[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 26.6.2008

KOM(2008) 403 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO

ilmoituksista, jotka koskevat ilmanlaadusta ja sen parantamisesta annetun direktiivin 2008/50/EY 22 artiklan mukaista määräaikojen pidentämistä ja tiettyjen raja-arvojen soveltamisvelvoitteita koskevaa poikkeusta

{SEC(2008)2132}

KOMISSION TIEDONANTO

ilmoituksista, jotka koskevat ilmanlaadusta ja sen parantamisesta annetun direktiivin 2008/50/EY 22 artiklan mukaista määräaikojen pidentämistä ja tiettyjen raja-arvojen soveltamisvelvoitteita koskevaa poikkeusta

1. JOHDANTO

1. Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21 päivänä toukokuuta 2008 annetun direktiivin 2008/50/EY[1], jäljempänä ’uusi direktiivi’, 22 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ilmoittaa komissiolle siitä, että ne aikovat pidentää (mikäli komissio tämän hyväksyy ilmoituksen arvioituaan) typpidioksidin tai bentseenin raja-arvojen saavuttamiselle asetettua määräaikaa tietyillä alueilla tai tietyissä taajamissa, joissa raja-arvoja ei voida saavuttaa 1. tammikuuta 2010 mennessä, tai että ne täyttävät edellytykset, joiden mukaan ne voidaan vapauttaa velvoitteesta soveltaa PM10-hiukkasille vahvistettuja raja-arvoja. Jos komissio katsoo, että edellytykset määräajan pidentämiselle tai poikkeukselle eivät täyty, se voi ottaa ilmoitukseen kielteisen kannan yhdeksän kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta. Jäsenvaltioiden on todistettava, että edellytykset täyttyvät. Tästä syystä niiden on toimitettava komissiolle kaikki tarvittavat tiedot, joita komissio tarvitsee arvionsa tekemiseen.

2. Tämän tiedonannon tarkoituksena on helpottaa ilmoitusten laatimista ja toimittamista sekä niiden tarkkaa arviointia. Tiedonannossa esitetään komission tulkinta 22 artiklassa säädetyistä edellytyksistä ja annetaan jäsenvaltioille ohjeita tarvittavista tiedoista ja siitä, missä muodossa ne toimitetaan.

2. Tausta

3. Suurin osa jäsenvaltioista ei ole vielä saavuttanut PM10-hiukkasille asetettuja raja-arvoja huolimatta siitä, että raja-arvot tulivat pakollisiksi 1. tammikuuta 2005[2]. Arvioiden mukaan pitoisuudet ylittävät tällä hetkellä yli 40 prosentissa yhteisön alueista ja taajamista PM10-hiukkasten päivittäisen raja-arvon eli 50 µg/m3 yli 35 päivänä kalenterivuodessa. Yli 15 prosentissa näistä tapauksissa pitoisuus ylittää myös vuosittaisen PM10-raja-arvon, joka on 40 µg/m3. Tämänhetkiset arviot, suuntaukset ja mallintamisennusteet osoittavat, että tilanne voi olla sama vuonna 2010, jolloin typpioksidin raja-arvot tulevat pakollisiksi[3]. Myös bentseenin raja-arvot tulevat pakollisiksi vuonna 2010[4], mutta ennusteiden mukaan niihin liittyvä ongelma on vähäisempi.

4. Ilmanlaatudirektiivien täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat on tunnistettu ja niistä on keskusteltu jäsenvaltioiden kanssa. Ongelman laajuus viittaa kuitenkin siihen, että ongelmien taustalla on tekijöitä, joita jäsenvaltiot eivät suoraan tai välittömästi pysty hallitsemaan. Ilmanlaatua parannetaan sekä nyt että tulevaisuudessa hyväksymällä ja panemalla täytäntöön yhteisön toimia, joita toteutetaan päästöjen vähentämiseksi niiden lähteellä, kuten uusille autoille asetettavien tiukempien päästöstandardien asteittainen toimeenpano. Pelkästään yhteisön toimenpiteillä ei kuitenkaan voida varmistaa, että raja-arvoja noudatetaan riittävästi ja ajoissa koko EU:ssa. Useimmissa tapauksissa tarvitaan lisätoimia kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla, erityisesti kaupunkialueilla, joilla ihmisten altistuminen on suurinta.

5. Yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa on tärkeää varmistaa tasa-arvoinen kohtelu. Alueita, joilla on tehty merkittäviä ponnisteluja raja-arvojen noudattamiseksi määräaikaan mennessä, ei tulisi asettaa epäedulliseen kilpailuasemaan verrattuna alueisiin, joissa vastaavia toimia ei ole toteutettu, vaikka siihen olisi ollut tarvetta.

6. Komissio arvioi jokaisen ilmoituksen tarkasti 22 artiklassa esitettyjen edellytysten perusteella ja ottaa ilmoitukseen kielteisen kannan, jos edellytykset eivät täyty. Suurin osa ilmoitusten arviointiin tarvittavista tiedoista saadaan ilmoituksen mukana toimitettavista ilmanlaatusuunnitelmista.

7. Komission direktiivissä, joka annettiin 24 päivänä helmikuuta 2004 järjestelyistä tietojen toimittamiseksi neuvoston direktiivissä 96/62/EY edellytetyistä tiettyihin ilman epäpuhtauksien raja-arvoihin liittyvistä suunnitelmista tai ohjelmista, esitetään jo vakiintunut käytäntö ilmanlaatusuunnitelmia varten tarvittavista vähimmäistiedoista[5]. Koska ilmoitusten yhteydessä on käsiteltävä suuri määrä tietoa, käyttämällä yhteistä muotoa voidaan varmistaa tehokas ja tasapuolinen kohtelu ilmoitusten arvioimisessa. Tämän vuoksi suositellaan voimakkaasti, että jäsenvaltiot käyttävät ilmoituksia varten lomakkeita, jotka sisältyvät komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan (SEC(…)….). Nämä lomakkeet perustuvat päätökseen 2004/224/EY. Lomakkeet poikkeavat kyseisessä päätöksessä esitetyistä lomakkeista vain siltä osin kuin on tarpeen sen varmistamiseksi, että lomakkeissa annetaan ne tiedot, jotka ovat olennaisia määräajan pidentämisen tai poikkeusten kannalta. Lomakkeita täytettäessä on annettava vain ne tiedot, joiden kohtuullisesti tulisi olla käytettävissä ilmanlaatusuunnitelmia varten tai jotka ovat osoitus edellytysten täyttymisestä erityistapauksissa. Tarkoituksena ei ole vaatia jäsenvaltioita hankkimaan uusia tietoja esimerkiksi mallintamisen avulla. Näissä ohjeissa viitataan tiettyihin lomakkeisiin, jotta voidaan osoittaa yhteys vaadittujen tietojen ja edellytysten välillä.

3. Ilmoitusmenettely

8. Ensimmäisten ilmoitusten odotetaan koskevan pääasiassa PM10-hiukkasia, joiden osalta mahdolliset poikkeukset päättyvät kolme vuotta direktiivin voimaantulosta eli 11. kesäkuuta 2011. Kun otetaan huomioon se, missä määrin PM10-hiukkasten raja-arvoja ei noudateta, on tärkeää tehdä mahdollisimman pian direktiivin voimaantulon jälkeen ilmoitukset niistä alueista ja taajamista, joiden osalta jäsenvaltiot katsovat, että edellytykset täyttyvät. Ilmoituksia laadittaessa on kuitenkin varmistettava huolellisesti, että tiedot, joilla osoitetaan edellytysten täyttyminen, ovat täydelliset.

9. Typpidioksidin ja bentseenin raja-arvot eivät saa ylittyä 1. tammikuuta 2010 jälkeen. Jos edellytykset täyttyvät, määräaikaa voidaan pidentää siihen saakka kun raja-arvojen saavuttamiseksi on tarpeen mutta enintään vuoteen 2015. Tavoitteena on oltava, että määräaikaa pidennetään mahdollisimman vähän. Jos typpidioksidin tai bentseenin raja-arvot ylitetään ensimmäisen kerran vasta vuonna 2011 tai tätä myöhemmin, määräajan pidentäminen ei enää ole mahdollista. Näissä tapauksissa sovelletaan uuden direktiivin 23 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa.

