komissiolla on ollut toimivalta päättää tuen myöntämisestä tiettyjen muiden juustotuotteiden, valkoisen sokerin, tietynlaisen oliiviöljyn, tiettyjen naudanlihatuotteiden, rasvattoman maitojauheen, sianlihan sekä lampaan- ja vuohenlihan yksityistä varastointia varten. Tämän asetuksen tavoitteen perusteella nämä toimenpiteet olisi säilytettävä ja sisällytettävä tähän asetukseen. 44. Naudanliha-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-alojen perusasetusten mukaisesti yhteisön tasolla on otettu käyttöön ruhojen luokitteluasteikot. Tällaisia järjestelmiä tarvitaan hintojen seurantaan ja interventiojärjestelyjen soveltamiseen naudanliha- ja sianliha-aloilla. Lisäksi ne edistävät markkinoiden avoimuuden parantamista koskevan tavoitteen saavuttamista. Tällaiset ruhojen luokittelujärjestelmät olisi säilytettävä. Niiden teknisluonteisuuden vuoksi vaikuttaa kuitenkin aiheelliselta antaa komissiolle tarvittavat valtuudet antaa asiaa koskevat säännöt ottaen huomioon olemassa oleviin järjestelmiin sisältyvät perusteet. 45. Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion tiettyjen tuotteiden markkinoilla. Kokemus osoittaa, että vakavat markkinahäiriöt, kuten kulutuksen tai hintojen huomattava lasku, voivat johtua kansanterveyteen tai eläinten terveyteen kohdistuvien riskien aiheuttamasta kuluttajien luottamuksen menettämisestä. 46. Sen vuoksi tähän asetukseen olisi sisällytettävä naudanlihaa, maitoa ja maitotuotteita, sianlihaa, munia ja siipikarjaa koskevissa yhteisissä markkinajärjestelyissä tällaisten tilanteiden korjaamiseksi vahvistetut poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet samoin edellytyksin kuin niitä on sovellettu tähän asti. Komission olisi huolehdittava poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden toteuttamisesta, ja tällaisten toimenpiteiden olisi liityttävä suoraan tautien leviämisen estämiseksi vahvistettuihin terveyttä ja eläinlääkintää koskeviin toimenpiteisiin tai johduttava niistä. Ne olisi toteutettava jäsenvaltioiden pyynnöstä vakavien häiriöiden välttämiseksi kyseisillä markkinoilla. 47. Tähän asetukseen olisi sisällytettävä komission mahdollisuus toteuttaa tarvittaessa viljan ja riisin yhteisissä markkinajärjestelyissä säädettyjä erityisiä interventiotoimenpiteitä, jotta voidaan reagoida tehokkaasti ja tuloksellisesti markkinahäiriöiden uhkaan vilja-alalla, jotta voidaan estää julkisen intervention laajamittainen soveltaminen riisialalla tietyillä yhteisön alueilla tai korvata luonnonkatastrofeista johtuva paddy- eli raakariisin puute. 48. Jotta yhteisön sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelijöille varmistettaisiin kohtuullinen elintaso, olisi vahvistettava vähimmäishinta vakiolaatua vastaavalle kiintiösokerijuurikkaalle ja tämä vakiolaatu olisi määriteltävä. Kiintiösokerijuurikkaan vakiolaatu on tähän asti määritelty asetuksen (EY) N:o 318/2006 liitteessä I. Näiden säännösten teknisluonteisuuden vuoksi katsotaan asianmukaisemmaksi käsitellä näitä kysymyksiä yhteisön tasolla. 49. Sokeriyritysten ja sokerijuurikkaan viljelijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainon varmistamiseksi tarvitaan erityiset välineet. Näin ollen sokerialan yhteiseen markkinajärjestelyyn tähän asti sisältyneet vakiosäännökset olisi sisällytettävä tähän asetukseen sokerijuurikkaan ostajien ja myyjien sopimussuhteiden sääntelemiseksi. Sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä on sovellettu tähän asti yksityiskohtaisia ehtoja, kuten asetuksen (EY) N:o 318/2006 liitettä II. Näiden ehtojen teknisluonteisuuden vuoksi katsotaan asianmukaisemmaksi käsitellä näitä kysymyksiä yhteisön tasolla. 50. On vaikea vahvistaa koko yhteisölle yhtenäisiä sokerijuurikkaiden ostoehtoja, koska luontoon liittyvät sekä taloudelliset ja tekniset olosuhteet ovat moninaiset. Toimialalla on jo sokerijuurikkaan viljelijöiden yhdistysten ja sokeriyritysten välisiä sopimuksia. Sen vuoksi vakiomääräyksissä olisi määriteltävä ainoastaan sekä sokerijuurikkaan viljelijöiden että sokeriteollisuuden vaatimat vähimmäisvaatimukset, joilla varmistetaan sokerimarkkinoiden moitteeton toiminta, ja tietyistä säännöistä olisi oltava mahdollisuus poiketa toimialan sisäisillä sopimuksilla. 51. Olisi sovellettava tuotantomaksua, jolla rahoitetaan sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuvia menoja. 52. Komission olisi voitava poistaa sokeria markkinoilta niin kauan kuin on tarpeen markkinoiden tasapainottamiseksi, jotta sokerimarkkinoiden rakenteellinen tasapaino pysyisi viitehintaa lähellä olevalla hintatasolla. 53. Elävien kasvien, naudanlihan, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan, munien ja siipikarjan yhteisissä markkinajärjestelyissä säädetään mahdollisuudesta toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamista markkinoiden tarpeisiin. Tällaiset toimenpiteet voivat edistää markkinoiden vakauttamista ja kohtuullisen elintason varmistamista alalla toimivalle maatalousväestölle. Tämä mahdollisuus olisi tämän asetuksen tavoitteiden perusteella säilytettävä. Mainittujen säännösten mukaisesti neuvosto voi antaa tällaisia toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamissopimuksen 37 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden toimenpiteiden tavoitteet ovat täsmällisesti määriteltyjä, mikä puolestaan rajoittaa mahdollisesti toteuttavien toimenpiteiden luonnetta. Sen vuoksi neuvoston ei ole tarpeen antaa yleisiä lisäsääntöjä eikä tästä tulisi enää säätää. 54. Asetuksessa (EY) N:o 318/2006 ja maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1788/2003[34] säädetty tuotannon määrällinen rajoitus on ollut monien vuosien ajan tärkeä markkinapolitiikan väline sokeri- sekä maito- ja maitotuotealoilla. Syyt, joiden vuoksi yhteisö otti aikoinaan käyttöön tuotantokiintiöjärjestelmät molemmilla aloilla, ovat edelleen olemassa. Sokerikiintiöjärjestelmä sisältyy asetukseen (EY) N:o 318/2006[35], kun taas maitoalan vastaavaa järjestelmää on tähän asti säännelty erillisellä säädöksellä eli asetuksella (EY) N:o 1788/2003. Näiden järjestelmien tärkeän merkityksen ja tämän asetuksen tavoitteiden perusteella on näin ollen aiheellista sisällyttää asiaa koskevat säännökset tähän asetukseen tekemättä aiempaan oikeudelliseen tilanteeseen verrattuna merkittäviä muutoksia järjestelmiin ja niiden toimintaan. 55. Tässä asetuksessa säädettyyn sokerikiintiöjärjestelmään olisi näin ollen sisällyttävä asetuksessa (EY) N:o 318/2006 säädetyt järjestelyt, ja siinä olisi erityisesti säilytettävä kiintiöiden oikeudellinen asema, sillä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kiintiöjärjestelmä on sokerialan markkinoita säätelevä mekanismi, jolla pyritään saavuttamaan yleisen edun kannalta tärkeitä tavoitteita. 56. Tässä asetuksessa olisi tästä syystä myös annettava komissiolle mahdollisuus mukauttaa kiintiöitä kestävälle tasolle sen jälkeen, kun yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä 20 päivänä helmikuuta 2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 320/2006[36] perustettu rakenneuudistusrahasto lakkautetaan vuonna 2010. 57. Koska jalostusteollisuuden sekä sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelyn rakenteellisen mukauttamisen osalta on tarpeen sallia kiintiöiden soveltamisaikana tietty kansallinen joustovara, jäsenvaltioiden olisi voitava muuttaa yritysten kiintiöitä tietyissä rajoissa rajoittamatta kuitenkaan rakenneuudistusrahaston toimintaa välineenä. 58. Jotta ylijäämäsokeri ei vääristäisi sokerimarkkinoita, komission olisi voitava tiettyjen perusteiden mukaisesti säätää siitä, että ylijäämäsokeri, -isoglukoosi tai -inuliinisiirappi siirretään seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon. Lisäksi jos sovellettavat edellytykset eivät joidenkin määrien osalta täyty, olisi perittävä ylijäämämaksu, jotta tällaiset markkinatilannetta uhkaavat määrät eivät kasaantuisi. 