FI Euroopan unionin virallinen lehti C 109/2

EUROOPAN KESKUSPANKIN LAUSUNTO,

annettu 6 päivänä marraskuuta 2013,

ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta

(CON/2013/76)

2014/C 109/02

Johdanto ja oikeusperusta

Euroopan keskuspankki (EKP) vastaanotti 3 päivänä syyskuuta 2013 Euroopan unionin neuvostolta pyynnön antaa lausunto ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta (1) (jäljempänä ’ehdotettu asetus’). EKP vastaanotti 14 päivänä lokakuuta 2013 Euroopan parlamentilta pyynnön antaa lausunto ehdotetusta asetuksesta.

EKP:n toimivalta antaa lausunto perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 127 artiklan 4 kohtaan ja 282 artiklan 5 kohtaan, sillä ehdotettu asetus sisältää säännöksiä, jotka vaikuttavat luottolaitosten sekä muiden rahoituslaitosten kuin vakuutusyritysten toiminnan vakauden valvontaan liittyvää politiikkaa koskeviin EKP:n tehtäviin perussopimuksen 127 artiklan 6 kohdan mukaisesti, ja säännöksiä, jotka vaikuttavat Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) rooliin myötävaikuttaa rahoitusjärjestelmän vakauteen liittyvän politiikan moitteettomaan harjoittamiseen perussopimuksen 127 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tämän lausunnon on antanut EKP:n neuvosto Euroopan keskuspankin työjärjestyksen 17.5 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaisesti.

1. Yleiset huomautukset

EKP antaa täyden tukensa yhteisen kriisinratkaisumekanismin perustamiselle, sillä se vahvistaa osaltaan talous- ja rahaliiton perustaa ja vakautta. EKP haluaa tässä yhteydessä myös toistaa kannan, jonka se esitti 27 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan lausunnossa ehdotuksesta neuvoston asetukseksi luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille ja ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkivalvontaviranomainen) perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta (CON/2012/96) (2). Tämän kannan mukaan yhteinen kriisinratkaisumekanismi (YKM) on välttämätön lisä yhteiselle valvontamekanismille (YVM), jotta voidaan saavuttaa hyvin toimiva finanssimarkkinaunioni. Tällainen mekanismi on siksi perustettava siihen mennessä, kun EKP ottaa hoitaakseen valvontavastuunsa kokonaisuudessaan. Ehdotettu asetus sisältää tehokkaan kriisinratkaisun kolme tärkeää osatekijää: a) yhteisen järjestelmän, b) yhteisen viranomaisen ja c) yhteisen rahaston. Ehdotettu asetus on vastaus 13.–14. joulukuuta 2012 ja 27.–28. kesäkuuta 2013 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston antamiin päätelmiin (3), jotka perustuvat selvitykseen ”Kohti todellista talous- ja rahaliittoa” (4).

EKP katsoo, että seuraavissa kohdissa esitetyt yleiset periaatteet vaikuttavat olennaisesti YKM:n tehokkuuteen, ja on tyytyväinen siihen, että ne kuvastuvat suurelta osin ehdotetussa asetuksessa.

1.1 YKM:n olisi katettava kaikki YVM:ään osallistuviin jäsenvaltioihin sijoittautuneet luottolaitokset.

1.2 YKM:n keskiössä olisi oltava keskitetty kriisinratkaisuviranomainen, jolla on riittävät päätöksentekovaltuudet ryhtyä kriisinratkaisutoimiin, jos euroalueen tai koko unionin vakaus sitä vaatii. YKM on välttämätön lisä YVM:lle, (5) sillä kriisinratkaisua ja valvontaa koskevat vastuu- ja päätöksentekotasot on yhdenmukaistettava. EKP onkin yhtä mieltä komission kanssa siitä, että yhteinen mekanismi soveltuu kansallisten kriisinratkaisuviranomaisten verkostoa paremmin takaamaan asianmukaisen vastuunjaon ja muut optimaaliset kriisinratkaisutoimet. Kansallisten kriisinratkaisujärjestelmien keskinäinen koordinointi ei kokemusten perusteella aina riitä tuottamaan mahdollisimman nopeita ja kustannustehokkaita kriisinratkaisupäätöksiä etenkään rajat ylittävissä tilanteissa.

1.3 Päätöksentekoprosessin olisi mahdollistettava ajallaan tapahtuva ja tehokas päätöksenteko; tarvittaessa päätökset olisi kyettävä tekemään hyvin nopeasti, esimerkiksi muutamassa päivässä tai joskus jopa muutamassa tunnissa. Prosessin olisi perustuttava asianmukaiseen kriisinratkaisun suunnitteluun.

1.4 Keskitetyllä kriisinratkaisuviranomaisella olisi oltava riittävät valtuudet, välineet ja rahoitusvarat, jotta se voi ratkaista laitosten kriisejä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä annettavan direktiivin (jäljempänä ’pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivi’) mukaisesti.

1.5 Keskitetyllä kriisinratkaisuviranomaisella olisi oltava käytettävissään kriisinratkaisurahoitusta yhteisen kriisinratkaisurahaston kautta. Tämä rahasto olisi rahoitettava kaikkien YKM:ään osallistuvien pankkien etukäteen suorittamilla riskiperusteisilla rahoitusosuuksilla, joita täydennetään tarvittaessa jälkikäteisosuuksilla. Lisäksi olisi oltava käytettävissä väliaikainen, budjettineutraali julkinen varautumisjärjestely, joka voitaisiin toteuttaa yhteiselle kriisinratkaisurahastolle myönnettävän luottojärjestelyn muodossa.

1.6 YKM:ää koskevien puitteiden olisi taattava tiivis koordinointi YKM:n kriisinratkaisutoiminnon ja YVM:n valvontatoiminnon välillä. Samalla olisi kuitenkin otettava huomioon näiden kahden mekanismin institutionaaliset vastuualueet ja noudatettava niitä.

