Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (2001-2010)"

(2001/C 221/12)

Neuvosto päätti 21. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 10. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Paolo Braghin.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. ja 31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 115 puolesta, 1 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa "Ympäristö 2010: Tulevaisuutemme valinta" on tarkoitus määrittää EU:n tulevan ympäristöpolitiikan yleiset tavoitteet ja ensisijaiset toiminta-alueet. Lähtökohtana ovat komission viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman ("Kohti kestävää kehitystä") yleisarvion yhteydessä marraskuussa 1999 käynnistämä kuuleminen sekä Euroopan ympäristökeskuksen kertomus ympäristön tilasta ("Ympäristö EU:ssa vuosisadan vaihteessa"). Lisäksi on järjestetty useita seminaareja ja kuulemistilaisuuksia. Komitea on osallistunut aktiivisesti valmisteluvaiheeseen laatimalla kriittisen lausunnon(1), jota käsiteltiin korkeakoulujen asiantuntijoiden kanssa järjestetyssä seminaarissa ja johon komission yksiköt ovat esittäneet omia kommenttejaan(2).

1.2. Kestävän kehityksen edellytyksenä on maapallon luonnonvarojen harkittu käyttö ja ekosysteemin suojelu. Uudessa ohjelmassa yksilöidään ne ympäristökysymykset, jotka on ehdottomasti ratkaistava, jos halutaan päästä kestävään kehitykseen, sillä ongelmia on vielä paljon. Suurimpia ongelmia ovat ilmastonmuutos, biologisen monimuotoisuuden ja luonnollisten elinympäristöjen häviäminen, maaperän eroosio ja heikkeneminen, kasvavat jätemäärät, kemikaalien kasautuminen ympäristöön, melu sekä tietyt ilman ja veden saastumista aiheuttavat epäpuhtaudet.

1.3. Kestävä kehitys ei merkitse ainoastaan entistä puhtaampaa ympäristöä, vaan myös tarvetta ottaa huomioon mahdolliset sosioekonomiset vaikutukset, kun tavoitteena on EU:n kansalaisten yleisen elämänlaadun parantaminen. Se edellyttää myös, että yhteisö uudistaa omia hallintotapojaan, jotta olisi mahdollista sovittaa yhteen sosioekonomiset ja ympäristötavoitteet sekä erilaiset väylät näiden tavoitteiden saavuttamiseksi(3).

1.4. Uudessa ohjelmassa pyritään määrittelemään tavoitteet ja päämäärät sekä selvittämään, miten yhteisön ympäristöpolitiikan välineitä aiotaan käyttää tavoitteiden saavuttamiseksi. Siinä painotetaan myös muilla politiikan aloilla välttämättömiä toimia. Erityisesti tähdennetään tarvetta ottaa ympäristönäkökohdat edelleenkin huomioon sellaisilla politiikan aloilla kuin liikenne, energia ja maatalous. Myös aluesuunnittelu sekä alue- ja paikallistason toimet ovat tärkeitä kestävän kehityksen edistämiseksi.

1.5. Kokonaisarvion perusteella EU:n ympäristöpolitiikan teho on vaihtelevaa. Jäsenvaltiot panevat EY:n ympäristödirektiivejä täytäntöön puutteellisesti, ja asianosaiset osapuolet eivät kanna riittävästi vastuuta ympäristödirektiivien soveltamisalaan kuuluvista kysymyksistä. Uudessa ohjelmassa painotetaan erityisesti kahta näkökohtaa: ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon parantamista sekä kestävien tuotanto- ja kulutusmallien luomista lisäämällä yritysten osallistumista ja kannustamalla niitä innovointiin sekä jakamalla kansalaisille entistä laajemmin tieteellisesti perusteltua tietoa.

1.6. Komissio erittelee seuraavat ongelmallisimmiksi katsomansa ensisijaiset toiminta-alueet:

- ilmastonmuutos: tavoitteena on vakauttaa kasvihuonekaasujen määrä ilmakehässä tasolle, joka ei aiheuta luonnottomia vaihteluita maapallon ilmastossa, soveltamalla maailmanlaajuista lähestymistapaa ja tekemällä tiivistä kansainvälistä yhteistyötä

- luonto ja biologinen monimuotoisuus: tavoitteena on luonnon suojeleminen ja sen toiminnan ennalleen palauttaminen, biologisen monimuotoisuuden häviämisen pysäyttäminen EU:ssa ja koko maailmassa sekä maaperän suojeleminen eroosiolta ja saastumiselta

