KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE JA TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE Tanskan, Suomen ja Ruotsin niihin valmisteveron alaisten tuotteiden määriin, jotka matkustajat voivat tuoda omaan käyttöönsä asianomaisten maiden alueelle muista jäsenvaltioista, soveltamien rajoitusten toimivuudesta

1. Johdanto

1.1. Asiayhteys

Yksityishenkilöt saavat sisämarkkinoiden periaatteiden mukaisesti rajoituksetta tuoda valmisteveron alaisia tavaroita jäsenvaltiosta toiseen edellyttäen, että tavarat on hankittu omaan käyttöön ja yksityishenkilöt itse kuljettavat ne. Valmisteverot kannetaan tuotteista siinä jäsenvaltiossa, josta ne on ostettu, eikä valmisteverosaatavaa määräpaikkana olevassa jäsenvaltiossa enää synny. Tämän yhdenmukaistetun säännön tarkoituksena on sisämarkkinoiden toimivuuden turvaaminen.

Tästä perusperiaatteesta on myönnetty väliaikainen poikkeus Tanskalle, Suomelle ja Ruotsille, jotka perinteisesti ovat kantaneet korkeita valmisteveroja alkoholijuomista ja valmistetusta tupakasta siksi, että ne ovat merkittävä verotulojen lähde, sekä sosiaalisista syistä. Nämä jäsenvaltiot voivat rajoittaa yksityishenkilöiden niihin tuomien tiettyjen valmisteveron alaisten tavaroiden määriä (liitteessä 1 on tiivistelmä asianomaisten maiden nykyisin soveltamista rajoituksista). Asianomaiset jäsenvaltiot voivat lisäksi tehdä rajoitusten valvomiseksi tarvittavia tarkastuksia ja kantaa valmistevero rajoitukset ylittäviltä määriltä. Kyseisiä tarkastuksia ei voida kuitenkaan toteuttaa sisärajoilla laajassa mittakaavassa, eivätkä tarkastukset saa olla järjestelmällisiä. Poikkeukset rajoittavat kansalaisten oikeuksia sisämarkkinoilla ja saattavat johtaa siihenkin, että yhdestä jäsenvaltiosta laillisesti ostettuja valmisteveron alaisia tuotteita kaksoisverotetaan vietäessä niitä toiseen, rajoituksia soveltavaan jäsenvaltioon. Tämän vuoksi komissio onkin ottanut kannan, että rajoitusten laajuus ja voimassaoloaika on rajattava siihen, mikä on täysin välttämätöntä, jotta asianomaiset jäsenvaltiot voisivat valmistautua tilanteeseen, jossa rajoituksia ei enää ole.

Rajoituksista on säädetty direktiivin 92/12/ETY [1] 26 artiklassa. Tähän säännökseen on perustunut Tanskalle myönnetty väkeviä alkoholijuomia ja valmistettua tupakkaa koskeva poikkeus sen jälkeen, kun tarkastuksista jäsenvaltioiden välisillä tullirajoilla luovuttiin 1. tammikuuta 1993 (ennen sitä Tanskan soveltamat rajoitukset perustuivat matkustajaliikenteeseen liittyviä verovapautuksia koskevan direktiivin 69/169/ETY [2] erityissäännökseen). Suomelle ja Ruotsille myönnetyt poikkeukset, jotka koskevat kaikkia alkoholijuomia ja valmistettua tupakkaa, myönnettiin maiden liittymisasiakirjassa aluksi vuoden 1996 loppuun.

[1] Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annettu direktiivi 92/12/ETY (EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä joulukuuta 1996 annetulla direktiivillä 96/99/EY (EYVL L 8, 11.1.1997, s. 12-13).

[2] Kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta 28 päivänä toukokuuta 1969 annettu neuvoston direktiivi 69/169/ETY(EYVL L 133, 4.6.1969, s. 6), sellaisena kuin se on muutettuna 14 päivänä helmikuuta 1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/4/EY (EYVL L 60, 3.3.1994, s. 14-15).

Poikkeuksen voimassaoloa on viimeksi pidennetty direktiivin 92/12/ETY 26 artiklaa muuttaneella direktiivillä 96/99/EY [3] 1. tammikuuta 1997 alkaen [4]. Komissio esitti pidennystä vuonna 1996 antaakseen asianomaisille jäsenvaltioille lisäaikaa sopeutua sisämarkkinoiden täysimääräisiin vaikutuksiin katsoen kuitenkin, että pidennyksen olisi oltava lyhytkestoinen ja että siihen olisi liityttävä määrällisten rajoitusten asteittainen väljentäminen.