Sekä YVM että YKM kuuluvat olennaisina osina pankkiunionin yhdennettyyn rahoituskehykseen. Pankkiunionin avulla voidaan katkaista pankkien ja valtioiden väliset kytkennät kyseisissä jäsenvaltioissa ja muuttaa finanssisektorin nykyisen sirpaloitumiskehityksen suunta.

EKP antaa voimakkaan tukensa YKM:n suunnitellulle aikataululle, jonka mukaisesti YKM tulisi voimaan vuoden 2014 puoleen väliin mennessä ja olisi täysin toimintakykyinen 1. tammikuuta 2015 mennessä. Aikataulussa otetaan huomioon se, että YKM on pankkiunionin keskeinen osa.

2. Erityiset huomautukset

2.1 Oikeusperusta

Komissio esittää ehdotetun asetuksen perustaksi perussopimuksen 114 artiklaa, jonka nojalla voidaan toteuttaa sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia toimenpiteitä jäsenvaltioiden säännösten lähentämiseksi. EKP on tietoinen siitä, että unionin muut toimielimet arvioivat parhaillaan ehdotettua oikeusperustaa, ja toteaa, että ehdotettuun asetukseen on esitetty muutoksia sen varmistamiseksi, että 114 artikla olisi mahdollinen oikeusperusta ehdotetun asetuksen tavoitteen saavuttamiseksi. Tämä tavoite on sisämarkkinoiden yhtenäisyyden säilyttäminen ja sen toiminnan parantaminen siten, että unionilla on keskitetty viranomainen, joka soveltaa yhdenmukaisesti yhtenäisiä kriisinratkaisusääntöjä ja jolla on käytettävissään yhteinen kriisinratkaisurahasto.

2.2 Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston hallinto ja vastuuvelvollisuus

EKP suhtautuu kaikkiaan myönteisesti ehdotettuun hallintomalliin ja etenkin siihen, ettei yhdelläkään osapuolella, varsinkaan kansallisilla kriisinratkaisuviranomaisilla ole veto-oikeutta yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (jäljempänä ’kriisinratkaisuneuvosto’) päätöksenteossa. Luottolaitosten kriisinratkaisuissa lopullinen päätöksentekovalta on komissiolla, mutta kriisinratkaisuneuvostolla on laajat ja itsenäiset valtuudet laatia kriisinratkaisusuunnitelmia (6) ja kriisinratkaisujärjestelmiä (7) ja pyytää niiden täytäntöönpanoa. On äärimmäisen tärkeää, että YKM:n päätöksentekovaltuudet ja äänestyssäännöt mahdollistavat tehokkaan ja ajallaan tapahtuvan päätöksenteon etenkin kriisiaikoina. Kriisinratkaisumenettelyihin osallistuvien viranomaisten vastuualueet olisi määriteltävä tarkemmin valtuuksien päällekkäisyyksien välttämiseksi. Kuvailemalla tarkemmin, miten kriisinratkaisuneuvosto käyttää valtuuksiaan, mahdollistettaisiin asiassa Meroni vahvistetun periaatteen (8) riittävä noudattaminen ja samalla se, että menettely on riittävän joustava yksittäisten kriisinratkaisutapausten ratkaisemiseksi. Vielä on mainittava, että ehdotetulla asetuksella on varmistettava, että komission kaikki kriisinratkaisupäätökset tehdään riittävän nopeasti. (9)

EKP on tyytyväinen kriisinratkaisuneuvoston vastuuvelvollisuutta koskevaan kehykseen, joka on unionin institutionaalisten puitteiden mukainen. Demokraattista vastuuvelvollisuutta ja valvontaa koskevista käytännön menettelyistä (10) Euroopan parlamentin ja kriisinratkaisuneuvoston välillä tehtävään sopimukseen olisi sovellettava unionin ja jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädettyä luottamuksellisuutta etenkin sellaisen valvontatiedon osalta, jonka kriisinratkaisuneuvosto saa EKP:lta ja kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta.

2.3 Kriisinratkaisu- ja valvontaviranomaisten yhteistyö

EKP on tyytyväinen suunniteltuun tiiviiseen yhteistyöhön valvonta- ja kriisinratkaisuviranomaisten välillä. (11) Ehdotetussa asetuksessa EKP:lle osoitettaviin tehtäviin ja vastuualueisiin olisi sovellettava perussopimusta, Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussääntöä (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) sekä etenkin luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 1024/2013 (12) (jäljempänä ’YVM-asetus’), eivätkä ne saa ylittää EKP:lle perussopimuksessa, EKPJ:n perussäännössä tai YVM-asetuksessa osoitettuja tehtäviä ja vastuualueita. EKP toteaa, että ehdotetussa asetuksessa säädetään tiiviistä yhteistyöstä ja tietojenvaihdosta, mutta EKP:lle ei osoiteta siinä uusia tehtäviä tai vastuualueita. (13) EKP suosittelee, että viitattaessa ehdotetussa asetuksessa EKP:n tehtäviin ja vastuualueisiin viitataan selvyyden vuoksi soveltuvin osin EKP:lle YVM-asetuksella annettuihin tehtäviin ja vastuualueisiin. (14)

EKP toteaa ehdotetussa asetuksessa myös säädettävän, että EKP:n kutsuessa kriisinratkaisuneuvoston edustajan osallistumaan EKP:n valvontaelimeen kriisinratkaisuneuvosto nimeää edustajan. YVM-asetuksessa kuitenkin säädetään, että EKP:n valvontaelin voi kutsua Euroopan kriisinratkaisuviranomaisen puheenjohtajan osallistumaan tarkkailijana valvontaelimen kokouksiin sitten, kun mainittu viranomainen on perustettu. (15) Täyden johdonmukaisuuden varmistamiseksi ehdotettua asetusta on muutettava tämän mukaisesti. (16)

On erittäin tärkeää, että kriisinratkaisuviranomaisten ja valvontaviranomaisten tehtävät ja vastuualueet ovat erilliset ennen kuin kriisejä on näköpiirissä ja kriisin ensivaiheessa, jolloin valvoja voi toteuttaa luottolaitoksiin kohdistuvia varhaisen puuttumisen toimenpiteitä, sekä arvioitaessa kriisinratkaisun ja pääomainstrumenttien alaskirjauksen edellytyksiä.

