Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta", ja - "Ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä"



Virallinen lehti nro C 040 , 15/02/1999 s. 0003 - 0007



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta", ja "Ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä" () (1999/C 40/02) Neuvosto päätti 9. heinäkuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelu annettiin 28. huhtikuuta 1998 liikenne- ja tietoliikennejaostolle ja 14. lokakuuta 1998 "liikenne, energia, perusrakenteet ja tietoyhteiskunta" -jaostolle, joka antoi lausuntonsa 21. lokakuuta 1998. Esittelijä oli Eduardo Chagas. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 2. 3. joulukuuta 1998 pitämässään 359. täysistunnossa (joulukuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 95 ääntä puolesta, 4 vastaan, ja 1 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Yhteisön meriliikenteen työntekijöiden työllisyysmahdollisuuksien säilyminen on vaakalaudalla, sillä heitä korvataan jatkuvasti yhteisön ulkopuolisista maista lähtöisin olevalla halvemmalla työvoimalla. 1.1.1. Komission myötävaikutuksella järjestettiin joulukuussa 1996 Dublinissa kansainvälinen konferenssi "Eurooppalainen merenkulkija uhanalainen laji?". Konferenssissa kävi ilmi, että huoleen on todella aihetta. Komission esittämien lukujen mukaan EU:n kansalaisten määrä yhteisön jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien laivojen miehistöissä väheni 206 000:sta (1985) aina 129 000:en vuoteen 1996 mennessä. Prosentteina vähennys on 37 %. 1.2. Meriliikenteen kabotaasi ja erityisesti saarikabotaasiliikenne ovat monelle EU:n merenkulkijalle viimeinen työmahdollisuus ja näiden työntekijöiden merenkulkuun liittyvän taitotiedon lähde. Taitotiedon katoaminen on sinänsä huolestuttavaa, ja se johtuu yhteisön merenkulkijoiden työmahdollisuuksien jyrkästä laskusta. Euroopan komission jäsenen Neil Kinnockin sanoin: "Mikäli kilpailu meriliikenteessä kovenee siten, että EU:n merenkulkijoita irtisanotaan ja heidän tilalleen otetaan yhteisön ulkopuolisista maista tulevia työntekijöitä alipalkattuina ja ilman minimitasoista sosiaaliturvaa, kehitys on alan kannalta hyvin huonoa (2) (2) Komission lehdistötiedote IP/98/387, 29. huhtikuuta 1998.". 1.3. Meriliikenteen valtionavusta annetuissa yhteisön suuntaviivoissa () valtion tukipolitiikan tarkoituksena on komission mukaan: pelastaa yhteisön meriliikenteen työpaikat (sekä maalla että merellä); säilyttää yhteisön merenkulkualan taitotieto ja kehittää merenkulkijoiden ammattitaitoa; parantaa turvallisuutta. 1.4. Saarille ja saarilta suuntautuvan kabotaasiliikenteen liberalisoinnin todelliset vaikutukset ovat arvioitavissa vasta sen toteuduttua tosiasiallisesti vuoden 1999 tammikuussa. Voidaan kuitenkin ennakoida vaikutusten olevan sekä yhteiskunnallisesti että taloudellisesti erilaisia eri jäsenvaltioissa. 1.4.1. Pohjois-Euroopassa saarikabotaasiliikennettä joko ei juurikaan ole tai se on hyvin vähäistä, joten sen liberalisoinnin vaikutukset jäävät vähäisiksi. 1.4.2. Kabotaasi- ja erityisesti saarikabotaasiliikenteen pääpaino asettuu Etelä-Eurooppaan ja Välimeren alueelle, jossa se on luonut työpaikkoja alueen jäsenvaltioiden merenkulun ammattilaisille. 1.5. Olisi löydettävä ratkaisuja tai järjestelyjä, joiden turvin voidaan välttää kilpailun vääristymät toisaalta kabotaasiliikenteen palveluja säännöllisesti tarjoavien liikennöitsijöiden kesken sekä toisaalta sen ja muiden liikennemuotojen välillä. Rehdin kilpailun vallitessa saarten meriliikenteen ja lyhyiden matkojen meriliikenteen kehitysnäkymät ovat hyvät myös henkilöliikenteen osalta. 