[3] EYVL L 8, 11.1.1997, s. 12-13.

[4] Direktiivin 92/12/ETY 26 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/99/EY, kuuluu seuraavasti:

Neuvosto myönsi kyseisen ehdotuksen perusteella Suomen ja Tanskan rajoituksille pidennyksen vuoden 2003 loppuun edellyttäen samalla, että rajoitukset poistettaisiin asteittain ennen mainittua ajankohtaa. Ruotsi ei tuolloin voinut ilmoittaa oman poikkeuksensa lopullista päättymisaikaa, ja neuvosto myönsi maan poikkeukselle kesäkuun 2000 loppuun pidennystä, johon voidaan soveltaa tarkistusmenettelyä.

Tanska ja Suomi saavat lisäksi soveltaa tiukempia sääntöjä sellaisten asukkaidensa tuomiin tavaroihin, jotka eivät ole poistuneet maan alueen ulkopuolelle yli 24 tunniksi, mutta tätä mahdollisuutta on käyttänyt vain Tanska.

1.2. Kertomuksen laajuus

Komission on direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus Tanskan ja Suomen soveltamien poikkeusten toimivuudesta 30. kesäkuuta 2000 mennessä [5].

[5] Kertomus osoitetaan myös talous- ja sosiaalikomitealle, joka silloin kun sitä kuultiin Pohjoismaiden rajoitusten pidentämiseen johtaneesta komission ehdotuksesta, ilmoitti toiveensa tulla kuulluksi tästä kertomuksesta.

Ruotsille myönnetty poikkeus päättyy direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan 3 kohdan mukaisesti 30. kesäkuuta 2000. Säännökseen sisältyy kuitenkin tarkistuslauseke, jossa viitataan kuudennen neuvoston arvonlisäverodirektiivin [6] 28l artiklassa säädettyyn tarkistusmenettelyyn. Komissio katsoo lausekkeen laajasti ymmärrettynä voivan merkitä sitä, että komission on tehtävä selkoa myös Ruotsille myönnetyn poikkeuksen toimivuudesta. Tästä syystä ja koska Ruotsi on anonut lupaa pidentää poikkeustaan Tanskan ja Suomen poikkeusten voimassaoloajan päättymiseen asti, komissio katsoo aiheelliseksi tehdä tässä kertomuksessa selkoa myös Ruotsille myönnetyn poikkeuksen toimivuudesta.

[6] Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä lokakuuta 1999 annetulla neuvoston direktiivillä 1999/85/EY (EYVL L 277, 28.10.1999, s. 34-36).

Koska vapauttamisprosessin tarkemmista yksityiskohdista päättäminen direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan 1 kohdassa jätettiin Tanskalle ja Suomelle, tämän kertomuksen ensisijaisena tavoitteena on seurata näiden jäsenvaltioiden toistaiseksi toteuttamia toimenpiteitä rajoitusten asteittaiseksi poistamiseksi ennen voimassaoloajan päättymistä (luku 4). Kertomuksessa tarkastellaan myös, miten Tanska, Suomi ja Ruotsi käytännössä toimeenpanevat ja valvovat rajoituksia (luku 2), sekä arvioidaan, missä määrin rajoitukset täyttävät tarkoituksensa käyttäen arviointiperustana direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtyjen tarkastusten tuloksia ja tilastotietoja sellaisten rajoitusten kohteena olevien valmisteveron alaisten tuotteiden määristä, jotka tulevat toisesta jäsenvaltiosta, verrattuna samojen tuotteiden yksityiseen kokonaiskulutukseen (luku 3).

Kunkin asianomaisen jäsenvaltion tilanteen kuvaukset ja tilastotiedot perustuvat maiden edellä mainittuja seikkoja koskeneeseen kyselyyn antamiin vastauksiin.

2. Rajoitusten toimeenpano ja valvonta

Toisesta jäsenvaltiosta Tanskaan, Suomeen tai Ruotsiin saapuvien matkustajien, jotka tuovat alkoholijuomia tai valmistettua tupakkaa yli verovapausmäärien, on oma-aloitteisesti ilmoitettava ne tulli- tai veroviranomaisille.

