Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi jätteiden käsittelystä kaatopaikoilla"

(97/C 244/03)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission ehdotuksen neuvostolle KOM(97) 105 lopull. - 97/0085 (SYN) (),

ottaa huomioon komission 10. maaliskuuta 1997 tekemän päätöksen pyytää aiheesta talous- ja sosiaalikomitean lausunto,

ottaa huomioon 11. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 c artiklan kolmannen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunto ja lausunnon valmistelutyö valiokunta 5:n tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 5:n toukokuun 6. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 112/97 rev.), jonka esittelijä oli Jens Kramer Mikkelsen,

ottaa huomioon alueiden komitean 16. tammikuuta 1997 antaman lausunnon komission tiedonannosta yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamisesta (),

hyväksyi 11. ja 12. kesäkuuta 1997 pitämässään 18. täysistunnossa (kesäkuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

Johdanto

1. Komissio teki 22. heinäkuuta 1991 ehdotuksen jätteidenkäsittelydirektiiviksi neuvoston 7. toukokuuta 1989 antaman päätöslauselman perusteella. Neuvosto kehotti siinä komissiota tekemään ehdotuksen jätteidenkäsittelyn yhtenäistämiseksi. Euroopan parlamentti hylkäsi direktiiviehdotuksen 22. toukokuuta 1996 pitkien neuvottelujen ja lukuisten muutosten jälkeen. Komissio on tämän vuoksi laatinut nyt käsiteltävän tarkistetun direktiiviehdotuksen.

2. Direktiiviehdotuksessa, joka monilta osin myötäilee aikaisempaa ehdotusta, määritellään kaatopaikkojen perustamisen, huollon ja jälkikäsittelyn periaatteet. Lisäksi määritellään jo käytössä olevia kaatopaikkoja koskevat suuntaviivat. Uusi direktiiviehdotus sisältää edelleen joukon määräyksiä, jotka parantavat ympäristönsuojelun tasoa mm. parlamentin vaatimusten mukaisesti.

Erityistä

3. Alueiden komitean mielestä uusi jätteiden kaatopaikkakäsittelyä koskeva direktiivi täyttää aukon unionin nykyisessä jätelainsäädännössä. Alueiden komitea onkin tyytyväinen komission aloitteeseen. Sen mielestä uusi, tarkistettu ehdotus merkitsee, että kaatopaikkojen jäteongelmiin, joihin sisältyy niin ihmisten kuin ympäristönkin kannalta suuria riskejä, suhtaudutaan vakavasti.

4. Kaatopaikkoihin liittyviä hallinto- ja valvontatehtäviä sekä huoltotoimia hoitavat pitkälti paikallis- ja alueviranomaiset. Nyt käsiteltävä direktiiviehdotus onkin paikallis- ja alueviranomaisten kannalta erittäin tärkeä.

5. Alueiden komitea on tyytyväinen huomatessaan, että direktiiviehdotus tukeutuu perustamissopimuksen 130 s artiklaan. Alueiden komitean mielestä vähimmäismääräyksiksi tulee laatia valitun oikeusperustan kanssa yhdenmukaiset säännöt, jotta yksittäisten alueiden erilaiset lähtökohdat tulevat otetuiksi huomioon. Samalla tulee luoda riittävät taloudelliset välineet, joilla varmistetaan, että kaikki alueet saavuttavat yhteisen vähimmäistason.

6. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että kaatopaikkojen huollossa tulee noudattaa yhtenäistä ympäristönsuojelun vähimmäistasoa. Komitea tukee myös komission näkemystä siitä, että tämä on omiaan hillitsemään houkutusta kuljettaa jätteitä pitkiä matkoja.

7. Komitea on yhtä mieltä siitä, että kaatopaikkojen käyttömaksut tulee määritellä siten, että ne kattavat kaikki kaatopaikan toiminnasta aiheutuvat suorat ja epäsuorat kulut mukaan lukien sen sulkemisesta ja jälkikäsittelystä aiheutuvat kulut. Alueiden komitean mielestä sekä uusilta että käytössä olevilta kaatopaikoilta tulee tämän vuoksi vaatia riittävät takuut. Komitean mielestä direktiiviehdotukseen sisältyvissä toimenpiteissä ei kuitenkaan noudateta yhtäläisen kilpailun periaatetta. Kaatopaikkamaksujen on syytä jatkossakin olla erisuuruisia yhteisön eri osissa yhteiskunnallisista, taloudellisista ja maantieteellisistä syistä. Jätteiden kaatopaikkakäsittelyssä tulee korostaa sekä läheisyys- että omavaraisuusperiaatetta. Näiden periaatteiden johdonmukaisen soveltamisen takaamiseksi ja läheisyysperiaatteen noudattamiseksi jätteiden kaatopaikalle sijoittamisen yhteydessä tarvitaan sopivia ohjausmenetelmiä.