2. Asetus (ETY) N:o 3577/92 (meriliikenteen kabotaasi) ja komission toinen kertomus vuodelta 1997 2.1. Neuvoston asetus (ETY) N:o 3577/92 () on pitkien ja vaikeiden neuvotteluiden tulos. Seitsemän vuotta kestäneen käsittelyn jälkeen päätettiin kompromisseista, joilla säännellään joidenkin liikenteen lohkojen vapauttamista kilpailulle. 2.2. Kompromisseista tärkeimmät ovat: 3 artiklan 1 kohta Mannerkabotaasiliikenteessä sekä risteilyliikenteessä alusten miehistöön liittyvistä kysymyksistä vastaa se valtio, jossa alus on rekisteröity (paitsi alle 650 bruttorekisteritonnin alukset). 3 artiklan 2 kohta Kaikista saarikabotaasissa käytettävien alusten miehistöön liittyvistä kysymyksistä vastaa vastaanottava valtio. 3 artiklan 3 kohta Kaikista saarikabotaasissa olevien yli 650 bruttorekisteritonnin rahtialusten miehistöön liittyvistä kysymyksistä vastaa lippuvaltio (1 päivään tammikuuta 1999 lähtien), silloin kun kyseistä matkaa seuraa tai edeltää matka toisesta jäsenvaltiosta tai toiseen jäsenvaltioon. 3 artiklan 4 kohta Komissio antaa neuvostolle kertomuksen saarikabotaasiliikenteen liberalisoinnin taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista (1 päivään tammikuuta 1997 mennessä) sekä tekee neuvostolle ehdotuksen, joka voi sisältää mukautuksia 2 ja 3 kohdan säännöksiin, jotka koskevat miehistön kansallisuutta, jotta neuvosto voi hyväksyä lopullisen järjestelmän riittävän ajoissa (1 päivään tammikuuta 1999 mennessä). 4 artiklan 2 kohta Edellytykset, joiden perusteella kukin jäsenvaltio voi asettaa "julkisen palvelun velvoitteen". 6 artiklan 1 3 kohta 1 päivään tammikuuta 1999 yltävä aikataulu asetuksen säännöksiin sovellettavista poikkeuksista (Kreikalle myönnetään poikkeuksellinen jatkoaika 1 päivään tammikuuta 2004 asti). 2.3. Kompromissien ansiosta voitiin poikkeusmenettelyn turvin taata Etelä-Euroopan maiden laivastojen toiminnan jatkuminen niiden perinteisillä markkinoilla poikkeusajanjakson loppuun asti. Koko lohkon säilyminen saattaa riippua liberalisointiprosessin kehityksestä. 2.4. Asetuksen (ETY) N:o 3577/92 3 artiklan 4 kohdassa määrätty kertomus toimitettiin neuvostolle 17. heinäkuuta 1997 (). 2.4.1. Kertomuksessa puolletaan rahtiliikenteen täydellistä liberalisointia poikkeusajan päätyttyä ja ehdotetaan voimassaolevan asetuksen perinpohjaista muuttamista vastaanottavassa valtiossa voimassa olevien, miehistöä koskevien sääntöjen osalta (3 artiklan 2 kohta). Näitä sääntöjä on kertomuksen mukaan pidettävä tavanomaisesta lippuvaltiojärjestelystä poikkeavana tilapäisenä poikkeuksena. 2.4.2. Säännöllisen matkustaja- ja lauttaliikenteen osalta komissio sallii vastaanottavalle valtiolle mahdollisuuden velvoittaa liikennöitsijät noudattamaan sen asettamia vaatimuksia EU:n kansalaisten osuudesta miehistössä. 3. Komission ehdotukset 3.1. Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta 3.1.1. Komission tarkoituksena on "[edistää] yhteisön hyvin koulutettujen merenkulkijoiden työllisyyttä sekä yleisemmin [kehittää] edelleen meriliikenteen osaamista yhteisössä" yhteisen merenkulkupolitiikan keskeisinä tavoitteina. Tässä komissio toistaa vuonna 1997 annetun toisen kertomuksen päätelmiä. 3.1.2. Toisaalta komissio haluaa taata tasapuoliset kilpailuolosuhteet eri jäsenvaltioiden toimijoille, jotka liikennöivät aluksia eri valtioiden lippujen alla. 3.1.3. Ehdotus asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta johtuu siitä, mitä sen 3 artiklan 4 kohdassa määrätään miehistöstä. 3.1.4. Komissio tekee eron saarikabotaasin rahtiliikenne- ja henkilöliikennealusten miehistösääntöjen välillä, koska säännöllisen henkilöliikenteen saarikabotaasin ja rahtikabotaasin markkinat ovat sen mielestä varsin erilaiset. Komission mukaan saarikabotaasiin kuuluvalla säännöllisellä henkilöliikenteellä ei ole taloudellista yhteyttä kansainvälisiin markkinoihin, koska alukset kulkevat samalla saarireitillä yhtäjaksoisesti useita vuosia tai jopa koko käyttöikänsä. Tämän lisäksi säännöllinen henkilöliikenne on yleisesti ottaen työvoimavaltaisempaa kuin rahtiliikenne ja näin ollen merkittävä paikallisten merenkulun ammattilaisten työllistäjä. 