KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Ilmailustrategia Euroopalle: korkeiden sosiaalisten standardien ylläpitäminen ja edistäminen

1.Johdanto Vuonna 2017 EU:ssa vietettiin ilmailun sisämarkkinoiden 25-vuotisjuhlaa, ja samana vuonna EU antoi julistuksen Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista. Tämä on yksi EU:n menestystarinoista. EU:n ilmailumarkkinoiden onnistumisesta on erityisesti kiittäminen niitä lukuisia eurooppalaisia, jotka työskentelevät ja palvelevat ilmailualalla päivästä toiseen. Sisämarkkinoiden ansiosta lentämisestä on tullut eurooppalaisille helpompaa ja edullisempaa, mikä on lähentänyt heitä ja yhdistänyt heidät paremmin muuhun maailmaan. Ennennäkemättömien lentomatkustusmahdollisuuksien ansiosta lukuisat eurooppalaiset ovat voineet matkustaa, opiskella ja työskennellä Euroopassa ja sen ulkopuolella. Lentojen määrä ja tiheys ovat kasvaneet huomattavasti. Päivittäisten lentojen määrä on lisääntynyt alle 10 000 lennosta vuonna 1992 noin 25 000 lentoon vuonna 2017 ja reittien määrä alle 2 700 reitistä 8 400:aan. Vuonna 2017 yli miljardi henkilöä matkusti lentokoneella EU:hun, EU:n sisällä tai EU:n alueelta pois.

Lentoliikenteen säännöt on yhdenmukaistettu EU:ssa, mikä takaa kaikille missä tahansa EU:ssa sijaitseville toiminnanharjoittajille yhtäläiset mahdollisuudet päästä lentoliikennemarkkinoille. Sosiaaliturva ja työlainsäädäntö sen sijaan ovat yhä ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla. Tämä tarkoittaa sitä, että koko ilmailuhenkilöstö hyötyy EU:n lainsäädännön tarjoamasta suojasta, mutta heidän oikeutensa ja suojatasonsa voivat olla erilaisia riippuen siitä, mitä kansallista lainsäädäntöä heihin sovelletaan. Tilanne voi olla erityisen haastava lentomiehistölle (eli matkustamomiehistölle ja lentäjille) heidän työnsä rajat ylittävän luonteen vuoksi.

Paineet vähentää kustannuksia erittäin kilpailluilla markkinoilla ovat vauhdittaneet innovaatioita. Tämän seurauksena myös työntekijöiden on täytynyt sopeutua nopeasti muuttuvaan ympäristöön. Jotkin lentoyhtiöt ovat ottaneet käyttöön toimintatapoja, jotka heikentävät lentomiehistön työoloja ja -ehtoja, kuten lentomiehistön palkkaaminen välittäjien kautta tai itsenäisinä ammatinharjoittajina, ja tämä voi johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen. Useissa jäsenvaltioissa viime vuosina järjestetyt lentomiehistön lakot kertovat siitä, että osa lentomiehistöstä on tyytymättömiä työehdoissa ja -oloissa tapahtuneisiin muutoksiin.

EU:lla on huomattava määrä lainsäädäntöä, jossa vahvistetaan vähimmäisvaatimukset, ja työntekijöitä – myös lentomiehistöä – suojellaan lisäksi kansallisella lainsäädännöllä. Tiettyjen EU:n sääntöjen tarkoituksena on myös suojella työntekijöitä heidän rajat ylittävissä työtehtävissään ja varmistaa, että lentomiehistön jäsenet voivat hyödyntää työtilaisuudet ja nauttia suojelusta, kun he käyttävät oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla. Euroopan parlamentti, Euroopan talous- ja sosiaalikomitea, jäsenvaltiot, lentoyhtiöt ja työmarkkinaosapuolet ovat kuitenkin ilmaisseet huolensa joidenkin lentoyhtiöiden tiettyjen käytäntöjen kielteisestä vaikutuksesta joidenkin lentomiehistöjen työehtoihin ja -oloihin. Ne ovat huolissaan siitä, että tämä on johtanut oikeudelliseen epävarmuuteen, työntekijöiden eritasoiseen suojeluun ja lentoyhtiöiden toimintaedellytysten eriarvoistumiseen. Komissio on saanut näitä asioita koskevia selvityspyyntöjä.

