Ulkoisen lainanantovaltuuden puitteissa on tuettu unionin ulkoista toimintaa riittävän joustavasti ja geopoliittisten haasteiden mukaisesti, esimerkiksi Ukrainan (Ukrainan kriisi), Egyptin ja Marokon (”arabikevät”) ja Jordanian (pakolaiskriisi) tapauksissa. Tällä valtuudella on ollut merkitystä näiden poliittisen kriisin koettelemien maiden taloudellisessa ja sitä kautta poliittisessa vakauttamisessa.

Vuoden 2015 loppuun mennessä, kun rahoitustoimintaa oli ollut vuosien 2014–2020 valtuudella jo puolentoista vuoden ajan (eli täytäntöönpanoajasta oli kulunut 21 prosenttia), valtuuden puitteissa allekirjoitettujen rahoitustoimien määrä oli yhteensä 6,9 miljardia euroa eli käyttöaste oli 26 prosenttia. Käyttöaste on jo yli 50 prosenttia itäisellä naapurialueella, Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa 41 prosenttia sekä Etelä-Afrikan tasavallassa 36 prosenttia. Tähän saakka alhainen käyttöaste liittymistä valmistelevissa maissa johtuu suhdannetekijöistä, joiden vaikutus on jo vähenemässä. Niiden vuoksi nykytilanne ei vastaa odotettavissa olevia tarpeita. Alhainen käyttöaste Välimeren alueella johtuu siitä, että pankki allekirjoitti vuonna 2014 lähes miljardin euron rahoitustoimet edellisen valtuuden hyödyntämiseksi loppuun. Tämä jätti vain vähän sijaa kirjata vuonna 2014 rahoitustoimia nykyisestä vuosien 2014–2020 valtuudesta, mikä vähentää merkittävästi mahdollisuuksia vastata joillakin alueilla ulkoisen lainanantovaltuuden avulla EU:n prioriteetteihin ja mahdollisiin tuleviin haasteisiin.

Euroopan unioni sitoutui vuonna 2015 edistämään kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista. Vuonna 2016 käynnistettiin virallisesti kestävän kehityksen toimintaohjelma 2030 , jonka maailman johtajat hyväksyivät syyskuussa 2015 Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa. Ohjelmalla aloitetaan toimet 17 kestävän kehityksen tavoitteen saavuttamiseksi seuraavien 15 vuoden kuluessa. Ulkoisen lainanantovaltuuden tavoitteet ja toimet ovat yleisesti kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisia, ja niiden odotetaan edistävän suoraan eräitä tavoitteita, kuten puhdas vesi ja jätevesihuolto, kohtuuhintainen ja puhdas energia, teollisuus, innovointi ja infrastruktuuri, kestävät kaupungit ja yhteisöt, ilmastotoimet, ihmisarvoinen työ ja talouskasvu. Lisäksi ulkoinen lainanantovaltuus edistää välillisesti kestävän kehityksen tavoitteita pääasiassa kehittämällä infrastruktuuria sellaisilla aloilla (kuten maatalous tai koulutus), joiden odotetaan vaikuttavan seuraaviin tavoitteisiin: köyhyyden ja nälänhädän poistaminen, hyvä terveys ja hyvinvointi, laadukas koulutus, sukupuolten tasa-arvo, eriarvoisuuden väheneminen, vastuullinen kulutus ja tuotanto, vedenalainen elämä, rauha, oikeudenmukaisuus ja vahvat instituutiot ja kumppanuudet tavoitteiden saavuttamiseksi. Tässä yhteydessä EIP:n valtuuden pitäisi tukea sen osuutta kestävän kehityksen tavoitteisiin pyrkimisessä, erityisesti painottaen kestävää talouskehitystä, joka on yksi kolmesta valtuuteen liittyvästä ylätason tavoitteesta.

3.3 Pariisin ilmastosopimus

Pariisin ilmastosopimuksessa hallitukset sopivat ilmaston lämpenemisen rajoittamisesta selvästi alle kahteen celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneeseen lämpötilatasoon verrattuna. Tähän tavoitteeseen pääsemiseksi sovittiin nopeasta kasvihuonekaasujen vähentämisestä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa hyödyntämällä. Lisäksi ne sitoutuivat tukemaan kehitysmaita niiden pyrkiessä sopeutumaan ilmastonmuutokseen.

Euroopan unioni onkin jo ryhtynyt toimenpiteisiin saavuttaakseen oman tavoitteensa vähentää päästöjä vähintään 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä. Valtuuteen perustuvat EIP:n rahoitustoimet ovat osa tätä työtä. Valtuudella on merkittävä vaikutus ilmastonmuutokseen liittyviin tavoitteisiin (jotka kuuluvat sen kolmen ylätason tavoitteen joukkoon), sillä niihin liittyvien toimien rahoitus muodostaa 40 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista. Tästä rahoituksesta 92 prosenttia kohdistuu ilmastonmuutosta hillitseviin toimiin ja 8 prosenttia ilmastonmuutokseen sopeutumiseen. Valtuus on hyvin linjassa unionin ja kansainvälisen yhteisön meneillään olevien toimien kanssa, joilla pyritään saavuttamaan ilmastonmuutokseen liittyvät tavoitteet (kasvihuonekaasupäästöjen väheneminen).

3.4 Taloudellinen diplomatia

Parhaillaan keskusteltavana olevalla unionin strategialla eurooppalaisten yritysten kansainvälistymisen tueksi pyritään tukemaan yrityksiä, jotka haluavat harjoittaa liiketoimintaa ulkomailla, edistämään yritysten yhteisiä normeja ja samanaikaisesti houkuttelemaan investointeja unioniin. Keskusteluissa on keskitytty siihen, että unionin toimia taloudellista diplomatiaa jo edistävien toimintapolitiikkojen, toimijoiden ja välineiden aloilla on tarpeen koordinoida, yhdenmukaistaa ja tehostaa. Toiseksi on todettu, että rahoituksen saanti on keskeinen este unionin yritysten kansainvälistymiselle. Unionin taloudellisessa diplomatiassa olisi myös keskityttävä rahoitusehtoihin, jotta voitaisiin poistaa EU:n yritysten kansainvälistymisen esteitä, kuten rahoituksen saantiin liittyviä rajoituksia. EIP:ltä odotetaan tältä osin paljon etenkin koska EIP:n valtuus painottuu toimiin unionin ulkopuolella ja edistää ulkomailla toimivia EU:n talouden toimijoita, myös pk-yrityksiä.

4. VÄLIARVIOINNIN TULOKSET

Ulkoisessa arvioinnissa todettiin seuraavaa:

Ulkoinen lainanantovaltuus on hyvin linjassa unionin prioriteettien kanssa, ja se on ollut riittävän joustava, jotta on voitu vastata kriisitilanteisiin. Joustavuus on sen ansiota, että alueellisissa ja aluekokonaisuuksien osien enimmäismäärissä on riittävästi liikkumavaraa valtuuden ensimmäisinä täytäntöönpanovuosina, mutta se on johtanut määrien liialliseen käyttöön joillakin alueilla (itäinen naapurialue, Aasia ja Keski-Aasia).

Rahoitustoimet olivat rahoitusperiaatteita koskevien sääntöjen mukaisia, vaikkakin oli hieman kyseenalaista, että EU:n takuusta hyötyi investointiluokkaan kuuluvia maita.