Virallinen lehti nro C 347 , 18/11/1996 s. 0080



A4-0290/96 Päätöslauselma komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön vesipolitiikasta (KOM(96)0059 - C4-0144/96) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille (KOM(96)0059 - C4-0144/96), - ottaa huomioon valtion- ja hallitusten päämiesten 19. ja 20. lokakuuta 1972 Pariisissa pidetyssä huippukokouksessa antaman julkilausuman, - ottaa huomioon Dublinin vuoden 1992 ((Europe's Environment, s. 556)) vettä ja kestävää kehitystä koskevan julkilausuman (The Dublin Statement on Water and Sustainable Development, ICWE), - ottaa huomioon Riossa kesäkuussa 1992 annetun julkilausuman Agenda 21:n 18 luvun, - ottaa huomioon 4. toukokuuta 1976 ((EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23)) annetun direktiivin 76/464/ETY, jota on muutettu direktiivillä 91/692/ETY ((EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48)) johdanto-osan, - ottaa huomioon ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan 20. kesäkuuta 1995 Brysselissä pidetyn kuulemistilaisuuden johtopäätökset, - ottaa huomioon 23. kesäkuuta 1995 Luxemburgissa ja 18. joulukuuta 1995 Brysselissä kokoontuneiden ympäristöneuvostojen päätelmät, - ottaa huomioon Barcelonan sopimuksen, Pohjanmeren suojelukonferenssien johtopäätökset, Bernin sopimuksen, luonnon monimuotoisuutta koskevan sopimuksen, PARCOM-, Helsinki-, YK-Euroopan talouskomissio-, Rein-, Elbe-, Oder-, Tonava- sekä MARPOL-sopimukset, - ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen neuvoston 22. marraskuuta 1973 antaman EY:n 1. ympäristönsuojelutoimintaohjelmaa ((EYVL C 112, 20.12.1973, s. 1)) koskevan julistuksen, - ottaa huomioon 5. ympäristötoimintaohjelman (KOM(92)0023)) ja neuvoston sitä koskevan päätöslauselman ((EYVL C 138, 17.5.1983, s. 1)), - ottaa huomioon kansainvälisesti merkittäviä kosteikkoja koskevan sopimuksen (RAMSAR), jonka kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet, - ottaa huomioon veden merkityksen erityisten suojelualueiden säilyttämisen kannalta ja Natura 2000 -verkoston EU:n luontotyyppidirektiivin ja lintudirektiivin perusteella, - ottaa huomioon eurooppalaisia jokia ja järviä koskevan raportin, Euroopan ympäristöviraston erityistutkimus 1, - ottaa huomioon ympäristökeskuksen kertomukset Euroopan ympäristö, Dobrisin arvio sekä Ympäristö Euroopan unionissa vuodelta 1995, - ottaa huomioon pääosasto XII:n «Water Pollution Research Reports» vuosilta 1988-1993, - ottaa huomioon ympäristö, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön ja maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan lausunnon (A4-0290/96), A. katsoo, että vesistöjen hitaan uudistumiskyvyn ja rajat ylittävien kuormitusten vuoksi kestävä kehitys vaatii ennakoivaa eurooppalaista vesiensuojelua, B. viittaa siihen, että toissijaisuusperiaatetta (EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan 2 kohta) sovellettaessa on sovittava vesipolitiikan tavoitteista ja toimenpiteistä, jotka voidaan saavuttaa paremmin yhteisötasolla kuin jäsenmaiden tasolla, C. katsoo, että asianomaiset direktiivit ja käsiteltävänä olevat direktiiviehdotukset eivät ole asianmukaisia, vaan koostuvat erilaisista, osittain epäjohdonmukaisista tai