FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 3.10.2008 
SEK(2008) 2595 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
luonnokseen ehdotukseksi 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiv iksi toimenpiteistä raskaana olevien ja 
äskettäin synnyttäneiden tai imettävien t yöntekijöiden turva llisuuden ja terveyden 
parantamisen kannustamiseksi työssä a nnetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY 
(kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu  erityisdirektiivi) 
muuttamisesta 
Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista  
 
 
{COM(2008) 637} 
{SEC(2008) 2596} 
 
FI 2   FI  
1. JOHDANTO 
Sukupuolten tasa-arvo kuuluu Euroopan unionin päät avoitteisiin, ja s iihen on pyrittävä 
unionin kaikessa politiikassa.1 Komission laatimassa naisten ja miesten tasa-arvon 
etenemissuunnitelmassa 2006–20102 korostetaan, että naisten ja miesten olisi osallistuttava 
työmarkkinoiden toimintaan samassa laajuud essa. Sukupuolten tasa-arvo on kuulunut myös 
Euroopan työllisyysstrategian  tavoitteisiin siitä lähtien, ku n se käynnistettiin marraskuussa 
1997. Työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteen sovittamista tukevan politiikan tärkeys 
tunnustetaan nykyään laajalti. Siitä on tullut taloudellinen välttämättömyys, kun väestönrakenteeseen ja kilpailuun liittyvät pa ineet tuovat yhä korostetummin esiin tarpeen 
saada työvoimaosuus optimitasolle. Lisäksi on huomattava syntyvyyden ja työvoimaosuuden 
positiivinen korrela atio: korkean syntyvyyden jäsenvaltio issa myös naisten työnteko on 
yleisempää. 
Naisten ja miesten tasa-arvon etenemissuunnitelmassa 2006–2010  luetellaan kuusi 
ensisijaista tehtävää, joista ensimmäinen on naisten ja miesten yhdenvertainen taloudellinen 
riippumattomuus. Toinen ensisijainen teht ävä – työ-, yksityis- ja perhe-elämän 
yhteensovittaminen – vaikuttaa siihen suoraan.  
Euroopan parlamentti  on toistuvasti vaatinut parannuksia voimassa olevaan äitiys- ja 
vanhempainvapaata koskevaan lainsäädäntöön.
3 Toukokuussa 2008 ehdottamissaan 
muutoksissa työllisyyspolitiikan suuntaviivoihi n parlamentti peräänkuulutti vanhempain- ja 
muita vapaita koskevia järjestelmiä.4  
Myös  Euroopan tason työmarkkinaosapuolilla on merkittävä rooli työ- ja perhe-elämän 
yhteensovittamisessa. Maaliskuussa 2005 työm arkkinaosapuolet hyväksyivät sukupuolten 
tasa-arvoa koskevat toimintapuitteet, joissa yhte nä prioriteettialana oli työ- ja perhe-elämän 
tasapainottaminen.  
Komissio käytti tämän vaikutus ten arvioinnin perustana niitä työ- ja perhe-elämän 
yhteensovittamista tukevia lainsäädännöllisiä vaihtoehtoja, jotka esiteltiin 
työmarkkinaosapuolille vuonna 2007 lähetetyssä  toisen vaiheen kuulemisasiakirjassa.5 
Heinäkuussa 2008 työmarkkinaosapuole t vahvistivat aikovansa käynnistää 
perustamissopimuksen 139 artiklan mukaiset neuvottelut vanhempainvapaadirektiivin 
tarkistamisesta. Koska työmar kkinaosapuolet ovat vahvistaneet , etteivät ne aio käsitellä 
neuvotteluissaan äitiysvapaata, komissio käsitt elee tässä ehdotuksess aan pelkästään sitä. 
Vaikutusten arvioinnissa käsi tellään kuitenkin kaikkia vaihtoehtoja eikä pelkästään 
äitiysvapaata koskevien edellytysten muuttamista. 
                                                 
1 EY:n perustamissopimuksen 2 artikla ja 3 artiklan 2 kohta. 
2 KOM(2006) 92. 
3 Esim. päätöslauselmassa 2003/2129(INI), P5_TA(2004)0152), kohta 26. 
4 Ks. http://www.europarl.europa .eu/sides/getDoc.do?pubRef= -//EP//TEXT+TA+P6-TA-2008-
0207+0+DOC+XML+V0//FI&language=FI . 
5 Ks. http://ec.europa.eu/employment_social/social_dialogue/docs/reconciliation2_en.pdf . 
 
