Kuudestoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1998) /* KOM/99/0301 lopull. */



Virallinen lehti nro C 354 , 07/12/1999 s. 0001



KUUDESTOISTA VUOSIKERTOMUS yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1998 - (1999/C 354/01) KOM(1999) 301 lopull. (Komission esittämä 9 päivänä heinäkuuta 1999) Sisällysluettelo >TAULUKON PAIKKA> Komissio laatii joka vuosi kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetty julistus N:o 19, 2 kohta) esittämiin erinäisiin pyyntöihin. Kertomus on laadittu myös Eurooppa-neuvoston ja eri asioista vastaavien neuvostojen pyyntöjen perusteella. 1. ESIPUHE Komissio on asettanut ensisijaiseksi tavoitteekseen valvoa tiukasti yhteisön oikeuden moitteetonta soveltamista jäsenvaltioissa, jotta unionin kansalaiset voisivat käyttää hyväkseen kaikkia yhteisön mukanaan tuomia etuja. Tämä vuosikertomus on kuudestoista sitten Euroopan parlamentin 9. helmikuuta 1983 antaman päätöslauselman, jonka perusteella vuosikertomuksia ryhdyttiin laatimaan, ja se osoittaa, että komissiolla on käytettävissään sopivat keinot tavoitteensa saavuttamiseksi. Näitä keinoja ovat EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitettujen rikkomisesta johtuvien menettelyjen soveltamissääntöjen vahvistaminen ennennäkemättömällä tavalla sekä turvautuminen entistä useammin hallinnolliseen yhteistyöhön erityisesti sisämarkkinoiden toimintasuunnitelman nojalla. 1.1 Tilastollinen tiivistelmä vuoden 1998 tilanteesta Vuonna 1998 komissio hoiti tehtäväänsä perustamissopimusten valvojana aktiivisemmin kuin edellisinä vuosina, mikä käy ilmi seuraavista luvuista: - Vuoden aikana lähetettyjen perusteltujen lausuntojen määrä ylsi kaikkien aikojen ennätykseen: niitä lähetettiin 675, mikä merkitsee vuoden 1997 lukumäärään (334) verrattuna peräti 102 prosentin kasvua. Tämä johtuu siitä, että vuonna 1996 aloitettujen ja vuonna 1998 vahvistettujen sisäisten uudistusten ansiosta komissio saattoi puuttua rikkomisiin entistä tiukemmin ja nopeammin. - Virallisten ilmoitusten määrä laski edellisvuoden 1462:sta 1101:een vuonna 1998. Tämä johtuu pelkästään siitä, että direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönnistä johtuvia menettelyjä aloitettiin aiempaa vähemmän. Niiden virallisten ilmoitusten määrä, jotka johtuivat kansallisen täytäntöönpanon virheellisyydestä tai yhteisön oikeuden virheellisestä soveltamisesta, sen sijaan lisääntyi vuoteen 1997 verrattuna 432:sta 486:een, mikä merkitsee 12 prosentin lisäystä (vuoteen 1996 verrattuna 42 %:n lisäystä). - Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettujen kanteiden määrä pysyi ennallaan, sillä tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettiin 123 asiaa. Kun verrataan tätä virallisten ilmoitusten ja perusteltujen lausuntojen määrään, tulee selvästi esiin, että valtaosa rikkomistapauksista selvitetään ennen kuin asia etenee näin pitkälle. - Komission yksiköt paljastivat vuonna 1998 aktiivisesti tapauksia, joissa yhteisön oikeus oli pantu täytäntöön virheellisesti tai joissa sitä sovellettiin virheellisesti. Komission yksiköiden viran puolesta havaitsemien tapausten määrä lisääntyi vuoteen 1997 verrattuna 261:stä 396:een, mikä merkitsee 52 prosentin lisäystä. Viran puolesta havaittuihin tapauksiin lasketaan mukaan myös asiat, jotka on pantu vireille parlamentin kysymyksen tai vetoomuksen perusteella. - Kuten edellisenäkin vuonna, komission yksiköille tehtyjen kantelujen määrä lisääntyi jälleen. Vuonna 1997 niitä tehtiin 957, mutta vuonna 1998 jo 1128, missä on lisäystä 18 prosenttia (vuoteen 1996 verrattuna 38 %). Luku olisi vieläkin suurempi, jos siihen lisättäisiin ne 4000 samansisältöistä kantelua, jotka koskevat Ruotsin uutta lainsäädäntöä, jonka tarkoituksena on alkoholin ja tupakan maahantuonnin valvonta, tai ne sadat kantelut, jotka koskevat eräiden Belgian kuntien lautasantenneista perimää veroa (koska valituksia oli niin paljon, niistä julkaistiin vain yksi yhteinen vastaanottoilmoitus virallisen lehden C-sarjassa(1) ja yhteisöjen toimielinten Internet-sivuilla). - Menettelyjen lopettamista koskevien päätösten määrä väheni 7 prosentilla vuoteen 1997 verrattuna eli 2112:sta 1961:een. Tämä osoittaa, että suuri määrä yhteisön oikeuden soveltamista koskevista rikkomistapauksista saatiin ratkaistua. - Lisäksi tapausten käsittely on nopeutunut: kun vuonna 1997 lähetetyistä virallisista ilmoituksista 25 prosenttia koski samana vuonna aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä, vuonna 1998 vastaava luku oli 48 prosenttia. Perusteltujen lausuntojen käsittely on nopeutunut tätäkin enemmän, sillä vuonna 1998 lähetetyistä perustelluista lausunnoista 19 prosenttia koski samana vuonna aloitettuja menettelyjä, kun vuonna 1997 vastaava luku oli 1 prosentti. - Myös avoimuus on lisääntynyt: kun vuonna 1997 laadittiin lehdistötiedote 248 tapauksesta, vuonna 1998 vastaava luku oli 334. Nämä tilastolukemat osoittavat, että komission vuonna 1996 aloittamat ja vuonna 1998 jatkamat sisäiset uudistukset ovat selvästi lisänneet jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnistä johtuvien menettelyjen tehokkuutta. Uudistuksia tarkastellaan lähemmin jäljempänä tässä esipuheessa (1.2). Yhteisön oikeuden soveltaminen jäsenvaltioissa on kehittynyt suotuisasti direktiivien täytäntöönpanon osalta (1.3), mutta yhteisön oikeuden noudattaminen vaihtelee valitettavasti edelleen jäsenvaltiosta toiseen (1.4). Näyttääkin siltä, että EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan mukainen uhkasakko on eräissä tapauksissa ainoa keino saada jäsenvaltio noudattamaan yhteisön lainsäädäntöä (1.5). 1.2 Rikkomisesta johtuvia menettelyjä koskevien komission työtapojen uudistus: kehitys vuonna 1998 Komissio arvioi kesäkuussa 1998 työtapojaan, jotka liittyvät EY:n perustamissopimuksessa tarkoitettuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin; näitä työtapojahan uudistettiin heinäkuussa 1996(2). Arviointi koski kaikkia rikkomisesta johtuvia menettelyjä riippumatta siitä, mitä yhteisön oikeuden alaa ne koskevat. Arvioinnin tulosten perusteella komissio päätti toteuttaa eräitä uusia sisäisiä toimenpiteitä parantaakseen edelleen rikkomisesta johtuvien menettelyjen sujuvuutta käytännössä. Parannukset koskevat mm. seuraavia näkökohtia: - tapausten käsittelyn nopeuttaminen, - menettelyjen avoimuus, ja - komission ja kantelijan suhteiden parantaminen. 1.2.1 Menettelyjen nopeuttaminen Menettelyjen nopeuttamiseen tähtäävät toimet liittyvät sekä päätöksentekomekanismiin että päätösten täytäntöönpanoon. Nämä parannukset esitetään asiakirjassa SEC(1998) 1733, joka on toimitettu Euroopan parlamentille, jäsenvaltioille ja Euroopan oikeusasiamiehelle. Yksi tärkeimpiä keinoja nopeuttaa rikkomisesta johtuvien menettelyjen käsittelyä on se, että huhtikuusta 1998 lähtien näitä menettelyjä on tarkasteltu kahdesti kuukaudessa pidettävissä kokouksissa, jotka on omistettu yhteisön oikeuden soveltamiseen liittyville kysymyksille. Viime aikoihin asti rikkomistapauksia oli näet tapana tarkastella vain neljästi vuodessa (maalis-, kesä-, loka- ja joulukuussa) laadittavissa kertomuksissa, paitsi jos kyseessä oli kiireinen tapaus. Koska kertomuksissa tarkastellaan sekä epäiltyjä rikkomistapauksia (ennen virallisen ilmoituksen lähettämistä) että todettuja rikkomistapauksia (virallisen ilmoituksen lähettämisen jälkeen)(3), ne takaavat, että kaikkia tapauksia käsitellään johdonmukaisesti riippumatta siitä, mitä alaa ne koskevat. Lisäksi kaikki komissiolle kuuluvat tapaukset saadaan näin säännöllisesti käsitellyiksi. Vuoden 1996 menettelytapauudistuksen yhteydessä komissio lisäsi tähän menettelyyn mahdollisuuden käsitellä rikkomistapauksia kahdesti kuukaudessa pidettävissä yhteisön oikeuden soveltamista koskevissa kokouksissa (joissa yleensä käsitellään valtiontukia). Tavoitteena on, että asiat, joiden perusteista voidaan jo tehdä päätös, saataisiin etenemään nopeammin, ennen seuraavan neljännesvuosikertomuksen laatimista. Vuonna 1997 uuden menettelyn avulla nopeutettiin 40 asian käsittelyä, mutta vuonna 1998 komissio teki lähes 400:ssa asiassa päätöksensä kahdesti kuukaudessa pidettävien kokousten yhteydessä. Tämä on nopeuttanut päätöksentekoa. Näin ollen esimerkiksi perusteltu lausunto tai asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi voidaan aloittaa heti kun jäsenvaltiolle annettu vastausaika on kulunut umpeen, jos vastausta ei ole saatu tai se on riittämätön. Samoin tapauksen loppuun käsittelemistä koskeva virallinen päätös voidaan tehdä nopeammin, mikä puolestaan kannustaa jäsenvaltioita muuttamaan lainsäädäntönsä nopeammin yhteisön oikeuden mukaiseksi. Yleensäkin rikkomismenettelyjä koskevien komission kokousten tihentäminen on selvästi sujuvoittanut tapausten käsittelyä. Komissio voi nykyään päättää rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamisesta entistä nopeammin, koska viralliset ilmoitukset käsitetään jälleen oikeassa merkityksessään "pyynnöiksi esittää huomautuksia" ja koska virallista ilmoitusta edeltäviä kirjeitä lähetetään aiempaa vähemmän. Lisäksi komission yksiköt noudattavat vastedes tiukemmin virallisiin ilmoituksiin vastaamiselle ja perusteltujen lausuntojen täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja. Jos vastausta ei saada tai jos lainsäädäntöä ei muuteta yhteisön oikeuden mukaiseksi määräaikaan mennessä, tämä on riittävä peruste siirtyä menettelyn seuraavaan vaiheeseen. Päätösten tekemistä ei kuitenkaan kannata nopeuttaa, ellei virallisia ilmoituksia ja perusteltuja lausuntoja anneta nopeasti tiedoksi jäsenvaltioille. Jäsenvaltion on tunnettava komission virallinen kanta, jotta se voi toimittaa komissiolle selvityksiä, tai lopettaa rikkomisen tai jos se ei halua näin tehdä, jotta voidaan jatkaa perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitettua menettelyä. Aikaisemmin virallisista ilmoituksista ja perustelluista lausunnoista ilmoittaminen saattoi kestää jopa kuukausia, mutta vuonna 1998 komissio vahvisti periaatteen, jonka mukaan se ilmoittaa näistä päätöksistä viikon kuluessa niiden tekemisestä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komission sisäisiä sääntöjä muutettiin vuoden 1998 jälkipuoliskolla siten, että päätöksestä ilmoittamista voidaan valmistella mahdollisimman pitkälle jo ennen sen täytäntöönpanoa. Samalla aiheettomat viivästykset pyritään havaitsemaan järjestelmällisesti. Kuten edellä todettiin, näiden sääntöjen vaikutus näkyy jo siinä, että 19 prosenttia vuonna 1998 lähetetyistä perustelluista lausunnoista koskee samana vuonna aloitettuja menettelyjä, kun vuonna 1997 lähetetyistä perustelluista lausunnoista vain 1 prosentti koski samana vuonna aloitettuja menettelyjä. 1.2.2 Avoimuuden lisääminen Vuoden 1996 uudistuksesta lähtien komission periaatteena on ollut ilmoittaa virallisessa lehdessä perustelluista lausunnoista ja kanteen nostamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa. Virallisista ilmoituksista komissio sen sijaan ei laadi lehdistötiedotetta(4), koska virallinen ilmoitus ei edusta komission lopullista kantaa vaan on pikemminkin pyyntö esittää huomautuksia. Sitä paitsi rikkomistapaukset on helpointa selvittää tässä vaiheessa. Kuten edellä todettiin, lehdistötiedotteiden määrä on kasvanut: vuonna 1998 tiedote laadittiin 334 rikkomistapauksesta, kun vuonna 1996 tiedotteita laadittiin vain 44. Avoimuuspolitiikkaa noudatetaan jatkossa niin, että tiedot, jotka ovat tällä hetkellä saatavilla vain paperilla, voidaan saada käyttöön myös Internetin kautta. 1.2.3 Kantelijan huomioonottaminen Vaikka kantelijaa ei oikeudellisesti voidakaan pitää perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella aloitettujen menettelyjen "osapuolena", komission yksiköt pitävät tärkeänä tiedottaa hänelle kantelun aiheena olleen asian käsittelystä koko menettelyn ajan. Oikeusasiamiehen vuonna 1996 omasta aloitteestaan toteuttaman tutkimuksen(5) seurauksena komission yksiköt tiedottavat kantelijalle nykyään järjestelmällisesti aikomuksestaan lopettaa menettely. Myös kantelun tekemiseen tarkoitettua lomaketta, jonka edellinen versio oli vuodelta 1989(6), on uusittu. Lomakkeesta on pyritty tekemään havainnollisempi, selkeämpi ja täsmällisempi, jotta kantelija saisi jo sen perusteella käsityksen siitä, mitä hän voi odottaa rikkomisesta johtuvalta menettelyltä. Lisäksi kantelijalle kerrotaan, mitä muita keinoja hänellä on käytettävissään oikeuksiensa puolustamiseksi. Kantelut käsitellään luonnollisesti edelleen luottamuksellisina, jotta voidaan säilyttää tarvittava luottamuksellisuuden ilmapiiri kantelijaan nähden ja suojata tätä mahdollisilta kantelun aiheuttamilta seuraamuksilta. 