Ensinnäkin varhaisen asiaan puuttumisen vaiheessa valvoja on yksin vastuussa toteutettavista toimista tai toimenpiteistä. On tärkeää, että valvoja ilmoittaa toteuttamistaan varhaisen puuttumisen toimenpiteistä viipymättä kriisinratkaisuneuvostolle. Se, että EKP:lle (tai kansalliselle valvontaviranomaiselle) ehdotetaan velvollisuutta kuulla kriisinratkaisuviranomaisia ennen muiden varhaisen puuttumisen toimenpiteiden määräämistä, ei kuitenkaan vastaa tarvetta toteuttaa pikaisia ja tehokkaita varhaisen puuttumisen toimenpiteitä yhden valvontaviranomaisen yhdennetyssä järjestelmässä. EKP:tä tai kansallista valvontaviranomaista olisikin vain pyydettävä ilmoittamaan kriisinratkaisuviranomaisille tällaisista toimista mahdollisimman pian. (17) Kriisinratkaisuneuvoston olisi varhaisen puuttumisen vaiheessa myös suoritettava sisäiset valmistelutoimensa niin, etteivät ne heikennä markkinoiden luottamusta ja mahdollisesti pahenna kyseisen laitoksen tilannetta. Siksi tietojen pyytäminen ja tarkastusten tekeminen paikalla sekä muut sen kaltaiset toimet olisi säädettävä ensisijaisesti valvojan tehtäväksi. Valvoja toimittaisi pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin mukaisesti kriisinratkaisuviranomaiselle kaikki tiedot, jotka tarvitaan kyseistä laitosta koskevien kriisinratkaisutoimien valmistelemiseksi. (18) Kriisinratkaisuviranomaisen suorittamia koordinoimattomia tutkimustoimia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia olisi vältettävä, koska ne voivat heikentää luottamusta. (19)

Toiseksi EKP toteaa kriisinratkaisun käynnistävien olosuhteiden arvioinnista, että ehdotetussa asetuksessa myönnetään valvojalla olevan parhaat edellytykset arvioida, onko luottolaitos tosiasiallisesti tai todennäköisesti kaatumassa ja onko kohtuullista odottaa, että sen kaatuminen voidaan estää kohtuullisessa ajassa vaihtoehtoisilla yksityisen sektorin tai valvontaviranomaisten toimilla. (20) EKP katsoo, että vastuu näiden kahden kriteerin arvioimisesta olisi annettava yksinomaan asianomaiselle valvontaviranomaiselle, eli joko EKP:lle tai kansallisille toimivaltaisille viranomaisille, YVM-asetuksessa säädetyn toimivaltajaon mukaisesti. Näin varmistettaisiin selkeä vastuunjako, joka takaa ripeät ja tehokkaat kriisinratkaisutoimet. (21) Ehdotetussa asetuksessa olisi säädettävä, että komissio voi päättää asettaa laitoksen kriisinratkaisuun pelkästään valvontaviranomaisen arvion perusteella. (22) Tällainen arvio olisi siten välttämätön, mutta ei riittävä, edellytys laitoksen asettamiselle kriisinratkaisuun.

Kolmanneksi valvojalla on myös parhaat edellytykset arvioida, onko yhteisö tai konserni enää elinkelpoinen ilman pääomainstrumenttien alaskirjausta tai pääomaksi muuntamista tai tarvitaanko poikkeuksellista julkista tukea. Elinkelpoisuusarviointi suoritetaan joko ennen sen arvioimista, täyttääkö pankki kriisinratkaisun edellytykset, tai samanaikaisesti tämän arvioinnin kanssa. Se siis suoritetaan ennen kriisinratkaisun aloittamista. Ehdotetussa asetuksessa olisi näin ollen selkeästi annettava vastuu tästä arvioinnista valvojalle ja valvojan arvio olisi säädettävä pääomainstrumenttien alaskirjauksen tai pääomaksi muuntamisen välttämättömäksi ennakkoedellytykseksi. (23)

Asianmukaisten valvontajärjestelmien varmistamiseksi kriisinratkaisuneuvoston ja komission olisi lisäksi voitava pyytää valvojan (EKP:n tai kansallisen toimivaltaisen viranomaisen) arviointia milloin tahansa, jos jokin laitos on tosiasiallisesti tai todennäköisesti kaatumassa tai jos sen ei katsota enää olevan elinkelpoinen ilman pääomainstrumenttien alaskirjausta tai pääomaksi muuntamista. Näin mahdollistetaan toimet tilanteessa, jossa kriisinratkaisuviranomainen katsoo ne tarpeellisiksi, mutta valvoja ei toteuta niitä. (24)

Ehdotetussa asetuksessa säädetään vielä, että EKP ja kansalliset valvontaviranomaiset toimittavat kriisinratkaisuneuvostolle ja komissiolle kaikki tiedot, joita nämä tarvitsevat tehtäviensä hoitamiseen. Tietojen jakaminen on tärkeä edellytys sille, että sekä valvonta että kriisinratkaisu toimivat tehokkaasti. Siksi olisi selvennettävä, että kaikki tietojen toimittamiseen liittyvät velvollisuudet ovat molemminpuolisia. Ennen kaikkea valvojalle olisi ilmoitettava mahdollisimman pian kaikista suunnitelluista ja toteutetuista kriisinratkaisumenettelyyn kuuluvista toimista, jotta valvoja voi ennakoida mahdolliset vaikutukset rahoitusvakauteen ja varoittaa kriisinratkaisuviranomaista niistä. (25)

