Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin pääsystä ja niihin yhteenliittämisestä"

(2001/C 123/10)

Neuvosto päätti 25. lokakuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto antoi lausuntonsa 7. joulukuuta 2000. Esittelijä oli Göran Lagerholm.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.-25. tammikuuta 2001 pitämässään 378. täysistunnossa (tammikuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 82 ääntä puolesta kahden pidättyessä äänestämästä.

1. Komission ehdotus

1.1. Sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiiviehdotuksen(1) pohjalta tällä direktiivillä yhdenmukaistetaan tapa, jolla säännellään sähköisen viestinnän verkkojen ja niihin liittyvien toimintojen saatavuutta ja niiden yhteenliittämistä. Tavoitteena on luoda verkkojen ja palvelujen tarjoajien välisille markkinoille sääntelyjärjestelmä, jolla taataan kestävä kilpailu, palvelujen yhteentoimivuus ja kuluttajien intressien tukeminen.

1.2. Direktiivillä on tarkoitus luoda oikeusvarmuutta ja samalla riittävää joustavuutta määrittelemällä selkeät perusteet sääntelytoimille sekä selkeät rajoitukset ja ehdot sille, minkälaisia velvoitteita voidaan asettaa.

1.3. Kaikilla yrityksillä, jotka ylläpitävät sähköisen viestinnän verkkoja, on oikeus ja vastaavan valtuutuksen omaavan toisen yrityksen sitä pyytäessä velvoite neuvotella keskenään yhteenliittämisestä kyseessä olevien palvelujen tarjoamiseksi, jotta palvelujen tarjonta ja yhteentoimivuus varmistuvat koko yhteisössä.

1.4. Jäsenvaltioiden on pidettävä voimassa direktiivien 97/33/EY(2), 98/10/EY(3) ja 92/44/ETY(4) sekä tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta tehdyn asetusehdotuksen(5) mukaiset saatavuus- ja yhteenliittämisvelvoitteet niin kauan, kuin markkina-analyysin(6) tulokset osoittavat tähän olevan tarvetta.

1.5. Jäsenvaltioiden valtuuttamat kansalliset sääntelyviranomaiset edistävät ja turvaavat verkkojen riittävän saatavuuden ja yhteenliittämisen sekä palvelujen yhteentoimivuuden. Jos operaattorin katsotaan markkina-analyysin perusteella olevan merkittävässä markkina-asemassa, se voidaan velvoittaa valvontaan, erilliseen kirjanpitoon ja syrjimättömyyteen sekä julkaisemaan riittävästi eritelty viitetarjous. Sääntelyviranomaiset voivat myös velvoittaa operaattorit takaamaan tiettyjen verkkotoimintojen ja niihin liittyvien palvelujen saatavuuden. Lisäksi ne voivat asettaa hintavalvontaan liittyviä velvoitteita, kuten hintojen kustannuslähtöisyys ja kustannuslaskenta. Tällöin tulee ottaa huomioon operaattorin tekemä investointi ja siihen liittyvät riskit.

2. Huomioita

2.1. Talous- ja sosiaalikomitea totesi verkkojen saatavuudesta ja niiden yhteenliittämisestä vuoden 1999 viestintäalan uudelleentarkastelusta antamassaan lausunnossa seuraavaa: "- sääntelytoimet ovat oikeutettuja vain, jos markkinat eivät ole onnistuneet luomaan tehokasta ja tervettä perusrakenteiden kilpailua. Markkinoiden epäonnistuttua sääntelytoimilla tulee puuttua nimenomaan kyseiseen ongelmaan, ja niiden tulee olla asianmukaisia ja kestoltaan rajattuja."