jopa ristiriitaisista säännöksistä, D. katsoo, että sekä Rion kestävää kehitystä koskevat periaatteet että EY- sopimukseen sisältyvät ennaltaehkäisevän toiminnan ja «saastuttaja maksaa»- ja alkuperäperiaatteet tulee konkretisoida vesilainsäädännön tarkistuksen yhteydessä, E. katsoo, että sekä sopimuksissa sovitun ennaltaehkäisevän toiminnan periaatteen että ympäristöhaittojen vastaisen toiminnan toteuttaminen voidaan saavuttaa yhdistämällä päästörajoitusten määrääminen ja laatutavoitteista sopiminen, F. katsoo, että päästörajoitukset teknologisina vaatimuksina saastuttajaa kohtaan vastaavat sopimuksissa sovittua «saastuttaja maksaa» -periaatetta, G. katsoo, että vain yhteisön laajuisten päästörajoitusten ja laatutavoitteiden käyttö mahdollistaa ympäristönsuojelun korkean tason, H. katsoo, että ankarat ja yhtenäiset päästörajoitukset on huomattavasti helpompi toteuttaa kuin vesistöjä ja haittavaikutuksia koskevat laatutavoitteet ja siten niitä voidaan pitää sekä ympäristö- että kilpailupolitiikan kannalta sopivampina keinoina, I. katsoo, että vesistöjä ja haittavaikutuksia koskevista laatutavoitteista sopiminen voi tulla kyseeseen päästörajoitusten määräämisen lisäksi silloin, kun tietyt vesistöt ovat erityissuojelun kohteena niiden poikkeuksellisen suuren kuormituksen tai erityisen ekologisen luonteen vuoksi, J. katsoo, että ottaen huomioon aiemmin vesiensuojeludirektiivistä 76/464/ETY saadut kokemukset tulevassa vesilainsäädännössä tulee välttää päästörajoitusten ja laatutavoitteiden käytön vastakkaisuutta, koska ko. direktiivissä sovittu «rinnakkainen» asetelma on johtanut päästösäännösten tehon menetykseen, K. katsoo, että eurooppalaisen vesipolitiikan päälinjoista sekä tärkeimmistä tavoitteista ja toimenpiteistä tulee kylläkin sopia yhteisötasolla, mutta että niiden toimeenpanon ja toteuttamisen yhteydessä voidaan kuitenkin ottaa huomioon alueellisia ja paikallisia eroja, L. ottaa huomioon, että vesilähteet ja erityisesti kosteikot ovat olennaisen tärkeitä vapaina elävien eläinten ja niiden elinympäristön säilyttämiselle, M. katsoo, että harmonisen kokonaissuunnitelman päätavoitteen tulee olla sekä kyseisten direktiivien ja direktiiviehdotusten sisällöllisen hajanaisuuden, epäjohdonmukaisuuksien ja ristiriitaisuuksien poistaminen että myös kaikkien muiden vesiensuojelualalla tärkeiden direktiivien yhdistäminen niihin, N. katsoo, että yhteisö ei ole toistaiseksi noudattanut kansainvälisen vesiensuojelusopimuksen yhteydessä sovittuja kansainvälisoikeudellisia velvollisuuksiaan yhteisöoikeuden toimeenpanossa, O. katsoo, että tulevassa vesiensuojelupolitiikassa tulee ottaa huomioon joidenkin maiden vedenvähyys- ja -runsausongelmat P. katsoo, että komission tiedonanto epäonnistuu selvästi päätavoitteessaan laatia harmoninen kokonaissuunnitelma, koska se toistaa vain jo pitkään tunnustettuja ympäristöpoliittisia periaatteita, muttei esitä niiden toimeenpanon edellyttämiä tavoitteita ja toimenpiteitä, Q. katsoo, ettei tiedonanto käsittele uskottavasti kyseisen vesilainsäädännön sisällöllisen hajanaisuuden ja osittaisen ristiriitaisuuden ongelmia eikä aseta niitä asianomaisen ympäristölainsäädännön laajempaan asiayhteyteen, R. katsoo, että ei ole todisteita