FI Euroopan unionin virallinen lehti C 84/38

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja – Riittävien, kestävien ja turvattujen eurooppalaisten eläkejärjestelmien kehittäminen”

KOM(2010) 365 lopullinen

2011/C 84/08

Esittelijä: Petru Sorin DANDEA

Toinen esittelijä: Krzysztof PATER

Euroopan komissio päätti 9. heinäkuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Vihreä kirja – Riittävien, kestävien ja turvattujen eurooppalaisten eläkejärjestelmien kehittäminen

KOM(2010) 365 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 16. joulukuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19.–20. tammikuuta 2011 pitämässään 468. täysistunnossa (tammikuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 185 ääntä puolesta ja 9 vastaan 8:n pidättyessä äänestämästä.

1. Tärkeimmät suositukset

1.1 Kuten vihreässä kirjassa ”Riittävien, kestävien ja turvattujen eurooppalaisten eläkejärjestelmien kehittäminen” todetaan, jäsenvaltioilla on sosiaaliturvajärjestelmiensä perustekijöiden määrittelyn ja näin ollen eläkejärjestelmiensä suunnittelun ja toimivuuden osalta vapaus ja täysi vastuu. ETSK katsoo kuitenkin, että koordinoitu EU:n tason lähestymistapa voi osaltaan edistää johdonmukaisuutta ja varmistaa, että kansalliset eläkejärjestelmät ovat sopusoinnussa Eurooppa 2020 -strategian sosiaalisen ja työllisyyspilarien kanssa, kun muistetaan, että työllisyydellä on eläkejärjestelmien kestävyyden kannalta ratkaiseva merkitys. ETSK:n kommentit tulisi ottaa huomioon kokonaisuudessaan eikä yksittäin.

1.2 Eläkejärjestelmien uudistamisesta päätetään kansallisella tasolla ottamalla huomioon maakohtaiset erityisolosuhteet ja maan historia sekä asettamalla tavoitteeksi riittävän ja kestävän eläkejärjestelmän varmistaminen. EU:n säännöksillä ei tulisi suoraan tai välillisesti edistää tai rankaista tietyntyyppisiä eläkeuudistuksia. ETSK korosti vuonna 2000 ja 2004 antamissaan lausunnoissa (1) sitä, että asia tulisi jättää työmarkkinaosapuolien käsiteltäväksi. ETSK katsoo, että kansallisten eläkejärjestelmien suurista eroista huolimatta niillä on riittävästi yhteisiä piirteitä, joita voitaisiin käsitellä EU:n tasolla politiikan koordinoinnista sääntelyyn ylittämättä EU:n toimivaltuuksia rahastoivien eläkejärjestelmien alalla.

1.3 Vihreän kirjan ehdotukset on asetettava sosiaalisen markkinatalouden yleiseen kontekstiin. Kriisi on vahingoksi kasvulle, työllisyydelle ja eläkkeille. Unioni toimisi tukitehtävänsä mukaisesti, jos se ryhtyisi soveltamaan samanaikaisesti jäsenneltyä elvytyspolitiikkaa laatuun tähtäävän kasvun lisäämiseksi aktiivisen työmarkkinapolitiikan, ammatillisen koulutuksen, investointien ja innovoinnin avulla ja edistämään näin uusien ja kunnollisten työpaikkojen luomista, mikä vakauttaisi jäsenvaltioiden jakojärjestelmiä. Nämä järjestelmät ovat tehokkaita puskureita kriisitilanteissa. Ennen mahdollista siirtymistä kaikilta osin solidaarisuuteen perustuvista eläkejärjestelmistä sekajärjestelmiin (jakojärjestelmä ja eläkerahastot) jäsenvaltioiden tulisi – muun muassa sillä perusteella, että solidaarisuuteen perustuvat jakojärjestelmät lisäävät julkisen talouden vajetta – muistaa, etteivät rahastoivat eläkejärjestelmät mahdollisesti auta väestöä selviytymään talouskriisien vaikutuksista, vaan päinvastoin jokainen finanssi- ja pörssikriisi voi vahingoittaa kyseisiä järjestelmiä.

1.4 Eurooppa ikääntyy alhaisen syntyvyyden ja elinajanodotteen nousun johdosta. ETSK on samaa mieltä siitä, että väestöennusteita tulisi analysoida ja seurata säännöllisesti, jotta mahdollistetaan eläkejärjestelmien asianmukainen ja oikea-aikainen mukauttaminen uudenlaisiin olosuhteisiin. Kyseisiä ennusteita, jotka koskevat myös tulevia julkisia eläkemenoja, on kuitenkin hyödynnettävä ja tarkasteltava varovasti, sillä ne voivat sisältää monia olettamuksia, joita on vaikea ennustaa pitkällä aikavälillä. (2) Eurostatin olettamusta, että eliniänodote kasvaa EU:ssa seitsemällä vuodella seuraavien 40 vuoden kuluessa, ei voida pitää täysin varmana, vaikka se perustuukin parhaaseen asiantuntemukseen. Elinajanodotteen nousuun voivat jatkossa vaikuttaa muutokset työskentely- ja elinolosuhteissa. ETSK katsoo, että komission vihreässä kirjassa esitetyissä ehdotuksissa, jotka perustuvat pääasiassa väestöllisiin näkökohtiin ja viimeksi kuluneiden 50 vuoden suuntauksiin, unohdetaan kokonaan se, että kriisi vaikuttaa eläkejärjestelmiin enemmän työpaikkojen ja investointien puutteen takia kuin väestöllisistä syistä.