3.1.5. Komissio katsoo aiheelliseksi soveltaa lippuvaltion säännöksiä kaikkeen yli 650 bruttorekisteritonnin aluksilla suoritettuun rahtikabotaasiliikenteeseen. Perättäisistä matkoista koostuvan rahtiliikenteen saarikabotaasin ja mannerkabotaasin osilta siitä on jo sovittu. 3.1.6. Säännöllisen henkilöliikenteen osalta komissio ehdottaa, että vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia alueellaan liikennöivien matkustaja-alusten koko miehistön olevan yhteisön kansalaisia, mikäli sääntöä noudatetaan myös ko. jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla. Mikäli yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten kuuluminen miehistöön sallitaan, heille on taattava samat työehdot kun lippuvaltion merenkulkijoille. 3.1.6.1. Komissio ehdottaa, että aluksia kohdellaan samoin harjoittivatpa ne säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä tai yhdistettyä matkustaja- ja rahtiliikennettä tai säännöllistä risteilyliikennettä kabotaasina. 3.2. Ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä 3.2.1. Komissio tiedostaa alan kaikkien työntekijöiden työehtojen heikkenemiskierteen uhkan, joka vie yhteisön merenkulkijoilta työpaikkoja, koska heidät korvataan kokonaan tai osittain yhteisön ulkopuolisista maista tulevilla miehistöillä, joiden työehdot ovat heikommat. Vallitsevan tilanteen vuoksi komissio on antanut direktiiviehdotuksen jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä (). Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on "[varmistaa] sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja [välttää] sosiaalisen polkumyynnin aiheuttamat häiriöt". 3.2.2. Komission direktiiviehdotuksessa todetaan, että yhteisön ulkopuolista maista tuleviin työntekijöihin on sovellettava aluksen rekisteröintijäsenvaltiossa sovellettavia työehtoja. Jos alus on rekisteröity yhteisön ulkopuolisessa maassa, sovelletaan liikenteen kannalta läheisimmän jäsenvaltion työehtoja. Läheisin EU-maa on se, jossa kyseisen liikennepalvelun hallinnointipaikka sijaitsee ja jossa aluksen miehistön jäsenet asuvat. 3.2.2.1. Aiemmin mainittuihin työehtoihin kuuluvat mm. enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika, palkallisen vuosiloman vähimmäismäärä, vähimmäispalkka, työterveys ja -turvallisuus, raskaana olevien naisten suojelu, naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu sekä muut syrjinnänvastaiset toimenpiteet. 3.2.3. Komissio mainitsee myös tarkastaneensa erityisen huolellisesti ehdotuksen yhteensopivuuden yhteisön kansainvälisten, erityisesti YK:hon, OECD:hen ja WTO:hon liittyvien velvoitteiden kanssa. Ristiriitoja ei ilmennyt ja komissio muistuttaa, että vastaavista toimenpiteistä on sovittu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY () palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon. 4. Yleistä 4.1. Ehdotus asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta 4.1.1. Vuonna 1997 annetussa kertomuksessa ja nyt tarkasteltavassa ehdotuksessa asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta pyritään noudattamaan asetuksen 3 artiklan 4 kohdan säännöksiä, toisin sanoen arvioimaan saarikabotaasin vapauttamisen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia sekä ehdottamaan mukautuksia saman artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiin, jotka koskevat miehistön kansallisuutta. 