59. Tämän asetuksen tavoitteen mukaisesti maitokiintiöjärjestelmän rakenne olisi mukautettava sokerikiintiösäännösten mukaiseksi. Tästä syystä maitoalan sääntöjen lähtökohtana ei saisi enää olla velvoite maksaa lisämaksu heti, kun kansallinen viitemäärä ylittyy, vaan kansallisten kiintiöiden vahvistaminen ja ylijäämämaksun periminen kiintiön ylittyessä. 60. Maitokiintiöjärjestelmän sisältöä olisi mukautettava asetuksen (EY) N:o 1788/2003 mukaisesti. Varsinkin ero toimitusten ja suoramyynnin välillä olisi säilytettävä, ja järjestelmää olisi sovellettava tilakohtaisten viiterasvapitoisuuksien ja rasvapitoisuuden kansallisen viitearvon perusteella. Viljelijöiden olisi sallittava tietyin edellytyksin siirtää tilakohtaisia kiintiöitään väliaikaisesti. Vaikka olisi säilytettävä periaate, jonka mukaan tilakohtainen viitemäärä siirretään ostajalle, vuokralaiselle tai perijälle, silloin kun tila myydään, vuokrataan tai siirretään perintönä, maidontuotannon rakenneuudistuksen jatkamiseksi ja ympäristön tilan parantamiseksi olisi säädettävä eräistä poikkeuksista periaatteeseen, jonka mukaan viitemäärät ovat tilasidonnaisia. Jäsenvaltioille olisi sallittava kansallisen varannon kasvattaminen osalla siirretyistä määristä viitemäärien erilaisten siirtotapojen mukaan ja puolueettomin perustein. 61. Ylijäämämaksu olisi vahvistettava varoittavalle tasolle, ja jäsenvaltioiden olisi suoritettava se heti, kun kansallinen viitemäärä ylittyy. Tämän jälkeen jäsenvaltion olisi jaettava maksuvelvoite sellaisten tuottajien kesken, joiden vuoksi ylitys on tapahtunut. Näiden tuottajien olisi maksettava jäsenvaltiolle osuutensa maksusta, joka johtuu yksinomaan käytettävissä olevan määrän ylittämisestä. Jäsenvaltioiden on suoritettava Euroopan maatalouden tukirahastolle (maataloustukirahastolle) niiden kansallisen viitemäärän ylittävää osuutta vastaava maksu, josta vähennetään kiinteä 1 prosentin suuruinen määrä, jotta voidaan ottaa huomioon konkurssitapaukset tai tiettyjen tuottajien lopullinen kyvyttömyys suorittaa osuutensa maksusta. 62. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005[37] 34 artiklan 1 kohdan b alakohdassa kutsutaan maitoalan lisämaksun soveltamisesta saatua tuottoa ”käyttötarkoitukseensa sidotuksi tuloksi”, joka on suoritettava yhteisön talousarvioon, ja jos se käytetään uudelleen, se on käytettävä yksinomaan maataloustukirahaston tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) menojen rahoittamiseen. Tämän vuoksi asetuksen (EY) N:o 1788/2003 22 artikla, jonka mukaan maksutuloja pidetään maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseen tarkoitettuihin tukitoimiin kuuluvana ja ne on käytettävä maitoalan menojen rahoittamiseen, on vanhentunut eikä sitä ole sisällytetty tähän asetukseen. 63. Useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä säädetään erilaisista tukijärjestelmistä. 64. Kuivatun rehun sekä pellavan ja hampun yhteisissä markkinajärjestelyissä on otettu käyttöön näillä aloilla sovellettavia jalostustukia kyseisten alojen sisämarkkinoiden sääntelemiseksi. 65. Viljan ja perunatärkkelyksen erityisen markkinatilanteen perusteella viljan yhteiseen markkinajärjestelyyn sisältyi säännöksiä, joissa sallittiin tuotantotuen myöntäminen tarvittaessa. Tuotantotuen on oltava sellaista, että kyseinen tuotantoala saa käyttämänsä perustuotteet alempaan hintaan kuin se hinta, joka muodostuisi yhteisiä hintoja soveltamalla. Sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä otettiin käyttöön mahdollisuus myöntää tuotantotukea silloin, kun tiettyjen teollisuuden, kemian tai lääketeollisuuden tuotteiden valmistus edellyttää toimenpiteiden toteuttamista tiettyjen sokerituotteiden käyttöön saattamiseksi. 66. Yhteisön rahoitusosuutta, joka vastaa prosenttiosuutta, jonka jäsenvaltiot voivat pidättää suorasta tuesta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklan 4 alakohdan mukaisesti, tarvitaan hyväksyttyjen toimijaorganisaatioiden kannustamiseksi laatimaan toimintaohjelmia oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi. Tästä syystä oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisessä markkinajärjestelyssä säädettiin yhteisön tuesta, jota myönnetään kyseisissä toimintaohjelmissa toteutettaville toimille annetun ensisijaisuuden mukaan. 67. Maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja maidon ja maitotuotteiden markkinahintojen vakauttamiseksi olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla lisätään maitotuotteiden myyntimahdollisuuksia. Tästä syystä maidon ja maitotuotteiden yhteisessä markkinajärjestelyssä säädettiin markkinointitukien myöntämistä maitotuotteiden tiettyihin käyttötarkoituksiin. Lisäksi yhteisessä markkinajärjestelyssä säädettiin, että maidon kulutuksen edistämiseksi nuorten parissa yhteisön olisi vastattava osittain niistä kustannuksista, joita aiheutuu koulujen oppilaille toimitettavaa maitoa koskevan tuen myöntämisestä. 68. Asetuksella (ETY) N:o 2075/92 perustettiin yhteisön tupakkarahasto, jota rahoitetaan kyseisen alan tukijärjestelmistä tehtävillä vähennyksillä ja jonka tavoitteena on toteuttaa erilaisia toimenpiteitä tällä alalla. Vuosi 2007 on viimeinen vuosi, jona asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 c luvussa säädetyt tukijärjestelmästä tehtävät vähennykset annetaan yhteisön tupakkarahaston käyttöön. Vaikka rahaston rahoittaminen lopetetaan ennen tämän asetuksen voimaantuloa, olisi asetuksen (ETY) N:o 2075/92 13 artiklan säännökset säilytettävä, jotta niitä voidaan käyttää yhteisön tupakkarahastosta rahoitettavien monivuotisten ohjelmien oikeusperustana. 69. Maatalouden aloihin kuuluvalle mehiläishoidolle on ominaista tuotantoedellytysten ja -tasojen monimuotoisuus sekä taloudellisten toimijoiden hajaannus ja epäyhtenäisyys niin tuotannon kuin kaupan pitämisen vaiheissa. Lisäksi varroapunkin lisääntyminen viime vuosina useissa jäsenvaltioissa ja tämän tuholaisen hunajantuotannolle aiheuttamat vaikeudet edellyttävät, että yhteisön toimia jatketaan, sillä varroapunkkia ei voida kokonaan hävittää ja se on käsiteltävä sallituilla tuotteilla. Näissä olosuhteissa ja mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi yhteisössä on tarpeen laatia joka kolmas vuosi kansalliset ohjelmat, joihin sisältyy teknisen avun toimenpiteitä, varroapunkin torjunta, siirtohoidon järkeistäminen, yhteisön mehiläiskannan lisääminen sekä yhteistyö mehiläishoitoa ja siitä saatavia tuotteita koskevien tutkimusohjelmien kanssa. Yhteisön tulisi osallistua kansallisten ohjelmien rahoitukseen. 70. Asetuksessa (EY) N:o 1544/2006 korvattiin kaikki silkkiäistoukkia koskevat kansalliset tuet silkkiäistoukkien kasvatusta koskevalla yhteisön tukijärjestelmällä, joka muodostuu kiinteästä tukimäärästä käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohden. 71. Koska poliittiset syyt, joiden vuoksi edellä mainitut järjestelmät otettiin käyttöön, ovat edelleen olemassa, kaikki kyseiset tukijärjestelmät olisi sisällytettävä tähän asetukseen. 72. Maataloustuotteiden kaupan pitämistä koskevien vaatimusten soveltaminen voi parantaa tuotannon ja kaupan pitämisen taloudellisia edellytyksiä sekä tuotteiden laatua. Näin ollen tällaisten vaatimusten soveltaminen on tuottajien, kauppiaiden ja kuluttajien edun mukaista. Tästä syystä banaanien, oliivien, elävien kasvien, munien ja siipikarjan yhteisissä markkinajärjestelyissä otettiin käyttöön kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, joita sovelletaan laatuun, luokitteluun, painoon, kokoluokitteluun, pakkaamiseen, käärimiseen, varastointiin, kuljetukseen, tarjontamuotoon ja pakkausmerkintöihin. Tämä lähestymistapa on aiheellista säilyttää tässä asetuksessa. 73. Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien sekä banaanien yhteisissä markkinajärjestelyissä komissiolle on tähän asti annettu valtuudet antaa kaupan pitämistä koskeviin vaatimuksiin liittyvät säännökset. Vaatimusten teknisluonteisuuden vuoksi ja koska on tarpeen parantaa niiden tehokkuutta jatkuvasti ja mukauttaa niitä kauppatapojen kehitykseen, vaikuttaa aiheelliselta ulottaa tämä lähestymistapa koskemaan myös muita kyseessä olevia aloja ja täsmentää perusteet, jotka komission on otettava huomioon asiaa koskevia sääntöjä vahvistaessaan. Lisäksi voi olla tarpeen vahvistaa erityistoimenpiteitä, erityisesti uudenaikaisia määritysmenetelmiä ja muita toimenpiteitä, joilla voidaan määrittää kyseisten vaatimusten ominaisuudet, jotta voidaan välttää väärinkäytökset, jotka liittyvät kuluttajille esitettyjen tuotteiden laatuun ja aitouteen, ja merkittävät markkinahäiriöt, joita väärinkäytöksiin voi liittyä. 