Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta annetun direktiivin 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta /* KOM/2008/0310 lopull. - COD 2005/0239 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 11.6.2008 KOM(2008) 310 lopullinen 2005/0239 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta annetun direktiivin 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta (komission esittämä) 2005/0239 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta annetun direktiivin 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta 1. ASIAKIRJAN TAUSTA Ehdotus (asiakirja KOM(2005) 589 lopullinen – 2005/0239 COD) toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle: | 9.1.2006 | Alueiden komitea antoi lausuntonsa: | 15.6.2006 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 13.9.2006 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 25.4.2007 | Yhteinen kanta vahvistettiin: | 6.6.2008 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta annetun direktiivin 2002/59/EY muuttamista koskeva direktiiviehdotus on yksi meriturvallisuuden alalla voimassa olevien säädösten vahvistamiseksi ja täydentämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä. Ehdotuksella pyritään täydentämään, vahvistamaan ja selkeyttämään voimassa olevaa direktiiviä 2002/59/EY seuraavilla tavoilla: - Selkeytetään ja vahvistetaan säännöksiä, jotka nykyisessä direktiivissä koskevat merihädässä olevien alusten vastaanottoa suojapaikkoihin. On tarkoitus ottaa käyttöön periaate merihädässä olevien alusten vastaanotosta suojapaikkoihin, ellei tilanteen arviointi johda toisenlaiseen päätelmään. On myös taattava, että määritellään selkeästi, mitkä viranomaiset ovat vastuussa sopivimman paikan osoittamisesta suojapaikaksi. Viranomaisten on oltava riippumattomia ja heillä on oltava käytettävissään tiedot, joiden pohjalta päätökset voidaan tehdä nopeasti, myös tarkat tiedot sellaisista rannikkovyöhykkeistä, joita voitaisiin käyttää suojapaikkoina. - Velvoitetaan asentamaan automaattisia tunnistusjärjestelmiä (AIS), joilla voidaan tunnistaa yli 15 metrin pituiset kalastusalukset. Näiden laitteiden avulla esimerkiksi kauppa-alukset voivat helpommin tunnistaa ja paikallistaa kalastusalukset, ja siten voidaan vähentää niiden onnettomuusriskiä. - Lisätään tietojenvaihtoverkon SafeSeaNetin käyttöä. Komission kehittämän ja Euroopan meriturvallisuusviraston käyttämän järjestelmän avulla merenkulkuviranomaiset saavat tarkkoja tietoja alusten ja niiden lastien liikkeistä. - Velvoitetaan lastaajat toimittamaan kapteenille yksityiskohtaisia tietoja lastista, minkä ansiosta voidaan esimerkiksi parantaa pilaantumisen torjuntaa, kun tuotteiden fysikaalis-kemialliset ominaisuudet tunnetaan paremmin. - Lisätään säännöksiä, joiden nojalla rannikkovaltiot voivat toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä rajoittaakseen vaaroja, joita jääolosuhteet voivat aiheuttaa merenkululle joillain Euroopan unionin pohjoisilla merialueilla. Tämä on erittäin tärkeää, sillä öljynkuljetuksien lisääntymiseen Itämerellä liittyy enemmän riskejä. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET Neuvoston kanta suojapaikkakysymyksessä, joka on olennainen kohta komission ehdotuksessa, poikkeaa täysin komission kannasta, mitä komissio ei voi hyväksyä. Neuvosto on rajoittanut huomattavasti komission ehdotuksen soveltamisalaa ensinnäkin poistamalla periaatteen, jonka mukaan merihädässä olevien alusten on saatava päästä suojapaikkaan, ellei tilanteen arviointi johda muuhun tulokseen, ja toiseksi poistamalla jäsenvaltioiden velvollisuuden perustaa riippumaton viranomainen, joka arvioi tilanteet ja tekee päätökset. Komission mielestä tällainen riippumattomuus on olennaisen tärkeää sen takaamiseksi, että paras mahdollinen päätös tehdään ajoissa ilman että siihen vaikuttavat