1.Verkkoon liitetty ja automatisoitu liikkuvuus on uusi mahdollisuus Euroopalle

Liikkuvuus on tienhaarassa. Tieliikenteessä on vuosisadan mittaan otettu monta merkittävää askelta eteenpäin. Nyt liikkuvuus on kuitenkin ylittämässä uuden, digitaalisen rajan, jonka takana automaatio ja yhteenkytkettävyys lisääntyy ja ajoneuvot voivat ”keskustella” keskenään sekä tieinfrastruktuurin ja muiden tienkäyttäjien kanssa. Tämän kehityksen – jota myös tekoälyyn liittyvä edistyminen tukee – myötä tienkäyttäjät siirtyvät täysin uudelle yhteistyön tasolle. Luvassa voi olla valtavaa hyötyä niin tienkäyttäjille kuin koko liikkuvuusjärjestelmällekin, kun liikenteestä voi tulla turvallisempaa, helpommin käytettävää ja kestävämpää.

Itseohjautuvat ajoneuvot muuttavat elämäämme aivan kuin höyryveturit ja moottorikäyttöiset autot aikanaan. Ne muokkaavat tieliikenteen tulevaisuutta ja saattavat vähentää liikenteen kustannuksia merkittävällä tavalla. Ne voivat raivata tietä uusille palveluille ja tarjota uusia keinoja vastata ihmisten ja tavaroiden koko ajan kasvaviin liikkumistarpeisiin. Kunhan nykyisiin lastentauteihin löydetään tepsivät lääkkeet – ja ne on löydettävä –, itseohjautuvat ajoneuvot voivat parantaa liikenneturvallisuutta merkittävästi. Inhimillisillä virheillä arvioidaan näet olevan osuus 94 prosentissa onnettomuuksissa. Itseohjautuvat ajoneuvot voivat olla ratkaisu niiden liikkuvuustarpeisiin, jotka eivät itse voi ajaa (esim. ikääntyneet tai vammaiset) tai joille julkinen liikenne ei tarjoa riittävää palvelua. Ne voivat kannustaa autojen yhteiskäyttöön ja ”liikkuminen palveluna” -järjestelyihin (joissa myydään kyytejä, ei autoja). Ne voivat myös nopeuttaa ajoneuvojen sähköistymistä ja sähköistä liikkuvuutta. Itseohjautuvat ajoneuvot voivat viime kädessä vapauttaa pysäköintiin tuhraantuvaa tilaa ja mullistaa kaupunkisuunnittelun.

EU on yksi suurimmista ajoneuvoteknologian viejistä. Sen yritykset hyötyvät alan dynaamisesta kasvusta. Uuden teknologian ja uusien palvelujen kehittämiseen tarvitaan suuria investointeja, ja niitä varten syntyy uusia työpaikkoja. EU:n autoteollisuus, jolla on asiantuntemusta ajoneuvoteknologian kehittämisessä, on hyvissä asemissa tarttuakseen tarjoutuvaan tilaisuuteen. Itseohjautuvat ajoneuvot vaikuttavat välillisesti myös moniin muihin arvoketjun sektoreihin (esim. puolijohteet, prosessiteknologia, digitaaliset kartat) ja uusiin liiketoimintamalleihin, joiden kehittämistä kuljettajaton liikenne tukee tai helpottaa (esim. sähköinen kaupankäynti ja liikkuvuus palveluna).

Ei voida kuitenkaan odottaa, että tällaiset teknologiset muutokset pystyisivät yksinään tarjoamaan ratkaisun ruuhkiin, liikenteen päästöihin ja liikennekuolemiin. Pitkä siirtymäkausi on hallittava onnistuneesti, ja lisäksi on varmistettava, että tulevaisuuden ajoneuvot ovat osa sellaista liikennejärjestelmää, joka tukee sosiaalista osallisuutta, vähäpäästöisyyttä ja yleistä tehokkuutta. On tiivistettävä yhteyksiä ajoneuvojen ja liikennesuunnittelun, julkis- ja yksityisomisteisen tiedon, joukko- ja yksityisliikenteen ja kaikkien liikennepalvelujen tarjoajien ja muotojen välillä.