1.3 Direktiivien täytäntöönpanoaste vuonna 1998 Seuraavassa taulukossa esitetään yleiskatsaus kaikkien vuoden 1998 lopussa sovellettavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen tilanteesta. >TAULUKON PAIKKA> Jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet komissiolle vuoden 1998 lopussa keskimäärin 95,7 prosenttia kaikista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen kaikkien siihen mennessä sovellettavien yhteisön direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Täytäntöönpanoasteen kohoaminen vuoteen 1997 nähden, jolloin se oli 94 prosenttia, johtuu ensisijaisesti siitä, että komissio on tiukentanut yhteisön oikeuden soveltamisen varmistamiseen tähtääviä toimiaan. Tällä tarkoitetaan sekä varsinaisia rikkomisesta johtuvia menettelyjä että vähemmän muodollisia keinoja, kuten hallinnollista yhteistyötä (erityisesti ns. direktiivivirkamatkoja) tai sisämarkkinoiden toimintasuunnitelman luomaa painetta. Mainittakoon, että etenkin Saksa ja Belgia ovat omalta osaltaan pyrkineet kuromaan kiinni direktiivien täytäntöönpanossa esiintyvää viivästystä, kun taas Luxemburgissa, Kreikassa ja Italiassa sekä vähäisemmässä määrin myös Ranskassa direktiivien täytäntöönpanoaste on edelleen huolestuttavan alhainen. Vaikka luvut kaiken kaikkiaan osoittavat myönteistä kehitystä, ongelmia esiintyy kuitenkin edelleen tietyillä aloilla, erityisesti liikenteessä ja maataloudessa, joiden tietyillä osa-alueilla direktiivien täytäntöönpanoaste on jo pitkään ollut alhainen. Tämän kertomuksen liitteessä IV olevassa yhteenvetotaulukossa esitetään yksityiskohtaiset tiedot vuonna 1998 täytäntöönpannuista direktiiveistä jäsenvaltioittain ja aloittain jaoteltuna. 1.4 Yleiskatsaus yhteisön oikeuden yleiseen soveltamiseen jäsenvaltioissa Jäljempänä olevassa taulukossa on jaoteltu jäsenvaltioittain vuoden 1998 lopussa vireillä olleet2979 rikkomisesta johtuvaa menettelyä (näihin sisältyvät sekä tapaukset, joiden osalta komissio ei vielä ole päättänyt aloittaa rikkomisesta johtuvaa menettelyä että tapaukset, joissa menettely on jo aloitettu). >PIC FILE= "C_1999354FI.000801.EPS"> Taulukosta käy ilmi, että menettelyjä on aloitettu eniten Ranskaa vastaan lähettämällä sille virallisia ilmoituksia varsinkin yhteisön oikeuden virheellisen täytäntöönpanon tai virheellisen soveltamisen vuoksi. Ranskaa vastaan tehtiinkin vuonna 1998 eniten kanteluita: kaikkiaan 1128 kantelusta 203, eli 18 prosenttia, koski Ranskaa. Yhteisön oikeuden soveltamisen tilanne on edelleen huolestuttava myös Italiassa, Kreikassa ja Belgiassa. Osittain tämä johtuu siitä, että eräitä yhteisön direktiivejä ei ole näissä maissa pantu lainkaan täytäntöön. >PIC FILE= "C_1999354FI.000901.EPS"> Seuraavien taulukkojen perusteella on niin ikään helppo havaita, että muutamat jäsenvaltiot ovat yliedustettuina kohdissa, joissa käsitellään vuoden 1998 loppuun mennessä perustellun lausunnon tai kanteen tasolle edenneitä tapauksia. Tämä osoittaa, että kyseisten jäsenvaltioiden on muita vaikeampi selvittää nopeasti yhteisön oikeuden rikkomiseen liittyviä ongelmia joko säädösten sisältöön liittyvien taikka poliittisten tai juridisten ongelmien vuoksi tai pelkästään siksi, että ne viivyttävät komission lähettämiin virallisiin ilmoituksiin ja perusteltuihin lausuntoihin vastaamista toisinaan hyvinkin pitkään. >PIC FILE= "C_1999354FI.000902.EPS"> >PIC FILE= "C_1999354FI.001001.EPS"> 1.5 Perustamissopimuksen 171 artiklassa määrätyn uhkasakkojärjestelmän soveltaminen Komissio sovelsi myös vuonna 1998 perustamissopimuksen 171 artiklan 2 kohdassa määrättyä mekanismia tekemällä viidessä eri tapauksessa päätöksen asian saattamisesta toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja määräämällä samalla uhkasakkoja(7). Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettiin kaksi tällaista kannetta vuonna 1998. Tällainen päätös tehtiin nyt ensimmäisen kerran sosiaalialalla, mutta ympäristöoikeus on edelleen ala, jolla tätä välinettä käytetään ehdottomasti useimmin. Luxemburgia vastaan nostettiin ensimmäisen kerran vuonna 1998 tällainen kanne, johon liittyy uhkasakko. Luxemburg liittyy näin samaan joukkoon kuin Kreikka (jota vastaan on tehty 4 päätöstä), Italia (3 päätöstä) ja Saksa (3 päätöstä), Ranska (2 päätöstä) ja Belgia (1 päätös). Mekanismi on todettu tehokkaaksi, sillä valtaosa näistä kanteista on johtanut siihen, että jäsenvaltio on nopeasti korjannut tilanteensa yhteisön oikeuden mukaiseksi joko jo ennen kanteen nostamista tai ainakin sen jälkeen. Tämä käy ilmi myös seuraavasta taulukosta. >TAULUKON PAIKKA> 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1 SISÄMARKKINAT 2.1.1 Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman toteuttaminen Kesäkuussa 1997 Amsterdamissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston voimakkaasti tukemassa toimintasuunnitelmassa asetettiin kunnianhimoinen 18 kuukauden ohjelma. Varainhoitovuoden 1998 lopussa oli selvää, että toimintasuunnitelma on ollut menestyksekäs. Niin lainsäädännössä kuin muillakin alueilla on edistytty merkittävästi, ja useimmissa tapauksissa, vaikkakaan ei aivan kaikissa, toimintasuunnitelmassa tavoiteltu kehitys on saavutettu. Vaikka joissakin jäsenvaltioissa on tapahtunut edistystä, on selvää, että kaikkia direktiivejä ei panna täytäntöön ennen vuoden 1998 loppua (toimintasuunnitelman tavoite). Kaikesta huolimatta yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa täytäntöönpanoa edelleen odottavien direktiivien osuus (ns. hajautumakerroin) on laskenut 13,7 prosenttiin, joten tilanne on parantunut huomattavasti (35 % kesäkuussa 1997). Edistyminen eri jäsenvaltioissa on kuitenkin edelleen vaihtelevaa, ja jatkuvat puutteet säädösten saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ovat vakava huolenaihe. Direktiivien täytäntöönpanon viivästymisongelma on ratkaistava ripeästi. Komissio seuraa tilanteen kehittymistä ja julkaisee tiedot yhtenäismarkkinoiden tulostaulussa, jonka toinen painos julkaistiin vuoden 1998 toukokuussa ja kolmas saman vuoden lokakuussa. Komissio laatii tuloksista myös säännöllisesti kertomuksia sisämarkkina-asioita käsittelevälle neuvostolle. Tutustuttuaan 13. toukokuuta 1998 annettuun komission tiedonantoon "Yhtenäismarkkinasääntöjen tehostaminen"(8) sisämarkkina-asioita käsittelevä neuvosto korosti 24. syyskuuta pidetyssä kokouksessaan muun muassa sitä, että yhtenäismarkkinoita koskevien sääntöjen tehokas, täydellinen ja asianmukainen täytäntöönpano on asetettava ehdottomalle etusijalle. Toimintasuunnitelman aloitteita täytäntöönpanon ja ongelmanratkaisun tehostamiseksi yhteyspisteitä ja koordinointikeskuksia perustamalla kehitetään edelleen. Internetissä on yrityksille ja yleisölle tarkoitettuja yhteyspisteitä. Näitä toimia tuetaan Karolus-ohjelmalla, jonka puitteissa järjestetään yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten virkamiesten henkilövaihtoa. Neuvosto ja Euroopan parlamentti päättivät 7. huhtikuuta jatkaa ohjelmaa 31. päivään joulukuuta 1999(9). Sisämarkkinoiden tehokkuus riippuu myös siitä, millä tavoin ja miten laajalti niitä koskevia sääntöjä sovelletaan unionin jäsenvaltioiden tuomioistuimissa. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti vahvistivat hiljattain kolmivuotisen Robert Schuman -ohjelman(10), jonka tavoitteena on parantaa yhteisön oikeuden soveltamista tuomareille ja asianajajille suunnatun koulutuksen ja tiedottamisen avulla. Lisäämällä lakimiesten tietoutta yhteisön oikeuteen liittyvistä käytännön näkökohdista Robert Schuman -ohjelma edistää sisämarkkinoihin sisältyvien mahdollisuuksien toteutumista, mistä on etua kansalaisille, kuluttajille ja yrityksille. Ohjelman avulla järjestetään yhteistyöhankkeita tuomareiden ja asianajajien koulutuksesta vastaavien oppilaitosten kesken; ne voivat hakea rahoitustukea yhteisön oikeutta koskeville koulutus- ja tiedotushankkeille. Vuosina 1997 ja 1998 järjestetyissä pilottivaiheissa rahoitustukea myönnettiin yli 80:lle paikallistason hankkeelle. Jo pitkälle edenneiden hankkeiden tulokset ja oikeusalan ammattilaisten reaktiot osoittavat, että aloite on ollut menestyksekäs ja että yhteisön oikeutta koskeville tuomarien ja asianajajien koulutusohjelmille on kysyntää, johon ohjelmalla pyritään vastaamaan. Robert Schuman -ohjelman ensimmäinen vuosi alkaa ehdotuspyynnöllä, joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vuoden 1999 alussa. Parempi ja yksinkertaisempi lainsäädäntö on edelleen ensisijainen poliittinen tavoite. Vuonna 1998 saatettiin päätökseen SLIM-hankkeen kolmas vaihe ja aloitettiin neljäs vaihe. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Itävallan puheenjohtajakausina Manchesterissä ja Wienissä järjestetyissä säädöskäytännön parantamista koskevissa kokouksissa kävi ilmi, että tähän aiheeseen kiinnitetään yhä enemmän huomiota jäsenvaltioissa. Pilottihankkeena aloitetun yrityspaneelin(11) avulla eurooppalaiset yritykset voivat etukäteen arvioida uusien lainsäädäntöehdotusten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja hallinnollista taakkaa. Poliittinen tahto yksinkertaisemman ja paremman lainsäädännön toteuttamiseksi on säilytettävä, jotta voidaan luoda toimintaympäristö, jossa yritykset ja yksittäiset kansalaiset voivat saada kaiken mahdollisen hyödyn yhtenäismarkkinoista. Cardiffissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto aloitti kansalaisten ja yritysten kanssa käytävän vuoropuhelun, jonka tavoitteena on välittää puhelimitse ja Internetin kautta tietoja siitä, kuinka yhteisön lainsäädännön mukaisia oikeuksia voi käyttää. Tätä kautta saadaan myös palautetta ongelmista, joita oikeuksia käytettäessä on havaittu. Keskitetty Internet-palvelu OSIS (One-stop Internet Shop), joka alkoi toimia joulukuussa 1998 osana yritysten kanssa käytävää vuoropuhelua, tarjoaa suoran yhteyden laajaan valikoimaan erilaisia hyödyllisiä tietoja yritystoiminnan harjoittamisesta yhtenäismarkkinoilla. Toimintasuunnitelmassa esitetyistä neljästä ensisijaisesta lainsäädäntöehdotuksesta on nyt hyväksytty kolme eli kaasualan sisämarkkinat, biotekniikan keksintöjen oikeudellinen suojaaminen ja tietoyhteiskunnan palveluja koskeva avoimuusjärjestely. Epäonnistuminen neljännen ensisijaisen hankkeen eli eurooppayhtiötä koskevan säädöksen hyväksymisessä on kuitenkin estänyt asiaan liittyvien ehdotusten, kuten rajat ylittäviä sulautumia koskevan kymmenennen yhtiöoikeusdirektiivin hyväksymisen. Useisiin muihin lainsäädäntöehdotuksiin liittyvät tavoitteet on saavutettu. Edistys on ollut erityisen merkittävää elektronisen kaupankäynnin alalla. Myös telealan ja sähköalan vapauttaminen on edennyt merkittävästi. Komissio on pyrkinyt tuomaan yhtenäismarkkinoista koituvat edut kaikkien kansalaisten saataville myös tekemällä ehdotuksia, joiden tarkoituksena on parantaa työntekijöiden maahantulo- ja oleskeluoikeuksia, sekä tiedonannon tulevasta ehdotuksesta, jolla luodaan yhtäläiset oikeudet kaikille unionin kansalaisille (annettiin 1. heinäkuuta). Rajatarkastusten poistaminen toteutetaan nyt EY:n perustamissopimuksen 62 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella. Henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän suositusten seurannasta antamassaan tiedonannossa (1. heinäkuuta 1998 annettu komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle, KOM(1998) 403 lopullinen) komissio korostaa tarvetta tehostaa kansalaisille suunnattua ja heidän oikeuksiaan koskevaa tiedotustoimintaa sekä vapaata liikkuvuutta harjoittavien tahojen koulutusta ja näille suunnattua tiedotustoimintaa. Tavoitteena on varmistaa, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa yhteisön oikeutta sovelletaan oikein. 2.1.2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja unionin kansalaisuus 2.1.2.1 Syrjinnän kieltäminen Kuten komissio totesi vuotta 1997 koskevassa kertomuksessaan, siviili- ja muutoksenhakuoikeutta koskevissa kysymyksissä se valvoo, että kansalliset viranomaiset noudattavat yhteisöjen tuomioistuimen omaksumaa oikeuskäytäntöä asioissa C-43/95 (Data Delecta)(12), C-323/95 (Hayes)(13) ja C-122/96 (Saldanha)(14). Asiat koskevat syrjivän cautio iudicatum solvi (vakuus oikeudenkäyntikulujen maksamisesta) -menettelyn kieltämistä (ainoastaan yhteisön kansalaisina olevia kantajia koskeva velvoite, jonka mukaisesti heidän on maksettava oikeudenkäyntikuluja vastaava vakuus muun kuin kotijäsenvaltionsa tuomioistuimissa). Komissio lähetti 8. heinäkuuta 1998 Saksan ja Espanjan viranomaisille perustellut lausunnot, joissa se totesi, että Saksan siviiliprosessilain (ZPO) ja Espanjan siviiliprosessilain (LEC) asettama yhteisön kansalaisia koskeva velvoite tällaisen vakuuden maksamisesta on EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan vastainen. Saksa on sittemmin muuttanut lainsäädäntöään mukautumalla perusteltuun lausuntoon, ja asian käsittely on voitu lopettaa. Espanjassa vahvistetaan lähiaikoina siviiliprosessilakia koskeva luonnos. Koska lakia ei kuitenkaan ole vielä vahvistettu, komissio päätti antaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi joulukuussa 1998. 