KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE ydinturvallisuusalan yhteistyövälineen täytäntöönpanosta Toinen kertomus – Vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmat /* COM/2012/0771 final */





SISÄLLYSLUETTELO 1........... JOHDANTO................................................................................................................. 3 2........... INSC:N TÄYTÄNTÖÖNPANO EDUNSAAJAN TOIMESTA................................... 6 3........... VUOTUISTEN TOIMINTAOHJELMIEN TÄYTÄNTÖÖNPANO LUKUINA.......... 8 4........... PÄÄTELMÄT............................................................................................................. 11 TIIVISTELMÄ Tämä kertomus ja – sen liiteasiakirja koskevat vuodesta 2007 alkaen kaikkia ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten perustetun välineen (INSC) vuotuisia toimintaohjelmia, jotka olivat edelleen käynnissä vuosina 2010 ja 2011. Kertomuksessa esitellään myös vuosien 2010 ja 2011 vuotuisten toimintaohjelmien vaiheita. Vuodet 2007–2013 kattava INSC tuli voimaan 1. tammikuuta 2007. Sen päätavoitteena on edistää korkeatasoista ydinturvallisuutta ja säteilyturvaa sekä tehokasta ja tuloksellista ydinmateriaalivalvontaa EU:n ulkopuolisissa maissa maailmanlaajuisesti. Vuosina 2010 ja 2011 INSC-ohjelmassa jatkettiin entisen Neuvostoliiton maiden kanssa Tacis-ohjelman (tekninen apu Itsenäisten valtioiden yhteisölle) puitteissa aloitettua ydinturvallisuusyhteistyötä (ks. 18 artiklaan perustuva vuosien 2007–2009 kertomus[1]), tosin sen maantieteellinen soveltamisala oli laajennettu maailmanlaajuiseksi. Komissio hyväksyi vuosien 2010–2011 toimeenpano-ohjelman ja kyseisiä vuosia koskevat vuotuiset toimintaohjelmat INSC-komitean lausunnon huomioon ottaen. INSC:n päätavoitteet kaudelle 2010–2011 olivat edunsaajamaiden sääntelyviranomaisten vahvistaminen, toimivan ydinturvallisuuskulttuurin edistäminen kaikilla tasoilla sekä käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen turvallisen ja vastuullisen käsittelyn parantaminen. Ydinturvallisuusyhteistyötä suunnattiin asteittain kohti kolmansien maiden ydinalan sääntelyviranomaisten aktiivisempaa osallistumista, radioaktiivisen jätteen käsittelyä ja ydinvoimaloiden kunnostamista. Tässä yhteydessä on syytä mainita erikseen vanhojen uraanikaivosten ja käsittelylaitosten kunnostaminen Keski-Aasiassa. Fukushiman Dai-ichi-voimalan onnettomuuden johdosta komissio kehotti EU:n naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvia maita osallistumaan keskusteluihin, joiden tavoitteena on sisällyttää toiminnassa olevien ydinvoimaloiden riskien ja turvallisuuden kokonaisvaltaisiin arvioihin (nk. stressitesteihin) kansallisten kertomusten vertaisarviointi, koska katsottiin, että joillekin näistä maista voisi tätä tehtävää suorittaessa olla hyötyä komission kanssa INSC:n puitteissa tehtävästä yhteistyöstä. Ukraina päätti noudattaa samaa aikataulua kuin EU:ssa tehtävissä stressitesteissä pyytämättä INSC-tukea. Armenia pyysi teknistä tukea testien suorittamiseen; tuki sisältyi vuoden 2011 INSC-toimintaohjelman II osaan. Seuraavassa esitetään INSC:n mukaisen ydinturvallisuuteen liittyvän yhteistyön ja avun tärkeimmät vaiheet vuosina 2010 ja 2011. Toimintaohjelmien 2007–2011 hankkeista on lisätietoja tähän kertomukseen liitetyssä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. 