PERUSTELUT

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28. marraskuuta 2006 annetun direktiivin 2006/112/EY, jäljempänä ’alv-direktiivi’, 395 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan soveltaa kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten taikka veron kiertämisen estämiseksi.

Saksa on hakenut komissiossa 15. maaliskuuta 2021 vastaanotetuksi kirjatulla kirjeellään lupaa poiketa alv-direktiivin 193 artiklasta arvonlisäveronmaksuvelvollisen osalta, kun kansallisessa järjestelmässä siirretään 12. joulukuuta 2019 annetun polttoaineiden päästöoikeuksien kauppaa koskevan lain (BEHG) nojalla myytyjä päästöoikeuksia. Komissio antoi alv-direktiivin 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti Saksan pyynnön tiedoksi muille jäsenvaltioille 7. huhtikuuta 2021 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti Saksalle 8. huhtikuuta 2021 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki pyynnön arvioimiseksi tarvitsemansa tiedot.

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Alv-direktiivin 193 artiklassa olevan yleisen säännön mukaan tavaroita luovuttava tai palveluita suorittava verovelvollinen on velvollinen maksamaan alv:n.

Alv-direktiivin 395 artiklan nojalla jäsenvaltiot voivat soveltaa alv-direktiivin säännöksistä poikkeavia toimenpiteitä alv:n kantamisen yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten verovilppien taikka veron kiertämisen estämiseksi, jos neuvosto antaa tähän luvan.

Saksa on hakenut lupaa poiketa alv-direktiivin 193 artiklasta, jotta verovelvolliset, joille siirretään päästöoikeuksia 12. joulukuuta 2019 annetun polttoaineiden päästöoikeuksien kauppaa koskevan lain (BEHG) nojalla, voidaan nimetä arvonlisäverovelvollisiksi (käännetyn verovelvollisuuden mekanismi).

EU:n kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmää (EU:n päästökauppajärjestelmä) säännellään kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä 13 päivänä lokakuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/87/EY. Direktiivin mukaan jäsenvaltiot voivat säilyttää sen rinnalla omat kansalliset päästökauppajärjestelmänsä.

BEHG:n puitteissa Saksa on luonut kansallista päästökauppajärjestelmää koskevan oikeudellisen kehyksen sellaisten fossiilisten polttoaineiden kasvihuonekaasupäästöjen hinnoittelua varten, jotka eivät kuulu EU:n päästökauppajärjestelmän piiriin. Laki auttaa saavuttamaan kansalliset ilmastotavoitteet, kuten pitkän aikavälin tavoitteena olevan kasvihuonekaasuneutraaliuden vuoteen 2050 mennessä ja EU:n ilmastoasetuksen mukaiset vähennystavoitteet, sekä parantamaan energiatehokkuutta.

Päästöoikeuksien kaupasta saadut kokemukset ovat yleisesti osoittaneet, että sektori on erittäin altis liikevaihtoveropetoksille. Tästä syystä alv-direktiivin 199 a artiklan 1 kohdassa säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta soveltaa käännettyä verovelvollisuutta tiettyjen päästöoikeuksien ja todistusten siirtoon. Saksa hyödyntää alv-direktiivin 199 a artiklan 1 kohdan a ja f alakohdassa säädettyjä mahdollisuuksia ja soveltaa käännettyä verovelvollisuutta EU:n päästökauppajärjestelmän mukaiseen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaan sekä kaasua ja sähköä koskevien todistusten kauppaan. Tämä on auttanut vähentämään tällaisten päästöoikeuksien ja todistusten siirtoon liittyviä verotulojen menetyksiä.

Tämän kokemuksen perusteella on oletettava, että BEHG:n mukaista polttoainepäästöjen päästöoikeuksien kauppaa voitaisiin hyödyntää myös petostarkoituksiin ja että tällä alalla on näin ollen odotettavissa liikevaihtoveron menetyksiä. Päästöoikeuksien kaupan erityispiirre on se, että päästöoikeuksia voidaan myydä nopeasti, toistuvasti ja helposti ilman kustannuksia, joita esimerkiksi tavaroiden kuljetuksesta aiheutuu. Omistajan vaihtuminen tiheästi ja nopeasti hämärtää toimitusketjuja, minkä vuoksi viranomaisten on hyvin vaikea niitä havaita ja siten varmistaa, että vero kannetaan asianmukaisesti.

On myös odotettavissa, että toimitusketjuun voi kuulua ”katoavia kauppiaita”, jotka siinä vaiheessa, kun ne havaitaan, ovat joko jo kadonneet tai varattomia, joten viranomaiset eivät voi enää kantaa kierrettyä veroa. Tällaisessa tilanteessa päästöoikeuksien ostaja toimitusketjussa ilmoittaa luovuttajan tai suorittajan laskussa ilmoitetun liikevaihtoveron vähennyskelpoiseksi tuotantopanoksiin sisältyväksi veroksi arvonlisäverodirektiivin 167 ja 168 artiklan nojalla, mutta luovuttaja tai suorittaja ei maksa laskutettua liikevaihtoveroa veroviranomaisille. Koska tuotantopanoksiin sisältyvän veron vähentämistä ei kompensoida liikevaihtoverotuloilla, tuotantopanoksiin sisältyvä vero muodostaa Saksan veroviranomaisille verotulojen menetystä.

Alv-direktiivin 199 a artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetun käännetyn verovelvollisuuden soveltaminen kasvihuonekaasujen päästökauppaan rajoittuu päästöoikeuksiin, joilla käydään kauppaa EU:n päästökauppajärjestelmässä. Näin ollen alv-direktiivin 199 a artiklan 1 kohdan a ja b alakohta eivät muodosta oikeusperustaa käännetyn verovelvollisuuden soveltamiselle päästöoikeuksien kauppaan kansallisten päästökauppajärjestelmien, kuten BEHG:n, puitteissa.

Kun otetaan huomioon päästöoikeuksien kaupan alttius petoksille ja se, että alv-direktiivin 199 a artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa ei ole mahdollista soveltaa BEHG:n nojalla toteutettaviin päästöoikeuksien siirtoihin, ehdotetaan, että otetaan käyttöön erityistoimenpide, jonka nojalla Saksa voi soveltaa käännettyä verovelvollisuutta edellä mainittuihin siirtoihin 31. joulukuuta 2024 saakka. Kun otetaan huomioon, että poikkeus on uusi ja sitä sovelletaan fossiilisten polttoaineiden kasvihuonekaasupäästöjen kauppaan, joka on alttiina petoksille, on tärkeää arvioida poikkeuksen vaikutuksia. Näin ollen, jos Saksa harkitsee erityistoimenpiteen voimassaolon jatkamista vuoden 2024 jälkeen, sen olisi viimeistään 31. maaliskuuta 2024 toimitettava komissiolle voimassaolon jatkamista koskeva pyyntö ja kertomus erityistoimenpiteen soveltamisesta. Kertomukseen on sisällyttävä arvio toimenpiteen vaikutuksesta alv-petosten torjuntaan sekä tieto niiden elinkeinonharjoittajien ja liiketoimien lukumäärästä, joihin toimenpide vaikuttaa.