Tanskassa matkustajien on täytettävä ilmoituslomake ja pudotettava se Told-Skat-laatikkoon. Jos maahantulopaikassa (lentokentällä) on punainen kaista, ilmoitus on jätettävä sinne. Kuukauden kuluessa ilmoituksen tekemisestä matkustaja saa maksettavasta määrästä laskun. Tanskan viranomaisilla ei ole tietoja tällä tavalla vuosittain maksettavasta määrästä, mutta viranomaisten mukaan matkustajat eivät juurikaan tunnu käyttävän tätä mahdollisuutta ilmoittaa tavaroita tulliselvitettäviksi rajalla tai kirjallisella ilmoituksella. Tanskalaisviranomaiset ilmoittivat lisäksi, että rajoitusten valvonta yhteisön sisärajoilla on suhteellisen näkymätöntä, koska useimmilla rajanylityspaikoilla ei ole enää päivystystä. Matkustajien matkatavaroita tarkastetaan vain pistokokein.

Toisesta jäsenvaltiosta Suomeen saapuvia matkustajia kehotetaan valitsemaan asianmukainen tullikaista siellä, missä kaistat ovat olemassa. Matkustajien, jotka tuovat tavaraa enemmän kuin maahan voidaan tuoda valmisteveroa maksamatta, on valittava punainen kaista. Matkustajien, jotka saapuvat toisesta jäsenvaltiosta moottoriajoneuvolla sellaisen maahantulopaikan kautta, jossa punaista kaistaa ei ole, on pantava punainen tai vihreä kortti näkyvälle paikalle tuulilasin taa.

Suomen tulliviranomaisten muista jäsenvaltioista Suomeen saapuvien matkustajien valvontavaltuuksia ja -velvoitteita koskevien ohjeiden mukaan tullilain mukaista toimivaltaa voidaan käyttää myös yhteisön sisäisen liikenteen valvonnassa. Tarkastukselle on tällöin kuitenkin oltava erityiset perustellut syyt, jotka perustuvat viranomaisten tekemästä kulloisestakin kokonaistilannearviosta. Syntyneeseen epäilykseen perusteltuja syitä voivat olla matkan kesto tai tarkoitus, matkatavaroiden puuttuminen, matkan tarkoituksen epäselvyys, henkilön tausta jne.

Ruotsissa verovapauden ylittävät tuontimäärät on ilmoitettava tullille, jos tavarat tuodaan maahan sellaisen tullitoimipaikan kautta, jossa on virkailijapäivystys. Matkustaja voi maksaa tullimaksun joko välittömästi tulliin tai kahden viikon kuluessa Gävlen verotoimistoon. Kun tavarat tuodaan sellaisen tullitoimipaikan kautta, jossa päivystystä ei ole, ilmoitus tehdään Gävlen verotoimistoon, ja ilmoituksen on oltava vastaanottajalla viimeistään viiden päivän kuluessa maahantuonnista. Tullimaksu on maksettava kahdessa viikossa siitä, kun tullauspäätös on tehty.

Edellä olevista lyhyistä menettelykuvauksista ilmenee, että matkustajia koskevien rajoitusten toimeenpano riippuu ennen muuta siitä, miten matkustajat niitä vapaaehtoisesti noudattavat. Tanska, Suomi ja Ruotsi ilmoittavat, että matkustajiin kohdistuvat tarkastukset ovat yleensä huomaamattomia ja niitä tehdään ainoastaan pistokokein tai perustelluista syistä (petosta koskeva epäily). Olisi pantava merkille, että vaikka tarkastukset ja hallinnolliset muodollisuudet toteutetaan huomaamattomasti, ne ovat silti esteitä henkilöiden ja tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle.

Seuraavassa luvussa tarkastellaan tarkastusten tuloksia viranomaisille maksettujen valmisteverojen ja jäsenvaltioissa toimitettujen tarkastusten määrien valossa. Jäljempänä pyritään lisäksi arvioimaan rajoituksia koskevien tarkistusten ja rajoitusten soveltamisn tehokkuutta kokonaiskulutusta koskevien tilastotietojen ja kokonaiskulutuksen sen osuuden perusteella, joka arvioidaan muista jäsenvaltioista tuoduksi.

3. TARKASTUSTEN TULOKSET

3.1. Tanska

Kuten edellä on mainittu, Tanskan viranomaisilla ei ole tietoja Told-Skat-laatikoihin pudotettujen tulli-ilmoitusten perusteella vuosittain maksetuista määristä, mutta viranomaisten mukaan matkustajat eivät juurikaan tunnu käyttävän tätä mahdollisuutta.

