Virallinen lehti nro C 128 , 07/05/1999 s. 0079



A4-0004/99 Päätöslauselma perheiden ja lasten suojelusta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Ribeiron ja muiden päätöslauselmaesityksen lasten tekemästä työstä Euroopan unionissa (B4-0692/98), - ottaa huomioon Ferrerin päätöslauselmaesityksen lasten tekemän työn täydellisestä lopettamisesta (B4-0800/98), - ottaa huomioon 9.06.1983 yhteisön perhepolitiikasta antamansa päätöslauselman ((EYVL C 184, 11.7.1983, s. 116.)), - ottaa huomioon perheasioista vastaavien ministerien neuvoston kokouksessaan 29. syyskuuta 1989 hyväksymät päätelmät ((EYVL C 277, 31.10.1989, s. 2.)), - ottaa huomioon YK:n 20. marraskuuta 1989 tehdyn yleissopimuksen lapsen oikeuksista, jonka kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat ratifioineet, - ottaa huomioon 14. joulukuuta 1994 kansainvälisen perheen vuoden päätteeksi perheiden ja perheenomaisten yhteiselomuotojen suojelusta antamansa päätöslauselman ((EYVL C 18, 23.1.1995, s. 96.)), - ottaa huomioon toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä annetun direktiivin 92/85/ETY ((EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.)), jolla äitiysloman vähimmäispituus vahvistetaan 14 viikoksi ja joka sisältää myös suojan raskauden vuoksi tapahtuvaa irtisanomista vastaan, - ottaa huomioon lastenhoidosta annetun suosituksen 92/241/ETY ((EYVL L 123, 8.5.1992, s. 16.)), jossa kehotetaan kehittämään lastenhoitopalveluja, koska ne ovat useimmissa Euroopan maissa yhä riittämättömät, - ottaa huomioon Euroopan neuvoston joulukuussa 1996 hyväksymän lapsia koskevan eurooppalaisen strategian ja 25. tammikuuta 1996 tehdyn eurooppalaisen lasten oikeuksien toteutumista koskevan yleissopimuksen, jolla taataan perheoikeuteen sisältyvät erityisoikeudet, - ottaa huomioon UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 96/34/EY ((EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4.)), jonka mukaan työntekijät - miehet ja naiset - ovat oikeutettuja tähän lomaan lapsen syntymän tai adoptoinnin vuoksi, jotta he voivat huolehtia kyseisestä lapsesta vähintään kolmen kuukauden ajan, - ottaa huomioon UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 97/81/EY ((EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9.)), joka mahdollistaa perhe-elämän ja työn paremman yhteensovittamisen vapaaehtoisuuteen perustuen ja ilman syrjintää, - ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean 2. heinäkuuta 1998 antaman lausunnon aiheesta «Lasten hyväksikäyttö ja seksimatkailu» ((EYVL C 284, 14.9.1998, s. 92.)), - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnön ja naisten oikeuksien valiokunnan ja kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan lausunnot (A4-0004/99), A. katsoo, että väestön rakenteen muuttuminen ja sosiologiset, tekniset ja tieteelliset muutokset, jotka heijastavat Euroopan yhteiskuntien hallitsevia kehitystrendejä, vaikuttavat suoraan sosiaaliturvajärjestelmiemme tulevaisuuteen ja eri sukupolvien väliseen solidaarisuuteen sekä perhepolitiikan kehitykseen, B. katsoo, että nämä muutokset synnyttävät ongelmia, jotka vaikuttavat sosiaaliseen ja inhimilliseen kehitykseen, C. on sitä mieltä, että yksi perheen keskeisimmistä tehtävistä on sosiaalisten siteiden luominen ja ylläpitäminen ja että siksi on paras katkaista eristäytymiseen ja syrjäytymiseen johtava kehitys; katsoo, että perheen panos lasten kasvatuksessa ja iäkkäiden tai vammaisten perheenjäsenten hoidossa on elintärkeä ja ehkäisee ennalta psykososiaalisia vajeita, D. ottaa huomioon, että perhe-elämä ja siihen liittyvä moninainen keskinäinen apu ja tunnepitoinen tuki lisäävät huomattavasti elämän laatua ja että on valtioiden ja instituutioiden edun mukaista tukea perheitä näiden tehtävien hoidossa, jottei perheitä rangaista taloudellisesti, sosiaalisesti tai sosiokulttuurisesti, E. katsoo, että äitien ja isien työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on keskeistä