- ympäristö ja terveys: tavoitteena on saavuttaa sellainen ympäristön laadun taso, jolla ihmisten luomilla epäpuhtauksilla, erityyppinen säteily mukaan luettuna, ei ole ihmisen terveyteen merkittävää vaikutusta ja jolla ne eivät aiheuta terveysriskejä

- luonnonvarojen kestävä käyttö ja jätehuolto: tavoitteena on varmistaa, että uusiutuvien ja uusiutumattomien voimavarojen käyttö ei ylitä ympäristön kantokykyä, sekä purkaa luonnonvarojen käytön ja taloudellisen kasvun välinen yhteys parantamalla huomattavasti luonnonvarojen käytön tehokkuutta, vähentämällä talouden keskittymistä aineelliseen hyvinvointiin ja ehkäisemällä jätteiden syntyä.

1.7. Strategisella lähestymistavalla pyritäänkin menemään yksinomaan lainsäädäntöön perustuvaa lähestymistapaa pidemmälle, jotta tuotanto- ja kulutusmallejamme voitaisiin muuttaa. Lisäksi pyrkimyksenä on edistää ympäristöpolitiikasta ja muista siihen liittyvistä aloista vastaavien tahojen yhdenmukaista käyttäytymistä. Ohjelmassa ehdotetaan viittä ensisijaista strategisen toiminnan väylää, jotka voivat auttaa ympäristöpäämäärien saavuttamisessa:

- nykyisen ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon parantaminen

- ympäristökysymysten sisällyttäminen muihin politiikkoihin

- markkinoihin vaikuttaminen yritysten ja kuluttajien osallistumisen kautta

- yksittäisten kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien lisääminen ja käyttäytymisen muuttaminen

- maankäytön suunnittelun ja hallinnan parantaminen.

1.8. Kuudes toimintaohjelma toteutetaan laajentuvassa EU:ssa, joten ehdokasmaiden tulee paneutua yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoon käyttäen hyväksi yhteisön rahoitusohjelmia. Tulevissa toimenpiteissä tulee ottaa huomioon tämä laaja-alainen näkökulma. Kansainvälisellä tasolla on olennaista, että ympäristökysymykset otetaan asianmukaisesti ja täydellisesti huomioon yhteisön ulkosuhteiden kaikissa näkökohdissa.

1.9. Ohjelman johdanto-osassa on luku "Osallistumiseen ja luotettavaan tietoon perustuva politiikka". Siinä yhteisön ympäristöpolitiikan onnistumisen katsotaan olevan yhteydessä lainsäädäntöön, jolla kannustetaan yrityksiä sekä markkinoiden että ympäristön kannalta hyödylliseen innovointiin, laajaan keskusteluun, joka tukeutuu tieteellisiin ja taloudellisiin arvioihin ympäristön tilasta, ympäristöön kohdistuvista rasitteista ja ympäristöongelmien syistä, tutkimuksen aseman parantamiseen ihmisen ja ympäristön välisen vuorovaikutuksen ja sen seurausten selvittämiseksi sekä systemaattiseen arviointiprosessiin, jolla pyritään parantamaan tulevaisuuden strategioita ja niiden toteuttamista. Lisäksi siinä korostetaan kaikkien eri tasojen viranomaisten, talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien sekä ympäristönsuojelu- ja kuluttajajärjestöjen välisen vuoropuhelun merkitystä.

2. Yleistä

2.1. Komitea on tyytyväinen komission ehdotukseen ja kannattaa seuraavia ehdotuksen avainkohtia:

- ympäristökysymysten käsittely tiiviinä osana kestävän kehityksen strategiaa

- mahdollisuus liittää ympäristöpolitiikka todelliseksi osaksi kaikkia niitä yhteisöpolitiikkoja, joilla on suora tai välillinen vaikutus ympäristöön

- ympäristönäkökohdat huomioon ottavan aluesuunnittelun ja -hallinnan kiireellinen tarve

- jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten tarve noudattaa ympäristölainsäädäntöä entistä tiukemmin

- mahdollisuus lisätä yritysmaailman osallistumista ja yritysten kanssa tehtävää yhteistyötä sekä vaikuttaa kuluttajien valintoihin edistämällä systemaattisesti ja pitkäjänteisesti ympäristöystävällisiä tuotteita ja ympäristöä säästävää käyttäytymistä.

