Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto - Julkiset hankinnat Euroopan unionissa" CdR 108/98 fin



Virallinen lehti nro C 373 , 02/12/1998 s. 0013



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto Julkiset hankinnat Euroopan unionissa" (98/C 373/02) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon julkisista hankinnoista Euroopan unionissa (KOM(98) 143 lopull.), ottaa huomioon 13. toukokuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen alakohdan nojalla tekemänsä päätöksen antaa aiheesta lausunto ja antaa lausunnon laatiminen valiokunta 6:n "Työllisyys Talouspolitiikka Yhtenäismarkkinat Teollisuus Pk-yritykset" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 6:n 3. kesäkuuta 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 108/98 rev., jonka esittelijät olivat Helene Lund ja Evalisa Birath-Lindvall, hyväksyi 16. 17. syyskuuta 1998 pitämässään 25. täysistunnossa (syyskuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Jatkona EU:n hankintasääntöjen tulevaisuutta käsittelevälle laajalle keskustelulle, joka alkoi julkisten hankintojen tulevaisuutta käsittelevän komission vihreän kirjan () lopull. julkaisun myötä, komissio julkaisi 11. maaliskuuta 1998 julkisia hankintoja käsittelevän tiedonannon. 1.2. Vihreästä kirjasta käytävään keskusteluun liittyen alueiden komitea antoi 16. kesäkuuta 1997 asiaa koskevan lausunnon (). Siinä komitea totesi, että hankintadirektiivit ovat erittäin tärkeitä paikallis- ja alueviranomaisille, koska ne vastaavat suuresta osasta julkisia hankintoja. Alueiden komitea arvosteli selvin sanoin hankintadirektiivien tarpeetonta virkavaltaisuutta. Tärkein näkökohta oli, että hankintasääntöjä on mahdollisimman pian yksinkertaistettava niin, että ne vastaavat julkisen ja yksityisen alan tehokkaan yhteistoiminnan niille asettamia vaatimuksia. Lisäksi useiden jäsenvaltioiden hankintakäytäntö on yhteisön hankintadirektiivejä tiukempi ja kattavampi. Tämä luo eriarvoisen kilpailutilanteen. 1.3. Monet osapuolet, mm. erityisesti Euroopan parlamentti, arvostelivat hankintadirektiivejä samoista syistä. Sääntöjen päivittäisessä soveltamisessa mukanaolevien osapuolten selkeä viesti oli, että sääntöjä on yksinkertaistettava ja joustavoitettava. Lisäksi on varmistettava tiedonsaannin helppous. 2. Yleistä 2.1. Yleinen lähestymistapa 2.1.1. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä, että komissio on tiedonannossaan puuttunut yksinkertaistamiseen ja joustavoittamiseen. Komitean mielestä komissio on tiedonantonsa myötä valmis tarttumaan niihin yksinkertaistamiseen ja joustavoittamiseen liittyviin komitean ehdotuksiin, joihin se viittasi vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa. 2.1.2. Tiedonannossaan komissio esittää, että sen tavoitteena on vuoden 1998 kuluessa esitellä lakipaketti, jonka päätavoite on nykyisten sääntöjen yksinkertaistaminen. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että komissio on sen toiveiden mukaisesti luopunut perusnäkemyksestä, jonka mukaan hankintamenettelyn vakaus on ensisijainen verrattuna hankintadirektiivien tarpeelliseen sopeuttamiseen. 2.1.3. Alueiden komitea onkin pääpiirteissään samaa mieltä komission kanssa hankintamenettelystä käydyn keskustelun tärkeimmästä johtopäätöksestä: tarvitaan yksinkertaistamista ja joustavoittamista. 