2.1.2.2 Maahantulo ja oleskelu Kaikki jäsenvaltiot (viimeisenä Saksa) ovat saattaneet opiskelijoiden oleskeluoikeutta koskevan direktiivin (93/96/ETY), ammattitoimintansa lopettaneita työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevan direktiivin (90/365/ETY) sekä muuta kuin aktiiviväestöä koskevan direktiivin (90/364/ETY) osaksi kansallista lainsäädäntöään. Edellä mainittujen kolmen direktiivin virheellisen täytäntöönpanon perusteella aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt jatkuvat edelleen. Komissio päätti tänä vuonna aloittaa yhteisöjen tuomioistuimessa menettelyn Ranskaa ja Italiaa vastaan asioissa, jotka koskevat ilmoituksesta opiskelijan varoista annetun direktiivin, eläkeläisten ja muun kuin aktiiviväestön varoista annetun direktiivin sekä opiskelijoiden, eläkeläisten ja muun kuin aktiiviväestön sairausvakuutuksesta annetun direktiivin säännösten täytäntöönpanoa. Kyseisten kolmen direktiivin virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitetuissa muissa menettelyissä ei ole edistytty näin paljon (Saksa ja Itävalta). Espanjaa, Portugalia, Suomea ja Ruotsia vastaan direktiivien virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitetut menettelyt on voitu lopettaa vuonna 1998 asianomaisten jäsenvaltioiden muutettua kansallista lainsäädäntöään. Komissio päätti nostaa 30. maaliskuuta 1998 yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Kreikkaa vastaan (asia C-85/98(15)). Kanteen aiheena on Kreikan viranomaisten käytäntö laskuttaa Euroopan unionin kansalaisten perheenjäseninä olevien yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten oleskeluluvista korkeampi hinta kuin EU:n kansalaisten oleskeluluvista. Komissio katsoo, että tämä eriarvoinen kohtelu on oleskeluoikeudesta annettujen direktiivien vastainen. 2.1.2.3 Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Direktiivin 94/80/EY tultua voimaan 1. tammikuuta 1996 unionin kansalaiset ovat voineet osallistua kunnallisvaaleihin siinä jäsenvaltiossa, jossa asuvat, vaikka eivät olisikaan sen kansalaisia. Tällaisia vaaleja järjestettiin vuonna 1998 Saksassa (Schleswig-Holsteinissa, Baijerissa ja Brandenburgissa), Itävallassa (Tirolissa), Alankomaissa, Irlannissa, Kreikassa ja Ruotsissa. Perustamissopimusten valvojana komissio jatkoi vuonna 1998 menettelyjä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet neuvoston direktiivin 94/80/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio lopettikin Ranskaa vastaan aloittamansa rikkomisesta johtuvan menettelyn sen jälkeen kun maa antoi asianmukaiset kansalliset täytäntöönpanosäädöksensä toukokuussa. Saksaa (Sachsenia ja Baijeria) vastaan vuonna 1997 aloitettuja menettelyjä jatkettiin. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi 9. heinäkuuta 1998 asiassa C-323/97(16) antamassaan tuomiossa, että Belgia on jättänyt ilmoittamatta direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimista. Samaan aikaan aloitettiin rikkomisesta johtuvat menettelyt direktiivin virheellisen täytäntöönpanon vuoksi yhdeksästä Itävallan osavaltiosta seitsemää vastaan. Komissio antoi 7. tammikuuta 1998 kertomuksen neuvoston direktiivin 93/109/EY soveltamisesta. Direktiivi koskee niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta (KOM(97) 371). Kertomuksessa ei ehdoteta direktiivin säännösten muuttamista, mutta siinä mainitaan kuitenkin säännöksiä, joita voitaisiin mahdollisesti parantaa. Kreikkaa ja Ruotsia vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt direktiivin virheellisen täytäntöönpanon vuoksi. Sen sijaan Italiaa vastaan aloitettu menettely lopetettiin maan muutettua kyseisen asian osalta lainsäädäntöään. 2.1.2.4 Säännellyt ammatit Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan perusteella (tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanon laiminlyöminen) aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä voidaan mainita seuraavat: - Kreikkaa vastaan aloitettu menettely, joka aloitettiin tuomioistuimen annettua tuomiot 15. maaliskuuta 1988 (asia C-147/86(17)) ja 30. tammikuuta 1992 (asia C-328/90(18)) asiassa Frontistiria (yksityiskoulujen avaaminen) sekä yksityiset musiikki- ja tanssikoulut, lopetettiin sen jälkeen kun Kreikka antoi uuden, yhteisön lainsäädännön mukaisen lain. - Perustamissopimuksen 171 artiklan mukaisesti aloitetut menettelyt, jotka koskevat matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista Italiassa ja Ranskassa (26.2.1991 annettu tuomio asioissa C-180/89(19) ja C-154/89(20)), jatkuvat edelleen. Italian aluehallintojen antamia säännöksiä koskevat tutkimukset jatkuvat edelleen, ja Ranskan tapauksessa komissio odottaa, että maan aiemmin ilmoittama säädösehdotus tulee voimaan. - Neuvoston direktiivin 89/48/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva ensimmäinen yleinen järjestelmä) täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi Kreikkaa vastaan aloitettu menettely pantiin toisen kerran vireille yhteisöjen tuomioistuimessa, jota pyydettiin määräämään Kreikalle uhkasakkoja (vrt. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.3.1995 asiassa C-365/93(21)). Muista yhteisöjen tuomioistuimen tuomioista, joihin ei vielä ole mukauduttu, mainittakoon seuraavat: - Tuomioistuimen annettua tuomion 22. maaliskuuta 1994 Espanjaa vastaan matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista koskevassa asiassa C-375/92(22) Espanjan autonomisilla alueilla annettiin kyseisen ammatin harjoittamista koskevia uusia säädöksiä. Näitä säädöksiä koskevat tutkimukset jatkuvat edelleen Espanjan viranomaisten kanssa. Yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevat asiat: Komissio on saattanut tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavat asiat: - Saksa: hammaslääkärin ammattiin pääsy (hammaslääkäreitä koskevien neuvoston direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY vastaiset vaatimukset sellaisten hammaslääkäreiden hyväksymiseksi sosiaaliturvan piiriin, jotka ovat suorittaneet direktiivien mukaisen tutkintonsa muualla EU:n alueella kuin Saksassa). - Espanja: arkkitehtejä koskevan neuvoston direktiivin 85/384/ETY täytäntöönpanoa koskevat lait, joilla kuitenkin rajoitetaan maahan muuttavien arkkitehtien toimintaa. Asia ei koske muiden jäsenvaltioiden arkkitehtien tarjoamien palvelujen rajoittamista Espanjassa (määräämällä palveluille pisin sallittu kesto), sillä tämä rajoitus on poistettu maan lainsäädännöstä. - Ranska: muissa jäsenvaltioissa suoritettujen mielisairaanhoitajan tutkintojen tunnustaminen EY:n perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artiklan perusteella. Ranskan lainsäädäntö sallii tällaisten tutkintotodistusten tunnustamisen asiasta annetun direktiivin vastaisesti, ja komissio katsoo, että tämä on yhteisön oikeuden vastaista. Kansalliset täytäntöönpanotoimet Kreikkaa vastaan perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti aloitettu menettely, joka liittyy direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä, ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettuun neuvoston direktiiviin 92/51/ETY, voitiin lopettaa Kreikan ilmoitettua täytäntöönpanotoimensa. Useita jäsenvaltioita vastaan aloitetut menettelyt liittyen direktiiviin 94/38/EY, jolla muutetaan direktiiviä 92/51/ETY tiettyjen tutkintojen tason osalta, on lopetettu. Direktiivien noudattamatta jättäminen ja virheellinen soveltaminen Komissio sai vuonna 1998 käsiteltäväksi viitisenkymmentä kantelua EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan sekä ammatillisten tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi annettujen direktiivien vastaisista rajoituksista. Joidenkin perusteella on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, toiset taas on todettu perusteettomiksi. Komissio jatkoi eräitä jäsenvaltioita vastaan direktiivien virheellisen täytäntöönpanon tai virheellisen soveltamisen vuoksi aloitettuja menettelyjä. Esimerkkinä mainittakoon Espanjaa vastaan aloitettu menettely, joka koskee yleishoidosta vastaavien sairaanhoitajien koulutuksen kestoa ja jossa on edetty perustellun lausunnon lähettämiseen. Myös Italialle on lähetetty perusteltu lausunto, joka koskee asianajopalveluiden tarjoamista ja asianajajien sijoittautumista, sillä neuvoston direktiivin 77/249/ETY (asianajopalveluiden vapaa tarjoaminen) täytäntöönpanoa koskevassa Italian lainsäädännössä kielletään asianajotoimiston perustaminen, mikä on asiassa Gebhard(23) 30.11.1995 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion vastaista. Toisaalta neuvoston direktiivi 89/48/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva ensimmäinen yleinen järjestelmä) on pantu asianajajan ammatin osalta puutteellisesti täytäntöön. Lisäksi komissio on päättänyt nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa Italiaa vastaan kanteen. Se koskee velvoitetta, jonka mukaan Italiassa hammaslääkärinä toimivien kotipaikkana on oltava Italia (velvoite on perustamissopimuksen 48 ja 52 artiklan vastainen), ja direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY virheellistä soveltamista lähinnä kysymyksiin, jotka koskevat ammattiin pääsyä kahta eri väylää pitkin. Espanjaa vastaan aloitetussa menettelyssä, joka koskee Latinalaisen Amerikan maissa suoritettujen tutkintotodistusten tunnustamisedellytyksiä, komissio päätti lykätä vuonna 1996 tehtyä päätöstä siirtää asia tuomioistuimen käsittelyyn, koska asia on edennyt myönteisesti. Espanjan viranomaiset ovat osoittaneet edistyneensä tutkintotodistusten tunnustamista koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin sisältyvien lausekkeiden uusimisneuvotteluissa. Toisaalta Espanjan korkeimman oikeuden viimeaikainen oikeuskäytäntö tunnustaa lainmukaiseksi sen, että Espanjan viranomaiset valvovat yhteisön ulkopuolisessa maassa hankittua koulutusta ja vaativat, että hakijan on suoritettava koe ennen tutkinnon tunnustamista, jos koulutuksessa on havaittu puutteita. Vuoropuhelu kansallisten viranomaisten kanssa Lujittaakseen hallinnollista yhteistyötä ja löytääkseen ratkaisuja havaittuihin ongelmiin komissio on ollut vuonna 1998 säännöllisesti yhteydessä kansallisiin viranomaisiin sekä neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä) koordinointikomiteassa että johtavien virkamiesten komiteoissa (erityisesti kansanterveyden alalla). 2.1.2.5 Itsenäiset kauppaedustajat Komissio lähetti 13. heinäkuuta 1998 Italialle perustamissopimuksen 169 mukaisen perustellun lausunnon siksi, että Italia ei ollut toteuttanut kaikkia kauppaedustajista annetun direktiivin 86/653/ETY asianmukaisen täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä. Italia saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään jo vuonna 1991, mutta se ei ole pannut täytäntöön lukuisia säännöksiä, jotka koskevat kauppaedustajan oikeutta saada hyvitys edustussopimuksen lakattua, kirjallinen kopio edustussopimuksesta ja edustussopimuksen lakkaamisen jälkeen provisio hänen toimintansa ansiosta aloitetuista liiketoimista. Komissio päätti 2. joulukuuta 1998 antaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Euroopan komissio päätti myös lähettää virallisen ilmoituksen Yhdistyneelle kuningaskunnalle direktiivin 86/653/ETY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi. Direktiivi pantiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa osittain täytäntöön vuonna 1993 kauppaedustajia koskevilla asetuksilla Commercial Agents Regulations (SI N° 3053 and SI N° 483). Kyseistä lainsäädäntöä ei kuitenkaan sovellettu edustussopimuksiin, jos kauppaedustaja harjoittaa edustustoimintaansa jossain toisessa jäsenvaltiossa kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jos sopimuspuolet eivät ole sopineet, että sopimukseen sovelletaan jonkin toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä. Jos esimerkiksi brittiläisen päämiehen ja ranskalaisen kauppaedustajan väliseen edustussopimukseen on päätetty soveltaa Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä, sopimukseen ei voida soveltaa direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettua Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä, vaan sitä lainsäädäntöä, josta sopimuspuolet ovat jo aiemmin keskenään sopineet. Näin ollen ranskalaisella kauppaedustajalla ei olisi oikeutta saada edustussopimuksen lakkaamisen jälkeen hyvitystä direktiivissä esitettyjen edellytysten mukaisesti, mikä sotii direktiivin tavoitteita vastaan. Virallisen ilmoituksen jälkeen Yhdistynyt kuningaskunta muutti 19. marraskuuta 1998 lainsäädäntöään komission huomautusten mukaisesti. Asian käsittely on siis voitu lopettaa. 