KOMISSION KERTOMUS - XXXI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2001

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto

Lisälehti 1: Kilpailu ja kuluttaja - komission tärkeimmät päätökset vuonna 2001

I - Kilpailuoikeus: perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet: perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkintasääntöjen nykyaikaistaminen

1. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen uudistaminen

2. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annetun tiedonannon tarkistaminen

3. Tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistus

Lisälehti 2: Uusi vähämerkityksisiä sopimuksia koskeva tiedonanto

4. Menettelysääntöjen tarkistaminen: kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan uudet toimivaltuudet

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

1.1.1. Kartellipäätösten ennätyksellinen vuosi

1.1.2. Vuoden 2001 kartellipäätökset

2. 82 ja 86 artikla

2.1. 82 artikla - määräävässä asemassa olevat yritykset

Lisälehti 3: Kilpailupolitiikka pakkausjätealalla

2.2. Perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohta yhdessä 82 artiklan kanssa - julkiset yritykset/yritykset, joilla on erityis- tai yksinoikeuksia ja määräävä asema

C - Alakohtainen kehitys

1. Energia: Sähkö- ja kaasualan markkinoiden vapauttaminen

1.1. Komission ehdotus Euroopan sähkö- ja kaasumarkkinoiden toteuttamiseksi

1.2. Kilpailupolitiikan ja sisämarkkinasääntöjen välinen vuorovaikutus

1.3. Komission valtiontukipolitiikka energia-alalla

1.4. Muita energia-alan kehitysaskelia: moottoripolttoaineet

2. Postipalvelut

2.1. Komission ehdotus markkinoiden avaamisen jatkamiseksi

2.2. Käsitellyt asiat

3. Televiestintä

3.1. Markkina-analyysia ja merkittävän markkina-aseman määrittämistä koskevat ohjeet

3.2. Täytäntöönpanoa koskevan seitsemännen raportin hyväksyminen

3.3. Direktiivien täytäntöönpanon valvonta

3.4. Tilaajayhteyksien tarjonnan eriyttämistä koskeva alakohtainen tutkimus

3.5. Kiinteitä johtoja koskeva alakohtainen tutkimus

3.6. Sijainnin seurantaa koskeva alakohtainen tutkimus

3.7. 81 ja 82 artiklan nojalla käsitellyt yksittäiset tapaukset

3.7.1. Identrus

3.7.2. Intelsat

3.7.3. Wanadoo

4. Liikenne

4.1. Lentoliikenne

4.1.1. British Midland/Lufthansa/SAS

4.1.2. SAS/Maersk Air

4.1.3. IATA:n rahtikuljetuksia koskevat hintaneuvottelut

4.1.4. IATA:n matkustajakuljetuksia koskevat hintakonferenssit

4.2. Meriliikenne

4.2.1. Tarkistettu TACA

4.2.2. Konsortiot

4.2.3. OECD:n raportti linjaliikenteestä

4.2.4. P&O/Stena

4.3. Rautatieliikenne

5. Viestintäala

5.1. Urheilulähetykset

5.1.1. UEFA:n yleisradiointisäännöt

5.1.2. UEFA:n Mestareiden liiga

5.2. Muut asiat

5.2.1. Yhteisvalvontajärjestöt

5.2.2. CD:t/DVD:t

6. Moottoriajoneuvojen jälleenmyynti

6.1. Moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä koskevan uuden lainsäädännöllisen kehyksen valmistelu

6.2. Yleinen arviointi ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisesta uusien autojen hintoihin

6.3. Ryhmäpoikkeusasetuksen soveltaminen vuonna 2001

6.3.1. Volkswagen

6.3.2. DaimlerChrysler

6.3.3. Porschen jälleenmyyntijärjestelmä

Lisälehti 4: Hyväksyntä Covisintille, yritysten väliselle autoalan markkinapaikalle

6.4. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa Asia Motor France SA

7. Rahoituspalvelut

7.1. Kilpailu selvitysjärjestelmien alalla

7.1.1. Eurex

7.2. Maksujärjestelmät

7.3. Ydinteollisuuden vakuutuspoolit

7.4. Pankki- ja vakuutusalan lähentyminen

8. Tietoyhteiskunta

8.1. Microsoftille lähetetty väitetiedoksianto

8.2. Tietoyhteiskunta ja Internet

9. Urheilu

Lisälehti 5: Jalkapalloilijoiden siirrot

9.1. Formula 1

9.2. UEFA

9.3. Tuet ranskalaisille ammattilaisjalkapalloseuroille

10. Lääkeaineet

10.1. Rinnakkaiskauppa: Adalat, GlaxoWellcome

10.1.1. Adalat

10.1.2. GlaxoWellcome

10.2. Yhteisyritykset

10.2.1. Pfizer/EISAI

10.2.2. Pfizer/Aventis

D - Tilastokatsaus

II - Yrityskeskittymien valvonta

A - Yleinen politiikka ja uudet kehityssuunnat

1. Johdanto - yleinen kehitys

2. Kansalliset markkinat ja potentiaalinen kilpailu

2.1. Merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden ja potentiaalisen kilpailun määrittely

2.2. Merkityksellisten tuotemarkkinoiden määrittely

Lisälehti 6: Paperiteollisuutta koskevat asiat ja yhteinen määräävä asema:

3. Yrityskeskittymien valvonta 2000-luvulla - vihreä kirja sulautuma-asetuksen tarkistamisesta

3.1. Toimivaltakysymykset

3.2. Aineellisoikeudelliset seikat

3.3. Menettelyihin liittyvät seikat

3.4. Yhteinen työryhmä kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa

Lisälehti 7: Liitännäisrajoitukset - komission politiikan muuttaminen

4. Failing Firm defence -periaatteen soveltamisen kehitys

Lisälehti 8: Schneider/Legrand

5. Korjaustoimenpiteet

5.1. Korjaustoimenpiteet - kehitys tilastotietojen valossa

5.2. Vuonna 2001 hyväksyttyjen korjaustoimenpiteiden luonne

5.3. Korjaustoimenpiteiden täytäntöönpano

5.4. Korjaustoimenpiteitä koskeva kansainvälinen yhteistyö

6. Siirtäminen jäsenvaltioille 9 artiklan nojalla - uusi kehitys

7. Kansainvälinen yhteistyö

7.1. Yhteistyö Yhdysvaltain viranomaisten kanssa

Lisälehti 9: GE/Honeywell

B - Tilastokatsaus

III - Valtiontuki

A - Yleinen valtiontukipolitiikka

1. Avoimuus

2. Valtiontukien valvonnan uudenaikaistaminen

Lisälehti 10: Riskipääoma

3. Valtiontuki ja veropolitiikka

4. Hukkakustannukset

5. Julkinen yleisradiotoiminta

5.1. Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkiseen yleisradiotoimintaan

6. Tuki elokuva- ja audiovisuaalituotannolle

6.1. Kansallisten elokuva- ja audiovisuaalituotannon tukiohjelmien tarkastelu

6.2. Komission tiedonanto tietyistä elokuviin ja muihin audiovisuaalisiin teoksiin liittyvistä oikeudellisista näkökohdista

7. Laajentuminen

Lisälehti 11: Saksan julkiset pankit (Anstaltslast ja Gewährträgerhaftung)

B - Tuen käsite

1. Varojen alkuperä

2. Yrityksen saama hyöty

3. Valikoivuus

4. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

C - Valtiontuen soveltuvuus yhteismarkkinoille

1. Horisontaaliset tuet

1.1. Tutkimus- ja kehitystuet

1.2. Työllisyys- ja koulutustuet sekä tuet työolojen edistämiseen

1.3. Ympäristönsuojelutuet

1.4. Pelastus- ja rakenneuudistustuet

2. Aluetuet

3. Alakohtaiset tuet

3.1. Erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvat alat

3.1.1. Laivanrakennusteollisuus

3.1.2. Terästeollisuus

3.1.3. Kivihiiliteollisuus

3.1.4. Moottoriajoneuvoteollisuus

3.1.5. Liikenne

3.1.6. Maatalous

3.1.7. Kalastus

3.2. Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä

3.2.1. Rahoitusala

3.2.2. Palvelut

3.2.3. Poikkeukselliset tapahtumat

D - Menettelyt

1. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen

2. Voimassa olevat tuet

3. Tukien takaisinperintä

4. Päätösten noudattamatta jättäminen

E - Tilastokatsaus

IV - Yleishyödylliset palvelut

1. Yleiset periaatteet

2. Viimeaikainen kehitys

2.1. Nizzan Eurooppa-neuvoston pyyntö

2.2. Komission raportti Laekenin Eurooppa-neuvostolle

3. Kilpailuoikeus (mukaan lukien markkinoiden vapauttaminen)

3.1. Yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltyjä asioita

3.2. Markkinoiden vapauttamiseen tähtäävät lainsäädännölliset toimenpiteet

V - Kansainvälinen toiminta

A - Laajentuminen

1. Liittymisvalmistelut ja -neuvottelut

2. Kilpailusääntöjen yhdenmukaistamisessa saavutettu edistys

3. Eurooppa-sopimusten ja tulliliittoa koskevan päätöksen sisältämät täytäntöönpanosäännöt

4. Eurooppa-sopimuksissa määrätyn EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen aseman jatkaminen ja aluetukikarttojen hyväksyminen

5. Tekninen apu ehdokasmaille

6. Länsi-Balkanin maat

B - Kahdenvälinen yhteistyö

1. Yhdysvallat

2. Kanada

3. Muut OECD-maat

4. Välimeren maat

5. Latinalainen Amerikka

6. Venäjän federaatio ja Ukraina

C - Monenvälinen yhteistyö

1. WTO: kauppa- ja kilpailupolitiikka

1.1. Kilpailu Dohan kehitysohjelmassa

1.2. Ensimmäinen arvio Dohan julistuksesta

Lisälehti 12: Kauppa ja kilpailu: Van Miertin kertomuksesta Dohaan

2. OECD

3. UNCTAD

4. Kansainvälinen kilpailuviranomaisverkko

VI - Kehitysnäkymät vuonna 2002

1. Kilpailuoikeus

1.1. Lainsäädäntötyö

1.2. Täytäntöönpanotoiminta

2. Yrityskeskittymät

3. Valtiontuki

4. Kansainvälinen toiminta

Liite - Kertomuksessa käsitellyt asiat

Johdanto

1. Kilpailusääntöjen täytäntöönpano on yksi komission keskeisistä tehtävistä ja sillä on tärkeä asema yhtenäismarkkinoiden talouden toiminnassa. Kun otetaan huomioon euron käyttöönoton viimeisen vaiheen alkaminen 1. tammikuuta 2002 ja Euroopan unionin laajentuminen ennennäkemättömässä mittakaavassa, kilpailunrajoituksia, yrityskeskittymiä ja valtiontukea koskevien sääntöjen uudistaminen on välttämätöntä, jotta komissio voi mukauttaa toimintansa nopeasti muuttuvaan taloudelliseen ympäristöön. Tällöin komissio voi keskittää toimintansa sellaisiin markkinatoimijoiden käytäntöihin, jotka eniten vaarantavat "vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden", kuten EY:n perustamissopimuksessa määritellään.

2. Vuonna 2001 joukko kartellipäätöksiä korosti komission jatkuvaa pyrkimystä puuttua yritysten avoimesti kilpailunvastaiseen toimintaan useilla aloilla. Nämä päätökset, samoin kuin vuoden aikana tehdyt autoteollisuutta koskevat päätökset, osoittavat kuinka kilpailupolitiikka vaikuttaa suoraan kuluttajien hyvinvointiin. Lisäksi sellaisten markkinoiden avaaminen, joilla kilpailu ei ole vielä täysin vakiintunut, samalla kun taataan tasapuoliset toimintaedellytykset ja turvataan yleishyödylliset palvelut, oli edelleen korkealla komission työjärjestyksessä.

3. Komissio käsittelee yrityskeskittymiä ympäristössä, jolle on ominaista globaalistuminen ja käsiteltävien asioiden monimutkaistuminen. Maailmanlaajuisista sulautumista johtuvat, useita lainkäyttöalueita koskevat seikat edellyttävät lisääntyvää kansainvälistä yhteistyötä eri foorumeilla, kuten kansainvälisessä kilpailuviranomaisverkossa ja kahdenvälisten sopimusten nojalla. Jotta voidaan varmistaa, että EU:n yrityskeskittymien valvontajärjestelmällä on tarpeelliset keinot kohdata maailmanlaajuisista sulautumista ja unionin laajentumisesta johtuvat haasteet, komissio tarkistaa perusteellisesti EY:n sulautuma-asetuksen. Toimivaltakysymyksiä, menettelyjä ja aineellisoikeudellisia seikkoja käsittelevä neuvotteluasiakirja (vihreä kirja) julkaistiin joulukuussa 2001.

4. Valtiontukia koskeva avoimuus parani huomattavasti, kun vuonna 2001 hyväksyttiin valtiontukien tulostaulu ja online-valtiontukirekisteri avattiin yleisölle. Komissio jatkoi valtiontukisääntöjen ajantasaistamista ja uudistamista hyväksymällä riskipääomaa koskevat uudet valtiontukisäännöt ja aloittamalla kolme laajaa toimintapoliittista tarkistusta, jotka koskevat työllisyystukea, tutkimus- ja kehitystukea ja suuriin alueellisiin investointihankkeisiin myönnettävää tukea. Seurannassa ja täytäntöönpanossa kiinnitettiin erityistä huomiota pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea ja koulutustukea koskevan kahden ryhmäpoikkeusasetuksen sekä vähämerkityksistä tukea koskevan asetuksen voimaantuloon.

5. Kun kilpailuasioita koskevat yhteiset kannat hyväksyttiin 12. joulukuuta, valtiontukea koskevien laajentumisneuvottelujen ensimmäinen vaihe saatiin päätökseen. Assosiaationeuvosto päätti alustavasti lopettaa kilpailuasioiden käsittelyn neljän ehdokasmaan kanssa.

6. Komission on kiinnitettävä paljon huomiota tulevan laajentumisen kilpailukysymyksiin ja työskenneltävä ehdokasmaiden kanssa varmistaakseen, että samoilla säännöillä on yhtäläinen teho koko laajentuneen unionin alueella.

7. Vuonna 2001 uusien asioiden kokonaismäärä oli 1036. Näistä 284 koski kilpailunrajoituksia (81, 82 ja 86 artikla), 335 yrityskeskittymiä ja 417 valtiontukea (kantelut pois luettuina). Vuonna 2000 uusia asioita oli 1211, joista 297 koski kilpailunrajoituksia, 345 yrityskeskittymiä ja 569 valtiontukea. [1] Kokonaismäärän lasku kuvastaa yleistä suuntausta, sillä kilpailunrajoituksia koskevien uusien asioiden määrä aleni hieman, yrityskeskittymien määrä väheni ensimmäisen kerran useaan vuoteen ja valtiontukiasioiden määrä supistui huomattavasti.

[1] Valtiontukia koskevaa vuoden 2000 lukua on tarkistettu vuoden 2000 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen julkaisemisen jälkeen.