1. JOHDANTO Tämä kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja osoitetaan Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle välineen perustamisesta ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten 19. helmikuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 300/2007, jäljempänä ’INSC-asetus’, 18 artiklassa[2] säädetyn raportointivaatimuksen mukaisesti. Komissio sisällytti Tacis-ohjelmaan vuonna 1991 ydinturvallisuusosion jäsenvaltioiden Tšernobylin onnettomuuden johdosta esiin nostamien turvallisuusongelmien ratkaisemiseksi. Vuosina 1991–2006 ydinturvallisuushankkeisiin sidottiin yli 1,3 miljardia euroa. EU:n avustus- ja yhteistyötoimet ydinturvallisuuden alalla ovat jatkuneet vuodesta 2007 ydinturvallisuuteen liittyvän yhteistyövälineen (INSC)[3] puitteissa. Siinä on joitakin huomionarvoisia eroja Tacis-ydinturvallisuusohjelmaan verrattuna. Ensinnäkin välineen maantieteellinen soveltamisala ei ole enää rajattu entisen Neuvostoliiton valtioihin, vaan sitä sovelletaan kolmansiin maihin kaikkialla maailmassa. Näin komissio pystyy hyödyntämään Tacis-ohjelmasta[4] saamiaan kokemuksia vastatakseen nousevien talouksien sekä sellaisten maiden tarpeisiin, joilla on käytössä ydinturvallisuudeltaan puutteellisia ydinenergiaohjelmia. Erityisesti tällaisia ovat maat, joiden ydinenergiaohjelmia laajennetaan nopeasti. Komissio esitteli vuonna 2008 laajan strategiansa tiedonannossa neuvostolle ja parlamentille[5]. Neuvosto on ehdottanut, että hankkeita uusien maiden kanssa harkittaessa noudatettaisiin tiettyjä kriteerejä maailmanlaajuisen ydinturvallisuusyhteistyön mahdollisia tarpeita silmällä pitäen.[6] Komissio otti nämä kriteerit huomioon vuosien 2010–2013 tarkistetussa INSC-strategiassaan[7], jossa määriteltiin myös maantieteelliset painopisteet. Toiseksi Tacis-ohjelmassa keskityttiin ydinturvallisuusasioissa annettavaan apuun, usein laitetoimitusten muodossa (”kova apu”), kun taas INSC:n tavoitteena on yhteistyön tehostaminen ydinturvallisuuden parantamiseksi. Yhteistyöhön (”pehmeä apu”) sisältyy vain harvoin tai ei ollenkaan laitetoimituksia. Kumppaneita myös kannustetaan toimimaan aktiivisemmin ohjelman ja hankkeiden määrittelyssä, hallinnoinnissa ja toteuttamisessa. Komissio edistää edelleen yhteisrahoitusjärjestelyjä, joihin kumppaniorganisaatiot osallistuvat tavallisesti luontoissuoritusten (henkilöstö) ja tavaratoimitusten tai työsuoritusten (lisäselvitykset, rakennustyöt) muodossa ennalta sovittujen rahoitussuunnitelmien mukaisesti. Kolmanneksi INSC:n Tacis-ohjelmaan verrattuna laajempi maantieteellinen soveltamisala on lisännyt kansainvälisen yhteistyön ja toimien koordinoinnin tarvetta muiden avunantajien ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) kanssa. Tässä kertomuksessa on tietoa vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmista, myös vuoden 2011 loppuun mennessä hyväksytyistä hankkeista ja niiden täytäntöönpanovaiheesta vuoden 2012 puolivälissä. Siihen eivät sisälly ne kyseisten toimintaohjelmien hankkeet, joita koskevaa sopimuksentekomenettelyä ei ollut aloitettu. Tacis-ohjelmasta INSC-välineeseen siirryttäessä koettiin joitakin alkuvaikeuksia, jotka johtuivat pääasiassa viiveistä vaiheessa, jossa kumppanimaiden piti allekirjoittaa uudenmalliset rahoitussopimukset. Nämä vaikeudet on nyt pitkälti ratkaistu Venäjää ja Brasiliaa lukuun ottamatta. 