2.2. Komission valitsema lähestymistapa merkitsee, että ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa tyydytään määrittelemään yleiset päämäärät eikä siinä aseteta määrällisiä tavoitteita. Kullakin neljällä ensisijaisella toiminta-alueella määritellään ongelmat ja tavoitteet ja luetellaan ensisijaiset toimet. On vältettävä vaaraa, että esitetyt toimet jäävät vain hyviksi aikeiksi, joiden toteuttaminen vaikeutuu vitkastelun, teknisten puutteiden ja poliittisen vastustuksen takia. Onkin asetettava määräajat yksittäisten tavoitteiden toteuttamiselle ja määriteltävä tarvittavat käytännön menettelyt. Lisäksi on määriteltävä eri toimien välinen vuorovaikutus ja/tai synergia sekä yhteisön, jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallistason viranomaisten vuorovaikutus- ja koordinointimenettelyt.

2.3. Komitea kannattaa pyrkimystä ottaa ympäristönäkökohdat entistä laajemmin huomioon yhteisön muissa politiikoissa ja antaa arvoa äskettäin asetetulle tavoitteelle laatia kestävän kehityksen strategia, jonka avulla kokonaistuloksia voidaan arvioida säännöllisesti. Komitea toivoo, että ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen asetetaan etusijalle kaikilla institutionaalisilla tasoilla, sillä toteutetuista toimista huolimatta on vielä paljon puutteita ja epäyhtenäisyyttä. Lisäksi on toivottavaa, että kaikilla politiikan aloilla pyrittäisiin laatimaan indikaattoreita ja seuraamaan tuloksia Cardiffin huippukokouksessa esitetyn mallin mukaisesti.

2.4. Ohjelman valmisteluvaiheessa avattiin hedelmällinen vuoropuhelu kaikkien asianosaisten kanssa. Vuoropuhelun tukena olivat ympäristön tilaan, ympäristöön kohdistuviin rasitteisiin ja ympäristöongelmien syihin pohjautuvat perusteelliset tieteelliset ja sosioekonomiset arviot. Vuoropuhelun tulee olla välineenä lakien huolellisessa valmistelussa, mutta sen avulla voidaan myös arvioida, miten vastuulliset osapuolet - yhteisö, keskus- ja paikallishallinnon viranomaiset, talouden eri alat, järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajat - toteuttavat eri toimia. Komitea pahoittelee, ettei kaikista suunnitelluista toimista ja niiden toteuttamisajoista ole laadittu järjestelmällistä taulukkoa ja ettei ole määritelty ensimmäisiä indikaattoreita, joita voitaisiin tarkastella jo nyt ympäristöä koskevan viidennen toimintaohjelman arvioinnin perusteella. Komitea ehdottaa, että tärkeimpiä ympäristöindikaattoreita koskevissa vuosikertomuksissa annettaisiin tietoja ehdotettujen aloitteiden edistymisestä niiden tehokkuuden asianmukaiseksi arvioimiseksi.

2.5. Komitea on samaa mieltä siitä, että nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanoa on parannettava kiireesti, ja se kannattaa komission ehdotusta toimia entistä tiukemmin tapauksissa, joissa lainsäädäntöä ei noudateta. Komitea on jo antanut lausunnot täytäntöönpanosta sekä valvonta- ja tarkastusvälineistä(4). Se arvostaa komission äskettäin tekemiä aloitteita jäsenvaltioiden ojentamiseksi tapauksissa, joissa ne eivät noudata lainsäädäntöä. Myös ehdotus ympäristörikoksia koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta on erittäin mielenkiintoinen(5). Komitea antaa aiheesta erillisen lausunnon. Komitea katsoo, että rikkomus- tai noudattamattajättämistapausten seuraamusten lisäksi on hyväksyttävä myös yhdenmukainen toimintakokonaisuus, jolla kannustetaan lainsäädännön noudattamiseen, parhaiden käytäntöjen tuettuun levittämiseen, ympäristöystävällisen teknologian siirtoon (jota tulisi edistää kaikin keinoin hyödyntäen yhteisön tutkimusohjelmista saatuja kokemuksia) sekä yritysten ja paikallisviranomaisten parhaiden ympäristötoimien tunnistus- ja palkitsemisjärjestelmien kehittämiseen.