8. Kilpailunrajoituksia koskevien uusien asioiden hienoinen väheneminen vahvistaa sen, että horisontaalisia ja vertikaalisia sopimuksia koskevien suuntaviivojen julkaisemisesta johtuvat vaikutukset ilmoituksiin kahden viime vuoden aikana (jyrkkä supistuminen alkoi vuonna 1999) ovat säilyneet. Kanteluiden lukumäärä, joka on vaihdellut suuresti aikaisempina vuosina, oli suhteellisen vakaa vuonna 2001 (116 verrattuna 112:een vuonna 2000).

9. Loppuun käsiteltyjen asioiden kokonaismäärä oli 1204, joista 378 koski kilpailunrajoituksia, 346 yrityskeskittymiä ja 480 valtiontukea (kantelut pois luettuina). Vuonna 2000 loppuun käsiteltyjen asioiden lukumäärä oli 1230, joista 400 koski kilpailunrajoituksia, 355 yrityskeskittymiä ja 475 valtiontukea. [2] Vaikka loppuun käsiteltyjen kilpailunrajoitusasioiden hienoinen väheneminen johtuu huomion kiinnittämisestä entistä enemmän (paljon resursseja vaativiin) kartelliasioihin, niiden määrä (378) ylittää huomattavasti uusien asioiden lukumäärän (284) ja vähentää kasaantuneiden töiden määrää.

[2] Kilpailunrajoituksia koskevaa vuoden 2000 lukua on tarkistettu vuoden 2000 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen julkaisemisen jälkeen.

10. Komission tarkasteltavaksi vuonna 2001 tulleiden yrityskeskittymien ja liittoutumien lukumäärän hienoinen aleneminen näyttää kuvastavan teollistuneen maailman taloussuhdanteiden yleistä heikentymistä ja yritysmaailman muuttunutta näkemystä viimeaikaisen yrityskeskittymiä ja -ostoja koskevan toiminnan menestyksestä. Ensimmäisen kerran vuoden 1993 jälkeen komissiolle ilmoitettujen yrityskeskittymien lukumäärä aleni (345:stä vuonna 2000 335:een vuonna 2001), mutta se on yhä paljon suurempi kuin vuonna 1999. Vuoden aikana tehtiin 340 muodollista päätöstä (vuonna 2000 luku oli 345). Vaikka yrityskeskittymäilmoitusten kokonaismäärän kasvu keskeytyi vuonna 2001, yrityskeskittymistä on tulossa entistä monimutkaisempia ja markkinoista entistä keskittyneempiä. Erityisesti niiden käsittelyyn otettujen asioiden määrä, jotka edellyttävät perusteellisia tutkimuksia, on kasvanut nopeammin kuin yrityskeskittymäasioiden kokonaismäärä (II vaiheen päätökset: 17 % enemmän kuin vuonna 2000 ja 100 % enemmän kuin vuonna 1999).

11. Valtiontukea koskevien ilmoitusten lukumäärä aleni noin 30 prosenttia ja uusien ilmoittamattomien tukiasioiden määrä laski arviolta 45 prosenttia vuoteen 2000 verrattuna. Tukien tarkistusta koskevien pyyntöjen määrä sen sijaan lähes viisinkertaistui. Aloitettujen menettelyjen määrä sen sijaan pysyi vakaana (66 vuonna 2001 verrattuna 67:ään vuonna 2000). Kielteisten lopullisten päätösten määrä nousi hieman (31 vuonna 2001 ja 26 vuonna 2000). Käsiteltävänä olevien asioiden lukumäärä on myös noussut (621 vuonna 2001 ja 584 vuonna 2000) kantelujen määrän vuoksi. [3]

[3] Vuoden 2000 lukua on tarkistettu vuoden 2000 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen julkaisemisen jälkeen.

Lisälehti 1: Kilpailu ja kuluttaja - komission tärkeimmät päätökset vuonna 2001

Komission jäsen Mario Monti korosti useaan otteeseen sitä, että komissio kiinnittää suurta huomiota kuluttajia koskeviin kilpailulainsäädännön ja -politiikan näkökohtiin. Valtiontukipolitiikalla, yrityskeskittymien valvonnalla ja kilpailunrajoituksiin puuttumisella on oma osansa turvattaessa kuluttajille EU:n kilpailusääntöjen soveltamisesta johtuvat hyödyt.

Tarkasteltaessa vuotta 2001 voidaan todeta, että erityisesti kilpailunrajoituksia koskevat päätökset kuvastavat selvästi sitä, kuinka täyden kilpailun säilyttäminen on kuluttajien etujen mukaista. Mahdolliset ylimääräiset voitot, joita markkinatoimijat saavat rajoittamalla kilpailua esimerkiksi kartellien avulla, lankeavat viime kädessä kuluttajien maksettaviksi. Kuluttajat hyötyisivät alhaisemmista hinnoista, paremmasta palvelusta ja suuremmasta valikoimasta, jos kilpailu toimisi kunnolla.

British Midland/Lufthansa/SAS

Maaliskuun 1. päivänä 2000 British Midland International, Lufthansa ja SAS ilmoittivat yhteisyrityssopimuksesta, jonka mukaan ne yhteensovittavat lentopalvelunsa Lontoon Heathrow'lla ja Manchesterin kansainvälisellä lentokentällä.

Komissio myönsi, että tehokkuuden lisääntymisen ja kilpailun kannalta sopimuksen yleisvaikutus on myönteinen. Sopimuksen perusteella osapuolten nykyiset verkostot järjestetään uudelleen ja niitä laajennetaan. Yhteisyrityssopimuksen mukaan Lufthansa saa kuitenkin yksinoikeuden lähes kaikkiin Lontoon ja Frankfurtin välisten reittien lentoihin. Lontoon ja Frankfurtin välinen reitti on yksi Euroopan vilkkaimpia markkinoita. Komissio katsoi, että British Midlandin vetäytyminen tältä reitiltä rajoittaa tuntuvasti kilpailua kyseisillä markkinoilla. Komissiota huolestutti, että sopimus johtaisi jopa kilpailun loppumiseen. Reittiä olisivat liikennöineet enää Lufthansa ja British Airways, ja Lufthansalla olisi ollut yhdessä British Midlandin kanssa huomattavasti paremmat mahdollisuudet saada lähtö- ja saapumisaikoja reitin kummassakin päässä. British Airwaysilla puolestaan oli vaikeuksia lisätä lentovuoroja reitillä Frankfurtin lähtö- ja saapumisaikojen vähäisyyden vuoksi.

Komission mainitsemien kilpailuongelmien poistamiseksi osapuolet sitoutuivat myöntämään lähtö- ja saapumisaikoja Frankfurtin lentoasemalla siten, että uusi markkinoilletulija tai nykyinen kilpailija, erityisesti British Airways, voisi lisätä vuorojaan tällä reitillä ja kilpailla tasavertaisesti Lufthansan kanssa. British Airways onkin pyytänyt ja saanut joitain kyseisiä lähtö- ja saapumisaikoja.

Tämän seurauksena asiakkaat hyötyvät lentoliikennepalvelujen laajemmasta valikoimasta useampiin kohteisiin, paremmista yhteyksistä ja aikatauluista sekä sujuvasta matkustamisesta.

SAS/Maersk

Komissio päätti 18. heinäkuuta sakottaa skandinaavisia lentoyhtiöitä SAS:ää ja Maersk Airia määräämällä SAS:lle 39,375 miljoonan euron ja Maersk Airille 13,125 miljoonan euron sakon markkinoiden jakamista koskeneen salaisen sopimuksen toteuttamisen johdosta.

Komissio oli huomannut, että Maersk Air oli vetäytynyt Kööpenhaminan ja Tukholman väliseltä reitiltä. Tämä johti SAS:n monopoliasemaan kyseisellä reitillä ja aiheutti vahinkoa yli miljoonalle reittiä joka vuosi käyttävälle matkustajalle. Lisäksi ilmeni, että SAS oli lopettanut Kööpenhaminan ja Venetsian välisen reitin liikennöinnin kun taas Maersk Air oli aloittanut toiminnan tällä reitillä. SAS oli myös vetäytynyt Billund-Frankfurt-reitiltä, jolle Maersk Air jäi ainoaksi liikenteenharjoittajaksi. Osapuolet olivat myös neuvotelleet yleisen kilpailukieltolausekkeen, joka koski niiden tulevia toimintoja Tanskaan suuntautuvilla ja Tanskasta lähtevillä kansainvälisillä reiteillä sekä Tanskan sisäisillä reiteillä.

Päätöksen johdosta kahden suurimman Tanskaan suuntautuvaa ja Tanskasta lähtevää liikennettä harjoittavan lentoyhtiön, SAS:n ja Maersk Airin, välinen kilpailu palautui. Markkinoiden jakamista koskevan sopimuksen aikaisemmin kattamille reiteille tuli uutta kilpailua, sillä esimerkiksi SAS ilmoitti viidestä edestakaisesta vuorosta Billundin ja Kööpenhaminan välillä. Kilpailu palautui lentolippujen hintoihin, sillä osapuolten hinnoittelua rajoitti jälleen todellinen mahdollisuus toisen osapuolen tulosta reitille.

Ajoneuvoala

Ajoneuvoalalla komissio kielsi ajoneuvovalmistajien käytännöt, jotka estivät kuluttajia ostamasta autoja haluamastaan maasta.

Komissio teki 29. kesäkuuta päätöksen, jossa langetettiin 30,96 miljoonan euron sakko Volkswagenille kiinteiden jälleenmyyntihintojen määräämisestä uudelle VW Passatille Saksassa. Volkswagen oli lähettänyt vuosina 1996 ja 1997 kiertokirjeet saksalaisille jälleenmyyjille ja kehottanut niitä olemaan myymättä kyseistä mallia suositushintaa alemmalla hinnalla. Päätös oli ensimmäinen, joka koski jälleenmyyntihintojen määräämistä autoalalla. Jälleenmyyntihintojen määrääminen on erittäin vakava hintakilpailun rajoitus ja sillä on välitön vaikutus kuluttajahintoihin.

Komissio teki 10. lokakuuta päätöksen 71,825 miljoonan euron suuruisen sakon määräämisestä DaimlerChryslerille useista EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan vastaisista rikkomisista. Näihin kuului rinnakkaiskaupan estäminen Saksassa, jolloin muista jäsenvaltioista tulevat ostajat eivät voineet ostaa autoja saksalaisilta jälleenmyyjiltä, sekä hintojen määräämistä koskeva sopimus Belgiassa, jonka tarkoituksena oli supistaa kuluttajille myönnettäviä alennuksia.

Autojen jälleenmyyntiä koskevan ryhmäpoikkeuksen tarkistuksessa, joka valmistuu vuonna 2002, edistyttiin merkittävästi vuonna 2001. Asiasta lähemmin tämän kertomuksen jaksossa 6.1.

Euroalueen pankkien valuutanvaihtomaksut

Pian euron käyttöönoton jälkeen komissio sai kuluttajilta kanteluja, joissa väitettiin eräiden pankkien sopineen yhteisesti euroalueen seteleiden valuutanvaihtomaksuista. Komissio teki useita yllätystarkastuksia eri pankkeihin ja pyysi tietoja useimmilta euroalueen pankeilta. Tämän jälkeen se aloitti menettelyn useita pankkeja vastaan seitsemässä jäsenvaltiossa.

Useat pankit reagoivat tähän esittämällä komissiolle yksipuolisia ehdotuksia, joiden mukaan ne alentaisivat merkittävästi sovellettavia maksuja ja poistaisivat kaikki tällaiset maksut viimeistään lokakuussa 2001 ainakin tilinomistajien valuutanoston osalta. Tämä hyödytti selvästi kuluttajia ennen euroon siirtymistä.

Ottaen huomioon kyseisten markkinoiden katoamisen poikkeuksellisen luonteen ja näiden ehdotusten välittömän hyödyn kuluttajille komissio päätti lopettaa kartellimenettelyn useimpien pankkien osalta. Komissio kuitenkin määräsi 12. joulukuuta viidelle saksalaispankille yhteensä 100,8 miljoonan euron sakon näiden tehtyä sopimuksen noin 3 prosentin palkkion perimisestä euroalueen seteleiden ostosta ja myynnistä.

Yrityskeskittymät

Myös yrityskeskittymien valvontaa koskevilla päätöksillä on vaikutusta kuluttajien jokapäiväiseen elämään.

Nordea/Postgirot -asiassa komissio hyväksyi eräin ehdoin yrityskaupan, jolla pohjoismainen pankkiryhmittymä Nordea hankki yksinomaisen määräysvallan ruotsalaisessa Postgirot Bank AB:ssä. Postgirot on Ruotsin valtion postilaitoksen Posten AB:n täysin omistama tytäryhtiö. Se omistaa sisäisen pankkisiirtojärjestelmän, jota se käyttää yksityis- ja yritysasiakkaiden etämaksupalveluihin. Postgirot tarjoaa pankkipalveluja myös kotitalouksille ja yritysasiakkaille, kuten talletus- ja lainapalveluja, ulkomaanmaksuja, kaupan rahoitusta ja korttipalveluja. Yrityskauppa aiheutti aluksi kilpailuongelmia, koska kaupan jälkeen Nordean määräysvallassa olisi ollut sekä Postgirot että Bankgirot, jotka ovat kaksi tärkeintä ruotsalaisten kotitalouksien sähkö-, puhelin- ja muiden laskujen maksamiseen käyttämää pankkisiirtojärjestelmää. Näin merkittävä vaikutusvalta olisi voinut johtaa hinnankorotuksiin, jotka olisivat vaikuttaneet suoraan kuluttajien päivittäisiin pankkipalveluihin. Nordea sitoutui kuitenkin supistamaan omistusosuuttaan Bankgirotissa 10 prosenttiin, jolloin sillä ei ole enää ratkaisevaa vaikutusvaltaa yhtiössä, ja vetäytymään Privatgirotista, joka kilpailee Postgirotin kanssa maksusiirtoihin liittyvissä teknisissä palveluissa. Hyväksymällä nämä sitoumukset ja asettamalla ne yrityskeskittymän ehdoksi komissio varmisti, että uusi yritys joutuu jatkossakin kohtaamaan kilpailua kuluttajien edun mukaisesti.

Kuluttajien kannalta voivat olla mielenkiintoisia myös Unilever-asia, joka koskee hyvin tunnettujen elintarvikemerkkien myyntiä (ks. jakso II.5.3., kohta 309), ja kaksi bensiinin ja öljyn jakelua koskevaa asiaa (BP/E.ON ja Shell/DEA, ks. jakso II.6, kohta 317-318).

Valtiontuki

Valtiontuen valvonnalla on tärkeä asema varmistettaessa, että veronmaksajien rahat kohdennetaan tehokkaasti vakaan taloudellisen ympäristön turvaamiseksi, jolloin kannattavat yritykset voivat luoda kestäviä työmahdollisuuksia eurooppalaisille. Valtiontukipäätöksissään komissio ottaa huomioon yleishyödyllisten palvelujen tarjontaan liittyvät seikat.