Tanskalaisviranomaiset ovat esittäneet tehtyjen tarkastusten määristä sekä savukkeiden ja väkevien alkoholijuomien arvioiduista salakuljetusmääristä seuraavat tiedot (erillisiä tietoja sisärajoilla tehtyjen tarkastusten tuloksista on saatavilla vasta vuodesta 1998 alkaen):

Taulukko 1: Tanskan tulliviranomaisten EY:n sisäisille matkustajille tekemien tarkastusten tulokset

>TAULUKON PAIKKA>

Arvio salakuljetettujen savukkeiden määrästä vastasi noin 2,9 prosenttia vuoden 1999 verotetusta kokonaismyynnistä. Tarkastusmäärien vähenemisestä huolimatta arviota salakuljetettujen väkevien alkoholijuomien määrästä on huomattavasti korotettu vuonna 1999, ja arvioitu määrä vastasi noin 8,4 prosenttia vuotuisesta verollisesta myynnistä.

Vaikka paljastuneet salakuljetusmäärät ovat huomattavia, ne ovat silti vain vähäinen osa Tanskassa valmisteveroa maksamatta tapahtuvasta väkevien alkoholijuomien ja savukkeiden kulutuksesta. Tanskalaisviranomaiset mainitsevat, että laittomasti hankittujen väkevien alkoholijuomien ja tupakan osuuden kulutuksesta voidaan olettaa olevan suhteellisen suuri, joskin määriä on vaikea arvioida. Viranomaiset arvioivat väkevien alkoholijuomien kulutuksen, josta ei makseta Tanskan valmisteveroja, olevan noin 50 prosenttia verollisesta ja savukkeiden kulutuksen noin 20 prosenttia verollisesta kulutuksesta (Savukkeita koskeva luku on verrattavissa rajoitusten ulkopuolella olevia olutta ja viiniä koskevaan lukuun. Olutta ja viiniä koskeva luku on aiemmin ollut korkeampi mutta se on alentunut todennäköisesti näihin tuotteisiin sovellettavien valmisteverokantojen alentamisen myötä.). Koska savukkeita ja väkeviä alkoholijuomia, joita koskee 24 tunnin sääntö, tyypillisesti tuovat tuomisina lomailijat, liikematkustajat jne., lukujen arvellaan hieman pienentyneen verovapaan myynnin loputtua 1. heinäkuuta 1999, joskin tuotteet yhä ovat muissa jäsenvaltioissa huomattavasti halvempia.

Päätelmät

Vaikka löydettyjen salakuljetustavaroiden määrät ovat huomattavia, ne edustavat vain vähäistä osaa kulutuksen verottamattomasta osasta. Väkevien alkoholijuomien verottamattoman kulutuksen osuus on hyvin suuri, vielä paljon suurempi kuin oluen ja viinin osalta, joita rajoitukset eivät koske. Tämä osoittaa, että sisämarkkinoilla rajoituksia on vaikea toimeenpanna eivätkä ne tehokkaasti ehkäise laitonta liikkuvuutta. Tanskan hallituksen mukaan rajoituksia ei voida poistaa ilman verojen erittäin tuntuvaa tarkistusta, muuten rajat ylittävät ostosmatkat saattavat saavuttaa tuhoisat mittasuhteet. Kuitenkin jo nyt rajoitusten soveltamisesta huolimatta ilman valmisteveron maksamista tapahtuva yksityinen tuonti vastaa yli puolta väkevien alkoholijuomien verotettavasta yksityisestä kokonaiskulutuksesta.

3.2. Suomi

Suomella ei ole erikseen tietoja matkustajien tuomista verovapautusmäärän ylittävistä tavaroista kannettujen valmisteverojen kokonaismääristä. Eriteltyjä tullitietoja on vain Turusta, joka on yhteisön sisäisen liikenteen tärkein lähtö- ja määräpaikka. Siellä tehtyjen tarkastusten määrä (vuodessa noin 1 000) ja kannettujen valmisteverojen (47 440 Suomen markkaa vuonna 1999) vuotuinen määrä ovat erittäin pienet. Lentoliikenteessä valmisteveroja ei kannettu mainittavampia määriä.

Muista jäsenvaltioista saapuville matkustajille tehtyjen tarkastusten kokonaismäärä on hyvin vähäinen. Vuosina 1997-1999 niiden vuotuinen määrä oli 6 000 - 8 000. Toimenpiteisiin johtaneiden tarkastusten määrä on vaihdellut noin 300:sta runsaaseen 400:aan. Tietoja vuosilta 1995 ja 1996 ei ole saatavissa.

