EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 12.03.1998 
KOM(1998) 146 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Demokratisoituminen, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja 
moitteeton julkinen hallinto: 
Euroopan unionin ja AKT-maiden välisen kumppanuuden haasteet 

TIIVISTELMÄ 
1. Tämä tiedonanto täydentää ja on jatkoa aikaisemmille ihmisoikeuksista, 
demokratisoitumisesta ja oikeusvaltiosta annetuille komission tiedonannoille, kuten erityisesti 
toukokuussa 1995 annetulle tiedonannolle kansanvallan periaatteiden huomioon ottamisesta 
yhteisön ja kolmansien maiden välisissä sopimuksissa, marraskuussa 1995 annetulle 
tiedonannolle "Euroopan unioni ja ihmisoikeuksien ulottuvuus: Roomasta Maastrichtiin ja 
edemmäs" sekä maaliskuussa 1996 annetulle tiedonannolle "Euroopan unionin ja Afrikan 
selkkaukset: rauhan edistäminen, selkkausten estäminen ja lisätoimenpiteet". 
2. Tiedonanto vastaa kolmeen tarpeeseen: 
- täsmentää, miten Euroopan yhteisö tulkitsee neljännen muutetun Lomén yleissopimuksen 
sisältöä ja sen 5 artiklaan, 224 artiklan m kohtaan ja 366 a artiklaan sisältyviä 
ihmisoikeuksia, kansanvaltaa, oikeusvaltiota ja moitteetonta julkista hallintoa koskevia 
määräyksiä AKT-kumppanuusmaiden suhteen; 
- edistää AKT-maissa käytävää vuoropuhelua, jotta ne poliittisessa ja sosiaalisessa 
päätöksenteossaan noudattaisivat Lomén yleissopimuksen olennaisia osia; 
- valmistella ja helpottaa aluksi neuvostossa ja sen jälkeen AKT-maiden kanssa käytäviä 
neuvotteluja tulevista AKT-maiden ja EY:n välisistä suhteista. 
Lomén yleissopimuksessa viitataan ensimmäisenä ihmisoikeuksien kunnioittamiseen1. Se on näin 
ollen aikaansa edellä, kun on kyse näiden perusperiaatteiden huomioon ottamisesta kolmansien 
maiden kanssa tehtävässä yhteistyössä. 
Näistä syistä komissio näki tarpeelliseksi antaa AKT-maihin liittyvän erityistiedonannon. 
Tiedonannon tarkoituksena on ihmisoikeuksiin liittyvien yleisten suuntaviivojen mukaisesti: 
* selkeyttää neljännen muutetun Lomén yleissopimuksen 5 artiklan käsitteistöä; 
* esittää toimintasuunnitelma, jonka tavoitteena on: 
- järjestelmällistää AKT-maiden kanssa käytävää vuoropuhelua ja edistää AKT-maissa 
näistä kysymyksistä käytävää keskustelua niiden todellisen sisäistämisen 
varmistamiseksi; 
- kiinnittää erityistä huomiota tiettyihin konkreettisiin toimenpiteisiin ja ensisijaisiin 
toimiin, joilla pyritään lujittamaan kansanvaltaista kulttuuria ja luomaan moitteettoman 
' ks. kolmas Lomén yleissopimus, johdanto-osa, 4 artiklan t kohta, yhteinen julistus 4 artiklan osalta 
julkisen hallinnon kannalta entistä suotuisampi institutionaalinen ympäristö, sekä esittää 
suuntaviivat lahjonnan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. 
Nämä tekijät yhdessä mahdollistavat sellaisen konkreettisen toimintakehyksen laatimisen, 
jonka pitäisi kannustaa EY:n ja AKT-maiden välistä vuoropuhelua, ohjelmien suunnittelua ja 
erityisesti tähän tarkoitukseen varattujen rahavarojen käyttöönottoa sekä vaikuttaa EKR:n 
ohjelmien toteuttamiseen luomalla tehokkaan, avoimen ja oikeudenmukaisen 
institutionaalisen ympäristön. 
H 
SISÄLLYS 
I. Johdanto 1 
(i) Yleinen viitekehys 1 
(ii) Neljäs Lomén yleissopimus 2 
(iii) AKT-maissa tapahtunut kehitys 3 
(iv) Tämän tiedonannon tavoitteet 3 
II. Yhteistyön ja kumppanuuden selkeytetyt tavoitteet 5 
A. Ihmisoikeudet, oikeusvaltio ja kansanvallan periaatteet 5 
Ihmisoikeudet 5 
Oikeusvaltio . 5 
Kansanvallan periaatteet 6 
(i) Oikeutus 7 
(ii) Laillisuus 7 
(iii) Tehokas soveltaminen 8 
B. Moitteeton julkinen hallinto 9 
(i) Määritelmä 9 
(ii) Moitteettoman julkisen hallinnon eri näkökohdat 10 
(iii) Lahjonta moitteettoman julkisen hallinnon pahimpana esteenä 11 
III. Toimintasuunnitelma 12 
A. AKT-maiden kanssa käytävän vuoropuhelun syventäminen 12 
(i) Analyysiviitekehyksen laatiminen . 13 
(ii) Alueellisille ja kansallisille neuvotteluverkostoille myönnettävä tuki 14 
B. Tukitoimien vahvistaminen ensisijaisilla aloilla 14 
(i) Instituutioiden ja hallinnon uudistukset 14 
(ii) Ihmisoikeuskasvatus j a kansalaisvalistus 15 
(iii) Kansalaisyhteiskunnan lujittaminen ja naisten 
kansainvaltaistumis- ja kehitysprosessiin osallistumisen edistäminen 16 
(iv) Petosten ja lahjonnan ehkäisyyn ja. torjuntaan liittyvät toimenpiteet 16 
Torjuntatoimenpiteet 17 
Seuraamukset 18 
C. Soveltamisen lopettamista koskeva lauseke 19 
D. Johtopäätökset 20 
Liite 1 : Merkittävimmät kehitysvaiheet ihmisoikeuksien, kansanvallan 
periaatteiden ja oikeusvaltion huomioon ottamisessa ulkosuhteissa 21 
I») 
PEMOKRATISOITUMINEN, OIKEUSVALTIO, IHMISOIKEUKSIEN 
KUNNIOITTAMINEN JA MOITTEETON JULKINEN HALLINTO : 
EUROOPAN UNIONIN JA AKT-MAIDEN VÄLISEN KUMPPANUUDEN HAASTEET 
I. JOHDANTO 
(i) Yleinen viitekehys 
1. Ihmisoikeuksien, oikeusvaltion ja kansanvallan periaatteiden kunnioittamisella on viime 
vuosikymmenen kuluessa ollut yhä suurempi merkitys Euroopan unionin politiikassa yleisesti ja 
erityisesti sen ulkosuhteissa. 
2. Tästä jälkimmäisestä ulottuvuudesta laadittiin marraskuussa 1995 Euroopan unionin 
neuvostolle ja Euroopan parlamentille osoitettu tiedonanto nimeltä "Euroopan unioni ja 
ihmisoikeuksien ulottuvuus: Roomasta Maastrichtiin ja edemmäs"'. Tiedonannossa keitataan 
yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toteuttaman toimen tulokset, perusteet ja painopisteet sekä 
esitetään pääpiirteissään toimintasuunnitelmat, jotka on määrä toteuttaa tulevaisuudessa 
yhdenmukaisen ja yhteensovitetun kehyksen mukaisesti. Kyseisen toimen päävaiheet selostetaan 
tiedonannon liitteessä 1. Tiedonannossa korostetaan kansainvälisen ihmisoikeuksien 
suojelujärjestelmän perustana olevia yleismaailmallisuuden, erottamattomuuden ja toisistaan 
riippuvuuden periaatteita ja määritellään erityisesti seuraavat ensisijaiset alat, jotka edustavat 
myönteistä, konkreettista ja rakentavaa lähestymistapaa: 
* demokratisoitumisen tukeminen ja sen näkeminen pitkän aikavälin prosessina, jonka eri 
vaiheita ovat kansalaisyhteiskunnan kehittyminen, institutionaalisten uudistusten 
toteutuminen ja siirtymävaiheen lujittuminen; 
* oikeusvaltion edistäminen ja lujittaminen; 
* paikallisten ja alueellisten instituutioiden tukeminen; 
* entistä moniarvoisemman kansalaisyhteiskunnan edistäminen osana kestävää sosiaalista 
ja inhimillistä kehitystä. 
Samassa tiedonannossa tunnustetaan tarve pohtia aiempaa seikkaperäisemmin näitä eri aiheita, 
ottaa käyttöön joukko välineitä, joita käytettäessä olisi otettava huomioon kyseisten maiden 
erityispiirteet, sekä parantaa erittelykykyä ja asiantuntemusta näillä aloilla, jotta toimet voitaisiin 
kohdentaa entistä paremmin tilanteen mukaan. 
Tämän tiedonannon tavoitteena on nimenomaan pohtia näitä kysymyksiä perusteellisemmin 
Lomén yleissopimuksen muodostamassa erityisessä viitekehyksessä mutta säilyttäen kuitenkin 
kaikkien kehitysmaiden suhteen yhtenäinen lähestymistapa. 
KOM(95) 567 lopullinen, 22.11.1995 
(ii) Neljäs Lomén yleissopimus 
3. Nämä suuntaviivat vahvistettiin Mauritiuksella 4. marraskuuta 1995 allekirjoitetulla 
sopimuksella muutetun neljännen Lomén yleissopimuksen 5 artiklassa, 224 artiklan m kohdassa 
ja 366 a artiklassa, joissa todetaan, että kehityspolitiikka ja yhteistyö liittyvät kiinteästi ihmisten 
perusoikeuksien ja vapauksien kunnioittamiseen sekä kansanvallan periaatteiden tunnustamiseen 
ja soveltamiseen, oikeusvaltion lujittamiseen ja tehokkaaseen ja oikeudenmukaiseen julkiseen 
hallintoon ja että ihmisoikeuksien, kansanvallan periaatteiden ja oikeusvaltion kunnioittaminen 
ovat olennainen osa yleissopimusta. Nämä uudet määräykset täydentävät Lomén yleissopimuksen 
taloudellista, sosiaalista ja kaupallista ulottuvuutta institutionaalisella ja poliittisella 
ulottuvuudella, jonka myötä ihmisoikeuksista, kansanvallan periaatteista, oikeusvaltiosta ja 
moitteettomasta julkisesta hallinnosta tulee yhteisen mielenkiinnon kohteita ja olennainen osa 
yhteistyökumppaneiden välistä vuoropuhelua ja erottamaton osa yhteistyöpolitiikkaa. 
