[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 23.1.2007

SEK(2007) 67 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2011

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Yleistä taustaa

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Italia toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 8 päivänä helmikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksi

Komissio on tutkinut Italian uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 4 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).

Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:

1. talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana

2. maan tilanne vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa menettelyä koskevien säännösten perusteella (liiallisia alijäämiä koskeva menettely)

3. viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja

4. komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.

Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitys

Rakenteelliset heikkoudet, jotka ylläpitävät tuottavuuden heikkoa kasvua ja ulkoisen kilpailukyvyn heikkenemistä näyttäisivät olevan perussyy siihen, miksi Italian talouden kasvu on viimeisten kymmenen vuoden aikana ollut niin heikkoa. Kokonaistuotannon kasvu on jäänyt alle euroalueen keskiarvon 1990-luvun puolivälistä asti, ja potentiaalisen kasvun arvioidaan hidastuneen 1990-luvun alkuvuosien reilusta 2 prosentista 1 ¼ prosenttiin 2000-luvulla. Heikosta kasvusta huolimatta inflaatio on vuoteen 2005 asti ollut jonkin verran euroalueen keskiarvoa korkeampi. Positiivista on se, että Italia on yksi harvoista maista, joissa työllisyys on lisääntynyt voimakkaasti vuosisadan vaihteen jälkeen, ja työttömyysaste on alentunut huomattavasti. Italialla on kuitenkin vielä pitkä matka EU:n työllisyyslukujen keskiarvoon, ja epätavallinen dynaamisen työllisyyskasvun ja hitaan BKT:n kasvun yhdistelmä tuo esiin Italian tuottavuusongelman. Julkisen talouden alijäämä on ylittänyt perustamissopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuodesta 2003 alkaen. Julkisen velan suhde BKT:hen on edelleen hyvin korkea, ja se alkoi taas kasvaa vuonna 2005, jolloin se oli 106,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Suhdannetasoitettu perusjäämä on jatkuvasti heikentynyt vuodesta 1998, ja juoksevien perusmenojen suhde BKT:hen on jatkuvasti huonontunut vuodesta 2001.

Italian liiallista alijäämää koskeva menettely

Neuvosto teki 28 päivänä heinäkuuta 2005 päätöksen, jonka mukaan Italialla on 104 artiklan 6 kohdan mukainen liiallinen alijäämä. Samaan aikaan neuvosto antoi 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä on korjattava vuoteen 2007 mennessä. Italiaa kehotettiin erityisesti pitämään tiukasti kiinni vuoden 2006 talousarviosta, supistamaan rakenteellista alijäämää vuoteen 2007 mennessä vähintään 1,6 prosentilla suhteessa BKT:hen vuoden 2005 tasoon verrattuna siten, että vähintään puolet korjauksesta tapahtuu vuonna 2006, ja varmistamaan, että velan suhde BKT:hen supistuu ja lähestyy viitearvoa riittävän nopeasti.

Komission 22 päivänä helmikuuta 2006 antamassa tiedonannossa todettiin, että täysimääräisesti täytäntöönpantuina ja tehoavina Italian toteuttamat toimenpiteet olisivat neuvoston suosituksen mukaisia. Täytäntöönpanossa on kuitenkin vielä epävarmuutta, mikä edellyttää jatkuvaa seurantaa.

Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausunto

Neuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto oli sitä mieltä, että ”ohjelmaa voidaan pitää asianmukaisena liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2007 mennessä edellyttäen, että vuoden 2006 talousarvio toteutuu täysin ja tehokkaasti ja että vuonna 2007 suoritetaan jatkotoimenpiteitä”. Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti 28 päivänä heinäkuuta 2005 antamiensa suositusten perusteella ja julkisen talouden kestävyyden parantamiseksi neuvosto kehotti Italiaa:

i) toteuttamaan ohjelmassa vuosiksi 2006 ja 2007 suunnitellut rakenteelliset toimet, jotta se voisi taata liiallisen alijäämän korjaamisen uskottavalla ja kestävällä tavalla vuoteen 2007 mennessä;

ii) selittämään tarkasti, millaisia laajoja sopeutusuraan kuuluvia toimenpiteitä vuonna 2007 ja ohjelman viimeisinä vuosina toteutetaan, ja varmistamaan, että keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävässä sopeuttamisessa noudatetaan edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia;

iii) varmistamaan, että julkisen velan suhde BKT:hen supistuu kohti perustamissopimuksen mukaista 60 prosentin viitearvoa aiempaa nopeammin, muun muassa kiinnittämällä erityistä huomiota muihin velan määrään vaikuttaviin tekijöihin kuin nettoluotonottoon; ja

iv) parantamaan julkisen talouden suunnittelua lisäämällä sen avoimuutta ja soveltamalla tehokkaasti vanhoja ja uusia menetelmiä menojen valvomiseksi, tarkastamiseksi ja ilmoittamiseksi.

Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta

Italia on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 19 päivänä lokakuuta 2006. Italian kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys, kansalaisten ja yritysten valinnanvapauden laajentaminen, kannustaminen tieteelliseen tutkimukseen ja teknologisiin innovaatioihin, opetuksen ja koulutuksen kehittäminen, infrastruktuurin parantaminen sekä ympäristön suojelu.

Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta[2]) kävi ilmi, että Italian täytäntöönpanokertomuksessa on edellisen vuoden kansalliseen uudistusohjelmaan verrattuna selkeämpi strategia, joka kattaa kaikki politiikan alat ja niiden välisen synergian ja joka on näin kunnianhimoisempi. Eniten edistystä on saavutettu mikrotalouden alalla. Makrotalouden alalla ehdotetut strategiat ja toimenpiteet ovat yleisesti ottaen asianmukaiset, mutta niiden täytäntöönpano on ratkaiseva tekijä. Työllisyyspolitiikkaa on vahvistettava eräillä avainalueilla.

Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Italia toteuttaisi toimia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden, tuote- ja palvelumarkkinoiden kilpailukyvyn, alueellisten työllisyyserojen sekä elinikäisen oppimisen ja koulutuksen suhteen.

Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |

- Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2011

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

5. Neuvosto tarkasteli [27 päivänä helmikuuta 2007] Italian tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2006–2011.

6. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu laskee aluksi vuoden 2006 1,6 prosentista 1,3 prosenttiin vuonna 2007. Tämän jälkeen talouden kasvu kiihtyy asteittain ja on 1,7 prosenttia vuonna 2011. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat matalilta ohjelman loppuvuosina.

7. Vuoden 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa alijäämän ennustetaan olevan 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen[6]. Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste oli puolestaan 4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission skenaariossa ei oteta huomioon poikkeamaa, jonka suuruus on 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Poikkeama johtuu suurten nopeuksien junahankkeeseen ( Ferrovie dello Stato – RFI/TAV )[7] liittyvän rautatieyhtiön velan mitätöimisestä budjettimenettelyn loppuvaiheessa tehdyllä päätöksellä. Komission yksiköiden syksyn talousennusteessa julkisen talouden alijäämän taasen ennustetaan olevan korkeampi kuin edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitetty 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ero on 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja sen selityksenä ovat pääasiassa kertaluonteisten menojen erilainen vaikutus (0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja yhteisöjen tuomioistuimen yritysautojen arvonlisäverotuksesta antaman tuomion pysyvästi kielteinen vaikutus (noin 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen).

8. Ohjelman julkisen talouden strategialla pyritään korjaamaan liiallinen alijäämä vuonna 2007 (alijäämän on määrä laskea 2,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen). Tämän jälkeen julkisen talouden rahoitusaseman uskotaan paranevan tasaisesti ohjelmakauden ajan ja olevan vuonna 2011 positiivinen 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Perusjäämän odotetaan paranevan 5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011, kun se vuonna 20066 oli 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoteen 2007 asti sopeutus on pääasiassa tuloperusteista, välittömien verojen ja sosiaaliturvamaksujen lisäykseen perustuvaa. Vuoden 2007 jälkeen annetaan ainoastaan korjauksen määrä, joka vaaditaan, jotta trendien mukaiset julkisen talouden tavoitteet saavutetaan. Edelliseen ohjelmaan verrattuna tavoitteet säilyvät pitkälti muuttumattomina vuodesta 2007 eteenpäin, vaikka makrotalouden skenaario onkin hieman aiempaa heikompi. Sopeutus on kuitenkin vuonna 2007 paljon suurempi, koska alijäämän lähtökohta vuonna 2006 oli paljon suurempi.

9. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan vuoden 2006 noin 4 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen ¼ prosenttiin ohjelmakauden loppuun eli vuoteen 2011 mennessä. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, joka ohjelmassa pyritään saavuttamaan vuoteen 2010 mennessä. Ohjelman edellisessä tarkistuksessa keskipitkän aikavälin tavoitetta ei pyritty saavuttamaan ohjelmakaudella (päättyi 2009). Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.

