Erityiskertomus N:o 6/2010 ”Onko sokerimarkkinauudistuksen päätavoitteet saavutettu?”





Tiivistelmä I. EU-tuottajat valmistavat sokeria pääasiassa viljellyistä sokerijuurikkaista. Ennen markkinauudistusta EU oli yksi maailman suurimmista sokerintuottajista ja toiseksi suurin sokerin kuluttaja. Vuonna 2006 hyväksytyn sokerimarkkinauudistuksen tarkoituksena oli muuttaa markkinat vastaamaan uuden, entistä markkinasuuntautuneemman yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteita ja unionin kansainvälisiä sitoumuksia. II. Uudistuksen päätavoitteet: - varmistaa EU:n sokeriteollisuuden kilpailukyky - vakauttaa markkinoita ja taata sokeritoimitusten saatavuus - myötävaikuttaa siihen, että maatalousväestöllä olisi kohtuullinen elintaso; tarkoituksena oli tiettyjen välineiden avulla lieventää asianomaisten alueiden maatalousväestöön suoraan ja epäsuorasti kohdistuvia huomattavia sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. III. Uudistuksen pääpiirteet: - vähentää tuotantokiintiöitä syyskuuhun 2010 mennessä kuudella miljoonalla tonnilla, mikä vastaa 30 prosenttia koko kiintiötuotannosta; tavoitteena oli päästä tuotantotasolle, jolla komission arvion mukaan markkinatasapaino säilyisi - alentaa asteittain sokerin ja sokerijuurikkaan tonnikohtaisia hintoja; sokerijuurikkaan hinnanalennukset korvataan osittain suorina tukina viljelijöille - perustaa väliaikainen rakenneuudistusrahasto, joka rahoitetaan tuottajien maksuosuuksista ja jonka kokonaismäärä on 6,2 miljardia euroa; rahastosta annetaan pääasiassa rakenneuudistustukea (4,7 miljardia euroa), monipuolistamistukea (0,7 miljardia euroa) ja siirtymäkauden tukea päätoimisille puhdistamoille (0,2 miljardia euroa). IV. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa arvioitiin, missä määrin uudistuksen tavoitteet on tähän mennessä saavutettu. V. EU:n sokeriteollisuuden kilpailukyvyn osalta tilintarkastustuomioistuin toteaa, että uudistusprosessilla eli vähentämällä valikoivasti tuottamatonta tuotantokapasiteettia ei yleisesti ottaen täysin taattu EU:n sokeriteollisuuden kilpailukykyä tulevaisuudessa. Uudistuksen kahtena ensimmäisenä vuonna vapaaehtoista kiintiöistä luopumista tapahtui arvioitua vähemmän. Uudistuksen kolmannesta vuodesta alkaen toteutettiin keskeisiä muutoksia ja kuuden miljoonan tonnin kokonaistavoite tuli suureksi osaksi saavutettua, vaikkakin merkittävästä osasta kiintiöitä luopuivat tuottajat, jotka eivät olleet kilpailukyvyltään kaikkein heikoimmilla alueilla. Tilintarkastustuomioistuin panee myös merkille, että uudistus samanaikaisesti sekä kannusti vähentämään kiintiöiden tasoa että myöntämään lisäkiintiöitä näennäisesti kaikkein tehokkaimmille tuottajille, jotka sittemmin joissakin tapauksissa luopuivat saamistaan lisäkiintiöistä. Toimenpiteillä ei myöskään ollut kuin vähäinen vaikutus yksittäisten viljelijöiden kilpailukyvyn lisäämineen, ja nykyinen kiintiöjärjestelmä on edelleen yhtä jäykkä ja rajoitteinen kuin ennenkin. Tämän vuoksi on todennäköistä, että ulkoisilla paineilla on jatkossakin suuri vaikutus EU:n sokerialaan. VI. Markkinoiden vakauttamiseen ja sokeritoimitusten saatavuuden takaamiseen liittyvän tavoitteen osalta tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että suhteellinen markkinoiden vakaus on toistaiseksi varmistettu ja että hinnat EU:n sokerimarkkinoilla ovat tähän mennessä pysyneet vakaasti viitehintojen tasolla. Tähän on tosin päästy asettamalla tuotantokiintiöitä, jotka tätä nykyä asettavat sallitun sisäisen tuotannon enimmäismäärän tuotantotasolla selvästi sisäisten markkinavaatimusten alapuolelle: sisäinen tuotanto kattaa 85 prosenttia EU:n kulutuksesta. Tästä seuraa, että EU on yhä riippuvaisempi tuonnista, kun samaan aikaan sokerin uusien käyttötapojen vuoksi kysyntä kasvaa. Tilintarkastustuomioistuin panee myös merkille, että tuotantolaitosten muualle siirtymisen riski on kasvanut, mikä johtuu "Kaikki paitsi aseet" -edunsaajamaista avatusta tuonnista. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin pyytää kiinnittämään huomiota siihen, että riskinä on, että sokerin hinnan aleneminen ei näy kuluttajien tasolla. Jalostettujen tuotteiden osalta valtaosasta kustannussäästöistä hyötyvät todennäköisesti tuottajat, kun taas vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin osalta hintojen välittymiseen vaikuttaa jakeluverkostojen keskittyminen. VII. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, oliko tietyistä välineistä/mekanismeista apua uudistuksesta johtuvien ongelmien ratkaisemisessa ja lieventämisessä, ja pani merkille, että yleisesti ottaen ei ole vielä mahdollista tehdä johtopäätöksiä siitä, missä määrin käyttöön otetut välineet lievensivät asianomaisilla alueilla olevaan maatalousväestöön suoraan tai epäsuorasti kohdistuvia huomattavia sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Uudistuksen seurauksena suljettiin noin 80 tehdasta. Komissio ja jäsenvaltiot eivät ole kiinnittäneet riittävästi huomiota tuotantolaitosten käytöstä poistamisesta johtuvien suorien sosiaalisten vaikutusten seurantaan. Tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että monipuolistamiseen tähtäävien toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on löytää vaihtoehtoja sokerintuotannolle, täytäntöönpano ja ympäristövaatimusten noudattaminen on tietyissä jäsenvaltioissa viivästynyt huomattavasti. Näyttöä ei saatu myöskään siitä, että perinteisille ruokosokeripuhdistamoille maksetun 150 miljoonan euron siirtymäkauden tuen perusteena olisi käytetty muita sokeriuudistuksen vaikutusta mittavia objektiivisia parametrejä kuin asianomaisten puhdistamojen aiemmin saamien "tiettyjen etujen" menettämistä. VIII. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että rakenneuudistusrahastossa tulee todennäköisesti olemaan Euroopan maatalouden tukirahastolle sidottuja varoja noin 640 miljoonaa euroa, mutta toisaalta on olemassa huomattavia perinteisten AKT-maiden viejien tulonmenetysten korvaamisesta aiheutuvia lisäkustannuksia, joita ei makseta suoraan talousarvion maataloutta koskevasta osasta. Näiden lisäkustannusten vuoksi uudistuksen kokonaiskustannukset ovat 1,2 miljardia euroa suuremmat kuin ennen uudistusta maksettu keskimääräinen talousarviotuki. IX. Tilintarkastustuomioistuin suosittaa edellä mainittujen tekijöiden pohjalta, että: - tarvittavien sisäiseen tuotantoon tehtävien lisämuutosten toteuttamiseen käytettävät välineet ja toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että varmistetaan yleinen johdonmukaisuus ja että välineet ja toimenpiteet perustuvat tarpeiden perusteelliseen asiantuntija- arviointiin ja objektiivisiin kriteereihin - komissio ehdottaisi toimenpiteitä, joiden avulla poistetaan nykyisen kiintiöjärjestelmän jäykkyys ja rajoittuneisuus, jotka vaikuttavat haitallisesti viljelijöiden ja tuottajien kilpailukykyyn - EU:n sokerintuotantoon vaikuttavissa tulevissa päätöksissä otettaisiin huomioon sisäisen sokerintuotannon taso, mitä perussopimuksessa tarkoitetun toimitusten saatavuuden takaamista koskeva tavoite edellyttää - komissio seuraisi hinnanmuodostusta säännöllisesti ja komissio ja jäsenvaltiot varmistaisivat, että kilpailulainsäädännön täytäntöönpano on alalla asianmukaista; näin varmistettaisiin perussopimukseen sisältyvän tavoitteen mukaisesti kohtuulliset kuluttajahinnat - komissio ja jäsenvaltiot ryhtyisivät välittömästi toimenpiteisiin, joilla varmistetaan, että monipuolistamiseen tähtäävät toimenpiteet tulevat nopeasti toimintakelpoisiksi ja että ne vaikuttavat tavoitteeksi asetetulla tavalla - komissio ja jäsenvaltiot varmistaisivat osaltaan aktiivisemmin, että suljetut tehtaat noudattavat täysimääräisesti ympäristövaatimuksia, joihin ne ovat sitoutuneet. Johdanto Taustaa ja tilanne ennen uudistusta 1. EU-tuottajat valmistavat sokeria joko viljelijöiden kasvattamista sokerijuurikkaista [1] tai sokeri puhdistetaan sokeriruo’osta peräisin olevasta tuodusta raakasokerista. Sokerijuurikasta olisi paras viljellä tehtaiden lähistöllä olevalla maalla, jotta kuljetuskustannukset pysyisivät kohtuullisella tasolla ja koska juurikkaiden sokeripitoisuus vähenee pian sadonkorjuun jälkeen. Suurin osa sokerijuurikasviljelijöistä käyttää mm. juurikkaiden siemennyksestä ja sadonkorjuusta vastaavien koneurakoitsijoiden palveluita. Sokerijuurikkaat kuljetetaan tuottajien tehtaisiin jalostusta varten. Sokerintuottajat myyvät lopulta sokerin pakkaamattomana joko elintarvike- tai muulle teollisuudelle tai pakattuna vähittäismyyjille. 2. Sokerin yhteinen markkinajärjestely (YMJ) perustettiin vuonna 1967 [2]. Tarkoituksena oli varmistaa kohtuulliset tulot yhteisön tuottajille ja vakauttaa markkinoita. EU-tuottajat voivat myydä sokeria takuuhinnoilla eli interventiohinnoilla, jotka kaudella 1996–2006 olivat huomattavasti maailmanmarkkinahintoja korkeampia (ks. kaavio 1). Kaavio 1 Valkoisen sokerin hinta vuosina 1996–2006 +++++ TIFF +++++ 1 Valkoisen sokerin spot-hintojen aritmeettinen keskiarvo, vapaasti aluksessa tietyissä Euroopan satamissa uusiin säkkeihin pakattuna. Lähde: Komissio (maatalouden pääosasto) – "Agriculture in the European Union - STATISTICAL AND ECONOMIC INFORMATION (2000-2008)" 3. Kokonaistuotanto pidettiin tietyissä rajoissa jäsenvaltioiden kesken jaetuilla tuotantokiintiöillä. Tuontimaksuja sovellettiin ulkoiseen tuotantoon ja sokeriylijäämät vietiin EU:n ulkopuolelle. Sokeri, joka oli tuotettu kiintiöiden rajoissa, mutta joka oli markkinatarpeisiin nähden ylijäämäistä, vietiin EU:n ulkopuolelle vientituella [3]. Vientitukea ei myönnetty kiintiöiden yli tuotetun sokerin vientiin. 4. Ennen uudistusta EU oli vuotuisella 20 miljoonan tonnin liikatuotannollaan maailman kolmanneksi suurin sokerintuottaja ja toiseksi suurin sokerin kuluttaja [4]. EU tuotti myös vähän isoglukoosia, jota saadaan jalostamalla yleensä maissista tai vaihtoehtoisesti vehnästä tai perunasta uutettua tärkkelystä. Isoglukoosia käytetään laajalti elintarviketeollisuudessa ja monissa tapauksissa, kuten virvoitusjuomissa, sitä käytetään yhtenä mahdollisena sokerin korvikkeena. EU:n isoglukoosituotantoa on rajoitettu muodostamalla erittäin pieniä kiintiöitä [5]. Myös juurisikurikuidusta saadun makeutusaineen, inuliinisiirapin tuotantokiintiöt ovat pieniä. Taulukossa 1 esitetään sokerialan tunnusluvut ennen uudistusta ja uudistuksen jälkeen. 5. Uudistusta edeltävinä vuosina EU:ssa kasvoi paine välttää sokeriylijäämien vientiä tuetuilla hinnoilla maailmanmarkkinoilla. Paine johti lopulta siihen, että Maailman kauppajärjestö (WTO) teki vuonna 2005 päätöksen, joka velvoitti EU:ta sisällyttämään rajoitettuun sokerin vientiinsä kiintiöön kuulumattoman sokerin viennin ja AKT-tuonnin jälleenviennin. Näin ollen vuodesta 2006 alkaen EU ei voi viedä 1,37 miljoonaa tonnia enempää tuettua valkoista sokeria; aiemmin sen vuotuinen vienti oli ollut keskimäärin 6,5 miljoonaa tonnia [6]. Laatikossa 1 esitetään lisätietoja WTO:n päätöksestä. Taulukko 1 Sokeriala ennen uudistusta ja uudistuksen jälkeen EU-25-tiedot ennen uudistusta | EU-27-tiedot uudistuksen jälkeen [1001] | Vuotuinen sokerituotanto yli 20 miljoonaa tonnia (lukuun ottamatta bioetanolin käyttöä). | Vuotuinen sokerituotanto 14–15,5 miljoonaa tonnia (lukuun ottamatta bioetanolin käyttöä). | 285000 sokerijuurikasviljelijää viljelee 2,1 miljoonan hehtaarin alalla sokerijuurikasta ja käyttää koneurakoitsijoiden palveluita; yli 8000 ruokoviljelijää viljelee 43000 hehtaarin alalla sokeriruokoa pääasiassa EU: n merentakaisilla alueilla. | 164000 sokerijuurikasviljelijää viljelee 1,4 miljoonan hehtaarin alalla sokerijuurikasta ja käyttää koneurakoitsijoiden palveluita; alle 8000 sokeriruokoviljelijää. | 189 sokeritehdasta työllistää 50000 henkilöä. | 114 sokeritehdasta työllistää 30000 henkilöä (mukaan luettuina kahdessa uudessa jäsenvaltiossa sijaitsevat neljä tehdasta). | 16 isoglukoosin ja 4 inuliinisiirapin tuottajaa; tuotanto 820000 tonnia. | 10 isoglukoosin tuottajaa; tuotanto 690000 tonnia (ei inuliinisiirapin tuottajia). | 7 päätoimista puhdistamoa tuo ja käsittelee vuosittain 2 miljoonaa tonnia sokeriruo’osta saatua raakasokeria. | 26 päätoimista puhdistamoa (joista 15 uusissa jäsenvaltioissa Bulgariassa ja Romaniassa) tuovat ja käsittelevät vuosittain 2,7 miljoonaa tonnia sokeriruo’osta saatua raakasokeria. | Vienti 7,5 miljoonaa tonnia, josta vientituettua 2,5 miljoonaa tonnia. | Kiintiöön kuulumattoman sokerin vienti alle 1,37 miljoonaa tonnia; ei vientitukea. | EU-kulutus yli 15 miljoonaa tonnia (lukuun ottamatta bioetanolin käyttöä). | EU-kulutus yli 17 miljoonaa tonnia (lukuun ottamatta bioetanolin käyttöä). | 6. Lisäksi EU oli jo vuonna 2001 hyväksynyt niin sanotun "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen (EBA), jonka