8. Kokemus on osoittanut, että hylätty kaatopaikka päätyy usein paikallis- ja alueviranomaisten vastuulle, samoin kuin sen jälkikäsittelystä sekä ympäristön kannalta vastuuttoman käytön jälkien mahdollisesta puhdistamisesta aiheutuvat kustannukset. Alueiden komitean mielestä on tärkeää, että vaadittavat takuut määritellään siten, että ne kattavat kaiken tarvittavan jälkikäsittelyn. Komitean mielestä kaatopaikkojen perustamisessa ja käyttämisessä tulee kuitenkin lähteä siitä, ettei jälkikäsittely kestä yhtä sukupolvea tai kolmeakymmentä vuotta kauemmin.

Alueiden komitea korostaa samoin tarvetta etsiä ratkaisuja ongelmiin, joita aiheutuu aiemmin suljetuista kaatopaikoista.

9. Alueiden komitea on yhtä mieltä siitä, että kaatopaikan perustamista, käyttöä ja kunnossapitoa koskevien määräysten tiukentaminen on tarpeen, jotta parannettaisiin ja yhdenmukaistettaisiin ympäristönsuojelua. Nyt käsiteltävänä olevassa direktiiviehdotuksessa on kuitenkin tiettyjä epätarkkuuksia ja itsestäänselvyyksiä, jotka eivät juuri helpota tämän tavoitteen saavuttamista. Alueiden komitean mielestä direktiiviehdotuksen tulisi sisältää myös erityismääräyksiä kaatopaikkojen rakentamisesta ja käytöstä. Sen tulisi niinikään sisältää tietoa toimenpiteistä, joilla pyritään kuormituksen ja vaarojen minimointiin sekä raja-arvot haitallisten aineiden päästöille, melutasolle sekä ympäristön fysikaalis-kemiallisille muutoksille (esimerkiksi veteen ja maaperään liittyvät muutokset). Lisäksi alueiden komitean mielestä tulisi rajoittaa direktiivissä ja sen liitteissä olevia monia poikkeusmahdollisuuksia. Alueiden komitean mielestä on samalla paikallaan korostaa, ettei paraskaan kaatopaikan käyttö- tai suojausmenetelmä ole ikuinen. Tämän vuoksi on suositeltava jo hyväksyttyä ajatusta, jonka mukaan jätteiden sijoittamista kaatopaikalle tulee mahdollisimman pitkälle välttää ja antaa etusija niiden hävittämiselle. Samoin se merkitsee, että jätteiden stabilointimenetelmä on suositeltavampi kuin suojausmenetelmä.

10. Alueiden komitea on erittäin tyytyväinen, että komissio aikoo panostaa tehokkaasti kaatopaikoilla muodostuvien kasvihuonekaasujen torjuntaan, ja suhtautuu siksi myönteisesti kaatopaikkakaasujen ja biologisesti hajoavan jätteen kaatopaikalle sijoittamisen rajoittamiseen. Alueiden komitea on jo huomauttanut yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamisesta antamassaan lausunnossa, että kaatopaikalle sijoitettavien jätteiden määrän rajoittaminen edellyttää jätettä koskevien laatukriteerien määrittelyä.

11. Kaatopaikkakaasujen kerääminen ja polttaminen voi alueiden komitean mielestä olla monessa tapauksessa tehokas tapa rajoittaa biologisesti hajoavaa jätettä vastaanottavien kaatopaikkojen kasvihuonekaasupäästöjä. Komitean mielestä biologisesti hajoavan jätteen määrän vähentäminen kaatopaikoilla on kuitenkin kauaskantoisempi ja tarkoituksenmukaisempi tapa ratkaista ongelma. Rajoittaminen vaikuttaa välittömästi kaatopaikoista aiheutuvaan ympäristörasitukseen ja sen määrään.

12. Alueiden komitean käsitys on, että vaatimus kaasujen keräämisestä ja käsittelystä nykyisillä kaatopaikoilla on hyvin kunnianhimoinen ja että se voi osoittautua erittäin kalliiksi. Tämän vuoksi yksittäisellä kaatopaikalla muodostuvan kaasun määrän arviointi on tärkeää ennen kuin toimenpiteisiin ryhdytään.

13. Alueiden komitea on todennut, että vaatimus biologisesti hajoavan jätteen määrän vähentämisestä kaatopaikoilla koskee ainoastaan yhdyskuntajätettä (direktiiviehdotuksen 5 artikla). Tätä ei komitea hyväksy, koska se merkitsee kasvihuonekaasujen vähentämisestä aiheutuvien kustannusten maksattamista kansalaisilla sekä paikallis- ja alueviranomaisilla. Tämän vuoksi komitea ehdottaakin, että biologisesti hajoavaa jätettä koskeva rajoittamisvaatimus laajennetaan kattamaan kaikki jätelähteet.