Vuonna 2015 komissio julkaisi tiedonannon Ilmailustrategia Euroopalle, jossa korostettiin sosiaalipolitiikan merkitystä ilmailualalla. Komissio on tämän jälkeen ryhtynyt toimeen kaikkien sitoumustensa osalta. Komissio tukee aktiivisesti ilmailualan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua erityisesti siviili-ilmailun työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun alakohtaisessa neuvottelukomiteassa. Komissio julkaisi vuonna 2016 käytännön oppaan sovellettavasta työmarkkinalainsäädännöstä ja tuomioistuinten toimivallasta. Komissio teetti tutkimuksen lentomiehistön työoloista ja ehdoista EU:n ilmailun sisämarkkinoilla, jäljempänä ’Ricardo-tutkimus’, saadakseen tarkempaa tietoa lentomiehistön tilanteesta sekä työehdoista ja oloista EU:n nykyisillä ilmailumarkkinoilla. Komissio on hyödyntänyt myös ulkoisia tutkimuksia, säännöllisiä keskusteluja sidosryhmien kanssa ja sidosryhmien näkemyksiä. Lentoliikenneasetuksen arvioinnin yhteydessä komissio tarkastelee myös alan lainsäädännön ei-toivottuja sosiaalisia vaikutuksia varsinkin työoloihin.

Euroopan parlamentti kehotti vuonna 2017 jäsenvaltioita ja komissiota ryhtymään toimiin ilmailualan sosiaalisten kysymysten ratkaisemiseksi varsinkin paljon liikkuvien lentomiehistöjen osalta. Myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitea kannusti komissiota toteuttamaan uusia käytännön toimenpiteitä, joilla ehkäistään kielteisiä työllisyysvaikutuksia ja luodaan laadukkaita työpaikkoja. Euroopan alueiden komitea korosti, että pitkällä aikavälillä kilpailukykyinen ja kestävä eurooppalainen ilmailuala on olennaisen tärkeä sekä paikallis- että aluetason kehitykselle. Euroopan parlamentti, neuvosto ja Euroopan komissio antoivat marraskuussa 2017 julistuksen Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista. Siinä esitetään ne periaatteet ja oikeudet, jotka ovat olennaisia oikeudenmukaisten ja toimivien työmarkkinoiden ja hyvinvointijärjestelmien varmistamiseksi 2000-luvun Euroopassa.

Edellä esitetyn perusteella useat jäsenvaltiot kehottivat äskettäin ryhtymään toimenpiteisiin kansallisella ja EU:n tasolla kunnianhimoisen ja merkityksellisen sosiaalisen toimintaohjelman kehittämiseksi ja toteuttamiseksi ilmailualalla. Jäsenvaltiot painottivat, että on tärkeää varmistaa terve ja tasapuolinen kilpailu ja oikeudenmukaiset työolot tällä alalla, ja kehottivat komissiota kehittämään edelleen konkreettisia ja tehokkaita toimenpiteitä, joilla puututaan tärkeimpiin ratkaisematta oleviin ongelmiin. Lähes neljäsosaa EU:n ilmailumarkkinoista edustava ilmailualan järjestö ja kaksi eurooppalaista lentomiehistöä edustavaa ammattiyhdistysten liittoa ovat myös esittäneet kiireellisen pyynnön EU:n ja jäsenvaltioiden päätöksentekijöille, jotta ne varmistaisivat asianmukaiset sosiaaliset normit ja tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n ilmailumarkkinoilla etenkin lentomiehistön osalta.

Komissio esittää tässä kertomuksessa tilannekatsauksen vuoden 2015 ilmailustrategiassa esitetyn ilmailualan sosiaalisen toimintaohjelman edistymisestä. Tässä lentomiehistöihin keskittyvässä kertomuksessa tarkastellaan työpaikkoja, kasvua ja oikeudenmukaisuutta koskevien komission poliittisten painopisteiden mukaisesti tämän hetken keskeisiä mahdollisuuksia ja haasteita lentomiehistön osalta. Kertomus pohjautuu eurooppalaisten lentomiehistöjärjestöjen määrittelemiä keskeisiä ongelmia selvittäneen Ricardo-tutkimuksen havaintoihin, ja sillä pyritään parantamaan liikkuvan lentomiehistön oikeudellista varmuutta. Lisäksi kertomuksessa esitetään konkreettisia toimia, joilla ilmailualan sosiaalista toimintaohjelmaa vahvistetaan lyhyellä aikavälillä.

2.Työpaikat ja työllisyys nykyisillä ilmailumarkkinoilla

Ilmailuala on tärkeä työllistäjä. Vuonna 2016 arvioitiin, että ilmailuala oli luonut unionissa suoraan kaksi miljoonaa työpaikkaa, joista 18,8 prosenttia lentoyhtiöissä, ja tukenut kokonaisuudessaan 9,4 miljoonan työpaikan säilymistä. Lentoliikenne työllistää EU:ssa suoraan 437 000 henkeä (193 000 naista ja 244 000 miestä). Ilmailualalle odotetaan syntyvän jatkossa lisää työpaikkoja. Erityisesti lentomiehistöä koskevia lukuja ei ole saatavilla.