nykyaikaisessa perhepolitiikassa, F. pitää tärkeänä, että kaupunkien ja kaupunkialueiden suunnittelupolitiikka mukautetaan perheiden tarpeisiin, ja toteaa tämän koskevan erityisesti asuntoja, infrastruktuuria, lasten virkistysalueita ja hoitopaikkoja sekä muiden, perheiden jokapäiväisessä elämässä tarvitsemien palveluiden sijoittamista asuinalueille, G. katsoo, että yhteiskunnan on otettava huomioon myös maaseudulla asuvat lapset ja nuoret, jotteivät nämä ole vaarassa joutua eristetyiksi vaan saavat mahdollisuuden kuulua johonkin ryhmään, H. katsoo, että Euroopan unionin seurantakeskuksen vuosikertomukset ovat hyödyllisellä tavalla tuoneet esille jäsenvaltioiden yhteiset ongelmat, erityisesti ne, jotka liittyvät perheiden toimeentuloon, lastensuojeluun ja sukupolvien väliseen solidaarisuuteen, I. ottaa huomioon, että yhteiskunnan yhtenäisyyden käsite saa uuden ulottuvuuden perheessä ja sukupolvien välillä, J. on huolissaan Euroopan väestön vanhenemisen vaikutuksista talouteen, sosiaalipolitiikkaan ja kulttuuriin ja pitää tarpeellisena yhteiskunnan yhtenäisyyden säilyttämistä ja edistämistä, K. on huolissaan köyhyydestä, joka vaikuttaa miljoonien Euroopan unionissa elävien lasten elämään, L. on huolestunut siitä, että myös Euroopan unionissa lapsia käytetään hyväksi, siepataan, pahoinpidellään, heitä pakotetaan prostituutioon tai he joutuvat pedofiilien uhreiksi, M. on huolissaan siitä, että yhä nuorempien rikollisten suorittamien rikosten lukumäärä kasvaa jatkuvasti, N. on järkyttynyt lasten seksuaalisen markkinoinnin saamista valtavista mittasuhteista, erityisesti modernien viestintämuotojen välityksellä, O. katsoo, että jäsenvaltioiden on tunnustettava ja taattava konkreettisella tavalla jo yhdeksän vuotta sitten allekirjoitetun YK:n yleissopimuksen mukaiset lapsen oikeudet ja varmistettava lasten fyysinen, moraalinen ja aineellinen suojelu, P. korostaa, että nuoret pitävät edelleen perhettä tärkeimpänä viiteryhmänään; 1. Katsoo, että on määriteltävä sellaisen integroidun perhepolitiikan yleislinjat, joka ottaa huomioon perhemallien moninaisuuden, on laajempaa kuin pelkkään perheiden taloudelliseen tukemiseen rajoittuva politiikka ja ottaa huomioon miesten ja naisten tasa-arvon edistämisen; 2. Odottaa jäsenvaltioiden tekevän aloitteita, joiden tavoitteena on saada isät osallistumaan nykyistä tiiviimmin lasten kasvatukseen; 3. Kehottaa jäsenvaltioita harjoittamaan perhepolitiikkaa, jolla tuetaan ja suojellaan perheitä taloudellisesti ja niiden hoitaessa kasvatustehtäväänsä sekä sukupolvien väliseen ymmärtämykseen liittyvää tehtäväänsä; kehottaa jäsenvaltioita - perhemallien moninaisuuden huomioon ottaen - muistamaan harjoittamassaan politiikassa perheiden tarpeet muiden muassa sovittamalla yhteen entistä paremmin työ ja vapaa-aika, lujittamalla sukupolvien välistä ymmärtämystä ja nykyaikaistamalla sosiaalista suojelua siten, että sen avulla voidaan entistä paremmin vastata yhteiskunnassa esiintyviin uusiin tarpeisiin; 4. Toivoo, että yksinhuoltajaperheitä, joiden määrä on kasvussa, tuettaisiin erityistoimin; kehottaa erityistoimiin, joilla turvataan kohtuullinen tulotaso, sosiaaliturva ja lastenhoito; 5. Vaatii, että on luotava johdonmukainen ja koordinoitu perhepolitiikka, joka antaa lapselle keskeisen aseman EU:ssa käytävässä keskustelussa, tunnustaa lapsen oikeudet ja ottaa huomioon tämän keskeiset tarpeet; 6. Vaatii siksi, että kaikkiin yhteisön säädösehdotuksiin liitetään selvitys säädöksen vaikutuksesta perheisiin, erityisesti lasten hyvinvointiin; muistuttaa tehneensä päätöksen kaksivuotisesta köyhyyden seurannasta, joka koskee myös lasten tilannetta EU:ssa; 7. Vaatii, että järjestetään pikaisesti ylimääräinen Eurooppa-neuvoston kokous, jossa käydään todellinen keskustelu eri jäsenvaltioiden harjoittaman väestö- ja perhepolitiikan ja lastensuojelupolitiikan vaikutuksista; 8. Vaatii, että perheisiin ja lapsiin liittyvistä kysymyksistä vastaavien ministerien