10. Määräajan pidentämistä tai poikkeusta koskevat päätökset koskevat yksittäisiä alueita tai taajamia. Ilmoitukset on kuitenkin toimitettava komissiolle virallisesti kyseisen jäsenvaltion pysyvän edustuston kautta[6], ei suoraan alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta.

11. Poikkeuksesta tai määräajan pidentämistä koskevan komissiolle toimitettavan ilmoituksen ja komission siitä tekemän arvion edellytyksenä ei ole se, että direktiivi 2008/50/EY 22 artikla on ensin saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.

12. Komissio arvioi ilmoitukset yhdeksän kuukauden kuluessa. Tämä jakso alkaa seuraavana päivänä siitä, kun komissio on virallisesti rekisteröinyt virallisen ja täydellisen ilmoituksen. Kyseiselle jäsenvaltiolle lähetetään kirje, jolla vahvistetaan alustavan ilmoituksen virallinen rekisteröinti. Tarvittaessa lähetetään kirje tiedoista, joiden komissio katsoo puuttuvan ilmoituksesta ja jotka on toimitettava tietyssä määräajassa. Arviointiaika alkaa tällaisissa tapauksissa seuraavana päivänä siitä, kun komissio on virallisesti rekisteröinyt pyydetyt tiedot, joilla täydennetään ilmoitusta. Jos vaadittuja tietoja ei toimiteta asetettuun määräaikaan mennessä, komissio varaa oikeuden ottaa kielteisen kannan niihin ilmoituksen osiin, joita ei ole riittävästi perusteltu. Tämä tehdään kyseisissä tapauksissa oikeudellisen selvyyden vuoksi aina yhdeksän kuukauden kuluessa alustavan ilmoituksen virallisesta rekisteröinnistä. Komissio voi tehdä päätöksen myös niissä tapauksissa, joissa se ei ota kielteistä kantaa.

13. Useista alueista ja useista epäpuhtauksista voidaan tehdä yksi ilmoitus. Kukin alue ja epäpuhtaus arvioidaan kuitenkin erikseen. Sen vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista käy selkeästi ilmi, mihin alueeseen ja epäpuhtauteen ne liittyvät. Sama pätee tapauksiin, joissa yksittäinen kansallisella tasolla toteutettu toimenpide vaikuttaa useisiin alueisiin ja useiden epäpuhtauksien pitoisuuksiin.

4. Poikkeuksen edellytykset ja sitä varten vaadittavat tiedot

4.1. Viitevuosi

14. PM10-hiukkasia koskevien ilmoitusten osalta on periaatteessa asianmukaista ottaa edellytysten täyttymisen arviointiin käytettäväksi viitevuodeksi ensimmäinen vuosi, jona raja-arvot ylittyvät, esimerkiksi vuosi 2005. Tarvittaessa jokin myöhempi vuosi (esim. vuosi 2007) voidaan ottaa viitevuodeksi, jonka perusteella tehdään ennusteita sen osoittamiseksi, että raja-arvot saavutetaan vuoden 2011 kesäkuuhun mennessä. Sama vuosi on otettava viitevuodeksi ilmoitukseen liitetyssä ilmanlaatusuunnitelmassa. Kuitenkin kun pyritään osoittamaan, että alustavan määräajan noudattamiseksi on toteutettu kaikki tarpeelliset toimenpiteet, on tärkeää käyttää ainoastaan niitä tietoja, jotka selittävät vuonna 2005 tapahtuneita ylityksiä.

15. Niiden typpidioksidia tai bentseeniä koskevien ilmoitusten osalta, jotka on toimitettu ennen vaatimusten noudattamiselle asetettua alustavaa määräaikaa (2010), viitevuotena pidetään vuotta 2008. Raja-arvojen saavuttamiselle asetetun alustavan määräajan jälkeen toimitettavien ilmoitusten osalta jäsenvaltioiden olisi käytettävä viitevuotena vuotta 2010.