Näin vähäistä valvontaa selittänee se, että EY:n sisäinen tuonti on vain vähäinen osa matkustajaliikenteessä tapahtuvasta tupakan ja alkoholin kokonaistuonnista. Seuraavasta taulukosta ilmenee ilman ylimääräisen valmisteveron maksamista tapahtunut alkoholijuomien ja savukkeiden kokonaistuonti ja kyseisen tuonnin jakautuminen alkuperän mukaan:

Taulukko 2: Ylimääräistä valmisteveroa maksamatta matkustajaliikenteessä tapahtunut kokonaistuonti vuosina 1998 ja 1999 (yhteisön ulkopuolisia maita tai EY:n sisäistä tuontia varten asetetuissa rajoissa tai yli näiden rajojen tulli-ilmoitusta tekemättä) sekä tuonnin alkuperän mukainen jakauma [7].

[7] Suomen tilastokeskuksen vuosina 1996 - 1999 tekemien kyselyjen mukaan.

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukosta ilmenee, että suurin osa matkustajien Suomeen tuomista alkoholijuomista ja savukkeista on peräisin yhteisön ulkopuolisista maista. Tuonti Ruotsista voidaan tässä kertomuksessa sivuuttaa, koska tavarat ostetaan yleensä verovapaasti Suomen ja Ruotsin väliä Ahvenanmaan kautta liikennöiviltä laivoilta. Suomelle tärkein kysymys on oluen tuonti yhteisön ulkopuolisista maista. Tämä tuonti on määrällisesti suurinta ja se edustaa 75 prosenttia oluen kokonaistuonnista.

Seuraavassa taulukossa verrataan tietoja kokonaistuonnista ja tuonnista muista maista kokonaiskulutukseen Suomessa vuonna 1998.

Taulukko 3: Tuonti muista jäsenvaltioista kuin Ruotsista ja yhteisön ulkopuolisista maista kuin Venäjältä ja Virosta vuonna 1998 prosenttiosuutena kokonaistuonnista

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukosta ilmenee selkeästi, että tuonti muista jäsenvaltioista kuin Ruotsista edustaa vain pientä osaa yksityisestä kokonaiskulutuksesta (ks. taulukon viimeinen sarake). Luvuissa on mukana myös tuonti muista yhteisön ulkopuolisista maista kuin Venäjältä ja Virosta, joista tietoja ei ole erikseen saatavana. Lisäksi on huomattava, että ennen 30. kesäkuuta 1999 suuri osa tavaroista ostettiin verovapaista myymälöistä. Tähän liittyen Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskuksen muistiossa mainitaan, että matkustajien muista jäsenvaltioista tuomien alkoholijuomien ja savukkeiden määrät ovat todennäköisesti vähentyneet vuoden 1999 toisen ja kolmannen vuosineljänneksen välillä 20-30 prosenttia. STAKESin yleispäätelmä on, että matkustajat tuovat muista EU-maista Suomeen muissa jäsenvaltioissa valmisteverollisina ostamiaan alkoholijuomia ja savukkeita edelleen melko vähäisiä määriä ja että määrät ovat tuskin kasvaneet vuodesta 1995. Tuotteiden määristä ei voida antaa tarkkoja lukuja, mutta todennäköisesti alle 10 % kaikesta matkustajien Suomeen tuomasta alkoholista ja tupakasta on valmisteveron alaisia tuotteita muista jäsenvaltioista.

Päätelmät

EY:n sisäistä matkustajaliikennettä koskevat tarkastukset vaikuttavat olevan Suomessa hyvin vähäisiä, ja siitä huolimatta matkustajien Suomeen muista jäsenvaltioista tuomien valmisteveron alaisten tuotteiden määrä on hyvin pieni ja se jopa vähenee. Tämä voidaan selittää Suomen maantieteellisellä sijainnilla, joka ei lisää mielenkiintoa rajat ylittävää ostosmatkailua kohtaan, mutta myös sillä, että rajoitusten soveltaminen ja rikkomusten ankarat seuraamukset toimivat pelotteena. Suurin osa tuonnista on ollut lentoteitse tuotuja verovapaita tavaroita (1. heinäkuuta 1999 asti), Suomen ja Ruotsin välisiltä laivoilta verovapaasti ostettuja tavaroita tai yhteisön ulkopuolisista maista tuotuja tavaroita.