neuvosto kokoontuu kerran vuodessa tai että osa sosiaaliasiain neuvoston kokousten esityslistasta varataan kerran puolessa vuodessa näiden kysymysten seurannalle; 9. Kannattaa ajatusta perustaa komissioon yksikkö, jonka tehtäväksi määritellään selkeästi pelkästään perheisiin ja lastensuojeluun liittyvien kysymysten hoitaminen ja joka pitää tiiviisti yhteyttä Euroopan parlamenttiin sekä perheasioita ja lastensuojelua käsitteleviin yhdistyksiin ja Europoliin; vaatii, että komission yksiköiden yhteinen lapsiin liittyviä asioita käsittelevä ryhmä aloittaa välittömästi uudelleen toimintansa; 10. Kehottaa komissiota järjestämään ensi vuonna lasten tilannetta Euroopan unionissa käsittelevän konferenssin yhteistyössä Euroopan parlamentin, kansalaisjärjestöjen ja Euroopan neuvoston kanssa; 11. Suosittelee, että vahvistetaan lapsia koskevan toiminnan yleislinjat, jotka laaditaan yhdessä jäsenvaltioiden hallitusten, perheasioita hoitavien yhdistysten ja sellaisten tukiyhdistysten kanssa, jotka työskentelevät suoraan tai epäsuorasti Euroopan lasten yhteiskunnallisen integraation edistämiseksi; 12. Vaatii, että tällä hetkellä komission pääosasto V:n yhteydessä toimivan Euroopan unionin jäsenvaltioiden perhepolitiikan seurantakeskuksen organisaatiota vahvistetaan ja tehtävää laajennetaan ja että keskus antaa kerran vuodessa kertomuksen parlamentille ja arvioi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja lapsiin vaikuttavaa politiikkaa sekä valvoo ja arvioi lapsia koskevaa toimintaa varten vahvistettujen yleislinjojen noudattamista; 13. Suosittelee, että lapsi- ja äitikuolleisuuden ehkäisemiseksi luodaan Euroopan unioniin perinataalisten sairauksien epidemiologinen seurantaverkko, joka koostuu alueellisista jäsenvaltioissa toimivista seurantayksiköistä ja EU:n yhteisestä tietopankista, johon tallennetaan sekä perinataalisia sairauksia koskevia tietoja että lasten ja vanhempien suhteiden psykososiaalisten häiriöiden ehkäisyyn liittyviä tietoja; 14. Pitää perhe- ja työelämän yhteensovittamisen helpottamiseksi erittäin tärkeänä, että asiaa koskevat jo hyväksytyt direktiivit pannaan nopeasti täytäntöön ja että niiden soveltamista seurataan säännöllisesti, mitä myös komissio painottaa vuotta 1999 koskevissa työllisyysyleislinjoissaan; 15. Toivoo, että edellä mainittu lastenhoitoa koskeva neuvoston suositus konkretisoidaan antamalla asiaa koskeva direktiivi; muistuttaa jäsenvaltioita siitä, että ne noudattaisivat suositusta, jonka tavoitteena on edistää toimenpiteitä, joiden avulla naiset ja miehet voisivat sovittaa ammatilliset velvoitteensa yhteen lastenhoidosta aiheutuvien perhe- ja kasvatusvelvollisuuksien kanssa; 16. Vaatii komissiota jakamaan tietoa hyvistä ratkaisuista, joita jäsenvaltioissa on löydetty sellaisiin kysymyksiin, kuten lastenhoito, eri hoitomuotojen tuki, iäkkäiden henkilöiden integroituminen yhteiskunnalliseen elämään, heidän tietojensa ja taitojensa hyödyntäminen lasten hyväksi, julkisten alueiden turvallisuus ja julkisen liikenteen mukauttaminen lasten tarpeisiin sopivaksi sekä kulttuurivaihdon järjestäminen; 17. Kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja alueellisia ja paikallisia viranomaisia tukemaan taloudellisesti vanhempainkoulujen perustamista ja sellaisten täydentäviä opintoja tarjoavien yhdistysten perustamista, jotka auttavat lasta integroitumaan paremmin ympäröivään yhteiskuntaan, molempia vanhempia sitoutumaan hoito- ja kasvatustehtäviin perheessä sekä huolehtimaan siitä, että myös maaseudulla asuville lapsille ja nuorille on tarjolla toimintaa; 18. Kehottaa jäsenvaltioita harjoittamaan aktiivista lapsi- ja nuorisopolitiikkaa, jolla suositaan asianmukaisia sosiaali- ja koulutuspalveluja, tuetaan nuorisokeskuksia ja edistetään sellaista perus- ja ammattikoulutusta, jonka avulla nuoret integroituvat yhteiskuntaan; 19. Kehottaa jäsenvaltioita omat perinteensä ja yhteiskuntamallinsa huomioon ottaen nimittämään sovittelijoita, jotka