avulla 49 kehitysmaasta peräisin olevilta tuotteilta poistettiin kaikki tuontitullit. Tällä aloitteella oli suora vaikutus sokerialaan, sillä EBA-aloitteen edunsaajissa oli mukana kuusi [7] Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-valtioiden) sokeria koskevan pöytäkirjan allekirjoittajaa. EBA- ja AKT-valtioiden Euroopan unioniin suuntautuva 3,5 miljoonan tonnin vienti on yksi talouskumppanuussopimusta koskevassa asetuksessa luodun suojamekanismin raja-arvoista. Rajoitetulta määrältä näistä valtioista peräisin olevalta sokerilta, joka oli tarkoitettu puhdistusteollisuuden käyttöön, poistettiin tullimaksut vuonna 2001. Määriä lisättiin sittemmin asteittain ja 1. lokakuuta 2009 myönnettiin vapaa, rajaton markkinoille pääsy. Laatikko 1 WTO:n päätös Tullitariffeja ja kauppaa koskevaan vuoden 1994 yleissopimukseen (GATT) liittyvän Marrakeshin pöytäkirjan allekirjoittaneet jäsenet sopivat muun muassa vähentävänsä vientitukia 36 prosentilla ja tuettuja määriä 21 prosentilla kuuden vuoden aikana. Allekirjoittaneet jäsenet esittivät sitoumuksensa yksityiskohtaisesti Marrakeshin pöytäkirjan liitteenä olevissa, erillisissä myönnytysluetteloissa, joista tuli vuoden 1994 GATT -sopimuksen myönnytysluetteloita. Euroopan yhteisö katsoi omassa myönnytysluettelossaan, että sen kiintiöön kuulumatonta (C-sokerin) vientiä ei tuettu, koska sille ei annettu vientitukea. Lisäksi yhteisö, joka oli yhtä aikaa sekä merkittävä viejä että tuoja, päätti sisällyttää tullialennusluetteloonsa ainoastaan sellaiset vientituet, jotka vastaavat sen nettovientiä (tuonti vähennettynä viennistä). Se laski tämän perusteella viitearvona käyttämäkseen tuetuksi määräksi 1,612 miljoonaa tonnia, josta vähennettäisiin 21 prosenttia, jolloin raja-arvoksi tulisi 1,273 miljoonan tonnia; uusien jäsenvaltioiden EU:hun liittymisen jälkeen raja-arvoksi tuli 1,37 miljoonaa tonnia. Täten riippuen C-sokerin tuotannon tasosta viennin kokonaismäärä voisi vaihdella 4–7 miljoonan tonnin välillä. Rajojen noudattaminen varmistettiin vientilisenssien hallinnoinnin avulla. Brasilian, Thaimaan ja Australian vuonna 2002 esittämien "neuvottelupyyntöjen" johdosta WTO:n riitojenratkaisuelin kävi uudelleen läpi EY:n sitoumukset ja vientipolitiikan ja totesi 28. huhtikuuta 2005 antamassaan lopullisessa kertomuksessa, että EY:n myönnytysluettelon sanamuoto ei antanut ymmärtää, että AKT-tuontia vastaavien määrien vienti voisi ylittää ilmoitetun rajan ja että C-sokerin (kiintiöön kuulumaton) vientiä oli katsottava tuetuksi, joten sekään ei saanut ylittää kyseistä rajaa. Käytännössä tämä tarkoitti, että Euroopan vienti väheni edelleen 5 miljoonalla tonnilla. Kyseisiä vientirajoituksia sovellettiin ensimmäistä kertaa täysimääräisesti markkinointivuonna 2006/2007. Sokeriuudistus ja sen tavoitteet 7. Sokerimarkkinoiden uudistamista pidettiin näin ollen tarpeellisena, jotta yhteinen markkinajärjestely vastaisi uuden, entistä markkinasuuntautuneemman yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteita ja jotta markkinatasapaino säilyisi ja noudatettaisiin samalla unionin kansainvälisiä sitoumuksia, erityisesti WTO:n päätöstä, jonka mukaan EU:n tuettu kokonaisvienti ei saisi ylittää 1,3 miljoonan tonnin rajaa (ks. kohta 5), ja "Kaikki paitsi aseet" -aloitetta, jossa kaikkein vähiten kehittyneille maille myönnettiin rajaton, tullivapaa pääsy EU:hun vuodesta 2009 alkaen (ks. kohta 6). 8. Neuvosto hyväksyi komission ehdottaman sokerimarkkinauudistuksen, joka tuli voimaan heinäkuussa 2006 [8]. Hyväksyntää edelsivät laajat pääasiallisten sidosryhmien kuulemiset ja vaikutustenarvioinnit, joiden pohjalta komissio oli vuonna 2005 tehnyt ehdotuksensa. 9. Uudistuksella pyrittiin saavuttamaan monenlaisia tavoitteita, jotka olivat osittain ristiriitaisia ja näin ollen vaikea saavuttaa samanaikaisesti. Päätavoitteena oli: - varmistaa EU:n sokeriteollisuuden kilpailukyky vastaisuudessa vähentämällä tuottamatonta tuotantokapasiteettia - vakauttaa markkinat ja taata sokeritoimitusten saatavuus - myötävaikuttaa siihen, että maatalousväestöllä olisi kohtuullinen elintaso; tarkoituksena oli tiettyjen välineiden avulla lieventää asianomaisten alueiden maatalousväestöön suoraan ja epäsuorasti kohdistuvia huomattavia sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Uudistuksen pääpiirteet 10. Uudistus pääpiirteittäin: a) Tuotantokiintiöt säilytetään, mutta niiden kokoa pienennetään 6 miljoonalla tonnilla (joka vastaa noin 30 prosenttia koko kiintiötuotannosta) [9] syyskuuhun 2010 mennessä. Komissio on arvioinut, että näin markkinat pidetään tasapainossa. Jonkin verran joustavuuttakin tarjottiin antamalla tuottajien käyttöön lisäkiintiöitä noin 1,5 miljoonan tonnin verran; kiintiöitä voivat hankkia lähinnä ne tuottajat, jotka katsoivat olevansa kilpailukykyisiä uudessa markkinaympäristössä. b) Valkoisen sokerin tonnikohtaista hintaa alennetaan asteittain ennen markkinointivuotta 2006/2007 voimassa olleesta 631,9 euron interventiohinnasta [10] 404,4 euron viitehintaan [11] markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen. c) Viljelijöille maksettavaa kiintiösokerijuurikkaan tonnikohtaista vähimmäishintaa alennetaan asteittain ennen markkinointivuotta 2006/2007 [12] voimassa olleesta 44,01 eurosta 26,29 euroon markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen. d) Vientitukiin perustuvaa mekanismia ei kiintiösokerin viennin osalta lakkautettu, mutta tarkoituksena oli kuitenkin, että markkinointivuodesta 2007/2008 alkaen sitä ei enää käytettäisi. Markkinat olivat kyseisenä markkinointivuonna epätasapainossa, minkä vuoksi komissio kuitenkin suostui siihen, että markkinointivuonna 2007/2008 vientiä tuettaisiin vielä yhden kerran. Vasta 26. syyskuuta 2008 päätettiin, että sokerin vientituki keskeytetään [13]. e) Sokerijuurikkaiden viljelijöille korvattiin osittain [14] sokerijuurikkaiden hinnan alentamisesta johtuvat vaikutukset sisällyttämällä tukioikeudet tuotannosta irrotettuun tilatukijärjestelmään tai erilliseen sokeritukeen uusissa jäsenvaltioissa, joissa tilatukijärjestelmää ei sovelleta. Tietyin ehdoin viljelijöille voitiin myös myöntää lisätukea tuotantosidonnaisena tukena viiden vuoden siirtymäkauden ajan. Sitä vastoin isoglukoosin tuottajille toimittaville viljan tuottajille ei myönnetty korvauksia, koska oletettiin, että uudistus ei merkitsisi huomattavaa muutosta viljan hintaan. f) Väliaikainen rakenneuudistusrahasto, joka rahoitetaan tuottajien suorittamilla maksuosuuksilla ja jonka kokonaismäärä on 6,2 miljardia euroa. Väliaikaisesta rakenneuudistusrahastosta oli lähinnä tarkoitus rahoittaa vapaaehtoisesta tuotantokiintiöistä luopumisesta maksettavia korvauksia. Rakenneuudistusrahaston hallinnoinnista vastaa komissio EU:n talousarviota koskevien säännösten [15] mukaisesti. Rahasto lakkautetaan syyskuussa 2012 ja jäljellä olevat varat sidotaan Euroopan maatalouden tukirahastolle [16]. Rahastosta oli tarkoitus rahoittaa: i) rakenneuudistustuki (4 750 miljoonaa euroa) tuottajille, jotka ovat lopettaneet kiintiötuotannon ja luopuneet asianomaisista kiintiöistä. Kymmenen prosenttia [17] rakenneuudistustuesta oli määrä varata kiintiöistä luopuville sokerijuurikkaiden viljelijöille ja heille erityispalveluja tarjoaville koneurakoitsijoille (ks. Kaavio 2). ii) monipuolistamistuki (675 miljoonaa euroa), jonka avulla kannustetaan kehittämään vaihtoehtoja sokerijuurikkaan ja sokeriruo’on viljelylle sekä sokerituotannolle alueilla, joihin sokeriteollisuuden rakenneuudistus vaikuttaa. iii) siirtymäkauden tuki päätoimisille puhdistamoille (150 miljoonaa euroa), jotta ne voisivat sopeutua sokeriteollisuuden rakennemuutokseen [18]. 11. Rakenneuudistusrahaston tulojen ja menojen jakautuminen esitetään liitteessä I. Kaavio 2 Yleiskatsaus rakenneuudistusrahastoon Tulot | Myönnettävä tuki ja edunsaajat [1002] | +++++ TIFF +++++ | Katsaus hallinnointijärjestelmiin 12. Laatikossa 2 esitetään menettelyt, joita tuottajien on määrä noudattaa hakiessaan rakenneuudistustukea. Laatikko 2 Rakenneuudistustuen hakuprosessi Rakenneuudistusprosessiin osallistuminen edellytti, että tuottaja oli luopunut koko kiintiöstään tai osasta kiintiötä ja toimittanut rakenneuudistustukea koskevan hakemuksen jäsenvaltiolle. Hakemukseen oli sisällytettävä rakenneuudistussuunnitelma, joka käsitti seuraavat tekijät: - sosiaalinen suunnitelma, jossa annettiin tarkat tiedot erityisesti asianomaisen henkilöstön uudelleenkoulutusta, uudelleensijoittumista ja varhaiseläkejärjestelyjä koskevista toimista - ympäristösuunnitelma, jossa annettiin tarkat tiedot suunnitelluista toimista ympäristövelvoitteiden noudattamiseksi - liiketoimintasuunnitelma, jossa annettiin tarkat tiedot tehtaan tai tehtaiden sulkemisen ja tuotantovälineiden täydellisen tai osittaisen purkamisen yksityiskohdista, aikataulusta ja kustannuksista, ja - rahoitussuunnitelma, jossa ilmoitettiin kaikki rakenneuudistussuunnitelmaan liittyvät kustannukset. Jäsenvaltioiden viranomaisten oli tarkastettava hakemus varmistaakseen, että se täyttää EU:n ja kansalliset vaatimukset. Hyväksynnän jälkeen tuottaja voi aloittaa rakenneuudistussuunnitelmassa tarkoitettujen toimintojen toteuttamisen, ja hänen oli annettava vuotuinen edistymistä koskeva kertomus. Tuottaja sai rakenneuudistustuen kahdessa erässä tehtyään vakuustalletuksen, joka vastasi 120:ta prosenttia maksettavasta tuesta. Vakuus vapautetaan, kun rakenneuudistussuunnitelmaan sisältyvät toiminnot on saatu päätökseen ja kansalliset viranomaiset ovat toimittaneet niihin liittyvät tarkastukset. 13. Jäsenvaltioiden vastuulla on kansallisten rakenneuudistusohjelmien perustaminen ja rakenneuudistusrahaston osalta seuraavat osa-alueet: a) tuottajien toimittamien, rakenneuudistustukea koskevien hakemusten tukikelpoisuuden tarkastaminen b) sosiaalisten ja ympäristöllisten vaatimusten asettaminen tuottajille edellyttäen, että tämä ei rajoita rakenneuudistusprosessia c) päätökset tuen antamisesta edunsaajille kun tuki säännösten mukaisesti kuuluu maksaa d) rakenneuudistus- ja monipuolistamistuen maksaminen edunsaajille ja e) rakenneuudistus- ja monipuolistamistuen täytäntöönpanoa koskeva seuranta, tarkastaminen ja raportointi. 14. Komissio vastaa uudistuksen täytäntöönpanon seurannasta ehdottamalla tarvittaessa korjaavia toimia; lisäksi se vastaa rakenneuudistusrahaston hallinnoinnista. Komission on saatava jäsenvaltioilta tukihakemusluettelot (ja niiden jäljennökset), kansalliset rakenneuudistusohjelmat ja -rakenneuudistukseen liittyvän tukitoiminnan täytäntöönpanoa koskevat kertomukset. Tarkastuksen sisältö ja lähestymistapa 15. Tilintarkastustuomioistuin arvioi seuraavia kysymyksiä käsittelemällä, missä määrin sokerimarkkinauudistuksen tavoitteet on saavutettu: a) Onko sokerimarkkinauudistuksella varmistettu EU:n sokeriteollisuuden kilpailukyky tulevaisuudessa? b) Onko sokerimarkkinauudistuksella vakautettu markkinoita ja taattu sokeritoimitusten saatavuus? c) Onko asianomaisilla välineillä/mekanismeilla korjattu ja lievennetty uudistukseen liittyviä sopeutumisongelmia? 16. Lisäksi tarkastettiin, noudatettiinko tehtaiden purkamiseen liittyviä ympäristövaatimuksia ja miten sokerin hinnan aleneminen todennäköisesti vaikuttaa kuluttajiin. Tarkastettavina olivat myös uudistuksesta aiheutuvat kustannukset. 17. Todentavaa aineistoa kerättiin ja tutkittiin tekemällä haastatteluja ja analysoimalla järjestelmiä, asiakirjoja ja tietoja komissiossa. Lisäksi analysoitiin otos, johon oli poimittu seuraavat kahdeksan jäsenvaltiota: Espanja, Irlanti, Italia, Kreikka, Puola, Ranska, Saksa ja Tšekin tasavalta [19]. Kenttätyötä tehtiin vuoden 2008 lopusta vuoden 2009 puoliväliin saakka, ja se kattoi uudistuksen ensimmäisenä kolmena markkinointivuotena (2006/2007–2008/2009) toteutetut rakenneuudistusrahaston tukitoimet. Kokouksia pidettiin Euroopan sokerintuottajien komitean (European Committee of Sugar Manufacturers), Euroopan sokerijuurikasviljelijöiden kansainvälisen liiton (International Confederation of European Beet Growers) ja sokerin teollisten käyttäjien komitean (Committee of Industrial Users of Sugar) edustajien kanssa, jotta saatiin selville heidän kantansa sokeriuudistukseen. 18. Tarkastuskäynneillä jäsenvaltioissa arvioitiin järjestelmät, joita maksajavirastot sovelsivat uudistuksen täytäntöönpanoon, sekä tutkittiin mm. paikalla tehdyin tarkastuksin rakenneuudistustukimaksuista poimittu otos. Lisäksi haastateltiin sokerialan sidosryhmien edustajia (tuottajia, viljelijöitä, koneurakoitsijoita ja sokerialan tehdastyöntekijöitä). Edellinen tarkastuskertomus 19. Tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin eli vuonna 2001 [20] raportoinut sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnista erityiskertomuksessa, jossa arvioitiin yhteisen maatalouspolitiikan yleistavoitteiden saavuttamista. Kertomuksessa tuotiin esiin, että EU:n sokerin käyttäjät joutuvat maksamaan sokerista korkeita hintoja ja että rajoitetun tuottajamäärän käsiin keskittynyt tuotantokiintiöjärjestelmä on liian jäykkä, sekä suositettiin ryhtymään toimenpiteisiin sokeriteollisuuden kilpailukyvyn tehostamiseksi. Huomautukset Onko sokerimarkkinauudistuksella varmistettu eu:n sokeriteollisuuden kilpailukyky tulevaisuudessa? 