2.4 EKP:n osallistuminen kriisinratkaisuneuvostoon sekä keskuspankkien yleinen osallistuminen

EKP huomauttaa, että ehdotetun asetuksen johdanto-osan 19 kappale, jossa viitataan komission ja EKP:n ”edustajiin”, ei vastaa muuta ehdotettua asetusta, jonka mukaan komissio ja EKP nimittävät joitakin kriisinratkaisuneuvoston jäsenistä. Ehdotetun asetuksen 39 artiklassa nimittäin säädetään, että kriisinratkaisuneuvostoon kuuluu muun muassa EKP:n nimittämä jäsen, jonka toimikausi on viisi vuotta ilman uusimismahdollisuutta. Ehdotetun asetuksen 43 artiklan mukaan valvontaelimen jäsenten on toimittava riippumattomasti, puolueettomasti ja koko unionin edun mukaisesti pyytämättä tai ottamatta ohjeita unionin toimielimiltä tai elimiltä, minkään jäsenvaltion hallitukselta taikka muulta julkiselta tai yksityiseltä elimeltä. Ehdotetun asetuksen 45 ja 49 artiklan mukaan EKP:n nimittämä jäsen osallistuu kriisinratkaisuneuvoston täysistuntoihin ja sen johdon istuntoihin, ja hänellä on niissä äänioikeus.

Jotta ehdotetussa asetuksessa kuvastuisi tarkemmin ero EKP:n kahden roolin välillä (YVM-asetuksen mukainen rooli ja ehdotetun asetuksen mukainen kriisinratkaisuneuvoston jäsenen rooli) ja jotta siinä säilytettäisiin erillään unionin velvollisuudet, jotka liittyvät yhtäältä sen valvonta- ja toisaalta sen kriisinratkaisutehtävään, EKP suosittelee, että EKP:lle annetaan oikeus osallistua tarkkailijana kaikkiin kriisinratkaisuneuvoston istuntoihin (täysistuntoihin ja johdon istuntoihin). (26)

Koska keskuspankeilla on tärkeitä rahoitusvakauteen ja makrovakauteen liittyviä tehtäviä ja asiantuntemusta, keskuspankeilla olisi – silloin, kun ne eivät toimi kansallisen lainsäädännön mukaisina kriisinratkaisuviranomaisina – oltava oikeus osallistua kriisinratkaisuneuvoston kokouksiin tarkkailijoina ja niiden olisi osallistuttava EKP:n kanssa kriisinratkaisutoimien järjestelmävaikutusten arviointiin. (27)

2.5 Purkamismahdollisuuden arviointi sekä omia varoja ja hyväksyttäviä velkoja koskeva vähimmäisvaatimus (jäljempänä ’vähimmäisvaatimus’)

EKP on tyytyväinen siihen, että ehdotetun asetuksen mukaisesti kriisinratkaisuneuvosto arvioi 2 artiklassa tarkoitettujen yhteisöjen purkamismahdollisuuden toimivaltaista viranomaista ja myös EKP:ta kuullen. (28) Vaikka valvojan kuuleminen riittää arvioinnissa, toimenpiteistä purkamismahdollisuuden esteiden poistamiseksi olisi päätettävä, ja ne olisi toteutettava yhteistyössä valvojan kanssa. Tämä vastaisi valvojan vahvaa osallistumista kriisinratkaisusuunnitelmien laadintaan. (29) Arvioinnissa ei pitäisi olettaa, että yhteisestä kriisinratkaisurahastosta myönnetään väliaikaisen likviditeetin lisäksi muuta tukea. Sen olettaminen, että rahastosta myönnetään vakavaraisuustukea, on vastoin yleistä periaatetta, jonka mukaan kriisinratkaisutilanteessa tappioista vastaavat ensin kyseisen laitoksen tai konsernin osakkeenomistajat ja velkojat. (30) Yhteisestä kriisinratkaisurahastosta myönnetään varoja vain, jos osakkeenomistajien ja velkojien kautta saatava kriisinratkaisurahoitus ei riitä. Laitoksen tai konsernin purkamismahdollisuuden arvioinnissa olisikin varmistettava, että laitoksella tai konsernilla itsellään on uskottavan kriisinratkaisustrategian edellyttämä riittävä tappionsietokyky. (31)

EKP katsoo, että vähimmäisvaatimus on tärkeä edellytys purkamismahdollisuuden ja riittävän tappionsietokyvyn turvaamiselle. Toimivaltaisella viranomaisella pitäisi olla korostettu asema vähimmäisvaatimuksen määrittämisessä, koska vähimmäisvaatimus voi vaikuttaa suoraan pankin liiketoiminnan jatkuvuuteen ja sillä on siksi merkitystä toimivaltaisen viranomaisen kannalta. Kriisinratkaisuneuvoston olisikin siksi määritettävä vähimmäisvaatimus ”yhteistyössä” toimivaltaisen viranomaisen kanssa. (32) EKP:n käsityksen mukaan ehdotetun asetuksen vähimmäisvaatimusta koskevilla yleisillä säännöksillä varmistetaan täysi yhdenmukaisuus tulevan pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin kanssa ja näin ollen myös ristiinviittaukset vähimmäisvaatimuksen kannalta hyväksyttävien velkojen hyväksyttävyysedellytyksiin. (33)

2.6 Velkakirjojen arvon alaskirjaus

Ehdotetussa asetuksessa säädetään, että velkakirjojen arvon alaskirjausta koskevat säännökset tulevat voimaan 1. tammikuuta 2018. Tämä tarkoittaa, että YKM:n on ehkä ratkaistava pankkien kriisejä ilman tätä kriisinratkaisuvälinettä. Uudet valtiontukisäännöt (34) edellyttävät kuitenkin, että pääoma ja etuoikeudeltaan huonommat velat kirjataan alas, jos kriisinratkaisurahastosta peräisin olevia tai julkisia varoja käytetään kriisinratkaisussa. Tästä huolimatta on epävarmaa, voidaanko etuoikeutettujen, vakuudettomien velkojen arvo kirjata alas, koska jäsenvaltiot voivat itse päättää, aikaistavatko ne velkakirjojen arvon alaskirjauspuitteiden käyttöönottoa.