74. Maidon, maitotuotteiden ja muiden rasvojen kaupan pitämistä ja nimityksiä varten on otettu käyttöön useita oikeudellisia välineitä. Niiden tavoitteena on niin tuottajien kuin kuluttajien edun mukaisesti toisaalta parantaa maidon ja maitotuotteiden asemaa markkinoilla ja toisaalta varmistaa terve kilpailu maidosta tai muusta kuin maidosta saatavien levitettävien ravintorasvojen välillä. Maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisessä käytettävien nimitysten suojelemisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1898/87[38] sisältyvien sääntöjen tavoitteena on suojella kuluttajaa ja luoda vääristymättömät kilpailuehdot maitotuotteiden ja niiden kanssa kilpailevien tuotteiden välille tuotteiden nimitysten, merkintöjen ja mainonnan alalla. Maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista lisäsäännöistä kulutukseen tarkoitetun maidon osalta 18 päivänä joulukuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/97[39] vahvistetaan säännöt, joilla pyritään takaamaan kulutukseen tarkoitetun maidon hyvä laatu sekä kuluttajien tarpeita ja toiveita vastaavien tuotteiden tarjonta eli vakauttamaan kyseisiä markkinoita ja tarjoamaan kuluttajalle hyvälaatuista kulutukseen tarkoitettua maitoa. Levitettäviä ravintorasvoja koskevista vaatimuksista 5 päivänä joulukuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2991/94[40] vahvistetaan kyseisille maitotuotteille ja muille kuin maitotuotteille kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, joihin kuuluvat selvä ja erottava luokittelu ja nimityssäännöt. Tämän asetuksen tavoitteiden mukaisesti nämä säännöt olisi säilytettävä sellaisenaan. 75. Humalan yhteisen markkinajärjestelyn kaltaista laatupolitiikkaa olisi sovellettava koko yhteisössä noudattamalla varmentamista koskevia säännöksiä ja sääntöjä, joilla kielletään pääsääntöisesti sellaisten tuotteiden kaupan pitäminen, joille ei ole myönnetty todistusta, tai sellaisten tuontituotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät noudata vastaavia laatuominaisuuksia. 76. Oliiviöljyn kuvaukset, määritelmät ja nimitykset ovat olennainen osa markkinoita, sillä niissä asetetaan laatuvaatimukset ja ne antavat kuluttajille tarkoituksenmukaista tietoa tuotteesta. 77. Yksi edellä mainituista tukijärjestelmistä, joka tasapainottaa maito- ja maitotuotemarkkinoita ja vakauttaa alan markkinahintoja, on kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostettavaa rasvatonta maitoa koskeva tukijärjestelmä, josta säädetään tätä nykyä asetuksen (EY) N:o 1255/1999 12 artiklassa. Maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista täydentävistä yleisistä säännöistä juustojen osalta 24 päivänä heinäkuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2204/90[41] otettiin käyttöön kaseiinien ja kaseinaattien käyttöä juustojen valmistuksessa koskevat säännöt, jotta voitaisiin torjua mainitusta tukijärjestelmästä mahdollisesti aiheutuvat haittavaikutukset ottaen huomioon se, että korvaaminen kaseiinilla ja kaseinaateilla on vahingollista juustoille ja jotta tällä tavoin voitaisiin vakauttaa markkinoita. Nämä säännöt on sisällytettävä tähän asetukseen. 78. Eräiden maatalouden raaka-aineiden jalostaminen etyylialkoholiksi liittyy läheisesti näiden raaka-aineiden taloudelliseen merkitykseen. Se voi lisätä huomattavasti näiden raaka-aineiden arvoa ja olla taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti erityisen tärkeää tiettyjen yhteisön alueiden taloudelle tai muodostaa merkittävän osan tällaisten maatalouden raaka-aineiden tuottajien tuloista. Sen avulla voidaan myös poistaa laadultaan epätyydyttävät tuotteet ja suhdanteista johtuvat ylijäämät, jotka voivat ajoittain vaikeuttaa eräiden alojen tilannetta. 79. Humala-, oliivi-, tupakka- ja silkkiäistoukka-aloilla eräät poliittiset välineet toteutetaan keskittämällä ponnistelut erilaisiin organisaatioihin erityisesti yhteisen toiminnan kohteena olevien tuotteiden markkinoiden vakauttamiseksi sekä niiden laadun parantamiseksi ja takaamiseksi. Organisaatiojärjestelmää koskevat säännökset ovat tähän asti perustuneet siihen, että jäsenvaltiot tai tietyin edellytyksin komissio tunnustavat organisaatiot noudattaen komission vahvistamia säännöksiä. Tämä järjestelmä olisi säilytettävä ja tätä nykyä voimassa olevat säännökset olisi yhdenmukaistettava. 80. Toimialakohtaisten järjestöjen tiettyjen erityisen kiinnostavien toimintojen tukemiseksi tupakka-alan yhteistä markkinajärjestelyä koskevien nykyisten sääntöjen perusteella olisi säädettävä mahdollisuudesta laajentaa toimialakohtaisen järjestön omia jäseniään varten vahvistamat säännöt koskemaan tietyin edellytyksin kaikkia järjestöön kuulumattomia yhden tai useamman alueen tuottajia ja tuottajaryhmittymiä. Tätä tulisi soveltaa myös muuhun hyväksyttyjen toimialakohtaisten järjestöjen toimintaan, josta on yleistä taloudellista tai teknistä etua tupakka-alalle ja tätä kautta hyötyä kaikille kyseisten ammatillisten alojen toimijoille. Jäsenvaltioiden ja komission olisi toimittava tiiviissä yhteistyössä. Komissiolle olisi annettava pysyvä valvontavalta erityisesti näiden järjestöjen hyväksymiin sopimuksiin ja yhteisiin menettelytapoihin nähden. 81. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää kauppajärjestelmän käyttöönottoa yhteisön ulkorajoilla. Kauppajärjestelmän olisi sisällettävä tuontitulli- ja vientitukijärjestelmä, ja sen pitäisi periaatteessa vakauttaa yhteisön markkinat. Kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin. 82. Seurattaessa vilja-, riisi-, sokeri-, siemen-, oliivi, pellava- ja hamppu-, naudanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha-, lampaan- ja vuohenliha-, muna-, siipikarjanliha-, elävien kasvien ja etyylialkoholialojen yhteisten markkinajärjestelyjen mukaisesti kolmansien maiden kanssa käytävän maataloustuotteiden kaupan laajuutta on niin tuonnissa kuin viennissä sovellettu joko pakollisia todistusjärjestelmiä tai järjestelmiä, joissa komissiolla on toimivalta vahvistaa todistuksia koskevat vaatimukset. 83. Kauppavirtojen seuranta liittyy ensisijaisesti hallinnointiin, ja se olisi hoidettava joustavasti. Tämän vuoksi ja niistä yhteisistä markkinajärjestelyistä, joiden yhteydessä todistusten hallinnointi on jo siirretty komissiolle, saatujen kokemusten perusteella vaikuttaa aiheelliselta laajentaa tämä lähestymistapa koskemaan kaikkia aloja, joilla käytetään tuonti- ja vientitodistuksia. Komission olisi tehtävä päätös todistuksia kokevista vaatimuksista ottaen huomioon tuontitodistusten tarpeen kyseisten markkinoiden hallinnoinnin ja erityisesti kyseisten tuotteiden tuonnin seurannan kannalta. 84. Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimusten mukaisiin maataloustuotteisiin sovellettavat tullit vahvistetaan yleensä yhteisessä tullitariffissa. Joidenkin vilja- ja riisialojen tuotteiden osalta on kuitenkin tarpeen säätää mahdollisuudesta tehdä poikkeuksia lisämekanismien käyttöönoton vuoksi. 85. Tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi tai torjumiseksi tällaisten tuotteiden tuonnista olisi maksettava lisätulli, jos tietyt edellytykset täyttyvät. 86. On aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tariffikiintiöitä. 87. Viljan, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien sekoituksiin sovellettavista tuontimaksuista 29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2729/75[42] tavoitteena on varmistaa tullijärjestelmän moitteeton toiminta tuotaessa viljan, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien sekoituksia. Nämä säännöt olisi sisällytettävä tähän asetukseen. 