2.1.3 Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.1.3.1 EY:n perustamissopimuksen 30 artikla ja sitä seuraavat artiklat Koska tavaroiden vapaa liikkuvuus on sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta oleellinen periaate, komissio kiinnittää erityistä huomiota EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan soveltamiseen. Jäsenvaltiot toteuttavat edelleen runsaasti sellaisia toimia, jotka saattavat muodostua kaupan esteiksi, vaikkakin tilastojen mukaan tällaisten toimien määrä ei ole enää kolmen viime varainhoitovuoden aikana lisääntynyt. Vuonna 1998 komissio kirjasi 132 tätä aihetta koskevaa uutta kantelua. Vuoden lopussa oli edelleen vireillä 323 rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Nämä luvut osoittavat, että tilanne kiistanalaisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden alalla on muuttumassa. Perustamissopimuksen 30 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja käytetään entistä useammin turvakeinona. Yhteisön johdetun oikeuden kehityksessä on siirrytty merkittävään vaiheeseen: se tarjoaa yhtenäisiä ja yhdenmukaisia säännöksiä siitä, miten voidaan välttää koko joukko erilaisia kaupan esteitä. Sen tarkoituksena ei ole kuitenkaan korvata kansallisia säädöksiä. Toissijaisuusperiaate edellyttää, että yhteisön toiminta rajoitetaan vain koko yhteisön kannalta välttämättömimpään, jolloin yhteisön oikeuden odotetaan tarjoavan ratkaisuja vain kansallista tasoa laajempiin oikeudellisiin ongelmiin. Toisaalta kaikkein säännellyimmilläkin yhteisön toiminta-aloilla esiintyy usein tuotteisiin, niiden esillepanoon tai alan yritystoimintaan liittyviä näkökohtia, jotka aiheuttavat ongelmia jäsenvaltioiden välillä ja jotka on ratkaistava tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen yleisten määräysten perusteella. Tällaisten tapausten oikeudellinen tutkinta on yhä monimutkaisempaa, sillä tutkinnassa on määritettävä jäsenvaltioille kuuluvien velvollisuuksien laajuus sekä primaarioikeuteen että johdettuun oikeuteen kuuluvien lukuisten eri säädösten perusteella. Asiat ovat myös teknisesti monimutkaisempia kuin ennen. Yhteisön johdetun oikeuden ja perustamissopimuksen 30 artiklan perusteella toteutetun komission toiminnan ansiosta vapaan liikkuvuuden periaate on otettu asteittain osaksi jäsenvaltioiden lakeja ja hallintokäytäntöjä. Tämä tarkoittaa sitä, että talouden toimijoiden toimintaa haittaavat esteet johtuvat yhä harvemmin esimerkiksi siitä, ettei tietty jäsenvaltio noudata vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta. Ne johtuvat pikemminkin siitä tavasta, jolla tätä periaatetta sovelletaan eri tapauksiin silloin kun tiettyä tuotetta ei hyväksytä määräjäsenvaltiossa. Komissio joutuu tämän vuoksi tekemään usein hyvinkin perusteellisia teknisiä analyyseja kyseisistä tuotteista sekä niiden terveys- tai turvallisuusvaikutuksista ja tutkimaan vastaavasti ne kansalliset säädökset, joiden perusteella tuotetta ei voida hyväksyä. Koska asiat ovat teknisesti ja juridisesti monimutkaisia, komissio painottaa jatkossakin, että havaitut ongelmat on ratkaistava läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Tehokkaan vuoropuhelun ansiosta eturistiriidat voidaan ratkaista parhain päin ja ottaa huomioon sekä kansalaistensa terveyttä ja turvallisuutta puolustavien jäsenvaltioiden perustellut huolenaiheet että vaatimus yhteisön sääntöjen yhtenäisestä ja tehokkaasta soveltamisesta. Komissio asettaakin etusijalle ns. pakettikokoukset. Näiden avointen ja vapaamuotoisten kokousten aikana voidaan löytää nopeita ratkaisuja talouden toimijoiden havaitsemiin esteisiin. Vuonna 1998 tällaisia kokouksia käytiin kaikkien muiden jäsenvaltioiden paitsi Luxemburgin kanssa. Kokoukset onnistuvat yleensä hyvin: yli 50 prosenttia käsitellyistä asioista saadaan ratkaistua joko kokouksen aikana tai jäsenvaltion sitouduttua kokouksessa toteuttamaan toimenpiteen asian ratkaisemiseksi. Ristiriitaisten tapausten osuus on sitä vastoin vain vähän yli 10 prosenttia käsitellyistä asioista. Pakettikokousten tehokkuus ilmentää jäsenvaltioiden kiinnostusta kokoontumisiin. Juuri jäsenvaltiot pyysivät komissiota käynnistämään uudelleen vuonna 1997 tehdyn aloitteen jäsenvaltioiden edustustojen puheenjohtajien kokoontumisesta kerran vuodessa pakettikokouksiin. Toinen pakettikokous järjestettiin helmikuussa 1998. Siellä vakiinnutettiin komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden puheenjohtajien välinen vapaamuotoinen verkosto sekä puheenjohtajien välinen verkosto. Tämä verkosto on osoittanut tehokkuutensa nopeiden ja joustavien ratkaisujen löytämisessä yksittäisiin tapauksiin. Asianomaiset kansalliset virkamiehet ovat toisinaan mukana myös ns. seurantayksiköiden (compliance units) toiminnassa. Nämä voidaan määritellä yksiköiksi, jotka seuraavat kansallisissa hallintoelimissä kanteluja, joita kyseisen jäsenvaltion talouden toimijat tekevät muissa jäsenvaltioissa kohtaamiensa vaikeuksien vuoksi. Nämä yksiköt ottavat yhteyttä komission yksiköihin silloin kun hallintoyhteistyöverkostot eivät pysty ratkaisemaan havaittuja ongelmia. Ne ovat kehittäneet joustavan ja vapaamuotoisen tiedotusyhteyden komission yksiköihin. Tähän mennessä seurantayksiköitä on perustettu Tanskaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Ranskaan ja Espanjaan. Komissiota pyydettiin vuoden 1998 aikana puuttumaan eniten moottoriajoneuvoja koskevaan lainsäädäntöön. Jäsenvaltiosta toiseen muuttavat Euroopan unionin kansalaiset kohtaavat jatkuvasti vaikeuksia ajoneuvojensa rekisteröinnissä määräjäsenvaltiossa, vaikka asiasta on annettu selkeät suuntaviivat, ja niissä esitetään ne muodollisuudet, jotka voidaan hyväksyä tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten perusteella. Vaikka rekisteröintiongelmien määrä on jo monen vuoden ajan vähentynyt komission toiminnan ansiosta, rekisteröintiä koskevat kantelut ovat yhä 20 prosenttia kaikista komissiolle osoitetuista, tavarakaupan esteitä koskevista kanteluista. Komissio onnistui ratkaisemaan vuonna 1998 Ranskassa, Portugalissa ja Saksassa havaitut ongelmat. Näiden maiden toimivaltaiset viranomaiset ovat yksinkertaistaneet yksityishenkilöiden maahantuomien moottoriajoneuvojen ja moottoripyörien rekisteröintimenettelyä esimerkiksi lyhentämällä rekisteröintimuodollisuuksien täyttämiseen tarvittavaa aikaa. Talouden toimijat tekevät komissiolle kanteluja usein myös lisäravinteiden kaupan pitämistä sekä vitamiineilla ja ravintoaineilla vahvistettuja elintarvikkeita koskevista kysymyksistä. Kaupan ja ympäristön väliset suhteet huolestuttavat niin ikään EU:n alueella toimivia yrityksiä. Komissio onkin joutunut tutkimaan eräiden jäsenvaltioiden jätteenkäsittelyjärjestelmiä kysymyksissä, jotka koskevat etenkin pakkauksia sekä eräitä järjestelmiä, joissa käytetään nk. ympäristöveroja. Torjunta-aineiden rinnakkaistuonti, lääkevalmisteiden hintojen vahvistaminen, suklaavalmisteiden myyntinimikkeet ja jalometallituotteiden kaupan pitäminen ovat muita aiheita, joista talouden toimijat tekevät edelleen kanteluja komissiolle. Yhteisöjen tuomioistuin antoi vuonna 1998 kaksi merkittävää tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevaa tuomiota. Näistä uusimmassa tuomioistuin noudatti komission kantaa asiassa, jossa komissio oli nostanut Ranskaa vastaan kanteen siksi, että tämä ei ollut sisällyttänyt hanhenmaksaa ja hanhenmaksavalmisteita koskevaan lainsäädäntöönsä vastavuoroista tunnustamista koskevaa lauseketta, jonka perusteella Ranskassa voitaisiin hyväksyä myös muissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistetut ja/tai kaupan pidetyt hanhenmaksavalmisteet. Tuomioistuin vahvistaa, että jäsenvaltioiden on sisällytettävä kyseiset lausekkeet säädöksiinsä aina kun ne säätelevät tietyn tuotteen kaupan pitämistä säädöksin, joissa tuotteella on oltava tietty koostumus tai sille asetetaan muita edellytyksiä (asia C-184/96(24), komissio v. Ranskan tasavalta, tuomio 22.10.1998). Tuomiolla vakiinnutetaan komission harjoittama yleinen käytäntö, jonka mukaan se vaatii jäsenvaltioita (etenkin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/34/EY käyttöönotettujen ilmoitusmenettelyjen perusteella - ks. seuraava kohta) lisäämään tämäntyyppisiä lausekkeita kansallisiin säädöksiinsä kaupan teknisten esteiden välttämiseksi. Toinen yhteisöjen tuomioistuimen merkittävä tuomio annettiin 9. joulukuuta 1997 asiassa C-265/95(25), komissio v. Ranskan tasavalta. Tässäkin tuomiossa tuomioistuin yhtyi komissioon, joka oli nostanut kanteen Ranskaa vastaan siksi, että tämä oli rikkonut EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa vastaan, koska se ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja oikeasuhtaisia toimenpiteitä estääkseen yksityisiä rajoittamasta erityisesti Espanjasta peräisin olevien hedelmien ja vihannesten vapaata liikkuvuutta. Tuomiollaan tuomioistuin vahvisti periaatteen, jonka mukaan jäsenvaltion on osaltaan valvottava aktiivisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen noudattamista jopa yksityishenkilöiden tapauksessa. Muussa tapauksessa jäsenvaltiota vastaan voidaan nostaa kanne perustamissopimuksen määräysten noudattamatta jättämisen perusteella. Edellä mainittu tuomio osoittaa myös aiheelliseksi aloitteen, jonka komissio teki Amsterdamissa 16-17. kesäkuuta 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyynnöstä. Aloitteen tarkoituksena on laatia lainsäädäntöesitys, jotta yhteisö voi reagoida nopeasti ja tehokkaasti tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen vakaviin rikkomisiin. Neuvostossa päästiin 18. toukokuuta 1998 poliittiseen sopimukseen ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, joka koskee tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavaa väliintulojärjestelmää(26), ja Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta myönteisen lausunnon 5. marraskuuta 1998. Asetus vahvistettiin neuvostossa 7. joulukuuta 1998 (asetus (EY) 2679/98)(27). Komissio on kaiken kaikkiaan tyytyväinen siihen, että kaikki toimielimet ryhtyivät nopeasti toimiin ja noudattivat Eurooppa-neuvoston pyyntöä sellaisen oikeudellisen välineen luomiseksi, jonka avulla voidaan täyttää sekä eri jäsenvaltioiden hallitusten että talouden toimijoiden odotukset. Lisäksi komissio on tyytyväinen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 3052/95/EY käyttöönotettuun avoimuuteen perustuvan välineen asteittaiseen käynnistymiseen. Päätöksessä säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle niistä kansallisista toimenpiteistä, jotka muodostavat poikkeuksia tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle. Vuoden 1998 aikana ilmoitettiin 68 tällaista toimenpidettä, joista useimmat koskivat lisäravinteiden kaupan pitämistä. 2.1.3.2 Direktiivin 98/34/EY(28) säännökset (entinen direktiivi 83/189/ETY) Direktiivissä 98/34/EY säädetty ilmoittamismenettely on perussäädös kaupan esteiden ehkäisemisessä ja keskinäisessä tiedonvaihdossa. Sillä velvoitetaan jäsenvaltiot alistamaan teknisiä määräyksiä koskevat ehdotuksensa ilmoittamismenettelyllä ennakkotarkastukseen ennen niiden vahvistamista. Menettely ei koske mm. teknisiä määräyksiä, jotka on laadittu yhteisön säädöksiin perustuvien velvoitteiden noudattamiseksi. Vuonna 1998 komission yksiköt tutkivat 604 teknisiä määräyksiä koskevaa ehdotusta. Vuonna 1996 vastaava luku oli 523(29) ja 900(30) vuonna 1997. Luvut osoittavat, että vaikka sisämarkkinat ovatkin jo toteutuneet, jäsenvaltiot vahvistavat edelleen runsaasti teknisiä määräyksiä. Nämä määräykset saattavat vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toimivuuden ja markkinoiden kokonaisedut kaikille talouden toimijoille. Komissio laati vuonna 1998 saamansa 604 ilmoituksen perusteella 60(31) yksityiskohtaista lausuntoa, joissa edellytetään määräysehdotuksen muuttamista siten, että yhteisön johdetun oikeuden rikkominen loppuu tai rikkomisesta mahdollisesti aiheutuvat tavaroiden vapaan liikkuvuuden perusteettomat esteet poistuvat. Jäsenvaltiot antoivat puolestaan 99(32) yksityiskohtaista lausuntoa. Yhtä(33) ilmoitusta lykättiin vuodella sen vuoksi, että niistä oli jo tehty direktiivi- tai asetusesitys neuvostolle. Komissio on vuodesta 1989 varmistanut ilmoittamisvelvollisuuden noudattamisen seuraamalla järjestelmällisesti kaikkien jäsenvaltioiden virallisia julkaisuja. Direktiivin 98/34/EY rikkominen johtaa siihen, että asianomaisen jäsenvaltion kanssa aloitetaan neuvottelut tilanteen korjaamiseksi, tai jos tämä ei tuota tulosta, voidaan jopa aloittaa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukainen rikkomisesta johtuva menettely. Vuoden 1998 lopussa oli tutkittavana noin 30 tällaista menettelyä. Yhteisöjen tuomioistuin päätyi myös täsmentämään 16. kesäkuuta 1998 ennakkoratkaisumenettelyn yhteydessä niitä tapauksia, jolloin yksityisiin ei voida soveltaa sellaisia teknisiä määräyksiä, joita ei ole annettu tiedoksi komissiolle direktiivin 98/34/EY mukaisesti. Tuomioistuin oli vahvistanut tämän periaatteen soveltamisalan CIA-Sécuritelistä30. huhtikuuta 1996 antamassaan tuomiossa (ks. tuomio asiassa Lemmens, C-226/97). 