2.6. Ympäristömerkkiä ja yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän (EMAS)(6) käyttöönottoa yrityksissä koskeva lainsäädäntö on vielä pantava täytäntöön, mutta komitea katsoo, että nämä toimet eivät riitä edistämään luonnonsuojelua kokonaisvaltaisesti. On vielä pyrittävä kehittämään luovasti sellaiset olosuhteet, joissa markkinamekanismit voisivat tunnustaa ympäristönsuojelun lisäarvon ja julkinen sektori voisi yksinkertaistaa hallintomenettelyitä, soveltaa "vihreää" politiikkaa hankinnoissa ja edistää ekologista tuotesuunnittelua tarjoamalla erityisesti pk-yrityksille uusia tukimuotoja. Komitea pohtii näitä kysymyksiä valmisteilla olevassa lausunnossa "Vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta".

2.7. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että tuilla ei saa kannustaa edes välillisesti ympäristöä haittaaviin käytäntöihin, vaan niillä tulee edistää ekologisten tuotteiden suunnittelu- ja valmistusprosessien kehittämistä. Tähän samaan suuntaan on ohjattava myös rahoitusalan toimia. Komitea katsoo kuitenkin, että aihetta koskevat toimintaehdotukset ovat riittämättömiä, ja kehottaa komissiota tutkimaan yhdessä asianosaisten osapuolten kanssa toimintamahdollisuuksia erittelemällä välineitä, joilla voidaan edistää ja palkita innovaatiota ja ympäristöystävällisten prosessien ja tuotteiden teknistä siirtoa sekä yhdennetyn tuotepolitiikan että vertikaalisten sääntöjen alalla.

2.8. Komitea kannattaa strategista lähestymistapaa, jolla edistetään kaikkien yhteiskunnallisten toimijoiden osallistumista ympäristötavoitteiden täyttämiseen erityisesti yleissivistävän ja ammattikoulutuksen sekä yrityksissä ja ammattialajärjestöissä annettavan elinikäisen koulutuksen kautta. Yhteisön ei tule kuitenkaan pysähtyä tähän ja kuvitella, että pelkkä tiedottaminen riittää, vaan sen tulee osallistua aktiivisesti prosessiin, sillä muuten vaarana on, että erot Euroopassa lisääntyvät vielä entisestään sen mukaan, miten kussakin jäsenvaltiossa suhtaudutaan ympäristöasioihin.

2.9. Maankäytön suunnittelu ja hallinta ovat strategisia resursseja, joihin tulee kuitenkin soveltaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, joka kattaa kaikki alat aina kaupunkisuunnittelusta liikenneverkkoihin, vapaa-ajan toiminnasta (esim. liikunta, harrastustoiminta) sellaisiin suoraan ympäristöön vaikuttaviin aloihin kuin rakennus, maatalous ja matkailu. Komitea kannattaa ehdotusta laatia ohjelma parhaiden kaupunkisuunnittelukäytäntöjen ja kestävän kaupunkisuunnittelun edistämiseksi, mutta varaa itselleen oikeuden arvioida kyseisen välineen soveltuvuutta konkreettisesti sen jälkeen, kun ohjelma on käynnistetty.

2.10. Komitea on jo ottanut laajasti kantaa ilmastonmuutokseen. Se pitää ilmastonmuutosta koskevia tavoitteita ja päämääriä liian yleisinä. Komitea ehdottaa erityisesti, että kiinnitettäisiin entistä enemmän huomiota aloihin, joilla päästömäärät ovat suuria (sähköenergia) tai joilla päästöjen odotetaan kasvavan (liikenne, palvelut) ja joilla on muita huonommat takuut tulosten saavuttamisesta sääntelymekanismien riittämättömyyden takia. Tähän tarvitaan erityistoimia, joista tulisi tehdä pikaisesti ehdotuksia, jotta niiden vaikutukset tuntuisivat mahdollisimman laajalla aika-akselilla. Komitea katsoo myös, että energiansäästöä koskevat innovatiiviset lähestymistavat tulisi asettaa etusijalle kaikilla tasoilla ja kaikilla aloilla, myös valmisteilla olevan tutkimuksen kuudennen puiteohjelman yhteydessä.