Tästä syystä EKP kannattaa velkojen arvon alaskirjauksen käyttöönottoa ennen vuotta 2018. Velkojen arvon alaskirjauksen katsotaan jo olevan suurelta osin sisällytetty kustannuksiin, joten sen ei uskota vaikuttavan rahoitukseen paljonkaan. Lisäksi velkakirjojen alaskirjauksen käyttö lisäisi oikeusvarmuutta, johdonmukaisuutta ja ennakoitavuutta ja vähentäisi tilapäisratkaisuihin turvautumista. (35)

Säännös, joka koskee saamisten etuoikeusjärjestystä maksukyvyttömyystilanteessa ja joka määrittelee tappioiden kohdentamisjärjestyksen velkakirjoja alaskirjattaessa, (36) vaikuttaa poikkeavan tulevan pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin vastaavista säännöksistä. Olisikin pyrittävä johdonmukaisuuteen sen mukaan, minkälaisen lopullisen tekstin unionin lainsäätäjä hyväksyy. On erityisen tärkeää huolehtia siitä, että suojatut talletukset ovat ”superetuoikeutettuja” ja luonnollisten henkilöiden ja pienten ja keskisuurten yritysten hyväksyttävät talletukset ovat etuoikeutetumpia kuin muut etuoikeutetut vakuudettomat saatavat. Säännökset, jotka koskevat talletussuojajärjestelmien asemaa kriisinratkaisun yhteydessä, olisi siksi myös täysin yhdenmukaistettava tulevan pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin säännösten kanssa, ja olisi säädettävä talletussuojajärjestelmien sijaantulo-oikeudesta suojattujen tallettajien oikeuksiin ja velvollisuuksiin. (37)

2.7 Yhteinen kriisinratkaisurahasto

EKP on tyytyväinen siihen, että YKM:ään sisältyy yhteinen kriisinratkaisurahasto, jota rahoitetaan mekanismiin osallistuvissa jäsenvaltioissa sijaisevien laitosten etukäteen suorittamilla riskiperusteisilla rahoitusosuuksilla. Yhteisen kriisinratkaisurahaston tällainen hallinta on olennainen osa YKM:ää, jotta varmistetaan riittävä kriisinratkaisurahoitus turvautumatta julkisiin varoihin. Sen ansiosta kriisinratkaisuneuvosto voi toimia nopeasti eikä sen tarvitse käydä pitkällisiä vastuunjakokeskusteluja rajatylittävien pankkien tapauksessa. Näin turvataan mahdollisimman hyvä ja kustannustehokas Euroopan laajuinen kriisinratkaisustrategia. Yhteinen kriisinratkaisurahasto voi yhteisten varojen turvin suojella veronmaksajia paremmin kuin kansalliset järjestelyt ja näin katkaista pankkien ja valtioiden väliset haitalliset kytkennät.

Ehdotetussa asetuksessa säädetään, että kriisinratkaisurahaston tavoitekoko on vähintään 1 prosentti suojattujen talletusten määrästä. EKP:n mielestä suojattujen talletusten määrä ei ole paras mahdollinen mittapuu, koska se ei täysin kuvasta kriisinratkaisun mahdollisia rahoituskustannuksia. Suojattujen talletusten määrä voi pysyä vakaana velkojen kokonaismäärän lisääntyessä huomattavasti, tai se voi kasvaa velkojen kokonaismäärän pysyessä vakaana. Kummassakaan tapauksessa kriisinratkaisurahaston mahdollinen riski ei olisi riittävästi katettu. Olisi myös otettava huomioon, että suojatut talletukset on jo vakuutettu talletussuojajärjestelmällä, koska talletussuojajärjestelmä osallistuu kriisinratkaisurahoitukseen, jos (etuoikeutetuille) suojatuille talletuksille koituu tappioita. Mittapuuta olisikin täydennettävä velkojen kokonaismäärää koskevalla viitearvolla, joka kriisinratkaisuneuvoston olisi asianmukaisesti kalibroitava niin, että vähimmäistasona on 1 prosentti suojattujen talletusten määrästä. (38)

2.8 Varautumisjärjestelyt

EKP suhtautuu myönteisesti ehdotukseen luoda ylimääräisiä varautumisjärjestelyjä, jotka voidaan ottaa käyttöön poikkeustilanteissa, mikäli yhteisen kriisinratkaisurahastoon ennakkoon maksetut rahoitusosuudet eivät riitä ja jälkikäteen suoritetut maksuosuudet eivät ole välittömästi käytettävissä kustannusten kattamiseen, ja joiden ansiosta kriisinratkaisurahasto voi tehdä lainasopimuksia tai sopia muista tukimuodoista rahoituslaitosten tai muiden kolmansien osapuolten kanssa. Tällaisten varautumisjärjestelyjen avulla YKM:n voi olla helpompi kestää talous- ja rahoitushäiriöitä, mikä vahvistaa sen kykyä estää järjestelmäkriisejä. EKP antaa myös tukensa vaatimukselle, jonka mukaan rahoitusalan, ei veroviranomaisten, on vastattava varautumisjärjestelyjen kautta saadun rahoituksen takaisinmaksusta. Tämä vaatimus vastaa YKM:n pääperustelua, jonka mukaan pankkien kriisit on voitava ratkaista aiheuttamatta pysyviä kustannuksia veronmaksajille. Ehdotettu asetus vastaa edellä mainittujen seikkojen osalta täysin 13.–14. joulukuuta 2012 ja 27.–28. kesäkuuta 2013 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston antamia päätelmiä (39), jotka perustuvat selvitykseen ”Kohti todellista talous- ja rahaliittoa”.