4. Näiden suuntaviivojen vahvistamisen huomioon ottamiseksi kahdeksannen EKR:n 
rahoituspöytäkirjassa (3 artiklan 2 kohta) on varattu alueellisiin määrärahoihin 80 miljoonan ecun 
kannustinsumma, jolla on tarkoitus täydentää rahoitusta sellaisia kansanvallan ja oikeusvaltion 
tavoitteen saavuttamiseksi toteutettavia institutionaalisia ja hallinnollisia uudistustoimenpiteitä 
varten (224 artiklan m kohta), jotka ovat AKT-maiden ohjelmoimia ja jotka rahoitetaan niiden 
maaohjelmasta (NIP) tai alueohjelmasta (RIP). Summa on vastikään otettu yhteisöjen yleisen 
talousarvion määrärahoihin, jotka on varattu erityisesti ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista 
tukeviin myönteisiin toimiin. Tässä yhteydessä kehitysmaiden hyväksi toteutettaviin toimiin on 
vuodesta 1992 alkaen myönnetty määrärahoja yhteensä 526 miljoonaa ecua, joista 214 miljoonaa 
ecua AKT-maille. 
5. Samanaikaisesti ja tämän myönteisen lähestymistavan seurauksena yleissopimuksessa 
annetaan toukokuussa 1995 tehdyn neuvoston päätöksen3 mukaisesti mahdollisuus toteuttaa 
tarvittavat toimet, jos ihmisoikeuksia loukataan vakavasti ja jatkuvasti tai jos 
demokratisoituminen keskeytyy (366 a artikla). Tätä varten siinä esitetään niin kutsuttu 
"soveltamisen lopettamista koskeva lauseke" ja yksityiskohtainen keskinäinen 
neuvottelumenettely. Vuoropuhelu on tässä yhteydessä ensisijainen keino ratkaisuun 
pääsemiseksi ennen kielteisiin toimenpiteisiin ryhtymistä, ellei kyseessä ole kiireellinen tapaus. 
Toimenpiteiden osalta korostetaan, että yhteistyön lopettaminen on viimeinen toimenpide, johon 
turvaudutaan. 
Yleissopimuksen 366 a artiklassa määrätään lisäksi, että kaikkien toimenpiteiden "soveltaminen 
lopetetaan heti, kun soveltamista ei enää ole syytä jatkaa". Jotta tätä artiklaa voitaisiin ymmärtää ja 
soveltaa asianmukaisesti, se olisi käsitettävä yhtenä kokonaisuutena, ja varsinkin kielteisiä 
toimenpiteitä toteutettaessa ja niitä lopetettaessa olisi otettava huomioon kyseisessä valtiossa 
vallitseva yleinen tilanne ja siellä tapahtuneiden rikkomusten luonne. Lisäksi olisi eriteltävä 
tarkasti vähimmäisedellytykset, joita todettujen rikkomusten hyvittäminen vaatii. Komissio 
toimitti tätä varten neuvostolle 21. helmikuuta 1996 ehdotuksen päätökseksi Lomén 
yleissopimuksen 366 a artiklan täytäntöönpanossa noudatettavasta menettelystä4. 
(iii) AKT-maissa tapahtunut kehitys 
3 KOM(95) 216 lopullinen, 23.5.1995 
4KOM(96) 69 lopullinen, 21.2.1996 
6. Huomattava osa AKT-maista on muutamassa vuodessa edistynyt merkittävästi uudistusten 
käynnistämisessä. Tämä edellyttää niiltä vallansiirtotapojen ja poliittisen vallan 
harjoittamistapojen sekä julkisten viranomaisten ja kansalaisten välisten suhteiden perusteellista 
uudistamista. Nämä uudistukset ovat muuttaneet perinpohjaisesti valtioiden institutionaalista 
rakennetta ja poliittisia käytäntöjä. Kansalaiset voivat osallistua aiempaa enemmän julkisten 
asioiden hoitoon ja harjoittaa entistä vapaammin perusluonteisia kansalaisvapauksiaan. Tätä 
edistystä ovat vaikeuttaneet usein vaikeat sosiaalis-taloudelliset olosuhteet, vaikka kyseisten 
valtioiden hallitukset ovatkin toteuttaneet lisäksi rakennemukautusohjelmia. Tämä kehitys on 
tuottanut hyvin erilaisia tuloksia ja luonut kullekin maalle oman dynamiikkansa. 
Itse asiassa vaikuttaa siltä, että yhteisestä aloitteesta syntyvät ja samoihin tavoitteisiin pyrkivät 
uudistukset joudutaan väistämättä yhteensovittamaan siten, että niiden jaksottamisessa, sisällössä 
ja toteuttamisvauhdissa otetaan huomioon valtion historiallinen tilanne ja siellä vallitsevat 
olosuhteet. Euroopan unionin ja sen AKT-kumppanuusmaiden on löydettävä asianmukaiset keinot 
hallita tätä moninaista ja vaihtelevaa muutoskehitystä. Euroopan unionin ja AKT-maiden on 
kannettava yhdessä tämä uusi poliittinen vastuu. Tämä poliittinen sitoutuminen edellyttää lisäksi 
ihmisoikeuksien, kansanvallan, oikeusvaltion ja moitteettoman julkisen hallinnon käsitteiden 
yhteistä, konkreettista ja toiminnallista ymmärtämistä, mikä syventää vuoropuhelua ja lujittaa 
nykyistä yhteistyökumppanuutta näissä asioissa. 
7. Toisaalta Euroopan unioni kiinnittää yhä enemmän huomiota selkkausten ehkäisyyn ja 
rauhan lujittamiseen erityisesti Afrikassa. Tästä aiheesta 6. maaliskuuta 1996 annetussa komission 
tiedonannossa5 ja yhteisessä toiminnassa6, josta neuvosto päätti 2. kesäkuuta 1997 selkkausten 
torjumiseksi Afrikassa, tunnustetaan demokraattisen hallituksen tärkeys, jotta valtio voi kehittää 
kykyään ehkäistä ja ratkaista selkkauksia. Tätä taustaa vasten hallituksen legitimiteetti ja sen 
kyky laatia politiikkoja ja panna ne täytäntöön ihmisoikeuksia, kansanvallan periaatteita ja 
oikeusvaltiota kunnioittavassa institutionaalisessa ympäristössä ovat rakenteellisen vakauden 
kannalta keskeisiä tekijöitä. Kansanvaltainen järjestelmä mahdollistaa sellaisten mekanismien 
luomisen, joiden kautta eri eturyhmät löytävät rauhanomaisia ratkaisuja niiden välillä 
mahdollisesti esiintyviin vastakkaisiin jännitteisiin. 
(iv) Tämän tiedonannon tavoitteet 
8. Demokratisoitumisen, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja oikeusvaltion sekä moitteettoman 
julkisen hallinnon tukemiseen tähtääviä toimia ei voida suunnitella erillään kaikista muista 
yhteistyötoimista. Ne on kytkettävä näihin toimiin, jolloin ne muodostavat samanaikaisesti sekä 
yhteistyöpolitiikkojen kehyksen että niiden osatekijän. 
Näitä käsitteitä olisi syytä täsmentää, mikäli halutaan päästä merkittäviin tuloksiin. Sen lisäksi 
olisi ehdotettava joitakin välineitä ja toimintatapoja sekä otettava tätä varten käyttöön riittävästi 
varoja. Olisi myös toteutettava jäsenvaltioiden ja muiden tärkeiden rahoittajien yhteinen toimi 
noudattaen sellaista yhdenmukaista lähestymistapaa, jossa yhteistyökumppanit pyrkivät 
yhteensovitettujen toimien kautta pääsemään yhteisiin tavoitteisiin. 
9. Näiden seikkojen pohtiminen on hyvin tärkeää, varsinkin kun otetaan huomioon parhaillaan 
käynnissä oleva hanke neuvotteluohjeiden laatimiseksi EY:n ja AKT-maiden tulevia suhteita 
3 SEC(96) 332 lopullinen, 6.3.1996 
6EYVLN:oL153, 11.6.1997, s. 1 
koskeviin neuvotteluihin, joissa kaikkia näitä näkökohtia aiotaan käsitellä vielä 
perusteellisemmin. Tämä on yksi niistä syistä, jotka puoltavat tämän tiedonannon keskittämistä 
Lomén yleissopimuksen kattamalle maantieteelliselle alueelle. 
Lisäksi yleissopimuksessa on määräys, jossa poliittinen vuoropuhelu, riittävien varojen 
käyttöönottaminen näihin tarkoituksiin ja kehitys kytketään kiinteästi toisiinsa. 
Lomén yleissopimuksen tarjoama erityinen kehys, joka mahdollistaa näkemystenvaihdon ja tukee 
71 AKT-maan ja EY:n pyrkimyksiä päästä yhteisymmärrykseen yhteistyökumppanuuden 
pohjalta, tarjoaa poikkeuksellisen hyvät edellytykset näiden ensimmäisten konkreettisten 
neuvottelujen aloittamiselle. Tämä sama kehys oli aikaansa edellä jo kolmannen Lomén 
yleissopimuksen voimassaoloaikana, sillä yleissopimuksessa vahvistettiin, että sopimuspuolet 
sitoutuvat Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteisiin ja vahvistavat uskonsa ihmisten 
perusoikeuksiin ja ihmisyksilön arvoon. 
10. Tätä taustaa vasten ja ottaen huomioon tavoitteen toteuttaa institutionaalisia uudistuksia ja 
säilyttää niiden oikea suunta ihmisoikeuksia sekä kansanvallan, oikeusvaltion ja moitteettoman 
julkisen hallinnon periaatteita kunnioittaen ja tapauskohtaisia erityisvaatimuksia noudattaen sekä 
parantaa EU:n toimien näkyvyyttä, tämän tiedonannon tarkoituksena on: 
* selkeyttää neljännen muutetun Lomén yleissopimuksen 5 artiklan käsitteistöä; 
* esittää toimintasuunnitelma, jonka tavoitteena on: 
- vahvistaa AKT-maiden kanssa käytävän vuoropuhelun tavoitteet ja 
arviointiperusteet sekä edistää AKT-maissa näistä kysymyksistä käytävää 
keskustelua niiden todellisen sisäistämisen varmistamiseksi; 
- ehdottaa tiettyjä konkreettisia toimenpiteitä ja ensisijaisia toimia, joilla pyritään 
lujittamaan kansanvaltaista kulttuuria ja luomaan moitteettoman julkisen 
hallinnon kannalta entistä suotuisampi institutionaalinen ympäristö, sekä esittää 
suuntaviivat lahjonnan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. 
H. YHTEISTYÖN JA KUMPPANUUDEN SELKEYTETYT TAVOITTEET 
1. Lomén yleissopimuksen 5 artiklassa todetaan, että "ihmisoikeuksien, kansanvallan 
periaatteiden ja oikeusvaltion kunnioittaminen, jolla vahvistetaan AKT-maiden ja yhteisön välisiä 
suhteita ja yleissopimuksen määräyksiä ja joka sääntelee sopimuspuolten sisä-ja ulkopolitiikkaa, on 
tämän sopimuksen olennainen osa". 