2.2. Yksinkertaistaminen ja joustavoittaminen 2.2.1. Tiedonannosta käy ilmi, että komissio haluaa lisäksi noudattaa periaatetta, jonka mukaan hankintasääntöjen joustavoittaminen ja jäsenvaltiotasolla tehokkaasti toimivat valvonta- ja valituselimet liittyvät yhteen. Alueiden komitea tukee yksikertaistamisen ja jäsenvaltiotasolla tapahtuvan valvonnan tehostamisen yhdistämistä, mikäli joustavuus sen tuloksena käytännössä paranee. Komitea kiinnittää myös huomiota siihen, että monissa maissa on jo tehokkaita valvonta- ja valituselimiä. Alueiden komitea kehottaa komissiota noudattamaan toimissaan toistakin pääperiaatetta: EU-hankintamenettelyn tulee aina tuottaa todellista voittoa sekä tilaajille että yrityksille, jotka toimittavat julkisviranomaisille palveluja ja tuotteita. Hankinnan tulee olla toimiva väline, jolla varmistetaan, että julkisilla palvelumarkkinoilla tuotetaan korkealaatuisia tuotteita mahdollisimman edullisesti. Käytännössä tällä pääperiaatteella varmistetaan, etteivät toimittajalle ja tilaajalle hankinnasta aiheutuvat kulut ylitä sitä taloudellista voittoa, jonka lisääntyvä kilpailu tarjoaa. 2.2.2. Hankintadirektiivien kokoaminen 2.2.2.1. Komissio ehdottaa tiedonannossa mm. alueiden komitean toivomuksesta, että perinteiset hankintadirektiivit (palvelu- ja tavaranhankinta- sekä rakennusurakkadirektiivit) kootaan yhdeksi hankintadirektiiviksi. Tavoitteena tulee olla hallinnon yksinkertaistaminen ja hankintasääntöjen entistä selkeämpi sovellettavuus tilaajien ja toimittajien kannalta. 2.2.2.2. Alueiden komitea antaa ehdotukselle selkeän tukensa, koska paikallis- ja alueviranomaisten tehtävät helpottuvat, kun noudatettavana on kolmen säännöstön sijasta yksi. Alueiden komitean mielestä koontamisen tulee tapahtua mahdollisimman pian, ja sitä tulee täydentää direktiivin tulkintaa selventävin asiakirjoin. 2.2.2.3. Alueiden komitea on tyytyväinen ehdotuksiin, jotka tähtäävät direktiivien toimivuuden parantamiseen. Se haluaa samalla kehottaa jäsenvaltioita nopeuttamaan direktiivien toimeenpanoa. 2.2.3. Ehdotus uusien hankintamenettelyjen käyttöön ottamiseksi kilpailukeskeinen neuvottelumenettely 2.2.3.1. Yksinkertaistamistarpeeseen vastatakseen komissio on ehdottanut uuden standardihankintamenettelyn, eli kilpailukeskeisen neuvottelumenettelyn käyttöönottoa. Komissio perustelee kilpailukeskeistä neuvottelumenettelyä julkisen ja yksityisen alan yhteistoiminnan sujuvoittamisella siitä, mihin tavanomaiset hankintamuodot, eli yleinen ja rajallinen hankinta antavat mahdollisuuden. Komissio ehdottaa, että neuvottelujen tuloksena uusi hankintamenettely korvaisi neuvottelumenettelyn, jossa ei ennalta julkaista tarjouskilpailua; sitä eri juuri nykyään voida hyödyntää. 2.2.3.2. Alueiden komitea tukee komission ehdotusta ottaa käyttöön tällainen uusi hankintamenettely, mikäli se todellakin lisää joustavuutta, eikä heikennä tilannetta nykyiseen neuvottelumenettelyyn verrattuna. Komitean mielestä tässä yhteydessä on välttämätöntä täsmentää ongelmia, joita nykyiset hankintadirektiivit aiheuttavat paikallis- ja alueviranomaisille. 2.2.3.3. Vaikein ongelma paikallis- ja alueviranomaisten kannalta on se, että EU-hankintamenettelyn tyydyttävä toteuttaminen on käytännössä erittäin vaikeaa etenkin aloilla, joilla tuotteet ja markkinat ovat erittäin kehittyneitä ja palvelut monimutkaisia. Tämä koskee esim. terveydenhoitoalaa (mm. lääkintäteknologia, leikkaussali- ja röntgenlaitteet) sekä atk-järjestelmien tarjontaa. Ongelmia on erityisesti kolmea tyyppiä: 1) Ennen EU-tarjouskilpailun julkaisemista hankintaviranomainen on velvollinen kuvaamaan hankintatarpeen perusteellisesti hankintaperusteluissa. Tämä edellyttää joustavaa yhteistyötä toimittajien kanssa ja lisäksi, että tuorein tieto tarjolla olevista markkinaratkaisuista on kyseisen viranomaisen saatavilla. 2) Varsinaisen hankintamenettelyn aikana on viranomaisen hankintaperusteluihin usein tarpeen tehdä pieniä tarkennuksia tai selventää tavarantoimittajan jo toimittamia hankintoja. 3) Hankintasopimuksen laatimisen aikana voi osoittautua välttämättömäksi muuttaa osittain toimitusta yhteisymmärryksessä viranomaisen ja toimittajan kesken. 