3.3. Ruotsi

Ruotsin viranomaisilla on tiedot Gävlen verotoimiston kantamista valmisteveroista. Nämä valmisteverot liittyvät ilmoituksiin, joita tullille tehtäessä maksua ei suoriteta välittömästi, ja sellaisten matkustajien oma-aloitteisiin ilmoituksiin, jotka saapuvat Ruotsiin joko sellaisen tullitoimipaikan kautta, jolla ei ole päivystystä, tai sellaisen maahantulopaikan kautta, jossa ei ole tullitoimipaikkaa. Vuonna 1997 valmisteveroina kannettiin yhteensä 8,7 miljoonaa Ruotsin kruunua, vuonna 1998 20,9 miljoonaa Ruotsin kruunua ja vuonna 1999 8,1 miljoonaa Ruotsin kruunua. Ruotsalaisviranomaiset selittävät vuoden 1998 jyrkkää nousua sillä, että tulli sai 1. heinäkuuta 1998 alkaen valtuudet takavarikoida tavarat, jos on olemassa pienikin todellinen vaara, ettei veroja makseta. Tämä paljolti lopetti yleiseksi muodostuneen tavan olla ilmoittamatta verovapautusmäärän ylittäviä tavaroita tai antaa ilmoituksessa vääriä henkilötietoja. Toimenpiteen vaikutus näyttää kuitenkin jääneen tilapäiseksi, sillä vuonna 1999 tulojen määrä oli taas laskenut vuoden 1997 tasolle.

Ruotsin viranomaiset eivät yleensä tilastoi muista jäsenvaltioista saapuville matkustajille tehtyjen tarkastusten määrää. Joitain tietoja on saatavissa Helsingborgissa turistibusseihin tehdyistä tarkastuksista (matka Helsingborgin satamasta Tanskaan kestää vain noin 20 minuuttia). Vuonna 1999 tarkastettiin 431 bussia. Tarkastuksissa takavarikoitiin 64 000 litraa väkeviä alkoholijuomia, 9 453 litraa viiniä, 13 029 litraa olutta ja 31 900 savuketta. Suurin osa takavarikoiduista tavaroista jäi isännättömiksi, koska yleensä kukaan ei tunnusta omikseen tarkastuksissa löydettyjä verovapaat kiintiöt ylittäviä määriä. On viitteitä siitä, että bussimatkoja säännöllisesti käytetään muille myytäviksi tarkoitettujen alkoholijuomien tuontiyrityksiin.

Yksityiskohtaisempaa tietoa on tullin vuodesta 1992 takavarikoiman alkoholin ja tupakan kokonaismääristä. Vaikka takavarikkomäärät ovat vuodesta 1996 alkaen huomattavasti kasvaneet, takavarikkotapausten määrä on vähentynyt, minkä vuoksi määrät takavarikkotapausta kohden ovat kasvaneet merkittävästi. Esim. vuodesta 1995 vuoteen 1998 takavarikoitujen alkoholijuomien määrä nousi 80 462 litrasta 507 581 litraan ja määrä takavarikkotapausta kohti 16:sta 120 litraan. Tämä viittaisi siihen, että alkoholin salakuljetuksessa on yhä enemmän kyse rikollisjärjestöjen harjoittamasta järjestäytyneestä toiminnasta pikemminkin kuin yksittäisten matkustajien rajoituksia koskevasta piittaamattomuudesta.

Alkoholinkulutuksesta Ruotsissa 1990-luvulla laaditun KALK-selonteon mukaan alkoholin kokonaiskulutus henkeä kohden on vuosina 1995-1997 noussut 7,8 litrasta 8,2 litraan sataprosenttista alkoholia.

Taulukko 4: Alkoholin kokonaiskulutus asukasta (15-vuotiaat ja sitä vanhemmat) kohti litroina sataprosenttista alkoholia (lähde: KALK [8])

[8] KALK on ruotsalainen alkoholitilastohanke. Sen rahoittajia ovat alkoholijuomaelinkeinon suurimmat yksityiset ja julkiset osakkaat.

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukosta näkyy, että muista EU-maista yksityisesti tuotujen alkoholijuomien osuus alkoholin kokonaiskulutuksesta on noussut jyrkästi sitten vuoden 1995. Vuosina 1990-1995 niiden osuus oli noin 9-10 prosenttia, mutta vuonna 1996 se nousi noin 14 prosenttiin ja vuonna 1997 18 prosenttiin. (Määrissä ovat mukana yhteisön sisäisessä liikenteessä verovapaasti ostetut tavarat. Verovapaan tuonnin määrät ylittävästä osuudesta ei ole lukuja.)