10. Julkisen talouden toteutuma voi vuonna 2006 olla ohjelmassa ennakoitua parempi ja vuoden 2007 jälkeen ohjelmassa ennakoitua heikompi. Vuonna 2007 julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa. Positiivista on se, että kassatietojen perusteella vuoden 2006 alijäämä voi osoittautua pienemmäksi kuin ennustettu 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, jolloin perusvaikutus olisi vuonna 2007 ennustettua parempi. Useiden vuoden 2007 talousarvioon sisältyvien toimenpiteiden tehoavuuteen liittyy kuitenkin huomattavia riskejä. Julkiselle taloudelle keskipitkällä aikavälillä erityisesti terveydenhuoltomenojen jatkuvista ylityksistä aiheutuvia riskejä ei voida sulkea pois. Vuoden 2007 jälkeisestä sopeutusstrategiasta ei myöskään anneta tarkkoja tietoja, mikä lisää julkisen talouden suunniteltuun vakautukseen liittyviä riskejä.

11. Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on pääosin asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2007 mennessä, kuten neuvosto on suositellut. Tämä edellyttää, että julkisen talouden toimenpiteet pannaan täysimääräisesti ja tehokkaasti täytäntöön. Kaiken kaikkiaan suunniteltuun 1 ¼ prosentin rakenteelliseen sopeutukseen suhteessa BKT:hen vuonna 2007 liittyy negatiivisia riskejä. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat kuitenkin, että rakenteellinen sopeutus voi vuonna 2006 olla ennustettua parempi (¼ prosenttia suhteessa BKT:hen), mikä vaikuttaisi suotuisammin vuoteen 2007. Finanssipolitiikan viritys ei ehkä tarjoa riittävää varmuusmarginaalia sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ennen vuotta 2010. Lisäksi se ei ehkä riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista ohjelmakaudella ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono.

12. Julkisen talouden bruttovelan arvioidaan virallisesti olleen 107,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, joten velkasuhde ylittää selvästi sille perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen ennustetaan ohjelmassa supistuvan asteittain noin 98 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Kassatietojen perusteella velkasuhde todennäköisesti kehittyy ohjelmassa ennustettua suotuisammin vuonna 2006. Velan ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa vuonna 2007. Suunniteltuun velan vähentämiseen liittyvät riskit kasvavat vuoden 2007 jälkeen, koska yksityiskohtaiset tiedot sopeutusstrategiasta puuttuvat. Tämän riskinarvioinnin perusteella velkasuhde ei ehkä supistu ohjelmakaudella riittävästi kohti viitearvoa.

13. Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Italiassa EU:n keskiarvoa vähäisemmät, sillä toteutettujen eläkeuudistusten ansiosta eläkemenot kasvavat EU:n keskiarvoa vähemmän. Tämä edellyttää kuitenkin sitä, että uudistukset pannaan täytäntöön kaikilta osin ja että niihin sisältyy myös suunniteltu elinajanodotteen mukaan tehtävä säännöllinen vakuutusmatemaattinen tarkistus. Erityisesti vanhempien työntekijöiden työllisyysasteen nostaminen parantaisi työntekijöiden eläkkeitä tulevaisuudessa ja edistäisi eläkeuudistusten onnistumista. Julkisen talouden alkuasetelma on edelleen huomattava riski julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia, vaikka se onkin jonkin verran parantunut vuoteen 2005 verrattuna. Lisäksi julkinen velka ylittää nykyään reilusti perustamissopimuksessa asetetun viitearvon, ja sen vähentämiseen on saatava suuri perusylijäämä, joka säilyy suurena pitkän ajan. Kaiken kaikkiaan Italian julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän keskisuuria riskejä.

14. Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuisi. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmissa ohjelmissa käsitellään julkisen talouden kestävyyttä ja pyritään palkkatulojen verokiilan kaventamiseen vuosina 2007–2008.

15. Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.

16. Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[8].

Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että ohjelma on pääosin asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2007 mennessä. Tämä edellyttää, että vuoden 2007 talousarvio toteutetaan täysimääräisesti ja tehokkaasti Vuoden 2007 jälkeen suunniteltu sopeutus on vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukainen ja mahdollistaa keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen ohjelmakauden loppuun mennessä. Sopeutusstrategiasta ei kuitenkaan anneta tarkkoja tietoja, mikä sinällään on riski julkiselle taloudelle asetettujen tavoitteiden saavuttamiselle vuoden 2007 jälkeen ja haittaa vakauttamisstrategian asianmukaista arviointia.

Edellä esitetyn arvion ja 28 päivänä heinäkuuta 2005 annetun 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen perusteella Italiaa kehotetaan:

i) saavuttamaan suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen vuonna 2007 liiallisen alijäämätilanteen korjaamiseksi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen neuvoston suosituksen mukaisesti;

ii) varmistamaan liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen, että edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on riittävää tavoitteen saavuttamiseksi ohjelmakauden loppuun mennessä ja että velkasuhdetta supistetaan vastaavasti;

iii) korkean velka-asteen huomioon ottaen panemaan hyväksytyt eläkeuudistukset kaikilta osin täytäntöön, jotta vältetään merkittävä ikääntymiseen liittyvien menojen kasvu; ja

iv) parantamaan talousarviomenettelyä lisäämällä sen avoimuutta, selittämällä tarkasti julkisen talouden strategiaa pitemmällä aikavälillä sekä panemalla tehokkaasti täytäntöön menetelmät menojen, erityisesti terveydenhuoltomenojen, valvomiseksi ja tarkastamiseksi.