4) Hankintasopimuksen toimeenpanon aikana voivat pienehköt tekniset täydennykset olla tarpeen. 2.2.3.4. Monien alue- ja paikallisviranomaisten mielestä nykyiset hankintasäännöt muodostavat edellä mainituilla aloilla täysin turhan esteen joustavalle yhteistyölle, joka on edellytys sille, että kansalaiset saavat parhaat mahdolliset palvelut mahdollisimman edullisesti. 2.2.3.5. Ruotsin julkisten hankintojen lautakunnan (Nämnden för offentlig upphandling) () selvityksestä käy ilmi mm., että hankintalainsäädännön kokonaistaloudellinen vaikutus julkisviranomaisten saamana säästönä on pieni. Alueiden komitean käsityksen mukaan selvityksen tulokset viittaavat siihen, että yksityiskohtainen ja jäykkä hankintalainsäädäntö voi johtaa siihen, ettei taloudellinen tulos ole yhtä hyvä, kuin se joustavampien hankintasääntöjen ansiosta voisi olla. 2.2.3.6. Välittömänä seurauksena on usein, että paikallis- ja alueviranomaiset katsovat hankintamenettelyn hoitamisen kannalta välttämättömäksi ostaa kalliita ulkopuolisia konsulttipalveluja. Tämä johtaa yleisesti ottaen kuluttajien kannalta entistä kalliimpiin ratkaisuihin. 2.2.3.7. Välillisenä seurauksena aiheuttavat viranomaisten ja tavarantoimittajien kehittävien neuvottelujen tiellä olevat esteet sen, etteivät tuotekehittely ja uudenlainen ajattelutapa pääse kehittymään parhaalla mahdollisella tavalla toimittajien keskuudessa. Alueiden komitean käsitys on, että tällainen tilanne voi pitkällä aikavälillä haitata kasvua ja työllisyyttä. 2.2.3.8. Tämän vuoksi alueiden komitea esittää komissiolle, että ehdotetun uuden hankintamuodon eli kilpailukeskeisen neuvottelumenettelyn tulisi olla erittäin joustava, jotta tyhjentävät neuvottelut tavarantoimittajien kanssa olisivat mahdollisia sekä ennen hankintamenettelyä, sen aikana että sen jälkeen. 2.2.3.9. Alueiden komitea ehdottaa niin ikään, että komissio luopuisi näkemyksestä, jonka mukaan hintaja sisältökysymykset on hankintaprosessissa mahdollista erottaa toisistaan. Nykyään ei siis aina ole mahdollista tehdä sopimukseen teknisiä muutoksia, mikäli ne vaikuttavat hintaan. EU-hankintamenettely on nähtävä kokonaisuutena, jossa hinta ja sisältö liittyvät tiiviisti yhteen. 2.2.3.10. Alueiden komitean mielestä on olennaista, että kilpailukeskeinen neuvottelumenettely toimii samalla tavalla kuin tavanomaiset hankintamuodot, eli julkinen ja rajallinen tarjous. 2.2.4. Hankintadirektiivien sisältämien epäselvien käsitteiden täsmentäminen 2.2.4.1. Komissio esittää, että hankintadirektiivejä tulee monilta osin täsmentää sääntöjen päivittäisen soveltamisen selkiinnyttämiseksi. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti aloitteeseen, koska epäselvät direktiivit aiheuttavat tulkintaongelmia ja lisäävät siten hallintokuluja. 2.2.4.2. Esimerkkinä täsmennystä kaipaavasta alasta mainittakoon neuvottelut, jota viranomaiset voivat käydä toimittajien kanssa ennen hankintasopimuksen myöntämistä (tekniset neuvottelut). Käytännössä hankintaviranomaisella on tarve kerätä yrityksiltä tietoa ja asiantuntemusta markkinoiden ajanmukaisimmista ratkaisuista. Nykytulkinta hankaloittaa neuvotteluja voimakkaasti. Sekä viranomaiset että toimittajat tarvitsevat huomattavasti enemmän joustavuutta. 2.2.4.3. Alueiden komitean mielestä on hankintadirektiivien käsitteiden tulevan täsmentämisen kannalta ratkaisevaa, että komissio tarkastelee tehtävää yksinkertaistamisen ja joustavoittamisen näkökulmasta. Alueiden komiteasta nämä mahdollisimman laajaan yksinkertaistamiseen tähtäävät täsmennykset tulee toteuttaa täydentävien tulkinta-asiakirjojen avulla. Mikäli se ei ole mahdollista tulee direktiiviä muuttaa. 