Tilastotiedot savukkeista ovat vähäisempiä. Rikostentorjuntaneuvoston arvion mukaan kokonaiskulutus vuonna 1998 oli 9,2 miljardia savuketta. Näistä noin 2 miljardia oli ostettu verovapaasti ja 0,2 miljardia Tanskasta. Tilastoitu kulutus laski vuosien 1995 ja 1996 noin 8 miljardista 6 miljardiin savukkeeseen vuosina 1997 ja 1998. Osa laskusta voidaan selittää savukkeiden lisääntyneellä salakuljetuksella, joka rikostentorjuntaneuvoston mukaan vuonna 1998 oli 500 miljoonaa savuketta.

Päätelmät

Edellä esitetystä ilmenee ennen muuta se, että tässä kertomuksessa tarkasteltavista kolmesta jäsenvaltiosta Ruotsi valvoo eniten yhteisön sisäisiä rajoituksia. Toisin kuin Tanska, Ruotsi soveltaa rajoituksia kaikkiin alkoholijuomiin ja tupakkavalmisteisiin. Ruotsin maantieteellinen sijainti, toisin kuin Suomen, tekee helpommaksi ostoksilla käymisen alhaisempia verokantoja soveltavissa jäsenvaltioissa. Yksityistä tuontia koskevat tilastotiedot kuitenkin osoittavat, että Ruotsissa suuri osa yksityisestä kulutuksesta on kansalaisten yksityisesti muista jäsenvaltioista veroa maksamatta tuomia tuotteita ja että näiden osuus kasvaa. Tiukemmista toimenpiteistä huolimatta petokset näyttävät jatkuvan ja jopa lisääntyvän, sillä alkoholijuomien kulutus henkeä kohti ei vähene.

4. TOTEUTETUT TOIMENPITEET

Tanska ja Suomi velvoitetaan direktiivin 92/12/ETY 26 artiklan 1 kohdassa asteittain poistamaan rajoitukset 1. päivästä tammikuuta 1997 vuoden 2003 loppuun, mutta rajoitusten väljentämisprosessin tarkemmista yksityiskohdista päättäminen jätetään kuitenkin Tanskalle ja Suomelle.

Tanska on soveltanut rajoituksia väkeviin alkoholijuomiin ja valmistettuun tupakkaan sen jälkeen, kun tarkastuksista jäsenvaltioiden välisillä tullirajoilla luovuttiin 1. tammikuuta 1993 (ennen sitä Tanskan soveltamat rajoitukset perustuivat matkustajaliikenteeseen liittyviä verovapautuksia koskevan direktiivin 69/169/ETY erityissäännökseen). Direktiivillä asetetusta oikeudellisesta velvoitteesta huolimatta Tanska ei ole edellä mainitun ajankohdan jälkeen lisännyt matkustajaliikenteessä sallittuja väkevien alkoholijuomien ja tupakan tuontimääriä. Pieni askel tähän suuntaan otettiin samalla, kun poikkeuksen voimassaoloa jatkettiin 1. päivästä tammikuuta 1997; silloin 36 tunnin sääntö korvattiin 24 tunnin säännöllä.

Suomi jonkin verran väljensi väkeviä alkoholijuomia ja välituotteita koskevia rajoituksia 1. päivästä tammikuuta 1998, josta alkaen maahan on saanut tuoda yhden litran väkeviä alkoholijuomia JA (aiemmin TAI) kolme litraa välituotteita. Neuvostossa parhaillaan käsiteltävänä olevan esityksen mukaan EU:n sisäisessä matkustajaliikenteessä sovellettavaa olutta koskevaa rajoitusmäärää asteittain väljennettäisiin vuoden 2000 puolivälistä rajoituksen täydelliseen poistamiseen 31. päivään joulukuuta 2003. Muiden tuotteiden (viinin,välituotteiden sekä valmistetun tupakan) osalta ei ole toistaiseksi toteutettu toimenpiteitä.

Koska Ruotsille myönnetyn poikkeuksen oli määrä päättyä kesäkuun 2000 lopussa, artiklassa 26 ei asetettu velvoitetta väljentää rajoituksia ennen tätä ajankohtaa. Ruotsi ei ole Euroopan unioniin liityttyään ryhtynyt toimiin verovapaiden tuomisten määrän lisäämiseksi, mikä suurelta osin selittää Ruotsin anomuksen saada pidennykselle uutta pidennystä Tanskan ja Suomen poikkeusten mukaisesti.