EKP toteaa kuitenkin, että ehdotetussa asetuksessa ei selosteta tarkkaan ylimääräisten varautumisjärjestelyjen rakennetta. Vaikka ehdotetussa asetuksessa säädetään mahdollisuudesta ottaa lainaa kolmansilta osapuolilta, (40) siinä ei täsmennetä, kuuluisiko ylimääräisiin varautumisjärjestelyihin myös väliaikainen mahdollisuus käyttää julkisia varoja vai perustuisivatko ne pelkästään yksityiseltä sektorilta otettaviin lainoihin. Koska ehdotetun asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että jäsenvaltiot eivät ole velvollisia myöntämään julkista rahoitustukea, vaikuttaa siltä, että tällainen varautumisjärjestely voisi perustua vain vapaaehtoisuuteen. EKP katsoo, että budjettineutraaliuden periaatteesta huolimatta mahdollisuus käyttää verovaroja olisi olennainen osa YKM:n varautumisjärjestelyjä. Tämä johtuu siitä, että yksityisiä rahoituslähteitä voi etenkin YKM:n käytön alkuvaiheessa olla niukasti, ja ne voivat väliaikaisesti ehtyä, jos rahoitusmarkkinoilla syntyy vakavaa kuohuntaa. EKP ymmärtää, että komissio ei ole sisällyttänyt ehdotettuun asetukseen jäsenvaltioiden velvoitetta myöntää julkista rahoitustukea, sillä se voisi tarkoittaa puuttumista jäsenvaltioiden finanssipoliittiseen itsemääräämisoikeuteen, johon ei ole mahdollista kajota ehdotetun asetuksen oikeusperustan nojalla. Tätä taustaa varten EKP pitää tärkeänä, että osallistuvat jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että ehdotetun asetuksen tullessa voimaan käytettävissä on yhteinen ja vankka julkinen varautumisjärjestely. (41)

Tämä julkinen varautumisjärjestely voisi olla luottojärjestely, jonka kautta YKM voisi hyödyntää osallistuvien jäsenvaltioiden yhteisiä julkisia varoja. Budjettineutraaliuden periaatteen noudattamiseksi luotto olisi maksettava kokonaisuudessaan takaisin, jos siihen turvaudutaan. Olisi tärkeää kalibroida huolellisesti aikataulu näiden varojen takaisinperinnälle rahoitusalalta liian myötäsyklisten maksujen välttämiseksi. Edellä kuvatun kaltainen luottojärjestely olisi täysin yhdenmukainen joulukuussa 2012 annettujen Eurooppa-neuvoston päätelmien (42) ja muiden maiden vastaavien kriisinratkaisupuitteiden kanssa. Yksi esimerkki on Yhdysvaltain valtiovaranministeriön maan talletussuojaviranomaiselle (Federal Deposit Insurance Corporation) myöntämä luottojärjestely.

2.9 Suhde valtiontukikehykseen

EKP toteaa, että ehdotettu asetus on suunniteltu varmistamaan komission valtiontukitoimivallan säilyminen kaikissa kriisinratkaisutapauksissa, joihin liittyy valtiontueksi katsottavaa tukea. Tämä tapahtuu siten, että kriisinratkaisumenettelyn rinnalla käytetään valtiontukimenettelyä. (43) Ehdotetussa asetuksessa aiotaan kuitenkin myös soveltaa analogisesti ja kriisinratkaisumenettelyn rinnalla valtiontukea koskevaa komission valvontaa tapauksissa, joissa käytetään kriisinratkaisurahaston tukea. (44)

EKP myöntää, että valtiontukikehys on osoittautunut erittäin tärkeäksi välineeksi määriteltäessä yhteisiä parametrejä pankkien kriisinratkaisussa kaikkialla unionissa käytettävää kansallista julkista tukea varten. EKP katsoo kuitenkin, että olisi arvioitava huolellisesti, miten valtiontukea koskeva komission valvonta vaikuttaa etenkin YKM:n puitteissa suoritettavaan kriisinratkaisuun. Heti kun YKM on täysin toimintakykyinen, kriisinratkaisupäätökset tehdään unionin tasolla, mikä takaa yhtäläiset toimintaedellytykset ja sen, etteivät sisämarkkinat vääristy. (45) Valtiontukimenettelyn mukainen rinnakkainen arviointi ei siksi saisi viivästyttää tai estää kriisinratkaisuprosessia tai olla sen kanssa päällekkäinen. Kriisinratkaisumenettelyn puitteissa on mahdollista päästä tavoitteisiin, joiden mukaan sisämarkkinoiden yhtenäisyys on säilytettävä eikä osallistuvien ja osallistumattomien jäsenvaltioiden välinen kilpailu saa vääristyä. Valtiontukinäkökohtien sisällyttäminen kriisinratkaisumenettelyyn on mahdollista ennen kaikkea siksi, että komissiolla on perimmäinen päätäntävalta. Ehdotettua asetusta sovellettaessa on joka tapauksessa varmistettava, ettei valtiontukea koskeva valvonta johda aiheettomiin viivytyksiin eikä estä kriisinratkaisun tavoitteiden saavuttamista etenkin siksi, että rahoitusvakaus on säilytettävä. (46) Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi komission olisi hyvä täsmentää ehdotetussa asetuksessa selvästi, mitä valtiontukipuitteiden sääntöjä ja mitä menettelyä sovelletaan analogisesti, sekä tarvittaessa selostaa tarkemmin niiden asianmukaista soveltamista.