2.2.4.4. Alueiden komitean mielestä on tarpeen selventää sääntöjä, jotka koskevat yksityisten asiantuntijoiden käyttämistä EU-hankintojen yhteydessä. Alueiden komitean mielestä on varmistettava, että yksityiset asiantuntijat ja toimittajat ovat mahdollisimman riippumattomia toisistaan. Tämä koskee etenkin aloja, joilla toimittaja- ja asiantuntijaosapuolia yhdistävät historialliset ja kulttuuriset siteet. 2.2.5. Hallinnollisten rasitteiden vähentäminen tarjouskilpailuihin osallistumismahdollisuuksien parantaminen 2.2.5.1. Alueiden komitean käsityksen mukaan palvelu- ja tavaranhankinnassa sovellettavista nykyisistä raja-arvoista aiheutuu täysin turhia hallinnollisia rasitteita sekä tilaajille että toimittajille. Vihreään kirjaan liittyvä jatkokeskustelu on osoittanut, että osapuolista monet tukevat näkemystä. 2.2.5.2. Kokemus on osoittanut, että yritysten kiinnostus pieniä ulkomaisia hankintasopimuksia kohtaan on varsin rajallinen. Komission omat selvitykset osoittavat, että vain noin prosentti kaikista sopimuksista on ulkomaansopimuksia. Tanskan kuntia koskevasta selvityksestä kävi ilmi, että palveluhankinnoissa ainoastaan kolmessa prosentissa tapauksista on kyse ulkomaisen yrityksen ilmoituksesta osallistua alustavaan tarjouskilpailuun. Tämän perusteella vaikuttaa todennäköiseltä, että kiinnostus pieniä sopimuksia kohtaan on entistäkin enemmän alueellisesti ja joissain tapauksissa valtakunnallisesti suuntautunutta. 2.2.5.3. Alueiden komitean käsityksen mukaan yritysten laimea kiinnostus pienehköjä ulkomaansopimuksia kohtaan sekä todisteet korkeista hallintokuluista osoittavat selvästi kynnysarvojen poistamisen tarpeellisuuden. Tämän vuoksi alueiden komitea ehdottaa, että komissio ottaa uudelleen esille tavaran- ja palvelunhankintadirektiiveihin liittyvien kynnysarvojen poistamisen. 2.2.5.4. Alueiden komitea esittää uudelleen toiveensa, että hankintadirektiivien hallinnolliset seuraukset ja niiden jäsenvaltioissa tapahtuvasta soveltamisesta johtuvat seuraukset arvioitaisiin kokonaisuutena. 3. Erityistä 3.1. Vihreät hankinta- ja tarjoussäännöt (Green procurement and tendering rules) 3.1.1. Tiedonannossaan komissio mainitsee täsmentävänsä menettelyä, joka mahdollistaisi ympäristövaatimusten asettamisen julkisille hankinnoille. Alueiden komiteasta on myönteistä, että komissio haluaa panostaa entistä enemmän ympäristönäkökohtien huomioon ottamiseen hankinnoissa. Samalla komitea korostaa, että monet paikallis- ja alueviranomaiset pyrkivät aktiivisesti edistämään ympäristöä säästävää hankintapolitiikkaa. Samalla alueiden komitea korostaa, ettei kustannustehokkuuden periaatetta ja ympäristövaatimuksia voida rinnastaa. 3.1.2. Alueiden komiteasta on ratkaisevaa, että julkisten hankintojen yhteydessä on tuotteille asetettavien vaatimusten lisäksi (esim. muovin pvc-pitoisuus) mahdollista esittää objektiivisia vaatimuksia tuotteen tai yrityksen aiheuttaman ympäristöön kohdistuvan kokonaiskuormituksen osalta tuotantoprosessin vaikutukset mukaan lukien. 3.1.3. Alueiden komitea on perillä siitä, että kansainvälinen GPA-sopimus () antaa mahdollisuuden asettaa edellä mainitun kaltaisia vaatimuksia (vrt. sopimuksen 4 artikla). Komitea ehdottaakin, että komissio selvittäisi, voiko GPA-sopimusta käyttää EU-hankintojen yhteydessä perusteena ympäristövaatimusten esittämiselle. Mikäli näin ei voida menetellä, komission olisi aiheellista esittää muutoksia hankintadirektiiveihin, jotta julkisviranomaiset voivat ottaa hankinnoissaan ympäristökysymykset vastuullisesti huomioon. 3.1.4. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että komissio yhdistää hankinta- ja ympäristöalan toimiaan, varsinkin eurooppalaisen ympäristömerkin (eco-label) sekä yrityksille myönnettävän eurooppalaisen ympäristötodistuksen (EMAS) osalta. 