1.5 ETSK suhtautuu epäillen siihen, että pelkkä lakisääteisen eläkeiän korotus voisi ratkaista väestökehityksen haasteisiin liittyvät ongelmat. Komitea katsoo pikemminkin, että tämä voisi syöstä miljoonat iäkkäät henkilöt, erityisesti naiset, köyhyysrajan alapuolelle. Sen sijaan todellista eläkkeelle siirtymistä on lykättävä nykyiseen lakisääteiseen eläkeikään toteuttamalla tehokkaan kasvu- ja työllisyyspolitiikan rinnalla aloitteita, joilla kannustetaan jatkamaan työuraa. Ainoastaan todellinen ”aktiivisen ikääntymisen” politiikka, jolla pyritään lisäämään osallistumista jatkokoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen, voi kestävällä tavalla nostaa terveysongelmien, kiivaan työtahdin, ennenaikaisten irtisanomisten sekä täydennyskoulutusta ja työmarkkinoille paluuta koskevien mahdollisuuksien puuttumisen johdosta työelämästä ennenaikaisesti poistuvien iäkkäiden henkilöiden työllisyysastetta. Lakisääteisen eläkeiän korottaminen voi myös lisätä muihin sosiaaliturvan pilareihin, kuten työkyvyttömyyseläkkeisiin tai vähimmäistuloon, kohdistuvaa painetta (3), kuten eräissä jäsenvaltioissa on tapahtunut, mikä mitätöi edistymisen kohti entistä terveempää julkista taloutta. Näin ollen sitä on harkittava vapaaehtoiselta pohjalta.

1.6 Automaattista eläkeiän nostamista eliniänodotteen kasvun tai väestökehityksen perusteella pidetään koko yhteiskunnan kannalta vaarallisena, minkä johdosta ETSK ei kannata sitä. Useimmat kyseisistä mekanismeista nostavat eläkeikää automaattisesti vastaavassa suhteessa eliniänodotteen nousuun ja muihin talouden tai työmarkkinoiden muuttujiin nähden. Nimenomaan parlamenttien sekä työmarkkinaosapuolten ja muiden merkittävien sidosryhmien – eikä tietokoneiden – tulisi laajan julkisen keskustelun jälkeen tehdä kyseisenlaiset elinolosuhteita koskevat perusluonteiset päätökset. Kaikkien kyseisen mekanismin käyttöön ottavien jäsenvaltioiden tulisi lisäksi ottaa huomioon se, että vaikka mekanismi vähentää väestön kohdistamaa painetta uudistuksia vastaan, kyseinen menettelytapa voisi todellisten työmahdollisuuksien puuttuessa iäkkäiltä työntekijöiltä siirtää heille tarkoitetun taloudellisen tuen sosiaaliturvan muihin pilareihin. Mekanismin suora soveltaminen eläkejärjestelmiin eläketurvan riittävyyden ja kestävyyden varmistamiseksi johtaisi näin ollen siihen, ettei luvattuja etuja kyetä saavuttamaan.

1.7 Nykyinen talouskriisi vaikuttaa sekä jakojärjestelmiin että rahastoiviin järjestelmiin, mutta eri tavoin. On aiheellista painottaa, että pakollisten rahastoivien eläkejärjestelmien käyttöönottamista pidettiin eräissä jäsenvaltioissa 1990-luvulla keinona välttää väestön ikääntymisestä johtuvat – esimerkiksi kestävyyteen ja riittävyyteen liittyvät – eläkeriskit. Rahoituskriisi ja sen seuraukset osoittavat, että pakollisiin rahastoiviin eläkejärjestelmiin kohdistuu erityisiä rahoitusriskejä. Talouskriisi ja ikääntyminen vaikuttavat kuitenkin myös jakojärjestelmiin kokonaispalkkasumman pienenemisen johdosta. Nykyisin on selvää, että niin talouskriisi kuin ikääntyminenkin voivat vaikuttaa kaikkiin eläkejärjestelmiin rahoitusmenetelmästä riippumatta – tosin eri tavoin. Sen vuoksi näiden järjestelmien hyvä hallinta ja valvonta sekä asianmukainen talouspolitiikka ovat välttämättömiä, jotta voidaan huomattavasti vähentää niiden kestävyyttä uhkaavia riskejä. Vaikka EU:ssa sovellettavat eläkejärjestelmät ovat hyvin moninaisia, pyrkimyksissä varmistaa kyseisten järjestelmien riittävyys ja kestävyys on sovellettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa. ETSK katsoo, että pakollisilla jakojärjestelmillä tulee olla jatkossakin keskeinen rooli, kun kyse on tulevien eläkkeiden turvaamisesta, ja siksi niihin tulisi kiinnittää erityistä huomiota, jotta useissa EU:n jäsenvaltioissa havaittu alenevien nettokorvausasteiden suuntaus saadaan käännettyä.

1.8 Tilanteessa, jossa väestö ikääntyy, onnistuminen kestävän julkisen talouden varmistamisessa riippuu EU:n toimista seuraavilla avainaloilla: työpaikkojen määrän ja laadun tukeminen, tuottavuuden ja taloudellisen suorituskyvyn kohottaminen, joustoturvan edistäminen työmarkkinoilla, elinikäinen oppiminen, maahanmuutto ja maahanmuuttajien kotouttaminen. ETSK:n mielestä komission tulisi suosittaa perustaksi mallia, joka tarjoaisi laadukasta työtä kaikenikäisille, jossa erityisesti nuoret saataisiin mukaan työmarkkinoille ja joka edistäisi aktiivista ikääntymistä ja osallistumista jatkokoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen. Kansalaiset odottavat jo nyt, että kaikki voisivat tehdä työtä ja että työn laatu parantuisi. Tämä merkitsee, että on ratkaisevan tärkeää luoda oikeanlaiset olosuhteet uusien työpaikkojen luomiselle.