Artiklassa viitataan myös moitteettomaan julkiseen hallintoon yhtenä yhteistyön tavoitteista, 
vaikka se ei olekaan yleissopimuksen olennainen osa. 
2. Yleissopimuksen 5 artiklan tavoitteet ovat kansakuntien historian kuluessa saadun 
kokemuksen perusteella kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen välttämätön edellytys. 
Viimeksi kuluneiden vuosikymmenten aikana on käynyt ilmeiseksi, että ihmisen kehitys ei voi 
olla kestävää, jollei se tapahdu sellaisessa institutionaalisessa ja poliittisessa ympäristössä, jossa 
kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteita. Tämä kehityksen ja 
ihmisoikeuksien välinen side tunnustetaan selkeästi Yhdistyneiden kansakuntien julistuksessa 
oikeudesta kehitykseen. 
Vaikka onkin selvää, että jokaisella maalla on oikeus itse päättää, minkä poliittisen ja 
taloudellisen mallin mukaan se yhteiskuntansa järjestää, on samalla kuitenkin todettava, että 
maiden on valitsemastaan poliittisesta ja taloudellisesta mallista riippumatta kunnioitettava 
ihmisoikeuksia koskevia yleisiä periaatteita ja noudatettava asiaa koskevia kansainvälisiä ja 
alueellisia yleissopimuksia ja oikeudellisia välineitä. 
A. Ihmisoikeudet, oikeusvaltio ja kansanvallan periaatteet 
Ihmisoikeudet 
3. Ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia, erottamattomia ja toisistaan riippuvaisia. 
Jokaisen valtion on kunnioitettava ihmisoikeuksia, eikä niitä saa rajoittaa. Kaikkia 
ihmisoikeuksia, olipa kyse kansalaisoikeuksista, poliittisista oikeuksista tai taloudellisista, 
sosiaalisista ja kulttuurisista oikeuksista, on kunnioitettava ja edistettävä. Niistä on laadittu 
kansainvälisiä ja alueellisia yleissopimuksia ja muita välineitä, jotka muodostavat 
kansainvälisellä tasolla sovellettavan oikeudellisen kehyksen (kuten Yhdistyneiden kansakuntien 
peruskirja, yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus, vuonna 1969 tehty Amerikan 
ihmisoikeusyleissopimus ja kesäkuussa 1981 hyväksytty Afrikan ihmisoikeuksien ja kansojen 
oikeuksien peruskirja). Sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot vahvistivat kaikki näiden välineiden 
sisältämät sitoumukset vuonna 1993 pidetyn Wienin ihmisoikeuskonferenssin päätelmissä. 
Oikeusvaltio 
4. Oikeuden ensisijaisuus kuuluu kaikkien kansanvaltaisten järjestelmien keskeisiin 
periaatteisiin ja sen tarkoituksena on suosia ja edistää kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia 
sekä taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia. Tämä edellyttää myös sitä, että jokaisella 
kansalaisella on mahdollisuus vedota tuomioistuimeen oikeuksiensa puolustamiseksi. Tämä 
valtion vallankäyttöä rajoittava periaate on toimivimmillaan edustuksellisessa järjestelmässä, 
jonka auktoriteetti perustuu kansan suvereniteettiin. Periaatteen olisi vaikutettava 
valtiorakenteeseen ja eri viranomaisten toimivaltaan. Siihen sisältyvät muun muassa: 
* lainsäädäntövalta, joka noudattaa täysin kaikkia ihmisoikeuksia ja perusvapauksia; 
* riippumaton tuomiovalta; 
* tehokkaat ja kaikkien ulottuvilla olevat keinot vedota tuomioistuimeen; 
* oikeusjärjestelmä, joka takaa tasapuolisen kohtelun tuomioistuimessa; 
* ihmisyksilöä kunnioittava vankeinhoitojärjestelmä; 
* lakia valvovat poliisivoimat; 
* tehokas toimeenpanovalta, joka kykenee varmistamaan lain noudattamisen ja turvaamaan 
yhteiskuntaelämän edellyttämät sosiaaliset ja taloudelliset olosuhteet. 
Kansanvallan periaatteet 
5. Neljännen Lomén yleissopimuksen 5 artiklassa käytetään ilmausta "demokraattiset 
periaatteet" ilmauksen "demokratia" sijaan. Tällä on haluttu korostaa periaatteita, joihin 
valtioiden organisaatiojärjestelmän olisi perustuttava, joiden olisi taattava oikeus käyttää 
perusoikeuksia ja -vapauksia ja oltava yleismaailmallisesti tunnustettuja suoden kuitenkin 
jokaiselle valtiolle ja yhteiskunnalle oikeuden valita ja kehittää oman yhteiskuntamallinsa. 
Ihmisoikeudet pääsevät kehittymään juuri sellaisessa kansanvaltaisessa hallintojärjestelmässä, 
jossa kunnioitetaan ja tunnustetaan ne erityiskulttuurit, joista valtio muodostuu, koska tällaisessa 
järjestelmässä poliittinen valta perustuu kansan omaan tahtoon ja kunkin yksilön vapaaehtoiseen 
ja henkilökohtaiseen panokseen yhteisön toiminnassa. 
Ihmisoikeuksien toteutuminen edellyttää siis kansanvaltaan perustuvaa valtiota. 
Kansanvaltaiselle järjestelmälle on ominaista se, että siinä muodollistetaan enemmistön ja 
vähemmistön erilaisten pyrkimysten välisen dialektiikan väkivallaton sujuminen omaksutusta 
järjestelmästä tai mallista riippumatta. Tämä tapahtuu kaikkien osapuolten hyväksymien ja 
ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen perustuvilla pelisäännöillä. 
Demokratisoitumisen voimistuminen ja kansanvallan periaatteen sisäistäminen kyseisissä maissa 
riippuu näiden sääntöjen jatkuvasta sopeuttamisesta kunkin maan historiaan ja sille ominaisiin 
kulttuureihin ja ajattelutapoihin. 
Kansanvallan periaatteiden käsitteessä korostuu kansanvaltaan johtava dynaaminen kehityskulku. 
Demokratisoituminen onkin vaiheittain tapahtuva ja jatkuva prosessi, johon kunkin valtion 
sosiaalis-taloudellinen ja kulttuurinen viitekehys vaikuttaa. 
6. Kansanvallan periaatteet ovat toisistaan riippuvaisia ja erottamattomia, toisin sanoen kukin 
periaate voi toteutuessaan sisältää osan muiden periaatteiden soveltamismuodoista. Sekä näiden 
periaatteiden muodostama kokonaisuus että niiden yksittäiset ilmenemismuodot ovat siten kunkin 
valtion omalla tasollaan harjoittaman omintakeisen kansanvaltaisen kulttuurin tulos. 
Esimerkiksi vaalien järjestäminen, joka on demokratisoitumisen perustekijöitä ja yksi sen 
vaiheista, on kytkettävä johdonmukaisesti siihen erityiseen kehitysvaiheeseen ja historialliseen ja 
kulttuuriseen tilanteeseen, jossa maa on. Jos vaalit käsitetään pelkästään itsetarkoituksellisena 
tapahtumana, ne eivät välttämättä yksin ole tae valtion demokratisoitumista eivätkä turvaa sen 
kehittymisen edellyttämää poliittista vakautta. Vaaleja on tarkasteltava osana yleistä viitekehystä, 
jossa monet eri osatekijät valmistavat ja lujittavat kansanvaltaan siirtymistä. 
Tämän perusteella olisi edistettävä käsitystä moniarvoisista, kehityskelpoisista ja 
vuorovaikutukseen perustuvista kansanvallan periaatteista, jotka asetettaisiin tavoitteiksi, joita 
kunnioitettaisiin ja joista tulisi samalla kehitysyhteistyön täysivertaisia osatekijöitä. 
7. Periaatteet voidaan määritellä seuraavien kolmen näkökohdan avulla: 
a) oikeutus 
b) laillisuus 
c) tehokas soveltaminen. 
Periaatteet ovat sekä tavoitteita, joihin olisi päästävä pyrittäessä kehittämään todellista 
oikeusvaltiota, että toimenpidealueita, joihin käytettävissä olevia varoja voidaan kohdistaa. 
i) Oikeutus 
8. Oikeusvaltion auktoriteettiperiaate perustuu tähän käsitteeseen, joka merkitsee sitä, että 
kansallisen ja paikallisen tason johtajat nimitetään vapaasti kansalaisten tunnustamia ja 
hyväksymiä tapoja käyttäen. Nimittämismenettelyjen on täytettävä tietyt 
syrjimättömyysvaatimukset, ja ne on toteutettava säännöllisesti. 
Maan johtajien valitseminen yleisellä ja yhtäläisellä vaalilla ja suljetulla lippuäänestyksellä on 
erinomainen oikeutusmekanismi. Yhteisö on esimerkiksi myöntänyt ja voi edelleen myöntää 
rahoitusta tämän alan erityisiin tukijärjestelmiin, jotka koskevat enimmäkseen kansalaisten 
kuulemismenettelyjä ja johtajien ja julkisten viranomaisten nimittämiseen liittyviä menettelyjä 
(kuten ääntenlaskenta, vaaliluettelot, vaalilautakunnat, paikalliset tai valtakunnalliset vaalit, 
vaalitarkkailu j a vaalikasvatus). 
ii) Laillisuus 
9. Laillisuus edellyttää sitä, että on olemassa selvästi määritellyt pelisäännöt, joita sovelletaan 
kaikkiin kansalaisiin ilman minkäänlaista syrjintää ja jotka heijastuvat: 
* mukautetussa perustuslaki-, lainsäädäntö- ja oikeusjärjestelmässä; 
* ihmisoikeuksien, perusvapauksien ja yksilön vapauksien tunnustamisessa sellaisina 
kuin ne luetellaan II.A.3 kohdassa. 
Kaikkien tällä alalla toteutettavien tukitoimien tavoitteena on mukautettujen sääntöjen ja lakien 
laatiminen, mukaan lukien yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen periaatteiden 
sisällyttäminen kansalliseen lainsäädäntöön. 
iii) Tehokas soveltaminen 
10. Tehokkaalla soveltamisella tarkoitetaan sellaisia viranomaisten, instituutioiden ja 
oikeushenkilöiden toimintatapoja ja käytäntöjä, jotka ovat oikeusvaltion ja kansanvallan 
periaatteiden mukaisia. 
Tätä taustaa vasten valtion institutionaalisella rakenteella, instituutioiden ja päätösten 
avoimuudella, institutionaalisella toimintakyvyllä ja valvontaelinten olemassaololla on keskeinen 
merkitys. Kyse on siis pitkän aikavälin kehityskulusta, joka liittyy sekä valtion ja sen 
hallintojärjestelmän rakenteeseen että sellaisen kansanvaltaisen kulttuurin muodostumiseen, joka 
mahdollistaa yhteiskunnan eri toimijoiden vuorovaikutuksen ja keskinäisen vahvistamisen. Tässä 
yhteydessä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota kansalaisten valmiuksiin ja 
päätöksentekomenettelyihin osallistumisen edistämiseen. 