20. Uudistuksen tarkoituksena oli "käynnistää perusteellinen rakenneuudistusprosessi, joka johtaa kannattamattoman tuotantokapasiteetin merkittävään vähentämiseen yhteisössä" [21] tarjoamalla tuottamattomimmille tuottajille taloudellista kannustinta, jotta ne saataisiin luopumaan vapaaehtoisesti kiintiötuotannostaan. Uudistuksessa otettiin huomioon sellaisten sosiaalisten ja ympäristöä koskevien sitoumusten noudattaminen, jotka liittyvät tuotannosta luopumiseen [22]. 21. Komissio ennakoi, että taloudelliset kannustimet johtaisivat siihen, että tuottamattomimmat yritykset eli tehtaat, jotka eivät olisi kilpailukykyisiä uudistuksen myötä tehtävien hinnan alennusten jälkeen, luopuisivat kiintiöistään ja hyväksyisivät rakenneuudistusrahastosta korvauksen eikä välineitä täten tarvitsisi kohdistaa tiettyihin tehtaisiin tai alueisiin. 22. Näin ollen uudistus perustui siihen, että luovuttaessa tuottamattomampien tuotantolaitosten tuottamasta 6 miljoonasta tonnista sokeria keskimääräinen tuottavuus kasvaisi, ja täten varmistettaisiin EU:n teollisuuden kilpailukyky tulevaisuudessa. Uudistusta joustavoitettiin kuitenkin jonkin verran asettamalla tuottajien käyttöön lisäkiintiöitä, joiden määrä oli noin 1,5 miljoonaa tonnia. Tarkoituksena oli, että lisäkiintiöitä ostaisivat pääasiassa tuottajat, jotka katsoivat olevansa kilpailukykyisiä uudessa markkinaympäristössä. 23. EU:n sokeriteollisuuden kilpailukyky riippuu yhtäältä siitä, miten tehokkaasti tuottajat tuottavat sokeria, ja toisaalta siitä, voivatko juurikasviljelijät toimittaa sokerijuurikkaita tuottajille kilpailukykyiseen hintaan. Huolimatta uudistuksen yleistavoitteesta, jonka mukaan tuottamattomimmat yritykset luopuvat tuotantokiintiöistään, tarkastuksessa havaittiin, että yksittäisten tuottajien tai tehtaiden kannattavuusvertailuja ei ollut saatavilla komissiossa eikä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisilla. Komissio ei myöskään vaatinut, että jäsenvaltioiden ja/tai teollisuuden olisi pitänyt antaa tiedot, joiden perusteella uudistuksen täytäntöönpanoa olisi voitu arvioida yksittäisten tuottajien tai tehtaiden kannattavuuden mukaan. 24. Tässä mielessä vaikutustenarvioinnissa viitattiin pelkästään tutkimuksiin [23], joissa sokeria tuottavat alueet ryhmiteltiin viljelijöiden ja tuottajien yhdistetyn kannattavuuden perusteella luokittelemalla alueet alhaisen, keskisuuren tai korkean yhdistetyn kannattavuuden alueiksi. Taulukossa 2 esitetään tietoja ryhmittelystä sekä valkoisen sokerin alkuperäisten kiintiöiden tasosta. Ryhmittely perustuu EU:n sokeriteollisuutta koskeviin tietoihin vuodelta 2001. Tietoja ei ollut kuitenkaan päivitetty silloin, kun komissio teki vuonna 2005 ehdotuksensa, siitä huolimatta, että tietyt muutokset olivat olleet huomattavia (kuten sokerijuurikassatojen kasvu Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja tuottajien yhdistyminen/rationalisointi Irlannissa). 25. Koska komissiolla ei ollut tarkempia tietoja yksittäisten tuottajien tai sokeritehtaiden kilpailukyvystä, uudistuksen päämäärien saavuttamisen indikaattorina käytettiin vaikutustenarviointiin sisältyvän kannattavuusluokittelun pohjalta sitä, missä määrin alhaisen ja keskisuuren kannattavuuden alueilla tuottajat luopuivat valkoisen sokerin kiintiöistä. Luvut ovat keskimääräisiä, joten niistä ei kuitenkaan käy ilmi, onko alhaisen tuottavuuden alueilla yksittäisiä korkean kannattavuuden tuottajia ja/tai viljelijöitä tai päinvastoin. Uudistuksen kahtena ensimmäisenä vuonna ei saavutettu tavoitteena ollutta vapaaehtoisen kiintiöistä luopumisen tasoa 26. Uudistuksen kahtena ensimmäisenä vuonna tuottajat luopuivat vapaaehtoisesti tavoitteena olleen kuuden miljoonan tonnin sijaan ainoastaan 2,2 miljoonasta tonnista, mikä johtui siitä, että käyttöönotto oli hidasta toisena vuonna. Tämä osoitti selkeästi, että teollisuus ei pitänyt tarjottuja kannustimia niin kiinnostavina, että ne olisivat kannustaneet luopumaan kiintiöistä. 27. Sokerintuottajien päätökseen kiintiöistä luopumisen hyväksymisestä tai hylkäämisestä vaikutti eritoten epävarmuus tarjotusta taloudellisesta korvauksesta. Jäsenvaltiot voivat itse asiassa päättää, miten paljon tuottajille myönnettiin rakenneuudistustukea, josta ainakin 10 prosenttia varattiin viljelijöille ja koneurakoitsijoille. Tuottajat eivät siis tienneet rakenneuudistustukea hakiessaan, miten paljon korvauksia he saisivat. Taulukko 2 Sokerintuotannon yhdistetty kannattavuus jäsenvaltioittain Lähde: Komissio (maatalouden pääosasto, yksikkö C.5). Jäsenvaltio | Yhdistettyä kannattavuutta koskeva luokitus [1003] | Alkuperäinen kiintiö [1004] (tonnia valkoista sokeria) | Irlanti | Alhainen kannattavuus | 2143923 | Kreikka | Italia | Manner-Portugali | Tšekin tasavalta | Keskisuuri kannattavuus | 2923655 | Tanska | Espanja | Latvia | Liettua | Unkari | Slovenia | Slovakia | Suomi | Belgia | Korkea kannattavuus | 12895381 | Saksa | Manner-Ranska | Alankomaat | Itävalta | Puola | Ruotsi | Yhdistynyt kuningaskunta | Muut jäsenvaltiot [1005] | Eivät sisälly luokitukseen | 604114 | YHTEENSÄ | | 18567073 | 28. Toinen tekijä, joka saattoi vaikuttaa viljelijöiden päätökseen jatkaa sokerijuurikkaiden tuottamista, oli yhä saatavilla olevan tuen taso. Lainsäädännön mukaan jäsenvaltioissa, joissa luovuttiin ainakin 50 prosentista kiintiöitä, jäljellä oleville viljelijöille voitiin myöntää tuotantosidonnaisen tuen muodossa lisätukea viiden vuoden siirtymäajaksi. Kyseistä tuotantosidonnaista tukea myönnettiin neljässä jäsenvaltiossa, joissa yhdistetty kannattavuus oli luokiteltu alhaiseksi tai keskisuureksi ja joissa kiintiöistä luopuminen oli kyseisellä tasolla [24]. Tämä kannusti jäljellä olevia viljelijöitä jatkamaan sokerijuurikkaiden tuotantoa seuraavien viiden vuoden ajan. 29. Yksittäisten toimijoiden perustelujen lisäksi olisi myös analysoitava tavoitteena olleiden ja tosiasiallisten luopumisten välistä eroa tavoitteena olleiden luopumisten kokonaismäärän näkökulmasta. Oli epätodennäköistä pitää realistisena oletusta, että huomattava kiintiöistä luopuminen, joka tarkoitti noin 30 prosenttia kokonaismäärästä, saavutettaisiin pelkästään tuottamattomimpien tuottajien vapaaehtoisilla valinnoilla. Itse asiassa komission "alhaiseksi" tai "keskisuureksi" kannattavuudeltaan luokittelemien jäsenvaltioiden tuottajien yhdistetty kokonaiskiintiö oli 5,1 miljoonaa tonnia eli vähemmän kuin tavoitteeksi asetettu luopuminen. Jos kaikki nämä tuottajat olisivat luopuneet kiintiöistään, sokerituotanto olisi loppunut kokonaan 13 jäsenvaltiossa. 30. Tarkastuksessa havaittiin, että yhdessä jäsenvaltiossa ainoa tuottaja, joka ennen sokeriuudistusta oli yhdistänyt/rationalisoinut tuotantolaitoksiaan ja pitänyt itseään yhtenä Euroopan tehokkaimmista tuottajista, sulki suuren, uudenaikaisen ja mahdollisesti tehokkaan sokeritehtaansa. Se perusteli päätöstään sillä, että riskinä oli, että alhaisemmat hinnat olisivat vähentäneet sokerijuurikastoimitukset taloudellisesti kannattamattomalle tasolle. Uudistuksen kolmannesta vuodesta alkaen tehtiin keskeisiä muutoksia… 31. Kuten edellä todettiin, vapaaehtoista luopumista tapahtui kahtena ensimmäisenä markkinointivuotena 2006/2007 ja 2007/2008 odotettua vähemmän. 32. Kuuden miljoonan tonnin kokonaistavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2007 rakenneuudistusrahastoon tehtiin seuraavat keskeiset muutokset [25]: a) Sokerintuottajille tarkoitetun rakenneuudistustuen osuutta lisättiin 90 prosenttiin rakenneuudistustuesta. Sen varmistamiseksi, että asianomaiset viljelijät saisivat myös korvauksia, heille myönnettiin kertaluonteinen 237,50 euron maksu luovuttua tonnia kohti. b) Yhtiöt, jotka luopuivat ainakin 13,5 prosentista vuoden 2008/2009 kiintiöistään, vapautettiin maksamasta 13,5 prosentin kiintiöosuuden osalta vuoden 2007/2008 tilapäistä rakenneuudistusmaksua, jonka määrä oli 173,80 euroa tonnia kohti. c) Ilmoitettiin pakollisesta vuonna 2010 tehtävästä kiintiöiden leikkauksesta, jota ei korvata, jos vapaaehtoiset luopumiset eivät riitä saavuttamaan tavoitetta. Edellä mainittu toimenpide koski ennen kaikkea tuottajia, jotka eivät olleet luopuneet kiintiöistään. Tästä seurasi, että myös nämä tuottajat joutuivat harkitsemaan luopumista kiintiöistä vapaaehtoisesti. … Ja tavoite eli kuusi miljoonaa tonnia, josta 0,5 miljoonaa tonnia koski isoglukoosia ja inuliinisiirappia, saavutettiin suurelta osin… 33. Näillä muutoksilla pyrittiin saavuttamaan toivottu EU:n sokerimarkkinoiden tasapaino vähentämällä kuudella miljoonalla tonnilla sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoa. Muutoksista seurasi, että vuosina 2008 ja 2009 tuottajat luopuivat noin 3,6 miljoonasta tonnista kiintiöitä. Vuoteen 2009 mennessä suljettiin noin 80 tehdasta ja luopumisten kokonaismäärä oli 5,77 miljoonaa tonnia, josta 5,23 miljoonaa tonnia koski sokerikiintiöitä. Isoglukoosin tuottajat luopuivat 0,22 miljoonasta tonnista ja inuliinisiirapin tuottajat kaikista saatavilla olevista kiintiöistä eli 0,32 miljoonan tonnin tuotannosta (yksityiskohtaiset tiedot esitetään liitteessä II). Näin vältyttiin huomattavilta, lopullisilta tuotannon leikkauksilta. … vaikka kiintiöistä luopuivat myös tuottajat, jotka eivät olleet vähiten kilpailukykyisiä 34. Komission yksiköt vahvistivat, että rakenneuudistuskauden toisen vuoden jälkeen tuli selväksi, että vaadittua kiintiöistä luopumisen tasoa ei saavutettaisi siten, että ainoastaan tehtaat, joiden kilpailukyky oli heikoin, lopettaisivat sokerintuotannon alueilla, jotka sopivat kaikkein huonoiten juurikasviljelyyn. Siksi luotiin vahva kannustin, joka saisi kaikki tuottajat luopumaan ainakin tietystä prosentuaalisesta kiintiöosuudesta, jotta tarvittavat vähennykset saataisiin toteutettua ja jotta alalla päästäisiin uuteen markkinatasapainoon. 35. Tarkastuksessa havaittiin tapauksia, joissa kaikkein tuottavimpiin yrityksiin itsensä lukevat yritykset ostivat lisää sokerikiintiöitä ja sittemmin luopuivat kyseisistä kiintiöistä lähinnä välttyäkseen kiintiöiden leikkauksilta, joita ei tueta. Puolassa, Ranskassa ja Saksassa tarkastuksen aikana haastatellut tuottajien edustajat totesivat, että he luopuivat osasta kiintiöistään pääasiassa siitä syystä, että tuen ulkopuolelle jäävien lopullisten leikkausten riski pienenisi. 36. Lisäksi jäsenvaltio- ja markkinointivuosikohtaiset luopumiset osoittavat, että kiintiötuotannosta luopumista tapahtui kaikissa kannattavuusluokissa, kun taas alkuperäisenä tavoitteena oli luoda kannustin, joka saisi kilpailukyvyltään alhaisimmat sokerintuottajat luopumaan vapaaehtoisesti kiintiötuotannostaan. 37. Kaiken kaikkiaan luovuttiin lähes kuudesta miljoonasta tonnista kiintiöitä, joista 5,2 miljoonaa tonnia koski valkoista sokeria. Vaikka käytettävissä olevista sokerintuotantokiintiöistä luopumisen osuus oli huomattavasti korkeampi alueilla, joiden tuottavuus katsottiin alhaiseksi/keskisuureksi, 2,4 miljoonasta tonnista eli noin 47 prosentista (määrä vastaa 19:ää prosenttia alkuperäisestä kiintiöstä) luopuivat tuottajat, joiden tehtaat sijaitsivat alueilla, joita komissio piti kaikkein kilpailukykyisimpinä (ks. liite III). 38. Tämä tilanne asettaa tuottajien näkökulmasta kyseenalaiseksi niiden toimenpiteiden vaikuttavuuden, joiden avulla pyritään varmistamaan sokeriteollisuuden kilpailukyky tulevaisuudessa. Varsinkaan uudistuksen kolmannesta vuodesta alkaen käyttöön otettuja toimenpiteitä ei kohdistettu niin hyvin, että niiden avulla olisi saavutettu asetettu tavoite. Uudistus kannusti alentamaan kiintiötasoa ja samanaikaisesti myönnettiin lisäkiintiöitä 39. Sokeriuudistuksen myötä otettiin käyttöön suuri joukko erilaisia mekanismeja, jotka joskus olivat toistensa kanssa ristiriidassa. Yksi niistä oli kiintiötuotannon saaminen toivotulle tasolle. 