I - Kilpailuoikeus: perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet: perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkintasääntöjen nykyaikaistaminen

1. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen uudistaminen

12. Komissio hyväksyi 27. syyskuuta 2000 ehdotuksen asetukseksi perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan uudesta täytäntöönpanojärjestelmästä. [4] Asetus korvaa voimaan tullessaan muun muassa vuodelta 1962 olevan asetuksen N:o 17. Uudistuksen keskeinen tekijä on ehdotettu siirtyminen järjestelmästä, jossa komissiolla on yksinomainen toimivalta soveltaa 81 artiklan 3 kohtaa (poikkeuksen myöntämistä koskeva monopoli), lainsäädännössä vahvistetun poikkeuksen suoraan sovellettavuuteen perustuvaan järjestelmään, jolloin sopimukset, jotka eivät ole 81 artiklan 1 kohdan vastaisia tai jotka täyttävät 81 artiklan 3 kohdan edellytykset, katsotaan ilman eri toimenpiteitä sääntöjen mukaisiksi ja sopimukset, jotka ovat 81 artiklan 1 kohdan vastaisia eivätkä täytä 81 artiklan 3 kohdan edellytyksiä, katsotaan ilman eri toimenpiteitä sääntöjen vastaisiksi. Uudistuksen myötä asetuksen N:o 17 mukainen ilmoitus- ja hyväksymisjärjestelmä poistuu, kansallisten kilpailuviranomaisten ja kansallisten oikeusistuinten vastuu kasvaa 81 ja 82 artiklan soveltamisessa ja asetuksessa säädetään menettelytavoista, joilla varmistetaan 81 ja 82 artiklan johdonmukainen soveltaminen Euroopan unionissa, näistä yksi on kaikkien Euroopan kilpailuviranomaisten välinen verkko. Asetusehdotuksen tavoitteena on myös vahvistaa komission tutkintavaltaa (esim. tehdä tarkastuksia muissa kuin liiketiloissa). Ehdotuksen kautta komission tavoitteena on tehostaa toimintaa 81 ja 82 artiklan rikkomisia vastaan ja varmistaa todellinen kilpailu Euroopassa. [5]

[4] KOM(2000)582, EYVL C 365 E, 19.12.2000, s. 284.

[5] Komission ehdotusta on selostettu laajemmin XXX kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa (2000), SEC(2001)694, jakso I.A luku 3. Uudistamista koskevasta vuoden 1999 valkoisesta kirjasta katso XXIX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1999), SEC(2000)720, jakson I.A. luku 2.

13. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. maaliskuuta 2001 lausunnon asetusehdotuksesta. [6] Lausunnossaan komitea "kannattaa vakaasti kilpailusääntöjen soveltamisjärjestelmän uudistusta" ja "arvostaa selkeää ja rohkeaa säädöstekstiä" komission ehdotuksessa, jonka komitea katsoo olevan olennainen uudistuksen kannalta. Koska asia on monitahoinen ja jotta järjestelmän yhtenäisyys ja yhdenmukaisuus ja yhteisön oikeuden ensisijaisuus voitaisiin säilyttää ja taata tehokas hajauttaminen samalla kun säilytetään mahdollisimman hyvä oikeusvarmuus, komitea kehotti komissiota säätämään ennen uuden asetuksen voimaantuloa tai sen jälkeen liitännäistoimista, jotka selventäisivät eräitä EY:n kilpailuoikeuden keskeisiä käsitteitä, kuten vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

[6] EYVL C 155, 29.5.2001, s. 73.

14. Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi 20. kesäkuuta 2001 komission ehdotuksia koskevan loppuraportin. [7] Raportissaan valiokunta toteaa, että se on "myöntänyt, että nykyinen kilpailupolitiikan sääntelyjärjestelmä on liian byrokraattinen, hankala ja tehoton" ja että unionin laajentuminen voi vain pahentaa tilannetta. Valiokunta totesikin, että komission hyvin ajoitettu ehdotus "tarkistaa kilpailusääntöjä perusteellisesti ennen yhteisön laajentumista on tervetullut". Jotta uudistuksen tavoitteet saavutettaisiin käytännössä, valiokunta kehotti komissiota muuttamaan ehdotustaan eräiltä osin ja ehdotti eräitä selvennyksiä ehdotetun uudistuksen keskeisiin elementteihin. Euroopan parlamentti hyväksyi useimmat näistä ehdotuksista hyväksyessään lausuntonsa asetusehdotuksesta 6. syyskuuta 2001 äänin 409-54. [8] Euroopan parlamentin ehdottamien tarkistusten tavoitteena on muun muassa poistaa tietynlaisten sopimusten rekisteröintijärjestelmä (4 artiklan 2 kohta), yhtenäistää sakkojärjestelmä (5 artikla), varmistaa menettelyä koskevien tai rakenteellisten korjaustoimenpiteiden oikeasuhteisuus (7 artiklan 1 kohta) ja määritellä selvästi yleinen etu 10 artiklaan perustuvien komission päätösten yhteydessä.

[7] Talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintöä ja teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausuntoja (A5-0229/2001) ei ole vielä julkaistu EYVL:ssä, mutta ne löytyvät Internetistä osoitteesta http://www2.europarl.eu.int/omk/OM-Europarl-L=FI&PROG=REPORT&PUBREF=-//EP//TEXT+REPORT+A5-2001-0229+0+NOT+SGML+V0//FI&LEVEL=0&SAME_LEVEL=1&NAV=X.

[8] Euroopan parlamentin lainsäädäntölauselmaa (R5-0444/2001) ei ole vielä julkaistu EYVL:ssä, mutta se löytyy Internetistä osoitteesta http://www3.europarl.eu.int/omk/omnsapir.so/pv2-APP=PV2&PRG=CALEND&FILE=010906&TPV=DEF&LANGUE=FI.

15. Ruotsin puheenjohtajakaudella 14.-15. toukokuuta 2001 ja Belgian puheenjohtajakaudella 5. joulukuuta 2001 neuvosto (teollisuus) keskusteli laajasti komission ehdotuksesta. Vaikka eräistä asetusehdotuksen seikoista päästiin ehdollisesti sopimukseen, neuvosto totesi, että suunnitellun uudistuksen periaatteista ja yksityiskohtaisista säännöistä on keskusteltava edelleen neuvoston työryhmässä. Työryhmän työn pohjaksi neuvosto keskusteli erityisesti yleisistä periaatteista, jotka ovat kilpailuviranomaisverkon toiminnan perustana ja pyysi komissiota laatimaan näistä periaatteista yhteisen julistuksen. Neuvosto tuki myös komission ehdotuksen 3 artiklan tavoitetta, jotta voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttaville sopimuksille, mutta se kehotti työryhmää keskustelemaan edelleen tällaisen määräyksen vaikutuksesta kansallisiin sääntöihin.

2. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annetun tiedonannon tarkistaminen

16. Täytäntöönpanosääntöjen uudistamisen yleisenä filosofiana on keskittää toiminnot yhteisön oikeuden vakavimpiin rikkomisiin ja tämän mukaisesti komissio antoi vuonna 2001 luonnoksen uusista säännöistä, joiden tarkoituksena on havaita ja poistaa tehokkaammin hinta- ja muut kartellit. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annettua tiedonantoa tarkistettiin viisi vuotta sen täytäntöönpanon jälkeen. Tarkoituksena on parantaa tiedonannon tehokkuutta ja lisätä komission kykyä havaita kartellit ja ryhtyä toimenpiteisiin niitä vastaan. Uuden tiedonannon luonnos julkaistiin 21. heinäkuuta 2001 [9] ja siinä käsiteltiin näitä seikkoja yksityiskohtaisemmin. Luonnos on perustana uudelle sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevalle tiedonannolle, joka hyväksytään vuonna 2002.

[9] Komission tiedonanto vuoden 1996 tiedonannon tarkistamisesta sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa, EYVL C 205, 21.7.2001, s. 18.

3. Tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistus

17. Komissio antoi 20. joulukuuta arviointikertomuksen [10] asetuksen N:o 240/96 [11] toiminnasta eli tekniikan siirtoa koskevasta ryhmäpoikkeuksesta (jäljempänä 'TSRP'). Kertomuksessa analysoidaan kriittisesti TSRP:n soveltamista ja sen pohjana olevaa toimintapoliittista lähtökohtaa. Kertomuksessa korostetaan erityisesti tarvetta mukauttaa TSRP:tä, jotta voidaan varmistaa, että se on yhdenmukainen jakelusopimuksia [12] sekä T&K-sopimuksia ja erikoistumissopimuksia [13] koskevien uusien komission ryhmäpoikkeuksien kanssa. Nämä ryhmäpoikkeukset perustuvat enemmän taloudelliseen lähestymistapaan.

[10] Komission arviointikertomus tekniikan siirtoa koskevasta ryhmäpoikkeusasetuksesta N:o 240/96, KOM(2001)786 lopullinen, 20.12.2001. Kertomus on myös Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/technology_transfer/

[11] Komission asetus (EY) N:o 240/96 perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tekniikansiirtosopimusten ryhmiin, EYVL L 31, 9.12.1996, s. 2-13.

[12] Komission ryhmäpoikkeusasetus 2790/1999, EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21.

[13] Komission ryhmäpoikkeusasetukset 2658/2000 ja 2659/2000, EYVL L 304, 5.12.2000, s. 3 ja 7.

18. Kertomuksen mukaan TSRP:ssä käytetään kriteerejä, jotka liittyvät enemmän sopimusmuotoon kuin varsinaiseen vaikutukseen markkinoilla. TSRP:llä on itse asiassa neljä pääasiallista puutetta:

- Ensiksi TSRP on muodoltaan liian määräävä ja se toimii eräänlaisena pakkopaitana, mikä saattaa haitata tehokkaita liiketoimia ja uuden teknologian levittämistä.

- Toiseksi TSRP kattaa ainoastaan tietyt patenttien ja taitotiedon lisensointisopimukset. Tämä kapea soveltamisala näyttää entistäkin riittämättömämmältä kun käsitellään uudenaikaisia lisensointijärjestelyjä (esim. poolijärjestelyt, tietokoneohjelmien lisenssit joihin sisältyy tekijänoikeus).

- Kolmanneksi eräät rajoitukset katsotaan nykyisin sääntöjenvastaisiksi tai ne on suljettu pois ryhmäpoikkeuksesta ilman hyviä taloudellisia perusteita, kun osapuolilla ei ole markkinavoimaa ja niiden välillä on vertikaalinen yhteys. Tämä koskee erityisesti rajoituksia, jotka ylittävät lisensoitujen teollis- ja tekijänoikeuksien soveltamisalan (esim. kilpailukiellot, sitominen).

- Neljänneksi keskittymällä sopimuksen muotoon TSRP laajentaa ryhmäpoikkeuksen hyödyn tilanteisiin, joiden ei aina voida katsoa täyttävän 81 artiklan 3 kohdan edellytyksiä joko siksi, että sopimuspuolet ovat kilpailijoita tai koska niillä on vahva markkina-asema.

19. Kertomuksessa pyydetään huomautuksia useista seikoista:

- Olisiko TSRP:n soveltamisala, joka kattaa vain patentit ja taitotiedon, laajennettava tekijänoikeuksiin, mallioikeuksiin ja tavaramerkkeihin- Kysymys on erityisen tärkeä useilla aloilla, kuten tietokoneohjelmistoja valmistavalla alalla, joka on riippuvainen valmistusta ja jakelua koskevasta tekijänoikeuslisenssien ketjusta.

- Olisiko TSRP:n katettava myös useamman kuin kahden yrityksen väliset lisensointisopimukset kuten lisensointipoolit- Tällaisten järjestelyjen merkitys on kasvanut teollisuudessa uuden teknologian lisääntyvän monimutkaisuuden vuoksi. Tässä suhteessa voidaan huomata, että monenväliset lisenssit voivat lisätä tehokkuutta ja edistää kilpailua erityisesti silloin kun järjestely kattaa vain keskeiset teollis- ja tekijänoikeudet. Monenvälisillä lisensseillä voi olla myös vakavia kilpailua rajoittavia vaikutuksia erityisesti silloin, kun sopimus koskee korvaavaa teknologiaa tai jos se edellyttää, että sopimuspuolten on myönnettävä toisilleen lisenssi nykyiseen ja tulevaan teknologiaan mahdollisimman halvalla tai yksinoikeudella.

- Sallivampi lähestymistapa muiden kuin kilpailijoiden välisiin lisensointisopimuksiin. On yleisesti tunnustettu, että jos sopimuspuolten suhde on vertikaalinen, toisin sanoen ne eivät ole kilpailijoita, yksinoikeuslisenssit enimmäkseen lisäävät tehokkuutta ja edistävät kilpailua. Jos esimerkiksi teollis- ja tekijänoikeuksien haltijalla ei ole lisensoitujen tuotteiden tuottamiseen tai jakeluun tarvittavaa varallisuutta, on tehokkaampaa myöntää lisenssi jollekin, jolla tällaista varallisuutta on.

- Varovaisempi lähestymistapa kilpailijoiden välisiin lisensointisopimuksiin. Jos osapuolten suhde on horisontaalinen, toisin sanoen jos lisenssi estää kilpailun, jota olisi voinut olla lisenssinantajan ja -saajan välillä ilman lisenssiä, lisenssisopimukset voivat johtaa lukuisiin kilpailuongelmiin. Toisaalta yksinoikeuslisenssit johtavat usein markkinoiden jakoon joko markkina-alueiden tai asiakkaiden jaon kautta, varsinkin jos yksinomainen lisenssi on vastavuoroinen tai yksinoikeus ulottuu myös lisensoimattomiin kilpaileviin tuotteisiin. Kilpailijoiden välisissä lisenssisopimuksissa sovitut tuotantokiintiöt voivat helposti johtaa tuotannon suoraan rajoittamiseen. Toisaalta tietyissä tilanteissa, erityisesti lisensoinnissa yhteisyritykselle tai kun lisensointi ei ole vastavuoroista, yksinoikeus voi lisäksi johtaa paitsi tuotemerkkien välisen kilpailun häviämiseen myös tehokkuusetuihin. Jotta voitaisiin arvioida, ylittävätkö tehokkuusedut kilpailuun kohdistuvat negatiiviset vaikutukset, on otettava huomioon osapuolten markkinavoima ja sopimuksen vaikutusalueeseen kuuluvien markkinoiden rakenne.

Lisälehti 2: Uusi vähämerkityksisiä sopimuksia koskeva tiedonanto

Komissio antoi 20. joulukuuta uuden tiedonannon vähämerkityksisistä sopimuksista, jotka eivät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla rajoita tuntuvasti kilpailua ("vähämerkityksisiä sopimuksia koskeva tiedonanto" eli "de minimis -tiedonanto"). [14] Uusi tiedonanto korvaa aikaisemman, vuonna 1997 annetun tiedonannon. [15] Määrittelemällä selvemmin ja laajemmin milloin yritysten väliset sopimukset eivät ole perustamissopimuksessa kiellettyjä tiedonanto vähentää sääntöjen noudattamisesta yrityksille, erityisesti pienille yrityksille, aiheutuvaa taakkaa. Samaan aikaan komissio voi paremmin välttää tutkimasta tapauksia, jotka eivät ole mielenkiintoisia kilpailupolitiikan kannalta, ja keskittyä tärkeämpiin tapauksiin.