Viime kädessä kansanvaltainen järjestelmä toteutuu konkreettisesti juuri tehokkaan soveltamisen 
kautta, ja se mahdollistaa yhteisymmärrykseen ja rauhanomaiseen ratkaisuun pääsemiseksi 
tarvittavien mekanismien käytön ristiriitatilanteissa, joissa eri eturyhmät asettuvat vastakkain. 
11. Tehokas soveltaminen ilmenee erityisesti: 
* perusvapauksien edistämisenä ja suojeluna; tämä muodostaa koko kansanvaltaisen 
järjestelmän päätavoitteen, koska se perustuu kansalaisten ja kansalaisryhmien 
vapauksien suojeluun suhteessa valtiovaltaan; 
vallanjaon riippumattomuutena, joka on yksi valtion vallankäyttöä rajoittavista 
periaatteista ja joka tarkemmin sanoen merkitsee: 
- lainsäädäntö-ja tuomiovallan riippumattomuutta toimeenpanovallasta; 
- näiden kolmen vallan tehokasta toimintaa; 
institutionaalisina osallistumismekanismeina päätöksenteossa ja kehitysvalinnoissa 
sekä kansallisella että alueellisella ja paikallisella tasolla, mikä voi edellyttää: 
- neuvovien ja päätöksentekoon osallistuvien instituutioiden olemassaoloa; 
- paikallistason kansanvallan ja kansan vapaan hallinnon periaatteen tunnustamista, joka 
voi ilmetä hallinnon hajauttamisena; 
- turvautumista "kuulemisiin" eräissä tärkeissä kysymyksissä; 
poliittisena ja institutionaalisena moniarvoisuutena (kansalaisvaltio ja -yhteiskunta, 
joka määritellään valtiosta riippumattomien instituutioiden ja yhteiskunnallisten ja 
taloudellisten järjestöjen muodostamaksi kokonaisuudeksi), joka takaa vallan ja 
vastavallan tasapainon ja ilmenee varsinkin: 
- vapaana ja avoimena poliittisena järjestelmänä; 
- opposition aseman tunnustamisena, mukaan lukien oikeus harjoittaa todellista poliittista 
toimintaa; 
- kansalaisyhteiskunnan toimijoiden vireytenä ja järjestäytymisvapautena; 
- tiedotusvälineiden riippumattomuutena ja vapautena; 
instituutioiden avoimuutena ja luotettavuutena: kansanvalta on jollekin taholle 
"uskottu" valta, jonka käyttöä rajoittaa muun muassa kansan suvereniteetti. Kansanvallan 
instituutioiden ja niiden vastuuhenkilöiden velvollisuutena on siten tehdä tiliä 
päätöksistään ja hallinnollisista toimistaan, joista heidän on otettava täysi vastuu. Nämä 
periaatteet ilmenevät erityisesti: 
- toimivina ja riippumattomina valvontamekanismeina; 
8 
- asiakirjojenjulkisuutena; 
- instituutioiden toimintaa koskevassa tiedotuksessa ja viestinnässä; 
- kansalaisten oikeutena käyttää hyväksi hallinnollisia palveluja; 
- lahjonnan torjuntaa edistävänä lainsäädäntönä. 
B. Moitteeton julkinen hallinto 
12. Julkisella hallinnolla tarkoitetaan yleensä poliittisen, taloudellisen ja hallinnollisen vallan 
harjoittamista maan asioiden hoidossa. Tässä mielessä moitteeton julkinen hallinto viittaa 
avoimeen, vastuulliseen, osallistuvaan, tasapuoliseen ja ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota 
kunnioittavaan julkisten asioiden hoitoon. Se siis kattaa koko valtion toiminnan suhteessa 
kansalaisyhteiskuntaan ja sen tehtävät taloudelliselle ja sosiaaliselle kehitykselle suotuisan 
ympäristön luomisessa sekä sen vastuun varojen tasapuolisesta jaosta. 
Tämän yleisen lähestymistavan mukaisesti moitteettomaan julkiseen hallintoon sisältyy sekä 
poliittinen ulottuvuus, joka liittyy valtion toimintatapoihin tiukasti poliittisissa yhteyksissä, että 
institutionaalisiin valmiuksiin liittyvä ulottuvuus, joka liittyy taloudelliseen ja sosiaaliseen 
resurssienhallintaan. 
13. Neljännen Lomén yleissopimuksen 5 artiklassa viitataan myös moitteettoman julkisen 
hallinnon käsitteeseen, joka on yksi oikeudenmukaiseen ja kestävään kehitykseen pyrkivän 
yhteistyön tavoitteista. 
Moitteeton julkinen hallinto liittyy ihmisoikeuksien, kansanvallan periaatteiden ja oikeusvaltion 
kunnioittamisen tavoitteisiin ja täydentää niitä, mutta erottuu kuitenkin näistä tavoitteista siltä 
osin, että 5 artiklassa moitteetonta julkista hallintoa ei sisällytetä yleissopimuksen olennaiseen 
osaan. Yleissopimuksen 5 artiklan mukaan "kehityspolitiikka ja yhteistyö liittyvät kiinteästi 
ihmisten perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamiseen ja käyttöön, sekä kansanvallan 
periaatteiden tunnustamiseen ja soveltamiseen, oikeusvaltion lujittamiseen ja tehokkaaseen ja 
oikeudenmukaiseen julkiseen hallintoon7". 
(i) Määritelmä 
14. Tämän lähestymistavan mukaisesti moitteeton julkinen hallinto tarkoittaa maan resurssien 
avointa ja vastuullista hallintoa tasapuolisen ja kestävän taloudellisen ja sosiaalisen 
kehityksen edistämiseksi. Maan resurssit käsittävät henkilöresurssit (tietämyksen, valmiudet ja 
suorituskyvyn), luonnonvarat sekä niin sisäiset kuin ulkoisetkin taloudelliset varat, 
kehitysapuvarat mukaan lukien. 
Moitteettoman julkisen hallinnon käsite liitetään ihmisoikeuksia, kansanvallan periaatteita ja 
oikeusvaltiota kunnioittavaan poliittiseen ja institutionaaliseen ympäristöön. Se liittyy erityisesti 
julkisten viranomaisten tehtävään resurssien hallinnoijina, taloudellisille ja sosiaalisille aloitteille 
suotuisan ympäristön edistäjinä ja kehitysyhteistyön tukivarojen jakoon liittyvien päätösten 
tekijöinä. 
7 Neljäs muutettu Lomén yleissopimus, 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta. 
9 
Moitteeton julkinen hallinto edellyttää siten päteviä ja tehokkaita, kansanvallan periaatteita 
kunnioittavia instituutioita. Näin ollen tämä käsite täydentää demokratisoitumistavoitteita 
resurssien hallinnan alalla. 
(ii) Moitteettoman julkisen hallinnon eri näkökohdat 
15. Tasapuoliseen ja kestävään kehitykseen tähtäävään avoimeen ja vastuulliseen resurssien 
hallintaan liittyy neljä toisiinsa kytkeytyvää ja toisiaan täydentävää näkökohtaa, jotka ovat 
välttämättömiä kansanvallan periaatteiden lujittumisen kannalta: 
• Oikeuden tasapuolisuus ja ensisijaisuus resurssien hallinnassa ja jaossa edellyttävät 
riippumatonta ja kaikkien ulottuvilla olevaa oikeusjärjestelmää, joka takaa kaikille 
kansalaisille tietyn vähimmäisosuuden resursseista ja antaa heille oikeuden valittaa 
epätasapuolisista päätöksistä. Julkisten asioiden hoidossa tämä ulottuvuus koskee erityisesti 
oikeudellista ja lainsäädännöllistä ympäristöä, jotta se kannustaisi yksityistä sektoria 
aloitteisiin ja investointeihin. 
• Instituutioiden kyky hallinnoida maan resursseja tehokkaasti taloudellisen ja sosiaalisen 
kehityksen varmistamiseksi sekä määritellä, ottaa käyttöön ja valvoa väestön tarpeita vastaavia 
politiikkoja. Valtion sekä kansalaisyhteiskunnan instituutioiden on kyettävä toteuttamaan 
tasapuolinen kehitysmalli ja takaamaan kaikkien resurssien oikeudenmukainen käyttö yleisen 
edun hyväksi. Julkisten ja yksityisten instituutioiden toimintakyvyn kehittäminen on keskeistä, 
sillä se vaikuttaa suoraan taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen ja varsinkin 
kehitysyhteistyön tehokkuuteen. 
• Avoimuus eli halu järjestää toimivia resurssien hallinnan ja jaon valvontamenettelyjä ja -
mekanismeja ja tehdä niistä tiliä tekee resurssien hallinnasta näkyvän ja alistaa sen 
valvontamenettelyille. Se on myös tärkeä luottamusta herättävä tekijä kehitysyhteistyön eri 
toimijoiden välillä sekä instituutioiden luotettavuuden tae. 
• Kansalaisten osallistuminen päätöksentekomenettelyihin resurssien hallintaan ja jakoon 
liittyvissä asioissa. Ei voida ajatella kehitystä ilman kansalaisyhteiskunnan osallistumista 
siihen. Tämän osallistumisen myötä on voitava käydä neuvotteluja kehitysyhteistyön eri 
toimijoiden kesken kaikkien resurssien hallintaa ja jakoa sekä kehittämisen suunnittelua 
koskevien tärkeiden päätösten yhteydessä. Tähän näkökohtaan liittyy lisäksi se, että 
kehityksessä annetaan tilaa myös yksityishenkilöiden, yritysten ja kansalaisyhteiskunnan 
aloitteille. 
(iii) Lahjonta moitteettoman julkisen hallinnon pahimpana esteenä 
16. Lahjonta, joka voidaan määritellä syyllistymiseksi vallan väärinkäyttöön tai 
kansalaisluottamuksen pettämiseen päätöksentekomenettelyssä laittomien etujen tai voiton 
saamiseksi8, on vakava este kehitykselle yleensä ja varsinkin moitteettomalle julkiselle 
hallinnolle: 
3 Tämä lahjonnan käsitteen määritelmä esitetään komission tiedonannossa neuvostolle ja parlamentille 
unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta (KOM(97) 192 lopullinen, 21.5.1997). 
10 
* Lahjontaa harjoittavassa ympäristössä toteutettavien kehityshankkeiden valintaperusteet 
eivät liity suoraan kehitystavoitteisiin eivätkä yleiseen etuun, vaan erityisiin etuihin, jotka 
johtavat sopimusten toteutuessa laadun suhteelliseen huononemiseen tai jopa siihen, että 
toteutetut toimet eivät lainkaan vastaa asetettuja tavoitteita. Lahjonta aiheuttaa etenkin 
kustannusten nousua ja jopa varojen joutumista vääriin tarkoituksiin. 
