Ehdotus neuvoston direktiivi yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta /* KOM/2002/0736 lopull. - CNS 2002/0299 */





Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Johdanto 1.1. Suu- ja sorkkatauti on pääasiassa sorkkaeläinten erittäin tarttuva virustauti, jota kuvattiin ensimmäistä kertaa Italiassa 1500-luvulla. Suu- ja sorkkatauti luetellaan sen poikkeuksellisen taloudellisen merkityksen vuoksi ensimmäisenä maailman eläintautijärjestön (OIE) luettelossa A. 1.2. Suu- ja sorkkatauti ei ole vaarallinen ihmisille, mutta se voi erittäin poikkeuksellisissa tapauksissa aiheuttaa lieviä tilapäisiä kliinisiä oireita. 2. suu- ja sorkkataudin maailmanlaajuinen tilanne 2.1. Suu- ja sorkkatautia esiintyy edelleen endeemisenä jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden naapureina olevissa kolmansissa maissa. Äkillisiä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia esiintyi tietyissä Balkanin maissa vuonna 1996. Transkaukasiassa suu- ja sorkkatautia on esiintynyt vuodesta 1997 lähtien, ja tietyissä Maghreb-maissa sitä esiintyi vuonna 1999. Yhteisö toimitti rokotteita ja rokotusvälineitä näihin maihin taudin hävittämiseksi nopeasti. Suu- ja sorkkatautiviruksen uusia topotyyppejä ja eksoottisia kantoja syntyy jatkuvasti Turkissa, koska virus on kulkeutunut sinne kauempaa idästä. 2.2. Huomattava osa näistä toimista on tehty yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa. Näistä ensinnä on mainittava suu- ja sorkkataudin vastainen Euroopan toimikunta (EUFMD), joka on Yhdistyneiden kansakuntien (YK) elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) lakisääteinen elin. Päätöksellä 2001/300/EY komissio muodollisti pitkään kestäneen yhteistyönsä Euroopan toimikunnan kanssa ja allekirjoitti täytäntöönpanosopimuksen Trust Fund -rahaston käytöstä kyseisen järjestön vakinaisessa toiminnassa. Euroopan toimikunta ylläpitää rahastoa, jonka rahoitukseen komissio on osallistunut useiden vuosien ajan. 2.3. Vuosina 2000 ja 2001 suu- ja sorkkatautia esiintyi myös taudista aiemmin vapaissa maissa. Jos tautia esiintyi tuoretta lihaa yhteisöön tuovissa kolmansissa maissa, tällainen tuonti keskeytettiin terveystilanteen paranemiseen saakka ja tarkoituksenmukaisia yhteisön toimenpiteitä hyväksyttiin tällaisen tuonnin jatkumiseksi tiukoilla edellytyksillä, joilla estettiin viruksen kulkeutuminen yhteisön alueelle tällaisen tuonnin välityksellä. 2.4. Yleinen suu- ja sorkkatautitilanne vaatii jatkuvaa tietoisuutta taudista, ja hoitavia ja ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä on toteutettava, jotta vältyttäisiin suu- ja sorkkatautiviruksen kulkeutumiselta yhteisön alueelle ja yhteisön kotieläimiin naapurimaista taikka elävien eläinten tai eläinperäisten tuotteiden tuonnin kautta. 3. Jäsenvaltioissa aiemmin toteutetut torjuntatoimenpiteet 3.1. Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi säädetään direktiivissä 85/511/ETY [1], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla [2]. Ehkäisevät rokotukset on kielletty neuvoston direktiivillä 90/423/ETY [3]. Tämä on omalta osaltaan tehostanut yhteisön kotieläinten terveysaseman parantumista ja vaikuttanut taudille alttiilla elävillä eläimillä ja niistä saatavilla tuotteilla käytyyn kauppaan. [1] EYVL L 315, 26.11.1985, s. 11. [2] EYVL L 1, 1.1.1995, s. 1. [3] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 13. 3.2. Yhtenäismarkkinoiden perustamisen ja jäsenvaltioiden kotieläinten kokonaisuudessaan hyvän terveysaseman myötä eläinten ja niistä saatavien tuotteiden siirrot ja kauppa ovat lisääntyneet huomattavasti, ja eräistä yhteisön alueista onkin kehittynyt korkean eläintiheyden alueita. Näissä olosuhteissa suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus voi nopeasti muuttua kulkutaudiksi, joka voi aiheuttaa niin paljon häiriötä, että kaikkien taudille alttiiden kotieläinten, erityisesti sikojen ja märehtijöiden, kasvatuksen kannattavuus alenee tuntuvasti, ja tällaisessa tilanteessa voidaan hyvinkin joutua myöntämään merkittäviä taloudellisia korvauksia karjankasvattajille ja soveltamaan torjuntatoimenpiteitä. 3.3. Sen jälkeen kun ehkäisevät rokotukset kiellettiin koko yhteisössä 1. tammikuuta 1992 alkaen, suu- ja sorkkatautia kulkeutui kolmansista maista Italiaan vuonna 1993 ja Kreikkaan vuosina 1994, 1996 ja 2000, mutta tauti torjuttiin tehokkaasti soveltamalla direktiivissä 85/511/ETY säädettyjä toimenpiteitä, joihin sisältyi muun muassa tartunnan saaneiden tai viruksen saastuttamien karjojen lopettaminen ja eläinten siirtojen tiukka valvonta. 3.4. Vuonna 2001 Yhdistyneessä kuningaskunnassa puhkesi huomattava suu- ja sorkkatautiepidemia. Tauti vaikutti Yhdistyneessä kuningaskunnassa yli 2 000 tilaan. Lampaiden siirrot ennen Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen taudinpurkauksen havaitsemista aiheuttivat tartunnan leviämisen joillekin tiloille Ranskassa, Irlannissa ja Alankomaissa. Huomattava määrä eläimiä oli teurastettava ja hävitettävä kaikissa taudin koettelemissa jäsenvaltioissa. Taloudelliset tappiot eivät rajoittuneet ainoastaan karjankasvattajiin vaan koskettivat koko maaseutuyhteisöä niissä osissa yhteisöä, joissa tautia esiintyi. Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1991 yksi jäsenvaltio eli Alankomaat turvautui direktiivin 85/511/ETY mukaisesti tehtyihin hätärokotuksiin. Rokotetut eläimet teurastettiin kuitenkin myöhemmin kansainvälisen kaupan rajoitusten vuoksi maan terveysaseman palauttamiseksi viivytyksittä ennalleen. 3.5. Viime vuosikymmenellä yhteisössä esiintyi klassisen sikaruton taudinpurkauksia ja tietyissä tapauksessa epidemioita. Klassinen sikarutto on kotieläiminä pidettäviin sikoihin ja luonnonvaraisiin sikoihin tarttuva virustauti. Tämä tauti ja erityisesti vuosien 1997-1998 epidemia aiheutti tuntuvia taloudellisia menetyksiä yhteisölle, kyseisille jäsenvaltioille ja sikatilallisille, koska lukuisia eläimiä jouduttiin lopettamaan ja hävittämään ja käyttöön oli joissakin tapauksissa otettava sikaeläimiin ja niistä saataviin tuotteisiin sovellettavia pitkäaikaisia kaupparajoituksia. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian yleiset taloudelliset, yhteiskunnalliset ja eläinten hyvinvointiin liittyvät seuraukset olivat kuitenkin paljon huomattavammat, erityisesti koska suu- ja sorkkatauti vaikuttaa useampaan kuin yhteen eläinlajiin, varsinkin nautaeläimiin, tarttuu paljon helpommin kuin klassinen sikarutto ja leviää helposti tuulen ja eritteiden välityksellä. 4. Suu- ja sorkkataudin torjuntatoimenpiteiden tarkastelun valmistelu 4.1. Jo pelkästään klassisesta sikarutosta saatujen kokemusten perusteella direktiivissä 85/511/ETY säädettyjä toimenpiteitä pidettiin vajavaisina. Tämän vuoksi komissio aloitti yhdessä laboratorioasiantuntijoiden, epidemiologien ja kaikkien jäsenvaltioiden eläinlääkintävirastojen edustajien kanssa vuonna 1998 kyseisessä direktiivissä ja siihen perustuvissa täytäntöönpanopäätöksissä säädettyjen toimenpiteiden syvällisen tarkastelun. Lisäksi eläinlääkintäalan tiedekomitean erityistyöryhmä laati vuonna 1999 kertomuksen suu- ja sorkkataudin vastaisista hätärokotuksista. 4.2. Työryhmät tukivat yksimielisesti komission näkemystä, jonka mukaan tiettyjä toteutettuja toimenpiteitä on muutettava alan uusimman tieteellisen kehityksen, tärkeiden tartuntatautien hävittämisestä saadun kokemuksen sekä laboratoriodiagnoosien ja erityisesti rokotusten teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi. 4.3. Komission yksiköt olivat laatineet asiantuntijalausuntojen perusteella luonnosehdotuksen uudeksi neuvoston direktiiviksi suu- ja sorkkataudin torjuntatoimenpiteistä, kun 20. helmikuuta 2001 ilmoitettiin ensimmäisestä taudinpurkauksesta, josta oli tuleva yksi Euroopan vakavimmista suu- ja sorkkatautiepidemioista. 4.4. Kyseinen epidemia kesti noin vuoden verran ennen kuin maailman eläintautijärjestö palautti yhteisön tautivapaan aseman. Tänä aikana koko yhteisöön, ei vain taudin koettelemiin jäsenvaltioihin, kohdistui ankaria rajoituksia taudille alttiiden eläinten ja niistä saatavien tuotteiden yhteisön sisäisessä ja kansainvälisessä kaupassa sekä siirroissa. 4.5. Klassisen sikaruton aiheuttaman epidemian ja kyseisen hiljattain esiintyneen suu- ja sorkkatautiepidemian yhteydessä kävi myös ilmi, että taudintorjuntapolitiikka, joka pelkästään perustuu kaikkien tartunnan saaneiden ja viruksen saastuttamien karjojen lopettamiseen, on eettisesti ja ympäristön kannalta kyseenalainen ja yleisesti yhä harvemmin hyväksytty. 4.6. Komissio ja jäsenvaltiot hallinnoivat vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisiä läheisessä yhteistyössä hyväksymällä ja jatkuvasti mukauttamalla suojatoimenpiteitä, joilla tiukennettiin ja täydennettiin neuvoston direktiivin 85/511/ETY säännöksiä. Näissä suojatoimenpiteissä otettiin täydellisesti huomioon aiemmin vuonna 1998 perustetuissa asiantuntijaryhmissä sovitut toimenpiteet, joiden tarkoituksena oli tarkistaa yhteisön voimassa olevia toimenpiteitä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi. Näin ollen jäsenvaltioissa on saatu käypää lisäkokemusta tiettyjen tähän luonnosehdotukseen sisältyvien toimenpiteiden soveltamisesta. 4.7. Kriisin päätyttyä neuvoston puheenjohtajavaltio Belgia ja komissio järjestivät joulukuussa 2001 yhdessä kansainvälisen konferenssin suu- ja sorkkataudin ehkäisemisestä ja torjumisesta tehdäkseen ensimmäiset päätelmät vuoden 2001 taudinpurkauksesta. Konferenssissa kehotettiin komissiota tekemään soveltuvat lainsäädäntöehdotukset tällaisten taudinpurkausten estämiseksi tulevaisuudessa ja, jos niitä kuitenkin esiintyy, niiden kielteisten taloudellisten vaikutusten minimoimiseksi. Konferenssissa esitettiin muun muassa, että hätärokotuksista voitaisiin tehdä varteenotettava vaihtoehto taudintorjunnassa, kun huomioon otetaan laboratoriodiagnoosien tekninen kehitys. Kansainvälisen kaupan vaatimusten tarkastamista esitettiin myös. Näin rajoitettaisiin hätärokotuksia tehneisiin maihin kohdistuvia kielteisiä taloudellisia seurauksia. 4.8. Vuonna 2001 ja erityisesti edellä mainitun konferenssin jälkeen jäsenvaltioissa, komissiossa ja kansainvälisissä järjestöissä ryhdyttiin toimiin, joiden tarkoituksena oli tarkistaa lähestymistapaa tähän tautiin ja parantaa taudin ehkäisyssä ja tarvittaessa torjunnassa käytettyjä välineitä. 4.9. Vuonna 2001 kansainvälisiin eläintautivaatimuksiin tehtiin huomattavia muutoksia. Nämä koskivat erityisesti muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittamisessa käytettävien testien kuvausta diagnostisten tutkimusten ja rokotteiden standardeja käsittelevän OIE:n käsikirjan vuoden 2001 elokuussa julkaistussa neljännessä painoksessa. 4.10. Toinen tärkeä muutos ovat 70. yleiskokouksessa vuonna 2002 OIE:n eläintautisäännöstöön hyväksytyt muutokset. Muutoksissa edellytetään, ettei maan terveysasemaa kuvata pelkästään taudin kliinisten oireiden puuttumisen perusteella vaan että sen tukena käytetään laboratoriotestejä, jotka todistavat, ettei suu- ja sorkkatautitartuntaa ole. Jos rokotuksia on annettu, tällaisiin laboratoriotesteihin olisi sisällytettävä muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittaminen. Näin standardeja käsittelevässä käsikirjassa kuvatut testit sisällytettäisiin eläintautisäännöstöön. Näin ollen sellaisen maan, jossa tehdään hätärokotuksia ja jossa kaikki tartunnan saaneet karjat lopetetaan ja rokotusten jälkeen eläimiä seurataan serologisin testein muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittamiseksi rokotetuissa elämissä, suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautettaisiin kuuden kuukauden kuluttua viimeisestä taudinpurkauksesta tai rokotusten päättymisestä riippuen siitä, kumpi näistä toteutuu viimeisenä. Näin ollen hätärokotuksista tulisi vaihtoehtoinen mahdollisuus suu- ja sorkkataudin torjunnassa. 