4.2. Päästölähdekohtainen analyysi

16. Jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot siitä, mistä ylityksen aiheuttaneet epäpuhtaudet ovat peräisin. Tämän vuoksi vaaditaan määrällinen päästölähdekohtainen analyysi ylitystilanteesta (päivittäisten tai vuosittaisten raja-arvojen ylityksestä) viitevuonna kunkin sellaisen alueen tai taajaman osalta, josta on tehty ilmoitus. Komissio on tietoinen siitä, että tietojen yksityiskohtaisuus voi vaihdella eri alueiden ja jäsenvaltioiden välillä. Lähdeanalyysi on kuitenkin yksi tärkeimmistä seikoista, joita tarkastellaan määritettäessä ilman pilaantumisen vähennystoimien tyyppiä ja tavoitetasoa ja komission arvioidessa määräajan pidennyksen tai poikkeusten edellytyksiä. Tämän vuoksi arviot kunkin yksittäisen lähteen vaikutuksista raja-arvojen ylitykseen ovat tärkeitä.

17. Lähdeanalyysistä on käytävä ilmi erityisesti alueelliset, kaupunkialueiden ja paikalliset päästöt jäsenvaltioissa sekä valtioiden rajat ylittävät päästöt. Kaupunkialueiden ja paikallisten päästöjen osalta on edelleen eriteltävä kaikki merkittävät lähteet kuten liikenne (tieliikenne ja tarvittaessa laivaliikenne), teollisuus (myös sähkön ja lämmön tuotanto), maatalous sekä kaupalliset lähteet ja kotitaloudet. PM10-hiukkasten osalta on tärkeää ilmoittaa merkittävät luonnolliset lähteet[7].

18. Jäsenvaltiot voivat valita, käyttävätkö ne typpidioksidia vai typen oksideita lähdeanalyysin perusteena, sen mukaan, mitä ne pitävät sopivampana ylityksestä riippuen. Valittua vaihtoehtoa on käytettävä johdonmukaisesti ja se on otettava huomioon tarkasteltaessa yksittäisten toimenpiteiden tai toimenpidekokonaisuuksien määrällisiä vaikutuksia, jotta komissio voi riittävällä tavalla arvioida edellytyksiä.

4.3. Raja-arvojen noudattaminen määräajan pidennyksen aikana

19. Uuden direktiivin 22 artiklan 3 kohdan perusteella sellaisilla alueilla ja sellaisissa taajamissa, joita päätös määräajan pidentämisestä tai poikkeuksesta koskee, arvioidaan pidennyksen aikana liitteessä XI esitettävien ylitysmarginaalilla korotettujen raja-arvojen noudattamista.

20. Vuonna 2011 PM10-hiukkasten vuosittaisten raja-arvojen noudattamista arvioidaan koko kalenterivuoden ajalta ylitysmarginaalilla korotetun raja-arvon perusteella. Vuonna 2011 päivittäisten raja-arvojen noudattamista arvioidaan päiväkohtaisesti. Kyseisen kalenterivuoden aikana raja-arvot saavat ylittyä enintään 35 päivänä, riippumatta siitä, onko kyseessä ylitysmarginaalilla korotettu raja-arvo tai pelkkä raja-arvo.

4.4. Ensimmäinen edellytys – toimenpiteet raja-arvojen noudattamiseksi alustavaan määräaikaan mennessä

21. Uuden direktiivin 22 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos typpidioksidin tai bentseenin raja-arvoja ei voida saavuttaa määräaikaan 1. tammikuuta 2010 mennessä, määräaikoja voidaan pidentää. Jotta voidaan osoittaa, että raja-arvoja ei voida saavuttaa kyseiseen päivämäärään mennessä, jäsenvaltioita vaaditaan ilmoittamaan toimenpiteet, jotka toteutetaan ennen vuotta 2010 direktiivin 1999/30/EY 4 artiklan 1 kohdan sekä direktiivin 2000/69/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sekä selittämään, miksi näiden toimenpiteiden avulla ei voida saavuttaa raja-arvoja[8]. Ilmanlaatua koskevan lainsäädännön tavoitteista yleisesti seuraa se, että asianmukaisia toimia on toteutettava jo ennen päivämäärää, jona raja-arvot tulevat pakollisiksi. Ainoastaan jos voidaan osoittaa, että on tehty ponnisteluja raja-arvojen noudattamiseksi, jäsenvaltiot voivat vedota 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti siihen, että raja-arvoja ei voida saavuttaa määräaikoihin mennessä.