88. Yhteisöllä on kolmansien maiden kanssa useita yhteisön markkinoille pääsyä koskevia etuuskohtelujärjestelmiä, joiden ansiosta nämä maat voivat viedä ruokosokeria yhteisöön edullisin ehdoin. Sen vuoksi on tarpeen arvioida puhdistamoiden puhdistettavaksi tarkoitetun sokerin tarve ja varata tuontitodistukset tietyin ehdoin yhteisössä päätoimisina puhdistamoina pidettäville, tuodun raa'an ruokosokerin merkittävien määrien erikoistuneille käyttäjille. 89. Jotta laittomat hamppuviljelmät eivät häiritsisi kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun yhteistä markkinajärjestelyä, olisi säädettävä hampun ja hampunsiementen tuonnin valvonnasta sen varmistamiseksi, että kyseiset tuotteet tarjoavat tietyt takuut tetrahydrokannabinolipitoisuuden (THC) osalta. Lisäksi muiden kuin kylvämiseen tarkoitettujen hampunsiementen tuontiin olisi sovellettava valvontajärjestelmää, johon sisältyy kyseisten tuojien hyväksymisjärjestelmä. 90. Koko yhteisössä noudatetaan humala-alan tuotteet kattavaa laatupolitiikkaa. Sen varmistamiseksi, että tuodaan vain tuotteiden laadulliset vähimmäisominaisuudet täyttäviä tuotteita, olisi annettava tuontituotteita koskevia säännöksiä. 91. Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi kuitenkin poikkeuksellisissa olosuhteissa osoittautua riittämättömäksi. Yhteisön olisi tällöin voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan. Toimenpiteiden olisi oltava yhteisön kansainvälisten sitoumusten mukaisia. 92. Yhteisten markkinajärjestelyjen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja erityisesti markkinahäiriöiden välttämiseksi joihinkin tuotteisiin sovellettavissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on perinteisesti säädetty mahdollisuudesta kieltää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö. Tämä mahdollisuus olisi säilytettävä. Lisäksi kokemus on osoittanut, että tätä markkinoiden hallintovälinettä on yleensä sovellettava ilman merkittävämpiä viiveitä, jotta se saavuttaisi tavoitteensa. Tästä syystä komissiolle on tietyillä aloilla annettu tarvittavat valtuudet. Tämä lähestymistapa on aiheellista ulottaa koskemaan muita kyseisiä aloja. 93. Yhteisön osallistuminen tämän asetuksen soveltamisalueeseen kuuluvien tiettyjen tuotteiden kansainväliseen kauppaan olisi voitava turvata säätämällä mahdollisuudesta myöntää kolmansiin maihin suuntautuvalle viennille yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa yhteisön WTO-sitoumusten mukaista vientitukea. Tuettuun vientiin olisi sovellettava arvoon ja määrään perustuvia rajoituksia. 94. Vientitukia vahvistettaessa arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen olisi varmistettava valvomalla, että tuet maksetaan maataloustukirahaston sääntöjen mukaisesti. Valvontaa voidaan helpottaa vientitukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn vientituen osalta olisi kuitenkin sallittava ennalta vahvistetun määräpaikan muuttaminen sillä maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä vientituen määrää. Jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa vientitukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettava tuen määrä. 95. Määrällisten rajoitusten noudattaminen olisi varmistettava luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän avulla. Vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi tätä varten oltava vientitodistus. Vientitukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien enimmäismäärien rajoissa kunkin tuotteen tilanteen mukaan. Tähän sääntöön olisi sallittava poikkeuksia vain perustamissopimuksen liitteeseen I kuulumattomien jalostettujen tuotteiden osalta, joihin ei sovelleta määrällisiä rajoituksia. Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa hallintoa koskevien sääntöjen tiukasta noudattamisesta sellaisen tukea saavan viennin osalta, joka ei todennäköisesti ylitä vahvistettuja määriä. 96. Eläviä nautaeläimiä vietäessä olisi säädettävä, että vientitukien myöntäminen ja maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. 97. Maataloustuotteet voivat tietyissä tapauksissa saada erityistuontikohtelun kolmansissa maissa, jos nämä tuotteet vastaavat tiettyjä laatuominaisuuksia ja/tai hintaedellytyksiä. Hallinnollinen yhteistyö tuojana olevan kolmannen maan ja yhteisön viranomaisten välillä on tarpeen tällaisen järjestelmän moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. Tämän vuoksi tuotteiden mukana olisi oltava yhteisössä myönnetty todistus. 98. Kukkasipulien viennillä kolmansiin maihin on suuri taloudellinen merkitys yhteisölle. Tämän viennin säilyminen ja kehittyminen voidaan varmistaa vakauttamalla tässä kaupassa sovellettavat hinnat. Tämän vuoksi olisi säädettävä vähimmäishinnat kyseisten tuotteiden viennille. 99. Perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisesti maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan kilpailusääntöjä koskevan perustamissopimuksen luvun määräyksiä vain siltä osin kuin neuvosto 37 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen määrittää. Useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on ilmoitettu, että valtiontukia koskevia säännökset ovat laajalti sovellettavissa. Lisäksi tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan 24 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1184/2006[43] määriteltiin erityisesti yrityksiin sovellettavien perustamissopimuksen sääntöjen soveltaminen. Koska tavoitteena on vahvistaa kattavat yhteiset markkinapoliittiset säännöt, kyseiset säännökset on aiheellista sisällyttää tähän asetukseen. 100. Kilpailusääntöjä, jotka koskevat perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitettuja sopimuksia, päätöksiä ja menettelytapoja sekä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, olisi sovellettava maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan, jollei niiden soveltaminen estä kansallisten maatalouden markkinajärjestelyjen toimintaa tai vaaranna YMP:n tavoitteiden saavuttamista. 101. Erityistä huomiota on kiinnitettävä sellaisten maataloustuottajien yhteenliittymien asemaan, jotka nimenomaan pyrkivät tuottamaan tai pitämään kaupan maataloustuotteitaan yhteisesti tai käyttämään yhteisiä laitoksia, jollei tällaisella yhteisellä toiminnalla ei estetä kilpailua tai vaaranneta perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttamista. 102. Sen välttämiseksi, että YMP:n kehittäminen vaarantuisi, sekä asianomaisten yritysten oikeusturvan ja tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi olisi, jollei yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta tutkia komission päätöksiä muuta johdu, ainoastaan komissiolla oltava toimivalta ratkaista, vastaavatko perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitetut sopimukset, päätökset ja menettelytavat YMP tavoitteita. 103. Kansallisen tuen myöntäminen voi vaarantaa yhteisiin hintoihin perustuvien yhtenäismarkkinoiden moitteettoman toiminnan. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin olisi sen vuoksi pääsääntöisesti sovellettava valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä. Tietyissä tilanteissa olisi sallittava poikkeuksia. Tällaisia poikkeuksia sovellettaessa komission olisi voitava laatia luettelo nykyisistä, uusista tai ehdotetuista kansallisista tuista, annettava jäsenvaltioille aiheelliset vastineet ja ehdotettava niille sopivia toimenpiteitä. 104. Suomi ja Ruotsi ovat liittymisestään lähtien saaneet myöntää tukea porojen ja porotuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen kyseisen alan erityisen taloudellisen tilanteen vuoksi. Lisäksi Suomi voi erityisten ilmasto-olosuhteidensa vuoksi myöntää komission suostumuksella tukea tietyille määrille siemeniä ja tietyille määrille siemenviljaa, jotka on tuotettu yksinomaan Suomessa. Nämä poikkeukset on tarpeen säilyttää. 