2. INSC:N TÄYTÄNTÖÖNPANO EDUNSAAJAN TOIMESTA Ukrainassa INSC-välineestä annettiin edelleen kohdennettua tukea ydinalan sääntelyviranomaiselle ja toiminnanharjoittajalle ydinturvallisuuden parantamiseen. Siitä jatkettiin myös tuen antamista radioaktiivisen jätteen käsittelyyn ja ydinturvallisuuteen yleisesti. Ukraina säilytti asemansa INSC-ohjelman suurimpana edunsaajana. Tšernobylin reaktorisuojarahastolle myönnettiin vuosina 2010 ja 2011 lisärahoitusta uusien suojarakenteiden valmiiksi saattamiseen vuoteen 2015 mennessä. Venäjällä jatkettiin Tacis-ohjelmassa aloitettuja hankkeita INSC:n puitteissa, mutta uusia hankkeita ei voitu aloittaa, koska sopivasta yhteistyökehyksestä ei päästy sopimukseen. Keskusteluja jatkettiin yhteistyön jatkamisesta pienemmässä mittakaavassa, mutta niissä ei syntynyt tulosta. Armeniassa on aloitettu tärkeitä hankkeita Medzamorin ydinvoimalassa. Niiden tarkoituksena on ratkaista kiireellisiä turvallisuuskysymyksiä ilman, että voimala pysäytetään. Komissio oli kuitenkin edelleen sitä mieltä, ettei voimalasta saada nykyisten turvallisuusnormien mukaista ja että se pitäisi siitä syystä pysäyttää ja poistaa käytöstä mahdollisimman pian. Hankkeissa koulutettiin henkilöstöä, avustettiin ydinalan sääntelyviranomaista ja laadittiin radioaktiivisen jätteen käsittelystrategia valmistelutoimena voimalan käytöstä poistamiselle. Georgiassa ja Valko-Venäjällä yhteistyötä jatkettiin suhteellisen pienissä hankkeissa, joilla tuettiin molempien maiden ydinalan sääntelyviranomaista. Georgiassa toteutettiin lisäksi hankkeita radioaktiivisen jätteen käsittelystä. Valko-Venäjällä käytiin keskusteluja sääntelyviranomaisen kanssa tehtävän yhteistyön lisäämisestä, jotta viranomaisen valmiuksia voitaisiin parantaa jo ennen kuin maahan rakennetaan uusi ydinvoimala. Keski-Aasian vanhojen uraanikaivosten kunnostamiseen tähtäävästä alueellisesta hankkeesta päästiin sopimukseen. Hankkeessa on kyse kunnostustöihin sovellettavan säädös- ja sääntelykehyksen luomisesta. Kirgisian, Tadžikistanin ja Uzbekistanin kanssa toteutettavien yhteistyöhankkeiden tavoitteena on kunnostaa vanhoja uraanin tuotantolaitoksia. Mongolian kanssa on käynnissä yhteistyöhanke sääntelykehyksen luomiseksi uraanikaivoksia, louhintaa ja koulutusta varten. Ohjelma on laajennettu koskemaan uusia maita kolmella alueella: Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat: INSC:n yhteistyöhankkeissa tuettiin ydinalan sääntelyviranomaisia; Egyptissä, Jordaniassa ja Marokossa käynnistettiin valmiuksien kehittämishankkeita. Muiden muassa poliittiset tapahtumat (arabikevät) ovat kuitenkin viivästyttäneet prosessia. Irakissa on käynnistetty vakautusvälineen puitteissa hanke valmiuksien kehittämiseksi käytöstä poistamista, alueen kunnostamista ja radioaktiivisen jätteen käsittelyä varten. Tätä työtä jatketaan vuoden 2011 toimintaohjelman mukaisesti hankkeella, jolla pyritään varmistamaan radioaktiivisen jätteen