1.9 ETSK korostaa, että eläkejärjestelmän on oltava uskottava ja tarkoituksenmukainen, mikä edellyttää, että on löydettävä ja otettava käyttöön uusia rahoitusresursseja, jotta varmistetaan sukupolvien välinen tasapaino. Ainoastaan siinä tapauksessa tulevat sukupolvet antavat oman panoksensa eläkejärjestelmään, mikä on ratkaiseva edellytys eläkejärjestelmien kestävyydelle. Eläkejärjestelmien on oltava avoimia, ja saatavilla tulee olla helppotajuisia tietoja ja tilastoja niiden toiminnasta sekä jäsenten kaikista oikeuksista. Koulujen opetusohjelmiin olisi sisällytettävä finanssiosaaminen.

1.10 ETSK kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota toteuttamaan sukupuolten tasa-arvon käytännössä. Naisten ja miesten erilaisia eläkeikiä tulisi tarkistaa. Etujen ja väestörakenteeseen liittyvien tekijöiden välinen keskinäinen suhde yhdessä naisten alhaisemman eläkeiän kanssa kasvattavat naisten köyhyysriskiä vanhuusiällä. Tämä kasvattaa naisten jo nyt suurta riskiä saada pienempiä eläkkeitä alhaisempien palkkojen (sukupuolten välinen palkkaero), pitempien vanhempainvapaiden sekä suuremman pitkäaikaistyöttömyysriskin johdosta. Naisten työurat ovat myös epävakaampia. Siinä mielessä on tärkeää välttää pitkiä poissaoloja työmarkkinoilta. Esimerkiksi tarjoamalla nykyistä parempia lasten ja vanhusten hoitojärjestelyjä voidaan huomattavasti auttaa monia naisia työllistymään ja pysymään työmarkkinoilla. ETSK kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan todellisia poliittisia toimenpiteitä kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi.

1.11 ETSK toistaa jälleen, että eläkkeet eivät ole ”palkkio”, vaan ennemminkin eräänlainen myöhemmäksi lykätty palkka tai säästö käytetyn järjestelmän tyypistä riippumatta. Eläkkeensaajat ovat erittäin tärkeä sosioekonominen ryhmä; heitä ei tulisi pitää taakkana, vaan merkittävinä taloudellisina toimijoina, joiden osuus väestöstä on keskimäärin 25 prosenttia ja jotka kasvattavat talouden kokonaiskysyntää.

1.12 Huomattakoon, että myös niissä jäsenvaltioissa, joissa on olemassa jakojärjestelmä, vapaaehtoisiin rahastoiviin eläkejärjestelmiin voivat osallistua vain ne palkansaajat, jotka kykenevät säästämään. Pakollisten rahastoivien eläkejärjestelmien yleistyminen ja osittainen siirtyminen jakojärjestelmistä rahastoiviin eläkejärjestelmiin ei saa aiheuttaa epätasa-arvoa eikä vaarantaa tulevien eläkkeensaajien tuloja.

1.13 Eläkkeiden riittävyyttä ja kestävyyttä tulisi pitää keskeisenä kysymyksenä sekä makrotalouden että yhteiskunnan näkökulmasta. Koska kysymys on talouden kannalta erittäin tärkeä, vastuussa olevien viranomaisten tulisi harkita ansiotuloista tehtäville pidätyksille vaihtoehtoisten rahoitusmuotojen tai täydentävien ratkaisujen etsimistä eläkejärjestelmien rahoituksen tukemiseksi.

1.14 Komission olisi kannustettava jäsenvaltioita uudistamaan kansalliset eläkejärjestelmänsä niiden riittävyyden, kestävyyden ja turvallisuuden varmistamiseksi, ja työmarkkinaosapuolten olisi osallistuttava tähän hankkeeseen täysipainoisesti.

2. Vastauksia Euroopan komission esittämiin kysymyksiin

2.1 Miten EU voi tukea jäsenvaltioiden toimia, joilla parannetaan eläkejärjestelmien riittävyyttä? Olisiko EU:n yritettävä määrittää paremmin, mikä on katsottava riittäväksi eläketuloksi?

2.1.1 Komission tulisi ennen kaikkea määritellä riittävyyttä koskevat EU-tason perusperiaatteet. Eläkkeen tulee tarjota materiaalista turvallisuutta ja taata ihmisarvo. Monet EU:n välineet tarjoavat tukea jäsenvaltioille. Niitä ovat avoin koordinointimenetelmä, vakaus- ja kasvusopimus sekä Tukholman strategia (4). Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan myös sosiaaliturvaa ja eläkejärjestelmiä koskevia säännöksiä voidaan antaa EU:n tasolla. ETSK myöntää, että sääntely EU:n tasolla on vaikeaa, mutta komissio voisi arvioida ja tarvittaessa tarkistaa nykyistä sääntelykehystä erityisesti rahastoivien eläkejärjestelmien osalta ainakin seuraavilla aloilla: — rahastoivien eläkejärjestelmien sijoitusten vakauteen liittyvät näkökohdat — rahastoivien eläkejärjestelmien sukupuolinäkökohdat — kaikkien rahastoivien eläkejärjestelmien vakavaraisuus — rahastoivien eläkejärjestelmien hallinnointikustannukset — yksityisesti hallinnoitavien eläkejärjestelmien takuujärjestelmät.