4.11. Vuonna 2002 Euroopan parlamentti perusti suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisin tarkastelemiseksi ja yleisten päätelmien tekemiseksi tulevista torjuntastrategioista. Kyseisen valiokunnan päätelmät on otettava huomioon lopullisesti hyväksyttävässä uudessa direktiivissä. 4.12. Komissio katsoo, että kansainvälisesti tunnustettu "suu- ja sorkkataudista rokottamatta vapaa asema", jota OIE soveltaa kaikkiin jäsenvaltioihin, on suuri etu, joka on helpottanut yhtenäismarkkinoiden perustamista ja avannut uusia kauppamahdollisuuksia kaikille jäsenvaltioille. Komissio ja jäsenvaltiot päättivät teknisistä ja taloudellisista syistä pitäytyä nykyisessä politiikassa, jonka mukaan ehkäisevät rokotukset ovat kiellettyjä. Tärkeimpänä syynä oli se, että suu- ja sorkkatauti ei esiinny endeemisenä yhteisön alueella, ja se on näin ollen eksoottinen eläintauti, kuten moni muukin muualla maailmassa esiintyvä eläintauti. Jos virus leviäisi tahattomasti yhteisön alueelle, se saattaisi olla peräisin miltä tahansa endeemiseltä alueelta maailmassa. Ottaen huomioon viruksen laatu ja erityisesti sen antigeenien määrä ehkäisevä rokottaminen ennakolta valituilla rokotekannoilla tulisi kalliiksi ja osoittautuisi lopulta tehottomaksi toimenpiteeksi sekä lisäisi tartunnan leviämisriskiä riittämättömästi rokotetussa eläinkannassa. Edellä mainittu kansainvälinen konferenssi tai Euroopan parlamentin väliaikainen valiokunta eivät tehneet ehdotusta ehkäisevään rokottamiseen palaamisesta. Samaan aikaan vaadittiin, että viimeisenä turvakeinona käytetty hätärokottaminen asetettaisiin taudintorjuntastrategiassa etusijalle yhdistettynä toimenpiteisiin, joilla pyritään estämään viruksen kulkeutuminen yhteisön alueelle ja taudille alttiiseen kotieläinkantaan ja parantamaan jäsenvaltioiden kykyä vastata mahdolliseen taudinpurkaukseen. 5. Ehdotuksen yleispiirteet 5.1. Vaikka tämän ehdotuksen valmistelu alkoikin jo kauan ennen vuoden 2001 tapahtumia, ehdotuksessa näkyvät kuitenkin tuon kriisin aikaiset kokemukset. Taudin luonteesta johtuen ei ole kuitenkaan olemassa täydellistä ratkaisua, joka tyydyttäisi täydellisesti kansalaisyhteiskunnan kaikkia taloudellisia, ympäristöllisiä ja eettisiä toiveita, minkä vuoksi tämä ehdotus voi olla vain paras tällä hetkellä saatavilla oleva kompromissi. 5.2. Ehdotus on rakennettu siten, että siinä yritetään seurata taudinpurkauksen aikaisia tapahtumia, ja sen viimeiseen osaan sisältyvät toimenpiteet, joita on toteutettava taudinpurkaukseen valmistautumiseksi. 5.3. Kun taudin esiintymistä epäillään, on toimittava nopeasti, jotta välittömät ja tehokkaat torjuntatoimenpiteet tautia vastaan voidaan aloittaa heti sen esiintymisen vahvistuttua. Toimivaltaisten viranomaisten on mukautettava tällaisia toimenpiteitä, ja joissakin tapauksissa ne on ulotettava koskemaan laajoja maantieteellisiä ja hallinnollisia alueita riippuen kyseessä olevan jäsenvaltion epidemiologisesta tilanteesta. Myös ennalta ehkäisevä karjan lopettamisohjelma on voitava ottaa käyttöön taudille alttiiden eläinten lukumäärän vähentämiseksi taudinpurkauksen lähialueilla. 5.4. Nopea ja yksityiskohtainen taudinmääritys ja asianomaisen viruksen tunnistaminen ovat erittäin tärkeitä, ja ne voidaan tehdä niistä vastuussa olevissa laboratorioissa, joiden täytyy verkottua ja joiden yhteensovittamisen varmistaa vertailulaboratorio, jonka komissio nimeää kuultuaan jäsenvaltioita elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. Suu- ja sorkkataudin vuoden 2001 taudinpurkaus vahvisti, että kyseisen taudin diagnosoinnin alalla on säilytettävä laboratoriokapasiteetti, asiantuntemus ja terve tieteellinen kilpailu mahdollisimman monessa jäsenvaltiossa, mikä on aiempien asiantuntijalausuntojen vastaista mutta komission viime vuosikymmenen aikana seuraaman politiikan mukaista. 5.5. On tarpeen estää taudin puhjettua sen kaikkinainen leviäminen valvomalla huolellisesti eläinten siirtoja ja viruksen mahdollisesti saastuttamien tuotteiden käyttöä sekä tarvittaessa poikkeuksellisen vakavissa tapauksissa turvautumalla rokotuksiin erityisesti korkean eläintiheyden alueilla. Samanaikaisesti olisi todettava, että käytössä on riittävän tehokkaat välineet viruksen leviämisen estämiseksi, kun rajoitusalueiden ulkopuolella pidettyjen karjojen terveet eläimet teurastetaan tai niiden maito jalostetaan laitoksissa, jotka sijaitsevat taudin vuoksi rajoitetuilla vyöhykkeillä. 5.6. Soveltamalla torjuntatoimenpiteisiin alueellisia rajoituksia voidaan tietyissä yhteisön osissa panna täytäntöön tiukat torjuntatoimenpiteet vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. 5.7. Vaikka suu- ja sorkkataudin piilevästä muodosta lampaissa onkin ollut näyttöä jo pitkän aikaa, se, kuinka suuressa määrin tämä eläinlaji oli mukana ja vaikutti suu- ja sorkkataudin leviämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 2001, yllätti täydellisesti taudin torjunnasta vastuussa olevat tahot. Koska epidemia koski myös lampaita, oli tarpeen laatia serologisen seurannan periaatteet ennen tietyillä vyöhykkeillä oleviin tiloihin kohdistuvien rajoitusten poistamista ja ennen kuin jollekin tietylle maalle pystyttiin palauttamaan se tauti- ja tartuntavapaa asema. 5.8. Hätätilanteiden varalta yhteisö on perustanut suu- ja sorkkatautiviruksen inaktivoitujen antigeenikantojen varantoja nimettyihin antigeenipankkeihin. On luotava avoimet ja tehokkaat menettelyt antigeenin saannin varmistamiseksi ilman tarpeettomia viivästyksiä. Lisäksi tietyt jäsenvaltiot ovat perustaneet ja pitävät yllä kansallisia rokote- ja antigeenipankkeja. On myös säädettävä yhteisön naapurimaiden, joissa esiintyy suu- ja sorkkatautia tai joissa tällainen riski on olemassa, avustamisesta riskiarvion mukaisesti yhteisön kotieläinten suojaamiseksi, varsinkin kun on kyse antigeenin tai rokotteiden kiireellisestä toimituksesta. Viimeaikaisen poliittisen kehityksen ja erityisesti 11. syyskuuta 2001 tapahtumien jälkeen on harkittava entistä vakavammin maatalouteen liittyvän terrorismin mahdollisuutta. Tämän vuoksi antigeenivarantoja koskevat yksityiskohtaiset tiedot olisi säilytettävä erittäin luottamuksellisina. Näin ollen olisi säädettävä tietyistä yhteisön hankintamenettelyistä poikkeamisesta ja rajoitettava olennaiseen tietoon pääsyä. 5.9. Eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6. marraskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY [4] mukaisesti suu- ja sorkkatautirokotteiden markkinoille saattamiseksi on saatava jäsenvaltion myöntämä lupa. [4] EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1. 5.10. Direktiivin 2001/82/ETY 8 artiklassa säädetään hätätilanteista, jolloin suu- ja sorkkatautirokotteiden antaminen taudille alttiiden lajien eläimille voidaan sallia, vaikka tälle rokotteelle ei kyseisessä maassa olekaan myönnetty markkinoille saattamista koskevaa lupaa. Koska tehokkaan suojan taudille alttiiden lajien eläimille hätätilanteessa antavan antigeenin muuntamisen on tapahduttava nopeasti, tämä hätälausekkeen säilyttäminen vaikuttaa aiheelliselta. 5.11. Euroopan lääkearviointivirasto, OIE, Yhdistyneiden kansakuntien (YK) elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) suu- ja sorkkataudin vastaisen Euroopan toimikunnan tutkijaryhmä sekä Euroopan komissio ovat läheisessä yhteistyössä pyrkineet muuttamaan Euroopan farmakopean suu- ja sorkkatautimonografiaa, jotta suu- ja sorkkataudin vastaisille rokotteille voitaisiin luoda standardit. Näihin standardeihin on tarkoitus sisällyttää olennaiset vaatimukset rokotteiden puhtaudesta, jotta testillä voitaisiin osoittaa tartunnan saaneet eläimet rokotetusta eläinpopulaatiosta. 5.12. Jäsenvaltioissa oleva taudille altis kotieläinkanta, jolle ei ole lainkaan annettu rokotuksia, vaatii alituista tietoisuutta taudista ja korkeaa valmiusastetta. Yksityiskohtaiset valmiussuunnitelmat ovat osoittautuneet tehokkaaksi taudin esiintymisen torjunnassa. Tällaisia suunnitelmia on tarkasteltava säännöllisesti jäsenvaltioissa tehtävien reaaliaikaisten hälytysharjoitusten tulosten perusteella ja jäsenvaltioiden välistä tiivistä yhteistyötä olisi kannustettava tällaisissa harjoituksissa. Valmiussuunnitelmiin, kun niitä tarkastellaan tämän direktiivin valossa, on kuitenkin sisällyttävä säännökset hätärokotusten antamisesta. Lisäksi valmiussuunnitelmat ovat ensiarvoisen tärkeässä asemassa varmistettaessa, että ympäristönsuojelulliset näkökohdat otetaan huomioon, jos taudinpurkaus tapahtuu. Näillä suunnitelmilla on tarkoitus luoda eläinlääkintä- ja ympäristönsuojelualojen toimivaltaisten viranomaisten välille hyvin järjestetty ja organisoitu yhteistyö, jotta eläinlääkintään ja ympäristön turvallisuuteen liittyvien seikkojen ratkaisemiseksi toteutetut toimet voidaan koordinoida asianmukaisesti. 5.13. Jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön varmistamiseksi suu- ja sorkkataudin torjunnassa ja taudin luonne huomioon ottaen komissiolla olisi oltava valtuudet muuttaa ja mukauttaa tiettyjä torjuntatoimenpiteiden teknisiä seikkoja. Tällöin on noudatettava elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä ja neuvoston päätöksessä 1999/468/EY [5] vahvistettuja, komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa koskevia menettelyjä. [5] EYVL L 184, 28.6.1999, s. 23. 5.14. Tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26. kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY [6], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1258/1999 [7], 11, 12, 13, 14 ja 15 artiklaa sovelletaan, jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia alkaa esiintyä, ja niitä sovelletaan yhteys- ja vertailulaboratorioille sekä antigeeni- ja rokotepankeille myönnettäviin yhteisön tukiin. Yhteisön jäsenvaltioille myöntämä korvaus suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten vuoksi toteutetuista torjuntatoimenpiteistä aiheutuneisiin kustannuksiin edellyttää sen tarkastamista, että kyseisessä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia on sovellettu. [6] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19. [7] EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103. 2002/0299 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [8], [8] EYVL C ..., ..., s. .... ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [9], [9] EYVL C ..., ..., s. .... ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [10], [10] EYVL C ..., ..., s. .... ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [11], [11] EYVL C ..., ..., s. .... sekä katsoo seuraavaa: (1) Yksi yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on kotieläinten terveydentilan parantaminen ja siten kotieläintalouden kannattavuuden parantaminen sekä eläimillä ja eläintuotteilla käytävän kaupan helpottaminen. (2) Suu- ja sorkkatauti on erittäin tarttuva sorkkaeläinten virustauti. Vaikka suu- ja sorkkataudilla ei ole merkitystä kansanterveyden kannalta, se luetellaan sen poikkeuksellisen taloudellisen merkityksen vuoksi ensimmäisenä maailman eläintautijärjestön (OIE) luettelossa A. (3) Suu- ja sorkkatauti on pakollisesti ilmoitettava tauti, ja jäsenvaltion, jossa tauti puhkeaa, on ilmoitettava siitä komissiolle ja muille jäsenvaltioille eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä 21 päivänä joulukuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/894/ETY [12] mukaisesti. [12] EYVL L 378, 31.12.1982, s. 58. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2000/556/EY (EYVL L 235, 19.9.2000, s. 27). (4) Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi säädetään yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä marraskuuta 1985 annetussa direktiivissä 85/511/ETY [13]. [13] EYVL L 315, 26.11.1985, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. (5) Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi annetun direktiivin 85/511/ETY, eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY sekä terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tai lihatuotteiden tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/423/ETY [14] hyväksymisen jälkeen ehkäisevät rokotukset ovat olleet kiellettyjä koko yhteisössä 1 päivästä tammikuuta 1992 alkaen. [14] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 13. (6) Ennalta ehkäisevät toimenpiteet ovat tarpeen, jotta vältetään suu- ja sorkkataudin kulkeutuminen yhteisön alueelle ja yhteisön kotieläimiin naapurimaista tai yhteisöön tuotavien elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden välityksellä. Mikään ei viittaa siihen, että ehkäisevien rokotusten kieltämisen jälkeen esiintyneet suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukset olisivat johtuneet yhteisön lainsäädännön mukaisesta tuonnista, jolle on tehty eläinlääkärintarkastukset rajatarkastusasemilla kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY [15] ja kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 10 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/675/ETY [16] mukaisesti. [15] EYVL L 268, 24.9.1991, s. 56. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/43/EY (EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1). [16] EYVL L 373, 31.12.1990, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/43/EY (EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1). (7) Yhtenäismarkkinoiden vaatimusten ja kotieläinten kokonaisuudessaan hyvän terveysaseman vuoksi eläinten ja eläintuotteiden kauppa on kasvanut huomattavasti, ja tietyillä yhteisön alueilla on korkea eläintiheys. (8) Tietyissä jäsenvaltioissa vuonna 2001 esiintynyt suu- ja sorkkatautiepidemia osoitti, että koska suu- ja sorkkataudille alttiita eläimiä siirretään huomattavia määriä, taudinpurkaus voi nopeasti muuttua kulkutaudiksi, joka voi aiheuttaa niin paljon häiriötä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien kotieläinten kasvatuksen kannattavuus alenee tuntuvasti ja muutkin maaseututalouden osat kärsivät. Tällaisessa tilanteessa voidaan hyvinkin joutua myöntämään merkittäviä taloudellisia korvauksia karjankasvattajille ja soveltamaan torjuntatoimenpiteitä. (9) Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisin aikana komissio tiukensi direktiivissä 85/511/ETY säädettyjä, yhteisön suu- ja sorkkataudin torjumiseksi toteuttamia toimenpiteitä hyväksymällä eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY [17] ja eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY [18] mukaisia suojatoimenpiteitä. [17] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49). [18] EYVL L 395, 30.12.1989, s. 13. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49). (10) Vuonna 2001 komissio myös hyväksyi päätökset direktiivin 85/511/ETY mukaisten hätärokotusten käyttöedellytyksistä. Näistä edellytyksistä säädettäessä huomioon otettiin eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean vuodelta 1999 peräisin oleva raportti suu- ja sorkkataudin vastaisten hätärokotusten strategiasta [19]. [19] http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scah/ out22_en.pdf (11) Tässä direktiivissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden asiantuntijaryhmien vuonna 1998 laatima raportti suu- ja sorkkatautia koskevan yhteisön lainsäädännön tarkastelusta [20]. Raportissa käsitellään jäsenvaltioiden kokemuksia vuoden 1997 klassisen sikaruton epidemiasta. Huomioon olisi myös otettava Brysselissä joulukuussa 2001 järjestetyn suu- ja sorkkataudin ehkäisyä ja torjumista käsitelleen kansainvälisen konferenssin päätelmät [21]. [20] Valmisteluasiakirja VI/6319/98 rev. 1. [21] http://www.cmlag.fgov.be/eng/ conference.html] (12) Tässä direktiivissä olisi myös otettava huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselma suu- ja sorkkatautiepidemiasta Euroopan unionissa vuonna 2001 [22] ja Euroopan parlamentin suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan päätelmät. [22] EYVL C 21 E, 24.1.2002, s. 339. (13) Huomioon olisi otettava FAO:n suu- ja sorkkataudin vastaisen Euroopan toimikunnan 30. istunnossa laaditun raportin suositukset vuodelta 1993 suu- ja sorkkatautiviruksia in vivo ja in vitro käsitteleviä laboratorioita koskevista vähimmäisvaatimuksista [23]. [23] Valmisteluasiakirja VI/6684/96. (14) Tässä direktiivissä olisi lisäksi otettava huomioon OIE:n eläintautisäännöstöön ja diagnostisten tutkimusten ja rokotteiden standardeja käsittelevään käsikirjaan tehdyt muutokset. (15) Kun taudin esiintymistä epäillään, on toimittava heti, jotta välittömät ja tehokkaat torjuntatoimenpiteet tautia vastaan voidaan aloittaa heti sen esiintymisen vahvistuttua. Toimivaltaisten viranomaisten on mukautettava tällaisia toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion epidemiologisen tilanteen perusteella. Näitä toimenpiteitä olisi kuitenkin myös tiukennettava erityisillä yhteisön lainsäädännön mukaisilla suojatoimenpiteillä. (16) Nopea ja yksityiskohtainen taudinmääritys ja asianomaisen viruksen tunnistaminen olisi tehtävä jäsenvaltioiden kansallisissa laboratorioissa, joiden täytyy verkottua. Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 [24] säädettyä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä noudattaen komission nimeämän yhteisön vertailulaboratorion olisi tarvittaessa varmistettava kansallisten laboratorioiden välinen yhteistyö. [24] EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1. (17) Suu- ja sorkkataudin laboratorioissa tehtävän erotusdiagnoosin osalta huomioon olisi otettava sian vesikulaaritaudin vahvistamisessa ja erotusdiagnoosissa käytettävistä diagnostisista menettelyistä, näytteenottomenetelmistä ja laboratoriokokeiden tulosten arviointikriteereistä 4 päivänä heinäkuuta 2000 tehty komission päätös 2000/428/EY [25]. [25] EYVL L 167, 7.7.2000, s. 22. (18) Suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevien yhteisön toimenpiteiden olisi ennen kaikkea perustuttava tartunnan saaneen karjan poistamiseen tilalta. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat tartunnan saaneet ja viruksen saastuttamat eläimet olisi lopetettava viipymättä eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä 22 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/119/ETY [26] mukaisesti. [26] EYVL L 340, 31.12.1993, s. 21. (19) Suu- ja sorkkataudin puhjetessa on tarpeen ottaa huomioon ympäristönsuojeluun liittyvät näkökohdat erityisesti varmistamalla toimivaltaisten eläinlääkintä- ja ympäristöviranomaisten välinen tiivis yhteistyö. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/61/EY [27] edellytetään, että eläinten ruhoja ja eläinjätettä hävittävillä tai kierrättävillä ja tietyn käsittelykapasiteetin omaavilla laitoksilla on yhdennetty ympäristölupa. [27] EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. (20) On tarpeen estää taudin puhjettua sen kaikkinainen leviäminen valvomalla huolellisesti eläinten siirtoja ja viruksesta mahdollisesti saastuvien tuotteiden käyttöä sekä tarvittaessa turvautumalla hätärokotuksiin erityisesti korkean eläintiheyden alueilla. (21) Puhdistuksen ja desinfioinnin olisi oltava olennainen osa suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaa yhteisön politiikkaa. Desinfiointiaineita on käytettävä biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY [28] säännösten mukaisesti. [28] EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1. (22) Siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu suu- ja sorkkatautiviruksen saaneista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, voivat levittää tautia, ja niihin olisi tämän vuoksi sovellettava rajoituksia seuraavissa direktiiveissä säädettyjen, yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavien eläinten terveyttä koskevien vaatimusten lisäksi: Neuvoston direktiivi 88/407/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten pakastetun siemennesteen kaupassa ja tuonnissa [29]. [29] EYVL L 194, 22.7.1988, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. Neuvoston direktiivi 89/556/ETY, annettu 25 päivänä syyskuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten alkioiden kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista [30]. [30] EYVL L 302, 19.10.1989, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 94/113/EY (EYVL L 53, 24.2.1994, s. 23). Neuvoston direktiivi 92/65/ETY, annettu 13 päivänä heinäkuuta 1992, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset [31]. [31] EYVL L 268, 14.9.1992, s. 54. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1282/2002 (EYVL L 187, 16.7.2002, s. 13). (23) Taudin puhjetessa voi olla tarpeen soveltaa torjuntatoimenpiteitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tartunnan saaneiden eläinten lisäksi myös viruksen saastuttamiin muiden lajien eläimiin, erityisesti siipikarjaan, jotka voivat toimia viruksen mekaanisina levittäjinä. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana rajoituksia sovellettiin myös taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviltä tiloilta tai tällaisten tilojen naapuritiloilta tulevien hevoseläinten siirtoihin. Eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten liikkuvuuden ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/426/ETY [32] vaatimusten lisäksi edellytettiin erityistodistusta suu- ja sorkkataudista kärsivien jäsenvaltioiden hevoseläinkaupan valvomiseksi. [32] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 42. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2002/160/EY (EYVL L 53, 23.2.2002, s. 37). (24) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläintuotteiden markkinoille saattamista, kauppaa ja yhteisöön tuontia koskevista edellytyksistä säädetään eläinten terveyden osalta seuraavissa direktiiveissä: Neuvoston direktiivi 64/433/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1964, terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa [33]. [33] EYVL 121, 29.7.1964, s. 2012/64 Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/23/EY (EYVL L 243, 11.10.1995, s. 7). Neuvoston direktiivi 72/461/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1972, terveyttä koskevista seikoista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa [34]. [34] EYVL L 302, 31.12.1972, s. 24. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. Neuvoston direktiivi 77/99/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1976, terveyttä koskevista kysymyksistä lihavalmisteiden ja tiettyjen muiden eläinperäisten tuotteiden tuotannossa ja markkinoille saattamisessa [35]. [35] EYVL L 26, 31.1.1977, s. 85. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/76/EY (EYVL L 10, 16.1.1998, s. 25). Neuvoston direktiivi 80/215/ETY, annettu 22 päivänä tammikuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa [36]. [36] EYVL L 47, 21.2.1980, s. 4. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. Neuvoston direktiivi 91/495/ETY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1990, terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista kaninlihan ja tarhatun riistan lihan tuotannossa ja markkinoille saattamisessa [37]. [37] EYVL L 268, 24.9.1991, s. 41. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/65/EY (EYVL L 368, 31.12.1994, s. 10). Neuvoston direktiivi 94/65/EY annettu 14 päivänä joulukuuta 1994, jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista [38]. [38] EYVL L 368, 31.12.1994, s. 10. (25) Mainitut direktiivit korvataan. Viittausten helpottamiseksi liitteissä VII-IX täsmennetään mainittujen direktiivien säännöksiin perustuvat ja OIE:n suosituksia vastaavat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun lihan ja lihavalmisteiden käsittelytavat, joiden tavoitteena on varmistaa mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen. (26) Raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/46/ETY [39] säädetään suu- ja sorkkatautia koskevien yhteisön torjuntatoimenpiteiden mukaisesti perustetuilla valvontavyöhykkeillä pidetyistä eläimistä peräisin olevan maidon käsittelystä. Mainitun direktiivin vaatimukset eivät ole riittäviä, sillä niissä ei säädetä suojavyöhykkeiltä ja rokotetuista eläimistä saadun maidon käsittelystä. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään ihmisravinnoksi tarkoitetun maidon osalta tiukempia vaatimuksia kuin maidossa olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamista koskevassa OIE:n säännöstössä, minkä vuoksi meijerien hylkäämien huomattavien maitomäärien hävittämisestä aiheutuu logistisia ongelmia. Tähän direktiiviin olisi sisällytettävä yksityiskohtaisempia säännöksiä niillä alueilla, joilla sovelletaan suu- ja sorkkataudin torjuntatoimia, olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon keräämisestä ja kuljetuksesta. Tämän direktiivin liitteessä IX kuvattu maidon ja maitotuotteiden käsittely vastaa OIE:n suosituksia maidossa ja maitotuotteissa mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamisesta. Tämän vuoksi neuvoston direktiivi 92/46/EY olisi muutettava vastaavasti. [39] EYVL L 268, 14.9.1992, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/23/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10). (27) Eläinperäisten tuotteiden osalta olisi otettava huomioon eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset, 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/118/ETY [40]. Eräät neuvoston direktiivin 92/118/ETY säännökset on sisällytetty muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 1774/2002 [41]. [40] EYVL C 103 E, 30.4.2002, s. 58. (KOM 2001(748) lopull. - 2000/0259 (COD)) EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2001/7/EY (EYVL L 2, 5.1.2001, s. 27.) [41] EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1. (28) Soveltamalla alueellisia rajoituksia voitaisiin tiukat torjuntatoimenpiteet, hätärokotukset mukaan luettuina, panna täytäntöön tietyissä yhteisön osissa vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. (29) Eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetussa neuvoston direktiivissä 64/432/ETY [42] säädetään alueiden määritelmästä. Neuvoston direktiivin 82/894/ETY mukaisen eläintaudeista ilmoittamisen kooditetusta muodosta ja koodeista sekä päätösten 84/90/ETY ja 90/442/ETY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2000 tehdyssä komission päätöksessä 2000/807/EY [43] määritellään taudintorjuntatoimenpiteisiin ja eläintaudeista ilmoittamiseen liittyvät jäsenvaltioiden hallinnolliset alueet. [42] EYVL 121, 29.7.1964, s. 1977/64. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1226/2002 (EYVL L 179, 9.7.2002, s. 13). [43] EYVL L 326, 22.12.2000, s. 80. (30) Hätätilanteiden varalta yhteisö on yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta 11 päivänä joulukuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/666/ETY [44] mukaisesti perustanut suu- ja sorkkatautiviruksen inaktivoitujen antigeenikantojen varantoja nimettyihin paikkoihin ja yhteisön antigeeni- ja rokotepankin. Olisi luotava avoimet ja tehokkaat menettelyt antigeenin saannin varmistamiseksi ilman tarpeettomia viivästyksiä. Lisäksi tietyt jäsenvaltiot ovat perustaneet ja pitävät yllä kansallisia antigeeni- ja rokotepankkeja. [44] EYVL L 368, 21.12.1991, s. 21. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2001/181/EY (EYVL L 66, 8.3.2001, s. 39). (31) Eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/82/EY [45] edellytetään, että kaikilla yhteisössä markkinoille saatetuilla eläinlääkkeillä on harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta markkinoille saattamista koskeva lupa. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään eläinlääkkeiden, immunologiset eläinlääkkeet mukaan luettuina, markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämiseen sovellettavista perusteista. Mainitussa direktiivissä jäsenvaltioille annetaan lupa sallia vakavan tautiepidemian sattuessa ja tietyin edellytyksin tuotteen käyttö ilman markkinoille saattamista koskevaa lupaa. Suu- ja sorkkatauti voi muodostua vakavaksi tautiepidemiaksi. Koska tehokkaan suojan taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille hätätilanteessa antavan antigeenin muuntamisen on tapahduttava nopeasti, suu- ja sorkkatautirokotteisiin voidaan soveltaa mainitussa direktiivissä säädettyä poikkeusta. [45] EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1. (32) Yhteisön vertailulaboratorion olisi annettava neuvoja komissiolle ja jäsenvaltioille rokote- ja antigeenitarpeesta, erityisesti silloin kun havaitaan viruskantoja, joita vastaan yhteisön antigeeni- ja rokotepankkiin varastoidun antigeenin perusteella tuotetut rokotteet eivät anna riittävää suojaa. (33) Suu- ja sorkkatautiviruksen tarkoituksellisen levittämisen riskin varalta on aiheellista soveltaa varotoimena erityismenettelyjä antigeenin hankinnassa yhteisön antigeeni- ja rokotepankkia varten ja taudin torjuntatoimenpiteisiin liittyvien eräiden yksityiskohtien julkaisemisessa. (34) Jäsenvaltioissa oleva taudille altis kotieläinkanta, jolle ei ole lainkaan annettu rokotuksia, vaatii alituista tietoisuutta taudista ja korkeaa valmiusastetta. Yksityiskohtaiset valmiussuunnitelmat osoittautuivat jälleen kerran tarpeellisiksi vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana. Tällä hetkellä kaikilla jäsenvaltioilla on suu- ja sorkkataudin torjumista koskevien valmiussuunnitelmien hyväksymisestä 23 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä komission päätöksellä 93/455/ETY [46] hyväksytyt valmiussuunnitelmat. Näitä valmiussuunnitelmia olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen muun muassa jäsenvaltioissa järjestettyjen reaaliaikaisten hälytysharjoitusten tulosten ja vuoden 2001 epidemiasta saadun kokemuksen perusteella sekä ympäristönsuojelua koskevien toimenpiteiden sisällyttämiseksi niihin. Jäsenvaltioita olisi kannustettava järjestämään tällaisia harjoituksia läheisessä yhteistyössä ja rajojen yli. [46] EYVL L 213, 24.8.1993, s. 20. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2001/96/EY (EYVL L 35, 6.2.2001, s. 52). (35) Olisi myös säädettävä yhteisön naapurimaiden, joissa esiintyy suu- ja sorkkatautia tai joissa tällainen riski on olemassa, avustamisesta riskiarvion mukaisesti yhteisön eläinkannan suojaamiseksi, varsinkin kun on kyse antigeenin tai rokotteiden kiireellisestä toimituksesta. Tällaisia säännöksiä olisi kuitenkin sovellettava sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisten kolmansien maiden ja yhteisön välisten yhteisön antigeeni- ja rokotepankin käyttöä koskevien sopimusten soveltamista. (36) Tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyä neuvoston päätöstä 90/424/ETY [47] sovelletaan, jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia alkaa esiintyä, ja sitä sovelletaan vertailulaboratorioille ja antigeeni- ja rokotepankeille myönnettäviin yhteisön tukiin. Yhteisön jäsenvaltioille myöntämä korvaus suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten vuoksi toteutetuista torjuntatoimenpiteistä aiheutuneisiin kustannuksiin edellyttää sen tarkastamista, että kyseisessä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia on sovellettu. [47] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2001/572/EY (EYVL L 203, 28.7.2001, s. 16). (37) Jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön varmistamiseksi suu- ja sorkkataudin torjunnassa ja taudin luonne huomioon ottaen komissiolla olisi oltava valtuudet muuttaa ja mukauttaa tiettyjä torjuntatoimenpiteiden teknisiä seikkoja. Komission olisi tarvittaessa perustettava tällaiset muutokset tai mukautukset komission asiantuntijoiden jäsenvaltiossa paikalla tekemiä eläinlääkintäalan tarkastuksia koskevista tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä 4 päivänä helmikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/139/EY [48] mukaisesti tehdyn eläinlääkintätarkastuksen tuloksiin. [48] EYVL L 38, 12.2.1998, s. 10. (38) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet olisi vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [49] mukaisesti. [49] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (39) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (40) Suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman säilyttämistä ja taudinpurkauksen sattuessa aseman nopeaa palauttamista koskevan perustavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen ja aiheellista vahvistaa suhteellisuusperiaatteen mukaisesti säännöt valmiusasteen parantamiseksi ja mahdollisten taudinpurkausten torjumiseksi mahdollisimman nopeasti, tarvittaessa hätärokotuksin, sekä karjan ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja kauppaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten minimoimiseksi. Tämä direktiivi rajoittuu siihen, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I luku Asiasisältö, soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Asiasisältö ja soveltamisala 1. Tässä direktiivissä vahvistetaan: a) vähimmäistoimenpiteet suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten torjumiseksi riippumatta virustyypistä; b) tietyt ennalta ehkäisevät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa toimivaltaisten viranomaisten ja kotieläintuottajien tietämystä suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautiin liittyvää valmiusastetta. 2. Jäsenvaltiot saavat toteuttaa tiukempia toimia tämän direktiivin soveltamisalalla ja erityisesti 35 ja 43 artiklan suhteen. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) 'taudille alttiiseen lajiin kuuluvalla eläimellä' tilalla olevaa Artiodactyla-lahkon Ruminantia-, Suina- ja Tylopoda- alalahkoon kuuluvaa kotieläimenä pidettävää tai luonnonvaraista eläintä; b) 'tilalla' mitä tahansa jäsenvaltion kansallisella alueella sijaitsevaa maatalouskäyttöön tai muuhun käyttöön tarkoitettua tilaa, jolla pidetään tai jalostetaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pysyvästi tai tilapäisesti. Tämä määritelmä ei kuitenkaan kata tällaisen tilan ihmisille tarkoitettuja asuintiloja, teurastamoja, kuljetusvälineitä, rajatarkastusasemia tai aidattuja alueita, joissa pidetään ja saatetaan metsästää taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jos aidattujen alueiden koko on sellainen, että 10 artiklassa säädetyt toimenpiteet eivät ole sovellettavissa; c) 'karjalla' eläintä tai eläinryhmää, jota pidetään tilalla samana epidemiologisena yksikkönä; jos samalla tilalla on useampia karjoja, kukin niistä muodostaa erillisen yksikkönsä, jolla on oma terveysasema; d) 'omistajalla' yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten omistusoikeus tai jonka tehtävänä on huolehtia niiden hoitamisesta riippumatta siitä, suoritetaanko tästä tehtävästä rahallinen korvaus; e) 'toimivaltaisella viranomaisella' jäsenvaltion viranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinlääkärin- tai kotieläinjalostustarkastuksia, tai viranomaista, jolle tämä toimivalta on siirretty; f) 'virkaeläinlääkärillä' jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämää eläinlääkäriä; g) 'luvalla' toimivaltaisten viranomaisten antamaa kirjallista lupaa, jonka tarvittavat jäljennökset ovat saatavilla myöhemmin kyseisen jäsenvaltion asianmukaisen lainsäädännön mukaisesti tehtäviä tarkastuksia varten; h) 'itämisajalla' tartunnan ja suu- ja sorkkataudin kliinisten oireiden ilmaantumisen välistä aikaa ja erityisesti tämän direktiiviin soveltamiseksi 14 päivää nautojen ja sikojen osalta ja 21 päivää lampaiden, vuohien ja muiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten osalta; i) 'tartunnan saaneeksi epäillyllä eläimellä' kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä tai ruhoja, joissa on kliinisiä oireita tai kuolemanjälkeisiä muutoksia tai sellaisia reaktioita laboratoriokokeissa, joiden perusteella suu- ja sorkkataudin esiintymistä voidaan kohtuudella epäillä; j) 'viruksen saastuttamaksi epäillyllä eläimellä' kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jotka kerättyjen epidemiologisten tietojen perusteella ovat suoraan tai välillisesti saattaneet altistua suu- ja sorkkatautivirukselle; k) 'suu- ja sorkkatautitapauksella' tai 'suu- ja sorkkatautitartunnan saaneella