* Palvelujen ja tavarantoimitusten huomattavasti (10 - 20 prosenttia ) korkeammat hinnat 
aiheuttavat kohtuuttomia yllätyksiä, jotka rasittavat elinkeinoelämän sisäisiä ja ulkoisia 
resursseja, lisäävät velan suhteellista määrää ja heikentävät yhteistyön tehokkuutta. Nämä 
lainvastaiset ylihinnat tulevat viime kädessä kuluttajien maksettaviksi (korkeampina 
hintoina, veroina, julkisten palvelujen loppumisena tai vähenemisenä jne.). 
* Lahjonta johtaa väistämättä taloudelliseen järjestelmään, joka suosii välittömän hyödyn 
etsimistä, omavaltaisuutta ja erityisetuja. Se on tuhoisaa avoimuutta, tasapuolisuutta, 
oikeusvaltiota ja osallistumista edistävälle ajattelulle. 
* Lisäksi lahjonta hillitsee kansallisten ja kansainvälisten yksityisten sijoittajien toimintaa 
nostamalla liiketoimintakustannuksia ja tarjoamatta mitään takeita tai näkyvyyttä 
investointien kannattavuudelle. 
* Lahjonta on este uudistuksille ja talouselämän avautumiselle ja vapautumiselle, koska se 
palvelee etuja, joiden vuoksi talouden valvontatoimia ja monopoleja ei voida vähentää. 
* Heikosti toimiva julkinen hallinto on otollinen maaperä järjestäytyneen rikollisuuden 
turmelevalle vaikutukselle. 
Lahjonta on moitteetonta julkista hallintoa uhkaava laaja-alainen ongelma. Se rappeuttaa julkista 
hallintoa kaikilta tahoilta ja sen kitkemiseksi toteutettava toimet kuuluvat siten ensisijaisiin 
tavoitteisiin. 
9 Nämä luvut ovat lahjonnan torjunnan alalla toimivan kansainvälisen valtiosta riippumattoman järjestön 
Transparency Internationalin arvioita. 
11 
m. TOIMINTASUUNNITELMA 
1. Demokratisoituminen on hidas ja monitasoinen prosessi, joka koskee kaikkia yhteiskunnan 
toimijoita ja edellyttää uudistuksia niin hallitusmuodon ja lainsäädännön kuin valtion ja 
kansalaisyhteiskunnankin tasolla. 
Tällainen kehitys ei voi asianmukaisesti ja pysyvästi alkaa missään valtiossa ilman, että otetaan 
huomioon maan sosiaaliset, taloudelliset, poliittiset ja kulttuuriin liittyvät erityispiirteet. 
Kehityksen eteneminen edellyttää lisäksi päättäjien aitoa ja määrätietoista poliittista tahtoa sekä 
kansalaisten tälle kehitykselle osoittamaa hyväksyntää tai ainakin heidän vahvaa osallistumistaan 
siihen. 
Poliittisen ja institutionaalisen ulottuvuuden huomioon ottaminen kehitysyhteistyössä edellyttää 
konkreettisia toimenpiteitä eri tasoilla: 
* ihmisoikeuksia, kansanvallan periaatteita, oikeusvaltiota ja moitteetonta julkista hallintoa 
koskevan vuoropuhelun syventäminen AKT-maissa ja niiden kanssa; 
* tuen lisääminen ensisijaisilla aloilla, mukaan lukien lahjonnan ehkäisyyn ja torjuntaan 
liittyvien toimenpiteiden toteuttaminen ja määrittäminen. 
A. AKT-maiden kanssa käytävän vuoropuhelun syventäminen 
2. Näihin kysymyksiin liittyvää poliittista ja institutionaalista ulottuvuutta voidaan kehittää 
kyseisten valtioiden itsenäisyyttä ja erityisyyttä kunnioittaen pääasiassa yhteisön ja AKT-maiden 
välisen vuoropuhelun ansiosta ja sen avulla. 
AKT-maiden kanssa olisi käynnistettävä pysyvä vuoropuhelu. Tämän vuoropuhelun säännöt olisi 
määriteltävä muun muassa EU:n ja AKT-maiden välisen kumppanuuden uudistamisen yhteydessä 
(komission tiedonanto AKT-maiden kanssa tehtäviä kehitykseen liittyviä kumppanuussopimuksia 
koskevista neuvotteluohjeista)10. Kuten komissio tässä yhteydessä ehdottaa, olisi poliittista 
vuoropuhelua koskevat yksityiskohtaiset säännöt määriteltävä mahdollisimman joustavasti. 
Vuoropuhelua olisi käytävä kulloinkin käsiteltävän aiheen kannalta parhaiten soveltuvalla tasolla 
ja sopivimpana ajankohtana. Se voi ilmetä myös yhteisten toimielinten välisinä vaihtoina ja 
neuvotteluina sekä eri AKT-maiden tai -alueiden edustajien ja EU:n edustajien tapaamisina. 
Tämän vuoropuhelun avulla olisi voitava: 
määritellä paremmin käsitteet, joihin viitataan, ja menetelmät, joilla niitä arvioidaan; 
määritellä näitä aloja koskevan yhteistyön toteuttamisstrategiat pyrkien vahvistamaan niitä 
tuen ja taloudellisen yhteistyön tarpeellisina täydentäjinä; 
tunnistaa tämän alan tukitoimet ja ensisijaiset tavoitteet; 
käynnistää AKT-maissa näitä kysymyksiä koskeva syvällisempi pohdinta ja keskustelu 
julkisten viranomaisten ja poliittisten päättäjien sekä kansalaisten välillä. 
'Asiak. SEC(98)119, 28.1.1998. 
12 
(i) Analyysjyiitekehyksen laatiminen 
Vuoropuhelun käynnistämiseksi näyttää välttämättömältä laatia näitä kysymyksiä koskeva 
analyysi viitekehys. Tämä viitekehys tulisi toimimaan vuoropuhelun perustana. Siinä olisi 
esitettävä kyseisen valtion kansainvaltaistumiskehityksen, oikeusvaltion rakentamisen, 
ihmisoikeuksien huomioon ottamisen sekä julkisen hallinnon laadun kehitysprofiili. 
Analyysiviitekehyksen avulla kyseinen valtio ja sen yhteistyökumppanit voivat: 
tunnistaa paremmin toteutettavat toimet, 
arvioida jo käynnistetyt toimet, 
arvioida tarvittaessa mahdollisen taantumisen aste tai Lomén yleissopimuksen olennaisten 
osien rikkomiset. 
Samalla kun tämän viitekehyksen avulla voidaan paremmin tarkentaa tätä 
kehitysyhteistyöpolitiikan ulottuvuutta, se on myös itsessään yhteisön ja AKT-maiden välisen 
vuoropuhelun aihe ja kohde. Yksinomaan teoreettisen vuoropuhelun käyminen on vaikeaa eikä 
siitä olisi hyötyä. Siksi on välttämätöntä liittää vuoropuhelu yleismaailmallisesti hyväksyttyihin 
arvoihin perustuvaan, kyseisessä maassa tapahtuvaan todelliseen kehitykseen. Viitekehys toimisi 
näin ollen ensisijaisesti yhteisön ja AKT-maiden välisen vuoropuhelun kehyksenä. 
Analyysiviitekehys toimii siis metodologisena välineenä, jonka avulla voidaan laatia 
kehitysprofiili kunkin maan kansainvaltaistumiskehityksestä. Viitekehys laaditaan noudattaen 
kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteita sekä moitteettoman julkisen hallinnon ulottuvuuksia 
siten kuin ne on tässä tiedonannossa määritelty ja jotka on asetettu saavutettaviksi tavoitteiksi. 
Analyysiviitekehyksen avulla arvioidaan maassa tapahtunut kehitys tavoitteiden saavuttamisen 
osalta. 
Arvioinnissa on otettava huomioon Kööpenhaminan arviointiperusteiden mukaisesti sekä 
Euroopan parlamentin ja YK:n hyväksymät asianmukaiset päätöslauselmat että YK:n erityis- ja 
aihekohtaisten raportoijien kertomukset. 
Arvioinnissa on noudatettava tiettyjä strategisia periaatteita, jotta voidaan varmistaa 
mahdollisimman suuri puolueettomuus ja välttää tukeutuminen minkäänlaisiin ennakkoajatuksiin 
tai arvoasetelmiin näissä joskus arkaluontoisissakin kysymyksissä. 
arviointi perustuu kyseisessä maassa käynnissä olevan kehityksen dynamiikan tarkasteluun; 
kyseisessä maassa tietyssä ajassa tapahtunut kehitys arvioidaan tiettyjen tavoitteiden 
saavuttamisen osalta; 
eri maiden kehitysprofiileja ei voi vertailla keskenään. Kyseisen maan vertailukohteena on 
ainoastaan tämä maa itse. Arviointi suoritetaan siten, että vertaillaan keskenään kyseisen 
maan kehitysprofiileja eri aikoina; 
arviointi on toteutettava asianomaisten maiden kanssa tai ne voivat toteuttaa sen myös itse; 
arviointi on uusittava säännöllisesti, jotta mahdollistetaan vertailun ja kehitysarvioinnin 
suorittaminen; 
arvioinnissa on otettava huomioon kaikki tavoitteet, jotka ovat toisistaan erottamattomia ja 
muodostavat kokonaisuuden. 
13 
(ii) Alueellisille ja kansallisille neuvottelu verkostoille myönnettävä tuki 
4. Täydentääkseen AKT-maiden kanssa käymäänsä vuoropuhelua EU:n olisi pyrittävä 
käynnistämään näitä kysymyksiä koskeva keskustelu itse AKT-maissa. Keskustelun aloittaminen 
edellyttää sen osapuolten liikkuvuutta. Jotta tämä olisi mahdollista, olisi tuettava verkostojen 
luomista tai vahvistamista tapauksesta riippuen joko alueellisen tai kansallisen lähestymistavan 
pohjalta. Näiden verkostojen tavoitteena olisi: 
täydentää tässä ehdotettua lähestymistapaa kansanvaltaisten periaatteiden määrittelemi seksi ; 
soveltaa tätä lähestymistapaa kyseessä olevien alueiden kehitystausta huomioon ottaen; 
vahvistaa analyysiasteikko, määritellä mukautetut arviointiperusteet ja valmistella arvioinnin 
suorittamista kyseisen alueen eri maissa; 
yksilöidä ensisijaiset tukitoimet; 
määritellä yksityiskohtaiset säännöt alueellisten kansanvaltaa tukevien verkostojen 
kehittämiselle; 
määritellä yksityiskohtaiset säännöt näissä maissa käytävien keskustelujen aloittamiseksi ja 
tehostamiseksi. 