2.1.2 Arvioinnissa tulisi kiinnittää huomiota erityisesti sellaisten yksityisten tahojen hallinnoimien pakollisten rahastoivien eläkejärjestelmien kehittämiseen, joita koskevat valinnat ovat yksilöllisiä ja joita eräät jäsenvaltiot alkoivat ottaa käyttöön 1990-luvun loppupuolella. Nykyinen EU:n sääntely perustuu sellaisten jäsenvaltioiden kokemuksiin, jotka eivät ole sisällyttäneet kyseisenlaista ratkaisua eläkejärjestelmiinsä. Siksi komission tulisi keskittyä erityisesti pakollisiin rahastoiviin eläkejärjestelmiin kiinnittämällä huomiota — kyseisten järjestelmien varojen kohteluun julkisen talouden näkökulmasta — valuuttariskin käsittelyä koskevaan kysymykseen — asianmukaisesta valvonnasta huolehtimiseen, jotta varmistetaan kyseisenlaisten järjestelmien – joihin sovelletaan tietyntasoisia julkisia takauksia – asianmukainen turvallisuus. ETSK suosittaa noudattamaan varovaisuutta uudistuksia toteutettaessa, sillä sen, että osa nykyisin jakojärjestelmiin kanavoitavista maksuista siirretään rahastoiviin järjestelmiin, ei tulisi heikentää jakojärjestelmiä entisestään, jotta voidaan varmistaa todellinen hyöty tuleville eläkkeensaajille. Tehokkaan sääntelyn puuttumisen seurauksena rahoitusriski kasvaa erityisesti talouskriisitilanteessa. Eläkerahastojen sijoituksissa tulisi ottaa huomioon tarve elinkaareen perustuvasta varojen kohdentamisesta.

2.1.3 ETSK katsoo, että avoimen koordinointimenetelmän puitteissa sosiaalisen suojelun komitea ja sen indikaattoreita käsittelevä alaryhmä voisivat talouspoliittisen komitean ja sen väestön ikääntymistä käsittelevän työryhmän tuella kehittää ja parantaa välineitä, joilla arvioidaan ikääntymisen mahdollisia vaikutuksia julkisen talouden kestävyyteen ja kunnolliseen eläketurvaan. Eurostatin yleiseen menetelmään perustuvat laskelmat eläkkeensaajien talouksien köyhyysriskistä eivät kykene valaisemaan riittävästi eläkkeensaajien altistumista köyhyydelle kyseisten talouksien erilaisen tulo- ja menorakenteen johdosta. Olisi kehitettävä nykyistä parempi menetelmä eläkkeensaajien köyhyydelle altistumisen arvioimiseksi. Sen avulla voitaisiin myös seurata eläketulojen riittävyyttä. Olisi laadittava lisää tilastoihin perustuvia arvioita eläkkeiden riittävyyden määrittämiseksi siltä osin, kuinka niiden avulla kyetään estämään vanhuusiän köyhyys ja varmistamaan kohtuullinen elintaso eläkkeensaajille sekä mahdollistamaan osallistuminen julkiseen, yhteiskunnalliseen ja kulttuurielämään (5). Eläkkeiden riittävyys on kuitenkin määriteltävä kansallisella tasolla.

2.2 Onko EU:n nykyinen eläkekehys riittävä turvaamaan kestävän julkisen talouden?

2.2.1 Eurooppalaisessa eläkekehyksessä keskitytään seuraamaan tulevia menoja hyväksyttyjen sääntöjen pohjalta. Kyseinen menetelmä kannustaa poliittisia päättäjiä keskittymään ennusteidensa aikahorisonttiin. ETSK painottaa, että on erittäin tärkeää seurata eläkejärjestelmiin liittyvien vastuiden yleistasoa. Nykyistä kehystä voitaisiin sen vuoksi täydentää seuraamalla implisiittisiä eläkevastuita ja raportoimalla niistä hyväksyttyä menetelmää käyttäen.

2.2.2 Voitaisiin harkita vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen tarkistamista, jotta varmistetaan, että uudistusten tuloksia (mukaan luettuna siirtymistä yksinomaisista jakojärjestelmistä osittain rahastoiviin eläkejärjestelmiin), jotka johtavat muutoksiin eläkejärjestelmien rahoituksessa lisäämällä eksplisiittisiä vastuita ja vähentämällä implisiittisiä vastuita, pohditaan asianmukaisesti. Mikäli näin tehdään, kyseiset uudistukset, joilla pyritään ratkaisemaan pitkän aikavälin kestävyyden haasteet, eivät kärsisi lyhyellä aikavälillä korkeamman eksplisiittisen julkisen velan johdosta.

2.2.3 Se, että nykyisin edistetään vuotta 2060 koskevien ennusteiden pohjalta tehokkaita uudistuksia, saattaa kuitenkin johtaa siihen, ettei eläkkeiden riittävyyden ja kestävyyden tavoitetta saavuteta. ETSK suosittaa täydentämään pakollisia jakojärjestelmiä tapauskohtaisesti puskurirahastoilla, jotta vältetään kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin kohdistuvat äkillisten mukautusten riskit.

2.2.4 ETSK katsoo, että komission kysymys on yleisöä ajatellen harhaanjohtava. On olennaisen tärkeää varmistaa kestävä julkinen talous. Tämä on tehtävä kansallisella tasolla, ja se edellyttää, että huomioon otetaan monet muut seikat kuin pelkästään eläkejärjestelmät.

2.3 Miten voidaan parhaiten saavuttaa korkeampi todellinen eläkkeellesiirtymisikä ja mikä vaikutus olisi eläkeikien nostamisella? Olisiko eläkejärjestelmiin liitettävä väestörakenteen muutoksiin kytkeytyviä automaattisia vakautusmekanismeja, jotta työssäolo- ja eläkkeelläoloajan välille saataisiin tasapaino? Millainen rooli EU-tason toiminnalla voisi olla tässä?