105. Sokerijuurikkaan viljelijät kohtaavat erityisen vakavia sopeutumisongelmia jäsenvaltioissa, joiden sokerikiintiöitä supistetaan merkittävästi. Tällöin [asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 f luvussa säädetty] sokerijuurikkaan viljelijöille myönnettävä yhteisön siirtymäkauden tuki ei täysin riitä viljelijöiden vaikeuksien ratkaisemiseen. Sen vuoksi jäsenvaltioille, jotka ovat vähentäneet kiintiötään yli 50 prosenttia, olisi annettava lupa myöntää valtiontukea sokerijuurikkaan viljelijöille yhteisön siirtymäkauden tuen soveltamisaikana. Jotta jäsenvaltiot eivät myöntäisi sokerijuurikkaan viljelijöille niiden tarpeita suurempaa valtiontukea, valtiontuen kokonaismäärän määrittämisessä olisi edellytettävä komission hyväksyntää lukuun ottamatta Italiaa, jossa eniten tuottavan sokerijuurikkaan osalta voidaan arvioida tarvittavan enintään 11 euroa tuotettua sokerijuurikastonnia kohti markkinaehtoihin sopeutumiseksi uudistuksen jälkeen. Lisäksi olisi säädettävä järjestelyistä, joiden ansiosta sokerijuurikkaan viljelijät voisivat hyötyä valtiontuesta suoraan tai epäsuorasti, ottaen huomioon Italiassa todennäköisesti ilmenevät erityisongelmat. 106. Suomessa sokerijuurikasta viljellään erityisissä maantieteellisissä ja ilmastollisissa oloissa, jotka sokeriuudistuksen yleisten vaikutusten ohella haittaavat viljelyä. Sen vuoksi olisi säädettävä, että tämä jäsenvaltio voi myöntää sokerijuurikkaan viljelijöilleen pysyvästi riittävän määrän valtiontukea. 107. Ottaen huomioon erityisen tilanteen Saksassa, missä kansallista tukea myönnetään nykyisin lukuisille alkoholin pienehköille tuottajille Saksan alkoholimonopolia koskevien erityisehtojen nojalla, on tarpeen sallia tällaisen tuen myöntämisen jatkuminen tietyn rajoitetun ajan. Kyseisen ajanjakson lopussa on myös tarpeen laatia raportti siitä, miten tämä poikkeus on toiminut, ja tehdä asianmukaisia ehdotuksia. 108. Jos jokin jäsenvaltio haluaa tukea alueellaan maidon ja maitotuotteiden kulutuksen edistämistä yhteisössä, olisi säädettävä mahdollisuudesta rahoittaa tällaisia toimenpiteitä perimällä maidontuottajilta kansallisella tasolla myynninedistämismaksua. 109. Kuivatun rehun tuotannon mahdollisen kehityksen huomioon ottamiseksi komission olisi esitettävä neuvostolle kuivatun rehun yhteisen markkinajärjestelyn arvioinnin perusteella ennen 30 päivää syyskuuta 2008 kyseistä alaa koskeva kertomus. Kertomukseen olisi liitettävä tarvittaessa aiheelliset ehdotukset. Lisäksi komission olisi raportoitava säännöllisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle mehiläishoitoalalla sovellettavasta tukijärjestelmästä. 110. Yhteisön humalamarkkinoiden nykytilasta ja niiden kehitysnäkymistä tarvitaan tarkoituksenmukaista tietoa. Tästä syystä olisi säädettävä kaikkien yhteisössä tuotetun humalan toimitussopimusten rekisteröinnistä. 111. On aiheellista säätää tietyin edellytyksin ja tiettyjen tuotteiden osalta toimenpiteistä, jotka toteutetaan, jos markkinat häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä sisämarkkinahintojen tai maailmanmarkkinanoteerausten tai -hintojen huomattavien muutosten vuoksi. 112. On tarpeen ottaa käyttöön maatalousperäistä etyylialkoholia koskevia erityistoimenpiteitä, joiden avulla voidaan kerätä taloudellisia tietoja ja analysoida tilastotietoja markkinoiden seurannan mahdollistamiseksi. Siltä osin kuin maatalousperäisen etyylialkoholin markkinat liittyvät etyylialkoholin markkinoihin yleensä, on syytä saada tietoja myös muun kuin maatalousperäisen etyylialkoholin markkinoista. 113. Yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvoitteista aiheutuvat menot asetuksen (EY) N:o 1290/2005 mukaisesti. 114. Komission olisi sallittava toteuttaa tarvittavat toimenpiteet erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi hätätilanteissa. 115. Koska maataloustuotteiden yhteismarkkinat kehittyvät jatkuvasti, jäsenvaltioiden ja komission olisi annettava toisilleen tiedoksi kaikki tällaiseen kehitykseen liittyvät tiedot. 116. Jotta voidaan välttää tässä asetuksessa säädettyjen etujen väärinkäyttö, näitä etuja ei saisi myöntää tai tapauksen mukaan kumota, jos todetaan, että vaadittavat edellytykset näiden etujen saamiseksi on luotu tämän asetuksen tavoitteiden vastaisesti keinotekoisesti. 117. Tässä asetuksessa säädettyjen velvoitteiden noudattamisen takaamiseksi tarvitaan valvontaa ja, jollei näitä velvoitteita ole noudatettu, on määrättävä seuraamuksia. Tämän vuoksi komissiolle olisi annettava valtuudet vahvistaa asiaa koskevat säännöt, joihin sisältyvät myös aiheettomien maksujen takaisinperintää koskevat säännöt, ja jäsenvaltioiden raportointivelvoitteet. 118. Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi pääsääntöisesti päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[44] mukaisesti. Komissiolle olisi annettava valtuudet toimia oma-aloitteisesti sellaisten tiettyjen tämän asetuksen mukaisten valtuuksien osalta, jotka liittyvät komission varsinaiseen toimivaltaan, edellyttävät nopeaa toimintaa tai ovat pelkästään hallinnollisia. 119. Tässä asetuksessa komissiolle annetaan sellaisia valtuuksia, jotka kuuluivat aiemmin neuvostolle tämän toimiessa perustamissopimuksen 37 artiklassa määrätyn äänestysmenettelyn mukaisesti. Tällaiset neuvoston säädökset on pidettävä voimassa siihen asti, kun komissio antaa asiaa koskevat säännökset sille tällä asetuksella annettujen valtuuksien perusteella. Jotteivät neuvosto ja komissio antaisi tällaisissa tapauksissa rinnakkaisia säännöksiä, komission olisi voitava kumota tällaiset neuvoston säädökset. 120. Koska mukaan on otettu viiniä, tuoreita hedelmiä ja vihanneksia sekä hedelmä- ja vihannesjalosteita koskeviin yhteisiin markkinajärjestelyihin sisältyviä monia näkökohtia, näihin yhteisiin markkinajärjestelyihin olisi tehtävä tiettyjä muutoksia. 121. Tähän asetukseen sisällytetään perustamissopimuksen kilpailusääntöjen sovellettavuutta koskevat säännökset. Nämä säännökset ovat tähän asti sisältyneet neuvoston asetukseen (EY) N:o 1184/2006. Mainittua asetusta on tarpeen muuttaa, jotta sen säännöksiä voitaisiin soveltaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuulumattomiin perustamissopimuksen liitteessä I lueteltuihin tuotteisiin. 122. Tähän asetukseen sisällytetään johdanto-osan 2 ja 3 kappaleessa lueteltuihin asetuksiin sisältyvät näkökohdat, lukuun ottamatta asetuksiin (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1493/1999 sisältyviä näkökohtia. Lisäksi tähän asetukseen sisällytetään seuraavien asetusten näkökohdat: 123. asetus (ETY) N:o 2729/75; 124. neuvoston asetus (ETY) N:o 707/76, annettu 25 päivänä maaliskuuta 1976, silkkiäistoukkien kasvattajien tuottajaryhmittymien hyväksymisestä[45]; 125. neuvoston asetus (ETY) N:o 1055/77, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, interventioelimen ostamien tuotteiden varastoinnista ja siirtämisestä[46]; 126. neuvoston asetus (ETY) N:o 2931/79, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, kolmannessa maassa erityistuontikohtelun saavien maataloustuotteiden viennin tukemisesta[47]; 127. asetus (ETY) N:o 1898/87; 128. asetus (ETY) N:o 3730/87; 129. neuvoston asetus (ETY) N:o 386/90, annettu 12 päivänä helmikuuta 1990, tukea tai muita taloudellisia suorituksia saavien maataloustuotteiden viennin yhteydessä suoritettavasta valvonnasta[48]; 130. neuvoston asetus (ETY) N:o 1186/90, annettu 7 päivänä toukokuuta 1990, yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta[49]; 131. asetus (ETY) N:o 2204/90; 132. neuvoston asetus (ETY) N:o 2077/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tupakka-alan toimialakohtaisista järjestöistä ja sopimuksista[50]; 133. asetus (EY) N:o 2991/94; 134. asetus (EY) N:o 2597/97; 135. neuvoston asetus (EY) N:o 2250/1999, annettu 22 päivänä lokakuuta 1999, Uudesta-Seelannista peräisin olevaa voita koskevasta tariffikiintiöstä[51]; 136. asetus (EY) N:o 1788/2003; 137. neuvoston asetus (EY) N:o 1183/2006, annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006, yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta[52]. 