40. Yhtäältä uudistuksen myötä saatiin aikaiseksi rakenneuudistustuki, joka kannusti sokerialan yrityksiä luopumaan kiintiötuotannostaan markkinatasapainon [26] saavuttamiseksi, ja toisaalta – koska pyrkimyksenä oli varmistaa sujuva siirtyminen WTO:n päätöksen nojalla (kohta 5) – asianomaisille yrityksille tarjottiin uudistuksen kautta samanaikaisesti lisää kiintiötuotantoa yhteensä 1,5 miljoonaa tonnia [27], joka jakautui seuraavasti: - Sokerin lisäkiintiö: sokeriyritykset voivat pyytää, että niille myönnetään sokerin lisäkiintiöitä, joiden kokonaismäärä oli jopa 1,1 miljoonaa tonnia maksamalla kertaluonteisesti 730 euroa myönnetyn lisäkiintiön tonnia kohti. Lisäkiintiöitä ostettiin tosiasiallisesti noin miljoona tonnia. - Isoglukoosin lisäkiintiö: isoglukoosin lisäkiintiöitä myönnettiin yrityksille 300000 tonnia suhteessa jo käytössä oleviin isoglukoosikiintiöihin. Nämä lisäkiintiöt myönnettiin ilman maksua. - Isoglukoosin täydentävä kiintiö: Italiassa, Liettuassa ja Ruotsissa olevat yritykset voivat pyytää, että niille myönnettäisiin isoglukoosin täydentäviä kiintiöitä yhteensä jopa 103,000 tonnia maksamalla kertaluonteisesti 730 euroa myönnetyn täydentävän kiintiön tonnia kohti. Tarkastukseen mennessä yksikään tuottaja ei ollut käyttänyt mahdollisuutta ostaa täydentävää kiintiötä. 41. Lisäkiintiöiden saataville asettamista voitaisiin perustella kilpailukyvyllä, sillä se oli tarkoitettu tehokkaammille tuottajille. Se kuitenkin eittämättä lisäsi vaatimuksia vähentää kokonaiskiintiötä toivotun markkinatasapainon saavuttamiseksi. 42. Itse asiassa noin miljoona tonnia sokerin lisäkiintiöitä on myönnetty yrityksille, jotka maksoivat kertaluonteisesti 730 euroa myönnetyn kiintiön tonnia kohti. Tarkastuksessa havaittiin tapauksia, joissa yritykset luopuivat samansuuruista korvausta vastaan kyseisistä äskettäin ostetuista sokerin lisäkiintiöistä lähinnä uudistuksen toisessa vaiheessa välttyäkseen mahdollisilta vuonna 2007 ilmoitetuilta kiintiöiden leikkauksilta, joita ei tueta (ks. kohta 32 alakohta c). Yritysten lisäkiintiöistä maksama määrä vastaa suurin piirtein sitä määrää, jonka ne sittemmin saivat luopuakseen niistä, minkä seurauksena taloudellisen vaikutuksen voidaan katsoa olevan yleisesti ottaen neutraali. Ei ole kuitenkaan perusteltua ensin lisätä kiintiöitä ja sittemmin pyrkiä vähentämään niitä. Tällä toimintapolitiikalla on lisäksi kielteisiä taloudellisia seurauksia EU:n talousarviolle, kuten jäljempänä selvitetään. 43. Näin ollen yrityksille myönnettiin ilman maksua 300000 tonnia isoglukoosin lisäkiintiöitä ja sittemmin samoille yrityksille maksettiin kannustimia, jotta ne luopuisivat kiintiöistään. Vuoteen 2009 mennessä isoglukoosin tuottajat luopuivat 222316 tonnin tuotannosta ja saivat korvaukseksi rakenneuudistustukea, mistä aiheutuneet kustannukset olivat noin 97 miljoonaa euroa [28]. Täten voidaan todeta, että uudistuksen myötä yrityksille maksettiin siitä, että ne luopuvat kiintiöistä, jotka niille oli myönnetty ilman maksua. Ei ole lainkaan selvää, miksi kyseiset ilman maksua saadut lisäkiintiöt sisällytettiin sittemmin tehtyihin kiintiöiden vähennyksiin. Näistä päätöksistä aiheutuneita lisäkustannuksia ei myöskään voida perustella. Toimenpiteillä oli vähäinen vaikutus yksittäisten viljelijöiden kilpailukykyyn 44. Sokerijuurikkaiden viljelijöiden kilpailukyky eli heidän kykynsä toimittaa sokerijuurikkaita tuottajille kilpailukykyisin hinnoin riippuu siitä, voivatko he vähentää sokerijuurikasviljelystä aiheutuvia kulujaan tonnia kohti seuratakseen uudistuksesta johtuvia alennettuja sokerihintoja. Vaikka tilatukijärjestelmän kautta toteutetut uudistukset korvasivat osittain juurikasviljelijöille tulomenetykset, jotka johtuivat sokerijuurikkaasta maksettavien vähimmäishintojen merkittävästä alenemisesta, käyttöön otetuilla toimenpiteillä oli vähäinen vaikutus yksittäisten viljelijöiden kilpailukykyyn. 45. Komission vaikutustenarvioinnissa tosiaankin tutkittiin valittujen jäsenvaltioiden osalta, mikä olisi kustannukset kattava hinta eli taso, jonka alapuolelle mentäessä viljelijä keskimääräisesti päättää vaihtaa sokerijuurikkaat muihin kilpaileviin viljelykasveihin. Komissio toi esiin, että kyseinen hinta oli juurikasviljelijöiden osalta valtaosassa sokerijuurikasta tuottavissa jäsenvaltioissa jopa huomattavasti korkeampi (ks. taulukko 3) kuin vähimmäishinta, joka oli sokerijuurikkaan kohdalla lokakuusta 2009 alkaen noin 26 euroa tonnia kohti. Taulukko 3 Sokerijuurikkaan arvioitu keskimääräinen kustannukset kattava hinta tilojen tasolla tietyissä jäsenvaltioissa Lähde: Perustuu komission asiakirjaan SEC(2005) 808, s. 11. Huomattavasti korkeampi kuin 25 euroa tonnilta | Lähellä 25:tä euroa tonnilta | Jäsenvaltio | Kustannukset kattava hinta euroa/tonni | Jäsenvaltio | Kustannukset kattava hinta euroa/tonni | Suomi | 44 | Belgia ja Alankomaat | 30 | Italia | 42 | Tanska | 25 | Yhdistynyt kuningaskunta | 40 | Ranska | 26 | Itävalta | 40 | Saksa | 30 | Espanja | 36 | | Ruotsi | 34 | Kreikka | 34 | 46. Lisäksi sokerijuurikasviljelmien olisi sijaittava lähellä sokeritehtaita (ks. kohta 1), joten viljelijän on vaikea toimittaa juurikkaitaan jollekin muulle tehtaalle, jos paikallinen tehdas suljetaan. Näin ollen monessa tapauksessa jopa ne viljelijät, jotka olisivat halunneet tai jotka olisivat voineet tehostaa toimintaansa esimerkiksi lisäämällä hehtaarikohtaista satoaan, eivät voineet tehdä niin, jos paikallinen tuottaja päätti sulkea tuotantolaitoksensa. Tarkastuksessa yksilöitiin tapauksia, joissa tuottajat sulkivat sokeritehtaita suhteellisen alhaisen kapasiteetin ja vanhentuneen teknologian vuoksi, vaikka viljelijöiden saama hehtaarikohtainen sokerijuurikassato oli kaikkein korkein. 47. Uudistusehdotukset eivät näissä olosuhteissa tarjonneet kannustimia, joiden avulla olisi lisätty niiden viljelijöiden kilpailukykyä, jotka aikovat edelleen pysyä alalla. Nykyinen kiintiöjärjestelmä on edelleen jäykkä ja rajoitteinen 48. Sokerin yhteisestä markkinajärjestelystä aiemmin antamassaan erityiskertomuksessa (ks. kohta 18) tilintarkastustuomioistuin pyysi kiinnittämään huomiota kiintiöjärjestelmän jäykkyyteen ja totesi, että "kansalliset tuotantokiintiöt ovat estäneet viljelyn siirtymisen tuottavimmille alueille" [29], "normaali kilpailu ei toteudu ja sokeria tuottavia yhtiöitä on useissa tapauksissa sakotettu kilpailua koskevista väärinkäytöksistä" [30]. Lisäksi komissio totesi, että komission olisi syytä tarkastella esteitä, jotka vaikeuttavat uusien sokerijuurikkaan tuottajien pääsyä alalle [31]. 49. Tätä silmällä pitäen komissio alun perin ehdotti vuonna 2004 antamassaan tiedonannossa [32] sokerialan uudistusta, joka perustuisi siihen, että kiintiöitä leikattaisiin yhdenmukaisesti. Lisäksi komissio pyrki edistämään EU:n tuottajien välistä kiintiöiden siirrettävyyttä. Tätä ehdotusta ei kuitenkaan hyväksytty, koska enemmistö jäsenvaltioita vastusti ajatusta yhteisön sisäisistä kiintiöiden siirroista. 50. Sokeriteollisuuden tehokkuuden osalta nykyisen kiintiöjärjestelmän jäykkyyden ja rajoitteisuuden säilyminen johtaa tuotantokapasiteetin aiheettomaan joustavuuteen ja vähentää sekä viljelijöiden että tuottajien mahdollisuuksia lisätä tehokkuuttaan. Järjestelmä on jäykkä ja rajoitteinen esim. seuraavista syistä: tietyissä jäsenvaltioissa on viljelijäkohtaisia määrällisiä kiintiöitä eikä kiintiöitä kaupata ja niiden siirtäminen on rajallista. Tarkastuksessa vahvistettiin, että tietyissä tarkastuksen kohteena olleissa jäsenvaltioissa kiintiöiden rajoittaminen haittaa mahdollisten uusien viljelijöiden pääsyä alalle eikä nykyisten viljelijöiden toimitusoikeuksia saa muuttaa ilman heidän suostumustaan. Tämä rajoittaa merkittävällä tavalla sokerintuotannon markkinoita. 51. Tietyt tuottajat yrittivät lieventää tätä ongelmaa yksityisillä aloitteilla; yleisesti ottaen kyseiset rajoitteet kuitenkin muodostavat talouden kestävyyttä koskevan periaatteen noudattamista estävän tekijän. Vaikutustenarvioinnissa katsottiin, että tämän periaatteen noudattamista olisi edistettävä siirtymällä nykyisestä, sokerikiintiöjärjestelmään kuuluvasta tuotantokapasiteetin jakoperiaatteesta kilpailukykyisempään, markkinasuuntautuneempaan tuotantoalaan. Onko sokerimarkkinauudistuksella vakautettu markkinat ja taattu sokeritoimitusten saatavuus? 52. Yksi sokeriuudistuksen tavoitteista oli vakauttaa markkinat ja taata sokeritoimitusten saatavuus [33]. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, saavutettiinko kyseinen tavoite. Hinnat EU:n sokerimarkkinoilla ovat olleet vakaita ja viitehintojen tasolla tähän saakka 53. Tarkastuksessa arvioitiin, onko sokerimarkkinoilla saavutettu tasapaino siten, että kulutustarve vastaa tuotantoa ja viennillä vähennettyä tuontia ja että markkinahinnat olleet viitehintojen tasolla. 54. Tarkastuksen yhteydessä todettiin, että ensimmäisten kolmen vuoden aikana EU:n sokerimarkkinat olivat vakaat; kuten kaaviosta 3 käy ilmi, hintatiedot osoittavat, että markkinat ovat olleet vakaat ja hinnat ovat vastannet viitehintoja uudistuksen alusta alkaen. Toimitusten saatavuuden takaaminen: tuotantokiintiöiden taso ei yllä EU-kulutuksen tasolle ja eu on tätä nykyä nettotuoja 55. Sokerimarkkinoihin vaikutti samanaikaisesti kaksi eri tekijää, eli kasvanut tuonti ja tuetun viennin mahdollisuuksien rajoittaminen. Lokakuun 1. päivästä 2009 alkaen "Kaikki paitsi aseet" -aloitteesta hyötyvistä vähiten kehittyneistä maista peräisin olevalle tuonnille ei enää asetettu määrällisiä rajoitteita. Kaavio 3 Valkoisen sokerin hinta uudistuksen aikana +++++ TIFF +++++ Huom. 1 Valkoisen sokerin keskihinta yhteisössä EU:n sokerin tuottajien ja jalostajien mukaan (pakkaamattoman tai suuriin säkkeihin pakatun kiderakenteeltaan tasaisen vakiolaatuisen sokerin hinta vapaasti tehtaalla). 2 Asetuksessa (EY) N:o 318/2006 tarkoitettu viitehinta. 3 Lontoossa Liffe-pörssissä noteeratut futuurihinnat (vakiolaatuinen valkoinen sokeri vapaasti aluksessa ahdattuna). Lähteet: (1-2) Komissio (maatalouden pääosasto, yksikkö C.5). (3) L’économie sucrière 2010 sekä kuukausitilastot – France AgriMer. 56. Näin ollen pääasialliseksi markkinoita vakauttavaksi tekijäksi on muodostunut EU:n tarpeita vastaava sisäisen tuotannon taso. Uudistuksella pyrittiin ja pääasiassa onnistuttiin vähentämään sisäistä tuotantoa luopumalla kiintiöistä, mutta tämä muutti EU:n markkinoita: sokerintuotanto oli aiemmin huomattavasti sisäistä kulutusta suurempi ja nyt tuotanto on selvästi kulutusta pienempi ja EU:sta on tullut nettotuoja, sillä EU-tuotanto kattaa sen kulutuksesta 85 prosenttia (ks. kaavio 4). 57. Tuonnin kasvu tulevaisuudessa vaikuttaisi kielteisesti EU:n sokerimarkkinoiden tasapainoon ja komission olisi mahdollisesti käytettävä markkinoiltapoistamista koskevaa mekanismiaan vähentääkseen jälleen EU-tuottajien kiintiöitä, jolloin se vähentäisi edelleen EU:n sokerintuotantokapasiteettia, mikä taas todennäköisesti johtaisi siihen, että lisää tehtaita suljetaan. On tärkeää panna merkille, että tuotantokapasiteetin käyttöönotto kestää suhteellisen kauan ja korkeista pääomakuluista johtuen kapasiteetin pienentämisen jälkeen sen palauttaminen ennalleen ei todennäköisesti suju lyhyessä ajassa. Kaavio 4 Sokerin tuotanto ja kulutus EU:ssa markkinointivuosina 2001/2002–2008/2009 +++++ TIFF +++++ Huom. Markkinointivuosi 2006/2007 (EU-25/27) oli 15 kuukauden pituinen. Lähde: Komissio (maatalouden pääosasto, yksikkö C.5 ). 58. EU on täten tullut tämän strategisen maatalouselintarvike- ja kemianteollisuuden tuotteen osalta entistä riippuvaisemmaksi tuonnista, samalla kun sokerin uusien käyttötapojen, kuten bioetanolin myötä, toimitusvaatimukset sitä vastoin kasvavat. Lisäksi tilanne vaihtelee yhä enemmän maailmanmarkkinoilla, joilla toimituksia hallitsee pieni määrä viejämaita. 59. Käytettävissä olevat tiedot antavat ymmärtää, että toimitusten saatavuus ja EU-markkinoiden vakaus riippuvat tulevaisuudessa mm. seuraavista tekijöistä: a) ovatko tuottajat valmiit maksamaan viljelijöille niin paljon, että viljelijät haluavat jatkaa sokerijuurikastoimituksia b) missä määrin kolmannet maat, joiden kanssa EU on tehnyt kahdenvälisiä kauppasopimuksia, pitävät houkuttelevana vaihtoehtona sokerinsa viemistä EU:hun. Tämä riippuu monista tekijöistä, kuten mm. maailman sokerihinnoista, kuljetuskustannuksista ja muiden viljelykasvien viljelyn kustannuksista, mikä taas merkitsee, että sokeritoimitusten saamisen epävarmuus kasvaa EU-markkinoilla. Tuotannon siirtämiseen liittyvä riski 60. Kolmansien maiden pääsyoikeuksien lisääminen kannustaa niin ikään tuottajia investoimaan kyseisiin kolmansiin maihin. Tämä lisää riskiä, että tietyt EU:n tuotantolaitokset siirtävät tuotantonsa, mikä lisäisi EU:n tuontiriippuvuutta ja vaikuttaisi mahdollisesti kielteisesti asianomaisten EU-alueiden yhteiskuntarakenteeseen. 61. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että ainakin kolme EU:n tuottajaryhmää, jotka olivat saaneet tukea luopumalla kiintiöistä ja sulkemalla tehtaita EU:ssa, investoivat sokerintuotantolaitoksiin tai allekirjoittivat kaupallisia sopimuksia kolmansissa maissa, joille EU on antanut kauppamyönnytyksiä. Jotkin tuottajat ovat niin ollen reagoineet kiintiöiden vähentämiseen EU:ssa tuomalla sokeria EU:n ulkopuolelta. Sokerinhinnan alenemisesta hyötyminen 62. Uudistuksen tarkoituksena oli alentaa sokerin hintoja enintään 36 prosentilla [34], ja sokerin hinta on EU:ssa todellakin seurannut viitehintaan tehtyjä alennuksia. Kaaviossa 3 esitetään uudistuksesta alkanut sokerinhintojen suuntaus alaspäin. 