2.3.1 Vuoteen 2020 mennessä lakisääteinen eläkeikä on useimmissa jäsenvaltioissa 65 vuotta. Eurostatin tietojen mukaan keskimääräinen todellinen eläkeikä EU:ssa vuonna 2008 oli 61,4 vuotta (6). 55–64-vuotiaiden ikäryhmään kuuluvien henkilöiden työllisyysaste on kuitenkin edelleen alhainen, noin 40 prosenttia. Tarvitaan aloitteita työpaikkojen luomiseksi iäkkäämmille työntekijöille, kyseistä ikäryhmää koskevien työnantajien asenteiden ja iäkkäämpien työntekijöiden omien suhtautumistapojen muuttamiseksi sekä aktiivisena ikääntymiselle myönteisten olosuhteiden luomiseksi, sillä entistä korkeampiin eläkeikiin johtavien eläkeikää koskevien automaattisten vakautusmekanismien käyttöönottaminen sysäisi miljoonia työntekijöitä sosiaalisen suojelun järjestelmän muiden pilareiden piiriin (esimerkiksi työttömyysetuus, työkyvyttömyyseläke tai taattu vähimmäistoimeentulo), mikä lisäisi jyrkästi kyseisen ryhmän köyhyysriskiä. ETSK katsoo, että työllisyyttä tukevien toimien tulisi olla etusijalla EU:ssa. Ensisijainen vastaus väestönkehityksen haasteeseen on tähdätä kasvupolitiikkaan ja työllisyyden lisäämiseen.

2.3.2 On ratkaisevan tärkeää edistää EU-tason aloitteita nykyisen Eurooppa 2020 -strategian puitteissa, jotta työntekijöille annetaan mahdollisuus tehdä työtä. Jäsenvaltioiden tulisi lisätä työllistettävyyttä ja luoda edellytykset, jotta yritykset voivat luoda työpaikkoja ja työntekijät jäädä työelämään niin halutessaan. Entistä pidempien työurien edistäminen edellyttää valtion, työnantajien ja yksilöiden yhteisiä ponnisteluja. Työnantajat tarvitsevat voimakasta tukea tarjotakseen entistä useampia työpaikkoja iäkkäämmille työntekijöille, jotka poistuvat työelämästä ennenaikaisesti terveysongelmien ja työskentelyolosuhteiden, kiivaan työtahdin, ennenaikaisten irtisanomisten sekä täydennyskoulutusta ja työmarkkinoille paluuta koskevien mahdollisuuksien puuttumisen johdosta. Iäkkäitä ihmisiä tulisi rohkaista ja aktivoida parantamaan työllistettävyyttään ja pysymään työmarkkinoilla. Koska oikeus siirtyä eläkkeelle on perusoikeus, lakisääteisen eläkeiän automaattinen korotus ei tule kysymykseen. ETSK toteaa, että lakisääteinen eläkeikä on erillinen kysymys ja eläkemaksujen tai maksusuoritusten kestoon nähden eri asia.

2.3.3 Se, voiko pelkkä lakisääteisen eläkeiän korottaminen nostaa todellista eläkkeellesiirtymisikää, on kiistanalainen kysymys. Näin varmasti olisi, ellei toimeenpantaisi aktiivisia työmarkkinapolitiikkoja, ylläpidettäisi asianmukaisia työmarkkinasuhteita ja toteutettaisi aktiivisen ikääntymisen strategioita sekä toimenpiteitä, joilla tähdätään yhteisvastuun lisäämiseen eläkejärjestelmässä. Ainoastaan määrätietoinen ”aktiivisen ikääntymisen” politiikka, jolla edistetään jatkokoulutusta ja elinikäistä oppimista, voi lisätä iäkkäiden työllisyyttä.

2.3.4 ETSK on vakuuttunut siitä, että automaattiset vakautusmekanismit eivät voi korvata tavanomaisia poliittisia päätöksiä. Nimenomaan parlamenttien on tehtävä väestön elinolosuhteita koskevat perusluonteiset päätökset laajan julkisen keskustelun jälkeen. Automaattisissa vakauttajissa – mikäli niitä ryhdyttäisiin soveltamaan – vaarana olisi työskentely- ja eläkeaikojen pidentyminen epäasiamukaisella tavalla. Aikaisemmin muutokset eliniänodotteessa ovat kulkeneet rinta rinnan koulutus- ja eläkkeelläoloajan pitenemisen ja työssäoloajan lyhenemisen kanssa. Eläkeiän nostamisen ei tulisi olla erillinen toimenpide, vaan sitä tulisi myös täydentää toimenpiteillä, joilla parannetaan lähellä eläkeikää olevien ihmisten työllistymismahdollisuuksia.

2.4 Miten Eurooppa 2020 -strategian toteutuksen avulla voidaan edistää työurien pidentämistä ja siihen liittyviä hyötyjä elinkeinoelämälle sekä puuttua ikäsyrjintään työmarkkinoilla?

2.4.1 Työssäoloajan pidentäminen on olennaista Eurooppa 2020 -strategian kaikkien tavoitteiden kannalta. Työmarkkinaosapuolet on kutsuttava mukaan aloitteisiin, joilla pyritään nostamaan työllisyysaste 75 prosenttiin aktiiviväestöstä. ETSK katsoo, että tarvitaan erityinen lähestymistapa, jotta voidaan vastata haasteeseen nostaa työllisyysastetta 55–64-vuotiaiden ryhmässä. ETSK suosittaa, että jäsenvaltiot asettavat – työmarkkinaosapuolien kanssa neuvoteltuaan – kansallisissa uudistusohjelmissaan tavoitteen kyseistä ikäryhmää varten.

