Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiivi korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden valvonnasta" (KOM(2002) 130 lopullinen)



Virallinen lehti nro C 241 , 07/10/2002 s. 0046 - 0049



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiivi korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden valvonnasta" (KOM(2002) 130 lopullinen) (2002/C 241/08) Komissio päätti 18. maaliskuuta 2002 Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 31 artiklan toisen kohdan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Lausunnon valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto hyväksyi lausuntonsa 19. kesäkuuta 2002. Esittelijä oli Gerd Wolf. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. heinäkuuta 2002 pitämässään 392. täysistunnossa (heinäkuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 123 ääntä puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Radioaktiivista ainetta sisältäviä lähteitä käytetään kaikkialla maailmassa mitä erilaisimpiin tarkoituksiin erityisesti teollisuudessa, lääketieteessä ja tutkimustyössä. Säteilylähteiden aiheuttamat vaarat riippuvat mm. radioaktiivisuuden tasosta, käytettävistä radionuklideista ja kulloisestakin käyttötavasta. 1.2. Koska ihmisellä ei kuitenkaan ole aistia, joka varottaisi terveydelle vaarallisesta säteilystä tai radioaktiivisten aineiden joutumisesta elimistöön, on turvauduttava nimenomaan tätä tarkoitusta varten kehitettyihin mittauslaitteisiin. Tähän liittyy yhtäältä vaara, että asiaan ei suhtauduta riittävän vakavasti ja että riskejä aliarvioidaan. Toisaalta se saattaa myös aiheuttaa tarpeetonta pelkoa ja johtaa hyödyllisten sovellusten hylkäämiseen. 1.3. Säteilylähteiden tietoiseen käyttöön liittyvät riskit tunnetaan yleensä hyvin ja lähteiden käyttöön sovelletaan jo tiukkoja säteilysuojelusäännöksiä. Erityisenä ongelmana ovatkin sellaiset säteilylähteet, joita ei syystä tai toisesta valvota (ns. "isännättömät" lähteet). 1.4. Säteilevän radioaktiivisen aineen on umpilähteissä oltava niin hyvin ja tiiviisti kapseloitu, ettei radioaktiivista ainetta pääse tavanomaisissa käyttöolosuhteissa leviämään ympäristöön. 1.5. Komission tekemä ehdotus koskee "korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden" valvontaa. Vakaviin terveyshaittoihin johtaneiden onnettomuuksien pohjalta komissio määrittelee "korkea-aktiiviset lähteet" ehdotuksessaan säteilylähteiksi, joiden annosnopeus yhden metrin etäisyydellä on yli 1 mSv/h. 1.6. Komissio piti käsiteltävänä olevan ehdotuksen laatimista tarpeellisena riittämättömästi valvotuista säteilylähteistä mahdollisesti aiheutuvien onnettomuuksien terveydellisten ja taloudellisten vaikutusten vuoksi. Komission ehdottaman direktiivin on tarkoitus täydentää voimassa olevaa direktiiviä 96/29/Euratom(1). 1.7. Komission ehdottaman direktiivin tavoitteena on ehkäistä korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden riittämättömästä valvonnasta johtuvaa altistumista ionisoivalle säteilylle. Lisäksi pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden soveltamia valvontatoimia asettamalla erityisiä vähimmäisvaatimuksia, joilla varmistetaan, että kaikki esitettyjen kriteerien mukaiset säteilylähteet ovat jatkuvan valvonnan alaisia. 1.8. Näin ollen komissio haluaa läheisyysperiaatetta kunnioittaen huolehtia siitä, että EU:n laajuisia vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 2. Komission ehdottaman direktiivin säännöksiä 2.1. Jäsenvaltioiden on vaadittava ennakkolupa kaikkeen toimintaan, jossa käytetään korkea-aktiivisia säteilylähteitä. 