[14] EYVL C 368, 22.12.2001, s 13. Uusi tiedonanto on luettavissa Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/deminimis/

[15] EYVL C 372, 9.12.1997, s. 13.

Uudessa tiedonannossa otetaan huomioon taloudellinen lähtökohta, ja sen tärkeimmät piirteet ovat seuraavat:

1) Kilpailijoiden välisten sopimusten "de minimis" -markkinaosuusraja korotetaan 10 prosenttiin ja ei-kilpailijoiden välisten sopimusten 15 prosenttiin.

Aikaisemmassa tiedonannossa sopimukset katsottiin vähämerkityksisiksi, jos sopimuspuolilla oli enintään 5 ja 10 prosentin markkinaosuudet. Kilpailuongelmia ei yleensä odoteta aiheutuvan, jos yrityksillä ei ole tiettyä vähimmäismarkkinavoimaa. Uusissa markkinaosuusrajoissa otetaan tämä huomioon, mutta ne on kuitenkin pidetty riittävän alhaisina, jotta niitä voidaan soveltaa kulloisestakin markkinarakenteesta riippumatta. [16] Asettamalla kaksi eri ylärajaa otetaan aikaisempaa vastaavalla tavalla huomioon, että kilpailijoiden väliset sopimukset johtavat yleensä helpommin kilpailun vastaisiin vaikutuksiin kuin sopimukset, joiden osapuolet eivät kilpaile keskenään.

[16] Tämä ei tarkoita sitä, että tiedonannossa vahvistetut markkinaosuusrajat ylittävien yritysten väliset sopimukset automaattisesti rajoittavat kilpailua tuntuvasti. Myös tällaisilla sopimuksilla voi olla vain vähäinen vaikutus kilpailuun yhteismarkkinoilla, mutta tilanne on tällöin arvioitava tapauskohtaisesti. Tällainen arvio on tarpeen etenkin niiden sopimusten kohdalla, jotka eivät kuulu komission ryhmäpoikkeusasetusten soveltamisalaan.

2) Markkinaosuusraja myös kumulatiivisia kilpailun vastaisia vaikutuksia aiheuttaville sopimusverkoille.

Aikaisempaa tiedonantoa ei sovellettu sopimuksiin, "jos kilpailua rajoittaa kyseisillä markkinoilla useiden valmistajien tai välittäjien keskenään tekemien samanlaisten sopimusten rinnakkaisen verkon kasautuva vaikutus". Käytännössä tämä tarkoitti sitä, että esimerkiksi panimo- tai bensiinialalla toimivat yritykset eivät yleensä kuuluneet tiedonannon soveltamisalaan. Uudessa tiedonannossa vahvistetaan erityinen 5 prosentin markkinaosuusraja markkinoille, joilla on tällaisia samanlaisten sopimusten rinnakkaisia verkkoja.

3) Vakavimpien rajoitusten luettelo on sama kuin horisontaalisissa ja vertikaalisissa ryhmäpoikkeusasetuksissa.

Uudessa tiedonannossa määritellään selkeämmin ja johdonmukaisemmin vakavimmat kilpailunrajoitukset eli rajoitukset, jotka ovat yleensä aina kiellettyjä (esim. hintojen sopiminen ja markkinoiden jako) eivätkä kuulu kyseisen tiedonannon piiriin. Tiedonannossa vahvistettu luettelo muiden kuin kilpailijoiden välisten sopimusten sisältämistä vakavimmista rajoituksista on sama kuin vertikaalisista sopimuksista annetussa ryhmäpoikkeusasetuksessa 2790/1999 [17]. Kilpailijoiden välisiin sopimuksiin sisältyvien vakavimpien rajoitusten luettelo vastaa erikoistumissopimuksista annetussa ryhmäpoikkeusasetuksessa 2658/2000 [18] olevaa luetteloa.

[17] Komission ryhmäpoikkeusasetus 2790/1999, EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21.

[18] Komission ryhmäpoikkeusasetus 2658/2000, EYVL L 304, 5.12.2000, s. 3.

4) Pk-yritysten väliset sopimukset ovat yleensä vähämerkityksisiä.

Uudessa tiedonannossa todetaan, että pk-yritysten välisillä sopimuksilla on harvoin tuntuvaa vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Pk-yritysten väliset sopimukset eivät siis tavallisesti kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

4. Menettelysääntöjen tarkistaminen: kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan uudet toimivaltuudet

20. Komissio teki 23. toukokuuta 2001 päätöksen tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista [19]. Nämä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan uudet toimivaltuudet, jotka korvaavat aiemmat toimivaltuudet vuodelta 1994 [20], ovat seurausta komission viime vuonna tekemästä päätöksestä edistää tätä tehtävää. Tarkoituksena on vahvistaa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan riippumattomuutta ja toimivaltaa, vahvistaa neuvonantajan roolia keskittymä- ja kilpailumenettelyissä ja parantaa komission kilpailumenettelyjen ja niiden tuloksena tehtyjen päätösten puolueettomuutta ja laatua.

[19] Komission päätös, tehty 23 päivänä toukokuuta 2001, tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista, EYVL L 162, 19.6.2001, s. 21.

[20] Komission päätös, tehty 12 päivänä joulukuuta 1994, komissiossa kilpailun alalla pidettävistä kuulemismenettelyistä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista, EYVL L 330, 21.12.1994, s. 67.

21. Osapuolten ja kolmansien oikeus tulla kuulluksi on yhteisön oikeuden vakiintunut periaate. Kyseinen periaate on vahvistettu myös Euroopan unionin perusoikeuskirjassa jokaisen henkilön oikeutena saada asiansa käsitellyksi puolueettomasti ja oikeudenmukaisesti kohtuullisessa ajassa. Tämän oikeuden turvaaminen komission kilpailumenettelyissä on kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan erityisvastuulla.

22. Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävä luotiin vuonna 1982. Aluksi neuvonantajan vastuu rajoittui kilpailua - eli kartelleja ja määräävän aseman väärinkäyttöä - ja myöhemmin keskittymiä koskevissa menettelyissä pidettävien suullisten kuulemisten järjestämiseen, puheenjohtajana toimimiseen ja kuulemisen toteuttamiseen. Neuvonantaja varmisti myös, että kilpailua koskevien komission päätösluonnosten laadinnassa otettiin riittävästi huomioon kaikki merkitykselliset seikat riippumatta siitä, olivatko ne osapuolten kannalta myönteisiä tai kielteisiä. Tehtävässään neuvonantaja edisti kuulemisen ja mahdollisen myöhemmän päätöksen puolueettomuutta. Tehtävää ajantasaistettiin ja laajennettiin vuonna 1994 osapuolten oikeuksien turvaamiseksi riittävästi. Tämä koski erityisesti asiakirjojen ja liikesalaisuuksien luottamuksellisuutta ja riittävää tutustumisoikeutta asiaa koskevaan komission asiakirja-aineistoon.

23. Uusiin toimivaltuuksiin, jotka komissio hyväksyi 23. toukokuuta 2001, sisältyvät edelleen kyseiset keskeiset neuvonantajan tehtävät. Neuvonantajan asemaa on kuitenkin vahvistettu ja toimivaltuuksia muokattu ja konsolidoitu kilpailuoikeuden kehityksen perusteella.

24. Kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien nimityksen avoimuutta on lisätty julkaisemalla nimitykset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja tehtävän keskeyttäminen, nimityksen päättyminen tai siirto puolestaan edellyttää komission perusteltua päätöstä. Tällainen päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Samoin on lisätty neuvonantajan riippumattomuutta kilpailun pääosastosta siten, että neuvonantaja kuuluu hallinnollisesti kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen alaisuuteen ja raportoi suoraan tälle eikä kilpailun pääosaston pääjohtajalle kuten aikaisemmin.

25. Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtäviä on lisäksi vahvistettu itse päätöksentekoprosessissa. Kilpailun pääosaston ylemmän johdon on pidettävä neuvonantaja ajan tasalla menettelyn kulusta aina siihen vaiheeseen asti, jolloin päätösluonnos luovutetaan kilpailuasioista vastaavalle komission jäsenelle. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi esittää kyseiselle komission jäsenelle huomautuksensa mistä tahansa asiasta, joka tulee esille kilpailuasioita koskevissa komission menettelyissä. Erityisesti kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus, joka laaditaan neuvoa-antavalle komitealle toimitetun päätösluonnoksen perusteella, on nyt liitettävä järjestelmällisesti komissiolle esitettävään päätösluonnokseen, jotta komissiolla on käytössään kaikki menettelyn kulkua ja kuulemisoikeuden noudattamista koskevat merkitykselliset tiedot. Loppukertomusta voidaan muuttaa päätösluonnokseen tehtyjen muutosten perusteella päätöksen hyväksymiseen saakka. Menettelyn avoimuuden lisäämiseksi itse päätöksen lisäksi myös loppukertomus on annettava tiedoksi niille, joille päätös on osoitettu sekä jäsenvaltioille. Loppukertomus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä yhdessä päätöksen kanssa.

26. Uusissa toimivaltuuksissa laajennetaan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan asemaa osapuolten ehdottamien korjaustoimenpiteiden osalta menettelyssä, jonka komissio on aloittanut keskittymä- tai kilpailuasiassa. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi tarvittaessa antaa kertomuksen minkä tahansa sellaisen tutkimuksen objektiivisuudesta, joka on tehty ehdotettujen sitoumusten kilpailuvaikutusten arvioimiseksi.

27. Uudessa päätöksessä käsitellään myös kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksia myöntää tai kieltää tietojen luottamuksellisuus, silloin kun tiedot julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä pätee erityisesti keskittymä- ja kilpailuasioita koskevien komission päätösten julkisiin toisintoihin.

28. Se, että osapuolet katsovat menettelyyn liittyvät seikat tärkeiksi, on korostunut asioissa, jotka on viety ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ja jotka johtivat oikeuden puheenjohtajan 20. joulukuuta 2001 julkaisemiin määräyksiin. [21]

[21] Asiat T-219/01 R, Commerzbank AG, ja T-216/01R, Reisebank AG, sekä asia T-213/01 R, Österreichische Postsparkasse AG.

29. Komissio nimitti Serge Duranden 30. lokakuuta ja Karen Williamsin 16. lokakuuta kuulemismenettelystä vastaaviksi neuvonantajiksi.

1.

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

1.1.1. Kartellipäätösten ennätyksellinen vuosi

30. Kartelliasioiden käsittelylle annetun etusijan johdosta vuonna 2001 käsiteltyjen kartellien lukumäärä kasvoi huomattavasti. Komissio teki kymmenen kielteistä päätöstä: grafiittielektrodit, natriumglukonaatti, SAS/Maersk, vitamiinit, saksalaiset pankit, sitruunahappo, Belgian panimot, Luxemburgin panimot, sinkkifosfaatti ja itsejäljentävä paperi. Lisäksi päätettiin euron käyttöönottoon liittyvien viiden asian tutkiminen pankkialalla. [22] Komissio julkaisi väitetiedoksiannon useissa asioissa, joista voidaan mainita kipsilevyt ja GFU [23].

[22] Katso jäljempänä otsake 1.1.2.

[23] Lehdistötiedotteet Memo/01/149, 24.4.2001, ja IP/01/830, 13.6.2001.

31. Salaiset kartellisopimukset ovat vakavimpia kilpailunrajoituksia. Ne johtavat hintojen nousemiseen ja kuluttajien valinnanvaran vähenemiseen. Ne vaikuttavat kielteisesti myös koko Euroopan teollisuuteen nostamalla niiden palvelujen, hyödykkeiden ja raaka-aineiden hintoja, joita yritykset hankkivat kartellin osallistujilta. Pitemmällä aikavälillä tällainen toiminta heikentää eurooppalaisen teollisuuden maailmanlaajuista kilpailukykyä.

32. Näistä syistä kartellien havaitseminen, niihin puuttuminen ja seuraamusten määrääminen on ollut yksi komission soveltaman kilpailupolitiikan keskeisiä piirteitä komission perustamisesta lähtien. Vuonna 1998 perustettu erikoisyksikkö (kartelliyksikkö) on konkreettinen osoitus ensisijaisuudesta, jonka komissio aikoo antaa kartellien vastaiselle toiminnalle. Tähän toimintaan voivat myös muut yksiköt osallistua. Lisäksi kilpailumenettelyjä koskevan asetuksen N:o 17 korvaavan neuvoston asetuksen voimaantulo tulevaisuudessa antaa markkinoiden valvonnalle ja markkinoilla syntyvien kilpailua rajoittavien salaisten käytäntöjen vastaiselle toiminnalle EU:n kilpailupolitiikassa keskeisen sijan. Tämän vuoksi on jo usean vuoden ajan korostettu kilpailun pääosaston resurssien tuntuvaa vahvistamista ja sen työskentelymenetelmien uudistamista kartellien vastaisessa taistelussa.

33. Salaisten kartellien havaitseminen, niihin puuttuminen ja seuraamusten määrääminen muodostaa jatkuvan haasteen kilpailuviranomaisille. Kaupan lisääntyvän maailmanlaajuistumisen vuoksi viranomaisten on käsiteltävä salaisia sopimuksia, joiden soveltamisalue ulottuu Euroopan rajojen ulkopuolelle ja jotka on joskus tehty ETA:n ulkopuolella. Uuden tietoliikenne- ja viestintäteknologian yleistyminen on tehnyt vaikeammaksi saada todisteita tällaisista sopimuksista. Sekä Euroopassa että sen ulkopuolella käydyn kartellien vastaisen taistelun voimistumisen vastapainona on kartellien käyttämien keinojen kehittyminen.

34. Asetuksen N:o 17 uudistamisella, josta parhaillaan keskustellaan neuvostossa, on suuri merkitys, sillä sen perusteella komissio voi vastata tähän haasteeseen tehostamalla entisestään salaisten käytäntöjen vastaista toimintaansa. Erityisesti tutkimusvaltuuksien uudistaminen, johon liittyy mahdollisuus tehdä tarkastuksia yksityisasunnoissa, on keskeinen tekijä kartellinvastaisen toiminnan mukauttamisessa kartellien entistä kehittyneempiin käytäntöihin.

35. Samalla tavalla ja samoista syistä komissio on sitoutunut tarkistamaan sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annettua tiedonantoa.

36. Euroopan komissio hyväksyi ensimmäisen sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon vuonna 1996 [24] lisätäkseen kartellien havaitsemisen ja kartelleja koskevien asioiden käsittelyn tehokkuutta. Sakkojen määräämättä jättämisen tai lieventämisen tarkoituksena on toimia vahvana tutkinnallisena aseena ja palkita komission kanssa yhteistyötä tekevät yritykset. Siinä tunnustetaan vaikeudet saada pitäviä todisteita salaisista kartelleista entistä kehittyneemmässä ympäristössä.

[24] EYVL C 207, 18.7. 1996, s. 4.