turvallinen poistaminen toimintansa lopettaneista voimaloista. Kaakkois-Aasia: Sääntelyviranomaisia tukeva hanke hyväksyttiin toteutettavaksi Filippiineillä (ei vielä aloitettu) ja Vietnamissa (aloitettiin vuoden 2012 puolivälissä). Malesiaa koskeva hanke-ehdotus siirrettiin vuoden 2012 toimintaohjelmaan. Latinalainen Amerikka: Brasilian ydinalan turvallisuusviranomaisen ja toiminnanharjoittajan kanssa käynnistettiin hankkeita osana vuosien 2009 ja 2010 toiminta-ohjelmia (koska Brasilian viranomaiset eivät olleet allekirjoittaneet vuoden 2010 toimintaohjelman II osaan kuuluvan, toiminnanharjoittajaa koskevan hankkeen rahoitussopimusta vaatimusten mukaisesti vuoden 2011 loppuun mennessä, hanke piti peruuttaa). Myös Meksikon ja Argentiinan kanssa tehtiin sopimuksia, ja ensimmäiset vierailut tehtiin vuonna 2010. Meksikon tapauksessa on kyse hankkeesta sääntelyviranomaisen tukemiseksi ja hankkeesta, jossa laaditaan käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelyyn sovellettava politiikka ja strategia. Hankkeet hyväksyttiin vuonna 2010 ja käynnistettiin vuonna 2012. Argentiinan kanssa ei ole toistaiseksi päästy sopimukseen ydinturvallisuusalan yhteistyömahdollisuuksista. Kiina: Vuoden 2011 toimintaohjelmassa hyväksyttiin Kiinan ydinalan sääntelyviranomaisen ja sen teknisen järjestelmävastaavan kanssa toteutettava yhteistyöhanke. Sen tavoitteina on tehostaa ydinturvallisuuden sääntelyjärjestelmää Kiinassa kansainvälisiä normeja ja parhaita käytäntöjä noudattaen, parantaa Kiinan valmiuksia vakavissa ydinonnettomuuksissa ja avustaa radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen käsittelystrategian laatimisessa. IAEA:n kanssa tehtävää yhteistyötä on laajennettu niin, että sen puitteissa tuetaan aihekohtaisia teknisiä toimintoja maa- tai aluetasolla. Yhteistyön tavoitteena on kehittää edelleen turvallisuuskulttuuria, sääntelyviranomaisten valmiuksia, jätteen käsittelyä, tutkimusreaktorien turvallisuutta ja seismisiä turvajärjestelyjä. Tšernobylin reaktorisuojarahasto ja ydinturvallisuusrahasto, joita Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki hallinnoi avunantajamaiden puolesta, saivat merkittäviä määriä taloudellista tukea. Tšernobylin nelosreaktorin nykyisen suojakuoren vakauttamistyöt saatiin valmiiksi. Uusien suojarakenteiden suunnittelu ja rakennustöiden valmistelut saatiin tarkastelujaksolla lähes valmiiksi. Hankkeen loppuun saattamiseen tarvittaville 740 miljoonalle eurolle saatiin Kiovassa huhtikuussa 2011 järjestetyssä avunantajien konferenssissa maksusitoumukset. Tšernobylin onnettomuudesta tuli tuolloin kuluneeksi 25 vuotta. Suuret hankkeet jatkuivat vuonna 2010 sovittujen kustannusarvioiden ja aikataulun mukaisesti, ja niiden on määrä valmistua lokakuussa 2015.