2.2. Jäsenvaltioiden on perustettava järjestelmä, jolla korkea-aktiivisten lähteiden yksittäisiä luovutuksia voidaan valvoa riittävästi. 2.3. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että toimivaltainen viranomainen ylläpitää asianmukaista rekisteriä lupien haltijoista sekä korkea-aktiivisten lähteiden luovutuksista ja loppusijoituksista, jotka tehdään luvan voimassaoloajan päättyessä. 2.4. Lisäksi direktiivi sisältää säännöksiä, jotka koskevat - lähteiden yksilöintiä ja merkintöjä - koulutusta ja tiedotusta - isännättömiä lähteitä - vakuuksia, tarkastuksia ja kokemuksista raportointia. 3. Yleistä 3.1. Komitea on yleisesti ottaen tyytyväinen komission pyrkimyksiin ja katsoo, että ehdotettu direktiivi merkitsee useilta osin selkeää parannusta voimassa olevaan säännöstöön. Tähän liittyy myös mahdollisuus parantaa radioaktiivista ainetta sisältävien lähteiden käsittelyn turvallisuutta entisestään. Muutamat kohdat ovat komitean mielestä kuitenkin edelleen epäselviä, ja niitä on syytä tarkistaa. 3.2. Komitea ei kaipaa tekstiin ainoastaan täsmennyksiä vaan kehottaa komissiota selvittämään, voitaisiinko direktiivi ulottaa koskemaan myös lähteitä, joiden säteily on vähäisempää. Muutamissa jäsenvaltioissa sovelletaan nimittäin jo nykyäänkin tiukempaa säännöstöä. Komission ehdottamaa korkea-aktiivisia säteilylähteitä koskevaa soveltamisalaa ei kuitenkaan missään tapauksessa tule heikentää. 3.3. Komitea suosittaa, että komission asiakirjan perusteluosassa eritellään nykyistä tarkemmin, mitkä direktiivin yksittäisistä säännöksistä ovat uusia EU:n voimassa olevaan säännöstöön verrattuna. Lisäksi on toivottavaa, että perusteluosassa verrataan direktiivissä ehdotettuja toimia jäsenvaltioissa jo sovellettaviin järjestelyihin. 3.4. Komitea ei ole selvittänyt, ovatko ehdotetut toimet riittäviä kyseessä olevien säteilylähteiden tietoisen väärinkäytön estämiseksi, ja kehottaa kiinnittämään huomiota myös tähän kysymykseen. 4. Erityistä 4.1. Epäselvyyttä aiheuttaa ensinnäkin se, mitä "korkea-aktiivisella lähteellä" direktiivissä tarkoitetaan. 4.1.1. Komission ehdotuksen perusteluosan kohdassa 6.2 todetaan, että direktiiviä sovelletaan sellaisiin umpilähteisiin, "joiden annosnopeus yhden metrin etäisyydellä on yli 1 mSv/h". Ehdotetun direktiivin 2 artiklassa puhutaan kuitenkin umpilähteestä, "jonka sisältämän radionuklidin aktiivisuus sen valmistushetkellä tai ensimmäisen markkinoille saattamisen hetkellä on vähintään sillä kyseisen radionuklidin aktiivisuustasolla, joka ilmoitetaan liitteessä I". 4.1.2. Liite I taas sisältää taulukon, jossa luetellaan tietyt radionuklidit ja määritellään niiden aktiivisuustasot. Taulukon yhteydessä on seuraava huomautus: "Niihin radionuklideihin, joita ei mainita alla olevassa taulukossa, sovelletaan aktiivisuustasoa, joka on sadasosa kyseisen radionuklidin A1-arvosta, joka on annettu radioaktiivisten aineiden turvallisia kuljetuksia koskevissa Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n Wienissä vuonna 2000 antamissa määräyksissä (nro TS-R-1, ST-1, Revised)." 4.2. Tästä epäselvyydestä huolimatta komitean seuraavassa esittämät huomiot koskevat direktiiviehdotuksessa todennäköisesti tarkoitettua velvoitetta säätää luvanvaraiseksi kaikki toiminta, jossa käytetään sellaisia umpilähteitä, joiden sisältämän radioaktiivisen aineen aktiivisuus on suurempi kuin 1/100 IAEA:n määräyksen TS-R-1 mukaisesta A1-arvosta. 