37. Tiedonantoa on sovellettu viisi vuotta ja sillä on tärkeä asema kartellien vastaisten kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa. Yritykset ovat turvautuneet tähän tiedonantoon monissa heinäkuun 1996 jälkeen käsittelyyn otetuissa asioissa. Tähän mennessä tiedonantoa on sovellettu 16:ssa komission päätöksessä: seostelisä [25], British Sugar [26], esieristetyt putket [27], kreikkalaiset lautat [28], saumattomat teräsputket [29], lysiini [30], SAS/Maersk Air [31], grafiittielektrodit [32], natriumglukonaatti [33], vitamiinit [34], Belgian panimot [35], Luxemburgin panimot [36], sitruunahappo [37], saksalaiset pankit [38], sinkkifosfaatti [39] ja itsejäljentävä paperi [40].

[25] EYVL L 100, 1.4.1998.

[26] EYVL L 76, 22.3.1999.

[27] EYVL L 24, 30.1.1999.

[28] EYVL L 109, 27.4.1999.

[29] Ei julkaistu.

[30] EYVL L 152, 7.6.2001.

[31] Asiat COMP/D2/37.444 ja COMP/D2/37.386, EYVL L 265, 5.10.2001.

[32] Asia COMP/36.490, lehdistötiedote IP/01/1010, 18.7.2001.

[33] Asia COMP/36.756, lehdistötiedote IP/01/1355, 20.10.2001.

[34] Asia COMP/37.512, lehdistötiedote IP/01/1625, 21.11.2001.

[35] Asia COMP/37.614, lehdistötiedote IP/01/1739.

[36] Asia COMP/37.800, lehdistötiedote IP/01/1740, 5.12.2001.

[37] Asia COMP/36.604, lehdistötiedote IP/01/1743, 5.12.2001.

[38] Asia COMP/37.919, lehdistötiedote IP/01/1796, 11.12.2001.

[39] Asia COMP/37.027, lehdistötiedote IP/01/1797, 11.12.2001.

[40] Asia COMP/36.212, lehdistötiedote IP/01/1892, 20.12.2001.

38. Tähän mennessä saatujen kokemusten mukaan tiedonannon tehokkuutta parantaisivat avoimuuden lisääntyminen ja niiden edellytysten varmuus, joilla sakkoja alennetaan. Olisi myös hyödyllistä sitoa toisiinsa lähemmin sakkojen alentamismäärä ja yrityksen panos rikkomisen selvittämiseen.

39. Näistä syistä komissio on päättänyt viiden vuoden soveltamisen jälkeen tarkistaa tiedonantoa parantaakseen sen toimivuutta ja lisätäkseen komission kykyä havaita kartelleja ja puuttua niihin. Uuden tiedonannon luonnoksessa, joka julkaistiin 21. heinäkuuta [41], käsiteltiin näitä seikkoja monilla tavoilla ja luotiin pohja uuden tiedonannon hyväksymiselle vuonna 2002.

[41] EYVL C 205, 21.7.2001, s. 18.

1.1.2. Vuoden 2001 kartellipäätökset

Grafiittielektrodit [42]

[42] Asia COMP/36.490, lehdistötiedote IP/01/1010, 18.7.2001.

40. Komissio määräsi 18. heinäkuuta saksalaiselle SGL Carbon AG:lle, yhdysvaltalaiselle UCAR Internationalille ja kuudelle muulle yhtiölle yhteensä 218,8 miljoonan euron sakot hintojen määräämisestä ja grafiittielektrodimarkkinoiden jakamisesta. Laajan, vuonna 1997 alkaneen tutkinnan jälkeen komissio totesi yritysten osallistuneen maailmanlaajuiseen kartelliin lähes koko 1990-luvun ajan. Komissio luonnehti yritysten toimintaa erittäin vakavaksi EY:n kilpailusääntöjen rikkomiseksi.

41. Grafiittielektrodit ovat keraamisesti vuorattuun muottiin valettuja grafiittipalkkeja, joita käytetään ensi sijassa terästeollisuuden valokaariuuneissa.

42. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annetun tiedonannon osalta on huomattava, että tämä oli ensimmäinen kerta, jolloin komissio myönsi huomattavan alennuksen sakosta (70 %). Kyseinen alennus myönnettiin Showa Denkolle, sillä se oli ensimmäinen yritys, joka ryhtyi yhteistyöhön ja toimitti komissiolle ratkaisevia todisteita kartellista.

SAS/Maersk [43]

[43] Asiat COMP/D2/37.444 ja COMP/D2/37.386, EYVL L 265, 5.10.2001.

43. Samoin 18. heinäkuuta komissio päätti sakottaa skandinaavisia lentoyhtiöitä SAS:ää ja Maersk Airia määräämällä SAS:lle 39,375 miljoonan euron ja Maersk Airille 13,125 miljoonan euron sakon markkinoiden jakamista koskeneen salaisen sopimuksen vuoksi. Sopimuksen johdosta SAS sai monopoliaseman Kööpenhaminan ja Tukholman välisellä reitillä, mikä aiheutti vahinkoa yli miljoonalle reittiä joka vuosi käyttävälle matkustajalle, ja osapuolet jakoivat muut Tanskasta lähtevät/Tanskaan suuntautuvat reitit [44].

[44] SAS valitti päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 3. lokakuuta 2001 (T-241/01) kiistäen sakon määrän.

44. SAS ja Maersk Air olivat ilmoittaneet yhteistyösopimuksesta, joka koski ensisijaisesti yhteistunnusten käyttöä ja kanta-asiakasohjelmia. Alustavan tutkinnan aikana ilmeni, että yhteistyösopimuksen tullessa voimaan Maersk Air oli vetäytynyt Kööpenhamina-Tukholma-reitiltä, jolla se oli siihen asti kilpaillut SAS:n kanssa. Ilmeni myös, että SAS oli samaan aikaan lopettanut lennot Kööpenhaminan ja Venetsian välisellä reitillä, kun taas Maersk Air oli aloittanut liikennöinnin tällä reitillä ja että SAS oli vetäytynyt Billund-Frankfurt-reitiltä, jolloin Maersk Air - sen aikaisempi kilpailija tällä reitillä - oli jäänyt ainoaksi liikennöijäksi.

45. Nämä reitille tulot ja reitiltä poistumiset, joista ei ollut ilmoitettu, olivat osa laajempaa markkinoiden jakamista koskevaa sopimusta, johon sisältyi yleinen kilpailukieltolauseke. Lauseke koski osapuolten tulevia toimintoja Tanskaan suuntautuvilla/Tanskasta lähtevillä kansainvälisillä reiteillä ja Tanskan kotimaisilla reiteillä.

46. Markkinoiden jakaminen havaittiin yhtiöissä tehtyjen tarkastusten tuloksena. Tarkastukset tehtiin kesäkuussa 2000 tiiviissä yhteistyössä Ruotsin ja Tanskan kilpailuviranomaisten kanssa.

47. Päätöksen johdosta kahden suurimman Tanskaan suuntautuvaa ja Tanskasta lähtevää liikennettä harjoittavan lentoyhtiön SAS:n ja Maersk Airin välinen kilpailu palautui kuluttajien hyödyksi.

Natriumglukonaatti [45]

[45] Asia COMP/36.756, lehdistötiedote IP/01/1355, 20.10.2001.

48. Komissio määräsi 2. lokakuuta 2001 yhteensä 57,53 miljoonan euron sakot Archer Daniels Midland Company Inc:lle, Akzo Nobel N.V:lle, Avebe B.A:lle, Fujisawa Pharmaceutical Company Ltd:lle, Jungbunzlauer AG:lle ja Roquette Frères S.A:lle hintojen määräämisestä ja natriumglukonaattimarkkinoiden jakamisesta. Komissio luonnehti yhtiöiden toimintaa erittäin vakavaksi EY:n ja ETA:n kilpailusääntöjen rikkomiseksi.

49. Vuonna 1997 alkaneen tutkinnan jälkeen komissio katsoi, että yritykset olivat osallistuneet maailmanlaajuiseen kartelliin vuosina 1987-1995. Kartellisopimukset pantiin täytäntöön yksityiskohtaisen myynnin seurannan, säännöllisten monen- ja kahdenvälisten tapaamisten ja korvausjärjestelmän avulla. Komissio kokosi todisteita yli 25 kartellikokouksesta, jotka on pidetty kartellin keston aikana.

50. Natriumglukonaatti on kemikaali, jota käytetään metallin ja lasin puhdistuksessa, kuten pullojen pesemiseen, työkalujen puhdistamiseen ja maalin poistamiseen, sekä elintarvikkeiden lisäaineena ja monissa muissa kemiallisissa sovelluksissa.

51. Komissio myönsi ensimmäisen kerran huomattavan alennuksen sakosta sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annetun tiedonannon B kohdan nojalla. Fujisawalle myönnettiin 80 prosentin alennus, koska se oli ensimmäisenä esittänyt ratkaisevia todisteita kartellin olemassaolosta ennen kuin komissio oli ryhtynyt päätöksellä määrättyyn tutkimukseen. Komissio ei myöntänyt Fujisawalle 100 prosentin alennusta sakosta, kuten se olisi voinut tehdä B kohdan nojalla, sillä Fujisawa otti yhteyttä komissioon vasta saatuaan tietopyynnön. Tämä haluttomuus ottaa komissioon yhteyttä oma-aloitteisesti ja ennen mitään tutkintatoimenpidettä otettiin huomioon.

Vitamiinit [46]

[46] Asia COMP/37.512, lehdistötiedote IP/01/1625, 21.11.2001.

52. Komissio teki 21. marraskuuta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisen päätöksen, jossa se katsoi, että kolmetoista A-, E-, B1-, B2-, B5-, B6-, C-, D3- ja H-vitamiinien, foolihapon, beetakaroteenin ja karotenoidien valmistajaa olivat osallistuneet tuotekohtaisiin kartelleihin eli yhteensä kahteentoista erilliseen rikkomiseen.

53. Komissio määräsi kahdeksalle yhtiölle yhteensä 855,23 miljoonan euron sakon kahdeksan eri tuotteen hintojen määräämisestä ja niitä koskevien myyntikiintiöiden jakamisesta. Kilpailuasioissa sakkojen määräämiseen sovellettava vanhentumisaika [47] koski B1-, B6- ja H-vitamiineja sekä foolihappoa. Komissio ei näin ollen sakottanut yhtiöitä näihin kartelleihin osallistumisesta. Kukin sopimus rikkoi erittäin vakavalla tavalla EY:n kilpailusääntöjä, joten oli perusteltua asettaa sakkojen kokonaismäärä korkeaksi.

[47] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2988/74, annettu 26 päivänä marraskuuta 1974, vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa.

54. Huomiota herättävä piirre näissä rikkomisissa oli kahden johtavan vitamiinivalmistajan Hoffmann-La Rochen ja BASFin keskeinen asema lähes jokaisessa kartellissa, kun taas muut toimijat olivat osallistuneet vain muutaman vitamiinituotteen kartelliin.

55. Kunkin kartellin osallistujat määräsivät eri vitamiinituotteiden hinnat, jakoivat myyntikiintiöt, sopivat hinnankorotuksista ja toteuttivat ne ja ilmoittivat hinnoista sopimustensa mukaisesti. Ne perustivat myös järjestelyn sopimusten noudattamisen seuraamiseksi ja sopimusten täytäntöönpanemiseksi ja osallistuivat säännöllisiin kokouksiin suunnitelmien toteuttamiseksi. Eri kartellien toimintatavat olivat periaatteessa samat. Menettelyn jatkuvuuden ja samankaltaisuuden vuoksi komissio katsoi, että oli syytä käsitellä kaikkia eri vitamiineja koskevia sopimuksia yhden ja saman menettelyn puitteissa ja samassa päätöksessä.

Sitruunahappo [48]

[48] Asia COMP/36.604, lehdistötiedote IP/01/1743, 5.12.2001.

56. Komissio päätti 5. joulukuuta määrätä yhteensä 135,22 miljoonan euron sakot viidelle sitruunahappoa valmistavalle yritykselle.

57. Komission tutkimuksessa ilmeni, että kyseiset viisi valmistajaa olivat osallistuneet vuosina 1991-1995 maailmanlaajuiseen salaiseen sopimukseen hintojen määräämiseksi ja sitruunahappomarkkinoiden jakamiseksi. Koska sopimus luokiteltiin erittäin vakavaksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomiseksi, korkea sakko oli perusteltu.

Belgian panimot [49]

[49] Asia COMP/37.614, lehdistötiedote IP/01/1739, 5.12.2001.

58. Komissio määräsi 5. joulukuuta 2001 viidelle yhtiölle yhteensä 91,655 miljoonan euron sakot näiden osallistuttua kahteen erilliseen salaiseen kartelliin Belgian olutmarkkinoilla.

59. Ensimmäinen kartelli koski toisaalta Interbrew'ta ja toisaalta Alken-Maesia ja Danonea (Alken-Maesin tuolloinen emoyhtiö). Interbrew ja Alken-Maes/Danone, jotka ovat markkinoilla ensimmäisenä ja toisena, sopivat yleisestä "hyökkäämättömyyssopimuksesta", asiakkaiden jakamisesta anniskelumarkkinoilla (hotelli- ja ravintola-alalla), hintojen määräämisestä vähittäismyyntialalla, investointien ja mainonnan rajoittamisesta hotelli- ja ravintola-alalla, uudesta tariffirakenteesta (hotelli- ja ravintola-ala sekä vähittäismyynti) ja myyntivolyymia koskevien yksityiskohtaisten kuukausitietojen vaihtojärjestelystä (hotelli- ja ravintola-ala ja vähittäismyynti). Kartelli toimi vuosina 1993-1998. Yhtiöiden toimitusjohtajat ja muu ylempi johto tapasivat säännöllisesti sopimusten tekemiseksi ja niiden valvomiseksi. Komissio katsoi rikkomisen erittäin vakavaksi. Määrätessään sakon suuruutta komissio otti huomioon myös sen, että Danone oli syyllistynyt samanlaisiin 81 artiklan vastaisiin rikkomisiin myös aikaisemmin. [50]

[50] Komission päätös 23.7.1984 (tasolasi) ja komission päätös 15.5.1974 (tasolasi).

60. Toinen kartelli koski Belgiassa kauppiaiden omalla merkillä myytäviä oluita. Nämä ovat oluita, joita valintamyymälät tilaavat panimoilta, mutta myyvät omalla merkillään. Lokakuusta 1997 heinäkuuhun 1998 Interbrew, Alken-Maes, Haacht ja Martens tapasivat neljä kertaa keskustellakseen Belgiassa kauppiaiden omalla merkillä myytävien oluiden markkinoista yleisesti sekä erityisesti niiden hinnoista ja asiakkaista. Tapaamisten aikana kyseiset neljä panimoa vaihtoivat myös liiketoimintaa koskevia tietoja. Kartelli luokiteltiin vakavaksi rikkomiseksi.

Luxemburgin panimot [51]

[51] Asia COMP/37.800, lehdistötiedote IP/01/1740, 5.12.2001.

61. Komissio määräsi 5. joulukuuta yhteensä 448 000 euron sakot kolmelle luxemburgilaiselle panimolle Brasserie Bofferdingille, Brasserie Battinille ja Brasserie de Wiltzille näiden osallistuttua markkinoiden jakamista koskevaan sopimukseen Luxemburgin hotelli- ja ravintola-alalla eli anniskelumyynnissä. Neljännelle panimolle, Brasserie de Luxembourgille, joka on Interbrew'n tytäryhtiö, ei määrätty sakkoa, koska se paljasti kartellin komissiolle ja täytti muut sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä annetun tiedonannon B kohdan edellytykset.