Alustavien selvitysten mukaan suurin osa Euroopan kansalaisista suhtautuu hyväksyvästi itseohjautuviin autoihin: 58 prosenttia olisi halukas nousemaan sellaisen kyytiin. Mutta kuten Yhdysvalloissa viime aikoina sattuneet onnettomuudet osoittavat, automatisoidusta liikkuvuudesta voi tulla yleisesti hyväksyttyä vain jos turvallisuus täyttää tiukimmat mahdolliset normit. On puututtava uudenlaisiin riskeihin, kuten siihen, että teknologiaan suhtaudutaan liian luottavaisesti tai että sitä käytetään väärin. Vastausta vailla on myös uusia kysymyksiä: minkä tasoista tukea itseohjautuvat ajoneuvot tarvitsevat infrastruktuurilta ja millaisessa vuorovaikutuksessa infrastruktuurin olisi oltava ajoneuvoihin nähden. Lisäksi on ratkaistava eettisiä kysymyksiä, jotka liittyvät ajamisvastuun siirtämiseen ajoneuvoille. On esimerkiksi pohdittava, miten ajoneuvon odotetaan reagoivan, kun onnettomuutta ei voida välttää, ja mihin ajoneuvon tekemän päätöksen olisi perustuttava. On myös kysyttävä, kuka on vastuussa, kun itseohjautuva ajoneuvo on osallisena onnettomuudessa.

On myös löydettävä oikea tasapaino julkis- ja yksityisomisteisten tietojen jakamisen – jakamista tarvitaan, jotta innovatiivisista ratkaisuista käytäisiin reilua ja aitoa kilpailua – ja toisaalta tietosuojan välille. Kun tietoja jaetaan yhä enemmän ja mukana olevien toimijoiden määrä kasvaa, on varmistettava, että Eurooppa säilyttää kilpailukykynsä kaikissa kuljettajattoman liikenteen vaiheissa aina siihen asti, kun valmiit palvelut tuodaan kansalaisten ja yritysten saataville. Ratkaisun vaatii myös se, että kuljettajaton liikenne aiheuttaa häiriöitä työmarkkinoille etenkin kouluttamis- ja uudelleenkouluttamistarpeen muodossa (esim. ammattikuljettajat vapautuisivat aluksi lisätehtävistä, mutta pitemmän päälle heitä ei enää tarvittaisi ajoneuvoissa).

Jos näiden kaikkien kysymysten edellyttämät sääntelylliset ja toiminnan edellytykset tarjoavat puitteet saadaan luotua, ensimmäiset erikseen määritellyissä ajo-olosuhteissa liikkuvat itseohjautuvat ajoneuvot voisivat olla kaupallisesti saatavilla vuoteen 2020 mennessä ja yleistyä vuoteen 2030 mennessä.

Kuljettajaton liikenne lupaa toisin sanoen paljon hyvää mutta myös herättää vakavia kysymyksiä. Käynnissä on maailmanlaajuinen kilpajuoksu hyötyjen saamiseksi ja heränneisiin kysymyksiin vastaamiseksi, koska tarjolla on erinomainen tilaisuus luoda kasvua ja työpaikkoja. Automatisoitujen ja verkkoon liitettyjen ajoneuvojen uusien markkinoiden odotetaan kasvavan räjähdysmäisesti, ja odotuksissa on suurta taloudellista hyötyä: esimerkiksi EU:n autoteollisuuden tulojen odotetaan ylittävän 620 miljardia euroa ja EU:n elektroniikka-alan tulojen 180 miljardia euroa vuoteen 2025 mennessä. Automatisoitu liikkuvuus voikin näin tukea EU:n pyrkimyksiä kohti vahvempaa ja kilpailukykyisempää teollisuutta, joka luo uusia työpaikkoja ja edistää talouskasvua.