4.2.1. Komitea toistaa tässä yhteydessä kohdassa 3.2 antamansa suosituksen. Sen mukaan edellä mainittua arvoa ei missään tapauksessa tule ylittää, vaan on jopa harkittava, olisiko tässäkin yhteydessä sovellettava matalampia raja-arvoja, nimittäin vapaarajoja. Tämä on komitean jäljempänä kohdassa 4.10.2 esittämän näkemyksen lähtökohta. 4.2.2. Komission ehdottamat arvot ovat selvästi korkeampia kuin direktiivillä 96/29/Euratom vahvistettujen EU:n perusnormien mukaiset vapaarajat (esim. Co-60:n kohdalla neljäkymmentuhatkertaiset). Näitä vapaarajoja noudatetaan esimerkiksi Saksan säteilysuojeluasetuksessa umpilähteiden valvonnan osalta. 4.2.3. Näin ollen ehdotuksen mukainen lupavaatimus ei ole edes yhtä tiukka kuin EU:n tai esimerkiksi Saksan nykyinen lainsäädäntö edellyttää. Perusnormien vahvistamisesta annetun direktiivin 96/29/Euratom 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetään yleisestä lupavaatimuksesta, joka koskee kaikkia vapaarajan ylittäviä säteilylähteitä, joita käytetään teollisuusradiografiassa, tuotantoprosessissa, tutkimuksessa tai lääketieteellisten toimenpiteiden yhteydessä. 4.2.4. Ehdotetun direktiivin 3 artiklan mukainen vaatimus voi siis johtaa säännöstenvastaiseen toimintaan, sillä sen pohjalta syntyy (väärä) kuva, ettei sellaisten lähteiden käyttöön tarvita koskaan lupaa, joiden aktiivisuus on pienempi kuin 1/100 A1-arvosta. 4.2.5. Tämän vuoksi direktiivissä on selkeästi todettava, että EU:n lainsäädännön mukaan teollisuusradiografiassa ja muissa perusnormien vahvistamisesta annetun direktiivin 96/29/Euratom 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa mainituissa erityiskäyttötarkoituksissa vaaditaan lupa jo vapaarajan ylittyessä ja että direktiivin 96/29/Euratom 3 artiklan mukaan kaikkia muita vapaarajan ylittäviä säteilylähteitä koskee ainakin ilmoitusvelvollisuus. 4.3. Keskeinen periaate on kirjattu 3 artiklaan. Sen mukaan lupa tarvitaan kaikkeen toimintaan, jossa käytetään korkea-aktiivisia säteilylähteitä. 4.3.1. Kyseisen artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään aluksi tarkemmin järjestelyistä, joiden tulisi "hyvän toimintatavan" mukaisesti oikeastaan olla luonnollinen osa EU:n jäsenvaltioiden säteilysuojelustandardeja. Näin ollen komitea on tyytyväinen siihen, että nämä järjestelyt on direktiivin mukaan suunniteltava ja määriteltävä jo ennen luvan myöntämistä. 4.3.2. Komitea on niin ikään tyytyväinen 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaan. Ilmaisua "varauduttu taloudellisesti" olisi tosin vielä täsmennettävä. 4.3.2.1. Yksi mahdollisuus olisi, että ostaessaan tai vuokratessaan säteilylähteen käyttöönsä yritykset suorittaisivat takuumaksun, joka maksettaisiin takaisin lähteen palautuksen yhteydessä. 4.3.2.2. Käytettyjen säteilylähteiden hävittämisestä tai loppusijoituksesta vastaavien yritysten kohdalla voitaisiin vastaavasti harkita eräänlaisten loppusijoitusvarantojen käyttöönottoa. 4.3.3. Direktiivin 3 artiklan 3 kohdan a-f alakohdan mukaiset luvanmyöntämisedellytykset koskevat vastuukysymyksiä, pätevyyttä, teknisiä laitteita, hätätilanteisiin varautumista, työskentelymenetelmiä ja huoltoa. Nämä edellytykset merkitsevät täsmennystä EU:n tähänastisiin säännöksiin. Lisäksi edellytyksiin on sisällytetty uusi käytöstä poistettujen lähteiden hallintaa ja luovutusta koskeva alakohta g, mitä komitea pitää myönteisenä. Direktiivin 3 artiklassa ei säädetä varkauden vastaisista suojatoimista, joita koskevat säännökset on sisällytetty 6 artiklaan, eikä vakuuksista, joista säädetään 11 artiklassa. Komitea suosittaa, että direktiiviin lisätään myös haltijan luotettavuutta koskevia vaatimuksia. 