63. Yksi yhteisen maatalouspolitiikan [35] tavoitteista on taata kohtuulliset kuluttajahinnat. Kuluttajahintojen muodostus on monimutkainen prosessi, jossa hintoihin vaikuttaa raaka-ainekustannusten lisäksi myös muut tekijät, kuten energia- ja työvoimakustannukset. Tästä seuraa, että on erittäin vaikea määrittää, missä määrin tuottajien myymän pakkaamattoman sokerin viitehinnan aleneminen vaikuttaa lopullisen kuluttajan maksamaan hintaan. Komissio korosti tarvetta "varmistaa, että hyödykkeiden alenevat hinnat näkyvät kuluttajahinnoissa viipymättä" [36]. Tästä huolimatta komission puolesta tehdyt selvitykset [37] osoittavat, että pakkaamattoman sokerin hinnan alennukset eivät todennäköisesti näy lopullisen kuluttajan tasolla. Kun kyse on jalostetuista tuotteista, joiden osuus sokerin kulutuksesta on yli kaksi kolmasosaa, valtaosa hinnanalennuksista johtuvista kustannussäästöistä lisätään teollisten tuottajien [38] voittomarginaaliin; kun hinnoitellaan vähittäismyyntiin tarkoitettua sokeria, joka kattaa jäljellä olevan kolmanneksen kulutuksesta, hintavaikutusten siirtymiseen vaikuttaa jakeluverkostojen keskittyminen [39]. 64. Lisäksi uudistuksen jälkeen tuotannosta on tullut yhä keskittyneempää: ainoastaan kuusi teollista yritysryhmää tuottaa 75 prosenttia EU:n sisäisestä tuotannosta. Onko erityisvälineillä/-mekanismeilla onnistuttu käsittelemään ja lievittämään uudistukseen liittyviä sopeutumisongelmia? 65. Lainsäädäntökehyksessä säädetään muun muassa, että tavoitteena on varmistaa kohtuullinen elintaso sokerialalla toimivalle maatalousväestölle [40]. 66. Oletettiin, että rakenneuudistustoimenpiteisiin liittyvillä sokerijuurikkaanviljelystä luopumisella ja tehtaiden sulkemisella olisi merkittävä suora ja epäsuora sosiaalinen vaikutus asianomaisiin maatalousväestöihin ja maatalousalueisiin. Vaikutustenarvioinnissa ennustettiin, että kyseisillä alueilla menetettäisiin huomattava määrä työpaikkoja: vähintään noin 4500 maatalousalan, 24500 teollisuusalan ja 49000 välillisesti alaan liittyvää työpaikkaa [41]. 67. Tämän vuoksi lainsäädännössä säädettiin rakenneuudistusrahastosta, josta rahoitetaan erityisiä välineitä/mekanismeja, kuten rakenneuudistustuki, monipuolistamistuki ja siirtymäajan tuki, kyseisten sopeutumisongelmien kohtaamiseksi ja lievittämiseksi. Näin myötävaikutettiin kohtuullisen elintason varmistamiseen sokerialalla toimivalle maatalousväestölle. 68. Seuraavissa kohdissa käsitellään kyseisiä välineitä/mekanismeja koskevaa tarkastusta. Tuottajille suunnattu rakenneuudistustuki ja tuottajien sosiaaliset ja ympäristölliset sitoumukset 69. Tuottajat, jotka luopuivat kiintiötuotannosta ja asianomaisista kiintiöistä, olivat oikeutettuja saamaan rakenneuudistustukea, jonka laskentaperusteena oli kiinteä summa luovuttua kiintiötonnia kohti [42]. Sokerikiintiöistä luopumisen tapauksessa tuottajille myönnettiin noin 90 prosenttia rakenneuudistustuesta [43], loput varattiin sokerijuurikasviljelijöille ja koneurakoitsijoille. Vastaavasti inuliinisiirapin tuottajille myönnettiin 90 prosenttia tuesta. Kiintiöistään luopuneet isoglukoosin tuottajat olivat oikeutettuja 100 prosenttiin rakenneuudistustukena maksettavista korvauksista. 70. Sokerintuotanto on EU:ssa varsin keskittynyttä, joten rakenneuudistustukea jaetaan vähän. Tarkastuskäynnin kohteina olleissa kahdeksassa jäsenvaltiossa oli suljettu 45 tehdasta ja ne saivat rakenneuudistustukea noin 2,1 miljardia euroa korvauksena siitä, että ne olivat luopuneet noin 3,7 miljoonasta tonnista sokerikiintiöitä (liite IV). 71. Kiintiöistään luopuneiden tuottajien oli huolehdittava sosiaalisista ja ympäristöllisistä sitoumuksistaan. Asianomaisissa asetuksissa säädettiin, että rakenneuudistustukihakemukseen oli liitettävä "sosiaalinen suunnitelma, jossa annetaan tarkat tiedot asianomaisen henkilöstön uudelleenkoulutusta, uudelleensijoittumista ja varhaiseläkejärjestelyjä koskevista toimista" [44]. Suuria vaihteluja rakenneuudistustuessa, josta on vähennetty välittömät purkamiskulut 72. Rakenneuudistustukea ei ollut tarkoitettu korvaamaan eikä sillä korvattu yksinomaan tehtaiden purkamisesta aiheutuvia välittömiä kuluja. Komission mukaan tuki oli tarkoitettu myös kiintiöiden vähentämiseen liittyvien taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöllisten seurausten käsittelyyn. Tarkastuksen yhteydessä tutkittiin, missä suhteessa tarkastuksen kohteena olleissa jäsenvaltioissa toimiville tuottajille myönnetty rakenneuudistustuki oli tuottajien budjetoituihin välittömiin sulkemisesta aiheutuneisiin kuluihin eli kuluihin, joissa ei oteta huomioon mahdollista kiintiöiden arvottamista. Tarkastuksessa havaittiin, että ei ollut selvästi määritelty, mitkä kulut oli sisällytettävä rakenneuudistussuunnitelmiin. Lisäksi havaittiin, että budjetoiduista kuluista ei voitu tehdä jäsenvaltioiden välisiä vertailuja. Tästä seurasi, että saatavilla olevan tiedon perusteella tilanne vaihteli varsin suuresti: vaihteluväli oli nettomääräisiin sulkemiskustannuksiin verrattuna 390 euron nettoylijäämästä luovuttua tonnia kohti 226 euron nettoalijäämään tonnia kohti (liite IV). Sosiaalisten velvoitteiden riittämätön seuranta 73. Uudistuksen myötä EU:ssa suljettiin noin 80 tehdasta. Komissio ei velvoittanut jäsenvaltioita raportoimaan tuotantolaitosten purkamisen välittömistä sosiaalisista vaikutuksista. Tarkastuksen yhteydessä havaittiin, että kyseisiä tietoja ei ole jatkuvasti saatavilla komissiossa ja että ei ole olemassa kattavia tietoja siitä, miten kiintiöistä luopuminen vaikutti paikalliseen talouteen, kuinka monta työpaikkaa menetettiin tai mitä työllistymisvaihtoehtoa tarjottiin henkilöstölle, joka aiemmin työskenteli tehtaissa, jotka sittemmin purettiin. Tämä estää arvioimasta uudistuksen kokonaisvaikutusta kyseisillä alueilla. Ympäristövelvoitteisiin liittyvät viipeet 74. Tuotantolaitosten sulkeminen merkitsee myös vakavia ympäristöhaasteita ja tämän vuoksi asianomaisissa asetuksissa säädetään, että tuotantolaitosten sulkemisen yhteydessä on toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on purkaa tuotantolaitoksia ja palauttaa tehdasalueiden ympäristö entiselleen. Tarkastuksessa kuitenkin havaittiin, että tietyissä tapauksissa viipeet olivat merkittäviä ja että oli yhä epävarmempaa, noudattaisivatko tuottajat kyseisiä ympäristövelvoitteita ajallaan. Joulukuussa 2009 komissio muutti lainsäädäntöä pidentääkseen määräaikaa syyskuuhun 2011 [45]. Rakenneuudistustuki viljelijöille ja koneurakoitsijoille, joihin kiintiöistä luopuminen vaikuttaa 75. Kun kyseessä on luopuminen sokerikiintiöistä, mikä kattaa valtaosan kiintiöistä luopumisesta, osa maksetusta rakenneuudistustuesta (ainakin 10 prosenttia vuoteen 2007 saakka, 10 prosenttia vuodesta 2007 alkaen) varattiin sokerijuurikasviljelijöille, joihin kiintiöistä luopuminen vaikuttaa, ja koneurakoitsijoille, jotka tarjosivat kyseisille viljelijöille erityispalveluja [46]. Vastaavasti osa tuesta varattiin sikuriviljelijöille, joihin kohdistui inuliinisiirappikiintiöistä luopumisen vaikutuksia. Toisaalta tukea ei varattu maissiviljelijöille, kun isoglukoosin tuottajat luopuivat kiintiöistään. Varojen kohdentamisesta päättivät kansalliset viranomaiset kuultuaan viljelijöiden edustajia ja – mikäli niitä oli [47] – urakoitsijoita. Vuonna 2007 asianomaisille viljelijöille myönnettiin [48] kertaluonteinen 237,50 euron maksu luovuttua tonnia kohti, mikä muodosti valtaosan heidän saamistaan korvauksista. Monipuolistamistuki 76. Uudistuksen myötä suljettiin noin 80 sokeritehdasta. Sokeritehtailla on vahva alueellinen yhteys ympäröivään väestöön. Varsinkin jos tehtaat sijaitsevat kaukaisilla ja epäsuotuisessa asemassa olevilla alueilla, niiden sulkemisella (kaikkiaan 80 tehdasta) on huomattava kielteinen vaikutus asianomaisten alueiden yhteiskuntarakenteeseen. 77. Laissa ei määritellä, kenet käsite "maatalousväestö" kattaa. Tästä huolimatta arvioidaan, että sokeriuudistus vaikutti laajemmin paikalliseen väestöön eikä ainoastaan sokerialan keskeisiin sidosryhmiin, joille tuki asetuksen mukaisesti kuuluu (tuottaja ja hänen henkilöstönsä, viljelijät ja koneurakoitsijat). 78. Lainsäädännössä säädetään 675 miljoonan euron tuesta, jonka tarkoituksena on kannustaa kehittämään vaihtoehtoja sokerijuurikas- ja sokerituotannolle alueilla, joihin sokeriteollisuuden rakenneuudistus vaikuttaa (ks. jäsenvaltiokohtainen jakautuminen liitteessä V). - Varsinaisella monipuolistamistuella [49] on määrä rahoittaa pääasiassa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on olla identtisiä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston [50] tukemien toimintalinjasta 1 ja 3 tuettujen toimenpiteiden kanssa. Tavanomaisesti niistä rahoitettaisiin erityishankkeita, joiden tarkoituksena on lisätä maatalous- ja metsätalousalan kilpailukykyä, parantaa elämänlaatua maaseudulla tai monipuolistaa maaseudun taloutta. - Monipuolistamisen lisätukea [51] myönnetään jäsenvaltiolle, kun ne ovat luopuneet yli 50 prosentista kiintiöitä, ja tuen määrä kasvaa, jos luopumisten prosenttiosuus on suurempi. Tukea voitaisiin myöntää samalla tavoin kuin varsinaista monipuolistamistukea tai sitä voitaisiin maksaa suoraan viljelijöille. 79. Jäsenvaltioiden, jotka päättävät myöntää varsinaista monipuolistamistukea, on laadittava kansalliset rakenneuudistusohjelmansa, joissa selvitetään yksikohtaisesti kyseisillä alueilla toteuttavat monipuolistamiseen tähtäävät toimenpiteet. Lisäksi niiden on tiedotettava komissiolle kyseisistä ohjelmista. Komissiota ei pyydetä hyväksymään kyseisiä ohjelmia. 80. Jäsenvaltioiden laatimien kansallisten rakenneuudistusohjelmien analyysi osoitti, että monipuolistamistuen kohdentaminen perustui erilaisiin kriteereihin, jotka vaihtelivat jäsenvaltiosta toiseen, kuten liitteessä VI esitetään. 81. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että tietyissä jäsenvaltioissa kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyi huomattavasti eivätkä ne ole vielä täysin toimintakelpoisia. Toimenpiteillä pyritään kehittämään vaihtoehtoja sokerijuurikkaan viljelylle ja sokerintuotannolle. Viipeen vuoksi tehtaan sulkemisesta saattoi kulua monta vuotta siihen, että tarjolla oli toteuttamiskelpoisia taloudellisia vaihtoehtoja, tai kenties niitä ei ollut lainkaan. Joulukuussa 2009 komissio muutti lainsäädäntöä pidentääkseen toimenpiteen täytäntöönpanon määräaikaa syyskuuhun 2011 [52]. 82. Komissiolla ei myöskään ole käsitystä siitä, miten monipuolistamistuki on vaikuttanut asianomaisiin alueisiin, vaikka jäsenvaltioita on vaadittu toimittamaan komissiolle vuotuiset edistyskertomukset, jotka koskevat mm. kansallisia rakenneuudistusohjelmia [53]. Komissio ei kuitenkaan ole laatinut menetelmiä, joiden avulla nämä tiedot tarkistettaisiin ja arvioitaisiin järjestelmällisesti [54]. Siirtymäajan tuki päätoimisille puhdistamoille 83. Laissa säädetään siirtymäajan tuesta, jota myönnetään päätoimisille puhdistamoille (150 miljoonaa euroa), jotta ne voisivat sopeutua sokeriteollisuuden rakenneuudistukseen [55]. Päätoimisilla puhdistamoilla tarkoitetaan tuotantoyksikköjä, joissa puhdistettiin raakaa tuontiruokosokeria joko yksinomaan tai tietyn määrän yli [56]. 84. Nämä tuet eivät sisältyneet komission alkuperäisiin ehdotuksiin, vaan ne otettiin käyttöön myöhemmin neuvoston kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen. Tukea maksettiin erittäin harvalle puhdistamolle (yhteensä seitsemälle), ja tuen määrä vaihteli 1,5–94 miljoonan euron välillä puhdistamoa kohti. 85. Tarkastuksessa ei saatu näyttöä siitä, että tuki olisi perustunut puhdistamojen tarpeiden asiantuntija- arviointiin tai että tukimäärät olisi laskettu objektiivisten kriteerien perusteella. Lisäksi asetetut tavoitteet (sopeuttaminen yhteisön sokerialan rakenneuudistukseen) [57] ja tuen saamiseksi liiketoimintasuunnitelmaan sisällytettävissä olevat toimet (mukaan lukien toimintakustannuksiin osallistuminen ja muut tarpeellisina pidettävät määräykset) [58] olivat epämääräisiä, minkä vuoksi tuen tehokkuutta tai vaikuttavuutta on mahdotonta arvioida. Näytön mukaan tuki oli luonteeltaan lähinnä päätoimisille puhdistamoille raa’asta tuontiruokosokerista maksettavaa tukea korvauksena siitä, että he vastaisuudessa menettävät monopoliasemansa raakasokerin tuonnissa. Komission asetuksessa pelkästään viitataan niillä olleisiin "tiettyihin etuihin" [59], jotka ne ovat menettäneet. 