2.1.3.3 Yhdenmukaistettu lainsäädäntö Maataloustuotteita koskevat kysymykset esitetään kohdassa 2.13.2. 2.1.3.3.1 Elintarvikkeet Yleisesti voidaan todeta, että jäsenvaltiot antavat elintarvikkeita koskevien direktiivien kansalliset täytäntöönpanosäädöksensä noudattamatta kuitenkaan tiukasti direktiiveissä annettuja määräaikoja. Vuonna 1998 komissiolle annettiin tiedoksi merkittävä määrä kansallisia täytäntöönpanotoimia. Niinpä täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi aloitetuista menettelyistä voitiin lopettaa 89 vuoden loppuun mennessä. Vuonna 1998 komissio päätti lähettää virallisen ilmoituksen 32 tapauksessa. Lisäksi komissio lähetti jäsenvaltioille 15 perusteltua lausuntoa ja päätti antaa tuomioistuimen käsiteltäväksi kaksi asiaa. Elintarvikkeita koskevien direktiivien ja asetusten virheellisen soveltamisen vuoksi komissio päätti lähettää kaksi virallista ilmoitusta ja lopetti kaksi menettelyä, joiden osalta oli lähetetty perustellut lausunnot. Samaan aikaan komissioon lähetettiin kymmenkunta kantelua. Eräät niistä voitiin ratkaista komission yksiköiden ja kansallisten viranomaisten välisellä kirjeenvaihdolla. 2.1.3.3.2 Lääkevalmisteet Lähes kaikki vielä ilmoittamatta olevat täytäntöönpanotoimet saatettiin komission tietoon vuoden 1998 kuluessa. Lokakuun lopussa kolmetoista viidestätoista jäsenvaltiosta oli saattanut kaikki lääkevalmisteisiin sovellettavat direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään. Direktiivien täytäntöönpano on kesken enää Ranskassa ja Belgiassa. Komission aloittamien rikkomisesta johtuvien menettelyjen perusteella yhteisöjen tuomioistuin antoi vielä täytäntöönpanematta olevista tapauksista vuonna 1998 seuraavat tuomiot: - 12.2.1998 asiassa C-144/97: direktiivin 92/74/ETY täytäntöönpanon laiminlyöminen Ranskassa; - 12.3.1998 asiassa C-163/97: direktiivin 92/74/ETY täytäntöönpanon laiminlyöminen Belgiassa; - 15.10.1998 asiassa C-283/97: direktiivin 92/73/ETY täytäntöönpanon laiminlyöminen Belgiassa; - 15.10.1998 asiassa C-284/97: direktiivin 93/40/ETY täytäntöönpanon laiminlyöminen Ranskassa. Lääkevalmisteista annettujen direktiivien tulkintaan ja soveltamiseen liittyy jäsenvaltioissa eräitä yleisiä ongelmia: pääasiassa on kyse käsitteen "lääke" erilaisista tulkinnoista (mikä johtaa toisinaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin) sekä kanteluista, joiden mukaan toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät ole noudattaneet ns. avoimuusdirektiivin 89/105/ETY säännöksiä. Myös direktiivin 65/65/ETY 4 artiklan 8 kohdan a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan täytäntöönpanosta ja soveltamisesta jäsenvaltioissa sekä "vanhoille" lääkevalmisteille myönnettävien uusien lupien hallinnoinnista on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio tutkii tarkkaan näitä ongelmia ja kanteluita. Lääkkeitä (sekä ihmisille että eläimille tarkoitettuja) koskevien säädösten kodifiointihanke on jo edennyt pitkälle. Kodifiointi selkeyttää lainsäädäntöä ja tehostaa sen täytäntöönpanoa. Voidaankin toivoa, että komission tiedonanto lääkkeiden markkinoille saattamista koskevista yhteisön lupamenettelyistä (98/C 229/03), joka julkaistiin 22. heinäkuuta 1998 ja jonka tarkoituksena on selkeyttää keskitettyjä vastavuoroisen tunnustamisen menettelyjä, vaikuttaa samalla tavalla. 2.1.3.3.3 Kemianteollisuuden tuotteet Viimeisetkin kemianteollisuuden direktiivit, jotka liittyvät vaarallisten aineiden ja valmisteiden sekä lannoitteiden markkinoille saattamisen rajoittamiseen, on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä useimmissa jäsenvaltioissa. Tämä on tapahtunut yleensä sen jälkeen, kun asiasta oli aloitettu rikkomisesta johtuva menettely. Eri jäsenvaltioille lähetettiin yhteensä 19 perusteltua lausuntoa siksi, etteivät ne olleet ilmoittaneet panneensa täytäntöön tiettyjen vaarallisten aineiden markkinoille saattamisen rajoituksia koskevia direktiivejä 96/55/EY, 97/10/EY, 97/16/EY ja 97/64/EY, vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevaa direktiiviä 96/65/EY, sekä lannoitteita koskevaa direktiiviä 97/63/EY. Viimeksi mainitun direktiivin osalta on aloitettu lukuisia rikkomisesta johtuvia menettelyjä, joista kuitenkin vain neljä oli enää käynnissä vuoden 1998 lopussa. Direktiivi 97/56/EY, jolla muutetaan kuudennentoista kerran tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevaa direktiiviä 76/769/ETY, oli pantava täytäntöön viimeistään vuoden lopussa. Se oli pantu täytäntöön kuitenkin vain kahdessa jäsenvaltiossa. Lannoitteita koskeva direktiivi 98/3/EY, jonka täytäntöönpanon määräaika umpeutui myös vuoden lopussa, oli sitä vastoin pantu täytäntöön seitsemässä jäsenvaltiossa. Vuoden 1998 lopussa kahdeksaan eri direktiiviin liittyviä täytäntöönpanotoimia oli toteuttamatta yhteensä 51. Täytäntöönpanotoimet ovat yleensä täytäntöönpantujen direktiivien mukaiset. 2.1.3.3.4 Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Yhteisön tyyppihyväksyntämenettely tuli vuoden 1996 alusta pakolliseksi M1-luokan uusille ajoneuvoille, mikä merkitsee sitä, että myös alan yksittäiset direktiivit muuttuivat sitoviksi. Kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista 17. kesäkuuta 1997 annettu direktiivi 97/24/EY päätti yhteisön tyyppihyväksyntämenettelyn kevytmoottoripyörien, moottoripyörien ja kolmipyörien osalta. Direktiivi oli määrä saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 18. joulukuuta 1998, jonka jälkeen kokonaisten ajoneuvojen tyyppihyväksyntä on kuuden kuukauden ajan vapaaehtoista ja muuttuu pakolliseksi 17. kesäkuuta 1999. Direktiivien todellinen täytäntöönpanoaste on erittäin korkea ja viivästymisiä esiintyy vain harvoin. Jos direktiivin täytäntöönpano kuitenkin viivästyy, aloitetaan rikkomisesta johtuva menettely, jonka ansiosta direktiivi pannaan yleensä pikaisesti täytäntöön. Eräät direktiivit oli kuitenkin pantu täytäntöön puutteellisesti vuoden 1998 lopussa. Seitsemän jäsenvaltiota ei ollut pannut täytäntöön kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista annettua direktiiviä 97/24/EY, ja kuudella jäsenvaltiolla oli vielä täytäntöönpanematta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskeva direktiivi 98/14/EY sekä pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden suurinta rakenteellista nopeutta koskeva direktiivi 97/54/EY. Moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskeva direktiivi 98/77/EY ja moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ovia koskeva direktiivi 98/90/EY, jotka oli määrä saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 31. joulukuuta 1998, oli pantu täytäntöön vain yhdessä jäsenvaltiossa määräpäivään mennessä. 2.1.3.3.5 Rakennusalan tuotteet Yhteisöjen tuomioistuimen tuomittua Belgian (tuomio 18.12.1997), direktiivin 89/106/ETY täytäntöönpanemiseksi annettu kuninkaan asetus (arrêté royal) annettiin komission yksiköille tiedoksi 26. elokuuta 1998. Direktiivin 89/106/ETY täytäntöönpanosta Itävallassa aloitettiin rikkomisesta johtuva menettely, sillä eräät Itävallan lainsäädännön artiklat ovat direktiivin vastaisia. Kreikkaa vastaan aloitetussa menettelyssä, joka koskee eräiden Kreikkaan tuotujen terästuotteiden laaduntarkastusta, Kreikan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto 4. joulukuuta 1998. 2.1.3.3.6 Kestokulutushyödykkeet (koneenrakennus, sähkömekaniikka, henkilönsuojaimet, kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, lääkinnälliset laitteet ja huviveneet) Vuoden 1998 kuluessa edistyttiin merkittävästi edellä mainittuja aloja koskevien direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Niinpä useimmat niistä direktiiveistä, joiden täytäntöönpanon määräaika kului umpeen 31. joulukuuta 1998 ja etenkin direktiivit 73/23/ETY, 88/378/ETY, 89/336/ETY, 89/392/ETY, 89/686/ETY, 90/385/ETY ja 90/396/ETY, jotka mainittiin vuotta 1997 koskevassa viidennessätoista vuosikertomuksessa, saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa. Ongelmia ilmenee kuitenkin neljän direktiivin kohdalla, joita tarkastellaan jäljempänä. Myös monissa direktiivien virheellistä soveltamista ja direktiivien vastaista kansallista lainsäädäntöä koskevissa tapauksissa edistyttiin. Ongelmia esiintyy vielä kuitenkin direktiivin 89/392/ETY (koneet), 89/686/ETY (henkilönsuojaimet) ja 90/396/ETY (kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet) täytäntöönpanossa, ja näihin direktiiveihin liittyvät ongelmat kattavatkin kaksi kolmasosaa kaikista ongelmista. Vuoden 1998 kuluessa käsiteltiin 78 rikkomistapausta, joista 24 saatiin ratkaistua vuonna 1998. Vuoden 1998 lopussa ratkaisematta on vielä 37 tapausta, joista yhdeksän koskee täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä ja 28 muita rikkomisia. Vuonna 1998 lähetettiin yhteensä yhdeksän perusteltua lausuntoa, ja yksi asia annettiin yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä koskevissa tapauksissa on edetty seuraavasti: Lääkinnällisistä laitteista annettua neuvoston direktiiviä 93/42/ETY ei ole vielä saatettu osaksi Belgian lainsäädäntöä. Belgialle on lähetetty perusteltu lausunto räjähdysvaarallisissa tiloissa käytettäviksi tarkoitettuja laitteita ja suojajärjestelmiä koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/9/EY osalta. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi on annettu asia, joka koskee edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömistä Irlannissa. Hissejä koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/16/EY osalta on lähetetty perustellut lausunnot Ranskalle, Italialle ja Luxemburgille. Räjähdysvaarallisissa tiloissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan komission direktiivin 97/53/EY osalta on lähetetty perustellut lausunnot Kreikalle, Luxemburgille ja Portugalille. Direktiivissä säädetty siirtymäkausi päättyi 16. kesäkuuta 1998. Vuoden 1998 alussa kolme jäsenvaltiota (Belgia, Espanja ja Irlanti) ei ollut vielä saattanut huviveneitä koskevaa direktiiviä 94/25/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Suomessa tämä oli tehty vain osittain, sillä täytäntöönpanotoimia ei ollut toteutettu Ahvenanmaalla. Perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti aloitetut menettelyt Espanjaa, Irlantia, Belgiaa ja Suomea vastaan lopetettiin kyseisten jäsenvaltioiden ilmoitettua toteuttaneensa kansalliset täytäntöönpanotoimet. 2.1.3.3.7 Kosmeettiset valmisteet Komissio havaitsi vuoden 1998 kuluessa edistymistä kosmeettisia valmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa. Komissio pystyi lopettamaan monta rikkomisesta johtuvaa menettelyä, jotka oli aloitettu jäsenvaltioita vastaan siksi, että nämä eivät olleet ilmoittaneet yhteisön direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Komissio pitää kuitenkin valitettavana sitä, että kaikki direktiivit, joita komissio on antanut vuodesta 1995 mukauttaakseen neuvoston direktiivin 76/768/ETY tekniseen kehitykseen ja direktiivit, jotka koskevat kosmeettisten valmisteiden koostumuksen valvonnassa käytettäviä analysointimenetelmiä, on jätetty panematta täytäntöön ainakin yhdessä yhteisön jäsenvaltiossa. Tältä osin on muistettava, että direktiivi 97/18/EY (sen määräajan lykkäämisestä, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen) olisi pitänyt saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 31. joulukuuta 1997, jotta talouden toimijat olisivat saaneet edes jonkinlaisen oikeusvarmuuden huolimatta siitä, suoritetaanko kyseisiä kokeita jäsenvaltioissa vai ei. Komission aikomus esittää lähiaikoina neuvostolle ja parlamentille direktiiviehdotus kosmeettisten valmisteiden ja niiden ainesosien testaamiseen käytettävien eläinkokeiden kieltämisestä ei vapauta jäsenvaltioita niiden velvollisuuksista. Koska direktiivin liitteet ovat teknisesti monimutkaisia, komissio muistuttaa, että kunkin jäsenvaltion on mainittava selkeästi täytäntöönpanotoimissaan se direktiivi, jota kansallisella lainsäädännöllä pannaan täytäntöön. Neuvoston direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta kuudennen kerran annetun neuvoston direktiivin 93/35/ETY osalta komission toiminta tuotti tuloksia vuonna 1998, sillä kyseinen direktiivi on nyt saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa enemmän tai vähemmän täydellisesti. Muut kuin ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyöntiä koskevat rikkomistapaukset tutkitaan perusteellisesti komissiossa. Komission ja kansallisten viranomaisten välisten neuvottelujen ansiosta on päästy sekä kosmetiikkateollisuutta että toimivaltaisia viranomaisia tyydyttäviin ratkaisuihin. 