138. Sen vuoksi mainitut asetukset olisi kumottava. Olisi kuitenkin säädettävä, että nykyisistä yhteisistä markkinajärjestelyistä siirrytään tähän asetukseen vasta kyseisiä tuotteita koskevien markkinointivuosien alussa. Tästä syystä mainittuja asetuksia olisi sovellettava edelleen markkinointivuoden 2007/2008 loppuun asti. Jollei markkinointivuosia ole vahvistettu, tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2008, minkä vuoksi nykyisiä yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevia vastaavia asetuksia olisi sovellettava mainittuun päivään asti. Asetusten (EY) N:o 386/90, 1186/90 ja 1183/2006 osalta toimivalta mainituissa asetuksissa säädetyn asiasisällön hyväksymiseen siirretään tällä asetuksella komissiolle. Komissiolle olisi annettava hieman lisäaikaa asiaa koskevien sääntöjen vahvistamista varten. Tästä syystä mainittuja asetuksia olisi sovellettava 31 päivään joulukuuta 2008. 139. Seuraavat asetukset ovat vanhentuneet, ja ne olisi kumottava: 140. neuvoston asetus (ETY) N:o 2517/69, annettu 9 päivänä joulukuuta 1969, tietyistä toimenpiteistä yhteisön hedelmätuotannon tervehdyttämiseksi[53]; 141. neuvoston asetus (ETY) N:o 2728/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, tärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden ja perunatärkkelyksen tuotanto- ja kauppatuesta[54]; 142. neuvoston asetus (ETY) N:o 1358/80, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1980, täysikasvuisten nautojen ohjehinnan ja interventiohinnan vahvistamisesta markkinointivuodelle 1980/1981 sekä yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon käyttöönottamisesta[55]; 143. neuvoston asetus (ETY) N:o 4088/87, annettu 21 päivänä joulukuuta 1987, etuustullien soveltamisedellytyksistä tiettyjen Kyprokselta, Israelista ja Jordaniasta peräisin olevien kukkaviljelytuotteiden tuontiin[56]; 144. neuvoston päätös 74/583/ETY, tehty 20 päivänä marraskuuta 1974, sokerin liikkeiden valvonnasta[57]. 145. Siirtyminen tällä asetuksella korvattavissa säännöksissä ja asetuksissa säädetyistä nykyisistä järjestelyistä voi aiheuttaa vaikeuksia, joita tämä asetus ei koske. Tällaisten vaikeuksien ratkaisemiseksi komission olisi voitava vahvistaa siirtymätoimenpiteitä. 146. Tätä asetusta olisi pääsääntöisesti sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2008. Jotta uudet säännökset eivät vaikuttaisi tuolloin sovellettaviin markkinointivuosiin, eräiden tuotteiden kohdalla olisi säädettävä tietyistä poikkeuksista tämän asetuksen soveltamispäivään, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSA JOHDANTOSÄÄNNÖKSET 1 artikla Soveltamisala 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavien alojen tuotteita, jotka luetellaan tarkemmin liitteessä I, koskeva yhteinen markkinajärjestely: a) vilja, liitteessä I oleva I osa (jäljempänä ’vilja-ala’); b) riisi, liitteessä I oleva II osa (jäljempänä ’riisiala’); c) sokeri, liitteessä I oleva III osa (jäljempänä ’sokeriala’); d) kuivattu rehu, liitteessä I oleva IV osa (jäljempänä ’kuivarehuala’); e) siemenet, liitteessä I oleva V osa (jäljempänä ’siemenala’); f) humala, liitteessä I oleva VI osa (jäljempänä ’humala-ala’); g) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit, liitteessä I oleva VII osa (jäljempänä ’oliiviala’); h) pellava ja hamppu, liitteessä I oleva VIII osa (jäljempänä ’pellava- ja hamppuala’); i) hedelmät ja vihannekset, liitteessä I oleva IX osa (jäljempänä ’hedelmä- ja vihannesala’); j) hedelmä- ja vihannesjalosteet, liitteessä I oleva X osa (jäljempänä ’hedelmä- ja vihannesjalosteala’); k) banaanit, liitteessä I oleva XI osa (jäljempänä ’banaaniala’); l) viini, liitteessä I oleva XII osa (jäljempänä ’viiniala’); m) elävät kasvit, liitteessä I oleva XIII osa (jäljempänä ’elävien kasvien ala’); n) raakatupakka, liitteessä I oleva XIV osa (jäljempänä ’raakatupakka-ala’); o) naudanliha, liitteessä I oleva XV osa (jäljempänä ’naudanliha-ala’); p) maito ja maitotuotteet, liitteessä I oleva XVI osa (jäljempänä ’maito- ja maitotuoteala’); q) sianliha, liitteessä I oleva XVII osa (jäljempänä ’sianliha-ala’); r) lampaan- ja vuohenliha, liitteessä I oleva XVIII osa (jäljempänä ’lampaan- ja vuohenliha-ala’); s) munat, liitteessä I oleva XIX osa (jäljempänä ’muna-ala’); t) siipikarjanliha, liitteessä I oleva XX osa (jäljempänä ’siipikarjanliha-ala’); u) muut tuotteet, liitteessä I oleva XXI osa. 2. Hedelmä- ja vihannesalalla, hedelmä- ja vihannesjalostealalla ja viinialalla sovelletaan ainoastaan seuraavia tämän asetuksen säännöksiä: a) 3 ja 4 artikla; b) IV osa; c) 183 artikla; d) 184 artikla; e) 185 artikla; f) 188 artikla ja 189 artiklan ensimmäinen kohta; g) 195 artiklan a alakohta. 3. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavilla aloilla toteutettavat erityistoimenpiteet, jotka luetellaan ja jotka voidaan tarvittaessa määritellä tarkemmin liitteessä II: a) maatalousperäinen etyylialkoholi, liitteessä II oleva I osa (jäljempänä ’etyylialkoholiala’); b) mehiläistuotteet, liitteessä II oleva II osa (jäljempänä ’mehiläishoitoala’); c) silkkiäistoukat, liitteessä II oleva III osa (jäljempänä ’silkkiäistoukka-ala’); 2 artikla Määritelmät 1. Tätä asetusta sovellettaessa noudatetaan liitteessä III vahvistettuja tiettyjä aloja koskevia määritelmiä. 2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) ’viljelijällä’ asetuksen (EY) N:o 1782/2003 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä viljelijää; b) ’maksajavirastolla’ jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 1290/2005 mukaisesti nimeämää elintä tai nimeämiä elimiä. 3 artikla Markkinointivuodet 1. Vahvistetaan seuraavat markkinointivuodet: a) tietyn vuoden 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta banaanialalla; b) 1 päivästä huhtikuuta seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta: i) kuivarehualalla, ii) silkkiäistoukka-alalla; c) 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta: i) vilja-alalla, ii) siemenalalla, iii) oliivialalla, iv) pellava- ja hamppualalla, v) maito ja maitotuotealalla; d) 1 päivästä elokuuta seuraavan vuoden 31 päivään heinäkuuta viinialalla; e) 1 päivästä syyskuuta seuraavan vuoden 31 päivään elokuuta riisialalla; f) 1 päivästä lokakuuta seuraavan vuoden 30 päivään syyskuuta sokerialalla. 2. Komissio vahvistaa tarvittaessa markkinointivuodet hedelmä- ja vihannestuotteiden alalla sekä hedelmä- ja vihannesjalostealalla. 4 artikla Täytäntöönpanosäännöt Komissio voi antaa 2 ja 3 artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti vahvistaakseen riisin muuntokurssit jalostuksen eri vaiheissa, jalostuskustannukset ja sivutuotteiden arvon. Komissio voi muuttaa liitteessä III olevassa I osassa vahvistettuja riisin määritelmiä ja mainitussa liitteessä olevan II osan 12 kohdassa vahvistettua AKT-maista/Intiasta peräisin olevan sokerin määritelmää. II OSASISÄMARKKINAT I OSASTO MARKKINAINTERVENTIOT I LUKU JULKISET INTERVENTIOT JA YKSITYINEN VARASTOINTI I JAKSO YLEISET SÄÄNNÖKSET 5 ARTIKLA Soveltamisala 1. Tässä luvussa vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan tarvittaessa julkisiin interventio-ostoihin ja yksityiseen varastointiin myönnettäviin tukiin seuraavilla aloilla: a) vilja; b) riisi; c) sokeri; d) oliivit; e) naudanliha; f) maito ja maitotuotteet; g) sianliha; h) lampaan- ja vuohenliha. 2. Tässä luvussa tarkoitetaan: a) ’viljalla’ yhteisössä korjattua viljaa; b) ’maidolla’ yhteisössä tuotettua lehmänmaitoa; c) ’rasvattomalla maidolla’ suoraan ja yksinomaan yhteisössä tuotetusta lehmänmaidosta saatua rasvatonta maitoa; d) ’kermalla’ suoraan ja yksinomaan maidosta saatua kermaa. 6 artikla Yhteisön alkuperä Julkisia interventio-ostoja voidaan soveltaa ainoastaan yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin ja tukea niiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää ainoastaan tällaisille tuotteille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan soveltamista. 