4.1.2. Komission kertomuksessa todetaan, ettei ole taloudellisia syitä, joiden vuoksi yli 650 bruttorekisteritonnin alusten saarikabotaasiin kuuluvassa lastiliikenteessä olisi perusteltua pitää voimassa pitkäaikainen poikkeus normaalista lippuvaltiosäännöstä. Mutta kertomuksessa ei kuitenkaan kuvata riittävästi poikkeuksen nykyisiä ja tulevia taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia saarikabotaasiliikenteeseen. 4.1.3. Jotkin komission kertomuksen näkökulmista voidaan kyseenalaistaa. Erityisesti tässä tarkoitetaan seuraavia kohtia: i) Komission kertomuksen päätelmissä todetaan, että asetuksen säännöksiä (3 artiklan 2 kohta), joiden mukaan vastaanottava valtio vastaa alusten miehistöön liittyvistä kysymyksistä, on pidettävä väliaikaisena poikkeuksena normaalista järjestelmästä, jossa sovelletaan lippuvaltion säännöksiä. Kertomuksen analyysiosassa ei komission mukaan ilmennyt pakottavia syitä, joiden vuoksi olisi aiheellista pitää voimassa pitkäaikainen poikkeus normaalista lippuvaltiosäännöstä. Komitea katsoo kuitenkin, että 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä ei tule tulkita tilapäisiksi, koska kyseessä on itse asiassa saarikabotaasiliikenteeseen kuuluville rahtikuljetuksille ominainen piirre. ii) Komission kertomuksessa todetaan myös, että kabotaasiin kuuluvassa rahtiliikenteessä käytetään usein aluksia, jotka liikennöivät vuorotellen sekä kotimaan että ulkomaan liikenteessä ja että sen vuoksi tämänkaltaisessa kabotaasissa työskentelevää miehistöä koskevat vaatimukset eivät voi poiketa kansainvälisen liikenteen yleisestä käytännöstä. Tällä tarkoitetaan, että alusten miehistöön liittyvistä kysymyksistä vastaa lippuvaltio. Tämä johtopäätös ei kuitenkaan vastaa monissa jäsenvaltioissa vallitsevaa tilannetta. Erityisesti se poikkeaa säännölliseen saarikabotaasiin käytettävien rahtialusten tilanteesta. Koventuneet laatuvaatimukset ja säännöllinen tavarantoimituksen tarve saarten asukkaille pakottavat perustamaan erityispalveluita, joita tarjotaan erityisesti tämänkaltaiseen liikennöintiin teknisesti suunniteltujen ja yksinomaan tähän tarkoitukseen käytettävien alusten avulla. Julkisen palvelun velvoite koskee saarikabotaasiliikennettä eräissä jäsenvaltioissa. Se asettaa vaatimuksia säännöllisyyden, reittivalinnan ja välipysähdysten tiheyden suhteen, minkä vuoksi tähän liikenteeseen otettuja aluksia ei voida käyttää muihin tarkoituksiin. Näin ollen komission tiedonannon toteamukset matkustajalaivojen saarikabotaasista (ks. kohta 3.2.1) koskevat komitean mielestä myös säännölliseen reittiliikenteeseen käytettäviä rahtialuksia. iii) Eräissä jäsenvaltioissa, joissa ei harjoiteta merkittävää matkustajalaivaliikennettä ja saarikabotaasiliikenne on käytännössä rajoittunut rahtikuljetuksiin, rahtialukset ovat merkittävä paikallinen merenkulkualan työntekijöiden työllistäjä. Etelä-Euroopan maissa saarikabotaasiliikennettä harjoittavat rahtialukset turvaavat työpaikan 30 %:lle kabotaasiliikenteessä työskentelevistä henkilöistä (). Koska tämä rahtikuljetusmuoto ei ole erityisen työvoimaintensiivistä, liikenteessä olevien alusten määrä on hyvin suuri. iv) Lisäksi on huomattava, että saarikabotaasiin käytettävillä matkustaja-aluksilla ei kuljeteta ainoastaan matkustajia. Koska ne ovat ro-ro-aluksia, niillä kuljetetaan myös lastia perävaunuissa tai lauttavaunuissa (mafi). Jos matkustaja-aluksilla (jotka kuljettavat myös rahtia) noudatetaan erilaisia miehistömääräyksiä kuin ainoastaan rahtiliikenteessä olevilla aluksilla, kilpailu voi vääristyä, mikä on saarikabotaasiliikenteen erityisluonteen vuoksi kestämätöntä. 4.1.4. Komission esitettyä kertomuksensa eräät jäsenvaltiot ehdottivat asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohdan jättämistä ennalleen määrittelemättömäksi ajaksi, sillä saarikabotaasin liberalisointia (1. tammikuuta 1999 alkaen) pidetään edelleenkin uhkana yhteisön merenkulkijoiden työllisyydelle. Kuten edellä todettiin, ala on ollut heidän viimeinen työmahdollisuutensa. 