62. Panimot sopivat kirjallisesti kunnioittavansa toistensa yksinostojärjestelyjä (ostovelvoitteita), joita ne ovat tehneet hotelli- ja ravintola-alan asiakkaiden kanssa, sekä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli rajoittaa ulkomaisten panimoiden pääsy Luxemburgin hotelli- ja ravintola-alalle. Sopimus oli voimassa vuosina 1985-2000. Se katsottiin vakavaksi rikkomiseksi.

Sinkkifosfaatti [52]

[52] Asia COMP/37.027, lehdistötiedote IP/01/1797, 11.12.2001.

63. Komissio määräsi 11. joulukuuta yhteensä 11,95 miljoonan euron sakot kuudelle sinkkifosfaatin nykyiselle tai entiselle valmistajalle. Komission tutkimuksessa ilmeni, että nämä valmistajat olivat osallistuneet vuosina 1994-1998 kartelliin, joka oli kattanut koko Euroopan talousalueen ja jonka johdosta ne olivat voineet määrätä hinnat ja jakaa keskenään 90 prosentin osuutensa sinkkifosfaatin markkinoista. Sinkkifosfaatti on korroosiota estävä mineraalipigmentti, jota käytetään teollisuusmaalien valmistuksessa. Kartelli rikkoi erittäin vakavalla tavalla EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa.

Euroalueen valuuttojen vaihtomaksuja koskeva sovintoratkaisu ja saksalaiset pankit [53]

[53] Asia COMP/37.919, IP/01/1796, 11.12.2001.

64. Pian sen jälkeen, kun euro oli otettu käyttöön 1. tammikuuta 1999, komissio (sisämarkkinoiden pääosasto) vastaanotti kanteluja, joiden mukaan euroalueen seteleiden ja kolikkojen vaihtomaksut olivat edelleen korkeat. Komissio teki yllätystarkastuksia useisiin pankkeihin ja lähetti tietopyynnöt useimmille euroalueen pankeille. Se keräsi todisteita, joiden mukaan eräät pankkiryhmittymät olivat saattaneet sopia salaisesti vaihtomaksujen pitämisestä tietyllä tasolla pienentääkseen tappioita, joita euron käyttöönotosta aiheutui. Tämän perusteella komissio aloitti vuonna 2000 menettelyn useita pankkeja ja valuutanvaihtotoimistoja vastaan seitsemässä jäsenvaltiossa (Itävalta, Belgia, Suomi, Saksa, Irlanti, Alankomaat ja Portugali).

65. Useat pankit esittivät komissiolle yksipuolisia ehdotuksia, joiden mukaan ne i) alentaisivat huomattavasti euroalueen setelien valuutanvaihtomaksua ja ii) poistaisivat kyseiset maksut kokonaan viimeistään lokakuuhun 2000 mennessä ainakin ostettaessa valuuttaa tilinomistajilta.

66. Ottaen huomioon kyseisten markkinoiden poikkeuksellisen häviämisen ja välittömän hyödyn, jonka kuluttajat saavat niiden ehdotusten johdosta, jotka poikkeavat väitetystä salaisesta yhteistyöstä, komissio päätti lopettaa kartellimenettelyn yli viittäkymmentä Belgiassa, Suomessa, Irlannissa, Alankomaissa ja Portugalissa toimivaa pankkia vastaan sekä eräitä saksalaisia pankkeja vastaan [54].

[54] Lehdistötiedote IP/01/1159, 31.7.2001.

67. Komissio määräsi 12. joulukuuta yhteensä 100,8 miljoonan euron sakot viidelle saksalaispankille näiden sovittua noin 3 prosentin palkkiosta euroalueen setelien ostamisesta ja myymisestä 1.1.1999 alkaneella kolmevuotisella siirtymäkaudella.

68. Itävaltaa koskevaa tapausta tutkitaan parhaillaan tarkasteltavana olevan Itävallan pankkialaa koskevan laajemman kartellin yhteydessä.

Itsejäljentävä paperi [55]

[55] Asia COMP/36.212, lehdistötiedote IP/01/1892, 20.12.2001.

69. Komissio määräsi 20. joulukuuta yhteensä 313,69 miljoonan euron sakot kymmenelle itsejäljentävää paperia valmistavalle yritykselle.

70. Komissio havaitsi tutkimuksessaan, että kyseiset yritykset olivat osallistuneet vuosina 1992-1995 salaiseen Euroopan laajuiseen kartelliin parantaakseen kannattavuuttaan yhteisillä hinnankorotuksilla. Sopimuksen katsottiin rikkovan erittäin vakavalla tavalla EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa. Näin ollen sakkojen suuri määrä oli perusteltu, erityisesti Arjo Wiggins Appletonille määrätty 184,27 miljoonan euron sakko, sillä yhtiö oli markkinajohtaja ja kartellin alkuunpanija. Sappi vapautettiin kaikista sakoista, sillä se oli ensimmäinen tutkintayhteistyötä tehnyt ja ratkaisevia todisteita kartellista toimittanut yritys.

British Sugaria koskeva tuomioistuimen päätös

71. Komissio teki 14. lokakuuta 1998 päätöksen, jossa määrättiin EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan rikkomisesta sakkoja sokeria tuottaville British Sugarille ja Tate&Lylelle sekä sokerikauppiaille Napier Brownille ja James Budgettille, sillä nämä olivat yhteensovittaneet hintapolitiikkansa Yhdistyneen kuningaskunnan valkoisen kidesokerin markkinoilla [56].

[56] Päätöstä selostetaan laajemmin XXVIII kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa 1998, s. 138-140.

72. Kolmen osapuolen valitettua päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti komission päätöksen 12. heinäkuuta 2001 tekemässään päätöksessä [57], lukuun ottamatta Tate&Lylelle sakosta myönnettyä alennusta. Tuomioistuin ei hyväksynyt osapuolten esittämiä väitteitä, joiden perusteella ne pyrkivät osoittamaan, että rikkomista ei ollut tapahtunut ja että niiden toiminta ei voinut vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

[57] Yhdistetyt asiat T-202/98, T-204/98, T-207/98 Tate&Lyle, British Sugar, Napier Brown v. komissio.

73. Määrättyjen sakkojen osalta tuomioistuin tuki komission näkemystä rikkomisen luokittelusta vakavaksi, kestosta, tahallisuudesta sekä raskauttavista ja lieventävistä seikoista. Tutkittuaan sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä tuomioistuin ei asettanut kyseenalaiseksi asiaa koskevan tiedonannon [58] periaatteita. Tuomioistuin katsoi kuitenkin, että komissio oli virheellisesti katsonut, että Tate&Lylen yhteistoiminta ei ollut jatkuvaa ja täydellistä tiedonannon B kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Näin ollen tuomioistuin käytti täyttä harkintavaltaansa [59] ja arvioi itse Tate&Lylen yhteistyön arvon uudelleen ja korotti sakon lievennystä 50 prosentista 60 prosenttiin.

[58] EYVL C 207, 18.7.1996, s. 4.

[59] Katso EY:n perustamissopimuksen 229 artikla, vuonna 1962 annetun asetuksen N:o 17 17 artikla.

74. British Sugar on valittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen [60].

[60] Asia C-359/01 P.

2. 82 ja 86 artikla

2.1. 82 artikla - määräävässä asemassa olevat yritykset

75. EY:n perustamissopimuksen 82 artiklassa kielletään markkinoilla määräävässä asemassa olevia yrityksiä käyttämästä väärin asemaansa kolmansien vahingoksi. Tällaista väärinkäyttöä voi olla esimerkiksi tuotannon rajoittaminen, kohtuuttomien hintojen veloittaminen, syrjivä hinnoittelu tai saalistushinnoittelu, sitominen tai muut kaupalliset käytännöt, jotka eivät perustu taloudellisen tehokkuuden periaatteeseen. Näillä käytännöillä on kielteinen vaikutus kilpailuun. Niitä käyttävät yritykset, jotka markkinavoimansa johdosta voivat eristäytyä kilpailupaineista ja poistaa markkinoilta kilpailijat tuottamatta merkittävää vahinkoa itselleen tai sulkea merkittävässä määrin markkinoille pääsyn uusilta toimijoilta.

76. Vuonna 2001 komissio määräsi sakkoja neljässä 82 artiklan mukaisessa asiassa. Muissa tutkituissa asioissa komissio hyväksyi yritysten esittämät sitoumukset tai sopimuksiin tehtävät muutokset, joilla sääntöjenvastainen toiminta päättyi. Tutkitut asiat eivät rajoittuneet tietyille toimialoille vaan ne koskivat muun muassa postipalveluja ja ajoneuvoteollisuutta.

Deutsche Post AG I [61]

[61] Asia COMP/C1/35.141.

77. Komissio teki 20. maaliskuuta ensimmäisen 82 artiklan mukaisen päätöksen postialalla. Päätöksen mukaan Saksan postitoiminnan harjoittaja, Deutsche Post AG, oli käyttänyt väärin määräävää asemaansa yrityksille tarjottavien pakettipalvelujen markkinoilla myöntämällä uskollisuusalennuksia ja harjoittamalla saalistushinnoittelua. Deutsche Postille määrättiin 24 miljoonan euron sakko. Ks. jakson I.C. luku 2.2.

Deutsche Post AG II [62]

[62] Asia COMP/C1/36.915.

78. Toinen postipalveluja koskeva päätös, joka koski jälleen Deutsche Post AG:tä, tehtiin 25. heinäkuuta. Ks. jakson I.C. luku 2.2.

Duales System Deutschland (DSD) [63]

[63] Asia COMP/34.493. lehdistötiedote IP/01/584.

79. Komissio päätti 20. huhtikuuta, että DSD, joka loi Der Grüne Punkt -ympäristömerkin, käytti väärin määräävää asemaansa Saksan myyntipakkausten keräys- ja kierrätysmarkkinoilla. DSD on ainoa yritys, jolla on kattava pakkausten keräys- ja kierrätyspalvelu Saksassa. Komissio puuttui DSD:n ja sen asiakkaiden välisessä tavaramerkkisopimuksessa olevaan määräykseen, joka velvoitti asiakkaat maksamaan maksuja ympäristömerkillä merkittyjen pakkausten volyymin mukaan sen sijaan, että maksut olisivat vastanneet niiden pakkausten volyymia, joita DSD:n keräys- ja kierrätyspalvelut koskivat. Määräys oli 82 artiklan vastainen, koska se pakotti asiakkaat maksamaan palveluista, joita ei todellisuudessa tarjottu, ja esti kilpailijoiden tulon markkinoille.

Lisälehti 3: Kilpailupolitiikka pakkausjätealalla

Pannessaan Euroopan yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöön jäsenvaltiot asettivat pakkausjätteen hyödyntämis- ja kierrätystavoitteet saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Kunkin maan kansallisessa lainsäädännössä asetetaan puitteet teollisuudelle, joka puolestaan perustaa myyntipakkausten keräys- ja kierrätysjärjestelmät. Niin sanotuissa kattavissa järjestelmissä, kuten komission vastikään tarkastelemissa järjestelmissä, on sopimussuhteita järjestelmän ylläpitäjien ja pakattujen tavaroiden tuottajien/jakelijoiden, pakkausten kerääjien ja takuu-/kierrätysyhtiöiden välillä.

Komissio pyrkii toimimaan kuluttajien edun mukaisesti. Tarkoituksena on varmistaa, että alalle luodut uudet markkinat ovat avoinna kilpailulle samalla kun pidetään ympäristönsuojelun taso korkeana. Samalla palveluja tarjotaan mahdollisimman edullisesti. Komissio teki vuonna 2001 useita päätöksiä ja lähetti hallinnollisia kirjeitä (kaksi päätöstä asiassa Duales System Deutschland [64], yksi päätös asiassa Eco Emballages [65], hallinnolliset kirjeet asioissa Pro Europe [66], Returpack-PET [67], Returpack Aluminium [68] ja Returglas [69]), joissa asetettiin kilpailun perusperiaatteet, joita tällaisten järjestelmien on noudatettava ja joita voidaan kuvailla lyhyesti seuraavasti:

[64] Asia COMP/D3/34.493, päätös 20.4.2001, EYVL L 166, 26.6.2001, s.1; päätös 17.9.2001, EYVL L 319, 4.12.2001, s. 1.

[65] Asia COMP/D3/34.950, päätös 15.6.2001, EYVL L 233, 31.8.2001, s. 37.

[66] Asia COMP/D3/38.051.

[67] Asiat COMP/D3/35.656 ja COMP/D3/37.224.

[68] Asia COMP/D3/35.658.

[69] Asia COMP/D3/35.669.

a) Yhtiöiden valinnanvara: Komissio katsoo, että yhtiöiden, joiden velvollisuutena on kerätä ja kierrättää jätettä, on voitava valita usean järjestelmän tai muun ratkaisun välillä. Tarkoituksena on taata niiden vapaus olla tekemättä sopimusta määräävässä asemassa olevan järjestelmän kanssa tai tehdä sopimus vain osasta pakkauksia. Kun otetaan huomioon jo olemassa olevien järjestelmien erittäin vahva markkina-asema, on erittäin tärkeää kilpailun syntymiselle, että vaihtoehtoiset palveluntarjoajat pääsevät esteettä markkinoille. Tarkoituksena on varmistaa, että uudenlaisten pakkausten kierrätystoimintojen kehitys on mahdollista, ja poistaa esteet omien keräysjärjestelmien ja muiden yksilöllisten ratkaisujen tieltä. Komissio ei näin ollen hyväksy määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, joka vahvistaisi olemassa olevan toimijan asemaa.

b) Ei perustelemattomia yksinoikeusjärjestelyjä: Kun komissio arvioi pakkausjätteiden keräystä koskevia kilpailunrajoituksia, se tarkastelee erityisesti sopimusten soveltamisalaa ja kestoa. Komissio suhtautuu yleensä kriittisesti kaikenlaisiin yksinoikeusjärjestelyihin ilman vahvoja ja vakuuttavia taloudellisia perusteluja.

c) Rajoittamaton pääsy keräysinfrastruktuuriin: Kotitalouksien pakkausjätteiden keräys- ja lajittelumarkkinoille on ominaista se, että olemassa olevalle keräysjärjestelmälle on usein erittäin vaikea luoda vaihtoehtoista järjestelmää. Kotitalouksien olisi vaikeaa käyttää eri järjestelmien eri jäteastioita samalle keräysmateriaalille eikä tämä olisi myöskään taloudellisesti kannattava ratkaisu. Tästä syystä komissio katsoo, että keräysyhtiöiden keräysinfrastruktuurin jakaminen on käytännössä edellytys kilpailulle.

d) Uusioraaka-aineen vapaa markkinointi: Keräysyhtiöiden olisi myös voitava markkinoida uusioraaka-ainetta mahdollisimman vapaasti, mutta niiden olisi varmistettava, että raaka-aineille on asianmukainen jälleenkäsittelykanava. Kerättyä ja lajiteltua pakkausmateriaalia voidaan käyttää uudelleen uusioraaka-aineena monissa eri tuotteissa.