2.4.2 ETSK on aiemmin antanut yksityiskohtaisia suosituksia EU:lle ja jäsenvaltioille (7) politiikoista, joilla kannustetaan pysymään pidempään työelämässä. Elinikäisen ammatillisen oppimisen, aktiivisten työmarkkinatoimien, myös itsenäisille ammatinharjoittajille tarjottavien työelämässä jatkamisen taloudellisten kannustimien sekä yrityksissä vallitsevien iäkkäitä työntekijöitä koskevien asenteiden muuttamisen ohella on tuettava myös seuraavia toimenpiteitä uusien vaihtoehtojen tarjoamiseksi iäkkäille työntekijöille: — Muutetaan lainsäädäntöä, joka joissakin jäsenvaltioissa ei salli työhaluisten eläkeläisten tai työkyvyttömyyseläkkeen saajien palkan ja eläkkeen yhdistämistä. — Otetaan käyttöön palkitsemisjärjestelmä työntekijöiden kannustamiseksi jatkamaan työelämässä lakisääteistä eläkeikää pidempään; eläkeiän saavuttamisen jälkeen karttuvien etujen tulisi olla aiemmin hankittuja etuja houkuttelevampia. — Kannustetaan jäsenvaltioita tarkastelemaan yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa kysymystä työn rasittavuudesta. — Tarjotaan työnhakijoille laaja-alaista neuvontaa ja tukea sekä kuntoutustoimia, joilla edistetään pysyvää työllistymistä työmarkkinoille. — Otetaan käyttöön sosiaalisesti hyväksyttäviä kannustimia eläkkeelle siirtymisen lykkäämiseksi ja – jos toivottavaa – kehitetään houkuttelevia malleja työelämästä eläkkeelle siirtymisen joustavoittamiseksi. — Toteutetaan toimenpiteitä, joilla vähennetään työn fyysistä ja henkistä kuormittavuutta ja autetaan työntekijöitä pysymään työelämässä pidempään. — Rohkaistaan iäkkäitä työntekijöitä saattamaan taitonsa ajan tasalle. — Edistetään iäkkäiden työntekijöiden keskuudessa ja erityisesti pk-yrityksissä tietoisuutta innovatiivisesta henkilöstöhallinnoinnista sekä iäkkäille työntekijöille suotuisasta työn organisoinnista. (8)

2.4.3 Politiikoissa, joilla edistetään työurien pidentämistä, tulisi myös käydä käsiksi ongelmaan, joka johtuu siitä, että nuoret tulevat työmarkkinoille paljon aiempia sukupolvia myöhemmin. Työssäoloajan pidentäminen merkitsee myös, että puututaan sekä työttömyyteen – erityisesti pitkäaikaistyöttömyyteen – että työuran keskeytyksiin, jotka johtuvat lastenhoidosta, huollettavan perheenjäsenen hoitamisesta tai tilapäisestä työkyvyttömyydestä.

2.5 Millä tavalla ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia koskevaa direktiiviä olisi muutettava, jotta rajatylittävän toiminnan edellytykset paranisivat?

2.5.1 Komissio toteaa kertomuksessaan (9) ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia (Institutions for Occupational Retirement Provision, IORP) koskevan direktiivin täytäntöönpanosta, ettei toistaiseksi ole aihetta sääntöjen muuttamiseen. Jos direktiivin tarkistaminen osoittautuu sen toimivuuden arvioinnin jälkeen tarpeelliseksi, ETSK katsoo, että ilmaukseen ”riskipääomamarkkinat” (venture capital markets) liittyvä epäselvyys olisi poistettava, sillä se voi aiheuttaa riskejä eläkerahastoille ja niiden jäsenille. Vakauteen liittyviä näkökohtia on selkiytettävä, ja rahastojen oikeutta sijoittaa varoja riskipitoisiin rahoitusvälineisiin on rajoitettava.

2.5.2 ETSK panee merkille mahdollisuuden luoda nykyisten eläkejärjestelmien rinnalla toimivia yksilöllisiä, vapaaehtoisia ja yksityisiä eläkejärjestelmiä. Tässä yhteydessä voitaisiin tarkastella mahdollisuutta ottaa käyttöön unionin takeet, jotta rajatylittävät työntekijät voisivat hyötyä niistä. Voitaisiin tutkia tarvetta ja mahdollisuutta luoda yleiseurooppalaisia yksilöllisiä eläketilejä (samaan tapaan kuin Individual Retirement Account -eläketilit Yhdysvalloissa tai vastaava järjestelmä [IKE] Puolassa) liikkuvia työntekijöitä varten, kyseisenlaisen järjestelmän toimintaperiaatteet, valvonta ja seuranta mukaan luettuina. Tältä osin komissio voisi myös harkita 28. järjestelmän soveltamista Montin raportin ehdotuksen ja ETSK:n suosituksen (10) mukaisesti.

2.6 Mitkä järjestelmät olisi sisällytettävä EU:n tasoiseen toimeen, jolla poistetaan liikkuvuuden esteitä? Olisiko EU:n tarkasteltava uudelleen siirtokysymystä vai olisiko parempi, että annetaan vähimmäismääräykset eläkeoikeuksien hankinnasta ja säilyttämisestä sekä eläketietopalvelusta kaikentyyppisten eläkeoikeuksien osalta?

2.6.1 Sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia koskevat EU:n säännökset ovat osoittautuneet äärimmäisen hyödyllisiksi liikkuvien työntekijöiden suojelussa. Niissä kannatetaan periaatetta, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa kertyneet vakuutuskaudet kartuttavat eläkeoikeuksia. Kyseisen periaatteen soveltamista – mukautettuna kaikkiin täydentäviin, sekä ammatillisiin että yksilöllisiin, rahastoiviin eläkejärjestelmiin – voitaisiin tutkia. ETSK katsoo, että olisi harkittava mahdollisuutta, että rahastoiviin eläkejärjestelmiin kuuluvat eläkeoikeudet kertyisivät rajatylittävästi.