Näihin tapaamisiin kokoontuisivat toimijat, joita kansanvaltaistumiseen ja julkiseen hallintoon 
liittyvät kysymykset koskettavat, eli valtion edustajat tuomiovalta mukaan luettuna, poliittisten 
puolueiden ja kansalaisyhteiskunnan edustajat (valtiosta riippumattomat järjestöt, taloudellis-
sosiaaliset instituutiot, ammattiliitot, naisasialiikkeet, tiedeyhteisöt, epäviralliset paikalliset 
johtajat, tiedotusvälineiden edustajat ja niin edelleen) sekä kehitysyhteistyökumppaneiden 
edustajat. 
Ehdotetun lähestymistavan testaamiseksi voidaan käynnistää asiaan liittyviä pilottihankkeita. 
B. Tukitoimien vahvistaminen ensisijaisilla aloilla 
5. Kehitysyhteistyön uusien tavoitteiden huomioon ottaminen edellyttää ensisijaisten toimien 
määrittelemistä. Ensisijaisen toimen käsitettä ei kuitenkaan voida ymmärtää yhdenmukaistetussa 
merkityksessä. Kukin maa on oma erityistapauksensa, jolla on oma kansainvaltaistumisen 
dynamiikkansa. Samoin kuin ei voi olla siirrettävää kansanvallan mallia, ei myöskään voi olla 
samoja ensisijaisia toimia, joita voidaan soveltaa kaikkiin maihin. Kullakin maalla on omien 
kulttuuriin liittyvien, sosiaalisten ja taloudellisten ominaisuuksiensa vuoksi oma poliittisen 
kehityksen dynamiikkansa. 
Näin ollen on olemassa tiettyjä perustoimia, jotka voidaan luokitella ensisijaisiksi toimiksi 
demokratisoitumisen ja oikeusvaltion tavoitteisiin pyrittäessä. Ne ovat olennaisia osatekijöitä, 
joiden avulla mahdollistetaan tehokkaammat kehitysyhteistyöpolitiikat ja parempi julkinen 
hallinto. Nämä toimet voidaan jakaa neljään luokkaan. 
(i) Instituutioiden ja hallinnon uudistukset 
6. Demokratisoitumisen ja oikeusvaltion tavoitteen saavuttamiseksi toteutettavat 
institutionaaliset uudistukset mainitaan nimenomaisesti yhteistyön soveltamisalana muutetun 
Lomén yleissopimuksen 224 artiklan m kohdassa, ja ne ovat sen vuoksi yksi Euroopan yhteisön ja 
AKT-maiden itsensä hyväksymistä ensisijaisista toimista. 
14 
Näistä uudistuksista ovat erityisen tärkeitä: 
* perustuslakiuudistukset, joilla pyritään turvaamaan, että valtion perusta ja valtiolliset 
rakenteet ovat tarkoituksenmukaiset ja että niissä otetaan huomioon ihmisoikeuksien 
kunnioittaminen, perusvapaudet sekä kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteet. 
* oikeusjärjestelmän uudistukset joiden tavoitteena on oikeusvaltion ja kehityksen kannalta 
suotuisan ympäristön perustana ja takeena oleva riippumaton ja tehokas lainkäyttö. Tähän 
ensisijaiseen tavoitteeseen on kiinnitettävä erityistä huomiota tukiohjelmia toteuttamalla ja 
lainkäyttöä kehittämällä. Samoin on tärkeää valvoa, että rakennemukautusohjelmien osana 
suunnitellut toimet ovat yhteensopivia näitä ohjelmia täydentävien institutionaalisten 
uudistusten kanssa. Tämä huolenaihe on johdonmukainen niin kutsuttujen toisen sukupolven 
rakennemukautusohjelmien kanssa, joiden tavoitteisiin sisältyy tästä lähin oikeudellinen 
uudistus. 
* hallinnon hajauttamiseen tähtäävät uudistukset kansanvallan kehittämiseksi ja 
juurruttamiseksi paikallisella tasolla. Demokratisoituminen ei ole todellista ellei väestö 
omaksu sitä ruohonjuuritasolla. Nämä uudistukset ovat osa perushaastetta, jonka 
pyrkimyksenä on se, että kansalaiset ovat jälleen vastuussa omasta kehityksestään eivätkä 
enää valtion avustettavia, vaan sen kumppaneita tilanteessa, jossa tehtävät on määritelty ja 
jaettu uudestaan ja jossa toimintaympäristö edistää aloitteellisuutta ja paikallisen osaamisen 
ja kulttuurin arvostamista. Näiden uudistusten on myös nivellyttävä hajautettuun tapaan 
lähestyä yhteistyötä. 
* tuki lainsäädäntövallalle, jonka suorituskyky määrää suoraan demokratisoitumisen 
edellytykset. Tämän tuen on mahdollistettava parlamentin riippumaton ja tuottava 
työskentely sekä toimeenpanovallan valvojana että lainsäätäjänä. Tässä yhteydessä 
parlamentarismin kehittämistä ja alueellista parlamentaarista yhteistyötä koskeviin 
tukitoimiin voisi sisältyä toimia, joilla lisätään kansallisten parlamenttien tehokkuutta ja 
luodaan vahvoja yhteyksiä saman alueen parlamenttien välille, mikä ajan myötä voisi myös 
tehostaa AKT-maiden parlamentin jäsenten osallistumista AKT-EU-edustajakokoukseen. 
! 
* tuki valtiontalouden seurantaan ja. valvontaan soveltuvien menetelmien käyttöönotolle, 
mikä on välttämätöntä instituutioiden avoimuudelle erityisesti ja moitteettomalle julkiselle 
hallinnolle yleisesti ja julkisia hankintoja koskevien sopimusmenettelyjen yhteydessä 
erityisesti. 
* tuki alueellisille ihmisoikeuksien suojelujärjestelmille ja niiden valvontaelimille (kuten 
Afrikan ihmisoikeuksien ja kansojen oikeuksien toimikunta, Amerikan 
ihmisoikeustoimikunta sekä Amerikan ihmisoikeustuomioistuin). 
(ii) Ihmisoikeuskasvatus ja kansalaisvalistus 
7. Koulutus on yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 26 artiklan mukaan edellytys 
yksilön täydelle kehitykselle ja demokratisoitumisen edistäjä, ja se mainitaan uudestaan Wienin 
ihmisoikeuskonferenssin päätelmien yhtenä ensisijaisena toimena. Jos noudatetaan 
ihmisoikeuskasvatuksesta vuosikymmenen teeman tehneen YK :n lähestymistapaa, on 
koulutuksessa korostettava erityisesti ihmisoikeuksia ja kansanvallan periaatteita. 
15 
Kansalaisvalistus edistää suoraan tavoitetta, jossa pyrkimyksenä on saada väestö kannattamaan 
demokratisoitumista. 
Siihen kuuluvat: 
* kansanvaltaisen kulttuurin edistäminen etenkin institutionaalisten, nuorille tarkoitettujen 
koulutusohjelmien avulla; 
* kansalaisten valistaminen heidän perusoikeuksistaan ja -velvollisuuksistaan; 
* keskustelun avaaminen kansanvallan periaatteiden täytäntöönpanoa koskevista 
yksityiskohtaisista erityissäännöistä kyseessä olevissa maissa. 
(iii) Kansalaisyhteiskunnan lujittaminen ja MiÉm Kansniuyaltajslumis- ...Ja 
kehitysprosessiin osallistumisen edistäminen 
8. Valtion tehtäviä demokratisoitumisessa ei voida määritellä uudelleen, ellei 
kansalaisyhteiskuntaa samanaikaisesti lujiteta. Tämä lujittaminen edellyttää yhtäältä 
instituutioiden kehittämistä siten, että valtaa rajoittavien ajattelutapojen ja mekanismien olemassa 
olo taataan ja että niiden avulla voidaan tasapainottaa tai jopa vahvistaa kansanvallan 
pelisääntöjä. Lisäksi se edellyttää yhteiskunnan kaikkien väestönosien, kuten naisten ja 
vähemmistöryhmien, osallistumisen ja tasa-arvon turvaamista. 
Tässä yhteydessä korostetaan seuraavia toimia: 
* Tuki vapaille ja riippumattomille tiedotusvälineille, joka on välttämätön edellytys 
kansanvaltaisia periaatteita kunnioittavan moniarvoisen järjestelmän luomiseksi ja samalla 
yksi sen tärkeimmistä ilmenemismuodoista. Tämä tuki voi sijoittua tiettyjen perusajatusten 
ympärille, joita ovat lehdistönvapauden suojelu (tuki kansallisille, alueellisille ja 
kansainvälisille järjestöille sekä rikkomusten uhrien suojelu), ammatinharjoittamisen eettiset 
näkökulmat (lehtitoimittajien koulutus, lainsäädäntö- ja sääntelykehyksen parantaminen) ja 
tiedon saannin varmistaminen (tuki tiedotuskeskusten perustamiselle, tietojenvaihto 
pohjoisessa ja etelässä sekä ainoastaan etelässä sijaitsevien sanomalehtien ja radioasemien 
välillä, lehdistön eri elinten yhteinen mahdollisuus tiedonsaantiin kansainvälisistä 
tietotoimistoista tai kuvapalveluista). 
* Sukupuolia koskevat kysymykset ovat ratkaisevan tärkeitä kyseisten maiden kestävän 
kehityksen kaikkien tavoitteiden saavuttamiseksi. Naisten roolin ottaminen huomioon 
demokratisoitumisessa kestävän kehityksen hyväksi merkitsee perusoikeuksien ja ihmisarvon 
kunnioittamista sekä taistelua väärinkäytön ja hyväksikäytön kaikkia muotoja vastaan, joita 
voi esiintyä perhepiirissä, työpaikalla, yhteisössä ja yhteiskunnassa. Tämä edellyttää 
erityisesti naisten oikeuksia koskevan tiedotuksen kehittämistä sekä takuita oikeuteen 
pääsystä. 
Meneillään oleva tai suunniteltu demokratisoituminen on myös ennen kaikkea tilaisuus ottaa 
mukaan valtakunnalliseen ja paikalliseen politiikkaan naiset, joita on yli puolet kyseessä 
olevien maiden väestöstä. Heille on.annettava valmiudet kantaa vastuunsa äänestäjinä ja 
mahdollisina ehdokkaina. Neuvoston 20. joulukuuta 1995 antamassa, sukupuolten väliseen 
tasa-arvoon liittyvien kysymysten sisällyttämistä kehitysyhteistyöhön koskevassa 
päätöslauselmassa päätettiin tähän aiheeseen liittyen, että poliittista vallanjakoa ja naisten 
täysipainoista ja yhdenvertaista osallistumista päätöksentekoon edistetään kaikilla tasoilla. 