22. PM10-hiukkasten osalta jäsenvaltion on 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti osoitettava, että se on toteuttanut kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla kaikki asianmukaiset toimenpiteet noudattaakseen alustavaa määräaikaa 1. tammikuuta 2005. Tämän vuoksi on annettava tiedot toimenpiteistä, jotka on toteutettu raja-arvojen saavuttamiseksi kyseiseen päivään mennessä8. Jotta komissio voi selvittää, ovatko kyseiset toimenpiteet asianmukaisia, jäsenvaltioiden on ilmoitettava lähteet, joista peräisin olevia päästöjä kyseisillä toimenpiteillä pyrittiin vähentämään, ja kertomaan, missä määrin kyseiset toimenpiteet käytännössä vähensivät pitoisuuksia. Jäljellä olevista raja-arvojen ylityksistä on annettava selitykset[9]. Näiden selitysten on sisällettävä tiedot siitä, voidaanko ylityksen katsoa johtuvan jostakin poikkeuksen tietystä edellytyksestä, joita ovat paikkakohtaiset leviämisolosuhteet, epäsuotuisat ilmasto-olosuhteet ja rajat ylittävät päästöt.

23. Komissio ottaa arviossaan huomioon sen, onko liitteessä XV olevan B osan 2 kohdassa luetellut direktiivit saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pantu täytäntöön[10], sekä sen, ovatko ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta annetun neuvoston direktiivin 96/62/EY[11] 8 artiklan 3 kohdan mukaiset suunnitelmat tai ohjelmat olleet käytettävissä hyvissä ajoin.

4.5. Toinen edellytys – toimenpiteet raja-arvojen saavuttamiseksi ennen uutta määräaikaa

24. Jäsenvaltioiden on toimitettava realistisia ja luotettavia ennusteita siitä, miten pitoisuudet todennäköisesti pienentyvät siten, että raja-arvot voidaan saavuttaa ennen uutta määräaikaa. Näissä ennusteissa olisi myös osoitettava, että määräajan pidennyksen aikana ylitykset pysyvät direktiivin liitteessä XI esitetyn ylitysmarginaalilla korotetun raja-arvon alapuolella.

25. Ennusteiden on perustuttava vertailuun asetettujen raja-arvojen ja ylitystilanteen ennustettujen perustasojen välillä tietyllä alueella tai tietyssä taajamassa. Perustasosta on käytävä ilmi, mitkä pitoisuuksien arvioidaan olevan uuteen määräaikaan mennessä, jos pilaantumisen vähentämiseksi ei toteuteta lisätoimia, lukuun ottamatta niitä, jotka toteutetaan raja-arvojen saavuttamiseksi alustavaan määräaikaan mennessä, sekä olemassa olevia ja suunniteltuja yhteisön toimia. Ero sovellettavan raja-arvon ja perustason välillä toimii indikaattorina niiden lisätoimien odotetusta vaikutuksesta ja ajoituksesta, joita tarvitaan, jotta voidaan poistaa kyseinen ero uuteen määräaikaan mennessä[12].

26. Määritettäessä tarvittavia toimenpiteitä on harkittava toimenpiteitä, jotka luetellaan direktiivin liitteessä XV olevan 3 jakson B osassa. Jos joitakin näistä toimenpiteistä ei panna täytäntöön, vaikka niillä olisi merkitystä tunnistettujen lähteiden päästöille, on se perusteltava asianmukaisesti[13].

27. Ennusteita arvioitaessa otetaan huomioon myös olemassa olevien ja suunniteltujen yhteisön toimenpiteiden mahdollinen vaikutus, ja jäsenvaltioita pyydetään sisällyttämään näiden vaikutusten arvio perustasoon. Suunniteltuja yhteisön toimenpiteitä ovat ne, jotka sisältyvät uuden direktiivin yhteydessä julkaistuun komission lausumaan. Komission tarkoituksena on arvioida jäsenvaltioiden ilmoittamia määriä ja tarvittaessa niihin liittyviä taustaolettamuksia sekä tehdä tällä perusteella omat arvionsa edellytyksistä. Olemassa olevien toimenpiteiden osalta arviossa keskitytään liitteessä XV olevassa B osassa lueteltujen direktiivien täytäntöönpanon tilaan[14].