2.11. Ympäristöverot ovat periaatteessa kannatettavia, mutta niiden vaikutuksia ympäristöön, taloudelliseen tehokkuuteen, yhtenäismarkkinoiden toimintaan (kun otetaan myös huomioon yhteisön sisäinen merkittävä kauppavaihto, joka edellyttäisi veropolitiikan yhdenmukaistamista) ja Euroopan teollisuuden kilpailukykyyn tulisi arvioida tarkkaan, sillä epätasapaino jäsenvaltioiden välillä tai suhteessa muihin alueisiin saattaisi vääristää kilpailua ja kehitystä. Veroista ja muista pidätyksistä saatavat tulot olisi suunnattava ympäristön tilan parantamiseen edistämällä energian säästöä ja puhtaan energian käyttöä.

2.12. Komitea kannattaa luonnon ja biologisen monimuotoisuuden suojelun periaatetta, mutta pahoittelee, että ehdotetut toimet ovat yleisluonteisia (lukuun ottamatta Natura 2000 -verkon laajentamista) ja että komitean aiemmissa lausunnoissaan - erityisesti viidennen ympäristöohjelman arviointia koskevassa lausunnossa ja metsästrategiaa koskevassa oma-aloitteisessa lausunnossa(7) - esittämiä ehdotuksia ei ole otettu huomioon. Komitea varaa itselleen oikeuden ottaa tarkemmin kantaa suojelupolitiikan toteuttamissääntöihin. Komitea laatii parhaillaan oma-aloitteista lausuntoa aiheesta "Luonnon ja luonnonsuojelun tila Euroopassa". Lausunnossa käsitellään laajasti maatalouden ja luonnonvarojen suojelun yhdistämistä muuttamalla puhtaasti määrään keskittyvää YMP:n logiikkaa ja järjestämällä maanviljelijöiden, ympäristöjärjestöjen, kuluttajien ja matkailijoiden välisiä neuvotteluita luonnonvarojen suojelun myönteisen kehityksen käynnistämiseksi.

2.13. Komitea on tyytyväinen siihen, että ympäristöä ja terveyttä koskevalle aihekokonaisuudelle on annettu tärkeä asema. Komitealla on komission kanssa samat huolenaiheet, kuten aiheesta jo aiemmin annetuista lukuisista lausunnoista on käynyt ilmi. Komitea pitää ensiarvoisen tärkeänä, että kunkin epäpuhtaustyypin tai -ryhmän ihmisten terveydelle aiheuttamat vaarat eritellään tieteellisin perustein etenkin väestön erityisryhmien ja mahdollisesti vaarallisten aineiden pitkän aikavälin vaikutusten osalta. Komitea pitää myös tärkeänä ymmärtää epäpuhtauksien toimintamekanismeja ja sitä, mitä kautta ne pääsevät ihmiskehoon, jotta altistumistaso voidaan rajoittaa minimiin ja pystytään arvioimaan kaikissa tapauksissa riskin ja hyödyn välistä suhdetta. Komitea kiinnittää vielä huomiota terveyden, elintarvikkeiden turvallisuuden, elämänlaadun ja ympäristön tilan välisiin yhteyksiin ja viittaa elintarvikelainsäädäntöä ja Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskevan lausuntonsa kohtaan 3.18, jossa käsitellään saastumisen vaikutuksia elintarvikeketjuun.

2.14. Komitea on tyytyväinen ennaltaehkäisyn ja ennalta varautumisen korostamiseen erityisesti, jos se tarkoittaa kannustamista vaarallisten aineiden käytön korvaamiseen vähemmän vaarallisilla aineilla. Komitea suosittaa ennalta varautumisen periaatteen soveltamista maltillisesti ja tasapainoisesti viitaten komission asiakirjaan, TSK:n lausuntoon ja Nizzassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston aiheesta antamaan päätöslauselmaan, jossa otettiin huomioon TSK:n lausunnossa(8) esitetyt tietyt näkökohdat. Komitea suosittaa tätä lähestymistapaa, jotta voidaan välttää kansainvälisen kilpailun vääristymiä, joita syntyy, jos tuotantotoimintaa siirretään maihin, joissa ympäristökysymyksiä ei pidetä tärkeinä. Komitea kehottaa komissiota toimimaan kansainvälisissä yhteyksissä sen puolesta, että kaikkialle maailmaan saataisiin samat ympäristöstandardit.