2.6.2 ETSK pyytää komissiota arvioimaan vaihtoehtoa määrittää EU-tason perusperiaatteet kaikkien eläkeoikeuksien karttumiselle ja rajatylittävälle säilyttämiselle. Se kuitenkin katsoo, että tätä olisi hankala sovittaa yhteen jäsenvaltioiden valinnanvapauden kanssa. Olisi järkevää perustaa eläkeoikeuksien seuraamista varten eläketietopalvelu, jota koordinoitaisiin EU:n tasolla. Vastaavasti maiden sisällä liikkuvuus EU:n työmarkkinoilla edellyttäisi eläkeoikeuksien siirrettävyyttä työnantajien välillä. EU:n sääntelyn tulisi aina heijastaa eläkejärjestelyjen yhä kasvavaa moninaisuutta. Työntekijöiden rajatylittävään liikkuvuuteen tulisi kannustaa poistamalla esteet, erityisesti verotukselliset ja hallinnolliset rasitteet, kaikkien vapaaehtoisiin rahastoiviin eläkejärjestelmiin kertyneiden eläkeoikeuksien siirrettävyydeltä.

2.7 Onko nykyistä EU:n lainsäädäntöä tarkasteltava uudelleen, jotta varmistettaisiin rahastoivien (eli rahastoituihin varoihin perustuvien) eläkejärjestelmien ja -tuotteiden johdonmukainen sääntely ja valvonta? Mitä osia olisi mahdollisesti tarkasteltava uudelleen? Miten EU:n sääntely tai menettelyohjeet voisivat auttaa jäsenvaltioita saamaan riskit, turvallisuuden ja kohtuuhintaisuuden paremmin tasapainoon sekä eläkesäästäjien että eläketurvan tarjoajien kannalta?

2.7.1 Komissio myöntää, että rahastoivia eläkejärjestelmiä koskevat EU:n säännökset ovat hajanaisia ja puutteellisia. ETSK kehottaa komissiota arvioimaan ja tarvittaessa harkitsemaan mahdollisuutta säännellä kyseisten järjestelmien karttumis- ja maksatusvaiheita EU:n tasolla tarkastelemalla seuraavia näkökohtia: — sijoitusten vakauteen liittyvät näkökohdat — sukupuolinäkökohdat — vakavaraisuus — kustannukset — järjestelmään osallistumista koskeva syrjimättömyys (kattavuus) — suojattuja eläkeoikeuksia koskevat takeet — järjestelmän piiriin kuuluville henkilöille tarjottavia tietoja koskevat vähimmäisvaatimukset — takuu- tai vähimmäistuottojärjestelmät — valvonta.

2.7.2 Monissa maksuperusteisissa rahastoivissa eläkejärjestelmissä jäsenet kantavat suurimman osan riskeistä. Kyseisten järjestelmien hallinnolliset kustannukset ovat niin ikään korkeat. ETSK katsoo, että eräitä rahastoivien eläkejärjestelmien näkökohtia on arvioitava ja tarvittaessa säänneltävä EU:n tasolla. Talouspoliittisen komitean vuonna 2010 antaman, väestön ikääntymistä käsittelevän raportin mukaan edellä mainituilla eläkejärjestelmillä on merkittävä asema eräissä jäsenvaltioissa niiden varmistaessa kohtuulliset tulot tuleville eläkkeensaajille. Yhteiset eurooppalaiset periaatteet voisivat näin ollen auttaa jäsenvaltioita varmistamaan, että kyseiset rahoituslaitosten hallinnoimat eläkejärjestelmät ovat tehokkaita ja toimivat eläkkeensaajien edun mukaisesti. Eläkerahastojen hoitajien voittojen tulisi olla riippuvaisia rahastojen tuotosta ja sidoksissa eläkerahastojen jäsenten saamiin voittoihin. Menettelyohjeet ovat hyödylliset mutta riittämättömät. Pakollisten rahastoivien järjestelmien maksatusmenetelmät ovat niin ikään haaste, josta tulisi jatkaa keskustelua ja jota tulisi tarkastella avoimen koordinointimenetelmän puitteissa.

2.8 Millainen vastaavan eläkerahastojen vakavaraisuussääntelyn olisi oltava?

2.8.1 Solvenssi II -direktiivissä keskitytään yleis- ja henkivakuutuksiin, eikä sitä siksi voitaisi soveltaa eläketuotteisiin. ETSK katsoo kuitenkin, että se voisi olla hyvä esimerkki samanlaisen järjestelmän laatimiselle rahastoituja eläkkeitä varten, kun otetaan huomioon eläketuotteiden erityisluonne sekä tekijät, jotka erottavat ne vakuutustuotteista.

2.8.2 Kansallisen tason eläkejärjestelmien vakavaraisuutta koskeva yleinen järjestelmä, jota koordinoidaan EU:n tasolla, olisi paras ratkaisu, jotta varmistettaisiin kaikkien rahastoivien eläkejärjestelmien vakavaraisuus niiden rakenteesta riippumatta. Samantyyppisen vakavaraisuusjärjestelmän olisi katettava ainakin seuraavat näkökohdat: — Seurataan implisiittisiä vastuita. — Seurataan pakollisten rahastoivien eläkejärjestelmien vakavaraisuutta ja varantojen määrää. — Seurataan ammatillisten eläkejärjestelmien rahastoinnin tasoa ja mahdollisia riskejä. — Perustetaan jäsenvaltiotason elin, joka varmistaa ammatillisten eläkejärjestelmien vakavaraisuuden (11).