4.4. Ehdotetun direktiivin 4 artiklassa säädetään korkea-aktiivisten lähteiden luovutusten valvontaan tarkoitetusta järjestelmästä. Tällä tavoin tarkennetaan perusnormien vahvistamisesta annetun direktiivin 96/29/Euratom 5 artiklan säännöksiä. Komitean mielestä säännös tulee muotoilla siten, että säteilylähteen kulloinenkin haltija on velvollinen varmistamaan ennen luovutusta, että vastaanottajalla on asianmukainen lupa. 4.5. Direktiivin 5 artiklassa ehdotettu rekisteri- ja kirjausjärjestelmä on tähänastista käytäntöä laajempi. 4.5.1. Esimerkiksi Saksan tämänhetkisen käytännön mukaan haltija voi käyttää ja varastoida lähdettä ja hävittää sen määräystenmukaisesti ainoastaan luvassa määritellyssä paikassa. Näin ollen lähteen paikantaminen ei ole tähän mennessä aiheuttanut ongelmia. Tämä säännös edellyttää kuitenkin, että haltijat ovat erittäin luotettavia. 4.5.2. Haltijoiden mahdollisen vilpillisen toiminnan ehkäisemiseksi vaikuttaa järkevältä, että viranomaiset huolehtivat tietojen kirjauksesta 5 artiklassa ehdotetun järjestelmän mukaisesti. Koska haltijan on tehtävä viranomaisille selkoa kirjanpidostaan vähintään kerran vuodessa, voidaan myös varmistaa, ettei lähteen katoaminen jää vuosikausiksi huomaamatta. Tämäkin säännös on komitean mielestä aiheellinen. 4.6. Direktiivin 6 artiklassa säädetään haltijoita koskevista vaatimuksista. 4.6.1. Komitea toteaa aluksi uudestaan, ettei kohdassa säädetä käyttäjien luotettavuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista, ja kehottaa korjaamaan asian (ks. myös kohta 4.3.3). 4.6.2. Komitea on tyytyväinen 6 artiklan muihin säännöksiin, jotka koskevat säännöllisiä vuototestejä, fysikaalisia tarkastuksia, paloturvallisuutta, suojatoimia varkauksien ehkäisemiseksi sekä velvollisuutta ilmoittaa katoamisista viipymättä. 4.6.3. Käytöstä poistettujen lähteiden palauttaminen niiden toimittajalle (takuumaksun palautusta vastaan) on uusi säännös, johon komitea on niin ikään erittäin tyytyväinen. 4.7. Ehdotetun direktiivin 7 artiklan säännökset lähteiden yksilöinnistä ja merkinnästä vastaavat tekniikan nykyistä tasoa. Ilmausta "liitetään kirjalliset tiedot" olisi tosin syytä tarkentaa. Komitean mielestä tässä yhteydessä olisi myös ilmoitettava selkeästi, onko nämä tiedot liitettävä saateasiakirjoiksi jokaiseen kuljetukseen. Lähteen suojukseen olisi joka tauksessa merkittävä myös radionuklidia ja alkuaktiivisuutta koskevat tiedot. 4.8. Direktiivin 8 artikla koskee koulutusta ja tiedotusta. Komitean mielestä se olisi muotoiltava yksiselitteisemmin ja selkeämmin. 4.8.1. Yksi puute on se, ettei artiklan 1 kohdassa anneta lainkaan viitteitä siitä, kenelle koulutus ja tiedotus tulee suunnata. Esimerkiksi silloin kun kyse on paikasta toiseen liikuteltavista lähteistä, asianmukaiseen kohderyhmään kuuluvat vastuussa oleva ryhmän esimies, lähteitä käyttävä ja hyödyntävä henkilöstö sekä kuljetuksesta vastaavat tahot. Heille on tiedotettava lähteiden käsittelystä, menettelytavoista katoamistapauksissa tai häiriöiden ilmetessä sekä ilmoitusvelvollisuudesta. 4.8.2. Näin ollen säteilylähteiden käsittelyyn liittyvä "turvallisuuskulttuuri" olisi mainittava jo johdanto-osassa, jotta 8 artiklassa voitaisiin sitä määriteltäessä yksilöidä tarkemmin, ketä on perehdytettävä ja koulutettava. Kohderyhmään kuuluvat henkilöt, jotka - työskentelevät jatkuvasti tai ajoittain säteilylähteen parissa tai käyttävät sitä työssään. Heille olisi annettava tietoa säteilylähteen ominaislaadusta ja fysikaalisista ominaisuuksista, säteilyn vaikutuksista sekä mahdollisista vaaroista ja turvallisuussäännöksistä, jotka on otettava huomioon säteilylähdettä käsiteltäessä. - voivat syystä tai toisesta joutua säteilylähteen läheisyyteen, esimerkiksi puhdistuksen tai kuljetuksen yhteydessä. Tälle kohderyhmälle olisi annettava sekä johdannon- että kertauksenomaisesti tietoa tarpeellisista menettelytavoista ja säännöksistä. Myös tämän ryhmän tulisi koostua kulloisenkin yrityksen erittäin luotettavista työntekijöistä. 