Komissio soveltaa edellä esiteltyjä periaatteita sekä jo nyt käsiteltävänä oleviin että tuleviin asioihin. Kuluttajat hyötyvät suoraan näiden periaatteiden soveltamisesta, sillä pakkausjätteiden keräysmarkkinoilla käytävän kilpailun odotetaan alentavan hintoja, joita kuluttajat maksavat keräysjärjestelmän kautta käsiteltävistä tuotteista.

Michelin [70]

[70] Asia COMP/36.041, lehdistötiedote IP/01/873.

80. Komissio päätti 20. kesäkuuta määrätä 19,76 miljoonan euron sakon ranskalaiselle rengasvalmistajalle Michelinille sen käytettyä väärin määräävää asemaansa kuorma-autojen uusien ja pinnoitettujen vaihtorenkaiden markkinoilla Ranskassa. Komission tutkinnassa selvisi, että Michelin oli soveltanut vuosina 1990-1998 monimutkaista paljousalennusten, bonusten ja sopimusten järjestelmää, joka sitoi rengasliikkeet toimittajaansa Micheliniin ja sulki keinotekoisesti Ranskan markkinat muilta rengasvalmistajilta. Michelinille määrättiin suuri sakko, koska kyseessä oli vakavaja pitkäaikainen kilpailusääntöjen rikkominen ja koska Michelin oli aiemmin syyllistynyt samanlaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.

IMS Health [71]

[71] Asia COMP/38.044 IMS Health/NDC, päätös 3.7.2001, EYVL L 59, 28.2.2002.

81. Komissio määräsi 3. heinäkuuta väliaikaisia toimenpiteitä yhdysvaltalaiselle, maailman johtavalle lääkkeiden myynti- ja reseptitietojen keruuta harjoittavalle yritykselle IMS Healthille. Komissio määräsi yrityksen myöntämään lisenssi sen kehittämään "1860 segmentin järjestelmään", jossa Saksa jaetaan myyntivyöhykkeisiin eli segmentteihin. Komissio katsoi, että IMS oli käyttänyt määräävää markkina-asemaansa väärin kieltäytyessään antamasta lupaa käyttää tätä järjestelmää, josta komission näkemyksen mukaan oli käytännössä tullut Saksan lääkealan kansallinen standardi. Kieltäytyminen estää mahdollisten uusien kilpailijoiden pääsyn lääkemyyntitietojen markkinoille ja siitä saattaa aiheutua vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa IMS:n nykyisille kilpailijoille NDC Healthille (Yhdysvallat) ja AzyX Geopharma Servicesille (Belgia). IMS haki välitoimia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta, jonka puheenjohtaja lykkäsi 26. lokakuuta komission päätöksen täytäntöönpanoa kunnes kumoamiskanteesta tehtäisiin lopullinen päätös. [72] NDC Health valitti puheenjohtajan määräyksestä 12. joulukuuta.

[72] Asia T-184/01 R. Oikeuden puheenjohtaja katsoi, että nykyisten kilpailusääntöjen perusteella IMS:n toiminnan sääntöjenvastaisuudesta ei ollut epäselvyyttä, mutta että oli vaarana, että IMS:lle aiheutuisi vakavaa ja korjaamatonta haittaa, jos se pakotettaisiin myöntämään lisenssi kilpailijoilleen, ja että tässä tapauksessa vaaka kallistuu päätöksen täytäntöönpanon keskeyttämisen puolelle.

De Post/La Poste (Belgia) [73]

[73] Asia COMP/C1/37.859, EYVL L 61, 2.3.2002.

82. Komissio päätti 5. joulukuuta, että Belgian postilaitos De Post/La Poste oli käyttänyt väärin määräävää asemaansa asettamalla yleisestä kirjepostimaksusta myönnetyn alennuksen ehdoksi uusia yritystenvälisiä postipalveluja ("B2B") koskevan lisäsopimuksen tekemisen, ja määräsi sille 2,5 miljoonan euron sakon. Ks. jakson I.C. luku 2.2.

2.2. Perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohta yhdessä 82 artiklan kanssa - julkiset yritykset/yritykset, joilla on erityis- tai yksinoikeuksia ja määräävä asema

83. Perustamissopimuksen 86 artiklan mukaan kilpailusääntöjä sovelletaan myös julkisiin yrityksiin ja yrityksiin, joille jäsenvaltiot ovat myöntäneet erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia; jäsenvaltiot eivät saa toteuttaa tai pitää voimassa mitään kilpailusääntöjen vastaista toimenpidettä, joka koskee näitä yrityksiä.

La Poste (Ranska) [74]

[74] Asia COMP/C1/37.133.

84. Komissio teki 23. lokakuuta päätöksen ranskalaisen La Posten ja lähetysten käsittelyyn ja postitukseen erikoistuneiden yritysten välisten suhteiden seurannasta. Komissio katsoi, että La Posten ja yksityisten postitusyritysten edut olivat ristiriidassa, sillä La Poste on sekä näiden yritysten kilpailija että postimonopolinsa vuoksi niiden välttämätön yhteistyökumppani. Komission näkemyksen mukaan eturistiriita kannustaa La Postea käyttämään väärin määräävää asemaansa. Koska Ranskan lainsäädännössä ei säädetä riittävän tehokkaasta tai riippumattomasta seurannasta eturistiriidan poistamiseksi komissio katsoo, että Ranskan valtio oli rikkonut perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohtaa yhdessä 82 artiklan kanssa.

C - Alakohtainen kehitys

1. Energia: Sähkö- ja kaasualan markkinoiden vapauttaminen

85. Vuosi 2001 toi mukanaan merkittävää kehitystä Euroopan energiasektorilla (sähkö ja kaasu), joka on parhaillaan markkinoiden vapauttamisvaiheessa. Euroopan energiateollisuuden rakenneuudistus jatkui. Energian kuluttajat alkoivat hyötyä markkinoiden vapauttamisesta laajemmassa mittakaavassa ja monet käyttivät hyväkseen tilaisuutta vaihtaa toimittajaa. Markkinoiden vapauttamisen nopeuttamiseksi tehtiin uusi lainsäädäntöehdotus. Lisäksi ryhdyttiin lisätoimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että markkinoiden vapauttamisesta tulee taloudellista todellisuutta.

86. Vapauttamisprosessi edellyttää, että markkinoille osallistujat mukautuvat uuteen taloudelliseen todellisuuteen. Komission näkemyksen mukaan vapauttaminen velvoittaa yhtiöitä tehostamaan (järkeistämään) toimintaansa ja parantamaan kuluttajille tarjottavia palveluja. Samalla se tarjoaa energiayhtiöille uusia markkinamahdollisuuksia. Ne voivat laajentaa toimintojensa maantieteellistä aluetta ja muuttua monikansallisiksi yrityksiksi. Ne voivat myös tulla uusille tuotemarkkinoille ja tarjota monenlaisia yleishyödyllisiä palveluja. Vuonna 2001 oli ilmeistä, että Euroopan energia-alan rakenneuudistus on käynnissä, mikä johtaa keskittymien lisääntymiseen erityisesti mittakaavaetujen ja tuotevarioinnin etujen ollessa tämän suuntauksen pääasialliset perusteet. Huomattavimmat esimerkit olivat EDF:n hankintapolitiikka Espanjassa, Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä saksalainen sähköyhtiö E.ON, joka hankki enemmistöosuuden saksalaisesta Ruhrgas-kaasuyhtiöstä. Sikäli kuin komissiolla on toimivalta käsitellä näitä sulautumia sulautuma-asetuksen nojalla [75], se varmistaa, että fuusiot eivät johda määräävän aseman syntymiseen tai sen vahvistumiseen energiamarkkinoilla.

[75] E.ON:n hankkimaa enemmistöosakkuutta Ruhrgasissa tutkii Saksan kilpailuvirasto Bundeskartellamt.

87. Kilpailun kannalta markkinoiden vapauttamisen perimmäinen tavoite on tarjota kuluttajille suurempi valinnanvara toimittajien suhteen. Toimittajat puolestaan kilpailevat toisiaan vastaan hinnan ja palvelujen perusteella. Kuluttajat - erityisesti maissa, joissa markkinoiden avaaminen on edennyt EY:n sähkö- ja kaasudirektiiveissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia pidemmälle - hyötyvät jo nyt markkinoiden vapauttamisesta. Näin ollen yhteisön tasolla suurten teollisuuskäyttäjien sähkön hinnat (mukaan lukien arvonlisä- ja energiaverot) ovat alentuneet sen jälkeen, kun markkinoiden vapauttamista koskeva politiikka otettiin käyttöön, mutta jäsenvaltioiden välillä on tietenkin joitain eroavaisuuksia. Näyttää myös siltä, että jäsenvaltioissa veloitetut hinnat ovat jonkin verran lähentyneet toisiaan [76]. Kaasualan tilanne on hieman erilainen, sillä kaasun tuontisopimukset ovat yleensä pitkäaikaisia ja sopimuksissa määrätyt Manner-Euroopan hinnat on yleensä kytketty öljyn hintaan. Näin ollen öljyn hinnankorotus on viimeisen vuoden aikana johtanut myös kaasun hinnan nousuun. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä on kuitenkin odotettavissa, että myös Manner-Eurooppaan kehittyy kaasukaupan solmukohtia, mikä johtaa suurempaan likviditeettiin ja lyhytaikaiseen kauppaan. Tätä kautta toiminnanharjoittajat saavat uuden viitehinnan, joka voi korvata kytkennän öljyn hintaan ja helpottaa hintaneuvotteluja.

[76] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja: ensimmäinen kertomus sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden toteuttamisesta, SEC(2001)1957, 3.12.2001, s. 23.

1.1. Komission ehdotus Euroopan sähkö- ja kaasumarkkinoiden toteuttamiseksi

88. Lainsäädännölliseltä kannalta vuoden 2001 tärkein kehitysaskel oli komission ehdotus uudeksi direktiiviksi sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden toteuttamiseksi [77]. Ehdotukseen, joka toimitettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille maaliskuussa 2001 syksyllä 2000 pidetyn markkinatoimijoiden julkisen kuulemisen jälkeen, sisältyy määrällisiä ja laadullisia tekijöitä.

[77] KOM(2001)125 lopullinen, 13.3.2001.

89. Määrällisten tekijöiden osalta voidaan todeta, että ehdotuksen mukaan markkinat avautuvat kaikille kaupallisille sähkön kuluttajille vuoteen 2003 mennessä, kaikille kaupallisille kaasun kuluttajille vuoteen 2004 mennessä ja muille käyttäjille - kotitaloudet mukaan luettuina - vuoteen 2005 mennessä. Ehdotusta laatiessaan komissio otti huomioon, että nykyisten direktiivien täytäntöönpano jäsenvaltioissa on johtanut markkinoiden eri asteiseen avaamiseen. Komissio aloitti myös vuonna 2001 rikkomisesta johtuvat menettelyt Ranskaa ja Saksaa vastaan näiden laiminlyötyä täysin tai osin kaasudirektiivin saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Lisäksi aloitettiin menettely Belgiaa vastaan, koska Belgia ei ollut saattanut sähködirektiiviä täysin osaksi kansallista lainsäädäntöään.

90. Valitettavasti niiden maiden kuluttajat, jotka avaavat markkinat hitaasti, ovat kilpailullisesti epäedullisemmassa asemassa kuin niiden maiden kuluttajat, jotka avaavat markkinat nopeasti. Samoin viimeksi mainittujen maiden energiayhtiöt joutuvat kilpailemaan koko asiakaskunnastaan, kun taas ensiksi mainittujen maiden energiayhtiöt hyötyvät suojatusta asiakaskannasta, mikä johtaa perusteettomiin kilpailuetuihin. Näitä kilpailun vääristymiä voidaan vähentää tai ne voidaan hävittää vain, jos kaikki jäsenvaltiot sopivat samantasoisesta markkinoiden avaamisesta.

91. Laadullisiin tekijöihin liittyy ensinnäkin ehdotus toimintojen eriyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamisesta. Koska monet sähkö- ja kaasualan yritykset ovat vertikaalisesti integroituneita, ts. ne harjoittavat siirtotoimintaa ja toimittavat energiaa (sähkön tuotannon tai kaasun varastoinnin lisäksi), on vaarana, että yrityksen siirtotoimintaa harjoittava yksikkö myöntää edullisemman kohtelun energian toimituksia hoitavalle yksikölleen niiden kolmansien osapuolten vahingoksi, jotka pyytävät verkkoon pääsyä. Tämän ongelman ratkaisemiseksi komissio ehdotti direktiivissä, että vertikaalisesti integroituneiden yritysten olisi eriytettävä liiketoimintayksikkönsä oikeudellisesti. Ehdotus sisältää säännöksiä myös liitännäistoimenpiteistä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että eriytettyjen yksikköjen välillä ei ole tarpeetonta tietojenvaihtoa. Lisäksi ehdotettiin, että vahvistetut eriyttämissäännöt ulotetaan myös suuriin jakeluyrityksiin.

92. Toiseksi komissio ehdottaa jäsenvaltioiden velvoittamista perustamaan riippumattomat kansalliset sääntelyviranomaiset ja kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevan säännellyn järjestelmän (vastakohtana neuvotteluihin perustuvalle verkkoon pääsylle, joka on toinen nykyisten direktiivien mukainen vaihtoehto). Säännellyllä verkkoon pääsyllä tarkoitetaan pääsyä, joka myönnetään julkisten viranomaisten hyväksymien tariffien perusteella. Säännellyn järjestelmän etuna on se, että yleensä sen johdosta kolmansien osapuolten kustannukset alenevat ja kansallinen säätelyviranomainen valvoo tariffeja etukäteen.

93. Suurin osa jäsenvaltioista otti komission ehdotuksen energian sisämarkkinoiden toteuttamiseksi lämpimästi vastaan Eurooppa-neuvoston kokouksessa Tukholmassa maaliskuussa 2001. Eräät jäsenvaltiot, kuten Ranska, olivat kuitenkin huolestuneita määräajasta, johon mennessä markkinat on avattava täysin. Toiset, kuten Saksa, joka on valinnut neuvotteluihin perustuvan kolmannen osapuolen verkkoon pääsyn eikä ole perustanut kansallista sääntelyviranomaista, esittivät huolensa "laadullisten tekijöiden" suhteen. Direktiiviluonnosta koskevat neuvottelut aloitettiin tästä huolimatta neuvoston työryhmissä ja neuvotteluissa edistyttiin merkittävästi vuonna 2001. Näin ollen toivotaankin, että neuvottelut saadaan päätökseen vuoden 2002 aikana.

94. Kesäkuussa 2001 komissio muistutti jäsenvaltioita niiden vastuusta varmistaa, että markkinoiden avaamisessa vallitseva epätasapaino poistetaan mahdollisimman pian [78] ja kiinnitti niiden huomiota siihen tosiseikkaan, että yritykset eivät saa kohtuuttomasti hyötyä markkinoiden avaamisen erilaisista asteista. Komissio totesi myös, että jos jäsenvaltiot eivät voi tai halua hyväksyä komission ehdotusta energiamarkkinoiden avaamisesta, komissio voi käyttää EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdassa määrättyjä keinoja. Tämän artiklan mukaan komissio voi tietyin edellytyksin antaa jäsenvaltioille osoitettuja päätöksiä ja direktiivejä, jotka eivät edellytä jäsenvaltioiden hyväksyntää.