eläimellä' kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä tai näiden ruhoja, joilla - on virallisesti varmistettu esiintyneen suu- ja sorkkataudin kliinisiä oireita tai kuolemanjälkeisiä muutoksia, tai - suu- ja sorkkataudin esiintyminen on virallisesti varmistettu liitteiden XIII ja XIV mukaisesti suoritetuissa laboratoriotutkimuksissa; l) 'suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksella' tilaa, jolla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ja joka täyttää yhden tai useamman liitteessä I asetetuista perusteista; m) 'primääritaudinpurkauksella' direktiivin 82/894/ETY 2 artiklan d kohdan mukaista taudinpurkausta; n) 'lopettamisella' direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 6 kohdan mukaista eläinten lopettamista; o) 'teurastuksella' direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 7 kohdan mukaista sellaisten eläinten teurastamista, joita epidemiologisten tietojen tai kliinisen diagnoosin tai laboratoriotutkimusten tulosten perusteella ei pidetä tartunnan saaneina tai suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamina, ja eläinsuojelun vuoksi tehtäviä teurastuksia; p) 'prosessoinnilla' yhtä muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 säädetyistä suuririskisen aineksen käsittelyistä, joka tehdään tavalla, jolla vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski; q) 'alueellisten rajoitusten käyttöönotolla' sellaisen rajoitusvyöhykkeen perustamista, jolla tiettyjen eläinten tai eläintuotteiden siirtoihin tai kauppaan sovelletaan 45 artiklan mukaisia rajoituksia suu- ja sorkkataudin leviämisen estämiseksi vapaalle vyöhykkeelle, jolla ei sovelleta tämän direktiivin mukaisia rajoituksia; r) 'alueella' direktiivin 64/432/ETY 2 artiklan 2 kohdan p alakohdassa määriteltyä aluetta; s) 'alueen osalla' päätöksen 2000/807/EY liitteessä määriteltyä aluetta; t) 'yhteisön antigeeni- ja rokotepankilla' asianmukaisia tiloja, jotka on nimetty tämän direktiivin mukaisesti sekä tiivistetyn inaktivoidun antigeenin, jota käytetään suu- ja sorkkatautirokotteiden tuotantoon, että tällaisista antigeeneistä valmistettujen immunologisten eläinlääkkeiden (rokotteiden) yhteisön varantojen varastoimiseen; u) 'hätärokotuksella' 50 artiklan 1 kohdan mukaista rokotusta; v) 'suojarokotuksella' nimetyn alueen tiloilla annettavaa hätärokotusta, jonka tarkoituksena on suojella taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ilmateitse tai eritteiden kautta kulkeutuvilta suu- ja sorkkatautiviruksilta kyseisellä alueella, jolla eläimet on tarkoitus pitää hengissä rokotuksen jälkeen; w) 'estorokotuksella' hätärokotusta, joka pelkästään annetaan koko karjan lopettamiseen tähtäävän torjuntapolitiikan yhteydessä tilalla tai alueella, jolla on tarve vähentää kiireellisesti suu- ja sorkkatautiviruksen määrää ja lieventää riskiä viruksen kulkeutumisesta tilan tai alueen ulkopuolelle ja jolla eläimet on tarkoitus hävittää rokotuksen jälkeen; x) 'ruokajätteellä' ravintoloiden, ateriapalveluiden, keittiöiden, myös keskuskeittiöiden ja kotitalouksien, elintarvikejätettä. II luku Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten torjunta 1 jakso Suu- ja sorkkataudista ilmoittaminen 3 artikla Suu- ja sorkkataudista ilmoittaminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että: a) toimivaltaiset viranomaiset sisällyttävät suu- ja sorkkataudin pakollisesti ilmoitettavien tautien luetteloon; b) omistajalla ja kenellä tahansa eläimistä huolehtivalla henkilöllä, eläinten mukana kuljetuksen aikana olevalla henkilöllä tai eläimiä hoitavalla henkilöllä on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaisille viranomaisille tai virkaeläinlääkärille suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä ja pitää suu- ja sorkkatautitartunnan saaneet tai tartunnan saaneeksi epäillyt eläimet erillään muista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, jotka ovat vaarassa saada suu- ja sorkkatautitartunnan tai joutua suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamiksi; c) eläinlääkäreillä, virkaeläinlääkäreillä, eläinlääkintälaboratorioiden tai muiden virallisten tai yksityisten laboratorioiden johtavilla virkamiehillä ja kenellä tahansa henkilöllä, jolla on ammattinsa puolesta yhteys taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin tai tällaisista eläimistä saataviin tuotteisiin, on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaisille viranomaisille suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä, jos he ovat saaneet tästä tiedon ennen tämän direktiivin mukaista virallista väliintuloa. 2. Jäsenvaltion, jonka alueella suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus vahvistetaan, on tehtävä taudista ilmoitus sekä annettava tietoja ja toimitettava kirjallisia selvityksiä komissiolle ja muille jäsenvaltioille liitteen II mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläintautien taudinpurkauksista ilmoittamista koskevien voimassa olevien yhteisön säännösten soveltamista. 2 jakso Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta epäiltäessä toteutettavat toimenpiteet 4 artikla Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta epäiltäessä toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2-6 kohdassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan, kun tilalla epäillään yhden tai useamman eläimen saaneen tartunnan tai joutuneen viruksen saastuttamaksi. 2. Virkaeläinlääkärin on aloitettava viipymättä virallinen tutkimus ja valvottava sitä vahvistaakseen, esiintyykö suu- ja sorkkatautia, ja erityisesti otettava tai otatettava tarvittavat näytteet laboratoriotutkimusta varten liitteen III mukaisesti. 3. Kun epäillystä tartunnasta ilmoitetaan, toimivaltaisen viranomaisen on asetettava i kohdassa tarkoitettu tila viralliseen valvontaan ja varmistettava erityisesti, että: a) kaikki tilalla olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten luokat lasketaan ja kunkin luokan osalta kirjataan jo kuolleiden sekä tartunnan saaneiksi epäiltyjen tai viruksen saastuttamaksi epäiltyjen eläinten määrä; b) a alakohdassa tarkoitetut laskentatiedot pidetään ajan tasalla ottamalla huomioon epäilyaikana syntyneet tai kuolleet taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet; omistajan on pyynnöstä esitettävä nämä tiedot, ja toimivaltaisten on tarkastettava ne jokaisen tilakäynnin yhteydessä; c) kaikki tilalla olevat maito-, maitotuote-, liha-, lihavalmiste-, ruho-, vuota-, nahka-, villa-, siemenneste-, alkio-, munasolu-, liete-, lanta-, rehu- ja kuivikevarastot kirjataan ja nämä tiedot pidetään ajan tasalla; d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei tuoda tilalle eikä viedä sieltä pois, lukuun ottamatta 18 artiklassa tarkoitettuja eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvia tiloja, ja kaikki tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet pidetään suojissaan tai muussa sellaisessa paikassa, jossa ne voidaan eristää; e) rakennusten, joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, ja itse tilan sisään- ja uloskäynnit desinfioidaan asianmukaisin keinoin; f) tehdään epidemiologinen selvitys 13 artiklan mukaisesti. 5 artikla Siirrot tilalle ja tilalta epäiltäessä suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi kielletään kaikki siirrot tilalle ja tilalta, jolla epäillään suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta. Kielto koskee erityisesti seuraavia: a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lihan, ruhojen, maidon tai maitotuotteiden, siemennesteen, munasolujen tai alkioiden siirtoa pois tilalta taikka eläinrehun, työkalujen, esineiden tai muiden aineiden, kuten villan, vuotien ja nahkojen, harjaksien, eläinjätteen, lietteen, lannan tai minkä tahansa aineen, joka voi levittää suu- ja sorkkatautia, siirtoa pois tilalta; b) muiden kuin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtoa; c) henkilöiden siirtoa tilalle tai sieltä pois; d) ajoneuvojen siirtoa tilalle tai sieltä pois. 2. Poiketen 1 kohdan a alakohdassa säädetystä kiellosta, jos maidon varastoinnissa tilalla esiintyy vaikeuksia, toimivaltaiset viranomaiset voivat joko päättää, että maito hävitetään tilalla, tai antaa luvan maidon kuljettamiseksi tilalta eläinlääkärin valvonnassa ja ainoastaan kuljetusvälineellä, joka on varustettu suu- ja sorkkataudin leviämisriskin estämiseksi, lähimpään mahdolliseen hävittämispaikkaan taikka käsittelypaikkaan, jossa suu- ja sorkkatautivirus hävitetään. 3. Poiketen 1 kohdan b, c ja d alakohdassa säädetyistä kielloista toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siirtoihin tilalle ja tilalta, jos kaikkia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämisen vuoksi tarpeellisina pidettäviä edellytyksiä noudatetaan. 6 artikla Toimenpiteiden ulottaminen koskemaan muita tiloja Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 4 ja 5 artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan muita tiloja, jos niiden sijainti, rakenne ja sijoittelu tai yhteydet 4 artiklassa tarkoitetun tilan eläimiin antavat aiheen epäillä mahdollista viruksesta saastumista. 7 artikla Väliaikainen tarkkailuvyöhyke 1. Toimivaltainen viranomainen voi perustaa väliaikaisen tarkkailuvyöhykkeen erityisesti silloin kun taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten eläintiheys on suuri, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa kosketuksissa olleiden eläinten ja/tai henkilöiden siirrot ovat laajoja, tautiepäilyn ilmoittamisessa on esiintynyt viivästyksiä tai tiedot suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollisesta alkuperästä ja kulkeutumisesta ovat riittämättömiä, jos epidemiologinen tilanne tätä edellyttää. 2. Direktiivin 4 ja 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä on sovellettava väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä oleviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä. 3. Väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä sovellettavia toimenpiteitä voidaan täydentää kieltämällä eläinten siirrot laajemmalla alueella tai jäsenvaltion koko alueella enintään 72 tunnin ajan. 8 artikla Ennalta ehkäisevä hävittämisohjelma Toimivaltainen viranomainen voi panna täytäntöön epidemiologisten tietojen tai muiden todisteiden perusteella ennalta ehkäisevän hävittämisohjelman, johon kuuluu tartunnan todennäköisesti saaneiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten poistaminen tilalta ja tarvittaessa epidemiologisesti yhteydessä olevista tuotantoyksiköistä tai naapuritiloilta. Tässä tapauksessa näytteet on otettava ja taudille alttiisiin lajiin kuuluvien eläinten kliiniset tutkimukset tehtävä liitteen III mukaisesti. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava tässä artiklassa säädetyistä toimenpiteistä komissiolle ennen niiden toteuttamista. 9 artikla Toimenpiteiden säilyttäminen voimassa Jäsenvaltiot eivät saa peruuttaa 4-7 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ennen kuin on virallisesti todettu, ettei epäiltyä suu- ja sorkkatautia esiinny. 3 jakso Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat toimenpiteet 10 artikla Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat toimenpiteet 1. Kun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen vahvistetaan, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4-6 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi tilalla toteutetaan viipymättä myös seuraavat toimenpiteet: a) Tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on lopetettava viipymättä paikalla. Poikkeuksellisissa olosuhteissa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan lopettaa lähimmässä tähän tarkoitukseen soveltuvassa paikassa virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiltä vältytään kuljetuksen ja lopettamisen aikana. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaiset poikkeukselliset olosuhteet ja toteutetut toimet. b) Virkaeläinlääkärin on ennen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamista tai sen aikana varmistettava, että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet otetaan liitteen III mukaisesti. Toimivaltainen viranomainen voi päättää, että 4 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta, jos kyseessä on sekundaarinen tartuntalähde, joka on epidemiologisesti yhteydessä ensimmäiseen tartuntalähteeseen, jota varten näytteet on jo otettu mainitun artiklan mukaisesti, edellyttäen että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet on otettu. c) Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tilalla kuolleiden eläinten ruhot ja a alakohdan mukaisesti lopetettujen eläinten ruhot on prosessoitava viipymättä virallisessa valvonnassa siten, että riskiä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisestä ei ole. Ruhot on mieluiten hävitettävä renderoimalla ne tähän tarkoitukseen hyväksytyissä tiloissa. Jos ruhot on erityisten olosuhteiden vuoksi haudattava tai poltettava paikalla tai muualla, nämä toimet on toteutettava 72 artiklassa tarkoitetun valmiussuunnitelman yhteydessä ennakolta laadittujen ohjeiden mukaisesti ja erityisesti ympäristöä ja kansanterveyttä koskevan yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti. d) Kaikki 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset on käsiteltävä virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti siten, että kaikkien niissä olevien suu- ja sorkkatautivirusten tuhoutuminen varmistuu, ja hävitettävä jätteitä koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamisen ja prosessoinnin sekä 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ainesten tuhoamisen jälkeen jäsenvaltioiden on varmistettava, että: a) lopetettujen eläinten säilyttämiseen käytettävät rakennukset, niiden ympäristö ja eläinten kuljettamiseen käytetyt ajoneuvot sekä kaikki muut viruksen todennäköisesti saastuttamat rakennukset puhdistetaan ja desinfioidaan 11 artiklan mukaisesti; b) lisäksi jos on perusteltua epäillä, että ihmisten asuintilat tai tilan toimistotilat ovat suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamat, kyseiset tilat on myös desinfioitava asianmukaisesti; c) uudet eläimet tuodaan tilalle liitteen V mukaisesti. 11 artikla Puhdistus ja desinfiointi 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että olennaisena osana tässä direktiivissä säädettyihin toimenpiteisiin kuuluvat puhdistus- ja desinfiointitoimet dokumentoidaan asianmukaisesti ja toteutetaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti käyttäen toimivaltaisen viranomaisen direktiiviin 98/8/EY mukaisesti eläinten hygienian hoitoon käytettäviksi biosidituotteiksi virallisesti hyväksymiä desinfiointiaineita ja tällaisten desinfiointiaineiden pitoisuuksia siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet toteutetaan siten, että toimista mahdollisesti aiheutuvat ympäristöhaitat ovat mahdollisimman vähäiset. 3. Jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että käytettävät desinfiointiaineet desinfioivat tehokkaasti parhaan saatavilla olevan teknologian mukaisesti mutta aiheuttavat mahdollisimman vähän ympäristöön ja kansanterveyteen kohdistuvia haittavaikutuksia. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet toteutetaan liitteen IV mukaisesti. 12 artikla Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksesta kärsivistä tai niiden kanssa kosketuksissa olleista eläimistä saatujen tuotteiden ja ainesten jäljittäminen ja käsittely Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilalta, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on varmistettu, olevista suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadut 4 artiklan 3 kohdassa c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset sekä siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu taudin todennäköisen tilalle kulkeutumisen ja virallisten toimenpiteiden täytäntöönpanon välisenä aikana taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä, jäljitetään ja prosessoidaan tai, kun kyseessä ovat muut ainekset kuin siemenneste, munasolut ja alkiot, käsitellään virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan ja sen leviämisriski vältetään. 13 artikla Epidemiologinen selvitys 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia koskevat epidemiologiset selvitykset tekee erityiskoulutettu eläinlääkäri 72 artiklassa tarkoitettujen valmiussuunnitelmien mukaisesti laaditun kyselylomakkeen perusteella, jotta selvityksistä tulisi yhdenmukaisia, nopeita ja oikein kohdennettuja. Tällaisessa selvityksessä on käsiteltävä vähintään seuraavia seikkoja: a) aika, jona suu- ja sorkkatautia on voinut esiintyä tilalla ennen kuin sitä epäiltiin tai siitä ilmoitettiin; b) suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollinen alkuperä tilalla sekä muiden sellaisten tilojen tunnistaminen, joilla on saman lähteen tartuttamiksi tai saastuttamiksi epäiltyjä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä; c) missä määrin muihin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuin nautoihin tai sikoihin kuuluvat eläimet ovat mahdollisesti saaneet tartunnan tai joutuneet viruksen saastuttamiksi; d) sellaisten henkilöiden, ajoneuvojen ja 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ainesten siirrot, jotka todennäköisesti ovat kuljettaneet suu- ja sorkkatautivirusta kyseisille tiloille tai niiltä pois. 2. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille suu- ja sorkkatautiviruksen epidemiologiasta ja leviämisestä, ja pidettävä nämä tiedot säännöllisesti ajan tasalla. 14 artikla Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat lisätoimenpiteet 1. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lisäksi myös muut tilalla, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on vahvistettu, olevat eläimet on lopetettava ja hävitettävä siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski ja ympäristön vahingoittuminen. Ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta eläinlajeihin, jotka eivät ole alttiita suu- ja sorkkataudille, varsinkaan hevoseläimiin ja koiriin, jos nämä eläimet voidaan eristää sekä puhdistaa ja desinfioida tehokkaasti, edellyttäen että ne ovat niiden liikkumisen valvomiseksi yksilöllisesti tunnistettavissa, hevoset yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2. Toimivaltainen viranomainen voi soveltaa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä epidemiologisessa yhteydessä oleviin tuotantoyksiköihin tai naapuritiloihin, jos epidemiologiset tiedot tai muut todisteet antavat aiheen epäillä kyseisten tilojen mahdollista viruksesta saastumista. Jos näitä säännöksiä aiotaan soveltaa, on tästä ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan ennen säännösten soveltamista. Tässä tapauksessa näytteenottoa ja eläinten kliinistä tutkimista koskevat toimenpiteet on toteutettava liitteen III mukaisesti. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä suu- ja sorkkataudin ensimmäisen taudinpurkauksen varmistuttua ryhdyttävä tarpeellisiksi katsomiinsa hätärokotusjärjestelyihin alueella, joka on kooltaan vähintään 21 artiklan mukaisesti perustetun valvontavyöhykkeen suuruinen. 4 jakso Erityistapauksissa toteutettavat toimenpiteet 15 artikla Toimenpiteet suu- ja sorkkataudin esiintyessä tietyissä muussa kuin maatalouskäytössä olevissa tiloissa tai niiden läheisyydessä 1. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus uhkaa levitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin laboratoriossa, eläintarhassa, eläinpuistossa ja aidatulla alueella tai direktiivin 92/65/ETY 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyssä yhteisössä, laitoksessa tai keskuksessa ja jos eläimiä pidetään tieteellisiä tarkoituksia taikka lajien tai uhanalaisten rotujen säilyttämistä varten, kyseisen jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki asianmukaiset bioturvallisuustoimenpiteet toteutetaan tällaisten eläinten suojelemiseksi tartunnalta. Toimenpiteisiin voi sisältyä julkisiin laitoksiin pääsyn rajoittaminen tai erityisedellytysten soveltaminen tällaiseen pääsyyn. 2. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen jossakin 1 kohdassa tarkoitetussa tilassa varmistetaan, kyseinen jäsenvaltio voi päättää poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta, edellyttäen että tämä ei vaaranna yhteisön perusetuja ja erityisesti muiden jäsenvaltioiden eläinten terveysasemaa ja että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskin ehkäisemiseksi. Tällaisesta päätöksestä on ilmoitettava viipymättä komissiolle. 16 artikla Teurastamoissa, rajatarkastusasemilla ja kuljetusvälineissä toteutettavat toimenpiteet 1. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen teurastamossa, direktiivin 91/496/ETY mukaisesti perustetulla rajatarkastusasemalla tai kuljetusvälineessä varmistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kyseisissä tiloissa ja kuljetusvälineissä toteutetaan seuraavat toimenpiteet: a) kaikki kyseisissä tiloissa tai kuljetusvälineissä olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet lopetetaan viipymättä; b) mahdollisesti tartunnan saaneiden ja viruksen saastuttamien eläinten ruhot hävitetään virallisessa valvonnassa siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski ja ympäristöriskit; c) mahdollisesti tartunnan saaneista ja viruksen saastuttamista eläimistä peräisin oleva muu eläinjäte, muu eläimenosat mukaan luettuina, hävitetään virallisessa valvonnassa jätteitä koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski; d) rakennukset ja laitteet, kuljetusvälineet mukaan luettuina, puhdistetaan ja desinfioidaan virkaeläinlääkärin valvonnassa 11 artiklan ja toimivaltaisen viranomaisen antamien ohjeiden mukaisesti; e) tehdään epidemiologinen selvitys 13 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 19 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kontaktitiloilla. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläimiä toimitetaan uudelleen aikaisintaan 24 tunnin kuluttua siitä, kun 1 kohdassa tarkoitettujen tilojen tai kuljetusvälineiden d alakohdan mukainen puhdistus ja desinfiointi on tehty, niissä teurastettaviksi, tarkastettaviksi tai kuljetettaviksi. 17 artikla Toimenpiteiden uudelleentarkastelu Komissio tarkastelee 15 artiklassa tarkoitettujen erityistapausten tilannetta uudelleen mahdollisimman pian elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. Tarvittavat toimenpiteet suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen ehkäisemiseksi, erityisesti 45 artiklan mukaisten alueellisten rajoitusten käyttöönoton ja 52 artiklan mukaisten hätärokotusten yhteydessä, vahvistetaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 5 jakso Eri epidemiologisista yksiköistä koostuvat tilat ja kontaktitila 18 artikla Eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvat tilat 1. Toimivaltainen viranomainen voi kahdesta tai useammasta tuotantoyksiköstä koostuvien tilojen osalta poikkeuksellisissa tapauksissa ja huolellisen riskianalyysin jälkeen poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta tällaisten tilojen terveiden tuotantoyksiköiden osalta. 2. Edellä 1 kohdassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan, jos virkaeläinlääkäri on vahvistanut 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun virallisen tutkimuksen aikana, että seuraavia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantoyksiköiden välillä koskevia edellytyksiä noudatettiin vähintään kahden itämisajan keston ajan ennen päivämäärää, jona suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen tilalla todettiin: a) tilojen rakenne ja koko ovat sellaiset, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten sijoitus- ja pitotilat voidaan pitää täysin erillään ja myös niiden ilmatila on erillinen; b) eri tuotantoyksiköissä suoritettavat tehtävät, erityisesti navettojen ja laidunmaiden hoito, ruokinta ja lannan poisto, ovat täysin erilliset, ja niitä hoitaa eri henkilöstö; c) tuotantoyksiköissä käytettävät koneet, laitteet, varusteet, välineet ja desinfiointijärjestelyt ovat täysin erilliset. 