2.2. Lisäksi komitea totesi seuraavasti: "Jos lyhytaikainen käyttöoikeuksien sääntely katsotaan tarpeelliseksi (esimerkiksi tilaajayhteyksien eriyttämisen yhteydessä), tulisi keskittyä lähinnä yritysten välisten sopimuksien aikaansaamiseen. Jos tämä ei ole mahdollista, tulisi eriytetyn käyttöoikeuden hinnoittelujärjestelmän luoda kannustimia perusrakenneinvestoinneille (esim. asettamalla aikarajoja tietyille kustannuslaskentamekanismeille), ja sitä tulisi soveltaa yhtenäisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Vaihtoehtoisten käyttömuotojen kehitystä tulee seurata hyvin tarkasti, jakansallisille sääntelyviranomaisille annettaviin käyttöoikeussuosituksiin tulisi sisältyä kehotus lopettaa sääntelytoimet, kun vaihtoehtoisia käyttömuotoja on saatavilla."

2.3. TSK toteaa, että komission ehdotus on pääosin yhdenmukainen komitean edellä mainitussa lausunnossa esittämien näkemysten kanssa.

2.4. Ehdotus direktiiviksi verkkoihin pääsystä ja niiden yhteenliittämisestä on luultavasti merkittävin kilpailuun ja investointihalukkuuteen vaikuttava ehdotus. TSK uskoo, että perustava tukeutuminen kilpailulainsäädäntöön säännöstön tältäkin osin luo todennäköisesti sekä käyttäjien että palvelujen tarjoajien kannalta tehokkaasti toimivan tasapainon säännösten ja markkinaedellytysten välille.

2.5. Direktiiviehdotuksessa todetaan, että yhteenliittäminen tapahtuu todennäköisesti monella eri tavalla eri sovellusten välillä, ja siksi perinteiset lainsäädäntätoimet eivät ehkä ole tarkoituksenmukaisia. Harppaus tästä yleisnäkökulmasta käytännön ratkaisuihin siitä, milloin yhteenliittäminen on vielä perusteltua ja milloin sitä pitää säännellä, vaikuttaa kuitenkin suurelta.

2.5.1. Komitea on korostanut puitedirektiiviehdotuksesta antamassaan lausunnossa (kohdassa 4.10.5), että kehityksen voidaan ennustaa johtavan rinnakkaisten, keskenään kilpailevien nykyaikaisten viestintäverkkojen nopeaan perustamiseen. Niiden voidaan odottaa omaksuvan vallitsevaksi suuntaukseksi avoimuuden verkkoliikenteen maksimoimiseksi. Internet-maailmassa jo omaksutun tavan mukaisesti mahdolliset käytännön ongelmat ratkaistaan joko niiden osapuolien välillä, joita ongelma koskee, tai liikenne siirtyy muualle. Perinteisten puhelinverkkojen osalta liikenteen siirtyminen muualle oli harvoin mahdollista, ja siksi yhteenliittämistä koskevat mahdolliset sääntelytoimet olivat perusteltuja. Komitean mielestä ennen uusien verkkojen vastaavia sääntely-yrityksiä pitää vielä odottaa, kunnes nähdään, toimivatko uusien verkkojen vaihtoehtoiset ratkaisut tyydyttävästi. Lisäksi IP-verkkojen mahdollisen sääntelyn olisi oltava paljon monitahoisempaa kuin puhelintekniikan sääntelyn, ja riskinä on tällöin vakavien markkinahäiriöiden syntyminen. IP-maailmassa ei ole perinteisen puhelinalan tapaan kiinteää palvelutarjontaa, jota voitaisiin määritellä suppeiden laatumittareiden avulla.

2.6. Esimerkiksi Internetin perustana on, että siihen pääsevät kaikki loppukäyttäjät, joilla on tarvittava laitteisto. Verkkotoiminnan perusideana on verkon pitäminen kaikkien saatavilla. Ellei joku toimija täytä tätä vaatimusta, hän ei saa verkkoasiakkaita tai ei pysty myymään mainostilaa. Komitean mielestä perusteet Internetin sisällyttämiselle yhteenliittämistä koskevan sääntelyn piiriin ovat sen vuoksi heikot. Loppukäyttäjällä on lisäksi useita eri vaihtoehtoja verkon käyttämiseksi vähin kustannuksin kotimaassaan tai ulkomailla. Tavallisin liittymähän toimii yleisten puhelinpalvelujen turvin, jotka sallivat verkkoliittymän modeemin kautta.