FI 3   FI 2. N ÄYTTÖ JA KUULEMISET  
Komissio kuuli Euroopan tason työmarkkinaos apuolia kahdessa vaiheessa vuosina 2006 ja 
2007.  Kuulemisen toinen vaihe sai neljä työmarkkinaosapuolta6 perustamaan Euroopan tason 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun yhteydessä  toimivan yhteisen työryhmän, joka 
tarkastelee direktiivin 96/34/EY liitteenä olevaa puitesopimusta vanhempainlomasta. 
Heinäkuussa 2008 ne päättivät käynnistää muodolliset neuvottelut vanhempainvapaasta 
perustamissopimuksen 138 artiklan mukaisesti. 
Komissio kuuli joulukuussa 2007 jäsenvaltioita kerätäkseen tietoa kaikenmuotoisiin 
perhevapaajärjestelyihin liittyvästä lainsäädännöst ä ja selvittääkseen, mitä mieltä jäsenvaltiot 
ovat vaihtoehdoista sen muuttamiseksi. 
Miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollis uuksia käsittelevä neuvoa-antava komitea7 antoi 3. 
heinäkuuta 2008 kirjallisell a menettelyllä lausunnon8 uusien vapaamuotojen käyttöönotosta 
(isyysvapaa, adoptiovapaa ja omaishoitovapa a). Komissio on lisäksi lähettänyt useille 
Euroopan tason kansalaisjärjestöille kyselyloma kkeen, jolla se halusi kartoittaa järjestöjen 
näkemyksiä vaihtoehdoista, joil la muutettaisiin ja täydennettäisiin nykyistä työ- ja perhe-
elämän yhteensovittamiseen liittyviä vap aajärjestelyjä koskevaa lainsäädäntöä. 
Joulukuussa 2007 komissio tilasi ECORYS Gr oupilta ulkoisen tutkimuksen niiden 
vaihtoehtojen kustannuksista ja hyö dyistä, joilla pyrittäisiin pa rantamaan työ-, yksityis- ja 
perhe-elämän yhteensovittamista koskevia säännöksiä.9 Kansallisten oike udellisten tasa-
arvoasiantuntijoiden verkosto on laatinut raportin raskauteen, äitiyteen, vanhemmuuteen ja isyyteen liittyvistä oike uksista jäsenvaltioissa sekä katsauksen joustavia työjärjestelyjä 
koskeviin kansallisiin toimenpiteisiin.
10  
3. N YKYINEN SÄÄNNÖSTÖ  
Perhesyistä pidettävää vapaata ja siihen liittyvi ä oikeuksia käsitellään kahdessa direktiivissä: 
vuonna 1992 annetussa direktiivissä 92/85/ETY11 (jäljempänä ”äitiyslomadirektiivi”) ja 
vuonna 1996 annetussa direktiivissä 96/34/EY12 (jäljempänä ”vanhempainlomadirektiivi”). 
Direktiivien mukaan naisella on oikeus vähi ntään 14 viikon äitiyslo maan, jolta maksetaan 
vähintään sairauspäivärahan mukainen korva us, ja kummallakin vanhemmalla on oikeus 
kolmen kuukauden palkattomaan vanhempainlom aan, joka monissa jäsenvaltiossa voidaan 
siirtää toiselle vanhemmalle. Nykysäännöksissä ei vahvisteta adoptiovapaan kestoa tai siihen 
sovellettavia täsmällisiä edellytyksiä eikä oi keutta isyysvapaaseen tai omaishoitovapaaseen 
(huollettavan perheenjäsenen ho itoon myönnettävään vapaaseen). 
                                                 
6 EAY, BusinessEurope, CEEP ja UEAPME. 
7 Komiteaan kuuluu jäsenvaltioiden , tasa-arvoelinten, työmarkkinaosa puolten ja kansalaisjärjestöjen 
edustajia. 
8 Ks. http://ec.europa.eu/employment_social/gender_equality/docs/2008/opinion_newforms_en.pdf . 
9 Ks. http://ec.europa.eu/employment_social/ge nder_equality/legislation/new_legislation_en.html . 
10 Tarkempia tietoja osoitteessa 
http://ec.europa.eu/employment_social/gender_equality/legislation/new_legislation_en.html . 
11 Neuvoston direktiivi 92/85/ETY, annettu 19. lokakuuta 1992, toimenpiteistä raskaana olevien ja 
äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä (EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1). 
12 Neuvoston direktiivi 96/34/EY, annettu 3. kesäkuuta 1996, UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä 
vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta (EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4). 
 