3.2. Kuntien välinen yhteistyö 3.2.1. Alueiden komitea kehotti vihreän kirjan yhteydessä komissiota täsmentämään, että tehtävien siirtoa kunnalta kuntaliitolle (esim. jätehuoltoyhtiöt) pidettäisiin sisäisenä sopimuksena, eikä siihen sovellettaisi hankintadirektiivejä. Tiedonannossaan komissio ei käsittele tätä kysymystä erikseen. Sama koskee kuntia ja kuntayhtymiä, jotka ovat kuntien välisellä sopimuksella antaneet tietyt palvelut toisen kunnan huolehdittaviksi. 3.2.2. Alueiden komitea kehottaakin komissiota täsmentämään uudelleen, että paikallis- ja alueviranomaisten organisaatiomuotoihin liittyvät poliittiset valinnat, kuten esim. julkishallintojen väliset yhteistoimintasopimukset, eivät kuulu hankintadirektiivien piiriin. Yksityisen tahon kanssa tehdyt sopimukset ovat eri asia. Alueiden komitea pitää tärkeänä korostaa, että Euroopan neuvoston sopimus paikallisesta ja alueellisesta itsehallinnosta antaa yksiselitteisen oikeuden tehdä kuntien välistä yhteistyötä tavoitteena suorittaa yhteistä etua palvelevia tehtäviä. 3.3. Sähköinen hankinta 3.3.1. Alueiden komitea pitää myönteisenä, että komissio on ryhtynyt varmistamaan hankintamenettelyn sähköiselle hoitamiselle tehokkaat edellytykset. Komission sähköisestä SIMAP-kokeiluhankkeesta (Système d'information pour les marchés publics) () on jo saatu hyviä tuloksia. Alueiden komitea toivoo, että hankkeen avulla voidaan pian saada hallintokuluissa aikaan säästöjä ja lisätä julkisten hankintojen avoimuutta. 3.3.2. Alueiden komitea kehottaa komissiota varmistamaan, että hankintamenettely on kokonaisuudessaan mahdollista toteuttaa tarvittaessa sähköisesti. Tämä koskee hankintailmoitusten julkaisemista, uusien hankintailmoitusten etsimistä, tarjouspyyntöjen ja tarjousten lähettämistä ja vastaanottamista sekä sopimusten vaihtoa ja toimitusten maksamista sähköisesti. Komitea haluaa tässä yhteydessä muistuttaa järjestelmän turvallisuuden tärkeydestä. Sen tulee olla riittävän korkeatasoinen, ettei toimittajien tarvitse pelätä arkaluontoisten kaupallisten tietojen vuotamista sivullisille. 3.3.3. Alueiden komitea muistuttaa samalla, että jäsenmaiden tietotekniikan taso vaihtelee etenkin paikallis- ja alueviranomaisten kohdalla. Siksi on tärkeää, että viranomaiset ja yritykset, joilla ei ole käytettävissään edellä kuvaillun kaltaisia sähköisiä palveluja, eivät joudu komission ehdotuksen vuoksi muita huonompaan asemaan. 3.3.4. Lisäksi komitean mielestä tavoitteet voidaan tällä alalla saavuttaa vain, mikäli sähköiseen hankintamenettelyyn panostamista tuetaan viranomaisille ja yrityksille suunnatulla määrätietoisella koulutuksella. Alueiden komitea myötävaikuttaa mielellään komission panostuksiin laatimalla konkreettisia ehdotuksia koulutustoimien vahvistamiseksi. 3.3.5. Alueiden komitea katsoo, että toimiva CPV-hankintanimikkeistö () on edellytys sähköisen hankintamenettelyn käytön lisääntymiselle. Nykyinen CPV-nimikkeistö aiheuttaa hajanaisen rakenteensa ja monimerkityksisyytensä vuoksi monenlaisia ongelmia. Alueiden komitea kehottaa siksi komissiota parantamaan CPV-nimikkeistöä siten, että siitä muodostuu myös sähköistä kauppaa ajatellen tehokas väline. 3.4. Hankintasektorin tietyille aloille myönnettävät poikkeukset 3.4.1. Komissio ehdottaa, että hankintasektorin niille aloille, jotka käytännössä kuuluvat tehokkaan kilpailun piiriin, myönnetään poikkeus hankinta-alaa koskevan direktiivin 93/38/ETY soveltamisesta (). Erityisen ajankohtaista tämä on teletoiminnassa, jossa vapautumisen myötä aikaisemmat monopolit kilpailevat keskenään tehokkaasti. 