4.6. PM 10 -hiukkaisia koskevat erityisedellytykset: paikkakohtaiset leviämisolosuhteet, epäsuotuisat ilmasto-olosuhteet tai rajat ylittävät päästöt

4.6.1 Paikkakohtaiset leviämisolosuhteet

28. Paikkakohtaiset leviämisolosuhteet ovat tekijöitä, jotka vaikuttavat epäpuhtauksien leviämiseen paikallisella tasolla, pääasialla tietyillä kaduilla. Paikalliset rakennukset tai pienimuotoiset topografiset rakenteet saavat aikaan sen, että paikalliset päästöt kerääntyvät rajoitetulle alueelle, mistä aiheutuu korkeita pitoisuuksia. Tällaisia alueita esiintyy yleensä niin sanotuissa ”katukuiluissa”. Paikkakohtaisiin leviämisolosuhteisiin voidaan vedota ainoastaan, jos voidaan osoittaa, että ylitys tapahtuu paikallisesti nimenomaan kyseisillä alueilla eikä muualla, kuten kaupunkialueen taustapitoisuudessa tai harvemmin rakennetuilla kaduilla samalla ilmanlaatualueella tai samassa taajamassa.

29. Paikkakohtaisten leviämisolosuhteiden katsotaan vallitsevan, jos paikalla esiintyy jokin seuraavista paikkakohtaisista leviämisominaisuuksista:

a) monikerroksisia rakennuksia kadun molemmilla puolella koko kadun pituudelta;

b) rakennusten keskimääräinen korkeus vähintään 100 metrin matkalla on suurempi kuin kadun kokonaisleveys jaettuna 1,5:llä[15].

30. Jotta voidaan osoittaa, että ylitys rajoittuu alueeseen, jolla esiintyy paikkakohtaisia leviämisolosuhteita, on käytettävä tietoja, jotka saadaan asianmukaisista kaupunkiliikenteen seuranta-asemista kyseisen alueen ulkopuolella, tai tarvittaessa tuloksia pienimuotoisesta leviämismallintamisesta[16]. Lisäksi olisi mahdollisuuksien mukaan toimitettava aluetta koskeva kartta, johon on merkitty mittausasemat ja ylitysalue[17].

31. Jos käytetään muita indikaattoreita osoittamaan, että ylitys rajoittuu alueelle, jolla esiintyy paikkakohtaisia leviämisolosuhteita, on esitettävä perusteet ja on osoitettava, että käyttämällä kyseisiä indikaattoreita saadaan vastaavat tulokset.

4.6.2 Epäsuotuisat ilmasto-olosuhteet

32. Epäsuotuisten ilmasto-olosuhteiden katsovaan vallitsevan, kun pitkäaikaiset sääolosuhteet ja topografiset ominaisuudet heikentävät paikallisten epäpuhtauspäästöjen laimentumista siten, että aiheutuu korkeita pitoisuuksia.

33. Alueilla katsotaan vallitsevan epäsuotuisia ilmasto-olosuhteita, jos niillä esiintyy seuraavassa lueteltuja tekijöitä:

a) paikallinen tai alueellinen epäsuotuisa topografia eli sijainti laaksoissa tai korkeiden vuorten ympäröimänä;

b) paikallisten päästöjen huono laimentuminen tuulen alhaisten nopeuksien vuoksi;

c) pystysuora sekoittuminen eli laimentuminen, jonka saavat aikaan ilmakehän mekaaniseen ja termiseen turbulenssiin liittyvät meteorologiset parametrit;

d) merelliset vs. mantereiset ilmamassat, mantereiset ilmamassat liittyvät yleensä epäsuotuisiin leviämisolosuhteisiin (lämpötilainversio ja tuulen alhainen nopeus).

34. Uudessa direktiivissä tarkoitettuina epäsuotuisina ilmasto-olosuhteina ei yleensä pidetä yleisiä sääoloja, kuten lämpötilaa, sadetta tai lumisadetta. Ne eivät suoraan vaikuta epäpuhtauksien leviämiseen. Ne voivat kuitenkin saada aikaan tiettyä ihmisten toimintaa (kotitalouksien lämmittäminen, sähkön tuotanto lämmitystä tai ilmastointia varten, nastarenkaiden käyttö) ja siten vaikuttaa päästötasoon.