7 artikla Viitehinnat 1. Edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille tuotteille, joihin sovelletaan interventiotoimenpiteitä, vahvistetaan seuraavat viitehinnat: a) vilja-alalla: 101,31 euroa tonnilta korotettuna kuukausittain seuraavasti: - marraskuussa 0,46 eurolla tonnilta, - joulukuussa 0,92 eurolla tonnilta, - tammikuussa 1,38 eurolla tonnilta, - helmikuussa 1,84 eurolla tonnilta, - maaliskuussa 2,30 eurolla tonnilta, - huhtikuussa 2,76 eurolla tonnilta, - toukokuussa 3,22 eurolla tonnilta, - kesäkuussa 3,22 eurolla tonnilta. Kesäkuussa voimassa oleva maissin ja durran hinta on voimassa saman vuoden heinä-, elo- ja syyskuussa; b) paddy- eli raakariisin osalta 150 euroa tonnilta vakiolaadulle, jonka komissio määrittelee ottaen huomioon markkinat ja kaupan sekä niiden kehityksen, erityisesti myyntikelpoisuuden, sato-ominaisuudet ja kosteuspitoisuuden; c) sokerialalla: i) valkoinen sokeri: - 541,5 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009; - 404,4 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen; ii) raakasokeri: - 448,8 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009; - 335,2 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen. Edellä i ja ii alakohdassa tarkoitettuja viitehintoja sovelletaan vakiolaatuiseen pakkaamattomaan sokeriin, vapaasti tehtaalla, sellaisena kuin komissio sen määrittelee ottaen huomioon markkinat ja kaupan sekä niiden kehityksen, erityisesti valkoisen sokerin osalta sen myyntikelpoisuuteen liittyvät ominaisuudet ja raakasokerin osalta sen saannon valkoisena sokerina; d) naudanliha-alalla 2 224 euroa tonnilta urospuolisten nautojen vakiolaatuisille ruhoille, jotka komissio määrittelee yhteisön ruhojen luokitteluasteikon perusteella 39 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti; e) maito- ja maitotuotealalla: i) 246,39 euroa 100 kilogrammalta voita; ii) 174,69 euroa 100 kilogrammalta rasvatonta maitojauhetta; f) sianliha-alalla 1 509,39 euroa tonnilta sikojen vakiolaatuisille ruhoille, jotka komissio määrittelee yhteisön ruhojen luokitteluasteikon perusteella 39 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti. 2. Neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tämän artiklan 1 kohdassa vahvistettuja viitehintoja tuotannon ja markkinoiden kehityksen perusteella. 8 artikla Sokerimarkkinoiden hintaselvitykset Komissio ottaa käyttöön sokerimarkkinoilla esiintyviä hintoja koskevan tietojärjestelmän, johon kuuluu järjestelmä sokerimarkkinoiden hintatasojen julkaisemiseksi. Järjestelmän perustana ovat valkoista sokeria tuottavien yritysten tai muiden sokerikauppaan osallistuvien toimijoiden toimittamat tiedot. Näitä tietoja käsitellään luottamuksellisina. Komissio varmistaa, että julkaistavista tiedoista ei voida tunnistaa yksittäisten yritysten tai toimijoiden hintoja. II JAKSOJULKISET INTERVENTIOT I ALAJAKSOYLEISET SÄÄNNÖKSET 9 artikla Julkiseen interventioon hyväksytyt tuotteet Julkista interventiota sovelletaan seuraaviin tuotteisiin tässä jaksossa säädetyin edellytyksin; komissio määrittää lisävaatimukset ja -edellytykset 40 artiklan mukaisesti: a) tavallinen vehnä, durumvehnä, ohra, maissi ja durra; b) paddy- eli raakariisi; c) mikä tahansa valkoinen sokeri edellyttäen, että kyseinen sokeri on tuotettu kiintiössä ja valmistettu yhteisössä korjatusta sokerijuurikkaasta tai -ruo'osta; d) tuore tai jäähdytetty naudanliha, joka kuuluu CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 20–0201 20 50; e) yhteisön hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan pastöroidusta kermasta tuotettu voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia; f) ensiluokkainen sumutuskuivattu rasvaton maitojauhe, joka on saatu yhteisön hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta ja jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 35,6 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta. II ALAJAKSOOSTOJEN ALOITTAMINEN JA KESKEYTTÄMINEN 10 artikla Vilja 1. Viljatuotteiden julkinen interventio on avoinna a) 1 päivästä elokuuta 30 päivään huhtikuuta Kreikassa, Espanjassa, Italiassa ja Portugalissa; b) 1 päivästä joulukuuta 30 päivään kesäkuuta Ruotsissa; c) 1 päivästä marraskuuta 31 päivään toukokuuta muissa jäsenvaltioissa. 2. Jos Ruotsin interventiojakso johtaa siihen, että tällaisia viljatuotteita saatetaan muista jäsenvaltioista interventioon Ruotsiin, komissio toteuttaa toimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi. 11 artikla Riisi Paddy- eli raakariisin julkinen interventio on avoinna 1 päivän huhtikuuta ja 31 päivän heinäkuuta välisenä aikana. Julkisia interventio-ostoja tehdään kuitenkin enintään 75 000 tonnia jaksoa kohden. 12 artikla Sokeri 1. Sokerin julkinen interventio on avoinna markkinointivuosina 2008/2009 ja 2009/2010. Julkisia interventio-ostoja tehdään kuitenkin markkinointivuotta kohden enintään 600 000 tonnia valkoisena sokerina ilmaistuna. 2. Markkinointivuoden aikana 1 kohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 29, 49 tai 60 artiklan mukaisia varastointitoimenpiteitä. 13 artikla Naudanliha 1. Komissio avaa naudanlihan julkisen intervention, jos kahden peräkkäisen viikon ajan 39 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti vahvistun yhteisön asteikon perusteella noteerattu markkinoiden keskihinta jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella on alle 1 560 euroa tonnilta. 2. Komissio keskeyttää julkisen intervention, kun 1 kohdassa mainittu edellytys ei enää täyty vähintään yhden viikon ajan. 14 artikla Voi 1. Jos voin markkinahinnat ovat yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa kahden peräkkäisen viikon ajan alle 92 prosenttia viitehinnasta, komissio avaa voin julkisen intervention kyseisessä jäsenvaltiossa tai kyseisissä jäsenvaltioissa minkä tahansa vuoden 1 päivän maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana. 2. Jos voin markkinahinnat kyseisessä jäsenvaltiossa tai kyseisissä jäsenvaltioissa ovat kahden peräkkäisen viikon ajan vähintään 92 prosenttia viitehinnasta, komissio keskeyttää julkiset interventio-ostot. Lisäksi jos interventioon tarjotut määrät ovat ensimmäisessä alakohdassa säädettynä aikana yli 30 000 tonnia, komissio voi keskeyttää julkiset interventio-ostot. Tässä tapauksessa ostot voidaan toteuttaa tarjouskilpailumenettelyllä komission myöhemmin määrittelemien tarjouseritelmien mukaisesti. 3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt voin markkinahintojen toteamisesta. 15 artikla Rasvaton maitojauhe Rasvattoman maitojauheen julkinen interventio avataan 1 päivän maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana. Komissio voi kuitenkin keskeyttää julkisen intervention heti, kun interventioon tarjotut määrät mainittuna aikana ylittävät 109 000 tonnia. Tässä tapauksessa ostot voidaan toteuttaa tarjouskilpailumenettelyllä komission myöhemmin määrittelemien tarjouseritelmien mukaisesti. III ALAJAKSOINTERVENTIOHINTA 16 artikla Vilja Interventiohinnan, jolla vilja ostetaan, on vastattava viitehintaa. Jos maksajavirastolle tarjottujen tuotteiden laatu kuitenkin eroaa vakiolaadusta, interventiohintaa tarkistetaan korottamalla tai alentamalla hintaa. 17 artikla Riisi Interventiohinnan, jolla riisi ostetaan, on vastattava viitehintaa. Jos maksajavirastolle tarjottujen tuotteiden laatu kuitenkin eroaa vakiolaadusta, interventiohintaa tarkistetaan korottamalla tai alentamalla hintaa. Lisäksi komissio voi vahvistaa hinnankorotuksia ja -alennuksia, jotta varmistettaisiin tuotannon suuntaaminen tiettyihin lajikkeisiin. 18 artikla Sokeri Sokeri ostetaan hinnalla, joka on 80 prosenttia sitä markkinointivuotta seuraavaksi markkinointivuodeksi vahvistetusta viitehinnasta, jona tarjous jätetään. Jos maksajavirastolle tarjotun sokerin laatu kuitenkin eroaa 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta vakiolaadusta, jolle viitehinta vahvistettiin, interventiohintaa korotetaan tai alennetaan. 19 artikla Naudanliha 1. Komissio määrittää naudanlihan interventiohinnat ja interventioon hyväksytyt määrät tarjouskilpailumenettelyllä. Erityisolosuhteissa ne voidaan vahvistaa jäsenvaltiota tai jonkin jäsenvaltion aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. 2. Hyväksyä voidaan vain sellaiset tarjoukset, jotka vastaavat enintään jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella noteerattua markkinoiden keskihintaa, johon lisätään komission puolueettomin perustein määrittämä määrä. 