FI 4   FI Jäsenvaltioiden välillä on selv iä eroja siinä, miten ne tukevat työ- ja perhe-elämän 
yhteensovittamista. Äitiysvapaan kesto vaihtele e osapuilleen 14:stä 52:een viikkoon ja sen 
aikana maksettava korvaus 55 prosentista (enimmäismäärä) 100 prosenttiin (ei enimmäismäärää). Vanhempainvapaata saa kolmesta kuukaudesta kolmeen vuoteen. 
Mahdollista korvausta maksetaan 15 päiväs tä kahteen vuoteen. Adoptiovapaata saa 
kymmenestä päivästä vanhempainvapaan kestoon saakka. Eräissä jäsenvaltioissa ei makseta 
korvausta, toisissa korvaus vast aa vanhempainvapaalta maksettavaa. Kaikissa jäsenvaltioissa 
ei myönnetä isyysvapaata. Jos vapaa myönnetää n, sen kesto vaihtelee päivästä kymmeneen 
päivään. Joissakin jäsenvaltioissa osa vanhe mpainvapaasta on varattu isälle. Eräissä 
jäsenvaltioissa vapaalta ei makseta lainkaan kor vausta, toisissa taas ki inteä summa, joka voi 
vastata täyttäkin palkkaa. Omai shoitovapaata ei myönnetä kaikis sa jäsenvaltioissa. Sen kesto 
vaihtelee kahdesta kymmeneen päivään, kun hoidet tavana on vammainen tai sairas lapsi tai 
joissain tapauksissa joku muu sukulainen. Er äissä jäsenvaltioissa maksetaan kertakorvaus, 
joka vastaa sairauspäivärahaa ta i jotakin muuta vertailuarvoa. 
3. O
NGELMAN MÄÄRITTELY  
EU:n tasolla tunnustetaan nyt tarve sellaiselle po litiikalle, jolla voidaan varmistaa, että naiset 
ja miehet pystyvät nauttimaan yksityis-, perhe- ja työelämästään suuremmitta uhrauksitta. 
Tällaisen politiikan avulla voidaan antaa sekä na isille että miehille mahdollisuus tehdä aitoja 
valintoja näissä asioissa. Se saattaa myös nostaa naisten työllisyysastetta ja laskea heidän työttömyysastettaan. Lisäksi se voi vähent ää työmarkkinoitten eriytymistä sukupuolen 
mukaan ja vähentää sukupuolten palkkaeroja. S iinäkin tapauksessa, et tä käyttöön on otettu 
erilaisia joustavia työjärjestelyjä työ- ja perh e-elämän yhteensovittamisen tueksi, järjestelyjä 
hyödyntävät kuitenkin useammin naiset – pi kemminkin taloudellisen pakon vuoksi kuin 
vapaasta tahdostaan.  
Vaikka naisten työvoimaosuus on kasvanut, sukupuolten palkkaero  pysyi vuosina 2003–
2007 vakaasti 15 prosentissa ja on vuoden 2000 jälkeen pienentynyt vain yhdellä prosenttiyksiköllä.
13 Palkkaeroa selittävät tietyssä m äärin naisten vaikeudet sovittaa yhteen 
työ- ja yksityiselämänsä velvollisuudet. Yksi tärkeä tekijä, j oka vaikuttaa naisten 
työssäkäyntiin, on lastenhoidon saatavuus. Lastenhoidon  tarjonta on jäsenvaltioissa 
riittämätöntä, eikä sitä ole aina  sovitettu perhei den tarpeisiin.14 Vain Tanskassa ja Portugalissa 
tarjotaan yli 30 prosentille alle kolmivuotiaista yli 30 tuntia järjestettyä lastenhoitoa viikossa. Myös vanhusten hoito  jää pääosin naisten varaan.  
Lasten saaminen vaikuttaa naisten työssäkäyntiin  voimakkaasti.
 Niinpä sellaisten naisten 
työllisyysaste, joilla on huollettavia la psia, oli vuonna 2007 vain 65,5 prosenttia mutta 
miesten 91,7 prosenttia, eli ero oli yli 26 prosenttiyksikköä. 20–49-vuotiaiden naisten 
työllisyysaste laski  vuonna 2007 noin 12 prosenttiyksikköä lasten saamisen jälkeen, miesten 
taas nousi  osapuilleen seitsemän prosenttiyksikköä . Perheeseen liittyvien velvollisuuksien 
vuoksi naiset työskentelevät osa-aikaisesti  todennäköisemmin kuin miehet. Se heikentää 
heidän uranäkymiään ja palkkaansa. Lisäksi työmarkkinoilla esiintyy syrjintää  pienten 
lasten äitejä (j a isiä) kohtaan, ja vain harva isä pitää vanhempainvapaata . Mutta niin kauan 
kun äidit useammin kuin isät jättäytyvät työe lämän ulkopuolelle lapsia saatuaan ja 
hyödyntävät vanhempainvapaajärjestelyjä, työnan tajat pitävät naisia  yleisesti vähemmän 
                                                 