pyrkivät saamaan aikaan sovitteluratkaisun alle 18-vuotiaita nuoria koskevissa konflikteissa; 20. Toteaa, että pahoinpitelyt tapahtuvat valitettavasti usein vaikeuksissa olevien perheiden sisällä, ja kannustaa jäsenvaltioita ryhtymään kaikkia lasten ongelmia koskeviin tiedotus- ja valistuskampanjoihin «vaikenemisen muurin» murtamiseksi, sillä se ympäröi aivan liian usein näitä häpeällisiä tapahtumia; pyytää tukemaan taloudellisista tai sosiaalisista syistä riskiryhmiin kuuluvia perheitä aiheellisin toimenpitein; pyytää alan toimijoita ja kansalaisjärjestöjä järjestämään tiedotuskampanjoita näiden asioiden saattamiseksi väestön tietoisuuteen; 21. Kehottaa lapsiin kohdistuvien pahoinpitelyjen ja väkivallan ehkäisemiseksi, että perustetaan vaarassa olevien lasten eurooppalainen keskus, jonka tehtävä olisi edistää lapsiin liittyviä kysymyksiä hoitavien järjestöjen ja yhdistysten välistä tietojen ja kokemusten vaihtoa ja luoda yhteistyössä kansallisten poliisi- ja oikeusviranomaisten ja Europolin kanssa Euroopan laajuinen tiedosto, johon kerätään tietoja kadonneista lapsista ja tuomion saaneista rikollisista; 22. Kehottaa jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan korkealle tasolle ja tiukentamaan ehkäisevää lainsäädäntöään ja lastensuojelusäädöksiään samoin kuin lapsiin kohdistuvan väkivallan harjoittajien ja lasten pahoinpitelijöiden rankaisemista; 23. Suosittelee, että edistetään mitä pikaisimmin sellaisten yksikköjen, säätiöiden tai puhelinpalvelujen perustamista, joiden tavoitteena on auttaa ja tukea perheväkivallan uhreja; suosittelee, että jäsenvaltioihin perustettaisiin monitieteisiä yksikköjä (joissa työskentelisi lääkäreitä, tuomareita ja sosiaalityöntekijöitä, opettajia sekä vanhempainyhdistyksen ja kirkkojen edustajia) näiden ongelmien käsittelyä varten ja että perheväkivaltaa kokeneille tai sen todistajina olleille lapsille kehitetään toimivat auttamiskanavat; 24. Korostaa pitävänsä tarpeellisena, että laaditaan nykyisten Euroopan oikeudellista aluetta koskevien ajatusten pohjalta eurooppalaisten valtioiden yhteinen, koordinoitu perheoikeudellinen järjestelmä, jotta vältetään se, että lapset joutuvat kärsimään eri kansallisuutta olevien puolisoiden erotessa; 25. Vaatii, että lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsiprostituution ehkäisemiseksi harmonisoidaan lapsipornoon liittyvä lainsäädäntö ja hyväksytään eksterritoriaalista toimivaltaa koskevat säännöt, jotka mahdollistavat sellaisten kansalaisten pidättämisen ja rankaisemisen, jotka syyllistyvät seksuaalirikoksiin kotimaansa ulkopuolella, ja vaatii kansainvälistä lainsäädäntöä seksiturismin kehityksen hillitsemiseksi; 26. Kehottaa komissiota antamaan selvityksen nuorten työntekijöiden suojelusta annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY ((EYVL L 216, 20.8.1994, s. 12.)) soveltamisen tuloksista; vaatii, että ryhdytään konkreettisiin toimiin ympäri maailmaa lasten hyväksikäytön ehkäisemiseksi myöntämällä tullietuuskohtelu maille, jotka noudattavat kansainvälisiä määräyksiä, ja tukemalla sellaista tuotemerkintäjärjestelmää, joka takaa näiden määräysten noudattamisen; 27. Kehottaa antamaan Europolin käyttöön tarvittavat välineet, jotta se voi tunnistaa lapsikaupassa ja lasten seksuaalisessa hyväksikäytössä mukana olevat rikollisverkot ja toimia niitä vastaan, ja kehottaa käyttämään Schengenin tietojärjestelmää tietojen vaihtamiseen; 28. Kehottaa jäsenvaltioita antamaan säädökset, joiden tarkoituksena on estää tilanteet, joissa lapset joutuvat tiedotusvälineiden, uudet tietoteknologiat mukaan luettuina, välityksellä alttiiksi pornografialle tai väkivaltaa sisältäville kuville, jotka vaarantavat heidän fyysisen, psyykkisen tai henkisen kehityksensä, samaan tapaan kuin direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY (televisio ilman rajoja) ((EYVL L 202, 30.6.1997, s. 60.)), 22 artiklassa säädetään; 29. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.