14. Alueiden komitea korostaa, ettei käsiteltävästä direktiiviehdotuksesta ilmene, miten biojätteen määrä saadaan vähenemään. Komitean käsityksen mukaan kaatopaikalle päätyvän biologisesti hajoavan jätteen määrän vähentäminen edellyttää koko jätteidenkäsittelyjärjestelmän tärkeysjärjestyksen tarkistamista ja riittävien ohjausmenetelmien takaamista paikallis- ja alueviranomaisille.

15. Jätteiden kaatopaikalle sijoitusta tulee pitää viimeisenä ratkaisuna. Koska sitä on jatkossa rajoitettava mahdollisimman paljon, alueiden komitea korostaa, että markkinatalouden sääntöjen mukaiset kaatopaikat ovat ristiriidassa tämän yhteiskuntataloudellisen näkökohdan kanssa. Näin ollen voidaan olettaa, etteivät kaatopaikkojen pitäjät useinkaan pyri rajoittamaan jätemäärää.

16. Alueiden komitean käsityksen mukaan esitetyn kaltaisen jätteiden luokittelun varmistaminen edellyttää, että vastuu kaatopaikoista siirretään pääasiassa paikallis- ja alueviranomaisille. Ne voivat sopeuttaa kaatopaikat jätehuoltosuunnitelmien mukaisiksi ja ottaa samalla huomioon tarpeelliset yhteiskuntataloudelliset näkökohdat.

17. Alueiden komitea arvostaa ja kannattaa direktiiviehdotuksen laajaa esikäsittelyn määritelmää (direktiiviehdotuksen 6 artikla). Komitea myöntää kuitenkin, että tietyissä jäsenvaltioissa, joissa kaatopaikalle vietävän jätteen esikäsittely ei ole tavallista, voidaan ainakin lyhyellä aikavälillä tarvita taloudellisia tukitoimia, jotteivät kustannukset kaadu liiaksi paikallishallinnon kannettavaksi. Komitean mielestä jätteiden (myös niiden syntypaikalla tapahtuvan) lajittelun mukaan ottaminen ja edistäminen auttaa varmistamaan, että jätteidenkäsittelyä koskevat ratkaisut ovat vuonna 1996 tarkistetun jätehuoltostrategian mukaisia. Lisäksi varmistetaan, että pakollista esikäsittelyä koskevia sääntöjä voidaan soveltaa joustavasti. Alueiden komitean mielestä esikäsittelyvelvoitetta ei kuitenkaan tule laajentaa koskemaan hyödynnettäväksi kelpaamatonta tasakoosteista jätettä.

18. Komitea panee merkille, että komissio haluaa kieltää renkaiden kaatopaikkasäilytyksen (5 artikla). Alueiden komitea on yhtä mieltä ehdotuksen tavoitteesta, mutta haluaa huomauttaa, ettei paikallis- ja alueviranomaisia voida ennen tarvittavien ohjausmenetelmien ja käsittelylaitosten perustamista velvoittaa valvomaan määräyksen toteuttamista. Alueiden komitean mielestä käytetyt renkaat on edelleen tarpeen sijoittaa kaatopaikalle, kunnes niiden käsittelyn edellyttämää kapasiteettia on riittävästi. Renkaat on sijoitettava kaatopaikalla erityisvarastoon väliaikaissäilytystä seuraavan uusiokäytön varmistamiseksi.

19. Alueiden komitea kannattaa jätteiden kaatopaikkakäsittelystä aiheutuvien kulujen kattamista kerättävin kaatopaikkamaksuin. Tällaisiin kuluihin lasketaan kaatopaikan sulkemisesta ja jälkikäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Siksi alueiden komitea kannattaa myös kaatopaikan jälkikäsittelyyn tarvittavien riittävien takuiden varmistamista.

20. Alueiden komitea yhtyy näkemykseen, jonka mukaan jätteiden sekasijoittaminen tulee kieltää. Komitean käsityksen mukaan kaatopaikan fyysistä ja kemiallista tilaa ei voida ennustaa riittävän varmasti, jotta voitaisiin olla varmoja, ettei jätteiden sekasijoittamisesta aiheudu ihmisille ja ympäristölle huomattavia riskejä.

