PERUSTELUT

Tämä ehdotus koskee päätöstä Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’NEAFC-yleissopimus’, puitteissa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan, jäljempänä ’Yhdistynyt kuningaskunta’, yleissopimukseen itsenäisesti siirtymäkauden aikana liittymisen osalta unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta.

1.Ehdotuksen tausta

Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 29. maaliskuuta 2017 Eurooppa-neuvostolle aikomuksestaan erota unionista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan nojalla.

Unioni ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat neuvotelleet Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan nojalla erosopimuksen. Erosopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 2020 sen jälkeen, kun siitä oli sovittu 17. lokakuuta 2019 yhdessä EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan tulevan kumppanuuden puitteita koskevan poliittisen julistuksen kanssa.

Erosopimuksen 127 artiklan 1 kohdassa osassa määrätään siirtymäkaudesta, jonka aikana unionin oikeutta sovelletaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jäljempänä ’siirtymäkausi’. Siirtymäkausi päättyy 31. joulukuuta 2020. Erosopimuksen 129 artiklan 1 kohdassa määrätään, että Yhdistynyttä kuningaskuntaa sitovat siirtymäkauden ajan velvoitteet, jotka johtuvat sellaisista kansainvälisistä sopimuksista, jotka unioni on tehnyt tai jotka jäsenvaltiot ovat tehneet sen puolesta tai jotka unioni ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet yhdessä. Erosopimuksen 129 artiklan 3 kohdassa määrätään, että vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan on siirtymäkauden aikana pidättäydyttävä toimista ja aloitteista, jotka voivat vahingoittaa unionin etuja, erityisesti sellaisten kansainvälisten järjestöjen, virastojen, konferenssien tai foorumien puitteissa, joissa Yhdistynyt kuningaskunta on osapuolena itsenäisesti.

Unioni on ilmoittanut kansainvälisille kumppaneilleen erosopimuksessa määrätyistä erityisjärjestelyistä, joiden mukaisesti Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohdellaan siirtymäkauden aikana jäsenvaltiona, kun sovelletaan unionin tekemiä kansainvälisiä sopimuksia.

NEAFC-yleissopimuksen päätavoitteena on ”edistää Koillis-Atlantin kalavarojen säilyttämistä ja parasta mahdollista käyttöä rantavaltion kalastusta koskevan lainkäyttövallan laajentamisjärjestelmän mukaisesti ja suosia asiaankuuluvalla tavalla mainittuja kalavaroja koskevia kansainvälisiä neuvotteluja ja yhteistyötä”. NEAFC-yleissopimus tuli voimaan 17. maaliskuuta 1982. Yhdistynyt kuningaskunta on NEAFC-yleissopimuksen tallettaja.

Vuoden 1982 NEAFC-yleissopimus korvasi alkuperäisen vuonna 1959 tehdyn Koillis-Atlantin kalastussopimuksen, kun Euroopan unionin jäsenvaltiot erosivat vuonna 1963 perustetusta NEAFC-järjestöstä yksittäisinä jäseninä sekä vuonna 1977 laajensivat kalastusvyöhykkeensä 200 meripeninkulmaan. Vuoden 1959 NEAFC-yleissopimus oli puolestaan korvannut silmäkoon ja kalaverkkojen sekä kalojen alimpien mittojen sääntelystä vuonna 1946 tehdyn yleissopimuksen.

Vuoden 1982 NEAFC-yleissopimusta muutettiin vuonna 2004 (lisättiin riitojenratkaisumenettelyt) ja vuonna 2006 (NEAFC-yleissopimusta muutettiin kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisten välineiden muutosten huomioon ottamiseksi). Vuosien 2004 ja 2006 muutokset eivät ole läpikäyneet koko ratifiointiprosessia kaikissa yleissopimuksen sopimuspuolissa. Vuonna 2006 annetulla Lontoon julkilausumalla osapuolet sopivat soveltavansa muutoksia vapaaehtoisuuden pohjalta, kunnes ratifiointi on saatettu päätökseen.