2.1.3.3.8 Tekstiilituotteet ja jalkineet Direktiivi 97/37/EY tekstiilien nimityksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/74/EY liitteiden I ja II mukauttamisesta tekniikan kehitykseen oli saatettava jäsenvaltioissa voimaan viimeistään 1. kesäkuuta 1998. Vuoden 1998 aikana saatiinkin joitakin ilmoituksia direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien toteuttamisesta. Vain Italia, Belgia ja Luxemburg eivät ole vielä saattaneet direktiiviä 97/37/EY osaksi lainsäädäntöään. Kyseisiä maita vastaan onkin käynnissä rikkomisesta johtuvat menettelyt. Luxemburgia vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuva menettely siksi, että maa ei ole ilmoittanut kansallisista täytäntöönpanotoimista, jotka koskevat 23. maaliskuuta 1994 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 94/11/EY kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevia merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä. 2.1.3.3.9 Vastuu viallisista tuotteista Ranska pani vihdoinkin täytäntöön neuvoston direktiivin 85/374/ETY antamalla 19. toukokuuta lain N:o 389-98, joka koskee vastuuta viallisista tuotteista(34). Komissio oli päättänyt antaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi 31. maaliskuuta 1998 perustamissopimuksen 171 artiklan perusteella, koska Ranska ei ollut antanut direktiivin täytäntöönpanoa koskevaa lakia. Komissio pyysi näin ensimmäistä kertaa taloudellisten seuraamusten määräämistä Ranskalle edellä mainitun määräyksen perusteella (158250 ecua päivässä)(35). 2.1.3.4 Vapaata liikkuvuutta koskevat erityisjärjestelyt Kulttuuriesineet Komissio päätti lähettää 24. kesäkuuta 1998 perustellut lausunnot viidelle jäsenvaltiolle, koska nämä eivät olleet ilmoittaneet jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun direktiivin 93/7/ETY liitteen muuttamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/100/ETY kansallisista täytäntöönpanotoimista. Neljän jäsenvaltion ilmoitettua täytäntöönpanotoimensa komissio pystyi lopettamaan näitä maita vastaan aloittamansa menettelyt joulukuussa 1998. Komissio jatkaa edelleen Ranskaa vastaan aloittamaansa menettelyä. Komissio poisti Saksaa koskevan asian C-413/97 ja Italiaa koskevan asian C-415/97, joita koskevat menettelyt oli aloitettu neuvoston direktiivin 93/7/EY täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi, sen jälkeen kun kyseiset maat ilmoittivat täytäntöönpanotoimien toteuttamisesta. Räjähdystarvikkeet Siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanotoimet on yleensä toteutettu täytäntöönpantujen direktiivien mukaisesti, paitsi kahdessa rikkomistapauksessa, joissa direktiivin täytäntöönpano on todettu virheelliseksi. 2.1.3.5 Tulliliitto Euroopan komissiolle kuuluu tulliliittoa koskevissa kysymyksissä joitakin tehtäviä, joista tärkein on Euroopan yhteisön yhteisten politiikkojen (kauppapolitiikan, maatalouspolitiikan, ympäristöpolitiikan ja kansanterveyspolitiikan) harjoittamiseksi tarvittavien tullipoliittisten välineiden suunnittelu, toteutus ja hallinta. Komission toiminnan tarkoituksena on valvoa ulkorajoja, lisätä EU:n kansalaisten turvallisuutta ja auttaa yrityksiä noudattamaan hyviä kauppatapoja sisämarkkinoilla sekä talous- ja rahaliiton alueella. Yhteisön säännösten moitteettoman soveltamisen valvonta on tulliasioita koskevan komission toiminnan keskeinen osa-alue. Komission valvonnan perusteella Italia mukautti lainsäädäntöään yhteisön tullikoodeksiin saadakseen suoraa ja välillistä tulliedustusta koskevat säännöksensä tullikoodeksin mukaisiksi. Tässä yhteydessä on myös korostettava, että Saksa mukautui 10. syyskuuta 1996 annettuun yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon asiassa C-61/94(36), joka koskee maitovalmisteiden tuontia sisäisessä jalostusmenettelyssä. Komissio oli sitä mieltä, että tällainen tuonti ei voi olla luvallista, koska valmisteiden tullausarvo oli alempi kuin niiden vähimmäishinnat, jotka oli vahvistettu maitoalaa koskevassa kansainvälisessä järjestelyssä. Yhteisö on hyväksynyt tämän järjestelyn 10. joulukuuta 1979 tehdyllä neuvoston päätöksellä 80/271/ETY(37), joka koskee vuosien 1973-1979 kauppaneuvotteluista johtuvien monenvälisten sopimusten tekemistä, sekä 16. heinäkuuta 1985 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1999/85(38), joka koskee sisäistä jalostusmenettelyä. 2.1.4 Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.1.4.1 Perustamissopimuksen 52 ja sitä seuraavat artiklat sekä 59 ja sitä seuraavat artiklat Sijoittautumisvapauden osalta komissio antoi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi voittoa tavoittelemattomista yhteisöistä vuosina 1919 ja 1921 annetut kaksi Belgian lakia, jotka eivät komission mielestä ole yhteisön oikeuden mukaisia siksi, että niissä on kansalaisuuteen perustuvan syrjintäkiellon yleisen periaatteen vastaisia säännöksiä. Toisessa kansalaisuusvaatimusta koskevassa tapauksessa komissio lähetti Ranskan viranomaisille perustellun lausunnon edellytyksistä, joita vaaditaan niiltä aseita valmistavilta ja kaupan pitäviltä yrityksiltä, joiden aseita voivat käyttää yksityiset yhteisöt tai yksityishenkilöt. Palvelujen vapaata tarjoamista rajoitetaan Alankomaiden patenttilainsäädännössä vaatimalla ainoastaan muilta kuin Alankomaissa asuvilta hakijoilta, että näiden on ilmoitettava hollantilaisen patenttiasiamiehen työosoite ennen kuin ne voivat hakea patentin rekisteröimistä. Koska tämä vaatimus on perustamissopimuksen 59 artiklassa esitetyn periaatteen vastainen, komissio lähetti Alankomaiden viranomaisille asiasta perustellun lausunnon. Myös Italian viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto siksi, että maassa on voimassa huolitsijoiden lupaluetteloa koskeva laki, jonka mukaan kaikkien huolintatoimintaa harjoittavien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on kirjoittauduttava kunkin alueen toimivaltaisen kauppakamarin ylläpitämään rekisteriin. Tämä kirjoittautumisedellytys estää kuitenkin sellaisten muiden kuin Italiaan sijoittautuneiden huolitsijoiden toimintaa, jotka haluavat harjoittaa toimintaansa tilapäisesti perustamissopimuksen 59 artiklan nojalla. Portugalissa on voimassa lainsäädäntö, jonka säännösten mukaan ulkomaiset luonnolliset tai oikeushenkilöt saavat luvan ilmakuvauspalvelujen tarjoamiseen ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa. Tämä on kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, jota ei voida perustella yleiseen turvallisuuteen liittyvillä syillä, joten myös Portugalin viranomaisille lähetettiin asiasta perusteltu lausunto. Kaasun tuotantoon tai varastointiin käytettäviä laitteita koskevassa Ranskan lainsäädännössä määrätään, että näiden paineastioiden tarkastus voidaan suorittaa Ranskan ulkopuolella ainoastaan poikkeustapauksissa. Tämä syrjii muita kuin Ranskaan sijoittautuneita yrityksiä, jotka haluavat harjoittaa maassa toimintaansa. Ranskan viranomaisille lähetettiin siis asiasta perusteltu lausunto. Palkattujen työntekijöiden siirtyminen jäsenvaltiosta toiseen palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen perusteella on osoittautunut hankalaksi. Niinpä Belgian viranomaisille on lähetetty perusteltuja lausuntoja ensiksikin siksi, että ulkomaisten palvelujen tarjoajien edellytetään liittyvän paikalliseen sosiaaliturvarahastoon Fonds de Sécurité d'Existence des fabrications métalliques ja siksi, että rakennusalalla toimivien on maksettava "toimialauskollisuutta" tai sääolosuhteista johtuvaa työttömyyttä koskevia työnantajamaksuja ja viimeisenä siksi, että samalla alalla toimivien on maksettava ruokatukea ja asumistukea. Komissio on myös antanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Itävaltaa koskevan asian, sillä Itävallan lainsäädännössä määrätään, että ulkomaisten palvelujen tarjoajien asiakkaat ovat palvelujen tarjoajien ohella vastuussa ulkomaankomennuksella olevien työntekijöiden palkkojen maksamisesta, vaikka tällaista vastuun jakamista ei edellytetä Itävaltaan sijoittautuneilta yrityksiltä. Lisäksi komissio on lähettänyt perustellun lausunnon Saksan viranomaisille, sillä Saksassa asetetaan syrjiviä vaatimuksia niille ulkomaisille rakennusteollisuuden yrityksille, jotka haluavat tarjota palvelujaan yhdessä muiden yritysten kanssa palvelujen tarjoamista varten perustetun yhteenliittymän kautta (työryhmä). Palkattujen työntekijöiden ulkomaankomennuksiin liittyy myös erityinen ongelma, joka koskee yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten ulkomaankomennuksia varten tarvittavia viisumeita, oleskelulupia ja työlupia. Komissio on lähettänyt tästä aiheesta perustellut lausunnot Belgian ja Saksan viranomaisille. Eräissä rikkomistapauksissa jäsenvaltioissa on toimittu sekä palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen että sijoittautumisvapauden vastaisesti. Messu- ja näyttelytoimintaa koskeva Italian kansallinen ja alueellinen lainsäädäntö aiheuttaa vakavia ongelmia, sillä siinä rajoitetaan messujen ja näyttelyjen järjestämistä asettamalla muun muassa järjestämisestä vastaavalle organisaatiolle sen toiminnan muotoa, rakennetta ja alkuperää koskevia kriteereitä. Italian viranomaisille on lähetetty asiasta perusteltu lausunto. Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut komission kannan yksityisiä turvallisuuspalveluja koskevissa rikkomisesta johtuvissa menettelyissä. Yksityisiä turvallisuuspalveluja ei voida sinänsä rajoittaa kansallisuuteen tai sijoittautumispaikkaan perustuvilla syrjivillä edellytyksillä, kuten yleiseen turvallisuuteen liittyvillä syillä. Niihin on sitä vastoin sovellettava täysimääräisesti sisämarkkinoiden perusvapauksia, kuten sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta (asia C-114/97(39), komissio v. Espanja, tuomio 29.10.1998). Tästä syystä komissio on nostanut Belgiaa vastaan kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa ja päättänyt toimia samoin Italian osalta. Euroopan unionin kansalainen, jonka asuinpaikka ei ole Espanjassa, joutuu kääntymään espanjalaisen notaarin puoleen hankkiakseen Espanjan maaperällä sijaitsevan kiinteistön, vaikka asiakirjat olisi vahvistettu ulkomaisen notaarin toimesta. Espanjalaisen notaarin toiminta ei koske osto-asiakirjaa vaan sen tarkoituksena on ainoastaan suorittaa asianomaisten osapuolten välillä tehdyn asiakirjan verovalvonta. Komissio katsoo, että kyseinen lainsäädäntö on sijoittautumisoikeuden, palvelujen tarjoamisen vapauden, pääoman vapaan liikkuvuuden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteiden vastainen. Sen vuoksi komissio on päättänyt antaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. 