Tässä tiedonannossa komissio ehdottaa EU:lle kattavaa strategiaa, jolla tähdätään verkottuneeseen ja automatisoituun liikkuvuuteen. Perustana on selkeä, eteenpäin suuntautuva ja kunnianhimoinen eurooppalainen toimintasuunnitelma. Toimintasuunnitelmassa esitetään yhteinen visio ja yksilöidään toimia, joilla tuetaan keskeisten teknologioiden, palvelujen ja infrastruktuurin kehittämistä ja käyttöönottoa. Sillä varmistetaan, että EU:n oikeudelliset ja poliittiset toimintapuitteet ovat valmiita tukemaan turvallista verkottunutta ja automatisoitua liikkuvuutta siten, että samalla puututaan niihin yhteiskunnallisiin ja ympäristöön liittyviin huoliin, jotka ovat yleisen hyväksynnän kannalta ratkaisevia.

2.EU:n visio verkottuneesta ja automatisoidusta liikkuvuudesta

Euroopan tavoitteena on olla maailmassa edelläkävijä verkottuneen ja automatisoidun liikkuvuuden käyttöönotossa, vauhdittaa liikennekuolemien määrän pienentämistä ja vähentää liikenteen haitallisia päästöjä ja ruuhkia. Kun kuljettajaton liikenne nivotaan täysimääräisesti koko liikennejärjestelmään ja sen käyttöönottoa tuetaan oikeanlaisilla tukitoimenpiteillä ja kuljettajattoman liikenteen ja hiilestä irtautumisen välisellä synergialla, siitä odotetaan merkittävää apua näiden keskeisten yhteiskunnallisten tavoitteiden saavuttamiseen. Tuloksena odotetaan lopulta sitä, että niin kutsuttu Vision Zero -tavoite toteutuu eli tieliikennekuolemien määrä olisi vuoteen 2050 mennessä nolla. Jotta tästä tavoitteesta tulisi Euroopassa totta, EU:n, yksityisten toimijoiden, jäsenvaltioiden ja alue- ja paikallisviranomaisten on yhteisvoimin tehtävä työtä toteuttaakseen yhteisen vision verkottuneesta ja automatisoidusta liikkuvuudesta.

Automatisoidut ajoneuvot eivät vielä ole valmiita toimimaan ilman ihmisen valvontaa. Vielä on ratkaistava monia teknisiä haasteita, jotta voidaan olla varmoja, että ajoneuvo pystyy täysin lukemaan ympäristöään, ymmärtämään sitä ja toimimaan oikealla tavalla niin kuin ihmiskuljettaja. Automaation eri tasot kuvataan seuraavassa kuvassa.

Kuva: Automaation eri tasot (lähde: Society of Automotive Engineers – SAE)

EU:n markkinoilla on jo saatavilla kuljettajaa avustavia ajoneuvoja (tasot 1 ja 2), ja automatisoituja ajoneuvoja, jotka voivat ajaa itsenäisesti joissakin ajotilanteissa (tasot 3 ja 4) testataan parhaillaan, ja osan niistä pitäisi olla saatavilla vuoteen 2020 mennessä.

Politiikkaa muotoillessaan komissio suosii eteenpäin suuntautuvaa lähestymistapaa, joka perustuu teknologian turvallisuuden validoimiseksi tehtävässä testauksessa saatuihin kokemuksiin. Siinä käytetään jo kartoitettuja automaation sovelluskohteita eli ajotilanteita, joissa ajoneuvo voi toimia itseohjautuvasti.

Komissio on yksilöinyt automaation sovelluskohteet, jotka ovat julkisen politiikan kannalta merkityksellisiä tulevana vuosikymmenenä (ks. jäljempänä oleva tekstiruutu). Se on kuitenkin valmis harkitsemaan mahdollisia uusia sovelluskohteita, joita kehitetään tulevina vuosina.