NEAFC-yleissopimuksen soveltamista varten sopimuspuolet perustivat Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC). NEAFC on oikeushenkilö, ja sillä on suhteissaan muihin kansainvälisiin järjestöihin ja yleissopimuksen sopimuspuolten alueilla sellainen oikeustoimikelpoisuus, joka on sen tehtävien suorittamiseksi ja tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

Sopimuspuolia on viisi, ja ne ovat kaikki NEAFC-yleissopimusalueella sijaitsevia rantavaltioita: Euroopan unioni (EU), Tanska (Färsaarten ja Grönlannin osalta), Islanti, Norja ja Venäjä. Lippuvaltioille, joilla on tosiasiallinen kalastusintressi Koillis-Atlantilla, voidaan myöntää yhteistyötä tekevän muun kuin yleissopimuksen sopimuspuolen asema, jolloin ne voivat antaa sellaisille lippunsa alla purjehtiville aluksille luvan harjoittaa toimintaa NEAFC-yleissopimusalueella, jotka suostuvat panemaan täytäntöön NEAFC-toimenpiteet. Yhteistyötä tekeviä muita kuin yleissopimuksen sopimuspuolia on nykyisin kuusi: Bahama, Curaçao, Kanada, Liberia, Panama ja Uusi-Seelanti.

Euroopan unioni on NEAFC-yleissopimuksen sopimuspuoli, koska yleissopimuksen kohde kuuluu yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisalaan. Unionilla on yhteisen kalastuspolitiikan osalta yksinomainen toimivalta. Unionin oikeuden nojalla NEAFC-yleissopimus kattaa jäsenvaltiot.

NEAFC:llä on toimivalta antaa suosituksia kalastuksenhoitotoimenpiteistä, jotka koskevat sopimuspuolten kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvien alueiden ulkopuolella harjoitettavaa kalastusta sekä, jos asianomainen sopimuspuoli sitä pyytää, sopimuspuolten kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla alueilla harjoitettavaa kalastusta. Hyväksytyistä suosituksista tulee sopimuspuolia sitovia, jollei sopimuspuoli esitä suositukselle vastalausetta määräajassa.

NEAFC-yleissopimuksen mukaan jokainen valtio (Euroopan unionin jäsenvaltioita lukuun ottamatta) voi milloin tahansa liittyä yleissopimukseen edellyttäen, että kyseisen valtion liittymishakemuksen hyväksyy kolme neljäsosaa kaikista yleissopimuksen sopimuspuolista. Hakemus hyväksytään, jos 90 päivän kuluessa ilmoituksen päivästä kolme neljäsosaa sopimuspuolista on ilmoittanut tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen. Tallettaja ilmoittaa liittymistä hakevalle valtiolle ja kaikille sopimuspuolille hakemuksen tuloksesta. Liittyminen tapahtuu tallettamalla liittymiskirja tallettajan huostaan, ja liittyminen tulee voimaan päivänä, jona tallettaja vastaanottaa liittymiskirjan.

Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 8. tammikuuta 2019 hakemuksen liittyä NEAFC-yleissopimukseen sopimuspuolena. Samana päivänä tallettaja ilmoitti asiasta Euroopan komissiolle.

Neuvoston päätöksellä (EU) 2019/510 vahvistettiin unionin kanta, että hyväksyttiin Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus NEAFC-yleissopimukseen liittymiseksi, ja valtuutettiin komissio ilmoittamaan NEAFC-yleissopimuksen tallettajalle unionin kanta vain siinä tapauksessa, että Yhdistyneen kuningaskunnan ero unionista toteutuu ilman erosopimusta ennen kuin NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika ilmoittamiselle on päättynyt.

Se vaatimus, että kolmen neljäsosan kaikista sopimuspuolista olisi pitänyt antaa hyväksyntänsä, ei täyttynyt Yhdistyneen kuningaskunnan liittymishakemuksen osalta: kolmen neljäsosan sopimuspuolista olisi pitänyt ilmoittaa tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen, eikä tämä päätösvaltaisuuden edellytys täyttynyt.

Erosopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaan Yhdistynyt kuningaskunta voi siirtymäkauden aikana neuvotella, allekirjoittaa ja ratifioida kansainvälisiä sopimuksia, joihin se on liittynyt itsenäisesti unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla, edellyttäen että nämä sopimukset eivät tule voimaan tai että niitä ei sovelleta siirtymäkauden aikana, paitsi jos unioni antaa siihen luvan. Neuvoston päätöksessä (EU) 2020/135 vahvistetaan edellytykset ja menettely tällaisten lupien myöntämistä varten.