2.1.4.2 Rahoituspalvelut Vuoropuhelu jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa Lujittaakseen hallinnollista yhteistyötä ja löytääkseen nopeasti ratkaisuja havaittuihin ongelmiin komissio oli vuonna 1998 säännöllisesti yhteydessä jäsenvaltioiden viranomaisiin niin institutionaalisissa komiteoissa (pankkialan neuvoa-antava komitea, vakuutuskomitea, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista käsittelevä yhteyskomitea) kuin tilapäisissä tulkintaryhmissä (pankkidirektiivien soveltamiseksi perustetussa teknisessä tulkintaryhmässä, vakuutusalan direktiivien tulkintaa käsittelevässä työryhmässä sekä omien varojen riittävyydestä annetun direktiivin tulkintaa käsittelevässä ryhmässä) ja korkean tason työryhmissä (High Level Security Superiors Committee arvopaperialalla). Kantelut ja havaitut rikkomistapaukset EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan ja direktiivien rikkominen johti pankkialalla vuonna 1998 kahteen uuteen rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Komissio aloitti menettelyt kantelujen perusteella. Ensimmäisessä tapauksessa oli kyse oletetusta kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä verohyvitysten maksamisessa Italiaan sijoittautuneille pankeille. Italialle on lähetetty asiasta virallinen ilmoitus, jotta saataisiin selville ne kriteerit, joiden perusteella laaditusta luettelosta valittiin osa maksettavista hyvityksistä. Toinen tapaus koskee vaatimusta, jonka mukaan Luxemburgissa toimivien arkkitehtien on maksettava vakuus luxemburgilaiseen pankkiin. Kyseinen menettely on tutkintavaiheessa. EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan ja direktiivien rikkominen johti vakuutusalalla vuonna 1998 kahteen uuteen rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Komissio aloitti menettelyt perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella. Molemmissa tapauksissa oli ensin tehty kantelu. Ennen vuotta 1998 aloitetuista menettelyistä yksi on voitu lopettaa, koska asianomainen jäsenvaltio on mukauttanut lainsäädäntönsä yhteisön oikeuden vaatimuksiin. Monissa rikkomisesta johtuvissa menettelyissä edettiin vuonna 1998 perusteltujen lausuntojen vaiheeseen ja asian saattamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Vakuutusalalla voidaan havaita direktiivin vastaisesti tai direktiivin puutteellisen soveltamisen perusteella vuonna 1998 virallisesti aloitettujen menettelyjen määrän kasvaneen huomattavasti. Tämä johtuu siitä, että eräät jäsenvaltiot toimivat edelleen direktiivien vastaisesti. Eräät tapaukset, joiden osalta jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa aloitetuissa neuvotteluissa ei ole päästy toivottuihin tuloksiin, on vietävä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta voitaisiin ratkaista nämä yhteisön oikeuden soveltamisen kannalta erittäin vakavat ongelmat. Arvopaperialalla komissio aloitti vuonna 1998 uudet menettelyt Italiaa vastaan (59 ja 73 artikla) ja Ranskaa vastaan (52, 59 ja 73 b artikla) kantelun perusteella. Komission mukaan Italian ja Ranskan lainsäädännössä esiintyy syrjintää kotimaisten markkinoiden ja muiden EU:n jäsenvaltioiden markkinoiden välillä sekä kotimaisten palvelujen tarjoajien ja muiden jäsenvaltioiden palvelujen tarjoajien välillä. Perustamissopimus Pankkialalla lopetettiin Kreikkaa vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koskee leasing-sopimuksella käyttöön hankittujen tuotantohyödykkeiden tukilainsäädäntöä. Kreikan lainsäädännön mukaan valtiontukea voitiin myöntää ainoastaan Kreikkaan sijoittautuneen leasing-yrityksen välityksellä hankituille hyödykkeille. Lainsäädäntöä muutettiin niin, että tukea voidaan myöntää myös kaikkien yhteisön leasing-yritysten välityksellä hankittuihin hyödykkeisiin. Vakuutusalalla komissio lähetti vuonna 1998 Espanjalle perustellun lausunnon, koska maan lainsäädäntö ei ole palvelujen vapaata tarjoamista koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten (59 artiklan) mukainen. Espanjan viranomaiset edellyttävät ennakkoluvan saamista Espanjan maaperällä toteutettavalle vakuutustoiminnalle sekä Espanjaan sijoittautumista suunnittelevilta ammatinharjoittajilta että niiltä, jotka haluavat tarjota Espanjassa palvelujaan tilapäisesti. Yhteisöjen tuomioistuimen vahvistaman oikeuskäytännön mukaisesti tämä vaatimus on perustamissopimuksen 59 artiklan vastainen, sillä palvelujen tarjoajille ei voida asettaa samoja ehtoja kuin ne, joita on sovellettava sijoittautumisvapauden periaatteen osalta. Kyseistä vaatimusta ei myöskään voida perustella yleiseen etuun liittyvillä syillä, kuten kuluttajien suojelemisella Espanjan markkinoilla, koska se ei ole tarpeellinen eikä tavoitteen saavuttamisen kannalta välttämätön. Kansalliset täytäntöönpanotoimet Ilmoittamatta jättäminen Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan oli aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä sen vuoksi, että se oli laiminlyönyt usean pankkialaa koskevan direktiivin täytäntöönpanon Gibraltarilla. Näitä direktiivejä ovat lähinnä pankkien sivukonttoreiden tilinpäätösasiakirjoja koskeva neuvoston direktiivi 89/117/ETY, pankkien tilinpäätöksiä koskeva neuvoston direktiivi 86/635/ETY, sijoituspalveluyritysten ja pankkien omien varojen riittävyyttä koskeva neuvoston direktiivi 93/6/ETY, talletusten vakuutusjärjestelmästä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY ja nettoutusta koskeva neuvoston direktiivi 96/10/EY. Kyseiset rikkomisesta johtuvat menettelyt voitiin lopettaa, koska Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti komissiolle kaikki lait ja asetukset, joilla direktiivit on pantu täytäntöön Gibraltarilla. Neuvoston direktiivin 95/26/ETY ("BCCI:n romahduksen jälkeinen direktiivi") täytäntöönpanon laiminlyömisen vuoksi on lähetetty perustellut lausunnot Saksalle, Espanjalle, Italialle, Luxemburgille, Belgialle, Irlannille, Ranskalle ja Kreikalle. Vuoden loppuun mennessä saatujen vastausten perusteella komissio päätti lopettaa Kreikkaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan (edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömisestä Gibraltarilla) aloitetut menettelyt, koska maat ilmoittivat komissiolle direktiivin täytäntöönpanotoimensa. Muut jäsenvaltiot eivät vielä ole kyenneet esittämään selkeää aikataulua direktiivin täytäntöönpanemiseksi. Komissio onkin päättänyt antaa Ranskaa, Espanjaa ja Luxemburgia koskevat asiat yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi vedoten direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömiseen. Saksaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa aloitetut menettelyt, jotka koskevat talletusten vakuutusjärjestelmästä annettua direktiiviä 94/19/EY sekä pankkien ja sijoituspalveluyritysten omien varojen riittävyydestä annettua direktiiviä 93/6/ETY on lopetettu, koska maa on saattanut kyseiset direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään ja ilmoittanut asiasta komissiolle. Vakuutusalalla komissio piti edelleen keskeytettynä vuonna 1996 neuvoston direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen vuoksi Espanjaa vastaan nostetun kanteen käsittelyä yhteisöjen tuomioistuimessa; yhteisöjen tuomioistuin antoi joulukuussa 1997 Espanjalle tuomion direktiiviä 92/49/ETY koskevassa asiassa C-361/95(40), jossa kantelu oli tehty samoin perustein (puutteellinen täytäntöönpano) kuin direktiiviä 92/96/ETY koskevassa asiassa. Espanjan viranomaiset ilmoittivat joulukuussa 1998 molempien direktiivien saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komission yksiköissä tarkistetaan parhaillaan, onko direktiivien täytäntöönpano nyt täydellinen, jotta ne voivat pyytää tarvittaessa Espanjaa koskevien menettelyjen lopettamista vuonna 1999. Vuonna 1998 tehty päätös vakuutusyhtiöiden ja -konsernien tilinpäätöksistä annettua neuvoston direktiiviä 91/674/ETY koskevan asian saattamisesta tuomioistuimen käsiteltäväksi peruttiin, koska kyseinen maa ilmoitti toteuttaneensa direktiivin kansalliset täytäntöönpanotoimet. Menettely siis lopetettiin. Tuomioistuin katsoi myös asiassa C-360/95(41) 18. joulukuuta 1997 antamassaan tuomiossa, että neuvoston direktiivi 91/371/ETY (ns. Sveitsin sopimusta koskeva direktiivi) oli pantu puutteellisesti täytäntöön Espanjassa. Menettely on tällä hetkellä keskeytetty, koska Espanjan viranomaiset ilmoittivat hiljattain tekevänsä piakkoin virallisen ilmoituksen täytäntöönpanotoimien toteuttamisesta. Vaikka useimmat jäsenvaltiot ovatkin jo ilmoittaneet saattaneensa kolmannen henkivakuutusdirektiivin ja kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään, direktiivien täytäntöönpano ja soveltaminen ei ole sujunut ongelmitta. Monissa tapauksissa direktiivit on pantu täytäntöön vain osittain tai virheellisesti. Arvopaperialalla komissio on lähettänyt Yhdistyneelle kuningaskunnalle perustellun lausunnon neuvoston direktiivien 85/611/ETY, 89/298/ETY ja 89/592/ETY täytäntöönpanon laiminlyömisestä Gibraltarilla. Yhdistynyt kuningaskunta on sittemmin ilmoittanut toteuttaneensa täytäntöönpanotoimet, joten menettely on lopetettu. Direktiivien noudattamatta jättäminen ja virheellinen soveltaminen Komissio lähetti vuonna 1998 Saksalle perustellun lausunnon vakuutuksia koskevan neuvoston direktiivin 92/49/ETY virheellisen soveltamisen perusteella. Menettely aloitettiin, koska Saksa on muodollisesti poistanut kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin mukaisesti (jossa poistetaan mahdollisuus kieltää vakuutusten yhdistäminen) tämän direktiivin täytäntöönpanolainsäädännöstä kiellon, joka koski sairausvakuutuksen yhdistämistä muiden vakuutustyyppien kanssa niiden ei-saksalaisten yritysten osalta, jotka aikoivat perustaa sivukonttorin Saksan alueelle tai toimia siellä palvelujen tarjoajina. Sosiaalilainsäädäntöön on kuitenkin lisätty uusi säädös, jonka mukaan työntekijä saa hyväkseen työnantajan maksamat maksut ainoastaan, jos vakuutusyhtiö kotipaikastaan riippumatta noudattaa periaatetta, jonka mukaan edellä mainittua yhdistämistä ei suoriteta. Kyseessä on direktiivin 92/49/ETY välillinen rikkominen. Yhteisöjen tuomioistuimeen viedyt asiat Pankkialalla odotellaan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota Itävaltaa koskevassa asiassa, joka aloitettiin siksi, että nimettömien pankkitilien olemassaolo maan alueella rikkoo rahanpesua koskevan direktiivin 91/308/ETY 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvää velvoitetta selvittää asiakkaan henkilöllisyys tilin avaamisen yhteydessä. Yhteisöjen tuomioistuin ei sitä vastoin ole vielä antanut tuomiota ennakkoratkaisuasiassa C-410/96 (Procureur de la République v. André Ambry). Ranskan lainsäädännössä vaaditaan, että elinkeinonharjoittajan on annettava välittömästi realisoitavissa oleva vakuus saadakseen luvan elinkeinon harjoittamiseen (matkojen järjestämiseen). Maan lainsäädännössä säädetään kuitenkin myös, että jos vakuuden myöntävä laitos on sijoittautunut johonkin muuhun Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioon kuin Ranskaan, kyseessä olevan laitoksen on tehtävä tätä varten sopimus sellaisen luottolaitoksen tai vakuutusyrityksen kanssa, jonka kotipaikka on Ranskassa. Kysymys siitä, onko kyseinen vaatimus yhteisön oikeuden mukainen, on annettu yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Vakuutusalalla komissio antoi vuonna 1998 neljä uutta asiaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissio nosti Ranskaa vastaan kanteen direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY puutteellisen täytäntöönpanon perusteella, koska Ranska ei ollut ilmoittanut mistään toimenpiteistä, joilla vakuutusyhtiöitä koskeva laki olisi saatettu yhdenmukaiseksi kolmansien vakuutusdirektiivien kanssa. Komissio nosti Ranskaa vastaan kanteen myös kolmansien vakuutusdirektiivien virheellisen soveltamisen vuoksi, sillä Ranskan lainsäädäntö velvoittaa vakuutusyhtiöt täyttämään "markkinointilomakkeen" ennen uusien vakuutussopimusten markkinoille saattamista. Tämä on direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY vastaista, sillä niissä jäsenvaltioita kielletään antamasta säädöksiä, joissa vaaditaan vakuutussopimusten yleisten ja erityisehtojen ennakkohyväksyntää tai järjestelmällistä ilmoittamista. Myös Belgiaa vastaan nostettiin kanne, koska vakuutusyhtiöiden valvontaa koskeva Belgian lainsäädäntö estää direktiivin 92/49/ETY soveltamisen työtapaturmavakuutuksiin. Komissio katsoo, että direktiivi kattaa nämä vakuutukset silloin kun ne kuuluvat yksityisten vakuutusyhtiöiden toimintaan. Myös Suomen todettiin rikkoneen kyseistä direktiiviä vastaavalla tavalla, ja sille lähetettiin asiasta virallinen ilmoitus vuonna 1996. Komissio nosti Espanjaa vastaan kanteen sen vuoksi, että direktiivin 84/5/ETY täytäntöönpanoa koskevassa Espanjan lainsäädännössä ei ole säädetty direktiivin 1 artiklan 4 kohdassa esitetystä velvoitteesta. Kyseisen velvoitteen mukaan jäsenvaltioon perustettu elin, jonka tehtävänä on korvata tuntemattomien ajoneuvojen aiheuttamat vahingot, on velvollinen antamaan vahingonkärsijälle perustellun päätöksen korvausten maksamisesta. Arvopapereiden osalta komissio päätti nostaa kanteen direktiivin 93/22/ETY (sijoituspalvelut arvopaperimarkkinoilla) täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi Espanjaa ja Luxemburgia vastaan. Espanja ilmoitti kuitenkin marraskuussa 1998 täytäntöönpanosäädöksensä. Saksaa vastaan aloitettu menettely lopetettiin. 2.1.4.3 Kaupallinen viestintä Yhteisössä ei ole annettu direktiiviä, joka koskisi kaupallista viestintää sisämarkkinoiden kannalta. Komissio sai kuitenkin vuonna 1998 kolme tätä koskevaa kantelua. Komissio jatkoi myöskin jo aloitettuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin liittyvää tutkintaa. Se aloitti neuvottelut Ranskan viranomaisten kanssa "Evin"-lain tulkinnasta; kyseisessä laissa kielletään alkoholijuomien televisiomainonta erityisesti ulkomailla järjestettävien urheilutapahtumien yhteydessä. Tästä menettelystä oli lähetetty perusteltu lausunto vuonna 1997. Komissio lähetti perustellun lausunnon myös Saksalle, jonka mainoslahjoja ja hinnanalennuksia koskevan lainsäädännön katsotaan olevan perustamissopimuksen 59 artiklan vastainen. Menettelyn aloittamisen taustalla on kantelu, jonka on tehnyt eräs toisesta jäsenvaltiosta käsin tavaroita ja palveluja "klubin" kautta tarjoava talouden toimija. 