13 Eurostatin määritelmän mukaan sukupuolten palkkaero mitataan mies- ja naispuolisten palkansaajien 
keskimääräisen bruttotuntipalkan erona ja ilmai staan prosentteina miespuolisten palkansaajien 
keskimääräisestä bruttotuntipalkasta. 
14 Ks. tuore raportti The Provision of Childcare Services , Platenga/Remery 2008. 
 
FI 5   FI sitoutuneina uraansa kuin mi ehiä eivätkä investoi niin todennäköisesti naisten 
uramahdollisuuksiin.  
4. P ERUSSKENAARIO  
Ilman EU:n tason toimia nykyisten direktiivie n soveltaminen jatkuu ja nykyiset ohjelmat ja 
tavoitteet säilyvät voimassa. Osassa jäsenva ltioita, ei kuitenkaan kaikissa, olisi 
yksityiskohtaisia säännöksiä, joilla parannetaan  työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. 
Lissabonin tavoitteita arvioid aan vuonna 2010, ja Euroopan työl lisyysstrategian yhteydessä 
vahvistetaan uusia ohjeita ja tavoitteita. Naisten ja mieste n tasa-arvon etenemissuunnitelma 
päättyy vuonna 2010, mutta Euroopan ta son työmarkkinaosapuolten työ jatkuu. 
Ero äitien ja isien työvoimaosuudessa pysyy kuite nkin jatkossakin selvänä. Jäsenvaltioiden 
onkin kasvatettava naisten työvoimaosuutta pa itsi yhteiskunnan ikääntymisen vuoksi myös 
globaalin kilpailukyvyn nimissä. Naiset on  siksi saatava laaj emmin työelämään. 
Väestönkehityksen asettama haaste edellyttää lisäksi, että syntyvyys pysyy jäsenvaltioissa 
tasaisena. Niissä maissa, joissa naisten työl lisyysaste on korkea (kuten Suomessa, Ruotsissa, 
Tanskassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa), myös syntyvyys ylittää 
selvästi keskiarvon.15 Näissä jäsenvaltioissa myös työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen 
tähtäävä politiikka on pitkälti tehokkainta. 
5. M AHDOLLISET EU: N TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
Tavoitteena on parantaa äitien työllisyysaste tta ja vähentää sukupuolten epätasapainoa ja 
syrjintää. Tähän pyritään parantamalla perhev apaiden käytön edellytyksiä ja tarjoamalla 
perhevapaan ajalta taloudellista tukea.  
Erinäisten vaihtoehtojen tarkastelun jälkeen pääd yttiin siihen, ettei toimimatta jättäminen tule 
kysymykseen. Komissio on näet aset tanut työ- ja perhe-elämän 
yhteensovittamismahdollisuuksien parantamisen yhdeks i ensisijaiseksi tehtäväksi naisten ja 
miesten tasa-arvon etenemissuunnitelmassaan , ja tärkeät sidosr yhmät ovat vaatineet 
komissiolta lisätoimia tällä alalla. Ei-lai nsäädännöllisiä toimenpiteitä (kuten hyvien 
toimintamallien vaihtoa ja työmarkkinaosapuolten hankkeita) ja muita toimia, joilla pyritään nostamaan naisten työllisyysastetta, jatketaan joka tapauksessa. EU:n on lisättävä toimiaan, 
joilla pyritään parantamaan naisten työllisyyt tä ja annetaan naisille mahdollisuus hyödyntää 
koko potentiaaliaan ja osaamistaan. Todelliset  ja mieluisimmat työntekomallit poikkeavat 
edelleen toisistaan selvästi, ja näyttääkin selvältä, että yleisesti ottaen naiset haluaisivat tehdä työtä enemmän. Naisten työvoimaosuuden nostamiseen avautuukin siis paljon 
mahdollisuuksia. 
Edellisen perusteella toimintavaihtoehdot rajatt iin seuraaviin: i) ei EU:n tason toimia, ii) 
hyvien toimintamallien levittäminen, iii) äitiy svapaasääntöjen muuttaminen (direktiivi 
92/85/ETY), iv) vanhempainva paasääntöjen muuttaminen (d irektiivi 96/34/EY), v) 
täsmällisemmät adoptiovapaasäännökset ja vi) kahden uuden vapaan, isyysvapaan ja 
omaishoitovapaan, käyttöönotto.  
                                                