3.4.2. Alueiden komitea kannattaa ehdotusta ja on sitä mieltä, että jäsenvaltion päättäessä tietyn alan avaamisesta kilpailulle (vapauttamisesta) ala poistetaan automaattisesti hankintadirektiivien piiriin kuuluvien alojen joukosta paitsi silloin, kun julkisen edun vuoksi on perusteltua pitää alaa julkisena palveluna. Tällöin se vaatii tietynlaista valvontaa, joka edellyttää julkisista hankinnoista annettujen yhteisön sääntöjen noudattamista. 3.5. Puitesopimusten yleistyminen 3.5.1. Komissio ehdottaa hankintadirektiivien muuttamista siten, että (joustavien) puitesopimusten käyttö on selkeästi sallittua. Kuten tunnettua, tämä mahdollisuus ei käy selvästi ilmi tavaran- ja palvelunhankintadirektiiveistä. Alueiden komitea kiinnittää huomiota siihen, että suuri osa paikallis- ja alueviranomaisten hankinnoista tehdään nykyään EU:n tarjoamin puitesopimuksin. Yleisesti hyväksytty käsitys on, että puitesopimukset ovat joustavia hankintamuotoja, joiden avulla voidaan jatkuvasti ottaa huomioon hinnoissa ja tuotteissa tapahtuva kehitys. 3.5.2. Alueiden komitea tukee komission periaatteellista näkemystä, jonka mukaan puitesopimusten käyttömahdollisuutta pitäisi laajentaa. 3.6. Toimilupien () sääntely 3.6.1. Komissio valmistelee palveluihin liittyvien toimilupien sääntelyn lisäämistä. Alueiden komitean mielestä komissio ei ole asiakirjoin osoittanut, että toimilupien sääntelyä on palveludirektiivin voimaantulon jälkeen tarpeen lisätä. Siksi alueiden komitea ei voi tukea komission ehdotusta. 3.6.2. Alueiden komitean käsityksen mukaan on lisäksi paikallaan odottaa yhteisön tuomioistuimen päätöstä Arnhem-tapauksessa (C-360/96) (), koska julkisasiamiehen lausunto asiasta sisältää tärkeän tulkinnan siitä, mitä toimilupa palveluntarjonta-alalla merkitsee. 3.7. Valvonta EU-tasolla sekä riippumattomat valvonta- ja valitusviranomaiset 3.7.1. Alueiden komitea ilmaisi vihreän kirjan yhteydessä epäilevänsä (vrt. läheisyysperiaate) komission valvontavaltuuksien lisäämistä vastaamaan kilpailuoikeuden alalla myönnettyjä valtuuksia (sakot, korvaukset jne.). Alueiden komitea on sitä vastoin ilmaissut tukensa sopimusrikkomusmenettelyn soveltamiselle, koska sillä on painostusta lisäävä ja selvästi ennalta ehkäisevä vaikutus sellaisiin jäsenvaltioihin, jotka eivät noudata hankintadirektiivejä tai jotka eivät vielä ole saattaneet niitä osaksi omaa lainsäädäntöään. 3.7.2. Alueiden komitean käsityksen mukaan entistä suurempi avoimuus sekä yritysten ja tilaajien oikeusvarmuuden takaaminen on mahdollista perustamalla jäsenvaltiokohtaiset valvonta- ja valituselimet. Niiden perustamisella jäsenvaltioihin varmistetaan, että valitukset käsitellään oikeudenmukaisesti ja että hankinta-alaan kiinnitetään jäsenvaltioissa entistä enemmän huomiota. Alueiden komitea tukee tämän vuoksi komissiota sen painostaessa niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole perustaneet riippumattomia valvonta- ja valituselimiä osana valvontadirektiivien täytäntöönpanoa. 3.7.3. Niistä maista saadut kokemukset, joissa tällainen elin toimii, ovat pääasiassa myönteisiä. Sekä yritykset että toimeksiantajina olevat viranomaiset pitävät konkreettisissa riitatapauksissa riippumattoman valituselimen kannanottoja turvallisina. 3.7.4. Jotta varmistetaan julkisten hankintojen yksinkertaistaminen ja oikeudenmukainen kilpailu, on tärkeää valvoa myös, etteivät jäsenvaltioiden viranomaiset sovella rajoittavampia säännöksiä kuin mitä yhteisön hankintadirektiiveissä määrätään. 3.7.5. Alueiden komitean mielestä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen tehokkaan taistelun, terveiden työmarkkinoiden ylläpitämisen ja kasvun sekä työn korkean laadun säilyttämisen vuoksi on tärkeää korostaa, etteivät hankintasäännöt edellytä solmimaan hinnaltaan mahdollisimman alhaisia hankintasopimuksia, vaan sallivat myös sopimusten solmimisen asianmukaisesti määritellyn keskiarvon perusteella tai vastaavasti. 