2.9 Olisiko EU:n lainsäädännön antamaa suojaa eläkettä rahoittavan työantajan maksukyvyttömyystapauksessa parannettava ja miten?

2.9.1 Ammatilliset eläkejärjestelmät ja pakolliset rahastoivat järjestelmät – siellä, missä niitä on – ovat jo nyt tai tulevaisuudessa tärkeässä asemassa asianmukaisten eläketulojen varmistamisessa. ETSK katsoo, että EU:n tulisi vaatia jäsenvaltioita sääntelemään takausjärjestelyiden käyttöönottamista (erikoisrahastojen muodossa) tulevien eläketulojen suojelemiseksi.

2.10 Onko eläketuotteiden tapauksessa syytä uudistaa tietojen antamista koskevia nykyisiä vähimmäisvaatimuksia (esimerkiksi vertailukelpoisuuden, yhtenäistämisen ja selkeyden kannalta)? Olisiko EU:n kehitettävä vakioituja vaihtoehtoja koskeva yhteinen toimintamalli osallistumis- ja sijoitusvalintoja varten?

2.10.1 Rahastoivat eläketuotteet ovat monimutkaisia, ja niitä koskeva valinta ja vastuu lankeaa yhä useammin yksilölle. Siksi ETSK katsoo, että EU:n tulisi varmistaa, että sääntelykehystä parannetaan kansallisella tasolla kattamaan kaikki eläkejärjestelmät. EU:n tasolla tarvitaan välttämättä yleisiin suuntaviivoihin perustuva yhteinen lähestymistapa sijoitusvalintoja ja eläketurvan tarjoajien antamia tietoja (erityisesti jäsenille koituvista riskeistä) koskevia vähimmäisvaatimuksia varten.

2.10.2 Komissio myöntää, että kaikilta osin tietoon perustuvat yksilöiden päätökset ovat tekijä, joka on otettava huomioon riittävän eläketurvan varmistamisessa. ETSK kehottaa komissiota esittämään Euroopan unionin aloitteen kansalaisten rahoitusalan tuntemuksen tason parantamiseksi eläketuotteiden osalta. Aiheen monimutkaisuuden vuoksi yksilöt eivät voi yksinään kantaa raskasta vastuuta näiden strategisten valintojen tekemisestä, ja vaikka vastuu on ensi sijassa viranomaisilla vastuulla, työmarkkinaosapuolten tulisi osallistua toimintaan mahdollisimman paljon.

2.11 Olisiko toimintalinjojen koordinointikehystä vahvistettava EU:n tasolla? Mitä osia olisi mahdollisesti vahvistettava, jotta voitaisiin parantaa eläkepolitiikan suunnittelua ja toteutusta integroidun lähestymistavan avulla? Voitaisiinko asiassa edetä esimerkiksi perustamalla foorumi, joka seuraa eläkepolitiikan ja -sääntelyn kaikkia näkökohtia integroidusti?

2.11.1 Toimintalinjojen koordinointikehys EU:n tasolla on nykyisin verraten hajanainen. ETSK suhtautuu myönteisesti komission ajatukseen yhteisestä foorumista, joka seuraa kaikkia eläkkeisiin liittyviä näkökohtia ja kokoaa yhteen viranomaiset, työmarkkinaosapuolet, kansalaisyhteiskunnan ja eläkealan. Foorumin tulisi mahdollistaa jäsenvaltioiden tilanteiden sekä eläkkeensaajien elintason vertailu useiden erilaisten indikaattoreiden käytön ansiosta.

2.11.2 Yhteinen foorumi, joka seuraa eläkepolitiikan kaikkia näkökohtia – riittävyys, kattavuus, köyhyysriski, rahoitusvakaus, sijoitukset, riskit ja vakavaraisuus mukaan luettuina – edellyttäisi ajantasaistettuja ja luotettavia tietoja. Siksi olisi kehitettävä eläketilastoja koskeva EU:n menetelmä kutsumalla mukaan työmarkkinaosapuolet ja muut tärkeimmät sidosryhmät. Olisi myös kehitettävä samankaltaisia välineitä kansallisella tasolla toimivien eläkejärjestelmien implisiittisten vastuiden seurantaa varten.

Bryssel 20. tammikuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) ETSK:n lausunnot: EYVL C 14, 16.1.2001, s. 50 ja EUVL C 157, 28.6.2005, s. 120.

(2) OECD:n, Eurostatin tai edes Yhdistyneiden Kansakuntien vuonna 2000 laatimat ennusteet vuodelle 2010 eivät vastanneet todellista kehitystä.

(3) Tämä ilmiö on ollut havaittavissa kymmenen viime vuoden aikana eräissä jäsenvaltioissa, Eurostat: Population and social conditions, Statistics in focus 40/2009.

(4) Neuvoston päätelmät – maaliskuu 2001.

(5) Private pension schemes, Euroopan komissio, 2009, s. 5.

(6) Eurostat, MISSOC, Ageing Report, 2010 Interim Joint Report on pensions of the Economic Policy Committee and the Social Protection Committee (Raportti väestön ikääntymisestä – Talouspoliittisen komitean ja sosiaalisen suojelun komitean yhteinen väliraportti eläkkeistä, 2010).

(7) ETSK:n lausunto: EUVL C 157, 28.6.2005, s. 120.

(8) ETSK:n lausunnot: EUVL C 256, 27.10.2007, s. 93 ja EUVL C 228, 22.9.2009, s. 24.

(9) KOM(2009) 203 lopullinen.

(10) EUVL C 21, 21.01.2011, s. 26.

(11) Yhdysvalloissa toimivan PBGC:n (Pension Benefit Guaranty Corporation) mallin mukaisesti.