20 artikla Voi Voi on ostettava hinnalla, joka on 90 prosenttia viitehinnasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta interventiohinnan vahvistamista tarjouskilpailumenettelyllä 14 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa. 21 artikla Rasvaton maitojauhe Interventiohinnan, jolla rasvaton maitojauhe ostetaan, on vastattava viitehintaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta interventiohinnan vahvistamista tarjouskilpailumenettelyllä 15 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa tapauksessa. Jos tosiasiallinen valkuaisainepitoisuus on kuitenkin pienempi kuin 9 artiklan f alakohdassa vahvistettu 35,6 prosentin vähimmäisvalkuaisainepitoisuus mutta vähintään 31,4 prosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta, interventiohinnan on vastattava viitehintaa, josta vähennetään 1,75 prosenttia kutakin 35,6 prosentin valkuaisainepitoisuuden alittavaa prosenttiyksikköä kohden. IV ALAJAKSOINTERVENTIOMYYNTI 22 artikla Yleiset periaatteet Julkisessa interventiossa ostetut tuotteet on myytävä siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tuotteiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu. 23 artikla Sokerin myynti Maksajavirastot saavat myydä julkisessa interventiossa ostetun sokerin vain hinnalla, joka on korkeampi kuin siksi markkinointivuodeksi vahvistettu viitehinta, jona myynti tapahtuu. Komissio voi kuitenkin päättää noudattaen perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehtyjen sopimusten sitoumuksia, että maksajavirastot: a) saavat myydä sokeria ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla viitehinnalla tai sitä alemmalla hinnalla, jos sokeri on tarkoitettu i) käytettäväksi rehuna, tai ii) vietäväksi joko jalostamattomana tai jalostettuna perustamissopimuksen liitteessä I tai tämän asetuksen liitteessä XVII olevassa III osassa luetelluiksi tuotteiksi; b) luovuttavat hallussaan olevan jalostamattoman sokerin yhteisön sisämarkkinoilla ihmisravintona käytettäväksi hyväntekeväisyysjärjestöille, jotka kyseinen jäsenvaltio on tunnustanut tai komissio on tunnustanut tapauksissa, joissa jokin jäsenvaltio ei ole tunnustanut yhtään tällaista järjestöä, kulloistakin viitehintaa alemmalla hinnalla tai ilmaiseksi jaettavaksi osana yksittäisiä hätäapuoperaatioita. 24 artikla Jakelu yhteisön vähävaraisimmille henkilöille 1. Interventiovarastoissa olevia tuotteita on luovutettava tietyille nimetyille järjestöille, jotta elintarvikkeita voidaan jakaa yhteisön vähävaraisimmille henkilöille vuosittaisen suunnitelman mukaisesti. Jakelu on hoidettava a) ilmaiseksi, tai b) hintaan, joka ei missään tapauksessa ole nimetyille järjestöille toimen toteuttamisesta aiheutuneiden kustannusten oikeuttamaa tasoa korkeampi. 2. Tuote voidaan hankkia yhteisön markkinoilta, kun a) sitä ei ole tilapäisesti saatavissa yhteisön interventiovarastoista 1 kohdassa tarkoitetun vuotuisen suunnitelman täytäntöönpanokauden aikana, jotta suunnitelma voidaan panna täytäntöön yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, tai b) suunnitelman täytäntöönpano edellyttäisi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa tuotetta tarvitaan, interventiossa olevien tuotteiden yhteisön sisäistä siirtämistä pieninä määrinä. 3. Kyseisten jäsenvaltioiden on nimettävä 1 kohdassa tarkoitetut järjestöt ja ilmoitettava komissiolle joka vuosi hyvissä ajoin, haluavatko ne soveltaa tätä järjestelmää. 4. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tuotteet luovutetaan ilmaiseksi nimetyille järjestöille. Niiden kirjanpitoarvon on vastattava interventiohintaa, jota on tarvittaessa tarkistettu laatuerot huomioon ottavilla kertoimilla. 5. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti luovutetut tuotteet rahoitetaan maataloustukirahaston soveltuvan budjettikohdan määrärahoista Euroopan yhteisöjen talousarviosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 183 artiklan soveltamista. On mahdollista myös säätää, että tästä rahoituksesta katetaan tuotteiden kuljetuskustannukset interventiokeskuksista sekä hallinnolliset kustannukset, jotka aiheutuvat nimetyille järjestöille tässä artiklassa säädetyn järjestelmän täytäntöönpanosta, lukuun ottamatta 1 ja 2 kohdan soveltamisesta avunsaajalle aiheutuvia kustannuksia. III JAKSOYKSITYINEN VARASTOINTI I ALAJAKSOPAKOLLINEN TUKI 25 artikla Tukikelpoiset tuotteet Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin on myönnettävä tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin; komissio vahvistaa lisävaatimukset ja -edellytykset 40 artiklan mukaisesti: a) voi: i) kerma, ii) yhteisön hyväksymässä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotettu suolaton voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia, iii) yhteisön hyväksymässä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotettu suolattu voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 80 painoprosenttia, vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia ja suolapitoisuus enintään 2 painoprosenttia; b) juusto: i) vähintään yhdeksän kuukauden ikäinen Grana Padano -juusto, ii) vähintään 15 kuukauden ikäinen Parmigiano Reggiano -juusto, iii) vähintään kolmen kuukauden ikäinen Provolone-juusto. 26 artikla Voita koskevat edellytykset ja tuen taso Voin on vastattava komission myöhemmin määrittelemiä kansallisia laatuluokkia, ja se on merkittävä tämän mukaisesti. Komissio vahvistaa tuen määrän ottaen huomioon varastointikustannukset sekä tuoreen voin ja varastoidun voin ennakoidun hintakehityksen. Jos varastoja purettaessa markkinat ovat varastoinnin aikana kehittyneet epäedulliseen suuntaan, joka ei ollut ennakoitavissa, tuen määrää voidaan korottaa. 27 artikla Juustoa koskevat edellytykset ja tuen taso Komissio vahvistaa juustoon sovellettavat edellytykset ja maksettavan tuen määrän. Tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset ja markkinahintojen ennakoitu kehitys. Komission ensimmäisen kohdan mukaisesti toteuttamien toimenpiteiden täytäntöönpanosta vastaa sen jäsenvaltion nimeämä maksajavirasto, jossa kyseiset juustot tuotetaan ja jolla on oikeus alkuperänimitykseen. II ALAJAKSOVAPAAEHTOINEN TUKI 28 artikla Tukikelpoiset tuotteet 1. Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin; komissio vahvistaa lisävaatimukset ja -edellytykset 40 artiklan mukaisesti: a) valkoinen sokeri; b) oliiviöljy; c) jäljempänä 39 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti vahvistetulla yhteisön asteikolla luokiteltujen täysikasvuisten nautaeläinten tuore tai jäähdytetty liha, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä; d) suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta yhteisön hyväksymässä yrityksessä saatu ensiluokkainen rasvaton maitojauhe; e) varastointia kestävät juustot ja lampaan ja/tai vuohen maidosta valmistetut juustot, joiden on kypsyttävä vähintään kuusi kuukautta; f) sianliha; g) lampaan- ja vuohenliha. Komissio voi muuttaa ensimmäisen kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden luetteloa markkinatilanteen sitä vaatiessa. 2. Komissio vahvistaa 1 kohdassa tarkoitetun julkisen varastoinnin tuen ennakolta tai tarjouskilpailumenettelyllä. 29 artikla Valkoista sokeria koskevat myöntämisedellytykset 1. Jos edustavana ajanjaksona todettu valkoisen sokerin yhteisön keskihinta on alhaisempi kuin viitehinta ja markkinoiden tilanne huomioon ottaen todennäköisesti pysyy mainitulla tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea valkoisen sokerin yksityistä varastointia varten yrityksille, joille on myönnetty sokerikiintiö. 2. Markkinointivuoden aikana 1 kohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 12, 49 tai 60 artiklan mukaisia varastointitoimenpiteitä. 30 artikla Oliiviöljyä koskevat myöntämisedellytykset Komissio voi päättää sallia, että riittävät takeet tarjoavat, jäsenvaltioiden hyväksymät elimet tekevät varastointisopimuksia kaupan pitämästään oliiviöljystä, jos yhteisön joidenkin alueiden markkinoilla esiintyy vakavia häiriöitä muun muassa silloin, kun edustavana ajanjaksona noteerattu markkinoiden k