Lisäksi tulevaisuudessa voi olla tarpeen analysoida tarkemmin valtiontukisääntöjen analogista soveltamista sekä valtiontuki- ja rahoitusvakausnäkökohtien vuorovaikutusta kriisinratkaisun yhteydessä. (47)

2.10 Kriisinratkaisupäätösten laillisuusvalvonta

Ehdotettu asetus ei sisällä kriisinratkaisupäätösten laillisuusvalvontaa ja siihen liittyviä seikkoja koskevia säännöksiä. EKP päättelee, että a) kriisinratkaisua koskevat kriisinratkaisuneuvoston/komission päätökset (48) ja valtiontukisääntöjä koskevat komission päätökset olisivat edelleen Euroopan unionin tuomioistuimen laillisuusvalvonnan alaisia ja b) kansallisten kriisinratkaisuviranomaisten kriisinratkaisutoimet, joilla pannaan täytäntöön kriisinratkaisujärjestelmä kyseisten päätösten ja valtiontukisääntöjen mukaisesti, olisivat edelleen kansallisten tuomioistuinten laillisuusvalvonnan alaisia. EKP toteaa, että perussopimuksen ja ehdotetun asetuksen mukainen mahdollisuus vedota unionin tuomioistuimeen sekä mahdollisuus vedota kansallisiin tuomioistuimiin jäsenvaltioiden oman lainsäädännön nojalla taannevat yhdessä sellaisten luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden oikeusturvan, joihin YKM:n puitteissa tehdyt päätökset vaikuttavat.

Oikeudellisen selvyyden vuoksi asetuksessa olisi hyvä täsmentää, ettei se vaikuta kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan valvoa kansallisten kriisinratkaisu- tai muiden toimivaltaisten viranomaisten sellaisten toimien tai laiminlyöntien laillisuutta, joita nämä toteuttavat pannessaan täytäntöön kriisinratkaisumenettelyn puitteissa 16 artiklan mukaisesti tehtyjä kriisinratkaisuneuvoston päätöksiä. Olisi myös harkittava sellaisten säännösten mukaan ottamista, joilla estetään kriisinratkaisuneuvoston tekemien päätösten kumoamismahdollisuus tai ainakin rajoitetaan sitä, etenkin ehdotetun asetuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen päätösten osalta, pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin sisältämien, muutoksenhakuoikeutta ja muiden toimien poissulkemista koskevien säännösten mukaisesti. Tätä koskevien säännösten olisi oltava tarkkaan punnittuja, jotta varmasti noudatetaan EU:n perusoikeuskirjassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa vahvistettuja omistusoikeustakeita.

YKM:ään liittyvien oikeussuojakeinojen selventämiseksi olisi lisäksi hyvä esittää pääpiirteittäin YKM:n puitteissa toteutettujen kriisinratkaisutoimenpiteiden kohteeksi joutuneita osapuolia koskevan laillisuusvalvontaoikeuden laajuus ja sisältö täsmentämällä esimerkiksi, että kansallisten kriisinratkaisuviranomaisten toimien ja laiminlyöntien laillisuusvalvonnassa on otettava kaikilta osin huomioon se, että ehdotetun asetuksen 16 artiklan 8 kohdan mukaan kansallisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet pannakseen täytäntöön kriisinratkaisuneuvoston päätökset ja että nämä päätökset ovat Euroopan unionin tuomioistuimen laillisuusvalvonnan alaisia. Täsmennys voisi sisältyä ehdotetun asetuksen perusteluihin tai erilliseen asiakirjaan.

2.11 Terminologia

EKP suhtautuu myönteisesti siihen, että komission tavoitteena on ehdotetun asetuksen yhdenmukaisuus tulevan pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin kanssa, minkä pitäisi taata myös määritelmien kaikkinainen yhdenmukaisuus. Pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin määritelmät olisi säilytettävä, ellei ole objektiivisia syitä poiketa niistä ehdotetussa asetuksessa tai jättää ne siitä pois. (49) Tämän vuoksi valvontaviranomaiseen olisi asetuksessa viitattava johdonmukaisesti siten, että viitattaessa esimerkiksi ”toimivaltaiseen viranomaiseen” täsmennetään termin kattavan sekä valvojana toimivan EKP:n että kansalliset valvontaviranomaiset.

2.12 Tiiviiseen yhteistyöhön ryhtyneet jäsenvaltiot

EKP suosittelee, että ehdotettuun asetukseen sisällytetään säännös, joka koskee keskeneräisiä kriisinratkaisumenettelyjä siinä tapauksessa, että tiiviiseen yhteistyöhön (50) ryhtynyt jäsenvaltio, johon siksi sovelletaan automaattisesti ehdotettua asetusta, päättää tämän yhteistyön.

Tehty Frankfurt am Mainissa 6 päivänä marraskuuta 2013. EKP:n puheenjohtaja Mario DRAGHI

(1) COM(2013) 520 final.

(2) EUVL C 30, 1.2.2013, s. 6. Kaikki EKP:n lausunnot ovat saatavilla EKP:n verkkosivustolla osoitteessa http://www.ecb.europa.eu.

(3) Saatavilla Euroopan unionin neuvoston verkkosivustolla osoitteessa www.consilium.europa.eu

(4) Selvitys esiteltiin joulukuussa 2012 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, ja se on saatavilla Euroopan unionin neuvoston verkkosivustolla osoitteessa www.consilium.europa.eu

(5) Ks. myös Euroopan keskuspankin lausunto, annettu 29 päivänä marraskuuta 2012, ehdotuksesta direktiiviksi luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä (CON/2012/99) (EUVL C 39, 12.2.2013, s. 1).

(6) Ks. ehdotetun asetuksen 7 artikla.

(7) Ks. ehdotetun asetuksen 20 artikla.

(8) Asia 9/56, Meroni v. korkea viranomainen, tuomio 13.6.1958 (Kok., s. 133); asia 98/80, Romano v. INAMI, tuomio 14.5.1981 (Kok., s. 1241) ja yhdistetyt asiat C-154/04 ja C-155/04, Alliance for Natural Health ym., tuomio 12.7.2005 (Kok., s. I-6451).

(9) Ks. esim. ehdotetun asetuksen 16 artiklaa koskevat, jäljempänä ja muutosehdotuksessa 6 esitetyt huomautukset.

(10) Ks. ehdotetun asetuksen 41 artiklan 8 kohta.

(11) Ks. ehdotetun asetuksen 4 luku ”Yhteistyö”.