4.8.3. Koulutuksen ajoituksesta komitea suosittaa - että säteilylähteiden käyttäjille ja niiden läheisyydessä työskentelevälle henkilöstölle järjestetään aluksi johdannonomaista ja myöhemmin säännöllisin väliajoin toistuvaa opastusta ja koulutusta. - että ennen erityistilanteita järjestetään tarkoituksenmukaisia kertaustilaisuuksia, joissa selvitetään ja tuodaan esiin myös kyseisen tilanteen (esim. erityiskäytön tai kuljetuksen) erityispiirteitä. 4.9. Ehdotetun direktiivin 9 artiklassa säädetään toimista, jotka koskevat kadonneita, toisin sanoen isännättömiä lähteitä. Toimet ovat yleisesti ottaen tärkeitä ja tarpeellisia. 4.9.1. Jäsenvaltiot tekevät jo nykyään radioaktiivisuuden havaitsemiseen tähtääviä tarkastuksia romuttamoissa ja metallisulatoissa. Kyse on suojatoimista, joilla pyritään torjumaan radioaktiivista saastetta ja estämään sen leviäminen. Ennen kuin EU esittää jäsenvaltioille muodollisen ja yksityiskohtaisen vaatimuksen asiasta, komitea kehottaa selvittämään tarkasti mahdollisiin toimiin liittyvät kustannukset, erityisesti pk-yrityksiä ajatellen, ja vasta sen jälkeen päättämään menettelytavasta. 4.9.2. Vaatimuksessa on myös selvitettävä tarkasti, miten usein ja millä tavoin tarkastukset on suoritettava, ja määriteltävä selkeästi esimerkiksi havaitsemisherkkyys ja mittausmenetelmä. 4.9.3. Isännättömien säteilylähteiden havaitseminen lienee kuitenkin vaikeaa, jos lähteet on eristetty hyvin tai ne eivät lähetä energiapitoista gammasäteilyä. Usko havaitsemismenetelmien luotettavuuteen saattaa joissakin tapauksissa jopa synnyttää asianomaisissa petollisen turvallisuudentunteen. 4.9.4. Ehdotuksesta ei myöskään käy selkeästi ilmi, mitä "kampanjoilla isännättömien korkea-aktiivisten lähteiden talteenottamiseksi" tarkoitetaan. 4.10. Komitea viittaa kohdassa 4.1 esittämäänsä näkemykseen ja toteaa, että liitteessä I oleva taulukko ja siihen perustuva soveltamisalan määritelmä ovat vaikeaselkoisia ja niitä on siis selkiytettävä. 4.10.1. Aktiivisuutta koskevat raja-arvot perustuvat A1-arvoihin eivätkä siis pelkkiin annosnopeusarvoihin. Toteamus, että annosnopeus on yhden metrin etäisyydellä 1 mSv/h, ei ole yleispätevä. A1-arvoissa otetaan huomioon myös elimistöön joutumisen riski. 4.10.2. Lisäksi on yleisesti aiheellista kysyä, onko mielekästä rajoittaa direktiivi koskemaan vain sellaisia säteilylähteitä, joiden aktiivisuus on suurempi kuin 1/100 A1-arvosta. Komitean mielestä monia direktiivin säännöksiä, joskaan ei välttämättä kaikkia, voitaisiin soveltaa kaikkiin lähteisiin, joiden aktiivisuus ylittää vapaarajan. 5. Tiivistelmä 5.1. Komitea pitää ehdotetun direktiivin tavoitteita yleisesti ottaen tervetulleina ja on pitkälti tyytyväinen myös direktiivin sisältöön. Komitean mielestä direktiivi merkitsee monilta osin selvää parannusta voimassa olevaan säännöstöön. 5.2. Komitea katsoo kuitenkin, että ehdotusta tulisi vielä muutamilta kohdin tarkistaa, selkiyttää ja muuttaa sisällöllisesti. Bryssel, 17. heinäkuuta 2002. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Neuvoston direktiivi perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta, EYVL L 159, 29.6.1996.