suunnanmuutoksesta, jossa laatutavoitteiden ja kansallisten toimintasuunnitelmien laatiminen voi korvata päästöstandardit, S. katsoo, ettei tiedonanto rakennu kyseisen vesilainsäädännön toimeenpanossa ja toteuttamisessa aiemmin ilmenneiden ongelmien perusteelliseen analyysiin, T. katsoo, ettei tiedonannolla ole mitään sisällöllistä yhteyttä 5. toimintaohjelmaan ja sen nykyaikaistamiseen, U. katsoo, että direktiiviehdotuksen vesistöjen ekologista tilaa ((EYVL C 222, 10.8.1994, s. 6)) koskeva lähtökohta määrää jäsenmaille ohjelma- ja raporttivelvollisuuksia, muttei anna tämän velvollisuusluettelon pohjaksi yhtenäisiä aineellisia hyvän vedenlaadun arviointiasteikkoja; 1. Toteaa, että toissijaisuusperiaatteen (EY-sopimuksen 3 b artiklan 2 kohta) soveltamisessa yhteisön vesipolitiikan tärkeimmät tavoitteet ja toimenpiteet voidaan saavuttaa paremmin yhteisötasolla kuin jäsenmaiden tasolla; 2. Toteaa, että pyrkiminen hyvään ekologiseen vedenlaatuun on asetettava tärkeimmäksi vesipolitiikan tavoitteeksi, koska se on veden kaikkien muiden tehtävien perusta; 3. Vaatii edellytyksenä Rion periaatteiden ja EY-sopimuksen sisältämien ennaltaehkäisevän toiminnan sekä «saastuttaja maksaa»- ja alkuperäperiaatteiden toimeenpanemiselle minimointi- ja puhdistusmääräyksen ja laaja-alaisen vesistönsuojelun käyttöön ottamista vesilainsäädännön tarkistuksen yhteydessä; 4. Vaatii vesilainsäädännön keskittämistä, yksinkertaistamista ja yhtenäistämistä kokonaissuunnitelman pohjalta, joka sisältää päästörajoitusten ja vesistöjä tai haittavaikutuksia koskevien laatutavoitteiden lähtökohtien suhteen yksiselitteisen ja systemaattisen sääntelyn; 5. Painottaa sitä, että on erittäin tärkeää saada aikaan käytännössä toteutettavissa oleva vesipolitiikka, koska vesidirektiivien huono täytäntöönpano aikaisemmin oli suurimpia ongelmia; 6. Korostaa painokkaasti, että vesilainsäädännön yksinkertaistaminen ja yhtenäistäminen ei saa johtaa standardien ja jo saavutetun vesiensuojelun tason laskemiseen eikä kilpailun rajoituksiin; 7. Vaatii ehdottomana vähimmäisvaatimuksena ankarien ja yhtenäisten päästörajoitusten määräämistä; 8. Vaatii yhdistetyn lähtökohdan hengessä vesistöjä ja haittavaikutuksia koskevien laatutavoitteiden muodostamista ja määräämistä päästörajoituksia täydentävänä lisäkeinona, jonka on määrä taata ylimitoitettujen saastekuormitusten välttäminen ja vesiensuojelutoimenpiteiden tulosseuranta; 9. Kehottaa asettamaan vettä koskevia määrällisiä ympäristötavoitteita sekä määräämään rajat tietyistä lähteistä otettavan veden määrälle niiden ekologisen arvon säilyttämiseksi; 10. Korostaa, että toissijaisuusperiaatteen soveltamisen ja luonnollisten erojen tunnustamisen yhteydessä päätavoitteista ja toimenpiteistä sovitaan kylläkin yhteisötasolla, mutta että niiden toimeenpano ja paikallisiin olosuhteisiin soveltaminen jää jäsenmaiden tehtäväksi; 11. Vaatii harmonisen kokonaissuunnitelman laatimista, jossa etusijalla on kyseisten direktiivien ja direktiiviehdotusten sisällöllisen hajanaisuuden, epäyhtenäisyyksien ja ristiriitaisuuksien poistaminen sekä niiden sovittaminen kaikkiin muihin vesiensuojelulle tärkeisiin direktiiveihin; 12. Pyytää, että komissio ottaa huomioon kestävän