[8] 3. VUOTUISTEN TOIMINTAOHJELMIEN TÄYTÄNTÖÖNPANO LUKUINA INSC-asetus annettiin 19. helmikuuta 2007. Komissio hyväksyi 8. elokuuta 2007 vuosia 2007–2013 koskevan strategian ja ensimmäisen, vuosia 2007–2009 koskevan toimeenpano-ohjelman[9]. Vuosia 2010 ja 2011 koskeva toimeenpano-ohjelma[10] hyväksyttiin vuonna 2009. Toimintaohjelmien hyväksymiseen vuosittain tarvittavasta ajasta ja kumppanimaiden pitkähköistä hyväksymismenettelyistä johtuen useimpien INSC-hankkeiden täytäntöönpano aloitettiin vasta vuonna 2009 ja useimpien, vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmiin kuuluvien hankkeiden täytäntöönpanon oli määrä alkaa vuonna 2012. Vuoden 2010 toimintaohjelma Määrärahat Vuoden 2010 toimintaohjelma esitettiin kahdessa osassa: – I osa – 7,7 miljoonaa euroa[11] – II osa – 61,627 miljoonaa euroa[12] Täytäntöönpanon tärkeimmät vaiheet – tilanne vuoden 2012 puolivälissä Kaikkien vuoden 2010 toimintaohjelman II osaan kuuluvien hankkeiden rahoitussopimukset allekirjoitettiin brasilialaista toiminnanharjoittajaa koskevaa hanketta lukuun ottamatta (Brasilia ei tehnyt rahoitussopimusta vuoden 2011 loppuun mennessä, joten hanke peruttiin). Vuoden 2010 toimintaohjelman I osaan kuuluvista hankkeista ei tarvinnut tehdä rahoitussopimusta.[13] Vuoden 2010 toimintaohjelmassa on toistaiseksi allekirjoitettu sopimukset Jordanian kanssa (1,2 miljoonan euron hanke maan ydinalan sääntelyviranomaisen valmiuksien kehittämiseen) ja Meksikon kanssa (kaksi yhteensä noin 3 miljoonan euron hanketta, joista toisessa on kyse yhteistyöstä maan sääntelyviranomaisen kanssa ja toisessa yhteistyöstä käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelyyn sovellettavan politiikan ja strategian laatimiseksi). Lisäksi on allekirjoitettu sopimukset useita maita käsittävistä hankkeista (kolme yhteensä 3,475 miljoonan euron hanketta verkostojen luomiseksi radioaktiivisen jätteen käsittelyyn liittyvien viestintä- ja koulutusjärjestelmien kehitystyöhön sekä useita sääntelyviranomaisen ja sen teknisen järjestelmävastaavan asiantuntijoiden koulutus- ja tutorointitoimia) ja IAEA-hankkeista (4 miljoonan euron avustus teknisestä yhteistyöstä ja ydinvoimaloiden turvallisuudesta vastaavien yksikköjen hallinnoimien IAEA-hankkeiden tukemiseen). Joulukuussa 2010 Tšernobylin reaktorisuojarahastoon suoritettiin 17 miljoonan euron maksu, jolla ennakoitiin EU:n neljättä maksusitoumusta, joka komission oli määrä tehdä vuonna 2011. Vuoden 2011 toimintaohjelma Määrärahat Vuoden 2011 toimintaohjelma esitettiin kahdessa osassa: – I osa – 38,7 miljoonaa euroa[14] – II osa – 35,9 miljoonaa euroa[15] Täytäntöönpanon tärkeimmät vaiheet – tilanne vuoden 2012 puolivälissä Vuoden 2011 toimintaohjelman II osaan kuuluvien hankkeiden rahoitussopimuksia oltiin valmistelemassa tai toimittamassa kumppanimaille. Ne on allekirjoitettava vuoden 2012 loppuun mennessä. Vuoden 2011 toimintaohjelman I osaan kuuluvista hankkeista ei tarvinnut tehdä rahoitussopimusta. Vuoden 2011 toimintaohjelmassa allekirjoitettiin sopimus Armenian ydinvoimalan tukemiseksi stressitestien toteuttamisessa. Toinen sopimus allekirjoitettiin Armenian ydinalan sääntelyviranomaisen tukemiseksi toiminnanharjoittajan itsearviointikertomuksen tarkastelussa. Näiden yhteensä noin 1,8 miljoonan euron teknisen tuen hankkeiden täytäntöönpanoa oltiin valmistelemassa. On huomionarvoista, että Armenian hallitus päätti osallistua EU:n alulle panemaan riskien ja turvallisuuden kokonaisvaltaiseen arviointiin (nk. stressitestit), joihin Armenian naapurimaat osallistuvat. Komissio lupasi Kiovassa huhtikuussa 2011 järjestetyssä avunantajien konferenssissa 122 miljoonaa euroa EU:n tukea kahdelle Tšernobyl-rahastolle eli Tšernobylin