2.1.4.4 Joukkotiedotusvälineet Komissiossa kirjattiin vuonna 1998 kymmenkunta uutta joukkotiedotusvälineitä koskevaa kantelua, joista muutamien käsittely lopetettiin vuoden kuluessa. Komissiolle lähetettiin myös yli sata kantelua, jotka koskevat satelliittiantennien verotusta eräässä jäsenvaltiossa. Jo meneillään olevista rikkomisesta johtuvista menettelyistä komissio lopetti Espanjaa vastaan aloitetun menettelyn, joka koskee Espanjan alueen yli lennettävistä mainoslennoista annettua lainsäädäntöä. Espanja on sittemmin mukautunut komission perusteltuun lausuntoon. 2.1.5 Pääomien vapaa liikkuvuus Tilanne pääomien ja maksujen vapaan liikkuvuuden suhteen, myös yhteisön ulkopuolisten maiden osalta, on yleisesti sangen tyydyttävä. Uusia edistysaskelia saavutettiin vuoden aikana eräiden kiinteistöjen hankintaa koskevien rajoitusten poistuttua Itävallassa (Wienissä). Joitakin jäänteitä rajoituksista tulee vastaan edelleenkin, mutta niiden poistamisessa edistytään kaiken aikaa. Valtaosa kiinteistöjen hankinnan esteisiin liittyvistä taloudellisten toimijoiden valituksista koskee muita unionin maita. Tirolissa sovelletut rajoitukset, jotka ovat hyvin samantapaisia Wienissä sovellettujen kanssa, johtivat perusteltuun lausuntoon, kun taas Kreikan kiinteistönhankintamenettelyt komissio päätti viedä yhteisöjen tuomioistuimeen. Tietyistä yhteisön sisäisiä investointeja koskevista oikeudellisista näkökohdista annetun komission tiedonannon (EYVL C 220, 19.7.1997, s. 15) sekä jäsenvaltioiden käytäntöjä koskevan kyselylomakkeen lähettämisen jälkeen on rajat ylittävien investointien helpottamiseksi aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä useita jäsenvaltioita vastaan tiedonannossa esitettyjä periaatteita noudattaen. Belgialle päätettiin osoittaa kahdesta tapauksesta perustellut lausunnot ja Ranskalle vastaavasti yksi. Viralliset huomautukset päätettiin osoittaa Irlannille, Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Espanjalle. Viimeksi mainitulle osoitettiin virallinen huomautus myös toisesta jäsenvaltiosta tehtävien sijoitusten luvanvaraisuudesta, josta on aikaisemmin annettu perusteltu lausunto. Muita tapauksia on tutkittavana. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi päätettiin saattaa asia, joka koskee Italian nykyisiä rajoituksia valtion omaisuuden myynnissä. Eläkerahastojen ulkomaisten sijoitusten esteiden johdosta Belgialle ja Suomelle osoitettiin viralliset huomautukset sekä Ranskalle siitä syystä, että fyysisten liikkeiden ilmoittamatta jättämisestä määrätyt sakot eivät ole yhdenmukaisia. Vuoden aikana päätettiin saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Belgian rajoitukset eräiden maassa asuvien oikeudelle ostaa ulkomaisia obligaatioita. 2.1.6 Yritysten toimintaympäristö 2.1.6.1 Yhtiöoikeus Yritysoikeuden alalla on mainittava yhteisöjen tuomioistuimen 29. syyskuuta antama tuomio jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen johdosta Saksaa vastaan (asiassa C-191/95(42)) direktiivien 68/151/ETY (yhtiörekisteri) ja 78/660/ETY (vuositilinpäätökset) virheellisen soveltamisen vuoksi. Näissä kahdessa direktiivissä säädetään, että yritysten tilinpäätökset on toimitettava kaupparekisteriin ja että jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaiset seuraamukset yrityksille, jotka laiminlyövät ilmoittamisvelvollisuutensa. Noin 90 prosenttia Saksan rajavastuuyhtiöistä ei anna tilinpäätöksiään ja taseitaan kaupparekisterille. Yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa tuomiossaan Saksan oikeuden mukaiset seuraamukset laiminlyönneistä sellaisiksi, että ne eivät johda mainitussa kahdessa direktiivissä säädetyn julkisuuden noudattamiseen. Tästä syystä se katsoi Saksan laiminlyöneen näistä direktiiveistä johtuvat velvoitteensa. Muiden rikkomisesta johtuvien menettelyjen osalta komissio lopetti vuonna 1998 lukuisia menettelyjä, jotka oli aloitettu täytäntöönpanosta ilmoittamisen laiminlyömisen vuoksi, mm. menettelyn Luxemburgia vastaan neuvoston direktiivin 92/101/ETY (osakeyhtiöiden pääomaa koskevan direktiivin 77/91/ETY muuttaminen), ja Suomea vastaan aloitetut menettelyt neuvoston direktiivien 78/660/ETY, 83/349/ETY, 90/604/ETY ja 90/605/ETY osalta. Kaikissa näissä tapauksessa direktiivit on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sen sijaan komissio nosti Kreikkaa vastaan kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa direktiivin 92/101/ETY kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyömisen vuoksi. 2.1.6.2 Henkinen ja teollinen omaisuus Teollinen omaisuus Tällä alalla on nykyisin voimassa kolme direktiiviä: neuvoston direktiivi 89/104/ETY jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit 98/44/EY bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta ja 98/71/EY mallien oikeudellisesta suojasta. Tavaramerkkejä koskevan direktiivin säännösten mukaisesti rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on yksinoikeus tavaramerkkiin ja oikeus kieltää muita käyttämästä sitä kaupallisiin tarkoituksiin ilman haltijan suostumusta. Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen ei ole kansallisten tavaramerkkien osalta täydellistä, vaan rajoittuu ainoastaan sisämarkkinoiden toimintaan kaikkein suorimmin vaikuttaviin näkökohtiin. Muilta osin ja etenkin menettelyjen suhteen jäsenvaltioille jää täysi vapaus luoda omiin perinteisiinsä parhaiten sopiva järjestelmä. Periaatteessa direktiivi kattaa vain rekisteröityjä tavaramerkkejä koskevan aineellisen oikeuden eikä sisällä säännöksiä menettelyjen yhdenmukaistamisesta. Yhdenmukaistamisen laajuus voidaankin rajata tarkasti, sillä direktiivin soveltamisalaan kuuluvat - ilman että jäsenvaltioiden olisi otettava lainsäädäntöönsä kaikki nämä tavaramerkkilajit - vain rekisteröidyt tavaramerkit (vakiinnutettujen tavaramerkkien suojaamisjärjestelyt jäävät jäsenvaltioiden vastuulle), kaikki kansallisessa lainsäädännössä tunnustetut tavaramerkkien lajit (tavaroita tai palveluja varten olevat tavaramerkit, varsinaiset tavaramerkit, yhteisömerkit ja takuu- tai tarkastusmerkit), sekä tavaramerkit, jotka on rekisteröity kansainvälisillä järjestelyillä ja jotka ovat voimassa jäsenvaltiossa. Koska bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erisuuntainen kehitys voi estää näiden keksintöjen teollista hyödyntämistä sekä sisämarkkinoiden toimintaa, on pidetty tärkeänä, että yhteisöllä on oma alaa koskeva lainsäädäntönsä. Ei ole kuitenkaan katsottu tarpeelliseksi luoda sellaista sääntelyä, jolla korvattaisiin kansallinen patenttilainsäädäntö. Yhteisön sääntely voi rajoittua niiden periaatteiden määrittelemiseen, joilla keksinnön ja löydön välillä tehdään ero ihmisestä saatujen ainesosien patentoitavuuden kannalta, bioteknologian keksintöön liittyvän patentin laajuuteen, mahdollisuuteen käyttää talletusjärjestelmää täydentämään kirjallista selitystä ja mahdollisuuteen saada pakolliset ja ei-yksinomaiset luvat kasvilajien ja keksintöjen keskinäisen riippuvuuden määrittelemiseen. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan direktiivin 98/44/ETY edellyttämät säännökset viimeistään 30. heinäkuuta 2000. Mallien, esimerkiksi kansallisten tavaramerkkien oikeudellista suojaa koskeva jäsenvaltioiden lainsäädäntö ei ole täysin yhtenäinen, vaan koskee ainoastaan kaikkein välittömimmin sisämarkkinoiden toimivuuteen vaikuttavia näkökohtia. Näitä ovat mallien rekisteröiminen samoilla edellytyksillä, mallin yhdenmukainen määritelmä, uutuuden ja yksilöllisen luonteen vaatimus sekä yhtäläinen suoja kaikissa jäsenvaltioissa. Näiden yhtenäistettyjen näkökohtien ulkopuolella jäsenvaltioilla on täysi vapaus määritellä järjestelmänsä oman perinteensä mukaisesti. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan kyseisen direktiivin 98/44/ETY edellyttämät säännökset viimeistään 28. lokakuuta 2001. Henkinen omaisuus Jäsenvaltiot toteuttavat näitä kysymyksiä koskevien direktiivien kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet yleensä varsin myöhään ja usein vasta rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamisen jälkeen. Tilanne on kuitenkin huomattavasti parantunut viime vuoden aikana. Tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot Irlantia lukuun ottamatta ovat ilmoittaneet toteuttaneensa kaikkien 1. tammikuuta 1997 alkaen sovellettavien direktiivien kansalliset täytäntöönpanotoimet. Tietokannoista annetun direktiivin osalta, joka on pantava täytäntöön ennen vuoden 1998 alkua, vain yhdeksän jäsenvaltiota on ilmoittanut täytäntöönpanosta. Komissio jatkaa työtään saadakseen kaikki jäsenvaltiot saattamaan kyseiset direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja valvoo myös, että direktiivejä sovelletaan oikein, sillä niihin näyttää liittyvän lukuisia kiistanalaisia asioita. Kaikki jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet toimenpiteistään puolijohdetuotteiden piirimallien oikeudellisesta suojasta annetun neuvoston direktiivin 87/54/ETY, tietokoneohjelmien oikeussuojasta annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY ja tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annetun neuvoton direktiivin 93/98/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat perustellun lausunnon vaiheessa Kreikkaa, Irlantia, Italiaa, Luxemburgia, Alankomaita ja Portugalia vastaan tietokantojen oikeudellisesta suojasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY kansallisesta täytäntöönpanosta ilmoittamisen laiminlyömisen johdosta. Yleissopimusten ratifioimatta jättämisen vuoksi aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä perustellun lausunnon vaiheessa ovat Belgiaa vastaan Bernin yleissopimuksen muutosten (Pariisin asiakirja 1971) ja Rooman yleissopimuksen (1961) osalta aloitettu menettely, Portugalia vastaan Rooman yleissopimuksen (1961) osalta aloitettu menettely ja Irlantia vastaan Bernin yleissopimuksen (Pariisin asiakirja 1971) osalta aloitettu menettely. Kaksi rikkomisesta johtuvaa menettelyä on virallisen huomautuksen vaiheessa: Italiaa vastaan neuvoston direktiivin 93/98/ETY sekä Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan vuokraus- ja lainaoikeudesta annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY noudattamatta jättämisen vuoksi. Irlantia vastaan päätettiin nostaa kaksi kannetta yhteisöjen tuomioistuimessa direktiivien täytäntöönpanosta ilmoittamisen laiminlyömisen vuoksi. Toinen koskee direktiiviä 92/100/ETY ja toinen satelliitin välityksellä tapahtuvasta yleisradiotoiminnasta ja kaapelin välityksellä tapahtuvasta edelleen lähettämisestä annettua direktiiviä 93/83/ETY. 2.1.6.3 Tietosuoja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit 95/46/EY ja 97/66/EY tietojen suojasta televiestinnän alalla tulivat voimaan 25. lokakuuta 1998. Viisi jäsenvaltiota on ilmoittanut direktiivin 95/46/EY täytäntöönpanosta. Kreikka ja Ruotsi ovat toteuttaneet sen kokonaan. Espanja, Yhdistynyt kuningaskunta ja Tanska ovat toteuttaneet sen osittain. Ilmoitettujen täytäntöönpanotoimien tarkastelu on kesken. Niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole ilmoittaneet täydellisestä täytäntöönpanosta, osoitetaan virallinen ilmoitus, elleivät ne ole ilmoittaneet komissiolle ilmoittamismenettelyn olevan käynnissä (Portugali). Direktiivin 97/66/EY osalta Espanja, Italia ja Saksa ovat ilmoittaneet täytäntöönpanosta. Katso lähemmin kohta 2.10 "Televiestintä". 2.1.6.4 Julkiset hankinnat Julkiset hankinnat ovat Euroopan talouselämän tärkeimpiä osa-alueita. Julkisia hankintoja koskevat sisämarkkinat saadaan päätökseen vasta kun niitä koskevat yhteisön direktiivit on saatettu moitteettomasti osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä. Tästä huolimatta eräitä julkisia hankintoja koskevia direktiivejä ei ole vuoden 1998 aikanakaan saatettu osaksi kaikkien jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Niinpä komissio aloitti rikkomisesta johtuvan menettelyn Kreikkaa vastaan, joka ei ole ilmoittanut toimenpiteistä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/38/ETY eikä näiden alojen hankintamenettelyjä koskevan direktiivin 92/13/ETY täytäntöönpanotoimenpiteistä. Ilmoitettujen täytäntöönpanotoimien tarkastelun tuloksena on aloitettu 30 virheellisestä täytäntöönpanosta johtuvaa menettelyä, joista 6 on perustellun lausunnon vaiheessa. Toisinaan niihin liittyy periaatekysymyksiä kyseisten hankintojen avoimuuden vaarantumisesta kyseisissä jäsenvaltioissa. Vaikka direktiivit olisikin pantu kansallisesti täytäntöön, on varmistettava, että niiden säännöksiä sovelletaan asianmukaisesti. Komissio onkin tarkastellut yhteisön oikeuden eri säännösten soveltamista yksittäisissä hankintatapauksissa sekä kanteluiden että omien selvitysten ja viran puolesta havaittujen tapausten pohjal