Italiaa kehotetaan myös noudattamaan paremmin käytännesäännöissä täsmennettyjä tietovaatimuksia.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |

BKT:n määrä (% muutos) | VO joulukuu 2006 | 0,0 | 1,6 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 |

KOM marraskuu 2006 | 0,0 | 1,7 | 1,4 | 1,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 2005 | 0,0 | 1,5 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2006 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |

KOM marraskuu 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,0 | 1,9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 2005 | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,0 | 2,0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -1,3 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,5 | -0,5 |

KOM marraskuu 20065 | -1,4 | -1,0 | -1,0 | -1,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 20051 | -1,5 | -1,2 | -1,0 | -0,8 | -0,6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20067 | -4,1 | -5,7 | -2,8 | -2,2 | -1,5 | -0,7 | 0,1 |

KOM marraskuu 2006 | -4,1 | -4,7 | -2,9 | -3,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 2005 | -4,3 | -3,5 | -2,8 | -2,1 | -1,5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Perusjäämä6 (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20067 | 0,7 | -0,9 | 2,2 | 2,8 | 3,4 | 4,2 | 5,0 |

KOM marraskuu 2006 | 0,5 | -0,1 | 1,8 | 1,7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 2005 | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | 3,2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20061 7 | -3,5 | -5,3 | -2,3 | -1,8 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

KOM marraskuu 2006 | -3,4 | -4,1 | -2,4 | -2,5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 20051 | -3,5 | -2,9 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20061 3 | -4,0 | -3,9 | -2,5 | -1,9 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

KOM marraskuu 20064 | -3,9 | -3,6 | -2,5 | -2,6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 20051 | -4,1 | -3,2 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 106,6 | 107,6 | 106,9 | 105,4 | 103,5 | 100,7 | 97,8 |

KOM marraskuu 2006 | 106,6 | 107,2 | 105,9 | 105,7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO joulukuu 2005 | 108,5 | 108,0 | 106,1 | 104,4 | 101,7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2007 ja 2008, alijäämää supistavia. Vuonna 2006 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen alijäämää lisääviä). 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,1 prosenttia vuosina 2007 ja 2008, alijäämää supistavia. Vuonna 2006 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen alijäämää lisääviä). 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 1,2 prosenttia vuonna 2005, 1,3 prosenttia vuonna 2006, 1,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,5 prosenttia vuonna 2008. 6 Ohjelmassa ja komission yksiköitten ennusteissa käytettyjä tietoja perusjäämästä ei voida verrata suoraan toisiinsa, koska välillisiä rahoituspalveluja on käsitelty eri tavalla. Ohjelmassa olevat tiedot ovat käytännesäännöissä vaadittujen määritelmien mukaisia. Komission tietoja perusjäämästä on ohjelman tietoihin verrattaessa mukautettava noin + 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. 7 Vuoden 2006 julkisen talouden tietoja on muutettu ohjelmassa siten, että niihin sisältyy menoerä, jonka suuruus on 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen olevaa menoerä ja joka johtuu siitä, että valtio on mitätöinyt suurten nopeuksien junahankkeeseen liittyvän rautatieyhtiön velan. Velan mitätöinti on mainittu vakausohjelmassa ja hyväksytty vuoden 2007 budjettilain viimeisessä muutoksessa. Lähde: Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574 lopullinen, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.

[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.

[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Vuoden 2006 vakausohjelman taulukoissa ei oteta huomioon, että julkiset menot suhteessa BKT:hen ovat 0,9 prosenttia korkeammat, mikä johtuu ohjelmassa mainitusta kertaluonteisesta rautatieyhtiön velan mitätöimisestä. Tämän ylimääräisen menoerän johdosta vuoden 2006 tavoitealijäämä on 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen eikä taulukoissa mainittu 4,8 prosenttia, ja se vaikuttaa myös muihin julkista taloutta koskeviin tietoihin.

[7] Eurostatin 23 päivänä toukokuuta 2005 tekemän päätöksen (katso Eurostat News Release N° 65/2005) mukaan tämä rautatieyhtiön velka oli jo kirjattu valtion velaksi, joten hallituksen päätöksellä ei ole vaikutusta velkaan.

[8] Esimerkiksi talousarviota ei ole jaoteltu vuosille 2008–2011 asetettujen alijäämätavoitteiden mukaisesti.