reaktorisuojarahastolle ja ydinturvallisuusrahastolle. Konferenssissa saatiin 740 miljoonan euron maksusitoumukset, mikä summa tarvitaan hankkeiden loppuun saattamiselle vuonna 2010 sovittujen kustannusarvioiden ja aikataulun mukaisesti. Tämän kertomuksen kattamalla ajanjaksolla Tšernobylin hankkeet etenivät sovittujen kustannusarvioiden ja aikataulun mukaisesti. Hankkeiden on määrä valmistua lokakuussa 2015. Tšernobylin reaktorisuojarahastoon suoritettiin vuoden 2011 toimintaohjelmasta kolmas, 34 miljoonan euron maksuerä vuonna 2011 annetun maksusitoumuksen mukaisesti. Yhteenvetotaulukko INSC-ohjelman varojen käyttö (milj. euroa – tilanne vuoden 2012 puolivälissä) Vuosi || Sidottu[16] || Tehty sopimus || Maksettu 2010 || 69,327 || 35,908 || 22,940 2011 || 74,608 || 37,002 || 34,423 4. PÄÄTELMÄT Tämä kertomus on saavutusten ja vaikutusten osalta rajallinen, koska INSC-ohjelman täytäntöönpano on suhteellisen alussa. Vain muutamia hankkeita on saatu valmiiksi tarkastelujaksolla. Useimmat hankkeet ovat toistaiseksi joko valmistelu- tai täytäntöönpanovaiheessa. Tilanne vuoden 2012 puolivälissä oli se, että noin 50 vuosien 2007–2009 toimintaohjelmien hanketta ja 30 vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmien hanketta on eri täytäntöönpanovaiheissa. Monet näistä hankkeista on jaettu alihankkeisiin, joista tehdään erilliset sopimukset. Useimpia vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmien hankkeita koskevat sopimusasiakirjat ovat parhaillaan valmisteltavina. Kaikki hankkeet ovat täysin linjassa INSC-asetuksen tavoitteiden kanssa. Tacis-ydinturvallisuusohjelmasta saatu kokemus otetaan huomioon edistettäessä ydinturvallisuuskulttuuria INSC-välineen avulla. Samalla pyritään vastaamaan asianmukaisesti uusiin tarpeisiin toiminta-alueella, joka ei ole enää rajattu entiseen Neuvostoliittoon. INSC-ohjelmassa jatkettiin Tacis-ohjelman puitteissa aloitettuja toimia lähinnä itäisessä Euroopassa, mutta yhteistyötä laajennettiin asteittain sekä maantieteellisesti että sisällöllisesti. Yhteistyö ydinalan sääntelyviranomaisten kanssa lisääntyi edelleen, kun taas toiminnanharjoittajien kanssa tehtävää yhteistyötä supistettiin. Käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen vastuullinen käsittely, voimaloiden käytöstä poistaminen ja voimala-alueiden kunnostaminen nousivat entistä tärkeämmiksi. Maksut Tšernobylin rahastoihin veivät edelleen suuren osan vuosittaisesta talousarviosta, mutta maksujen on määrä loppua vuonna 2013. Ohjelman maantieteellinen soveltamisala kasvoi tasaisesti neljästä maasta vuonna 2007 noin 15 maahan vuosina 2010 ja 2011, ja yhteistyömahdollisuuksia uusien maiden kanssa kartoitettiin edelleen. Vuoden 2012 toimintaohjelmassa edunsaajamaiden määrän odotettiin nousevan 17:ään. INSC:n täytäntöönpanoa vuosina 2010 ja 2011 pidetään hyvin kohdennettuna ja hyväksyttyjä hankkeita hyvin suunniteltuina, ja hankkeet etenivät hyvin sen jälkeen, kun niitä koskevat sopimukset oli tehty (toistaiseksi sopimukset on tehty vasta muutamissa hankkeissa). Hyvin täytäntöönpantuina hankkeet edistävät merkittävällä tavalla ydinturvallisuutta ja sitä tukevaa toimintakulttuuria edunsaajamaissa. INSC:n puitteissa Venäjän kanssa tehdyn yhteistyön