Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja lakisääteisen tilintarkastajan tehtävästä, asemasta ja vastuusta Euroopan unionissa"



Virallinen lehti nro C 133 , 28/04/1997 s. 0001



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja lakisääteisen tilintarkastajan tehtävästä, asemasta ja vastuusta Euroopan unionissa" (97/C 133/01) Euroopan komissio päätti 29. heinäkuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja lakisääteisen tilintarkastajan tehtävästä, asemasta ja vastuusta Euroopan unionissa". Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 7. helmikuuta 1997. Esittelijänä oli Robert J. Moreland. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi pitämässään 343. täysistunnossa 26. helmikuuta 1997 seuraavan lausunnon äänin 84 puolesta kahden pidättyessä äänestämästä. 1. Komission esitys Komissio uskoo, että lakisääteiseen tilintarkastajaan liittyvän yhteisen kannan ja yhteisten toimien puuttuminen EU-tasolla vaikuttaa kielteisesti liikekirjanpidon mahdolliseen luotettavuuteen, koska on ilmaistu huoli tilintarkastusten laadusta sekä tilintarkastusalan sijoittautumisvapaudesta ja vapaudesta tarjota alan palveluja. Komissio haluaa varmistaa, että tilintarkastuspalvelut nauttivat kaikista sisämarkkinoiden suomista eduista. Komissio pyytää kommentteja useilta alueilta: - tilintarkastajien riippumattomuusvaatimukset; - tilinpäätösten tarkkuus; - tilintarkastajan rooli ympäristöä ja yhteiskuntaa koskevissa asioissa; - tilintarkastuskertomuksen sisältö; - tilintarkastajan koulutusvaatimusten ja -järjestelmien erot; - tilintarkastajien kiertojärjestelmä; - tilintarkastajien nimittäminen ja hyväksyminen; - ammatillinen vastuu; - pienyritysten tilintarkastukset; - konsernin tilintarkastusjärjestelyt. 2. Komission järjestämä konferenssi 2.1. Komissio järjesti Brysselissä 5. ja 6. joulukuuta 1996 konferenssin, jossa käsiteltiin vihreää kirjaa ja johon osallistui 200 ammatillisten laitosten ja julkishallinnon viranomaisten edustajaa. Komission alustavia johtopäätöksiä konferenssin annista ovat: painopisteen asettaminen kirjanpitoammatin edustajilta tuleviin aloitteisiin, teknisten alakomiteoiden mahdollinen perustaminen, ammattivastuututkimus, kahdeksannen direktiivin 2 artiklan tarkastelu (), mahdollinen sektorikohtainen direktiivi tilintarkastusalan sijoittautumisvapaudesta ja palvelujen tarjoamisvapaudesta sekä se, ettei pakollisen tilintarkastuksen tulisi koskea pienyrityksiä. 2.2. Tässä lausunnossa on otettu huomioon konferenssi ja sen annin perusteella tehdyt alustavat johtopäätökset. 3. Yleistä 3.1. Komitea suhtautuu myönteisesti komission vihreään kirjaan. Siinä avataan tarpeellinen keskustelu siitä, miten varmistetaan tilintarkastuksen korkea taso ja yhteensopivat standardit, ja Euroopan unioni voi käyttää sitä perustana lähestyessään alan kansainvälisten standardien asettamista. 3.2. Komitea toteaa, että kaikkien jäsenvaltioiden yhteisestä tavoitteesta huolimatta varmistaa, että julkaistut tilit ja tilinpäätös antavat oikean ja riittävän kuvan yhtiön taloudellisesta tilanteesta lainsäädäntö ja käytäntö vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain eikä monista asioista ole yksimielisyyttä. Tämän vuoksi komitea vaatii komissiota määrittelemään painopistealueet ja laatimaan toimintasuunnitelman EU:n minimivaatimuksien muodossa. Komission tulisi mahdollisimman pitkälle rohkaista laskentatoimen ammattilaisia itse yhtenäistämään toimenpiteet kautta EU:n, ts. rohkaista heitä itsesääntelyyn. Asiasta tulisi kuitenkin keskustella laajasti niiden kanssa, joita asia koskee (esimerkiksi osakkaat ja yritysjohtajien kanssa), ja komission tulisi huolella valvoa tätä keskustelua. Komission tulisi säännöllisin väliajoin antaa neuvostolle, parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomus alalla saavutetusta edistyksestä. Yleisesti ottaen komission tulisi lähestyä asiaa läheisyysperiaatetta ja joustavuutta noudattaen. Komitea muistuttaa, että kaiken uuden lainsäädännön ja uusien säännösten kustannuksista tulisi tehdä selkeä tutkimus, jotta varmistetaan, etteivät kustannukset ylitä erityisesti pienyrityksille koituvia etuja. Mahdollisia muutoksia muotoiltaessa tulisi välttää sellaisia vaatimuksia, joita yritykset tai tilintarkastajat voivat tuskin tai vain suurin lisäponnistuksin täyttää. Samalla kun laskentatoimen aineellisia määräyksiä IASCin (Kansainvälisen tilinpäätösten standardointikomitean) ja IOSCOn (Kansainvälisen arvopaperikomissioiden järjestön) työn tuloksena kansainvälistetään, tulisi myös tässä olla tavoitteena kansainvälinen mukautuminen, erityisesti kun otetaan huomioon IFACin jo saavuttamat edistysaskeleet. Tätä kehitystä tulisi edistää, mikäli painotetaan ammattikunnan sisäistä säätelyä. 