2.7. TSK olisi toivonut useita yksityiskohtaisia esimerkkejä, joiden avulla olisi saanut paremman käsityksen siitä, minkälaisissa tapauksissa yhteenliittymiä koskevia uusia sääntöjä tulisi komission mielestä soveltaa.

2.8. Komitealla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö komissio itse periaatteessa tukisi täysin uutta strategiaa, jonka mukaan alakohtaisesta sääntelystä luovutaan mahdollisimman pitkälle ja sen sijaan sovelletaan enenevässä määrin yleistä kilpailulainsäädäntöä. Verkkoihin pääsyä ja niiden yhteenliittämistä koskevan direktiiviehdotuksen sanamuotoa voi kuitenkin joiltakin kohdin tulkita siten, että komissio ei ole täysin valmis turvautumaan kyseiseen strategiaan.

2.8.1. Esimerkiksi direktiiviehdotuksen perustelujen lähestymistapaa koskevassa luvussa todetaan, että jatkuvat monopoliedut voivat edelleen vaikuttaa kilpailuun negatiivisesti. Tätä ei juuri kukaan kiistä, mutta seuraavassa virkkeessä vastaavien olosuhteiden sanotaan olevan peruste alakohtaiselle ennakkosääntelylle matkaviestinnän alalla, jolla toimii ainoastaan neljä tai viisi yritystä. TSK:n mielestä tällaisia yleisiä oletuksia ei voi tehdä, ennen kuin on arvioitu uusien säännösten tehokkuutta kilpailun kannalta. On myös korostettava, että eräissä maissa syynä lupien vähäiseen määrään vaikuttaa olevan enemminkin hallinnon puutteet kuin pula taajuuksista.

2.8.2. Näyttäisi myös olevan vaarana, että 8 artiklassa käytetty sanamuoto heikentää oikeusvarmuutta, sillä siinä todetaan, että komissio voi poikkeustilanteessa suostua siihen, että kansalliset sääntelyviranomaiset asettavat yrityksille direktiivin 9-13 artiklassa säädettyjä velvoitteita tiukempia velvoitteita, kunhan kaikki tällaiset velvoitteet ovat "perusteltavissa tämän direktiivin 1 artiklan - - tavoitteilla". TSK:n mielestä on tuskin puolusteltavissa, että luodaan tällaista epävarmuutta siitä, mitkä ennakkosääntelytoimenpiteet voivat tulla kyseeseen. Onhan olemassa yleinen kilpailulainsäädäntö, jota voidaan soveltaa, jos hallitsevassa asemassa oleva yritys väärinkäyttää vaikutusvaltaansa.

Bryssel 24. tammikuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) KOM(2000) 393 lopullinen, TSK:n lausunto CES 50/2001. Ks. myös TSK:n lausunto, EYVL C 204, 18.7.2000 aiheesta "Kohti sähköisen viestinnän perusrakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen uutta järjestelmää - Vuoden 1999 viestintäalan uudelleentarkastelu" (KOM(1999) 539 lopullinen).

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston 30. päivänä kesäkuuta 1997 antama direktiivi 97/33/EY televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi, EYVL L 199, 26.7.1997, sellaisena kuin se on muutettuna 24. syyskuuta 1998 annetulla direktiivillä 98/61/EY numeron siirrettävyyden ja operaattorin ennaltavalinnan osalta, EYVL L 268, 3.10.1998.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston 26. päivänä helmikuuta 1998 antama direktiivi 98/10/EY avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä, EYVL L 101, 1.4.1998.

(4) Kesäkuun 5. päivänä 1992 annettu direktiivi 92/44/ETY avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin, EYVL L 165, 19.6.1992, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/51/EY, EYVL L 295, 29.10.1997, ja komission päätöksellä 98/80/EY, 7.1.1998.

(5) KOM(2000) 394 lopullinen, TSK:n lausunto, EYVL C 14, 16.1.2001.

(6) Direktiiviehdotuksen KOM(2000) 393 lopullinen 14 artiklan mukaisesti.