[78] Lehdistötiedote IP/01/872, 20.6.2001.

95. Lainsäädäntöehdotusten rinnalla asianomaisten osapuolten (kansalliset hallintoviranomaiset, sääntelyviranomaiset, kuluttajat ja tuottajat) kansainvälisissä ryhmissä on tehty työtä ja käyty keskusteluja. Nämä ryhmät (Firenzen foorumi sähkön ja Madridin foorumi kaasun osalta) tapasivat komission aloitteesta. Komissio on myös osallistunut aktiivisesti ryhmien toimintaan. Ryhmät ovat keskustelleet eräistä teknisiä seikkoja ja sääntelyä koskevista kysymyksistä tarkoituksenaan yhdenmukaistamisen saavuttaminen. Yhdenmukaistaminen suosisi rajatylittävää vaihtoa ja tasapuolisten toimintaedellytysten luomista koko Eurooppaan, jolloin vääristymättömät kilpailuedellytykset koskisivat sekä kaasu- että sähkömarkkinoita.

1.2. Kilpailupolitiikan ja sisämarkkinasääntöjen välinen vuorovaikutus

96. Kilpailupolitiikan täytäntöönpano varmistaa, että sähkö- ja kaasudirektiivillä poistettuja valtioiden välisiä esteitä ei korvata markkinatoimijoiden kilpailua rajoittavalla toiminnalla, jolla on sama vaikutus. Jotta kaasu- ja sähkömarkkinoille voidaan luoda tehokas kilpailu ja säilyttää se, on täytettävä kolme perusedellytystä: vapaa tarjontapuoli, vapaa kysyntäpuoli ja vapaa pääsy verkkoon. "Vapaalla" tarkoitetaan keinotekoisista rajoituksista vapaata, ei ilmaista.

97. Varsinkin seuraavat ominaisuudet luovat epäedullisen ympäristön kilpailun kehittymiselle Euroopan kaasu- ja sähkömarkkinoilla. Ensiksikin verkot ovat nyt ja tulevaisuudessa luonnollisia monopoleja. Komissio pyrkii suosimaan kolmansien osapuolten tehokasta verkkoon pääsyä syrjimättömin ja sääntöjenmukaisin edellytyksin. Sähkömarkkinoilla kiinnitetään erityistä huomiota jäsenvaltioiden välisiin ylikuormittuneisiin liitosyksiköihin, jotka ovat osa olennaista infrastruktuuria rajatylittävässä kaupassa. Pääsy liitosyksiköihin on avainkysymys monissa maissa, joissa monopolistisen toimitusrakenteen vuoksi tehokas kilpailu voidaan aloittaa vain tuontikilpailun avulla. Komissio puuttui Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan välistä sähköliitosyksikköä koskevan siirtokapasiteetin jakojärjestelmän suunnitteluun ja tutkii ja seuraa parhaillaan tilannetta muilla rajoilla, kuten Espanjan ja Ranskan välisten sähköliitosyksiköiden ja Alankomaiden rajoilla olevien liitosyksiköiden tilannetta. Komissio on myös käsitellyt Norjan ja Saksan välisen uuden liitosyksikköyhteyden rakentamista ja käyttöä [79]. Verkkoon pääsy on tärkeä kysymys myös kaasualalla. Vuonna 2001 komissio käsitteli asian, jossa mannermaiset kaasuyhtiöt olivat kieltäytyneet myöntämästä norjalaiselle kaasuntuottajalle pääsyä putkistoonsa. Komissio sopi asian yhden mannereurooppalaisen yhtiön kanssa sen jälkeen, kun tämä oli sitoutunut tehostamaan kolmannen osapuolen verkkoonpääsyä. [80]

[79] Vrt. neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukainen tiedonanto asiasta COMP/E-3/37.921 Viking Cable, EYVL C 247, 5.9.2001, s. 11. Asiaa vielä käsiteltäessä ilmoituksen tehneet osapuolet päättivät keskeyttää Viking Cable -hankkeen.

[80] Lehdistötiedote IP/01/1641 - Komissio sopii Marathonia koskevan asian Thyssengasin kanssa.

98. Toiseksi energiateollisuudelle on ominaista nyt ja tulevaisuudessa vertikaalinen rajaaminen erityisesti kaasumarkkinoilla hyvin vakiintuneen vertikaalisen toimitusketjun ansiosta. Toimitusketjussa kaikilla yrityksillä on omat tarkasti määritellyt asemansa ja tehtävänsä.

99. Kolmanneksi tuottajat ovat perinteisesti tehneet yhteistyötä kaupallisessa hyödyntämisessä näillä markkinoilla ja tekevät niin edelleen, mikä on johtanut kilpailun supistumiseen toimituspuolella. Tällaisesta käytännöstä on esimerkkejä kaasualalta Irlannissa (Corrib) [81] ja Norjassa (GFU) [82] sekä sähköalalta Ranskassa (EDF/CNR), mutta näyttää siltä, että samanlaisia järjestelyjä on myös muissa maissa.

[81] Lehdistötiedote IP/01/578 - Enterprise Oil, Statoil ja Marathon aikovat markkinoida irlantilaisen Corrib-kaasukentän kaasua erikseen.

[82] Lehdistötiedote IP/01/830 - Komissio vastustaa GFU:n kautta Norjan kaasumarkkinoilla harjoitettua myyntiyhteistyötä.

100. Eräät muut kilpailua rajoittavat piirteet (horisontaalinen rajaaminen, käyttörajoitukset) ovat ominaisia ensi sijassa kaasumarkkinoille.

1.3. Komission valtiontukipolitiikka energia-alalla

101. Vuonna 2001 kiinnitettiin huomiota erityisesti seuraaviin seikkoihin:

- Hukkakustannustapausten analyysi (metodologia ja päätökset). Ks. jakson III.A. luku .

- Uusiutuvia energialähteitä edistävien, entistä yleisempien järjestelmien arviointi. Ks. jakson III.C. luku 1.3.

- Komissio on analysoinut muun muassa toiminta-avustuksiin perustuvia järjestelmiä, kuten Luxemburgin ympäristönsuojelun kannustuspalkkiota (prime d'encouragement écologique), vihreystodistusten markkinoihin perustuvia järjestelmiä, kuten Belgian uusia alueellisia sähkölakeja, ja monitahoisempia järjestelmiä, mukaan luettuina erilaisten kannustavien menetelmien yhdistelmät, kuten brittiläinen uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ostovelvoite (renewable obligations).

- Sähkötoimitusten varmuustason varmistamiseen tarkoitetun valtiontuen arviointi. Direktiivissä 96/92/EY [83] valtuutetaan jäsenvaltiot asettamaan etusijalle kotimaiset fossiiliset energialähteet, mutta niiden käyttö ei saa ylittää energian vuosikulutukseen perustuvaa kiinteää rajaa tietyn toimitusvarmuustason varmistamiseksi.

[83] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1996, sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20.

1.4. Muita energia-alan kehitysaskelia: moottoripolttoaineet

102. Kun komissio ja kansalliset kilpailuviranomaiset tapasivat 29. syyskuuta 2000 keskustellakseen kilpailupolitiikasta moottoripolttoainealalla [84], yksi päätelmistä oli, että uudet markkinoille tulijat ja itsenäiset toimijat ovat välttämättömiä pitämään yllä ja/tai lisäämään kilpailupainetta Euroopan moottoripolttoainemarkkinoilla. Vuonna 2001 kilpailun pääosasto tutki yksityiskohtaisesti itsenäisten, integroitumattomien toimijoiden kilpailuedellytyksiä moottoripolttoainealalla.

[84] Katso kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2000, kohta 119-221. Katso myös lehdistötiedotteet MEMO/00/55, 20.9.2000, IP/00/1090, 29.9.2000, ja IP/00/1391, 30.11.2000.

103. Itsenäiset toimijat mainitsivat useita tekijöitä, jotka joskus vaikeuttavat niiden asemaa. Nämä tekijät liittyvät vertikaalisesti integroituneiden yritysten toimintaan ja joihinkin hallinnollisiin esteisiin. Itsenäiset toimijat väittivät, että jotkin vaikeudet johtuivat eräiden vertikaalisesti integroituneiden yritysten toiminnasta, kuten syrjivästä hinnoittelusta, saalistushinnoittelusta, toimituksista kieltäytymisistä, haluttomuudesta antaa pääsy logistisiin järjestelyihin ja pitkäaikaisista yksinoikeuden sisältävistä toimitussopimuksista integroituneiden moottoripolttoaineyhtiöiden ja huoltoasemien välillä. Vaikka tällainen toiminta kuuluisi EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamisalaan, jos näiden määräysten soveltamiskriteerit täyttyvät, tutkimuksessa ei ilmennyt ratkaisevia todisteita EY:n kilpailusääntöjen rikkomisesta. Itsenäiset yritykset mainitsivat useita hallinnollisia esteitä, jotka aiheuttavat huomattavia vaikeuksia. Valtiollisiin esteisiin, joista valitettiin useimmin, kuuluvat kansalliset lait, joilla pannaan täytäntöön varmuusvaroista annettu EY:n direktiivi 98/93, eräät verolait, ympäristövaatimukset, hintojen avoimuutta lisäävät toimenpiteet ja vähittäismyyntipisteiden jakamismenetelmät. Tutkimuksessa ilmeni, että itsenäisten toimijoiden tilanne vaihtelee huomattavasti tutkituissa jäsenvaltioissa. Tutkimustulokset esiteltiin ja niistä keskusteltiin komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten toisessa tapaamisessa 16. marraskuuta 2001.

2. Postipalvelut

104. Postiala on parhaillaan nopeassa kehitysvaiheessa, varsinkin kun otetaan huomioon markkinoiden avaamisen jatkaminen ja sähköisen talouden aikaansaama muutos. Komissio on tehnyt useita tärkeitä alaa koskevia päätöksiä estääkseen vakiintuneita toimijoita muodostamasta uusia monopoleja vapautuneille markkinoille.

2.1. Komission ehdotus markkinoiden avaamisen jatkamiseksi

105. Neuvosto hyväksyi 15. lokakuuta 2001 jäsenvaltioiden yhteisen kannan tekstistä, jonka tarkoituksena on muuttaa nykyistä postidirektiiviä.

106. Neuvoston hyväksymän tekstin suurimmat muutokset ovat seuraavat:

* Markkinoiden avaamisen jatkaminen ja varattujen palvelujen kattaman alueen asteittainen supistaminen 1. päivästä tammikuuta 2003 ja 1. päivästä tammikuuta 2006. [85]

[85] Vuodesta 2003 varaamattomien palvelujen alue kattaa yli 100 g painavat kirjeet; painorajaa ei sovelleta, jos hinta on vähintään kolme kertaa alimpaan painoluokkaan kuuluvan, käytössä olevan nopeimman luokan kirjelähetyksen normaali hinta. Vuodesta 2006 varaamattomien palvelujen alue kattaa yli 50 g painavat kirjeet; painorajaa ei sovelleta, jos hinta on vähintään kolme kertaa alimpaan painoluokkaan kuuluvan, käytössä olevan nopeimman luokan kirjelähetyksen normaali hinta.

* Komission ehdotuksesta, joka toimitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi, mahdollisuus toteuttaa postipalvelujen sisämarkkinat vuonna 2009. [86]

[86] Komissio valmistelee vuonna 2006 tutkimuksen, jossa arvioidaan kunkin jäsenvaltion osalta vaikutukset, jotka postipalvelujen sisämarkkinoiden täydellisellä toteuttamisella vuonna 2009 on yleispalvelun tarjontaan. Tutkimuksen perusteella komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ja siihen liittyvän ehdotuksen, jossa vahvistetaan, jos se on tarkoituksenmukaista, vuosi 2009 postipalvelujen sisämarkkinoiden täydellisen toteuttamisen ajankohdaksi, taikka muita toimenpiteitä tutkimuksen päätelmien perusteella.

* Lähtevän ulkomaanpostin vapauttaminen lukuun ottamatta niitä jäsenvaltioita, joissa tämän palvelun on kuuluttava varattuihin palveluihin yleispalvelun varmistamiseksi.

* Yleispalvelujen ristikkäistukien kieltäminen varattujen palvelujen alueen ulkopuolella tuloista, joita kertyy varatuista palveluista, ellei se ole ehdottoman välttämätöntä kilpailun alaisella alueella asetettujen yleispalveluvelvoitteiden täyttämiseksi.

* Avoimuutta ja syrjimättömyyttä koskevien periaatteiden soveltaminen silloin kun yleispalvelujen tarjoajat soveltavat erityistariffeja.

107. Neuvoston hyväksymässä tekstissä ei määritellä "erityispalveluja". [87] Tarkistettu teksti, vaikkakin sen johdosta postipalvelumarkkinoiden avautuminen on vähäisempää kuin komissio alun perin esitti, voidaan katsoa tärkeäksi askeleeksi kohti postipalvelujen sisämarkkinoita. Euroopan parlamentin on vielä hyväksyttävä teksti.

[87] Komission alkuperäiseen ehdotukseen sisältyi erityispalvelujen määritelmä. Vaikka useimmat kansalliset valtuuskunnat katsoivat tarpeelliseksi määritellä erityispalvelut uudessa direktiivissä, määritelmästä ei päästy neuvostossa sovitteluratkaisuun.

2.2. Käsitellyt asiat

Deutsche Post AG I [88]

[88] Asia COMP/35.141, EYVL L 125, 5.5.2001.

108. Komissio päätti 20. maaliskuuta Deutsche Post AG:tä (DPAG) koskeneen tutkimuksensa ja teki päätöksen, jossa se katsoi, että DPAG oli käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa myöntämällä kanta-asiakasalennuksia ja harjoittamalla saalistushinnoittelua yrityksille tarjottavissa pakettipalveluissa. DPAG:lle määrättiin 24 miljoonan euron sakko, koska markkinat olivat sulkeutuneet DPAG:n pitkäaikaisen kanta-asiakasalennusjärjestelmän vuoksi. Saalistushinnoittelusta ei asetettu sakkoa, koska taloudellisten kustannusten käsitteet, joita käytettiin saalistushinnoittelun toteamiseksi, eivät olleet riittävän kehittyneitä kyseisenä aikana. Tämä on komission ensimmäinen päätös, joka koskee määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä postialalla.

109. United Parcel Service toimitti vuonna 1994 kantelun, jossa se väitti DPAG:n käyttävän kirjepostimonopolista kertyviä tuloja rahoittaakseen yrityksille tarjottavien pakettipalvelujen myynnin kustannukset alittavaan hintaan avoimilla markkinoilla. Komission päätöksessä todetaan, että palvelun, jota monopoliasemasta hyötyvä yritys tarjoaa avoimen kilpailun kautta, on katettava vähintään ne ylimääräiset kustannukset tai lisäkustannukset, joit