16 
Kaikkiin kansalaisyhteiskunnan lujittamiseen tähtääviin pyrkimyksiin on välttämättä 
sisällytettävä instituutiot tai ryhmät, jotka edustavat naisia, joiden merkitys kehityksessä on 
kiistaton, oli kyse sitten sosiaalisista tai taloudellisista instituutioista, ja edistää naisten 
pääsyä päätöksentekoon kaikilla aloilla. 
Etnisten, uskonnollisten ja kulttuuristen vähemmistöjen oikeuksien huomioon ottaminen 
maan poliittisen ja yhteiskunnallisen vakauden edistämiseksi. Tämän tavoitteen 
toteuttamiseksi Wienissä 1993 pidetyssä ihmisoikeuskonferenssissa pidettiin tärkeänä 
suojella ja edistää vähemmistöihin kuuluvien oikeuksia muun muassa heidän oikeuttaan 
omaan kulttuuriin ja uskonnon harjoittamiseen sekä oman kielen käyttämiseen. 
(iv) Petosten ja lahjonnan ehkäisyyn ja torjuntaan liittyvät toimenpiteet 
9. Moitteettomaan j ulkiseen hallintoon liittyvät ongelmat vaikuttavat suoraan tuen 
tehokkuuteen ja liittyvät läheisesti tiettyjen olennaisten osien täytäntöönpanoon. 
Komission tiedonannossa neuvostolle EU:n ja AKT-maiden välisiä uusia yhteistyösopimuksia 
koskevista neuvotteluohjeista ehdotetaan, että moitteettomasta julkisesta hallinnosta on tehtävä 
uuden sopimuksen olennainen osa. 
Toteutumisulottuvuutta ja oikeusvaltiota käsitelleessä II osassa esitetyillä toimenpiteillä sekä 
edellä mainitulla ensisijaisilla toimilla on suuri vaikutus moitteettoman julkisen hallinnon 
edistämiseen; tähän asiaan ei kuitenkaan ole syytä enää palata. 
Moitteettomassa varainhoidossa, kehitystuen määrärahat mukaan lukien, on sen sijaan 
kiinnitettävä erityistä huomiota kansainvälisen lahjonnan torjumiseen. 
OECD:ssä on allekirjoitettu 17. joulukuuta 1997 tätä koskeva yleissopimus. Komissio on antanut 
ministerineuvostolle tiedonannon unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta . Aiheesta käydään 
parhaillaan kansainvälisiä keskusteluja, ja tätä aihetta käsiteltiin myös Maputoon 1.-2. 
marraskuuta kokoontuneessa maailmanlaajuisessa yhteenliittymässä Afrikan puolesta (World 
Coalition for Africa). 
Osana petosten ja lahjonnan torjuntaa yhteisö on kehittänyt strategian, jolla pyritään ehkäisemään 
eurooppalaisten valtiontalouksien vahingoksi koituvaa mittavaa talousrikollisuutta. Yhteisön 
taloudellisten etujen suojelemiseksi on otettu käyttöön uusi oikeudellinen kehys, johon sisältyy 
myös rikosoikeudellisia määräyksiä13. Nämä petoksilta ja lahjonnalta suojaavat Euroopan unionin 
säännöt on jo otettu huomioon AKT-maiden kanssa toteutettavassa taloudellisessa ja teknisessä 
yhteistyössä, ja jatkossa niihin kiinnitetään vielä enemmän huomiota. 
Lahjonnan torjunta edellyttää ehkäisytoimenpiteitä ja seuraamuksia, jotka kohdistuvat sekä 
aktiiviseen että passiiviseen lahjontaan, sillä toimenpiteet saattavat osoittautua tehottomiksi, jollei 
molempiin puututa samanaikaisesti. 
Katso alaviite n:o 10. 
12 KOM(97) 192 lopullinen, 21.5.1997. 
13 Yhteisön taloudellisten etujen suojelua koskevat asetukset, yleissopimus ja pöytäkirjat sekä lahjontaa 
koskeva yleissopimus. 
17 
Edellä mainitussa komission tiedonannossa ön jo esitetty joitakin periaatteita ja toimia, jotka olisi 
asetettava EU:n tätä asiaa koskevan yhtenäistetyn politiikan tavoitteiksi. Samassa yhteydessä 
käsitellään muun muassa seuraamuksia ja kansainvälistä lahjontaa koskevia kysymyksiä, 
lahjonnan verovähennyskelpoisuuden poistamista sekä julkisiin hankintoihin liittyvien 
menettelyjen avoimuuden lisäämistä ja kirjanpitoa koskevien direktiivien tehokkuutta. 
Tiedonannossa pohditaan lisäksi lahjonnan torjuntaa sellaisissa yhteisön ulkopuolisissa maissa, 
jotka saavat yhteisön tukea. 
Nämä toimet ovat saaneet poliittisen tuen myös Eurooppa-neuvostolta, joka hyväksyi kesäkuussa 
1997 järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen toimintasuunnitelman, johon sisältyy sitoumus torjua 
lahjontaa ja sitä edistäviä käytäntöjä sekä unionin sisäisissä että kansainvälisissä suhteissa. 
Jatkona edellä esitetylle pohdinnalle voidaan osana kehitysyhteistyöpolitiikkaa esittää seuraavat 
lahjonnan torjuntaa koskevat suuntaviivat: 
Torjuntatoimenpiteet 
10. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena on toteuttaa ensisijaisesti avoimuutta edistävät 
olosuhteet, joilla pyritään luomaan lahjontaa hyväksymätön ilmapiiri. Nämä toimenpiteet voivat 
olla monenlaisia: 
* Lainsäädäntöön liittyvät suorat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on antaa pääasiassa tukea 
(teknistä apua) lahjonnan ongelmat huomioon ottavien mukautettujen lakien ja asetusten 
laatimisessa; 
* Valvontamenetelmiä koskevat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on auttaa valtiota 
suunnittelemaan tehokkaita ja riippumattomia valvontamenetelmiä ja -elimiä, kuten 
tilintarkastustuomioistuin, valtiontalouden tarkastusyksikkö, julkisista hankinnoista vastaavat 
elimet, sisäiset ja ulkoiset tarkastukset ja niin edelleen. 
* Lahjonnan vastaisten erityislausekkeiden tehokkuuden parantaminen kehitysyhteistyön 
rahoitukseen (EKR) liittyvissä menettelyissä sekä siihen liittyvä koordinointi OECD:n 
kehitysapukomitean ja Maailmanpankin välillä. 
* Lahjonnan vastaisten suorien toimien rahoitus: teknisen avun lähettäminen, hankkeiden 
(esimerkiksi seminaarit) ja erityisinstituutioiden (kuten Beniniin äskettäin perustettu julkisen 
hallinnoninnon luotettavuuden parantamisesta vastaava yksikkö) sekä lahjonnan torjuntaan 
suoraan sitoutuneiden valtiosta riippumattomien järjestöjen rahoittaminen. 
* Valistus on tärkeä väline lahjonnan torjunnassa: minkäänlaista lahjonnantorjuntastrategiaa ei 
voida toteuttaa, ellei tuoda avoimesti esille ilmiötä sellaisena kuin se todellisuudessa on ja 
sen vaikutuksia niin erityisellä kuin yleiselläkin tasolla. Tämä tapahtuu eri tasoilla 
toteutettavan viestinnän kautta ja olemassa olevien tukivälineiden avulla: kansallisiin ja 
kansainvälisiin tiedotusvälineisiin kohdistuvat ja niiden kanssa toteutettavat toimet sekä 
koulutus- ja tiedotustoimet (seminaarit, toimien sisällyttäminen joihinkin koulutusohjelmiin 
ja niin edelleen). Nämä viestintätoimet kiinnostavat myös niitä instituutioita, joita asia eniten 
koskee, kuten tullihallituksia ja valtiovarainministeriöitä, joiden on sisällytettävä 
18 
viestintästrategiat sisäisiin lahjonnantorjuntaohjelmiinsa. Tällaisilla toimilla on saavutettu 
rohkaisevia tuloksia muun muassa Ugandassa. 
Kannustustoimenpiteet, joilla pyritään pienentämään viranomaisten houkutusta lahjusten 
vastaanottoon ja joihin sisältyy esimerkiksi ansioihin ja tehokkuuteen perustuva palkkio-
osuus. 
EY:n tuki niin kutsutuille toisen sukupolven rakennemukautusohjelmille, joilla parannetaan 
ensisijaisesti hallinnon ja julkisten instituutioiden toimivuutta. Näihin ohjelmiin sisältyy osa-
alue, joka koskee julkisen hallinnon ja erityisesti petosten torjuntaan liittyvien 
valvontajärjestelmien uudistustoimia sekä tehtävien, henkilöresurssien ja tavoitteiden 
määrittämisen arviointia. 
Sekä EY:n että AKT-maiden on myös löydettävä keinot torjua ennakolta oikeusvaltiota 
vahingoittavat sekä taloudellisten mekanismien toimintaa vaikeuttavat rikkomukset, jotka 
voivat johtua järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvien ryhmien vaikutuksesta ja 
toiminnasta; tällaiset ryhmät voivat toimia muun muassa lahjomalla virkamiehiä tai 
osallistumalla taloudelliseen toimintaan erityisesti julkisella tai puolijulkisella sektorilla. 
Tästä syystä EU:n ja AKT-maiden on sitouduttava tekemään, ratifioimaan ja panemaan 
täytäntöön lahjonnan, laittoman toiminnan ja yleisemmin kansainvälisen järjestäytyneen 
rikollisuuden vastaiset kansainväliset yleissopimukset. 
Seuraamukset 
11. Vaikka kielteistä lähestymistapaa ei suositakaan, mikään lahjonnantorjuntapolitiikka ei ole 
tehokas ilman yksityiskohtaisia ja käyttövalmiita seuraamuksia: 
* Valtion viranomaisiin erityisesti väärinkäytöstapauksissa sovellettavien kurinpidollisten 
seuraamusmenettelyjen käyttöönotto. 
* Petps- ja lahjontarikosten selkeä määrittely kansallisissa laeissa ja näiden lakien 
soveltaminen. 
* Ilmiantajien suojelu. Tämä on sisällytettävä erityiskohdaksi koskemattomuutta käsittelevään 
ohjesääntöön, joka on suunnattu niille toimijoille ja instituutioille, joita kehitystuki koskee. 
* Komissio laatii niin sanotun mustan listan. Tähän listaan merkitään nimet, viittaukset ja 
erityiset moitteet, jotka liittyvät sellaisiin yrityksiin, instituutioihin ja yksityishenkilöihin, 
jotka ovat olleet suoraan tekemisissä lahjontatoiminnan kanssa kehitysyhteistyöhön 
liittyvissä tarjouskilpailumenettelyissä tai sopimusten tai hankintojen tekemisessä. Listan 
laatimisen perusteita ja yksityiskohtia tarkastellaan parhaillaan komission yksiköissä. 