paikallispoliittiset paineet. Suurissa vaikeuksissa olevan aluksen turvallisuus olisi voitava taata. Myös pilaantumista olisi rajoitettava silloin, kun sitä ei voida välttää, jotta sen vaikutuksia, myös naapurivaltioihin kohdistuvia, voidaan vähentää. Komissio toteaa siis yksimielisesti vahvistetun neuvoston kannan, mutta korostaa samalla omaa poikkeavaa kantaansa suojapaikkoihin, joka on ehdotuksessa keskeinen kysymys. Komissio toteaa toisaalta, että neuvosto tukee sen ehdotuksen muita näkökohtia ja hyväksyy erityisesti, että yli 15 metrin pituiset kalastusalukset varustettaisiin automaattisilla tunnistusjärjestelmillä (AIS) yhteentörmäysvaaran välttämiseksi; neuvosto myös tunnustaa tarpeen taata, että SafeSeaNet eli aluksia, niiden liikkeitä ja lasteja koskevien tietojen vaihdon yhteisön laajuinen verkko toimii jatkuvasti ympärivuorokautisesti viikon kaikkina päivinä. 4. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET 4.1. Komission hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Tarkistuksissa 17, 20 ja 22 tehdään komission ehdotukseen hyödyllisiä selvennyksiä. Ne koskevat esimerkiksi LRIT-järjestelmää, ja tarkistuksessa 17 lisätään viite asiaa koskevaan kansainväliseen asiakirjaan. 4.2. Komission hyväksymät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistuksissa 1, 4, 12, 16, 18, 25, 26, 27, 28, 30, 36, 42, 43 ja 48 tehdään komission mielestä hyödyllisiä selvennyksiä ja/tai lisäyksiä komission ehdotukseen. Komissio antaa täyden tukensa tarkistuksille 5, 31 ja 33, jotka koskevat tarvittavan asiantuntemuksen omaavien ja riippumattomien viranomaisten nimeämistä. Riippumattomuus tarkoittaa tässä sitä, että viranomaiset voivat tehdä omasta aloitteestaan päätöksiä merihädässä olevien alusten vastaanottamisesta suojapaikkoihin. Sama koskee tarkistuksia 8, 34 ja 39 ja 40, jotka koskevat suojapaikkaan vastaanottamisen periaatetta. Komissio oli myös tukenut eurooppalaisen LRIT-tietojärjestelmän perustamista koskevia tarkistuksia 13, 14 ja 24. 4.3. Komission hylkäämät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistukset 2, 45 ja 46 vaikuttavat hidastavasti AIS-järjestelmän käyttöönottoon kalastusaluksissa eivätkä siis ole komission ehdotuksen yleisen tavoitteen mukaisia. AIS on tärkeä toimenpide, jolla voidaan pelastaa ihmishenkiä. Komissio ei tue tarkistusta 3, joka koskee erillisen talousarviolinjan perustamista kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen lisäksi nykyisen aluskannan varustamiseksi AIS:llä. Komissio muistuttaa, että Euroopan kalatalousrahasto on se väline, jota yhteisössä käytetään muun muassa AIS:n tyyppisten turvavarusteiden asentamisen rahoituksen tukemiseksi. Avun tarpeessa olevia aluksia koskeva tarkistus 6 ei kuulu direktiivin soveltamisalaan, sillä avun tarpeessa oleviin aluksiin kohdistuvien rutiinitoimenpiteiden on jäätävä jäsenvaltioiden vastuulle toissijaisuusperiaatteen nojalla. Komission ehdotus koskee merihädässä olevien alusten suojapaikkoja. Tarkistus 11, jossa yritetään kieltää ilman rahavakuuksia olevia aluksia pääsemästä jäsenvaltioiden aluevesille, on vastoin kansainvälistä oikeutta. Komissio ei siis hyväksy sitä. Tarkistukset 21, 50, 51, 52, 53 ja 54 koskevat AIS-järjestelmän asentamista vain yli 24 metrin pituisiin kalastusaluksiin, kun komission ehdotuksessa pituusraja on 15 metriä. Tarkistukset rajoittavat komission ehdotuksen soveltamisalaa, eikä komissio hyväksy niitä. Pienimmät alukset eli alle 24 metriä pitkät ovat itse asiassa kaikkein alttiimpia yhteentörmäysriskeille. 5. PÄÄTELMÄT Komissio toteaa yksimielisesti vahvistetun neuvoston yhteisen kannan, mutta muistuttaa eroavasta kannastaan, joka koskee keskeistä kysymystä suojapaikoista (periaate, joka koskee merihädässä olevien alusten vastaanottamista suojapaikkaan ja jäsenvaltioiden velvollisuutta perustaa riippumaton viranomainen).