3. Maidontuotantotilojen osalta voidaan poiketa 10 artiklan 1 kohdan d alakohdasta edellyttäen, että: a) tila täyttää 2 kohdassa säädetyt edellytykset; b) lypsäminen tapahtuu kussakin yksikössä täysin erillisesti; c) maito käsitellään sen käyttötarkoituksesta riippuen vähintään yhdellä liitteessä IX olevassa A tai B osassa kuvatulla menetelmällä. 4. Kun poikkeus myönnetään 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava ennakolta tällaisen poikkeuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava poikkeuksesta komissiolle viipymättä ja esitettävä yksityiskohdat toteutetuista toimenpiteistä. 19 artikla Kontaktitilat 1. Tila julistetaan kontaktitilaksi, jos virkaeläinlääkäri vahvistettujen tietojen perusteella havaitsee tai katsoo, että suu- ja sorkkatautivirus on voinut kulkeutua sinne henkilöiden, eläinten, eläinperäisten tuotteiden tai ajoneuvojen välityksellä tai jollakin muulla tavalla muilta tiloilta 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle tilalle tai 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulta tilalta muille tiloille. 2. Kontaktitilat on asetettava viralliseen valvontaan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti eikä valvontaa saa lopettaa ennen kuin suu- ja sorkkatautiviruksen epäilty esiintyminen näillä kontaktitiloilla on virallisesti kumottu liitteessä III säädettyjen kartoitusvaatimusten mukaisesti. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on kiellettävä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen kontaktitiloilta 2 artiklan h kohdassa kyseisten lajien kohdalla tarkennetun itämisajan keston ajaksi. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin 4 artiklan 3 kohdan d alakohdan säännöksistä poiketen antaa luvan kuljettaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet virallisessa valvonnassa suoraan teurastamoon hätäteurastusta varten. Ennen tällaisen poikkeuksen myöntämistä virkaeläinlääkärin on tehtävä vähintään liitteessä III olevassa 1 kohdassa säädetyt kliiniset tutkimukset. 4. Jos toimivaltainen viranomainen toteaa, että epidemiologinen tilanne on sopiva, se voi rajoittaa 1 kohdassa säädetyn kontaktitilaksi julistamisen koskemaan yhtä tilan tiettyä epidemiologista tuotantoyksikköä ja siellä olevia eläimiä edellyttäen, että kyseinen epidemiologinen tuotantoyksikkö täyttää 18 artiklassa säädetyt vaatimukset. 5. Jos ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ja muussa kuin maatalouskäytössä olevien tilojen, teurastamojen, rajatarkastusasemien tai kuljetusvälineiden välillä on epidemiologinen yhteys, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 15 ja 16 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan tällaisiin muussa kuin maatalouskäytössä oleviin tiloihin, teurastamoihin, rajatarkastusasemiin tai kuljetusvälineisiin. 20 artikla Toimenpiteiden koordinointi Komissio voi tarkastella 18 ja 19 artiklassa tarkoitettujen tilojen tilannetta uudelleen elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa vahvistaakseen 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet jäsenvaltioiden 18 ja 19 artiklan nojalla toteuttamien toimenpiteiden koordinoinnin varmistamiseksi. 6 jakso suoja- ja valvontavyöhykkeet 21 artikla Suoja- ja valvontavyöhykkeiden perustaminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen varmistumisen jälkeen toteutetaan viipymättä vähintään 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt toimenpiteet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on perustettava 1 kohdassa tarkoitetun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ympärille suojavyöhyke, jonka säde on vähintään 3 kilometriä, ja valvontavyöhyke, jonka säde on vähintään 10 kilometriä. Näiden vyöhykkeiden maantieteellisessä rajaamisessa on otettava huomioon hallinnolliset rajat, luonnolliset rajat, valvontamahdollisuudet ja tekninen kehitys, jonka avulla voidaan ennustaa suu- ja sorkkatautiviruksen todennäköinen leviäminen ilmateitse tai muulla tavalla. Rajaamista on tarkasteltava tarvittaessa uudelleen tällaisten tekijöiden perusteella. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suoja- ja valvontavyöhykkeille johtaville teille pystytetään riittävän suuret tiedotustaulut. 4. Suu- ja sorkkataudin mahdollisimman pikaisen hävittämisen edellyttämien kaikkien toimenpiteiden koordinoimiseksi on perustettava 74 ja 76 artiklassa tarkoitetut kansalliset ja paikalliset taudintorjuntakeskukset. Jäljempänä 78 artiklassa säädetyn asiantuntijaryhmän on avustettava kyseisiä keskuksia edellä 13 artiklassa tarkoitetun epidemiologisen selvityksen tekemisessä. 5. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä jäljittäessään suojavyöhykkeellä suu- ja sorkkatautiviruksen arvioidun sinne kulkeutumisen ja 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden voimaantulon välisenä aikana sieltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatua tuoretta lihaa, lihavalmisteita, raakamaitoa ja raakamaitotuotteita. Tällainen tuore liha, lihavalmisteet, raakamaito ja raakamaitotuotteet on käsiteltävä vastaavasti 25, 26 ja 27 artiklan mukaisesti tai ne pidettävä turvasäilössä kunnes mahdollinen saastuminen suu- ja sorkkatautiviruksesta kumotaan virallisesti. 22 artikla Suojavyöhykkeellä olevilla tiloilla toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä toteutetaan ainakin seuraavat toimenpiteet: a) kaikki tilat, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on rekisteröitävä ja kaikki näillä tiloilla olevat eläimet on laskettava; nämä tiedot on pidettävä ajan tasalla; b) kaikilla tiloilla, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehtävä määräajoin eläinlääkärintarkastus siten, että vältetään tilalla mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen leviäminen; eläinlääkärintarkastukseen on sisällyttävä myös yleisen hygienian sekä suu- ja sorkkatautiviruksen tilalle pääsyn tai sieltä kulkeutumisen ehkäisemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tarkastaminen; c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei saa viedä pois tilalta. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan kuljettaa suoraan virallisessa valvonnassa hätäteurastettaviksi samalla suojavyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon tai, jos kyseisellä vyöhykkeellä ei ole teurastamoa, toimivaltaisen viranomaisen nimeämään vyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan teurastamoon. Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siirtoon vasta sen jälkeen, kun virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille tekemä tutkimus osoittaa, ettei tilalla ole tartunnan saaneiksi tai viruksen saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä. Tällaisten eläinten lihaan on sovellettava 25 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä. 23 artikla Kokoontumiset ja siirrot suojavyöhykkeellä Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että suojavyöhykkeellä kielletään seuraava toiminta: a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten messut, markkinat, esittelyt tai muut kokoontumiset, kokoaminen ja jakelu mukaan luettuina; b) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kierrätys tilalta toiselle siitostarkoituksessa; c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten keinosiemennys, lukuun ottamatta viljelijän tekemää keinosiemennystä, joka tapahtuu tilalla olevien eläinten siemennesteellä. 24 artikla Eläinten kuljetus suojavyöhykkeellä 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kuljettaminen kielletään suojavyöhykkeellä. Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa kiellon koskemaan seuraavia: a) muiden kuin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kuljetus suojavyöhykkeeltä tai suojavyöhykkeelle ottaen huomioon liitteessä VI olevassa 4 kohdassa hevoseläinten kuljetukselle asetetut rajoitukset; b) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta; c) tapahtumat, joissa ihmisjoukot voivat joutua kosketuksiin taudille alttiisiin lajiin kuuluviin eläimiin, jos suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski on olemassa. 2. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää 1 kohdassa säädetyistä kielloista seuraavat poikkeukset: a) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta ainoastaan tärkeimmillä maanteillä tai rautateillä; b) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat virkaeläinlääkärin sertifioimat eläimet, jotka tulevat rajoitusvyöhykkeiden ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta ja jotka kuljetetaan nimettyä reittiä pitkin nimettyihin teurastamoihin välitöntä teurastusta varten, edellyttäen että kuljetusväline puhdistetaan ja desinfioidaan eläinlääkärin valvonnassa teurastamossa eläinten toimituksen jälkeen ja tällainen puhdistus merkitään kuljetusvälineen ajopäiväkirjaan. 25 artikla Suojavyöhykkeellä tuotetun tuoreen lihan osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiiseen lajeihin kuuluvista eläimistä tuotetun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitettu tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet merkitään neuvoston direktiivin 72/461/ETY 5a artiklan mukaisesti (leiman asettaminen toisen leiman päälle) ja kuljetetaan tämän jälkeen sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisen viranomaisen nimeämään laitokseen liitteen VII mukaisesti käsitellyiksi lihavalmisteiksi jalostamista varten. 4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen primääritaudinpurkaukseksi määritellyn tilan arvioitua tartuntapäivää ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetusta lihasta. Tällainen liha on voitava selvästi erottaa lihasta, jonka lähettäminen suojavyöhykkeen ulkopuolelle on kielletty, yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyllä selkeällä merkillä. 5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan tai raakalihavalmisteisiin, jotka on saatu suojavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista seuraavin edellytyksin: a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa; b) laitoksessa jalostetaan ainoastaan 4 kohdassa kuvattua tuoretta lihaa, jauhelihaa tai raakalihavalmisteita, jotka on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä; c) kaikessa tällaisessa tuoreessa lihassa, jauhelihassa tai raakalihavalmisteissa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkintä tai, kun kyseessä on muista sorkkaeläimistä saatu liha, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevan III luvun mukainen terveysmerkintä tai, kun kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 95/65/EY liitteessä I olevan VI luvun mukainen terveysmerkintä; d) kaikki tällainen tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on merkittävä selkeästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään tuoreesta lihasta, jauhelihasta ja raakalihavalmisteista, joiden lähettäminen tämän direktiivin mukaisen suojavyöhykkeen ulkopuolelle ei ole sallittua. 6. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava, että 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten. 26 artikla Suojavyöhykkeellä tuotettujen lihavalmisteiden osalta toteutettavat toimenpiteet Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään. Poikkeuksellisesti tätä kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, joille on tehty jokin liitteessä VII säädetyistä käsittelyistä 27 artikla Suojavyöhykkeellä tuotetun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon ja tällaisesta maidosta tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä suojavyöhykkeellä saadun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään. 3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun maitoon ja tällaisesta maidosta tuotettuihin maitotuotteisiin, joille on tehty jokin liitteessä IX olevassa A tai B osassa säädetyistä käsittelyistä maidon tai maitotuotteiden käyttötarkoituksesta riippuen. Käsittely on tehtävä 5 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti 4 kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa tai, jos suojavyöhykkeellä ei ole yhtään laitosta, toimivaltaisten viranomaisten nimeämissä valvontavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa. 4. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on valmistettu suojavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa 5 kohdassa säädetyin edellytyksin. 5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset: a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa; b) kaikki laitoksessa käytettävä maito on joko 3 kohdan mukaista tai se on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella olevista eläimistä; c) maito on merkittävä selkeästi, ja se on kuljetettava ja varastoitava erillään maidosta ja maitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäviksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle; d) suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta peräisin oleva raakamaito on kuljetettava laitoksiin ajoneuvoissa, jotka puhdistetaan ja desinfioidaan ennen kuljetusta ja jotka eivät tämän jälkeen ole kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä. 6. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava, että 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten. 28 artikla Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä kerätyn siemennesteen ja kerättyjen munasolujen ja alkioiden osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun siemennesteen ja saatujen munasolujen ja alkioiden markkinoille saattaminen kielletään. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta pakastettuun siemennesteeseen ja pakastettuihin munasoluihin ja alkioihin, jotka on kerätty ja varastoitu vähintään 14 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua suu- ja sorkkatautiviruksen tartuntapäivää itämisaika huomioon ottaen. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun tartuntapäivän jälkeen yhteisön lainsäädännön mukaisesti kerätty pakastettu siemenneste on varastoitava erillään ja se voidaan viedä pois varastosta vasta kun: a) suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen vuoksi toteutettavat kaikki toimenpiteet on kumottu 36 artiklan mukaisesti ja b) kaikille keinosiemennysasemalla oleville eläimille on tehty kliininen tutkimus, ja kun kyseessä ovat muut taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet kuin naudat tai siat, niille on tehty serologinen testi, joka osoittaa, että tartuntaa ei esiinny kyseisellä keinosiemennysasemalla. 29 artikla Suojavyöhykkeellä olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan kuljetus ja levittäminen Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, peräisin olevan lannan kuljetus ja levittäminen kielletään suojavyöhykkeellä. 30 artikla Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatujen vuotien ja nahkojen osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatujen vuotien ja nahkojen markkinoille saattaminen kielletään. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta vuotiin ja nahkoihin, jotka: a) on tuotettu vähintään 14 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää itämisaika huomioon ottaen ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista vuodista ja nahoista, tai b) ovat asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevassa VI luvussa olevan 2 kohdan c tai d alakohdan vaatimusten mukaisia. 31 artikla Suojavyöhykkeellä tuotetun lampaanvillan ja tuotettujen märehtijöiden karvojen ja sikojen harjasten osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevan lampaanvillan ja peräisin olevien märehtijöiden karvojen ja sikojen harjasten markkinoille saattaminen kielletään. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta käsittelemättömään villaan ja käsittelemättömiin karvoihin ja harjaksiin, jotka: a) on tuotettu vähintään 14 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää itämisaika huomioon ottaen ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista villasta ja tuotetuista karvoista ja harjaksista, tai b) on pesty tehdasmaisesti tai saatu parkitsemisen avulla ja jotka on suljettu kuivina tiiviisti pakkauksiin. 32 artikla Suojavyöhykkeellä tuotettujen muiden eläintuotteiden osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että naudoista, lampaista, vuohista ja sioista sekä muista sorkkaeläimistä, joihin ei viitata 25-31 artiklassa, saatujen eläintuotteiden markkinoille saattaminen kielletään. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin: a) 1 kohdassa tarkoitetut eläintuotteet, joille on tehty: i) lämpökäsittely ilmatiiviisti suljetussa säiliössä, Fo-arvo vähintään 3,00, tai ii) lämpökäsittely, jonka aikana sisälämpötila on vähintään 70 °C vähintään 60 minuutin ajan; b) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatu veri ja saadut verituotteet, joita käytetään teknisessä tarkoituksessa, lääkkeet, in vitro -diagnostiikka ja laboratorioreagenssit mukaan luettuina, joille on tehty jokin asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan IV luvun B kohdan 3 alakohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetuista käsittelyistä; c) ihra ja renderoidut rasvat, joille on tehty asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VII olevan IV luvun B kohdan 2 alakohdan d alakohdan iv alakohdassa tarkoitettu lämpökäsittely; d) lemmikkieläintenruoka ja koirien puruluut, jotka ovat asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan II luvun B kohdan 2, 3 tai 4 alakohdan vaatimusten mukaisia; e) sorkka- ja kavioeläimistä peräisin olevat metsästysmuistot, jotka on täyttämällä käsitelty huoneenlämmössä säilyviksi; f) eläinten suolet, jotka on direktiivin 92/118/ETY liitteessä I olevan 2 luvun mukaisesti puhdistettu, kaavittu ja joko suolattu natriumkloridilla 30 päivän ajan tai valkaistu taikka kuivattu kaapimisen jälkeen ja suojattu uudelleensaastumiselta käsittelyn jälkeen; g) yhdistelmätuotteet, joille ei tehdä lisäkäsittelyjä ja jotka sisältävät eläinperäisiä tuotteita, joille on joko tehty mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutumisen varmistava käsittely tai jotka on saatu eläimistä, joihin ei sovelleta tämän direktiivin säännösten nojalla rajoituksia; h) pakatut tuotteet, jotka on tarkoitettu käytettäviksi in vitro -analyyseissä tai laboratorioreagensseina. 33 artikla Suojavyöhykkeellä tuotettujen rehun, heinän ja olkien osalta toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevien rehun, heinän ja olkien markkinoille saattaminen kielletään. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin rehuun, heinään ja olkiin, jotka: a) on tuotettu vähintään 14 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää itämisaika huomioon ottaen ja jotka on varastoitu ja kuljetettu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista rehusta, heinästä ja oljista; tai b) on tarkoitettu käytettäviksi suojavyöhykkeellä, jos toimivaltaiset viranomaiset antavat tähän luvan. 3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta rehuun ja olkiin, jotka on: a) käsitelty höyryllä suljetussa kammiossa vähintään 10 minuutin ajan ja 80° C:n vähimmäislämpötilassa, tai b) käsitelty formaliinihöyryssä (formaldehydikaasu), joka on tuotettu vähintään 8 tunnin ajan suljettuna pidetyssä kammiossa ja 19° C:n vähimmäislämpötilassa käyttäen kaupallisia, pitoisuudeltaan 35-40 prosenttia olevia liuoksia, tai c) varastoitu pakattuina tai paalattuina katoksen alla tiloissa, jotka sijaitsevat vähintään kahden kilometrin etäisyydellä lähimmäistä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksesta, ja rehua ja olkia ei viedä suojavyöhykkeeltä ennen kuin vähintään kolmen kuukauden kuluttua 11 artiklassa säädettyjen puhdistus- ja desinfiointitoimien päättymisestä. 34 artikla Poikkeusten ja lisätodistusten myöntäminen Poikkeukset 25-33 artiklassa säädetyistä kielloista myönnetään toimivaltaisen viranomaisen tekemällä erityispäätöksellä vasta sen jälkeen, kun kyseinen viranomainen on varmistanut, että kaikki asiaa koskevat vaatimukset täyttyvät riittävän pitkäksi ajaksi ennen kuin tuotteet viedään suojavyöhykkeeltä ja että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiä ei ole. Kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, poikkeukset 25-33 artiklassa säädetyistä kielloista edellyttävät toimivaltaisen viranomaisen antamaa lisätodistusta. 35 artikla Jäsenvaltioiden suojavyöhykkeellä toteuttamat lisätoimenpiteet Tämän direktiivin mukaisesti suojavyöhykkeellä toteutettavien toimenpiteiden lisäksi jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarpeellisina pitämänsä ja oikeasuhtaiset kansalliset lisätoimenpiteet suu- ja sorkkatautiviruksen torjumiseksi ottaen huomioon tautialueella vallitsevat erityiset epidemiologiset, kotieläintuotannolliset, kaupalliset ja sosiaaliset edellytykset. 36 artikla Toimenpiteiden kumoaminen suojavyöhykkeellä 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpiteiden soveltamista suojavyöhykkeellä jatketaan siihen saakka, kun seuraavat vaatimukset täyttyvät: a) vähintään 15 päivää on kulunut siitä, kun 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet lopetettiin ja hävitettiin turvallisesti ja siitä, kun tilalla toteutettiin 11 artiklan mukainen alustava puhdistus ja desinfiointi; b) kaikilla suojavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehty kartoitus negatiivisin tuloksin. 2. Suojavyöhykettä koskevien toimenpiteiden kumoamisen jälkeen sovelletaan edelleen 37-42 artiklassa säädettyjä valvontavyöhykettä koskevia toimenpiteitä vähintään 15 päivän ajan, minkä jälkeen kyseiset toimenpiteet kumotaan 44 artiklan mukaisesti. 3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kartoitus on tehtävä liitteessä III olevan 1 kohdan perusteiden mukaisesti ja, jos epidemiologinen tilanne sitä edellyttää, siihen voidaan sisällyttää liitteessä III olevassa 2.3 kohdassa säädetyt toimenpiteet liitteessä III olevassa 2.1 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. 37 artikla Valvontavyöhykkeellä olevilla tiloilla toteutettavat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeellä toteutetaan 22 artiklan 1 kohdassa säädetyt toimenpiteet. 2. Poiketen 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetystä kiellosta toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan kuljettaa virallisessa valvonnassa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet valvontavyöhykkeeltä hätäteurastusta varten suoraan valvontaviranomaisen nimeämään teurastamoon valvontavyöhykkeen ulkopuolelle. Tällaisen teurastamon on sijaittava mahdollisimman lähellä valvontavyöhykettä, ja tätä poikkeusta voidaan käyttää ainoastaan, jos valvontavyöhykkeellä ei ole ollenkaan teurastuskapasiteettia tai se on riittämätön. Tällaisista eläimistä tuotettu liha on käsiteltävä 39 artiklan mukaisesti. 38 artikla Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen valvontavyöhykkeellä 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei siirretä valvontavyöhykkeellä. 2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta eläinten siirtoihin jossakin seuraavista tarkoituksista: a) eläinten vieminen laitumelle aikaisintaan 15 päivää sen jälkeen, kun viimeisin suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on rekisteröity suojavyöhykkeellä; b) eläinten kuljettaminen suoraan ja virallisessa valvonnassa hätäteurastettaviksi samalla vyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon tai 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 3. Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin eläinten siirtoihin vasta sen jälkeen, kun virkaeläinlääkärin tilalle oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille tekemä tutkimus osoittaa, ettei tilalla ole tartunnan saaneiksi tai viruksen saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä. 39 artikla Valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan ja tällaisesta lihasta tuotettujen lihavalmisteiden os