C. Soveltamisen lopettamista koskeva lauseke 
12. Euroopan yhteisön lähestymistapa näillä uusilla yhteistyöpolitiikan aloilla on muiden alojen 
tapaan pääasiassa myönteinen lähestymistapa. Tähän lähestymistapaan kuuluu kuitenkin 
mahdollisuus toteuttaa asianmukaiset toimet, jos Lomén yleissopimuksen jotakin olennaista osaa 
koskeva velvoite on jätetty täyttämättä. 
19 
Yleissopimuksen 366 a artiklassa määrätään tällaisessa tapauksessa noudatettavasta menettelystä 
ja tarkennetaan tämän menettelyn ajankohdat ja toimijat, sekä määrätään osapuolten keskinäisestä 
neuvottelusta ennen toimenpiteiden toteuttamista, kiireellistä tapausta lukuun ottamatta. 
Kyseisen määräyksen täytäntöönpanemiseksi on tärkeää voida arvioida velvoitteen laiminlyönti 
ihmisoikeuksien kunnioittamisen, kansanvallan periaatteiden ja oikeusvaltion osalta. Päätös 
neuvottelujen aloittamisesta tietyn valtion kanssa riippuu tapauskohtaisesta poliittisesta 
arvioinnista, jonka on perustuttava kyseisen maan olosuhteiden perusteelliseen analyysiin. 
13. Niiden päätöslauselmien ja kertomusten lisäksi, jotka III osan A kohdan (i) alakohdassa 
mainittiin, tässä analyysissä on otettava huomioon jäsenvaltioiden ja komission valtuuskuntien 
puheenjohtajien laatimat kertomukset. Analyysin on perustuttava tekijöihin, joiden avulla voidaan 
arvioida maassa tapahtunut kehitys ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittamisen sekä 
kansainvaltaistumisen edistymisen osalta, jotta voidaan arvioida paremmin tapahtunut 
taantuminen tai yhden tai useamman olennaisen osan noudattamatta jättäminen. Tällainen 
arviointi on tärkeää osapuolten välisten neuvottelujen kannalta, jotka toteutetaan, "jotta tilanne 
voidaan arvioida yksityiskohtaisesti ja tarvittaessa korjata". 
Analyysin avulla on myös voitava määrittää toteutettavat toimenpiteet jonkin olennaisen osan 
rikkomiseen johtaneen tilanteen korjaamiseksi tai parantamiseksi. 
14. Yleissopimuksen 366 a artiklassa määrätään, että jos ratkaisuun ei ole päästy ponnisteluista 
huolimatta, osapuoli, joka totesi velvoitteen noudattamatta jättämisen, voi toteuttaa tarvittavat 
toimenpiteet. Tältä osin on täsmennetty, että yleissopimuksen soveltamisen osittainen tai 
täydellinen lopettaminen voi olla näiden toimenpiteiden tavoitteena, kuitenkin niin, että 
"soveltamisen lopettaminen on viimeinen toimenpide, johon turvaudutaan". Toimenpiteillä olisi 
pyrittävä lisäämään painetta sellaisen tilanteen parantamiseksi, joka on johtanut 366 a artiklan 
soveltamiseen. Tämä olisi toteutettava niin, että yleissopimuksen täytäntöönpano häiriintyy 
mahdollisimman vähän. Tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä koskevaan päätökseen olisi 
sisällytettävä myös välitöntä etua tuottavia myönteisiä toimenpiteitä tilanteen 
ennalleensaattamisen ja parantamisen varmistamiseksi. 
Vaikka näitä toimenpiteitä on vaikea täsmentää ilman varsinaista asiayhteyttä, jossa niitä on 
toteutettava, voidaan niihin kuitenkin soveltaa tiettyjä perusteita: 
* toimenpiteen on oltava samassa suhteessa rikkomuksen kanssa; 
* valitut toimenpiteet eivät saa vahingoittaa väestöä, ja toimenpiteisiin on liityttävä suoraan 
väestön hyväksi koituvia lisätoimia; mikäli toimenpiteessä edellytetään yhteistyön 
keskeyttämistä, on niin ollen aiheellista tutkia käynnissä olevat hankkeet tapauskohtaisesti ja 
määritellä ne hankkeet, joita olisi jatkettava, koska niistä koituu välitöntä etua kaikkein 
heikompiosaisille väestöryhmille; 
* asianmukaisia toimenpiteitä koskevan päätöksen on oltava koordinoitu ja yhdenmukainen 
jäsenvaltioiden hyväksymien toimenpiteiden kanssa. 
15. Tietyn olennaisen osan laiminlyöntiin tai rikkomukseen liittyvä ongelma olisi yhdistettävä 
rikkomusten ehkäisyyn liittyvään pohdintaan, joka puolestaan liittyy läheisesti konfliktien 
ehkäisyyn. Kansanvallan, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamiseen 
20 
liittyvä taantuminen edellyttää järjestelmän laillisuuden kyseenalaistamista sekä mahdollisuutta 
maan sisäisten jännitteiden ja konfliktien rauhanomaiseen ratkaisuun. 
D. Johtopäätökset 
16. Nämä tekijät yhdessä mahdollistavat sellaisen konkreettisen toimintakehyksen laatimisen, 
jonka pitäisi kannustaa EU:n ja AKT-maiden välistä vuoropuhelua, ohjelmien suunnittelua ja 
erityisesti tähän tarkoitukseen varattujen rahavarojen käyttöönottoa sekä vaikuttaa EKR:n 
ohjelmien toteuttamiseen luomalla tehokkaan, avoimen ja oikeudenmukaisen institutionaalisen 
ympäristön. 
21 
LIITE I 
Merkittävimmät kehitysvaiheet ihmisoikeuksien, kansanvallan periaatteiden ja 
oikeusvaltion huomioon ottamisessa ulkosuhteissa 
Euroopan unionin perustamissopimuksen määräykset 
1. Euroopan unionin perustamissopimukseen, joka tuli voimaan 1. marraskuuta 1993, 
sisällytettiin ensimmäisen kerran ihmisoikeuksien sekä kansanvallan ja oikeusvaltion 
periaatteiden kunnioittaminen olennaiseksi osaksi EU:iin kuulumista ja EU:n toiminnan 
perusperiaatteita (F artiklan 2 kohta). 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130U artiklassa määrätään myös 
kehitysyhteistyöpolitiikan, kansanvallan periaatteiden, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien 
kunnioittamisen välisestä tiiviistä yhteydestä ja täsmennetään, että "yhteisön politiikalla 
(kehitysyhteistyön) alalla myötävaikutetaan kansanvallan ja oikeusvaltion kehittämisen ja 
lujittamisen yleiseen tavoitteeseen sekä ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittamisen 
tavoitteeseen" 
Nämä määräykset ovat merkittävä käänne yhteisön historiassa, ja ne kuvastavat sen kehitystä 
poliittisesti yhtenäiseksi kokonaisuudeksi, joka on tietoinen kansainvälisistä velvollisuuksistaan 
tässä asiassa. 
Ihmisoikeuksien, kansanvallan periaatteiden, oikeusvaltion ja moitteettoman julkisen 
hallinnon huomioon ottamisen kehitys ulkosuhteissa 
2. Ihmisoikeuksista, kansanvallasta ja kehityksestä 28. marraskuuta 1991 annetussa neuvoston 
päätöslauselmassa neuvosto muistutti, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen, oikeusvaltio sekä 
tehokkaiden, vastuuntuntoisten ja kansanvallan keinoin oikeutettujen poliittisten instituutioiden 
olemassaolo ovat tasapuolisen kehityksen perusta; neuvosto korosti lisäksi sitoutumistaan 
edustuksellisen kansanvallan, oikeusvaltion, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ihmisoikeuksien 
kunnioittamisen periaatteisiin. 
Tällä päätöslauselmalla jatkettiin ja täsmennettiin 21. heinäkuuta 1986 annettua yhteisön 
ulkoministereiden ihmisoikeusjulistusta, jossa todettiin, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen, 
edistäminen ja suojaaminen ovat olennainen osa kansainvälisiä suhteita ja yksi Euroopan 
yhteistyön kulmakivistä. 
Kyseisessä päätöslauselmassa esiteltiin lisäksi moitteettoman julkisen hallinnon käsite ja viitattiin 
tiettyihin hallinnon yleisperiaatteisiin, joita ilman ei voi tapahtua tasapuolista, tehokasta ja 
kestävää kehitystä ja joiden kunnioittamisella on ratkaiseva asema yhteisöji, sen jäsenvaltioiden ja 
AKT-maiden välisessä kehitysyhteistyössä. 
Toisessa päätöslauselmassa, joka annettiin 18. marraskuuta 1992, muistutettiin vuoden 1991 
päätöslauselmasta ja käsiteltiin eräitä osia päätöslauselman täytäntöönpanosta, jota neuvoston on 
määrä tarkastella vuosittain. Inhimilliseen ja sosiaaliseen kehitykseen liittyvässä eräässä toisessa 
22 
päätöslauselmassa vakuutettiin marraskuussa 1996 moitteettoman julkisen hallinnon edistämisen 
merkitystä osana kehitystä, jonka keskipisteenä on ihminen. 
3. AKT-EY-edustajakokous kehotti 31. maaliskuuta 1993 Gaboronessa kansanvallasta, 
ihmisoikeuksista ja kehityksestä AKT-maissa antamassaan päätöslauselmassa Euroopan 
parlamenttia ja komissiota ryhtymään myönteisiin tukitoimiin demokratisoitumiseen 
sitoutuneiden AKT-maiden hyväksi sekä määrittämään perusteet ja käytettävät keinot sen 
arvioimiseksi, missä määrin kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia kunnioitetaan. 
4. Yleisten asioiden neuvosto käsitteli toukokuussa 1995 komission tiedonantoa kansanvallan 
periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen huomioon ottamisesta EY:n ja kolmansien 
maiden välisissä sopimuksissa ja hyväksyi tätä asiaa koskevan määräyksen, joka on 
sisällytettävä kaikkiin EY:n ja kolmansien maiden välisiin sopimuksiin. Kyseisen päätöksen 
tarkoituksena on tehdä ihmisoikeuksia ja kansanvallan periaatteita koskevasta lähestymistavasta 
yhtenäisempi ja yhdenmukaisempi EU:n tasolla. Kyseisen päätöksen mukaisesti yhteisön 
kolmansien maiden kanssa tekemiin yhteistyö-, assosiointi- ja vapaakauppasopimuksiin on tästä 
alkaen sisältynyt ihmisoikeuksia koskeva lauseke. Lausekkeen sisältö perustuu 
yleismaailmalliseen ihmisoikeuksien julistukseen, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous 
hyväksyi päätöslauselmassaan 217 A (III) 10. joulukuuta 1948. 
KOM(95) 216 lopullinen, 23.5.1995. 
23 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 146 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 11 06 01 
Luettelonumero : CB-CO-98-156-FI-C 
ISBN 92-78-32003-X 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
llu