86. Suurimmassa osassa kyseisistä jäsenvaltioista mahdollisia edunsaajia oli vain yksi. Tämä teki tyhjäksi säännöksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on noudatettava tuen myöntämisessä objektiivisia ja syrjimättömiä perusteita [60]. Sokeriuudistuksesta aiheutuvat kustannukset Rakenneuudistusrahastosta sidotaan todennäköisesti varoja euroopan maatalouden tukirahastoon 87. Säännösten mukaisesti [61] "määrät, jotka voivat olla käytettävissä rakenneuudistusrahastosta 2 kohdassa tarkoitettujen menojen rahoittamisen jälkeen, on sidottava maataloustukirahastoon". 88. Varsinkin uudistuksen toisena vuonna kiintiöistä luopumisen taso oli alhainen, mikä johti siihen, että väliaikaisista rakenneuudistusmaksuista saatiin enemmän tuloa kuin mitä komissio oli ennakoinut. Rakenneuudistusrahasto lakkautetaan syyskuussa 2012 ja jäljellä olevat varat sidotaan Euroopan maatalouden tukirahastoon. Nykyarvion mukaan käytettävissä olevia varoja tulee olemaan noin 640 miljoonaa euroa. Muita kokonaiskustannuksiin vaikuttavia tekijöitä 89. Uudistusta ehdottaessaan komissio arvioi, että sokerin yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuisi EU:n talousarviolle seitsemän vuoden aikana 2007–2013 kustannuksia 10,7 miljardia euroa [62]. Määrä on noin seitsenkertainen vuoden 2006 sokerin yhteisen markkinajärjestelyn menoihin nähden. Tämän perusteella komissio totesi, että talousarvion maatalousosan menot vastaisivat edellisistä yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuneita menoja [63]. 90. Tilintarkastustuomioistuin kuitenkin havaitsi, että sokerimarkkinoihin liittyy kaksi muuta tekijää, joiden vaikutus EU:n talousarvioon on yhteensä 1,2 miljardia euroa, vaikka niitä ei makseta suoraan talousarvion maatalousosasta: a) tuotantomaksusta [64], jonka määrä vuonna 2006 oli 498 miljoonaa euroa, luovuttiin ja se korvattiin kiinteällä maksulla, jonka määrä on 12 euroa tonnia kohti; tuotantomaksuja ei kuitenkaan olisi yhteisön kansainvälisistä sitoumuksista johtuen pidetty vuoden 2006 tasolla, koska maksuja sovellettiin ainoastaan kulutuksen ylittävään tuotantoon b) kyseisten seitsemän vuoden aikana on kohdistettu 1,2 miljardia euroa liitännäistoimenpiteisiin sokeripöytäkirjan maille; tämä AKT-maille ehdotettu tuki on tarkoitettu korvaamaan tulomenetyksiä, jotka johtuvat siitä, että niiden saamat hinnat ovat laskeneet aiemmin etuuskohtelun alaisesta tuonnista; tuki sisältyy osastoon 21 "Kehitysyhteistyö ja suhteet AKT-valtioihin", joten sitä ei ole pidetty osana sokerin yhteistä markkinajärjestelyä. 91. Sokeriuudistus suunniteltiin sellaiseksi, että sillä ei olisi talousarviovaikutuksia. Tässä yhteydessä tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että jos edellä mainitut kustannukset otetaan huomioon, EU:n talousarvion kannalta kokonaiskustannukset kaudella 2007–2013 ovat uudistuksen jälkeen todennäköisesti 1,2 miljardia euroa suuremmat kuin ennen kyseistä uudistusta. Päätelmät ja suositukset 92. Sokerimarkkinoiden uudistusta pidettiin tarpeellisena, jotta sokeriala vastaisi aiempaa markkinasuuntautuneemman uuden yhteisen maatalouspolitiikan pääperiaatteita ja unionin kansainvälisiä sitoumuksia. 93. Uudistuksella oli monenlaisia tavoitteita, jotka olivat osittain ristiriitaisia ja täten vaikea saavuttaa samanaikaisesti. Tilintarkastustuomioistuimen toimittamassa tarkastuksessa arvioitiin, missä määrin päätavoitteet oli tähän mennessä saavutettu. Onko sokerimarkkinoiden uudistuksella taattu eu:n sokeriteollisuuden kilpailukyky vastaisuudessa? 94. Uudistuksella pyrittiin vähentämään huomattavasti (6 miljoonaa tonnia) tuottamatonta tuotantokapasiteettia yhteisössä ottamalla käyttöön merkittävä taloudellinen kannustin, joka saisi tuottamattomimmat sokeriyritykset luopumaan kiintiötuotannostaan. Uudistus perustui siihen, että tuottamattomien tuotantolaitosten luopuessa tuotannostaan keskimääräinen tuottavuus kasvaisi, ja näin varmistettaisiin EU:n teollisuuden kilpailukyky tulevaisuudessa. Komissiossa ja jäsenvaltioilla ei kuitenkaan ollut saatavilla tietoja yksittäisten tuottajien suhteellisesta tuottavuudesta. Samaan aikaan kaikkein tehokkaimmille tuottajille tarjottiin pääasiallisesti ostettavaksi noin 1,5 miljoonaa tonnia lisäkiintiöitä. 95. Uudistuksen kahtena ensimmäisenä vuonna tuottajat luopuivat vapaaehtoisesti ainoastaan 2,2 miljoonasta tonnista, mikä osoitti, että asianomaiset tuottajat eivät pitäneet tarjottuja kannustimia riittävän houkuttelevina. Näin ollen vuonna 2007 uudistusprosessiin tehtiin useita muutoksia ja täten luotiin vahva kannustin, joka saisi kaikki tuottajat luopumaan vähintään tietystä kiintiönsä prosenttiosuudesta. Näin kiintiöistä luovuttiin tavoitteiden mukaisesti, mutta tavoitteeseen ei päästy ainoastaan siten, että kilpailukyvyltään heikoimmat tehtaat olisivat lopettaneet tuotantonsa. 96. Tarkastuksen yhteydessä havaittiin tapauksia, joissa yritykset luopuivat saamistaan tai ostamistaan sokerin lisäkiintiöistä. Ei ole kuitenkaan perusteltua ensin tarjota lisäkiintiöitä ja sittemmin pyrkiä vähentämään niitä. Lisäksi isoglukoosin lisäkiintiöiden tapauksessa yrityksille jopa maksettiin siitä, että he luopuivat kiintiöistä, jotka oli juuri myönnetty ilman maksua. Näitä noin 97 miljoonan euron kuluja ei voida perustella. 97. Vaikka uudistuksilla osittain korvattiin juurikasviljelijöille aiheutuneet tulomenetykset, jotka johtuivat sokerijuurikkaasta maksettavien vähimmäishintojen merkittävästä alenemisesta, käyttöön otetuilla toimenpiteillä oli vähäinen vaikutus yksittäisten viljelijöiden kilpailukykyyn. 98. Kuten tilintarkastustuomioistuin on jo havainnut aiemmin antamassaan kertomuksessa [65], nykyisen kiintiöjärjestelmän pitäminen jäykkänä ja rajoitteisena johtaa tuotantokapasiteetin aiheettomaan joustamattomuuteen ja vähentää sekä viljelijöiden että tuottajien mahdollisuuksia tehostaa toimintaansa. 99. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että tavoitetta vakauttaa markkinat luopumalla vapaaehtoisesti kuuden miljoonan tonnin kiintiötuotannosta pidettiin ensisijaisena verrattuna tavoitteeseen vähentää tuottamatonta tuotantokapasiteettia yhteisössä. Tästä seurasi, että uudistusprosessilla ei täysin varmistettu sitä, että EU:n sokeriteollisuus olisi kilpailukykyinen tulevaisuudessa. Tämän vuoksi on todennäköistä, että nykyisillä ulkoisilla paineilla on jatkossakin suuri vaikutus EU:n sokerialaan. Suositus nro 1 Ulkoisten paineiden vuoksi komission on mahdollisesti ehdotettava, että sisäistä tuotantoa mukautetaan edelleen. Siinä tapauksessa tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että välineet ja toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että niiden avulla varmistetaan yleinen johdonmukaisuus ja että ne perustuisivat tarpeiden perusteelliseen asiantuntija-arviointiin sekä objektiivisiin ja syrjimättömiin kriteereihin. Suositus nro 2 Ottaen huomioon, miten tärkeää sokerituotanto on maatalouselinkeinolle, tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että komissio ehdottaisi toimenpiteitä, joiden avulla päästäisiin eroon nykyisen kiintiöjärjestelmän jäykkyydestä ja rajoitteisuudesta, jotka vaikuttavat haitallisesti viljelijöiden ja tuottajien kilpailukykyyn. Onko sokerimarkkinoiden uudistuksella vakautettu markkinat ja taattu sokeritoimitusten saatavuus? 100. Sokerimarkkinoihin vaikutti samanaikaisesti kaksi eri tekijää: kasvanut tuonti ja tuetun viennin mahdollisuuksien rajoittaminen. Näin ollen pääasialliseksi markkinoita vakauttavaksi tekijäksi on muodostunut EU:n tarpeita vastaava sisäisen tuotannon taso. Tuonnin kasvu tulevaisuudessa lisää todennäköisesti kiintiöistä luopumista, minkä seurauksena EU:n sokerituotanto vähenee edelleen. 101. Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että markkinoiden vakaus on tähän mennessä saavutettu, mutta että tähän on päästy hyödyntämällä tuotantokiintiöitä, jotka tätä nykyä asettavat sallitun sisäisen tuotannon enimmäismäärän tasolle, joka tämän strategisen maatalouselintarvike- ja kemianteollisuuden tuotteen kohdalla on noin 85 prosenttia EU:n kulutuksesta. Se lisää EU:n tuontiriippuvuutta maailmanmarkkinoilla, joilla toimitusten suhteen hallitsevassa asemassa on pieni määrä viejämaita. Suositus nro 3 Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että EU:n sokerintuotantoon vaikuttavissa tulevissa päätöksissä otettaisiin huomioon se sisäisen sokerintuotannon taso, jota perussopimuksessa tarkoitetun toimitusten saatavuuden takaamista koskeva tavoite edellyttää. 102. Kuluttajien olisi saatava tavara kohtuulliseen hintaan [66]. Uudistuksen tarkoituksena on alentaa sokerin hintoja jopa 36 prosentilla [67]. Hintamuodostus on monimutkainen prosessi, joten on erittäin vaikea määrittää, missä määrin pakkaamattoman sokerin viitehinnan alentaminen vaikuttaa lopullisen kuluttajan maksamaan hintaan. Komissio korosti tarvetta varmistaa, että perustuotteiden hintojen laskusuuntaus näkyy kuluttajahinnoissa viipymättä. Tästä huolimatta komission puolesta tehdyt selvitykset osoittavat, että pakkaamattoman sokerin hinnan alennukset eivät todennäköisesti näy lopullisen kuluttajan tasolla. Suositus nro 4 Tilintarkastustuomioistuin ottaa huomioon, että hinnanmuodostus on erityisen monimutkaista elintarvike-alalla, ja katsoo, että komission olisi seurattava sitä säännöllisesti. Komission ja jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kilpailulainsäädännön täytäntöönpano on alalla asianmukaista, ja täten taattava, että kohtuullisia kuluttajahintoja koskeva perussopimuksessa tarkoitettu tavoite saavutetaan. Onko asianomaisilla välineillä/mekanismeilla korjattu ja lievennetty uudistukseen liittyviä sopeutumisongelmia? 103. Sokerijuurikastuotannosta luopumisella ja tehtaiden sulkemisella on merkittävä suora ja epäsuora vaikutus asianomaisiin maatalousväestöihin ja -alueisiin. Tämä merkitsee myös sitä, että työpaikkoja menetetään huomattava määrä. Lainsäädännössä säädetään väliaikaisesta rakenneuudistusrahastosta, josta rahoitetaan erityisvälineitä, joiden tarkoituksena on sopeutumisongelmien kohtaaminen ja lievittäminen. 104. Tarkastuksessa havaittiin, että komissio ja asianomaiset jäsenvaltiot eivät olleet panneet täytäntöön riittävää rakenneuudistuksen sosiaalisia seurauksia koskevaa seurantaa. Täten ei ole olemassa kattavia tietoja siitä, miten kiintiöistä luopuminen on vaikuttanut paikalliseen talouteen. 105. Lisäksi useissa jäsenvaltioissa monipuolistamistukea koskevat toimenpiteet eivät olleet tarkastuskäyntien aikaan vielä täysin toimintakelpoisia. Tehtaiden sulkemisen ja monipuolistamista koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanon välinen viive saattaa johtaa asianomaisilla alueilla vaikeuksiin. 106. Tuotantolaitosten sulkemisen yhteydessä oli toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli purkaa tuotantolaitoksia ja palauttaa tehdasalueiden ympäristö entiselleen. Tarkastuksessa kuitenkin havaittiin, että tietyissä tapauksissa tuottajat eivät noudattaneet kyseisiä ympäristövelvoitteita ajallaan. 107. Päätoimisille puhdistamoille myönnetyn siirtymäajan tuen osalta tarkastuksessa ei saatu näyttöä siitä, että tuki olisi perustunut tarpeiden asiantuntija- arviointiin tai että tukimäärät olisi laskettu objektiivisten kriteerien perusteella. 108. Yleisesti ottaen ei ole vielä mahdollista tehdä johtopäätöksiä siitä, missä määrin käyttöön otetut välineet lievensivät asianomaisilla alueilla olevaan maatalousväestöön suoraan tai epäsuorasti kohdistuvia huomattavia sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Suositus nro 5 Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että komissio ja jäsenvaltiot ryhtyisivät välittömästi toimenpiteisiin, joilla varmistetaan monipuolistamista koskevien toimenpiteiden nopea toteutettavuus ja saadaan aikaiseksi tavoitteeksi asetettu vaikutus eli edistetään vaihtoehtoja sokerijuurikas- ja sokerituotannolle. Suositus nro 6 Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että komissio ja jäsenvaltiot varmistaisivat osaltaan aktiivisemmin, että suljetut tehtaat noudattavat täysimääräisesti ympäristövaatimuksia, joihin ne ovat sitoutuneet. Uudistuksesta aiheutuvat kustannukset 109 . Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että jos lisäkustannukset, joita ei makseta suoraan talousarvion maataloutta koskevasta osasta, kuten sokeripöytäkirjan alaisten AKT-maiden liitännäistoimenpiteiden kustannukset, otetaan huomioon, EU:n talousarvion kannalta kokonaiskustannukset kaudella 2007–2013 ovat uudistuksen jälkeen todennäköisesti 1,2 miljardia euroa suuremmat kuin ennen kyseistä uudistusta. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto I on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Michel Cretinin johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 21. heinäkuuta 2010 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Ainoa sokeria sokeriruo’osta valmistava tehdas EU:ssa (lukuun ottamatta syrjäisimpien alueiden tehtaita) suljettiin vuonna 2006. [2] YMJ perustettiin neuvoston asetuksella N:o 1009/67/ETY (EYVL 308, 18.12.1967, s. 1). Nykyään YMJ:stä säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1234/2007, annettu 22 päivänä lokakuuta 2007, maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1). [3] Vientituesta aiheutuneet kustannukset maksettiin osittain tuottajamaksuilla. Kuten Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 20/2000 kohdassa 46 todetaan: "Sokerin ylituotannon viennistä aiheutuu EU:n talousarvioon vuosittain noin 1500 miljoonan euron suuruiset kustannukset; kyseisestä määrästä peritään tuotantomaksun avulla takaisin 800 miljoonaa euroa". [4] Vuonna 2005 EU:n sokerituotanto oli 20,3 miljoonaa tonnia ja kulutus 15,6 miljoonaa tonnia. Raakasokerin tuonti oli EU:ssa 2,3 miljoonaa tonnia ja vienti 7,5 miljoonaa tonnia, josta 2,5 miljoonaa tonnia sai EU:n vientitukea. [5] Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 318/2006 (EUVL L 58, 28.2.2006, s. 1) säädetään 507680 tonnin isoglukoosikiintiöstä (EU-25); kiintiötä päivitettiin useaan kertaan uusien tukien ja luopumisten pohjalta ja se on nykyään 690441 tonnia (EU-27) (viimeisin päivitys asetuksella (EY) N:o 1234/2007). Yhdysvalloissa isoglukoosin tuotannon osuus luonnollisten makeutusaineiden tuotannosta on noin puolet. [6] Vuotuinen keskimääräinen vienti markkinointivuosina 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 – Komissio: Maatalous Euroopan unionissa – Tilasto- ja taloustietoja 2007. [1001] Kertomuksessa mainitaan, jos Bulgariaa ja Romaniaa koskevilla tiedoilla on huomattava vaikutus. [7] Madagaskar, Malawi, Mosambik, Sambia, Tansania ja Uganda. [8] Oikeusperusta: Neuvoston asetukset (EY) N:o 318, N:o 319 ja N:o 320/2006, jotka annettiin 20 päivänä helmikuuta 2006 (EUVL L 58, 28.2.2006, s. 1, 32 ja 42). Asetus (EY) N:o 318/2006 on sittemmin kumottu ja korvattu asetuksella (EY) N:o 1234/2007. Asetuksen (EY) N:o 320/2006 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistettiin komission asetuksessa (EY) N:o 968/2006 (EUVL L 176, 30.6.2006, s. 32). [9] Tämä luku pitää sisällään sokerin korvikkeina käytettävät isoglukoosin ja inuliinisiirapin. [10] Edellisessä sokeria koskevassa yhteisessä markkinajärjestelyssä tuottajat voivat myydä vakiolaatuista sokeria kansallisille interventioelimille interventiohintaan, josta näin ollen tuli vähimmäistukkuhinta EU:ssa. [11] Nykyisessä sokerin YMJ:ssä ei ole interventiohintaa, mutta komissio on asettanut viitehinnan, jonka tasolla vaihtelevan tukkumarkkinahinnan olisi pysyttävä. [12] A- ja B-kiintiöihin kuuluvien sokerijuurikkaiden vähimmäishintojen painotettu keskiarvo tullien vähentämisen jälkeen markkinointivuosina 2003/2004 ja 2004/2005. [13] Komission asetukset (EY) N:o 900/2007 (EUVL L 196, 28.7.2007, s. 26), (EY) N:o 947/2008, N:o 948/2008 ja N:o 951/2008 (EUVL L 258, 26.9.2008, s. 60, 61 ja 66), jotka koskevat kiinteää sokeria, sokerisiirappeja ja sokeria sellaisessa muodossa, jota perussopimuksen liite I ei kata. [14] Sokerijuurikkaiden viljelijöille korvattiin tilatukijärjestelmästä noin kaksi kolmasosaa hinnanalennuksesta johtuvista tulomenetyksistä, eli kolmannes jäi korvaamatta. [15] Asetus (EY) N:o 320/2006, 1 artikla: "Rakenneuudistusrahasto on osa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastoa. 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen se on osa Euroopan maatalouden tukirahastoa […] Jäljempänä 11 artiklassa tarkoitettu väliaikainen rakenneuudistusmaksu on rakenneuudistusrahastoon asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti sidottavaa tuloa. Määrät, jotka voivat olla käytettävissä rakenneuudistusrahastosta 2 kohdassa tarkoitettujen menojen rahoittamisen jälkeen, on sidottava maataloustukirahastoon." [16] Asetus (EY) N:o 320/2006, 1 artikla: "Määrät, jotka voivat olla käytettävissä rakenneuudistusrahastosta 2 kohdassa tarkoitettujen menojen rahoittamisen jälkeen, on sidottava maataloustukirahastoon." Määräaikaa pidennettiin vuoteen 2012 komission asetuksella (EU) N:o 1204/2009. [17] Asetus (EY) N:o 320/2006, 3 artiklan 6 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1261/2007 (EUVL L 283, 27.10.2007, s. 8). [18] Lisäksi asetuksessa (EY) N:o 320/2006 säädetään 14 miljoonan euron siirtymäkauden tuesta tietyille jäsenvaltioille (Itävallalle 9 miljoonaa euroa ja Ruotsille 5 miljoonaa euroa). Asetuksen 9 artiklan mukaisesti: "Edellä 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kansallisen rakenneuudistusohjelman yhteydessä: a) Itävallalle myönnetään tukea enintään 9 miljoonaa euroa investointeihin, joita on rakenneuudistuksen vuoksi tehtävä sokerijuurikkaan keräilykeskuksiin ja muihin logistisiin infrastruktuureihin; b) Ruotsille myönnetään [suoraa tai epäsuoraa] tukea enintään 5 miljoonaa euroa Gotlannin ja Öölannin sokerijuurikkaan tuottajille, jotka lopettavat sokerin tuotannon osana kansallista rakenneuudistusprosessia." [1002] Mahdolliset jäljelle jäävät varat sidotaan Euroopan maatalouden tukirahastoon (tällä hetkellä käyttämättömien varojen määräksi arvioidaan 0,64 miljardia euroa). [19] Kyseisten jäsenvaltioiden tuottajien osuus sokerikiintiöiden luopumisista oli yli 70 prosenttia kunakin rakenneuudistusrahaston toteutusvuonna. [20] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 20/2000 sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnista (EYVL C 50, 15.2.2001). [21] Asetus (EY) N:o 320/2006, johdanto-osan 1 kappale. [22] Asetus (EY) N:o 320/2006, johdanto-osan 5 kappale. [23] Update of impact assessment of 22 June 2005 ( kesäkuun 22. päivänä 2005 tehdyn vaikutustenarvioinnin päivitys), SEC(2005) 808. [1003] Jäsenvaltioiden luokittelu perustuu yhdistettyyn kannattavuuteen, joka voi vaikuttaa sokerintuotannon todennäköiseen vähentämiseen kussakin maassa. (Komission asiakirja "Update of impact assessment" SEC(2003) 1022, taulukko 3.) [1004] Alkuperäisellä kiintiöllä tarkoitetaan jäsenvaltiolle asetuksessa (EY) N:o 318/2006 olevan liitteen III mukaisesti markkinointivuodeksi 2006/2007 alun perin myönnettyä kiintiötä sekä markkinointivuosina 2006/2007 ja 2007/2008 hankittuja lisäkiintiöitä. [1005] Muihin jäsenvaltioihin kuuluvat Romania, Bulgaria, Ranskan merentakaiset departementit ja Azorien autonominen alue. [24] Espanja, Italia, Kreikka ja Unkari. [25] Neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2007, annettu 9 päivänä lokakuuta 2007, sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 318/2006 muuttamisesta (EUVL L 283, 27.10.2007, s. 1). [26] Asetus (EY) N:o 320/2006. [27] Asetus (EY) N:o 318/2006, 8 ja 9 artikla. [28] Isoglukoosin tuottajat olivat oikeutettuja osittaista purkamista koskevaan tukeen (jolleivät ne purkaneet koko tärkkelystä valmistavaa tuotantolaitosta), jonka määrä määritetään kertomalla korvaava tuki kyseisenä markkinointivuonna luovutetuilla tonneilla eli 547,50 euroa × 32664 tonnia, joista luovuttiin vuonna 2007/2008 + 468,75 euroa × 60568 tonnia, joista luovuttiin vuonna 2008/2009 + 390,00 euroa × 129083 tonnia, joista luovuttiin vuonna 2009/2010. [29] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 20/2000, kohdan 72 alakohta d. [30] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 20/2000, kohta 83. [31] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 20/2000, kohdan 23 alakohta d. [32] KOM(2004) 0499 lopullinen: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Kestävän eurooppalaisen maatalousmallin toteuttaminen YMP:n uudistuksella: sokerialan uudistus. [33] Tavaran saatavuus ja markkinoiden vakaus muodostavat yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteen, josta määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (ns. Lissabonin sopimus) 39 artiklassa, joka aiemmin oli EY:n perustamissopimuksen 33 artikla ja jota täten sovelletaan myös sokerin yhteiseen markkinajärjestelyyn. [34] Ennen uudistusta voimassa olleen interventiohinnan ja uudistuksen jälkeisen viitehinnan ero oli 36 prosenttia. [35] Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artikla (entinen EY:n perustamissopimuksen 33 artikla). [36] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Elintarvikkeiden hinnat Euroopassa – KOM(2008) 821 lopullinen. [37] Alankomaiden Economic Institute -laitoksen laatima sokerialan yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva arviointi (Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector) ja AgraCEAS Consulting Ltd. -yrityksen tekemä hintojen välittymistä maa- ja elintarviketeollisuudessa koskeva tutkimus (Price transmission in the agri-food sector). [38] Olisi otettava huomioon, että sokeria sisältävien tuotteiden kohdalla kulutushintojen jousto on yleisesti ottaen vähäistä. Kyseisten tuotteiden teolliset tuottajat eivät välitä paljoakaan sokerin hinnan noususta, koska he voivat siirtää korkeammat kustannukset lopulliselle kuluttajalle ilman, että heidän myyntivolyymissaan tapahtuu suurta laskua. He pitävät yleensä sokerin hinnan laskua hyvänä asiana, koska sen avulla he voivat lisätä suurimman osan kustannussäästöistä voittomarginaaliinsa. Mikään ei tule erityisemmin kannustamaan heitä siirtämään kyseisiä säästöjä lopullisille kuluttajille. Lähde: Alankomaiden Economic Institute -laitoksen laatima sokerialan yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva arviointi (Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector, s. 76). [39] Jäsenvaltiokohtaiset kustannuserot sokerin jakelussa ja vähittäismyynnissä johtuvat eroista markkinarakenteessa (markkinoilla vallitsee monopoli tai ostajan monopolia vastaava tilanne, markkinavoiman (väärin)käyttö) ja (makro)ekonomisesta ja poliittisesta toimintaympäristöstä. Erot näkyvät esim. erilaisina kuljetus-, työvoima- ja investointikuluina sekä arvonlisä- ja voitoista kannettavina veroina, jotka yhdessä muodostavat jakelu- ja vähittäismyyntialan kustannuspuolen. Nämä kustannuserot näkyvät sittemmin eroina vähittäismyynnin markkinahinnoissa. Lähde: Alankomaiden Economic Institute -laitoksen laatima sokerialan yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva arviointi (Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector, s. 77). [40] Asetus (EY) N:o 318/2006, johdanto-osan 2 kappale. [41] Vastaavasti Eurocaren heinäkuussa 2003 tekemässä sokerin yhteisen markkinajärjestelyn tulevan uudistuksen tulevien toimintavaihtoehtojen vaikutusten arviointia koskevassa selvityksessä (Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO) arvioitiin, että sokeritehtaisiin liittyviä välillisiä työpaikkoja on kaksi kertaa enemmän kuin niihin välittömästi liittyviä työpaikkoja. [42] Asetus (EY) N:o 320/2006, 3 artiklan 5 kohta. [43] Olisi pantava merkille, että asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan 6 kohdan mukaan kyse oli "ainakin 10 prosentista", kunnes määrä muutettiin "kymmeneksi" asetuksella (EY) N:o 1261/2007. [44] Asetus (EY) N:o 320/2006, 4 artiklan 3 kohdan f alakohta. [45] Komission asetus (EU) N:o 1204/2009, annettu 4 päivänä joulukuuta 2009, yhteisön sokerialan väliaikaista rakenneuudistusjärjestelmää koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 968/2006 muuttamisesta (EUVL L 323, 10.12.2009, s. 64). [46] Asetus (EY) N:o 320/2006, 3 artiklan 6 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1261/2007. [47] Puolassa ei ollut koneurakoitsijoiden liittoa, joten kansalliset viranomaiset valitsivat kuultaviksi kolme urakoitsijaa. [48] Asetus (EY) N:o 1260/2007. [49] Asetus (EY) N:o 320/2006, 6 artikla. [50] Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1). [51] Asetus (EY) N:o 320/2006, 7 artikla. [52] Asetus (EU) N:o 1204/2009. [53] Asetus (EY) N:o 968/2006, 24 artikla. [54] Ainoat tarkastukset, joita komissio toimitti jäsenvaltioissa, olivat maatalouspääosastoon kuuluvan tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan yksikön toimittamia tarkastuksia, joissa arvioitiin, olivatko jäsenvaltiot noudattaneet asetuksia. [55] Asetus (EY) N:o 320/2006, 8 artikla. [56] Asetus (EY) N:o 320/2006, 2 artikla. [57] Asetus (EY) N:o 320/2006, 8 artikla. [58] "Investoinnit, tuotantovälineiden purkaminen, toimintakustannuksiin osallistuminen, laitteistojen poistoja koskevat määräykset ja muut määräykset, joita pidetään tarpeellisina uuteen tilanteeseen sopeutumiseksi" (asetus (EY) N:o 968/2006,15 artikla). [59] Asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanosta annetun asetuksen (EY) N:o 968/2006 johdanto-osan 10 kappale: "Jotta päätoimisten puhdistamojen, jotka ovat menettäneet tietyt edut, jotka niillä oli sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/2001 perustetussa markkinajärjestelyssä, olisi helpompi mukautua uuteen tilanteeseen sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20 päivänä helmikuuta 2006 annetun asetuksen (EY) N:o 320/2006 voimaantulon jälkeen, asetuksessa (EY) N:o 320/2006 otetaan käyttöön väliaikainen tuki, jota myönnetään niille jäsenvaltioille, joissa oli aiemmin asetuksessa (EY) N:o 1260/2001 tarkoitettuja päätoimisia puhdistamoja." [60] Asetus (EY) N:o 320/2006, 8 artiklan 3 kohta. [61] Asetus (EY) N:o 320/2006, 1 artikla. [62] Tähän sisältyvät rahoituskehystä 2007–2013 varten tehdyt ennusteet. Tämän jälkeisestä talousarviosta tehdään uusi sopimus. [63] Komission ehdotuksen osa 5, joka koskee uudistusehdotusten vaikutuksia talousarvioon, KOM(2005) 263 lopullinen. [64] Tuotantomaksu voisi olla osa kiintiöitä (ns. B-kiintiötä) 39,5 prosenttiin saakka interventiohinnasta (631 euroa tonnia kohti) eli enintään 249 euroa tonnia kohti (asetus (EY) N:o 1260/2001, 15 artikla). [65] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 20/2000 sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnista. [66] EY:n perustamissopimuksen 33 artikla, josta tuli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (ns. Lissabonin sopimus) 39 artikla ja jossa asetetaan yhdeksi yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteeksi varmistaa kohtuulliset kuluttajahinnat. [67] Ennen uudistusta voimassa olleen interventiohinnan ja uudistuksen jälkeisen viitehinnan ero oli 36 prosenttia. -------------------------------------------------- LIITE I YLEISKATSAUS RAKENNEUUDISTUSRAHASTON TOSIASIALLISIIN TULOIHIN JA ARVIOITUIHIN MENOIHIN Lähde: Tilintarkastustuomioistuimen tarkastajat käyttivät laskelmissaan komission (maatalouden pääosasto, yksikkö C.5) toimittamia luopumista koskevia lukuja. (miljoonaa euroa) | Jäsenvaltio | Tulot yhteensä | Menot | Rakenneuudistustuki [1] | Monipuolistamistuki [2] | Siirtymäkauden tuki [3] | Yhteensä | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) | Belgia | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 | Bulgaria | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 | Tšekin tasavalta | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 | Tanska | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 | Saksa | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 | Irlanti | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 | Kreikka | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 | Espanja | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 | Ranska | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 | Italia | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 | Latvia | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 | Liettua | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 | Unkari | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 | Alankomaat | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 | Itävalta | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 | Puola | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 | Portugali | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 | Romania | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 | Slovenia | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 | Slovakia | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 | Suomi | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 | Ruotsi | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 | Yhdistynyt kuningaskunta | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 | Yhteensä | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 | [1] Sisältää takautuvasti suoritettavan maksun. [2] Sisältää sekä varsinaisen monipuolistamistuen että monipuolistamisen lisätuen. [3] Asetuksen (EY) N:o 320/2006 8 ja 9 artiklassa tarkoitettu väliaikainen tuki päätoimisille puhdistamoille ja tietyille jäsenvaltioille. -------------------------------------------------- LIITE II YLEISKATSAUS KIINTIÖIHIN, JOISTA JÄSENVALTIOISSA ON LUOVUTTU A – SOKERI (tonnia valkoista sokeria) | Jäsenvaltio | Alkuperäiset kiintiöt [1] | Kiintiöt, joista on luovuttu | Kiintiöt markkinointivuodesta 2009/2010 lähtien | Kiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä prosentteina | | | 2006/2007 | 2007/2008 | 2008/2009 | 2009/2010 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A + B + C + D + E) | (G) = Σ(B + C + D + E)/A | Ranska [2] | 4120687 | | | – 683655 | | 3437032 | 16,6 % | Saksa | 3655456 | | | – 757200 | | 2898256 | 20,7 % | Puola | 1772477 | | | – 366869 | | 1405608 | 20,7 % | Yhdistynyt kunigaskunta | 1221474 | | | – 165000 | | 1056474 | 13,5 % | Alankomaat | 931435 | | | – 126547 | | 804888 | 13,6 % | Belgia | 882301 | | | – 206066 | | 676235 | 23,4 % | Italia | 1557443 | – 778737 | – 24861 | – 245467 | | 508378 | 67,4 % | Espanja | 996961 | – 93119 | – 16679 | – 256578 | – 132106 | 498479 | 50,0 % | Tšekin tasavalta | 474932 | | – 102473 | | | 372459 | 21,6 % | Tanska | 452466 | | | – 80083 | | 372383 | 17,7 % | Itävalta | 405812 | | | – 54785 | | 351027 | 13,5 % | Ruotsi | 385984 | – 42562 | | – 50236 | | 293186 | 24,0 % | Kreikka | 317502 | | – 158800 | | | 158702 | 50,0 % | Slovakia | 216037 | | – 70133 | – 33584 | | 112320 | 48,0 % | Unkari | 406684 | | – 108093 | – 193171 | | 105420 | 74,1 % | Romania [3] | 109164 | | | – 4475 | | 104689 | 4,1 % | Liettua | 111010 | | | – 20758 | | 90252 | 18,7 % | Suomi | 146087 | | – 56087 | – 9001 | | 80999 | 44,6 % | Portugali [4] | 79671 | – 35218 | – 19500 | – 15000 | | 9953 | 87,5 % | Slovenia | 52973 | | – 52973 | | | 0 | 100,0 % | Latvia | 66505 | | – 66505 | | | 0 | 100,0 % | Irlanti | 199260 | – 199260 | | | | 0 | 100,0 % | Bulgaria [3] | 4752 | | | – 4752 | | 0 | 100,0 % | Yhteensä | 18567073 | – 1148896 | – 676104 | – 3273227 | – 132106 | 13336740 | 28,2 % | | Sokerikiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä = 5230333 | | B – INULIINISIIRAPPI (tonnia sokerin ekvivalenttia) | Jäsenvaltio | Alkuperäiset kiintiöt1 | Kiintiöt, joista on luovuttu | Kiintiöt markkinointivuodesta 2009/2010 lähtien | Kiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä prosentteina | | | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A + B + C + D + E) | (G) = (B + C + D + E)/A | Belgia | 215246 | – 215246 | | | | 0 | 100,0 % | Alankomaat | 80950 | – 80950 | | | | 0 | 100,0 % | Ranska | 24521 | – 24521 | | | | 0 | 100,0 % | Yhteensä | 320717 | – 320717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % | | Inuliinisiirapin kiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä = 320717 | | C – ISOGLUKOOSI Lähde: Tilintarkastustuomioistuin komission (maatalouden pääosasto) toimittamien tietojen perusteella. (tonnia kuiva-ainetta) | Jäsenvaltio | Alkuperäiset kiintiöt [5] | Kiintiöt, joista on luovuttu | Kiintiöt markkinointi vuodesta 2009/2010 lähtien | Kiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä prosentteina | | | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A + B + C + D + E) | (G) = (B + C + D + E)/A | Unkari | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % | Belgia | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % | Bulgaria [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % | Slovakia | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % | Saksa | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % | Espanja | 131423 | | – 5000 | – 3000 | – 69613 | 53810 | 59,1 % | Puola | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % | Italia | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % | Portugali | 15871 | | | – 3371 | | 12500 | 21,2 % | Ranska | 27664 | | – 27664 | | | 0 | 100,0 % | Yhdistynyt kunigaskunta | 43592 | | | | – 43592 | 0 | 100,0 % | Alankomaat | 14563 | | | – 14563 | | 0 | 100,0 % | Kreikka | 20636 | | | – 20636 | | 0 | 100,0 % | Romania [6] | 15879 | | | | – 15879 | 0 | 100,0 % | Suomi | 18999 | | | – 18999 | | 0 | 100,0 % | Yhteensä | 912758 | 0 | – 32664 | – 60569 | – 129084 | 690441 | 24,4 % | | Isoglukoosin kiintiöt, joista on luovuttu; kokonaismäärä = 222317 | | [1] Alkuperäisellä kiintiöllä tarkoitetaan jäsenvaltiolle asetuksessa (EY) N:o 318/2006 olevan liitteen III mukaisesti markkinointivuodeksi 2006/2007 alun perin myönnettyä kiintiötä sekä markkinointivuosina 2006/2007 ja 2007/2008 hankittuja lisäkiintiöitä. [2] Sisältää Ranskan merentakaisten departementtien kiintiöt (480 245 tonnia). [3] Markkinointivuodesta 2007/2008 alkaen käytettävissä olleet kiintiöt (EU:hun vuonna 2007 liittyneet uudet jäsenvaltiot). [4] Sisältää Azorien autonomisen alueen kiintiöt (9 953 tonnia). [5] Alkuperäisellä kiintiöllä tarkoitetaan jäsenvaltiolle asetuksessa (EY) N:o 318/2006 olevan liitteen III mukaisesti markkinointivuodeksi 2006/2007 alun perin myönnettyä kiintiötä sekä markkinointivuosina 2006/2007, 2007/2008 ja 2008/2009 myönnettyjä lisäkiintiöitä. [6] Markkinointivuodesta 2007/2008 alkaen käytettävissä olleet kiintiöt (EU:hun vuonna 2007 liittyneet uudet jäsenvaltiot) sekä markkinointivuoteen 2009/2010 saakka myönnetyt lisäkiintiöt. -------------------------------------------------- LIITE III YHDISTETTY KANNATTAVUUS JA LUOPUMINEN SOKERIKIINTIÖISTÄ JÄSENVALTIOITTAIN Lähde: Komissio (maatalouden pääosasto, yksikkö C.5). (tonnia valkoista sokeria) | Jäsenvaltio | Yhdistettyä kannattavuutta koskeva luokitus [1] | Uudistuksen tosiasiallinen vaikutus | Alkuperäinen kiintiö [2] | Kiintiöt, joista luovuttiin kahden ensimmäisen vuoden aikana | Kiintiöt, joista luovuttiin markkinointivuonna 2008/20093 | Kiintiöt, joista on luovuttu; prosenttia alkuperäisestä kiintiöstä | Kiintiöt, joista on luovuttu; prosenttia yhteismäärästä | Kiintiöt markkinointivuodesta 2009/2010 lähtien | (A) | (B) | (C) | (D) = (B + C)/(A) | (E) = (B + C) / (B yhteensä + C yhteensä) | (F) = A + B + C | Irlanti | Alhainen kannattavuus | 2143923 | – 1216376 | – 260466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 | Kreikka | Italia | Manner- Portugali | Tšekin tasavalta | Keskisuuri kannattavuus | 2923655 | – 566062 | – 725282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 | Tanska | Espanja [3] | Latvia | Liettua | Unkari | Slovakia | Slovenia | Suomi | Belgia | Korkea kannattavuus | 12895381 | – 42562 | – 2410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 | Saksa | Manner-Ranska | Alankomaat | Itävalta | Puola | Ruotsi | Yhdistynyt kuningaskunta | Muut jäsenvaltiot [4] | Eivät sisälly luokitukseen | 604114 | 0 | – 9227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 | Yhteensä | 18567073 | – 1825000 | – 3405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 | [1] Jäsenvaltioiden luokittelu perustuu yhdistettyyn kannattavuuteen, joka voi vaikuttaa sokerintuotannon todennäköiseen vähenemiseen. (Komission asiakirja "Update of impact assessment" [SEC(2003) 1022], taulukko 3). [2] Alkuperäisellä kiintiöllä tarkoitetaan jäsenvaltiolle asetuksessa (EY) N:o 318/2006 olevan liitteen III mukaisesti markkinointivuodeksi 2006/2007 alun perin myönnettyä kiintiötä sekä markkinointivuosina 2006/2007 ja 2007/2008 hankittuja lisäkiintiöitä. [3] Ne 132 106 tonnin suuruiset kiintiöt, joista Espanja luopui markkinointivuonna 2009/2010, sisältyvät markkinointivuoden 2008/2009 tietoihin. [4] Muihin jäsenvaltioihin kuuluvat Romania, Bulgaria, Ranskan merentakaiset departementit ja Azorien autonominen alue. -------------------------------------------------- LIITE IV YLEISKATSAUS TUOTTAJILLE TARJOTTAVAAN TUKEEN JA VÄLITTÖMÄT SULKEMISESTA AIHEUTUNEET KULUT Lähde: Tarkastetuissa jäsenvaltioissa toimivien tuottajien esittämät rakenneuudistusohjelmat ja edistymisestä laaditut (lopulliset) raportit. Tarkastetut jäsenvaltiot | Tšekin tasavalta | Saksa | Irlanti | Kreikka [1] | Espanja | Ranska | Italia | Puola | Suljettujen sokeritehtaiden lukumäärä | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 | (A)Suljettuja tehtaita koskevat kiintiöt, joista on luovuttu (1 000 tonnia valkoista sokeria) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 | (miljoonaa euroa) | (B)Tuottajille tarkoitetun rakenneuudistustuen kokonaismäärä – sisältää tehtaiden sulkemiseen liittyvän takautuvan maksun | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 | (C)Välittömien sulkemisesta aiheutuneiden kulujen kokonaismäärä [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 | koskee omaisuuserien ja varastojen arvonalennuksia | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 | koskee sosiaalikustannuksia (työttömyys, eläkkeet, koulutus, uudelleensijoittaminen) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 | koskee tehtaiden purkamista ja muita sulkemisesta aiheutuneita kustannuksia | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 |