vesisuojelun edut politiikkansa muilla aloilla, siten että ne edistävät erityisesti vesistöjen vaarantumisen estämistä; 13. Pyytää, että ekosysteemiä kaikessa moninaisuudessaan suojellaan ja että tämä sisällytetään kokonaissuunnitelmaan; 14. Pyytää, että yhteisessä maatalouspolitiikassa edistetään aktiivisesti nitraateista ja torjunta-aineista johtuvan vesistöjen rasittumisen välttämistä ja suunnitellaan vedenkäyttö kestäväksi ja että tämä sisällytetään kokonaissuunnitelmaan; 15. Ottaa huomioon, että toimenpiteet ja toimet teollisuus- ja energiapolitiikan kielteisten vaikutusten korjaamiseksi (vedenlaadun vaarantuminen, lämpeneminen ja suuret padot) on sovitettava kokonaissuunnitelmaan; 16. Ottaa huomioon, että toimenpiteet ja toimet liikennepolitiikan vaikutusten korjaamiseksi (kanavoinnista johtuva arvokkaan ekosysteemin häiriintyminen) on sovitettava kokonaissuunnitelmaan; 17. Toteaa tyytyväisenä, että komission tiedonannossa valitaan jokialueeseen perustuva lähestymistapa ja että kun otetaan huomioon sen rajat ylittävä luonne, eurooppalainen lähestymistapa on silloin välttämättömyys; 18. Pyytää, että Euroopan vesipolitiikan tavoitteet ja toimenpiteet on yhdennetty muihin olennaisiin EU:n politiikan aloihin, kuten maatalouteen, teollisuuteen ja liikenteeseen; 19. Vaatii, että yhteisö noudattaa kansainvälisen vesiensuojelusopimuksen sisältämiä kansainvälisoikeudellisesti sitovia velvollisuuksiaan yhteisöoikeuden yhtenäisellä toimeenpanemisella; 20. Pyytää, että luonnon monimuotoisuuden säilyttäminen on Euroopan vesipolitiikan erityinen päätavoite, jotta voidaan täyttää yhteisön kansainväliset velvoitteet luonnon monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen yhteydessä; 21. Vaatii, että kokonaissuunnitelman laatimisessa otetaan erityisesti huomioon joidenkin jäsenmaiden vedenpuute- ja runsausongelmat; 22. Katsoo, että Euroopan vesipolitiikan päätavoitteena on oltava kosteikkojen suojelu ja kunnostaminen ottaen huomioon niiden olennainen tehtävä pohjaveden uudistumisessa, vesivarastoina sekä ympäristön pilaantumisen tason alentamisessa; 23. Toteaa, että komission tiedonanto ei ole harmoninen kokonaissuunnitelma; 24. Vaatii, että yhteisösuunnitelmasta, joka sisältää eurooppalaisen vesipolitiikan päästörajoitusten ja laatutavoitteiden suhteen systemaattiseen määrittelyyn pohjautuvat päätavoitteet ja toimenpiteet, sovitaan neuvoston ja Euroopan parlamentin puitedirektiivissä; 25. Toteaa, että edellä mainittu vesistöjen ekologista laatua koskeva direktiiviehdotus ei ole suppean ja yksipuolisen lähtökohtansa vuoksi sopiva perusta, jolle vesipuitedirektiivi voitaisiin rakentaa; 26. Vaatii, että vesidirektiivejä yksinkertaistetaan ja niiden määrää vähennetään huomattavasti yhdistämällä yhteisön sääntelyjen sisältöjä kuten määritelmiä, käsitemääritelmiä, teollisuuslistoja, ainelistoja, raporttivelvollisuuksia, valvonta- ja mittausmenettelyjä sekä sääntelemällä eri välineiden ja niiden yhdistelmien yhteispeliä, ja pyytää komissiota tutkimaan tämän vesipuitedirektiivin vaikutusta ympäristönsuojelun tason ja kilpailuaseman suhteen; 27. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän lausunnon neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.