3.8. PK-yrityspolitiikka ja hankintasäännöt 3.8.1. Alueiden komitea kannattaa komission ehdottamia erityistoimenpiteitä pk-yritysten hyväksi, sillä näin parannetaan kyseisten yritysten mahdollisuuksia osallistua tarjouskilpailuihin. 3.8.2. Alueiden komitean mielestä on erityisen tärkeää, että tulevissa hankkeissa keskitytään koulutukseen ja tiedottamiseen. Alue- ja paikallisviranomaisilla on kaikkialla Euroopassa todisteita siitä, että monet yritykset ovat liian huonosti valmistautuneita tekemään julkisia hankintatarjouksia. Siitä aiheutuu usein, että toimeksiantajina olevat viranomaiset joutuvat hylkäämään tarjoukset, koska ne eivät ole esim. hankintaehtojen mukaisia. Monet paikallis- ja alueviranomaiset ovat huomanneet, että tarjousten tekijöinä ovat kerta toisensa jälkeen samat suurehkot, maiden omat yritykset. 3.8.3. Paikallis- ja alueviranomaisilla on vastuu yritysten kannalta toimivan yritysilmaston kehittämisestä ja siten myös yritysten kouluttamisesta ja varustamisesta vastaamaan tarjouskilpailun kiristymiseen. Esimerkki tanskalaisesta Næstvedin kunnasta osoittaa, että määrätietoinen panostus yritysten opastamiseen on lisännyt kiinnostusta julkisiin tarjouskilpailuihin ja toisaalta parantanut huomattavasti EU-hankintojen yhteydessä kunnalle jätettyjen tarjousten laatua. Alueiden komitea kehottaa komissiota tukemaan paikallis- ja alueviranomaisia entistä enemmän kokemusten vaihdon ja edellä mainitun kaltaisen opastuksen järjestämiseksi. 3.8.4. Komission mukaan pk-yritysten suora osallistuminen ulkomaansopimusten tekoon on huolestuttavan vähäistä. Vihreää kirjaa seuranneessa jatkokeskustelussa on käynyt ilmi, että pk-yritykset kohtaavat monenlaisia esteitä, kuten esim. mahdollisten sopimusten tekoa koskevan tiedon puuttuminen. Alueiden komitea huomauttaa kuitenkin, että nykyiset erittäin virkavaltaiset hankintasäännöt ovat pk-yrityksille huomattava este. Ongelma on nykyään se, että moniin EU-hankintoihin liittyvien menettelyvaatimuksien vuoksi tarjousten laatiminen julkisen sopimuksen saamiseksi aiheuttaa yrityksille aivan liian suuria hallinnollisia kuluja. Pienyrityksillä ei ole monimutkaisen hankintamenettelyn hoitamiseksi yhtä paljon hallinnollisia resursseja kuin suurilla. Siksi hankintasäännöt tarjoavatkin käytännössä kilpailuedun yrityksille, joilla on muita suurempia sisäisiä resursseja. 3.8.5. Tämän perusteella alueiden komitea kehottaa komissiota pitämään kiinni tiedonannossa esittelemästään yksinkertaistamisnäkökulmasta. 3.8.6. Alueiden komitea pyytää komissiota varmistamaan, että julkisten hankintojen mahdollisimman laajaksi tarjoamiseksi pk-yrityksille tehdään kaikki mahdollinen. 3.9. Paikallis- ja alueviranomaisten edustus 3.9.1. Vaikka paikallis- ja alueviranomaisilla on keskeinen asema hankintasääntöjen soveltamisessa, niillä on kuitenkin komission neuvonantajina toimivissa elimissä hyvin rajallinen edustus. 3.9.2. Alueiden komitea pitää erittäin valitettavana, että esimerkiksi komission neuvoa-antavassa komiteassa ei ole jäseninä käytännön työtä tekeviä paikallis- ja alueviranomaisia, jotka monin paikoin vastaavat yli kahdesta kolmasosasta jäsenvaltioiden kokonaishankinnoista ja joille on siksi kertynyt käytännön kokemusta monien hankintamenettelyjen toteuttamisesta. 3.9.3. Tämän vuoksi alueiden komitea kehottaa komissiota harkitsemaan, miten paikallis- ja alueviranomaisten kokemuksia voitaisiin hyödyntää hankinta-alaan liittyvässä komission valmistelutyössä. 3.9.4. Alueiden komitea tukee ehdotusta, jonka mukaan EU:n nykyisin Keski- ja Itä-Euroopan maille myöntämään tukeen liitetään koulutusta julkisiin hankintoihin liittyvistä EU:n säännöksistä ja teknisestä tuesta. Tuki on tärkeää maiden valmistautuessa liittymään unionin jäseniksi. 