2.15. Komitea kannattaa komission aikomusta arvioida vaiheittain kaikki kemikaalit, joita tuotetaan huomattavia määriä, ja edistää käytäntöjä, joilla voidaan vähentää ihmisille vaarallisten tai ihmisten terveyteen vaikuttavien torjunta-aineiden määrää ympäristössä. Komitea toivoo niiden käytön ohjelmoitua vähentämistä sekä luonnonmukaisen viljelyn ja integroidun tuholaistorjunnan tekniikkojen soveltamista. Lisäksi komitea toivoo, että hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä koskeva yleissopimus ja Rotterdamin yleissopimus toteutetaan pikaisesti. Komitea kannattaa myös käytössä olevien ja uusien, tuotettujen tai maahantuotujen kemikaalien yhteisen testaus-, arviointi- ja riskinhallintajärjestelmän luomista. Komitea huomauttaa kuitenkin, että samalla tulisi toteuttaa toimia myös metallien, mineraalien ja hiilivetyjen käytön haitallisten vaikutusten vähentämiseksi. Komitea aikoo ottaa kantaa näihin kysymyksiin käsitellessään valkoista kirjaa tulevan kemikaalipolitiikan strategiasta(9), joka muodostaa tärkeän osan ohjelmasta.

2.16. Pyrkimys varmistaa, että uusiutuvien ja uusiutumattomien luonnonvarojen käyttö ja käytön vaikutukset eivät ylitä ympäristön kantokykyä, ilmenee lähestymistapana, joka perustuu pääasiassa analyysiin painopisteiden asettamista varten tarvittavien kriteerien määrittämiseksi sekä sellaisten strategisten toimien määrittelyyn ja toteuttamiseen, joiden avulla voidaan vähentää luonnonvarojen kulutusta. Ehdotetut toimet vaikuttavat liian teoreettisilta. On hämmästyttävää, ettei edellisen ohjelman arvioinnin pohjalta ole esitetty tarkempia ja paremmin määriteltyjä toimia, jotta ajatukset voitaisiin konkretisoida riittävän nopeasti tehokkaiksi toimenpiteiksi tai kannustimiksi. Komitea katsoo, että kaikkia toimia tulee arvioida tarkkaan kilpailun ja yritysten kilpailukyvyn vääristymien välttämiseksi ja että kysynnän ja tarjonnan alalla toteutettavien toimien välillä tulee olla tietty tasapaino. Markkinataloudessa tarjontaa ohjailevat pääasiassa kuluttajat, joten komitea pitää ensisijaisen tärkeänä tiedotusta ja toimintaa, jolla pyritään suuntaamaan kuluttajien käyttäytymistä ympäristöystävällisiä tuotteita ja tuottajia suosivaan suuntaan.

2.17. Tavoite purkaa luonnonvarojen käytön ja talouskasvun välinen yhteys parantamalla merkittävästi luonnonvarojen tehoa, vähentämällä talouden keskittymistä aineelliseen hyvinvointiin ja ehkäisemällä jätteiden syntyä on ajatuksena kannatettava, mutta konkreettisesti se vaikuttaa tehottomalta erityisesti ennaltaehkäisemisen ja sellaisen hankekeskeisen lähestymistavan kannalta, joka johtaisi jätteiden ja kaikenlaisen ympäristön saastumisen vähentämiseen tuotteen koko elinkaaren aikana.

2.18. Komitea korostaa, että on tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot soveltavat jätehuoltovaihtoehtojen tärkeysjärjestystä koskevaa puitedirektiiviä. Erityisen tärkeää on, että ne antavat asianmukaisen painoarvon energiansäästölle. Komitea toivoo lisäksi, että määrällisten tavoitteiden tähdentäminen antaisi Euroopan kansalaisille ja vastuullisille viranomaisille oikeanlaisen viestin.

2.19. Komitea toteaa, että energian säästämiseen ja talteenottoon viitataan vain ohimennen, vaikka siinä voitaisiin saavuttaa huomattavia tuloksia teollisuudessa ja kotitalouksissa sekä jätehuollon ja maankäytön suunnittelun ja kaupunkisuunnittelun kannalta. Tämä indikaattori tulisi ottaa aina huomioon kustannustehokkuusanalyyseissä, ja sitä olisi aiheellista kehittää yritysten ympäristötoimien palkitsemisjärjestelmien yhteydessä.

2.20. Komitea korostaa, että käsiteltävänä oleva ohjelma on olennainen osa kestävän kehityksen haasteeseen(10) vastaamisessa. Ohjelmassa pohditaan tapaa, jolla dynaaminen talous yhdistetään kaikille mahdollisuuksia tarjoavan yhteiskunnan kanssa, ja käytännön menettelyitä, jotka mahdollistavat talouskasvun ympäristöä pilaamatta.