4.1.5. Komitea yhtyy täysin tähän näkemykseen, mutta katsoo kuitenkin, että mikäli asetusta muutetaan, on muistettava, että saarikabotaasiliikenteessä vastaanottava valtio vastaa tällä hetkellä kaikista kysymyksistä, jotka liittyvät aluksen miehistöön, mukaan lukien välittömissä merenkulkutehtävissä toimiva henkilöstö. Tilanteen on säilyttävä ennallaan kaikissa säännöllisissä saarikabotaasipalveluissa. 4.1.5.1. Komission ehdotus laajentaa asetus koskemaan yhdistettyä matkustaja- ja rahtiliikennettä sekä säännöllistä kabotaasina tapahtuvaa risteilyliikennettä on saatava peruutettua tavalla tai toisella. 4.2. Ehdotus direktiiviksi 4.2.1. Kun direktiiviehdotusta käsiteltiin komiteassa, esiin nousi kolme vaikeaa kysymystä: työllisyys ja työvoima, hinnoiltaan kilpailukykyisten markkinoiden kehitys ja ehdotuksen oikeudellinen yhdenmukaisuus yhteisön ulkopuolella voimassa olevien muiden säännösten kanssa sekä siitä johtuvat yhteisön ulkopuolisten maiden mahdolliset vastatoimenpiteet. 4.2.2. Komitea yhtyy komission ilmaisemiin tavoitteisiin. Ehdotettu direktiivi antaa komissiolle mahdollisuuden turvata yhteisön merenkulkijoiden työpaikkoja ja varmistaa, että kaikkiin kabotaasiliikennettä harjoittaviin miehistön jäseniin sovelletaan yhteisön yleisiä työehtoja. 4.2.2.1. Direktiivillä pyritään samalla takaamaan rehdit tasapuoliset kilpailuolosuhteet kaikille, jotka tarjoavat säännöllisiä lauttaliikennepalveluita jäsenvaltioiden välisessä henkilöliikenteessä. 4.2.3. Olisi hyvä, jos komissio varmistaisi, että ehdotus on kaikilta osin oikeudellisesti yhteensopiva sellaisten sitovien kansainvälisten sopimusten ja välineiden kanssa, joiden perusteella EU:lla ja jäsenmailla on velvoitteita yhteisön ulkopuolisiin maihin ja kansainvälisiin järjestöihin nähden. Tämä koskee erityisesti ILO:n yleissopimuksia 87 ja 98, joiden suhteen saattaa ilmetä ristiriitoja, kun yhteisön työnantajat ja yhteisön ulkopuoliset ammattijärjestöt solmivat työehtosopimuksia. 4.2.3.1. Ongelmia saattaa myös syntyä direktiivin soveltamisesta yhteisön sisäiseen liikenteeseen jäsenvaltioiden sisäistä liikennettä lukuun ottamatta koska EU:lla oletetaan olevan lainsäädäntövaltaa yhteisön ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtivien alusten suhteen silloin kun ne kulkevat yhteisön sisäisessä liikenteessä, jota voidaan pitää kansainvälisenä. 4.2.4. Toisaalta on tärkeää arvioida näiden velvoitteiden täyttämisen vaikutuksia alan kilpailukykyyn erityisesti muihin liikennemuotoihin verrattuna. Arvioinnissa ei saa unohtaa yhteiskunnallisia näkökohtia ja talouteen, ekologisuuteen ja turvallisuuteen liittyviä merikuljetusten suhteellisia etuja. 4.2.5. Tämän lisäksi on huomioitava, että direktiivin soveltamisen rajaaminen yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin voi synnyttää tilanteen, jossa yhteisön kansalaiset joutuvat epäsuotuisaan asemaan, koska heihin sovelletaan lippuvaltion työehtoja, kun taas yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin sovelletaan vastaanottavan valtion työehtoja. 4.2.5.1. Vaikka direktiivi 96/71/EY ei suoranaisesti koske merenkulkijoita, komitea katsoo, että sen periaatteita ei voida sivuuttaa, koska niitä voidaan aivan hyvin soveltaa merenkulkutoimintaan. 4.2.6. On taattava, että direktiiviehdotusta ei käytetä yhteisön ulkopuolisissa maissa tekosyynä samankaltaisten säännösten laatimiseen meriliikenteen eri palvelumuodoille esimerkiksi risteilyliikenteelle. Sillä olisi kielteisiä vaikutuksia tuhansiin yhteisön merenkulkijoihin, jotka toimivat yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla, ja yhteisön merenkulkualaan yleisestikin. 