4. Päätelmät 4.1. Paikallis- ja alueviranomaiset vastaavat Euroopassa suuresta osasta julkisia hankintoja. Hankintadirektiiveillä on myös huomattava merkitys paikallis- ja alueviranomaisten ja yksityisten yritysten yhteistoiminnalle ja täten paikallis- ja alueviranomaisten kansalaisille tarjoamille palveluille. 4.2. Alueiden komitea pitää myönteisenä, että komissio on mm. alueiden komitean toivomuksesta asettanut yksinkertaistamis- ja joustavoittamistavoitteen etusijalle. Alueiden komitea toivoo, että lakipakettiehdotus toteutetaan siten, että se vähentää sekä julkisviranomaisten että yritysten hallintokuluja. EU-hankintamenettelyn tulee aina olla tehokas keino hankkia paras tuote halvimpaan mahdolliseen hintaan. 4.3. Yksinkertaistamisnäkemyksen mukaisesti alueiden komitea tukee ehdotusta koota perinteiset hankintadirektiivit yhdeksi direktiiviksi, ja kannattaa ehdotusta ottaa käyttöön kilpailukeskeinen neuvottelu uutena hankintamenettelynä, jolla voidaan varmistaa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistoiminnan riittävä joustavuus. 4.4. Alueiden komitea tukee komission pyrkimyksiä mahdollistaa ympäristönäkökohdat huomioon ottava julkinen hankintapolitiikka. Tämän vuoksi alueiden komitea kehottaa komissiota varmistamaan joko erityisellä tulkinta-asiakirjalla tai hankintadirektiivejä muuttamalla ympäristökriteereiden huomioon ottaminen julkisissa hankinnoissa. Samalla alueiden komitea korostaa, ettei kustannustehokkuuden periaatetta ja ympäristövaatimuksia voida rinnastaa. 4.5. Alueiden komitea haluaa komission koulutusta parantamalla ja toimitusmahdollisuuksien laajalla tarjonnalla varmistavan, että pk-yritykset voivat hyötyä mahdollisimman paljon julkisista hankinnoista. Komitea kuitenkin painottaa, että erityisesti komissiolla, mutta myös jäsenvaltioilla sekä paikallis- ja alueviranomaisilla on vastuu tehdä hankinta-alaa koskevia asianmukaisia koulutusalotteita. 4.6. Alueiden komitean mielestä komission esittämien aloitteiden toteuttamiseksi on ratkaisevaa, että paikallis- ja alueviranomaisten kokemuksille annetaan hankintasääntöjen tulevassa muokkaamisessa aktiivinen osa. Alueiden komitea kehottaa siksi komissiota harkitsemaan tapoja, joilla vuoropuhelua voitaisiin jatkossa vahvistaa ottamalla sen piiriin paikallis- ja alueviranomaisten kokemukset. Bryssel 17. syyskuuta 1998. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER () KOM(96) 583 lopull. () CdR 81/97 fin EYVL C 244, 11.8.1997, s. 28. () "Effekter av lagen om offentlig upphandling" (julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön vaikutukset), Nämnden för Offentlig Upphandling, tammikuu 1998. () General Procurement Agreement (yleinen hankintasopimus) on WTO:hon liittyvä kansainvälinen hankintasopimus, jonka avulla eurooppalaiset yritykset voivat mm. tehdä julkisia sopimuksia koskevia tarjouksia esim. Yhdysvalloissa. () Komissio on pannut alulle kokeiluhankkeen, jonka on tarkoitus luoda pohja sähköiselle hankintajärjestelmälle. () Common Procurement Vocabulary (yhteinen hankintasanasto) on yksittäisten tavara- ja palveluryhmien koottu tunnistusjärjestelmä. () Hankintadirektiivi koskee kaasu-, sähkö-, vesi- ja lämpöhuollon, julkisen liikenteen ja teletoiminnan julkisia hankintasopimuksia, EYVL L 199, 9.8.1993, s. 84. () Toimilupa on kyseessä, kun julkisviranomainen antaa korvausta vastaan yritykselle oikeuden hoitaa esim. julkista liikennettä. () EY-tuomioistuin käsittelee parhaillaan kannetta Arnhemissa Alankomaissa toimivaa kuntien yhteistä jätehuoltoyhtiötä vastaan. Samassa yhteydessä käsiteltäneen myös toimilupakysymystä.