35. Sellaisille alueille, joihin epäsuotuisat ilmasto-olosuhteet yleensä vaikuttavat, kertyy epäpuhtauksia tavallisesti tyynellä ilmalla. Epäsuotuisia ilmasto-olosuhteita koskeva edellytys täyttyy, jos voidaan osoittaa, että kyseisillä alueilla vuosittainen tuulen keskinopeus on alhainen, alle 1,5 m/s. Myös muita indikaattoreita kuin tuulen keskinopeutta voidaan käyttää, mikäli tämä perusteellaan.

36. Jotta jäsenvaltiot voivat vedota epäsuotuisiin ilmasto-olosuhteisiin, niiden on osoitettava, että päivittäiset raja-arvot ylittyvät pääasiassa silloin, kun määritettyjä epäsuotuisia ilmasto-olosuhteita esiintyy. Tällainen yhteys voidaan osoittaa ilmoittamalla ainakin viitevuodelta PM10-pitoisuudet ja tuulen keskinopeudet, jotka on mitattu raja-arvon ylittymispäivänä[18].

4.6.3 Rajat ylittävät päästöt

37. Rajat ylittäviä päästöjä tapahtuu, kun sääolosuhteet ja topografiset ominaisuudet mahdollistavat ihmisten toiminnasta johtuvien ja jäsenvaltioiden ulkopuolelta peräisin olevien epäpuhtauksien kulkeutumisen, mikä aiheuttaa korkeita pitoisuuksia. Tällöin epäpuhtaudet voivat olla peräisin joko alueiden tai taajamien läheltä, valtion rajan läheltä (lyhyen matkan kaukokulkeutuminen) tai yli 100 km:n päästä (pitkän matkan kaukokulkeutuminen).

38. Pitkän matkan kaukokulkeutumista tapahtuu pääasiassa tasangoilla tai vuorettomilla alueilla, ja siihen liittyy usein mantereisten ilmamassojen mukana vaakasuorassa kulkeutuvien epäpuhtauksien kerääntymistä. Tällaiset epäpuhtaudet eivät yleensä vaikuta pitoisuuksiin syvänteissä, laaksoissa tai vuoristojen suojassa olevilla alueilla.

39. Epäpuhtaudet voivat olla peräisin yksittäisestä lähteestä rajan toisella puolella, yhdestä tai useasta jäsenvaltiosta, meriliikenteestä tai yhteisön ulkopuolisista lähteistä.

40. Jäsenvaltioiden, jotka vetoavat rajat ylittäviin päästöihin, on ilmoitettava, ovatko ne neuvotelleet niiden jäsenvaltioiden kanssa, joista epäpuhtaudet ovat peräisin, direktiivin 96/62/EY 8 artiklan 6 kohdan (uuden direktiivin 25 artiklan) mukaisesti. Mikäli tällaisia neuvotteluja ei ole käyty, vaikka epäpuhtauksien alkuperä on tiedossa, voidaan katsoa, että kyseinen jäsenvaltio ei ole toteuttanut kaikkia toimenpiteitä alustavan määräajan saavuttamiseksi. Jos epäpuhtaudet ovat peräisin useasta jäsenvaltiosta tai kolmansista maista ja on selvää, että tehokkaita ratkaisuja ei voida löytää kahdenkeskisissä neuvotteluissa, jäsenvaltioiden oikeus määräajan pidennykseen ei vaarannu neuvottelujen puuttumisen vuoksi[19].

