Tähän ehdotukseen liittyvä vaikutusten arviointi täydentää vuoteen 2030 ulottuvassa ilmastotavoitesuunnitelmaa tukevissa vuoden 2020 vaikutustenarvioinneissa tehtyä analyysiä. Tämä muodosti analyyttisen perustan, jonka perusteella asetettiin tavoitteeksi kasvihuonekaasupäästöjen vähintään 55 prosentin nettovähennys vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasoon verrattuna, maasektorin ilmastoneutraalius vuodelle 2035 ja unionin laajuinen ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä.

Tähän ehdotukseen liittyvä vaikutustenarviointi on kuitenkin valmisteltu ja laadittu noudattaen sääntelytarkastelulautakunnan parempaa sääntelyä koskevia ohjeita, ja sääntelytarkastelulautakunta on antanut siitä 19. huhtikuuta 2021 puoltavan lausunnon, joka sisältää varaumia. Lautakunnan ehdottamat parannukset otettiin huomioon lopullisessa versiossa.

Ongelmat ja tavoitteet

Vaikutustenarvioinnissa yksilöitiin kolme tärkeintä ongelmaa, joihin liittyy vastaavia tekijöitä ja tavoitteita.

Ensimmäinen ongelma on se, että hiilen poistumat maa-alalla ovat vähentyneet viime vuosina: puunkysyntään ja metsien ikääntymiseen liittyvä puunkorjuuasteen nousu, orgaanisen maaperän jatkuvat päästöt, luonnonkatastrofit sekä poliittisten ja taloudellisten kannustimien puute. Näin ollen tämän ehdotuksen ensimmäisenä tavoitteena on pysäyttää ja kääntää tämä suuntaus, jotta saavutetaan tavoite ilmastoneutraalista maasektorista vuoteen 2035 mennessä.

Toinen ongelma on maasektorin riittämätön integrointi ilmastopolitiikkaan. Koska maatalous- ja LULUCF-aloilla ei ole integroituja tavoitteita, ne kuuluvat kahden eri säädöksen piiriin ja ne liittyvät toisiinsa joustavuussäännöillä, joihin sisältyy joitakin rajoituksia. Vastaavana tavoitteena on varmistaa oikeudenmukainen, joustava ja integroitu ilmastopoliittinen kehys, jolla kannustetaan tehokkaaseen päätöksentekoon ja täytäntöönpanoon, ja tehostaa kustannustehokkaita ja synergisiä hillitsemistoimia maasektorilla. Tämä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon suuri potentiaali lisätä synergiaa ilmastonmuutoksen hillitsemistoimenpiteiden ja maankäyttöön liittyvien ympäristönsuojelutoimenpiteiden välillä sekä maa- ja metsätalousalueilla että luonnonalueilla ja osittain luonnontilaisilla alueilla. Runsaasti hiiltä sitovien ekosysteemien ennallistaminen sekä maaperän ja metsien kestävä käyttö edistävät sekä ilmasto- että biodiversiteettikriisin ratkaisemista.

Kolmas ongelma on se, että nykyisessä LULUCF-asetuksessa vahvistetut tilinpito-, seuranta- ja raportointisäännöt asettavat täytäntöönpanohaasteita: Erityisesti metsien vertailutasojen määrittämisprosessi on osoittautunut raskaaksi, ja LULUCF-arvioiden tarkkuudessa on edelleen monia aukkoja. Tämä ongelma liittyy tavoitteeseen yksinkertaistaa tilinpitosääntöjä ja hyödyntää olemassa olevien maanseurantatekniikoiden ja tietoaineistojen tarjoamia mahdollisuuksia, jotta voidaan paremmin seurata LULUCF-sektorin ilmastotehokkuutta.

Toimintavaihtoehdot

Tämän analyysin ja tiedonannossa EU:n ilmastotavoitteiden korottamisesta vuoteen 2030 mennessä hahmoteltujen seikkojen pohjalta vaikutustenarvioinnissa esitettiin kolme vaihtoehtoa.

Ensimmäisessä vaihtoehdossa tarkastellaan vaihtoehtoisia tapoja suunnitella kansallisia LULUCF-tavoitteita olettaen, että LULUCF-sektorin ja taakanjakoasetuksen alojen välillä ei ole joustojärjestelyä. Yksi ehdotettu tapa on yksinkertaistaa hoidetun metsämaan tilinpidollista vertailuarvoa käyttämällä historiallista keskiarvoa metsäalan vertailutason sijaan. Toinen tapa on asettaa yksi ainoa poistotavoite, joka perustuu kaikkiin inventaariossa ilmoitettuihin päästöihin ja poistumiin, ja jakaa se jäsenvaltioiden kesken viimeaikaisten päästöjen ja poistumien sekä hoidetun maa-alueen mukaan; EU:n tavoite perustuu kehityspolkuun, jonka mukaan maasektori on ilmastoneutraali vuoteen 2035 mennessä.

Toisessa vaihtoehdossa asetetaan myös yksi ainoa poistotavoite, joka perustuu raportoituihin päästöihin ja poistumiin, mutta siinä ehdotetaan vuodelle 2030 alempaa EU:n tavoitetta, joka vastaa LULUCF-sektorin viimeaikaista suorituskykyä (eli vuosien 2016-2018 keskiarvoa); lisäämällä mahdollisuus tuottaa LULUCF-hyvityksiä taakanjakoasetuksen tavoitteiden noudattamista varten. Tällä vaihtoehdolla luodaan kannustimia LULUCF-tavoitteiden ylittämiseen ja mahdollisesti poistumien saavuttamiseen ilmastoneutraaliin maasektoriin vuonna 2035 tähtäävän kehityspolun mukaisesti.

Kolmannessa vaihtoehdossa maatalouden päästöt ja LULUCF-sektorin päästöt ja poistumat yhdistetään yhteen ”maasektori”-pilariin, ja siinä on kolme osatekijää: suunnitteluprosessi, jolla varmistetaan maahan pohjautuva ilmastoneutraalius vuonna 2035, maasektoria koskevat kansalliset sitovat tavoitteet vuonna 2030 ja maasektoria koskevat kansalliset sitovat tavoitteet vuonna 2035.

Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on yhdistää yksinkertaisemmat ja kunnianhimoisemmat kansalliset LULUCF-tavoitteet vuodelle 2030 (kuten vaihtoehdossa 1.2 tai vaihtoehdossa 2 taakanjakoasetuksen tavoitteista riippuen) ja EU:n laajuinen tavoite, joka koskee maapohjaista ilmastoneutraaliutta vuonna 2035. Parhaaksi arvioituun vaihtoehtoon sisältyy myös maapohjaista hillitsemistä koskeva suunnitteluprosessi, myöhemmin vahvistettavat vuotta 2035 koskevat kansalliset maatavoitteet sekä tiukennetut seuranta- ja raportointivaatimukset.