(12) EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63. Ks. erityisesti YVM-asetuksen 3 artiklan 3 kohta ja 27 artiklan 2 kohta.

(13) Ks. ehdotetun asetuksen 27 artiklan 2 ja 3 kohta.

(14) Ks. esim. muutosehdotukset 2, 5, 8 ja 10.

(15) Ks. YVM-asetuksen 26 artiklan 11 kohta ja johdanto-osan 70 kappale.

(16) Ks. muutosehdotus 12.

(17) Ehdotetun asetuksen 11 artiklan 4 kohtaa olisi näin ollen muutettava vastaavasti. Ks. tätä koskeva muutosehdotus 5.

(18) Jäsenvaltioiden valtiovarainministerien Ecofin-neuvostossa 27. kesäkuuta 2013 hyväksymä yleisnäkemys [2012/0150(COD)-11148/1/13 Rev 1] ehdotuksesta direktiiviksi luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä ja neuvoston direktiivien 77/91/ETY ja 82/891/ETY, direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY ja 2011/35/EY ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta, 23 artiklan 1 kohdan ec alakohta.

(19) Ks. muutosehdotus 14.

(20) Ehdotetun asetuksen johdanto-osan 16 kappaleen mukaan ”EKP:llä on yhteisessä valvontamekanismissa toimivana valvojana parhaat edellytykset arvioida, onko luottolaitos tosiasiallisesti tai todennäköisesti kaatumassa ja onko kohtuullista odottaa, että sen kaatuminen voidaan estää kohtuullisessa ajassa vaihtoehtoisilla yksityisen sektorin tai valvontaviranomaisten toimilla”.

(21) Sama asia todetaan lausunnon CON/2012/99 2.1 kohdassa.

(22) Ks. muutosehdotus 6.

(23) Ks. muutosehdotus 8.

(24) Ks. muutosehdotus 8.

(25) Ks. muutosehdotukset 11, 12 ja 13.

(26) Ks. muutosehdotukset 15, 16 ja 17.

(27) Ks. muutosehdotus 15.

(28) Tässä noudatetaan finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (FSB) lokakuussa 2011 julkaisemaa asiakirjaa Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions (finanssilaitosten kriisinratkaisujärjestelmien keskeiset ominaisuudet), joka on saatavilla FSB:n verkkosivustolla osoitteessa www.financialstabilityboard.org. Ks. asiakirjan liite II ja 10 kohta.

(29) Ks. muutosehdotus 3.

(30) Ks. ehdotetun asetuksen 13 artiklan 1 kohta.

(31) Ks. muutosehdotus 7.

(32) Ks. muutosehdotus 4.

(33) Ks. esim. pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiiviä koskevan ehdotuksen 39 artiklan 2 kohta, jossa vahvistetaan edellytykset sille, että velkaa voidaan pitää hyväksyttävänä velkana.

(34) Ks. komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä elokuuta 2013 (EUVL C 216, 30.7.2013, s. 1).

(35) Ks. muutosehdotus 22.

(36) Edellyttäen, ettei kyse ole veloista, jotka voidaan rajata (alaskirjaus- ja muuntamisvaltuuksien) ulkopuolelle poikkeuksellisissa olosuhteissa. Ks. ehdotetun asetuksen 24 artiklan 5 kohta.

(37) Ehdotetun asetuksen 15 ja 73 artiklassa olisi näin ollen viitattava tulevan pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin 98 a ja 99 artiklaan.

(38) Ks. muutosehdotus 19.

(39) Saatavilla Euroopan unionin neuvoston verkkosivustolla osoitteessa www.consilium.europa.eu

(40) EKP toteaa tässä yhteydessä, että keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevan kiellon mukaisesti keskuspankit eivät voi rahoittaa kriisinratkaisurahastoa. Ks. esim. EKP:n vuoden 2013 lähentymisraportti, s. 28.

(41) Ks. muutosehdotus 20.

(42) Eurooppa-neuvoston 13.–14. joulukuuta 2012 antamissa päätelmissä todetaan seuraavaa: ”Yhteisen kriisinratkaisumekanismin olisi perustuttava rahoitusalalta itseltään saataviin osuuksiin, ja siihen olisi sisällyttävä asianmukaiset ja toimivat varautumisjärjestelyt. Varautumisjärjestelyn olisi oltava keskipitkällä aikavälillä budjettineutraali niin, että varmistetaan julkisen avun korvaaminen finanssialalta jälkikäteen perittävillä maksuilla.” EKP on tietoinen, ettei ehdotetulla asetuksella voida sinänsä perustaa tällaista luottojärjestelyä; siinä voidaan vain luottaa siihen, että kriisinratkaisuneuvosto on velvollinen aktiivisesti hakemaan tällaista luottoa, kunhan luottojärjestelyn käytön mahdollistavat rahoitusmekanismit on perustettu.

(43) Ks. ehdotetun asetuksen perustelujen (jäljempänä ’perustelut’) 4.1.3 kohta ja ehdotetun asetuksen 16 artiklan 8 kohdan viimeinen virke.

(44) Ks. ehdotetun asetuksen 16 artiklan 10 kohta ja perustelujen 1.2 kohta.

(45) Ks. erityisesti ehdotetun asetuksen johdanto-osan 7, 9 ja 13 kappale.

(46) Ks. muutosehdotus 6.

(47) Ks. muutosehdotus 21.

(48) Ks. ehdotetun asetuksen 16 artikla. Lisäksi on otettava huomioon kriisinratkaisuneuvoston sopimusperusteista vastuuta koskeva 78 artikla.

(49) Ks. esim. ehdotetun asetuksen 3 artiklan 13 kohta, jossa määritellään ”konserni”. Se poikkeaa määritelmästä, joka esitetään ehdotuksessa direktiiviksi luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä 27. kesäkuuta 2013 hyväksytyn yleisnäkemyksen 2 artiklan 4 kohdassa.

(50) Siten kuin käsite määritellään YVM-asetuksessa.