Lentoyhtiöiden konekannan ja lentomiehistön toimipaikka on perinteisesti ollut vain yhdessä maassa eli siinä, jossa lentoyhtiön päätoimipaikka sijaitsee. Tämä maa on ollut myös lentomiehistön työskentelypaikka sekä paikka, jonka sosiaalilainsäädäntöä sovelletaan ja jonka tuomioistuimet ovat toimivaltaisia. Lentoyhtiöiden liiketoimintamallit ovat kehittyneet merkittävästi vapautetuilla ja kilpailluilla markkinoilla, jotka edellyttävät suurempaa joustavuutta ja kustannustehokkuutta. Tässä tilanteessa alalle on kehittynyt erilaisia työsuhdejärjestelyjä ja -käytäntöjä, kuten on käynyt myös monilla muilla talouden aloilla. Halpalennot ovat tyypillisesti point-to-point-lentoja, jotka liikennöidään kohteesta toiseen ilman liityntälentoja. Niiden osuus kasvoi 61 prosenttia vuosina 2007–2016, ja niiden osuus EU:n sisäisistä markkinoista matkustajapaikkoina laskettuna on lähes 50 prosenttia. Point-to-point-lentoreittien lisääntymisen myötä toimipaikkojen määrä on kasvanut tasaisesti vuodesta 2008 alkaen. Lentoyhtiöiden lentokoneiden ja -miehistön toimipaikka sijaitseekin entistä useammin eri maassa kuin lentoyhtiön päätoimipaikka, jonkin toisen jäsenvaltion alueella tai joskus jopa kolmannessa maassa. Kuten Ricardo-tutkimuksessa tuotiin esille, erityisesti halpalentoyhtiöillä on useita ulkomaisia toimipaikkoja. Myös osa perinteisistä lentoyhtiöistä on kuitenkin perustanut muutaman lisätoimipaikan.

Tämä suuntaus on voimistanut lentomiehistön tekemän työn rajat ylittävää luonnetta ja monimutkaistanut lentomiehistöjen EU:n ja kansallisen tason lainsäädännön mukaista oikeudellista asemaa. Se on erityisesti aiheuttanut epävarmuutta siitä, mikä tuomioistuin on toimivaltainen työsopimusten suhteen ja mitä työlainsäädäntöä niihin sovelletaan, kun lentomiehistö sijoitetaan kotiasemalle, joka on lentoyhtiön pääasiallisen toimipaikan ulkopuolella.

EU:n ilmailualan sisämarkkinoiden EU:n oikeuskehyksenä toimivan lentoliikenneasetuksen johdanto-osan 4 kappaleessa tunnustetaan, että ”sellaisilla lentoliikenteen harjoittajilla, joilla on toimipaikkoja useissa jäsenvaltioissa, on yhä suurempi merkitys”, ja sen 9 kappaleessa säädetään, että ”sellaisen yhteisön lentoliikenteen harjoittajan osalta, joka harjoittaa lentoliikennettä sen jäsenvaltion alueen ulkopuolella sijaitsevasta paikasta käsin, jossa kyseisen yhteisön lentoliikenteen harjoittajan pääasiallinen toimipaikka sijaitsee, jäsenvaltioiden olisi varmistettava yhteisön ja kansallisen sosiaalilainsäädännön asianmukainen soveltaminen.” Näin ollen lentoliikenneasetuksen soveltaminen ei rajoita muun työntekijöitä suojelevan EU:n ja kansallisen tason lainsäädännön, kuten sosiaaliturvasääntöjen, soveltamista. Tässä kertomuksessa keskitytään sääntöihin, jotka ovat lentomiehistön kannalta merkityksellisiä tämänhetkisessä markkinatilanteessa.

3.Sosiaalinen ulottuvuus osana turvallisuusarviointia Turvallisuus on ilmailualan ensimmäinen prioriteetti. EU:n lentoturvallisuussääntöjä sovelletaan ilmailuhenkilöstöön samalla tavoin riippumatta heidän sopimussuhteestaan lentoyhtiöön. EU:n lentoturvallisuussääntöihin sisältyy kotiaseman käsite, jonka perusteella lasketaan lento- ja työaikarajoitukset. Kotiasemalla tarkoitetaan ”lentotoiminnan harjoittajan miehistön jäsenelle nimeämää paikkaa, jossa miehistön jäsen tavallisesti aloittaa ja lopettaa työjakson tai peräkkäisten työjaksojen sarjan ja jossa lentotoiminnan harjoittaja ei tavallisesti vastaa hänen majoituksestaan”.

Erilaisten työehtojen mahdolliseen turvallisuuteen kohdistuvaan vaikutukseen suhtaudutaan hyvin vakavasti, ja Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto (EASA) ja komissio arvioivat sitä jatkuvasti. Sosiaalinen ulottuvuus on sisällytetty entistä enemmän osaksi lentoyhtiöiden turvallisuusarviointeja kahden viimeaikaisen toimen avulla.