 
15 Ibid., s. 18. 
 
FI 6   FI 6. V AIHTOEHTOJEN TARKASTELU  
Kunkin vaihtoehdon kohdalta arvioitiin, miten se  täyttää tavoitteet ja  vertautuu suhteessa 
perusskenaarioon. Vaihtoehto ”ei uusia toimia ” ei ratkaisisi kartoi tettuja ongelmia. Hyvien 
toimintamallien levittämisestä  puolestaan olisi apua työ- ja perhe-elämän tasapainottamisessa. 
Jos äitiysvapaan  ajalta maksettava korvaus vastaisi täyttä sitä edeltä vää palkkaa ja sen pituutta 
jatkettaisiin neljällä viikolla, työ- ja perhe-eläm än yhteensovittamista tuettaisiin tavalla, jolla 
on todellista merkitystä ja arvoa. Sama pät ee myös säännökseen, jonka myötä äitiysvapaalta 
palanneella olisi oikeus pyytää j oustavaa työaikaa. Tällöin täytty isivät muut tavoitteet paitsi 
pyrkimys vähentää perhevapaata pitävien  naisten ja miesten palkkaeroa. 
Jatkamalla vanhempainvapaan  kestoa kuukaudella ja asetta malla korvauksen tasoksi 66 
prosenttia edeltävästä palkasta annettaisiin  työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiselle 
arvokasta tukea, mikäli molemmat va nhemmat pitäisivät ainakin kuukauden 
vanhempainvapaan. Vanhempainvapaalta makset tava korvaus kannustaisi isiä pitämään 
ainakin kuukauden vanhempainvapaan sen sijaan  että jättäisivät oikeutensa käyttämättä. 
Tämäntapaiset järjestelyt ovat osoittaut uneet hyvin tehokkaiksi Pohjoismaissa. 
Adoptiovapaata  koskevien säännösten muuttami sta vastaamaan mahdollisimman hyvin 
vanhempainvapaasäännöksiä pidettiin lupaav ana vaihtoehtona samoista syistä kuin 
vanhempainvapaajärjestelyn muuttamista. 
Kymmenpäiväisen isyysloman  tarjoamista pidettiin erityisen hyvänä keinona kannustaa isiä 
pitämään vanhempainvapaata. Eräissä jäsenvalti oissa saatujen kokemusten perusteella isät 
pitävät perhevapaita vain siinä tapauksessa, että isyyslomalta maksettava korvaus vastaa 
hyvin heidän palkkaansa. Siksi tässä vaihtoeh dossa korvaus olisi vähintään 66 prosenttia 
palkasta. 
Hyvänä pidettiin myös kuukauden mittaisen omaishoitovapaan  myöntämistä huollettavana 
olevan perheenjäsenen (mukaan luettuina yli kahdeksanvuotiaat lapset) hoitamiseen. Se 
auttaisi naisia (tai miehiä) pysymään työelämässä ja hoitamaan omaistaan. 
7. P ÄÄTELMÄT  
Vaikutustenarviointiraportissa päädyttiin siih en, että yhteisön tason oikeudellisesti sitovat 
toimenpiteet olisivat paras tapa saavuttaa as etetut tavoitteet. Tekemä llä arvioidut muutokset 
äitiys- ja vanhempainvapaajärjestelyihin ja ottamalla käyttöön uusia tai muita 
perhevapaamuotoja saataisiin aikaan paketti, jo sta olisi paljon apua t yö- ja perhe-elämän 
yhteensovittamisessa. Kun otetaan huomioon, e ttä työmarkkinaosapuo let aikovat neuvotella 
vanhempainvapaasta, komission olisi ku itenkin pidättäydyttävä esittämästä 
vanhempainvapaata koskevia ehdotuksia. Samoin olisi muistettava, että 
työmarkkinaosapuolten neuvotteluissa saatetaa n käsitellä myös uuden muotoisia vapaita. 
Äitiysvapaajärjestelyjä muuttava ehdotus jää tällä perusteella ainoaksi tässä vaiheessa 
toteuttamiskelpoiseksi toimenpiteeksi.