loppuminen ydinalan sääntelyn, käyttöturvallisuuden parantamisen, radioaktiivisen jätteen vastuullisen käsittelyn, voimaloiden käytöstä poistamisen ja voimala-alueiden kunnostamisen osa-alueilla on valitettavaa. Komissio aikoo jatkaa sen selvittämistä, miten Venäjän kanssa voitaisiin tehdä tuloksellista ja molempia osapuolia tyydyttävää yhteistyötä kumppanuuden pohjalta ottaen huomioon yhteistyön vaikutuksen naapurimaihin, Venäjän aseman merkittävänä ydinteknologian viejämaana ja hyödyt, joita yhteistyön jatkamisesta koituisi sekä EU:lle että Venäjälle. [1] Komission kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle ydinturvallisuuteen liittyvän yhteistyön välineen täytäntöönpanosta – Ensimmäinen kertomus – vuotuiset toimintaohjelmat 2007, 2008 ja 2009. [2] INSC-asetuksen 18 artiklassa todetaan näin: ”Komissio tarkastelee tämän asetuksen mukaisesti toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanon edistymistä ja toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittaisen kertomuksen avun täytäntöönpanosta. Kertomus osoitetaan myös talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle. Kertomuksessa esitetään edellistä vuotta koskevat tiedot rahoitetuista toimenpiteistä, tiedot seuranta- ja arviointitoimien tuloksista sekä maksusitoumusten ja maksujen täytäntöönpanosta eriteltyinä maittain, alueittain sekä yhteistyöaloittain.” [3] Neuvoston asetus (Euratom) N:o 300/2007, annettu 19 päivänä helmikuuta 2007, välineen perustamisesta ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten (EUVL L 81, 22.3.2007, s. 1). [4] Tacis (tekninen apu Itsenäisten valtioiden yhteisölle) oli Euroopan komission ohjelma, jolla se avusti 12:ta Itä-Euroopan ja Keski-Aasian maata (Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Kazakstan, Kirgisia, Moldova, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Valko-Venäjä ja Venäjä) ja Mongoliaa niiden siirtyessä demokraattiseen markkinatalouteen. [5] Komission tiedonanto Ydinturvallisuutta ja ydinturvajärjestelyjä koskevaan kansainväliseen haasteeseen vastaaminen, KOM(2008) 312 lopullinen, 22.5.2008. [6] Neuvoston päätelmät kolmansille maille ydinturvallisuuden alalla annettavasta avusta, 9.12.2008. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf [7] Revised Strategy for Community Cooperation Programmes in the field of Nuclear Safety for the period 2010-2013 (C(2009)0922). [8] Radioaktiivisen jätteen käsittelyä koskevat Tacis-ohjelman ydinturvallisuushankkeet olivat tarkastelujaksolla edelleen käynnissä Tšernobylin voimalan alueella. [9] Komission päätös C(2007)3758, 1.8.2007. [10] Komission päätös C(2009)9820, 8.12.2009. [11] Komission päätös C(2010)4283, 29.6.2010. [12] Komission päätös C(2010)8265, 29.11.2010. [13] Vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmien I osaan kuuluvista hankkeista ei tarvitse/tarvinnut tehdä rahoitussopimusta, koska niissä kansainvälisille organisaatioille suoritetaan yleensä suoria maksuja, mikä puolestaan edellyttää kustannusten jakamista koskevan sopimuksen tekemistä. [14] Komission päätös C(2011)5784, 17.8.2011. [15] Komission päätös C(2011)9268, 16.12.2011. [16] Ensisijaiset sitoumukset = vuosien 2010 ja 2011 toimintaohjelmien lopulliset sitoumukset.