2.21. Sekä maailmanlaajuisesti että paikallisella tasolla on saatava käyntiin tasapuolinen ja kestävä kasvu säilyttäen luonnonvaroja tuleville sukupolville. Tämä näkökohta mielessään Euroopan unioni valmistautuu Rio +10 -kokoukseen, joka pidetään Etelä-Afrikassa vuonna 2002. Samalla unioni pohtii alakohtaisia politiikkoja määrittelemällä painopistealat, jotka perustuvat ongelmien - tai uhkien - vakavuuteen, käytettävissä olevaan aikaan ja peruuttamattomuuden vaaraan.

3. Loppusuositukset

3.1. Tiedonannossa esitettyä strategista lähestymistapaa tulisi vahvistaa määrittelemällä avaintavoitteet, joihin komission ja muiden vastuullisten tahojen ja osapuolten tulisi keskittää toimensa, sekä yhdennetyt toimet, joilla nämä tavoitteet voitaisiin toteuttaa. Toimien luetteleminen ryhmittäin sen sijaan, että ne asetettaisiin tärkeysjärjestykseen ja/tai toteuttamisjärjestykseen, heikentää tahattomasti asiakirjan tehoa. Komitea ehdottaakin seuraavaa:

- laaditaan neljän ensisijaisen toiminta-alueen lainsäädäntötoimista ja muista toimista yleistaulukko elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan liitteessä esitetyn mallin mukaan

- esitetään erillisessä liitteessä systemaattisesti viidennen ympäristöohjelman hallinnossa ilmenneet ongelmat, ympäristönäkökohtien liittämisessä muihin yhteisöpolitiikkoihin esiintyneet rajoitukset sekä vastuullisten viranomaisten toimintatapojen aiheuttamat ongelmat

- esitellään erikseen toistaiseksi käytössä olleet tai lyhyellä aikavälillä käyttöön saatavat indikaattorit, niiden soveltamisesta vastaavat tahot, arviointi- ja valvonta-ajat sekä toimintaehdotukset

- määritellään mahdollisuuksien mukaan keskipitkän ja pitkän aikavälin määrälliset tavoitteet, joiden avulla voidaan ainakin edistää keskustelua todella saavutettavissa olevista tavoitteista sekä yhdennetyistä toimista, jotka mahdollistavat odotettujen tulosten saavuttamisen määrätyssä ajassa

- määritellään tavoitteet, jotka tulee saavuttaa yhteisön tasolla tietyssä aikataulussa, sekä niiden yhteydet jäsenvaltioiden tavoitteisiin, joiden saavuttamisesta paikallisviranomaisten tulee olla vastuussa

- eritellään korkeimmat ehdotetut viitestandardit arvioimalla niiden kustannusvaikutuksia, jakautumista eri aloille ja seurauksia kilpailukyvyn kannalta.

3.2. Osapuolten jatkuva ja järjestelmällinen osallistuminen on perusehto kaikkien ympäristötavoitteiden toteuttamiselle. Komitea korostaa, että osallistuminen tulee nähdä mahdollisimman laajasti siten, että se koskee kaikkia päätöksentekijöitä prosessin alusta loppuun sekä kaikkia mahdollisia yleissivistävän ja ammattikoulutuksen muotoja ja välineitä, joita on luotu viranomaisia, yrityksiä, ammattijärjestöjä, ammattiala- ja kuluttajajärjestöjä sekä kansalaisia varten, sillä käyttäytymistä voidaan kehittää entistä ympäristöystävällisemmäksi, jos ympäristöulottuvuutta pidetään arvona sinänsä ja ympäristönsuojelutoimia edistetään. Komitea toivoo, että valmisteilla olevan vapaaehtoisia ympäristösopimuksia koskevan puiteasetuksen yhteydessä vapaaehtoisten sopimusten toteuttamiselle myönnettävää yhteisötukea lisätään myös paikallistasolla.