5. Päätelmät 5.1. Ehdotus asetuksen muuttamisesta 5.1.1. Jos lähtökohdaksi otetaan työllisyyden lisäämisen ja yhteisön merenkulkijoiden taitotiedon lisäämisen periaatteet, joista komission tiedonannossa on kyse, ja otetaan huomioon että: i) saarikabotaasiliikenne on yhteisön merenkulkijoiden viimeinen työmahdollisuus, ii) useat jäsenvaltiot eivät hyväksy eräitä päätelmiä komission kertomuksessa, jonka perusteella ehdotus asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta on tehty, iii) asetuksen (ETY) N:o 3577/92 3 artiklan 4 kohdassa säädetään, että komission on tehtävä ehdotus, joka voi sisältää mukautuksia miehistön kansallisuutta koskeviin säännöksiin; tämä säännös ei kuitenkaan edellytä asetuksen muuttamista, iv) asetuksen (ETY) N:o 3577/92 3 artiklan 2 kohdassa ei ole välttämättä kyse poikkeuksesta, joka edellyttää uuden lopullisen asetuksen antamista; voidaan katsoa, että siinä on mukauduttu saarikabotaasissa toimivan säännöllisen rahtiliikenteen erityispiirteisiin, v) säännöllisen saarikabotaasiliikenteen rahtialusten enemmistöä ellei jopa kaikkia aluksia käytetään yksinomaan tässä nimenomaisessa liikenteessä, vi) saarikabotaasissa matkustaja-aluksia käytetään myös rahdin kuljettamiseen, vii) erilaisten sääntöjen soveltaminen rahtialusten ja matkustaja-alusten miehistöihin vääristää kilpailua ja että viii) asetuksen (ETY) N:o 3577/92 säännökset ovat monimutkainen ja erittäin vaikeasti saavutettu erilaisten osapuolten etuja vastaava kompromissi, jota edelsi pitkä ja hankala neuvotteluprosessi; saavutettu tasapaino uhkaa horjua, jos voimassaolevaan asetukseen tehdään muutoksia, komitea katsoo, että tällä hetkellä ei ole edellytyksiä muuttaa asetusta (ETY) N:o 3577/92 järkyttämättä muutoksilla osapuolten etujen välillä vallitsevaa tasapainoa, joka mahdollisti asetuksen hyväksymisen. 5.1.2. Tästä syystä komitea ehdottaa, että komissio tarkastelee seuraavia vaihtoehtoja: jätetään asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 olevan 3 artiklan 2 ja 3 kohta muuttamatta, mutta lisätään siihen maininta yhdistetystä matkustaja- ja rahtiliikenteestä sekä säännöllisen kabotaasiristeilyliikenteen tarjoamista palveluista tai säilytetään miehistöä koskevat määräykset yhtenäisinä ja jatketaan 3 artiklan määräysten yhdenmukaista soveltamista sekä matkustaja-aluksiin että säännöllisesti liikennöiviin rahtialuksiin saaristossa harjoitettavan kabotaasiliikenteen osalta, samalla kun miehistöön sovelletaan siinä valtiossa voimassa olevia säädöksiä, jossa alus liikennöi (vastaanottajavaltio). 5.2. Direktiiviehdotus 5.2.1. Komitea kannattaa tavoitteita, joihin komissio ehdotuksellaan pyrkii, mutta katsoo, että asiaa koskevassa yhteisön säädöksessä on otettava huomioon tässä lausunnossa osoitetut ongelmat ja vastattava kysymyksiin, jotka koskevat työllisyyttä ja työvoimaa, taloudellisia näkökohtia, ehdotuksen oikeudellista yhteensopivuutta muiden oikeusvälineiden kanssa sekä heijastusvaikutuksia, joita sillä olisi kansainväliseen ympäristöön, jossa yhteisön merenkulkuala toimii. Bryssel 2. joulukuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI () EYVL C 213, 9.7.1998, s. 16-17. () EYVL C 205, 5.7.1997, s. 5. () Neuvoston asetus (ETY) N:o 3577/92, annettu 7. joulukuuta 1992, palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi), EYVL L 364, 12.12.1992, s. 7. () Komission kertomus neuvostolle palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen (meriliikenteen kabotaasi) jäsenvaltioissa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 täytäntöönpanosta (1995/1996) ja saarikabotaasin vapauttamisen taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista. () Tällä hetkellä yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten osuus näiden alusten miehistöistä on n. 3 %. () EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1.