21. Alueiden komitea on huomannut, että vaatimuksia asetetaan myös kaatopaikan etäisyydelle virkistysalueista, vesistöistä ja maataloudesta. Komitean mielestä kaatopaikkoja ei myöskään saa perustaa, mikäli niistä aiheutuu ympäristölle pysyvää haittaa. Sen mielestä on kuitenkin väärin asettaa tiukat rajat kaatopaikan etäisyydelle virkistysalueista, vesistöistä ja maataloudesta. Esitettyjen vaatimusten vuoksi entisiä kaatopaikkoja olisi monesti mahdotonta maisemoida ja käyttää järkevästi niiden lopullisen täytön jälkeen. Alueiden komitea korostaa sen huomioonottamista kaatopaikkojen perustamisessa, että ne voivat lopullisen täyttämisen jälkeen olla arvokas ja luonnollinen osa ympäröivää maisemaa. Käytössä olevien kaatopaikkojen edellä mainituille alueille aiheuttamien haittojen torjumiseksi on kehitettävä teknisiä ratkaisuja.

22. Alueiden komitea on todennut, että direktiiviehdotuksessa (11 artikla) esitetään hyvin monimutkaista hyväksymismenettelyä ennen jätteiden ottamista kaatopaikalle. Komitea myöntää, että on tärkeää varmistaa kaatopaikalle tuotavan jätteen ja kaatopaikan voimassa olevan luokituksen vastaavuus. Komitean mielestä on kuitenkin tärkeää rajoittaa määrittelymenettelyn laajuutta. Se haluaa korostaa, että ehdotettu menettely voi lisätä arviointityötä hyvin paljon. Tämän perusteella komitea ehdottaakin, että tulevassa jätteiden luokittelemiseksi laadittavassa standardoinnissa luodaan joukko jäteluokkia, joiden mukaisesti jätteet lajitellaan niiden alkuperän, tiedossa olevan koostumuksen ja ominaisuuksien mukaisesti.

23. Alueiden komitea hyväksyy ajatuksen, että vaatimus kaatopaikan ympäristövaikutusten rajoittamisesta säädetään koskemaan myös käytössä olevia kaatopaikkoja (direktiiviehdotuksen 14 artikla). Näin rajoitetaan myös kaatopaikkamaksuissa ilmeneviä eroja. Alueiden komitea huomauttaa kuitenkin, että monille nykyisille kaatopaikoille on uusien kaatopaikkojen ympäristöstandardien tason saavuttaminen erittäin kallista. Jotta nämä kustannukset eivät rasittaisi kohtuuttomasti paikallis- ja alueviranomaisia on varmistettava, että menojen vastapainoksi luodaan riittävät taloudelliset välineet.

24. Alueiden komitea on todennut, että parlamentin kriittiset huomautukset aikaisemmasta direktiiviehdotuksesta on olennaisilta osin otettu huomioon. Alueiden komitea kannattaa tätä sekä direktiivin soveltamisalaan tehtävien mahdollisten poikkeuksien rajoittamista (3 artikla). Komitea muistuttaa, että nykyistä yhtenäisemmän suojelutason saavuttaminen edellyttää, että direktiivin määräyksiin myönnettävien erivapauksien määrää rajoitetaan. Alueiden komitea muistuttaa kuitenkin, että osalla syrjäisiä alueita tulee olemaan lyhyellä aikavälillä suuria ongelmia direktiivin vaatimusten täyttämisessä. Näille alueille olisi siis luotava kohtuulliset olosuhteet direktiivin toteuttamista varten. Korostettakoon vielä kerran, että rahoitusvälineiden pikainen järjestäminen on välttämätöntä kyseisten alueiden tarpeiden täyttämiseksi. Alueiden komitea huomauttaa kuitenkin, että jo nykyään melkoinen määrä epäorgaanista jätettä käytetään uudelleen ympäristöä vahingoittamatta. Alueiden komitean mielestä käsiteltävä direktiiviehdotus ei saa estää ympäristön kannalta vastuullista uusiokäyttöä niin, että uudelleen käytettäviä tuotteita joudutaan viemään kaatopaikalle.

25. Alueiden komitea on pannut merkille, että moniin mm. kaatopaikkojen perustamiseen liittyviin kysymyksiin sovelletaan direktiiviehdotuksen artikloissa 16 ja 17 esitettyä komiteamenettelyä. Koska direktiiviehdotus on paikallis- ja alueviranomaisten kannalta erittäin tärkeä, alueiden komitean mielestä myös paikallis- ja alueviranomaisten on oltava edustettuina kyseisessä komiteassa. Samalla varmistetaan, että paikallis- ja alueviranomaisten kokemus aiheeseen liittyvistä käytännön ongelmista voidaan komiteassa hyödyntää.

Bryssel, 11. kesäkuuta 1997.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EYVL C 156, 24.5.1997, s. 10

() EYVL C 116, 14.4.1997, s. 74