3.3. Ehdokasmaiden kestävä talouskehitys, joka perustuu uuteen puhtaaseen teknologiaan ja ympäristöhallinnan parantamiseen, on äärimmäisen tärkeää, jos näissä maissa halutaan edelleenkin säilyttää niiden myönteiset ympäristönäkökohdat, jotka ovat seurausta ennemminkin hitaasta kehityksestä kuin tietoisista valinnoista. Kansalaisille ja viranomaisille suunnattu tiedotus ja niiden järjestelmällinen osallistuminen talouden rakennemuutokseen sekä kaupunkien ja liikenteen - erityisesti julkisen liikenteen - kehittämisen suunnitteluun edellyttävät yhdenmukaisia toimia sekä yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanemiseksi että tarvittavan rahoituksen saamiseksi. Komitea suosittaa välineiden määrittelyn selkiyttämistä, jotta voidaan ratkaista tiukkojen ympäristönormien tavoitteen ja kustannuksiin riittämättömien varojen välinen epäsuhta.

3.4. Ympäristön kannalta hyväksyttävän ja suotuisan käyttäytymisen palkitseminen myös muilla kuin taloudellisilla kannustimilla (esim. ympäristömerkki) on yleisesti tehokkaampi väline kuin pakotteet, joiden vaarana on, että ongelmat siirretään muille alueille sen sijaan, että pyrittäisiin suojelemaan ympäristöä yhdenmukaisesti ja maailmanlaajuisesti. Ympäristönäkökohdat huomioon ottavien tuotantojärjestelmien, prosessien, tekniikoiden ja tuotteiden kehittämistä tulisi pitää arvostettavana ja palkittavana, ja innovaatioita olisi edistetävä kaikin käytettävissä olevin keinoin. Hyviä käytäntöjä ja puhdasta teknologiaa tulee levittää eri teollisuudenaloille yhteisön ja jäsenvaltioiden koordinoiduilla ja jatkuvilla toimilla.

3.5. Sellaisia markkinavälineitä kuin ympäristömaksuja ja ympäristöverotuksen uudistusta tulisi kehittää todellisten ympäristöetujen arvioimiseksi sekä yhteisötason yhdenmukaisen lähestymistavan toteuttamiseksi vääristämättä yhteisön sisäistä kilpailua tai vahingoittamatta Euroopan teollisuuden kilpailukykyä. Komitea painottaa, että näiden verotusmuotojen tulee nimensä mukaisesti edistää entistä ympäristöystävällisempien tuotteiden, tekniikoiden ja menetelmien käyttöönottoa ja/tai ympäristön tilan kohentamista.

3.6. Myös verokannustimet, joilla edistetään teknologista innovaatiota ja ohjaillaan teollisia prosesseja ympäristölle edulliseen suuntaan, ovat asianmukaisia, sillä ne eivät vääristä markkinoita. Elintason parantaminen voi myös kasvattaa teollisuudelle ja/tai valtiolle aiheutuvia kustannuksia, joten on aiheellista pitää huolta siitä, ettei prosessi etene EU:ssa epäyhtenäisesti ja ettei se vahingoita Euroopan kehitystä.

3.7. Komission tulisi toimia tehokkaasti ja nopeasti, jotta jäsenvaltiot pääsisivät asiasta yksimielisyyteen. Komission pitäisi arvioida tarkkaan näiden välineiden käytön sosioekonomiset vaikutukset, jotta välineiden asianmukaisuudesta ja hyödystä voitaisiin olla vakuuttuneita. Lisäksi komission pitäisi ottaa kansainvälisissä yhteyksissä aktiivinen rooli erityisesti ilmastonmuutosta koskevissa asioissa olemalla muille mallina ja ajamalla tiukempia normeja myös muiden valtioiden ja kansainvälisten - muidenkin kuin ympäristöasioita hoitavien - järjestöjen suuntaan oikeudenmukaisen kilpailun ja ympäristönsuojelun vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi kaikkialla maailmassa.

Bryssel 30. toukokuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 204, 18.7.2000.

(2) Ks. TSK:n esite 2001/2002 (ranskaksi, englanniksi ja saksaksi), jossa esitetään komission kommentit TSK:n antamiin suosituksiin.

(3) Komitea laatii parhaillaan näistä aiheista (kestävyys ja hallintotavat) erillisiä lausuntoja. Ks. EYVL C 123, 25.4.2001.

(4) EYVL C 206, 7.7.1997 ja EYVL C 138, 18.5.1999.

(5) Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin, KOM(2001) 139 lopullinen.

(6) Ks. TSK:n lausunto EYVL C 209, 22.7.1999 ja asetus EYVL L 114, 24.4.2001.

(7) EYVL C 51, 23.2.2000.

(8) EYVL C 268, 19.9.2000.

(9) KOM(2001) 88 lopullinen.

(10) EYVL C 123, 25.4.2001.