41. Rajat ylittäviä päästöjä voidaan arvioida joko mittauksilla tai mallintamisella. Kyseisiä arvioita on tarvittaessa täydennettävä aiempaa kehitystä koskevalla kehityspolkuanalyysillä ja yksittäisten ylitysten lähdeanalyysillä. Seuraavassa luetellut menetelmät ovat osoittautuneet tehokkaiksi rajat ylittävien päästöjen osoittamisessa:

a) mallit epäpuhtauksien leviämisestä ilmakehässä; malleissa on käytettävä sopivaa ajan ja paikan erottelutarkkuutta,

b) päivittäisten mittaustietojen analyysi, jossa rajat ylittävät päästöt määritetään edustavilla seurantapaikoilla tehdyillä mittauksilla; tällaisia seurantapaikkoja ovat esimerkiksi maaseudun tausta-alueiden näytteenottopaikat, jotka sijaitsevat vastatuuleen alueella, joka ympäröi ylitysaluetta tai –taajamaa.

c) EMEP-malli[20]

42. Jotta voidaan vedota rajat ylittäviin päästöihin ylityksen syynä, on osoitettava, että jos tapauksissa, joissa vuosittainen raja-arvo ylittyy, rajat ylittävät päästöt vähennetään, vuosittainen keskiarvo jää raja-arvon alle. Jos päivittäinen raja-arvo ylittyy, on osoitettava, että jos rajat ylittävät päästöt vähennetään tietyn päivän pitoisuuksista, päivittäiset keskimääräiset pitoisuudet jäävät raja-arvon alle[21].

43. Jos käytetään muita indikaattoreita sen osoittamiseen, että ylitykset johtuvat rajat ylittävistä päästöistä, tämä on perusteltava ja on osoitettava, että kyseisten indikaattoreiden perusteella saadaan vastaavat tulokset.

5. Ilmanlaatusuunnitelmat ja lisätietovaatimukset

44. Ilmoituksiin on liitettävä ilmanlaatusuunnitelma alueesta tai taajamasta, jota ilmoitus koskee. Ilmanlaatusuunnitelman on oltava niiden vaatimusten mukainen, jotka sisältyvät uuden direktiivin 23 artiklaan ja liitteessä XV olevaan A osaan. Uuden direktiivin edellyttämät tiedot ovat pitkälti samat kuin direktiivin 96/62/EY. Tämän vuoksi jäsenvaltiot, jotka ovat jo laatineet suunnitelman tai ohjelman, voivat käyttää sitä ilmoituksen liitteenä, mikäli se täyttää uuden direktiivin liitteessä XV olevassa A osassa esitetyt vaatimukset ja se on asianmukaisesti saatettu ajantasalle sen varmistamiseksi, että raja-arvot saavutetaan ennen uutta määräaikaa.

[1] EUVL L 152, 11.6.2008, s. 1.

[2] Neuvoston direktiivi 1999/30/EY ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista (EYVL L 163, 29.6.1999, s. 4).

[3] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/69/EY ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista (EYVL L 313, 13.12.2000, s. 12).

[4] Kuin edellä.

[5] EUVL L 68, 6.3.2004, s. 27.

[6] Ilmoitukseen on merkittävä ”Air quality time extension – Directive 2008/50/EC". Jotta se katsottaisiin viralliseksi ilmoitukseksi, se on toimitettava seuraavaan osoitteeseen: European Commission, Secretariat-General, 1049 Brussels. Lisäksi ilmoituksesta on toimitettava sähköinen kopio seuraavaan osoitteeseen: ENV-AIRQUALITYTIMEEXTENSION@ec.europa.eu.

[7] Katso lomake 3A asiakirjassa SEC (…).

[8] Katso lomake 5A, myös liite, sekä lomake 7, myös liite A; PM10-hiukkasten osalta katso myös lomake 10 sekä typpidioksidin ja bentseenin osalta (jos niistä tehdään ilmoitus ennen vuotta 2010) lomake 4A.

[9] Katso lomake 3B ja 4A (tarvittaessa).

[10] Katso lomaketta 8 ja tarvittaessa lomakkeen 8 liitettä sekä lomaketta 9.

[11] EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55.

[12] Katso lomake 4B ja 5B, myös liite.

[13] Katso lomake 6.

[14] Katso lomake 9.

[15] Metatietojen hallinta ja siirto tietojenvaihtojärjestelmästä annetun päätöksen 97/101/EY mukaisesti.

[16] Katso lomake 10.

[17] Katso lomakkeen 2 liite.

[18] Katso lomake 10.

[19] Katso lomake 10.

[20] Malli, joka on kehitetty ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia koskevassa Euroopan yhteistyöohjelmassa (EMEP).

[21] Katso lomakkeet 3A ja 10.