Yhteenvetona voidaan todeta, että poikkeuksien voimassaolon pidentämisestä vuonna 1997 tähän hetkeen on totetutettu toimenpiteitä vain vähän tai ei lainkaan. Suomi on päättänyt heinäkuusta 2000 alkaen asteittain väljentää olutta koskevia rajoituksia, muttei ole ilmoittanut muita tuotteita koskevista toimista, kuten ei Tanskakaan niiden tuotteiden osalta, joihin se soveltaa rajoituksia. Komissio kiinnittää huomiota näillä jäsenvaltioilla oleviin oikeudellisiin velvoitteisiin ja kehottaa niitä viipymättä toteuttamaan toimenpiteitä, joita tarvitaan häiriöttömäksi siirtymiseksi tavanomaisen yhteisön säännöstön soveltamiseen. Ruotsin osalta mahdollisesti harkittavaan pidennykseen olisi sisällyttävä tarkoin määriteltyjä väljentämistoimia heinäkuulta 2000 vuoden 2003 loppuun.

5. YLEISET PÄÄTELMÄT

Kuten johdannossa on mainittu, rajoitukset, joita Tanska, Suomi ja Ruotsi soveltavat matkustajien näiden maiden alueelle muista jäsenvaltioista omaan käyttöönsä tuomien valmisteveron alaisten tuotteiden määriin, muodostavat poikkeuksen sisämarkkinoiden vapaan liikkumisen periaatteesta. Oli selvää, että poikkeukset myönnettiin ja niiden voimassaoloa pidennettiin vuonna 1997, jotta nämä jäsenvaltiot voisivat asteittain sopeuttaa politiikkansa täysin sisämarkkinoiden vaatimuksia vastaavaksi. Tämä merkitsi nimenomaisesti ja epäsuorasti sitä, että jäsenmaiden oli toteutettava tarvittavia toimenpiteitä rajoitusten asteittaiseksi poistamiseksi.

Tässä kertomuksessa on osoitettu, että rajoitusten noudattaminen riippuu paljolti siitä, miten matkustajat vapaaehtoisesti noudattavat niitä, ja että rajoituksia on vaikea tehokkaasti valvoa tavaroiden ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteeseen perustuvilla sisämarkkinoilla. Tehtyjen tarkastusten intensiteetti vaihtelee maasta toiseen pääasiassa maiden erilaisesta maantieteellisestä sijainnista riippuen. Rajoitusten alaisten tuotteiden kokonaiskulutusta ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden osuutta kokonaiskulutuksesta koskevista tilastotiedoista ilmenee, että viimeksi mainittujen osuus on yleensä (varsinkin Tanskassa ja Ruotsissa) huomattava ja kasvaa rajoituksista huolimatta. Tämä kertoo selvästi siitä, ettei rajoitusten käyttö tunnu olevan tehokasta matkustajaliikenteen verovapautusrajat ylittävän tuonnin torjumisessa ja että se jopa näyttää johtavan lainvastaisen toiminnan ja järjestetyn salakuljetuksen kehittymiseen. Tällaista toimintaa jäsenvaltiot voivat torjua ja niiden on torjuttava sitä myös olosuhteissa, joissa lainkuuliaisia matkustajia koskevia rajoituksia ei ole.

Kaikkiaan näyttää siltä, että rajoitusten soveltamista EU:n sisäisiin matkustajiin ei voida sisämarkkinoilla tehokkaasti toimeenpanna varsinkin, kun yhteisön oikeus kieltää järjestelmälliset tarkastukset sisärajoilla. Siksi komissio kehottaa jokaista jäsenvaltiota, jota asia koskee, ryhtymään tarvittaviin valmistelutoimiin, jotta voimassa olevia yleissääntöjä voidaan häiriöttä siirtyä noudattamaan viimeistään jäsenvaltioille myönnettyjen poikkeusten päättyessä. Tässä suhteessa rajoitusten laajuudessa ei ole Tanskalle ja Suomelle asetetusta oikeudellisesta velvoitteesta huolimatta tapahtunut suurempia muutoksia sitten niiden voimassaolon jatkamisen vuonna 1997. Suomi on vasta äskettäin väljentänyt olutta koskevia rajoituksia samalla, kun oluen tuontiin yhteisön ulkopuolisista maista sovellettavia rajoituksia kiristettiin.

LIITE 1

26 artiklaan perustuvat poikkeukset (EY:n sisäisessä matkustajaliikenteessä sovellettavat määrälliset rajoitukset)

>TAULUKON PAIKKA>