3.3. Komitea painottaa, että painopiste tulee asettaa aloille, joilla kansallinen nykylainsäädäntö ja -käytäntö estävät sisämarkkinoiden toimintaa. Tässä yhteydessä painopiste tulisi asettaa seuraaville aloille: - alat, jotka rajoittavat sijoittautumisvapautta sekä vapautta tarjota palveluja; - konsernin tilintarkastusjärjestelyt useissa jäsenvaltioissa; - sen varmistaminen, että tilintarkastuksen kansainvälisten standardien kehitys vastaa sitä, mitä sisämarkkinoilla halutaan noudattaa; - yhteinen lähestymistapa lakisääteisten tilintarkastajien tehtävään ja oikeudelliseen asemaan; - sen varmistaminen, että tilien tarkastaminen koetaan riippumattomaksi; - koulutusvaatimukset. Lisäksi ammattivastuu on tärkeä aihe tilintarkastajien ammattikunnalle kaikissa jäsenvaltioissa. Siksi komitea ehdottaa, että jäsenvaltioiden ja EU:n tulisi koordinoida aiheen toteuttamista, tämän kuitenkaan estämättä sellaisen teknisten ja juridisten järjestelmien vähimmäissäännöstön muodostamista, jota sovelletaan vaakatasoisesti kaikissa jäsenvaltioissa. 3.4. Komitea vaatii komissiota selkeyttämään näkemyksensä siitä, mihin suuntaan toimintaa olisi kehitettävä käynnissä olevan kuulemisvaiheen päätyttyä. 4. Erityistä (Huomautukset seuraavat vihreässä kirjassa esitettyä muotoa.) 4.1. Lakisääteisen tilintarkastajan tehtävä (3.1 3.38) 4.1.1. Lakisääteisen tilintarkastuksen määritelmä (3.1 3.7) Sovitun määritelmän ei tulisi rajoittaa soveltamista. Komitea uskoo joka tapauksessa, että painopiste tulisi asettaa tilintarkastuksen tavoitteisiin ja siitä sopimiseen, miten tilintarkastajat ilmoittavat johtopäätöksensä tilinpäätöksen käyttäjille. Komitean mielestä aloite määritelmästä pitäisi ennemminkin tulla tilintarkastajien ammattikunnalta kuin perustua EU:n direktiiviin tai suositukseen. 4.1.2. Tilinpäätösten tarkkuus (3.8 3.13) Komitea on asiasta samaa mieltä komission kanssa. Laskentatoimen kehys tulee kuitenkin määritellä selvästi ja sopivin keinoin ottaen huomioon kohdassa 4.1.7 mainittujen ammattilaisten tekemä työ. Tilintarkastajan tulee työssään selvästi viitata käytettyyn kehykseen, joka tulee määritellä. 4.1.3. Yhtiön senhetkinen tila ja vakavaraisuus (3.14 3.21) Komitea yhtyy vihreässä kirjassa esitettyihin seikkoihin. Yrityksen tilan arvioinnista raportoitaessa on huolehdittava siitä, ettei johdeta harhaan eikä vaaranneta toimia, joihin asiantilan korjaamiseksi on jo mahdollisesti ryhdytty. Mikäli tilintarkastajat ovat jonkin verran huolissaan yhtiön tilasta, yhtenä vaihtoehtona on, että johtajia vaaditaan antamaan lausunto, jota tilintarkastajat kommentoivat. (Tämä seikka tulisi ottaa huomioon, kun tarkastellaan yhtiön hallintoa ks. kohta 4.2.3.) 4.1.4. Mahdolliset petokset (3.22 3.29) Komitea toteaa, että yrityksen johdolla on ensisijainen velvollisuus estää ja paljastaa petokset sekä luoda tyydyttävä sisäinen valvonta, mukaan lukien sisäiset tilintarkastusmenettelyt, mikäli ne ovat tarpeen. Kuten komissio toteaa, monet uskovat kuitenkin petoksen paljastamisen olevan lakisääteisen tilintarkastajan tehtävä. Myös komitean mielestä tilintarkastajan velvollisuus on vastata myönteisesti tähän uskomukseen. Petosten kohdalla on eroteltava eri vaiheet (petoksen paljastaminen, ennaltaehkäisy ja ilmoittaminen) ja otettava huomioon, että lakisääteisen tilintarkastajan rooli voi vaihdella vastaavasti. On kuitenkin kyseenalaista, että tilintarkastuskertomuksen tulisi sen vuoksi sisältää maininta tarkastettavan yrityksen sisäisestä tilintarkastusjärjestelmästä. Tilintarkastajan tulee tarkastaa sisäinen tilintarkastusmenettely, ennen kuin hän voi antaa tilintarkastuskertomuksen. Vasta kun arvio on kielteinen, yhtiön tilintarkastuskomitealle tulisi tehdä nimenomainen ilmoitus. 4.1.5. Yhtiön lakisääteisten velvoitteiden kunnioitus (3.30 3.32) Komitea yhtyy vihreässä kirjassa esitettyyn kantaan. 4.1.6. Yhtiön vastuullinen käyttäytyminen ympäristöä ja yhteiskuntaa koskevissa asioissa (3.33 3.35) Tilintarkastajien tulee perustehtävässään eli antaessaan lausunnon yrityksen taloudellisen tilan moitteettomuudesta ja luotettavuudesta vahvistaa, että kaikki sitoumukset on kirjattu ja että ne näkyvät yhtiön tileissä mukaan lukien ympäristöön ja yhteiskunnallisiin seikkoihin liittyvät sitoumukset silloin, kun ne saattavat vaikuttaa yrityksen taloudelliseen tilaan. Komitea suhtautuu myönteisesti ajatukseen, että suuryritysten yhteiskunnallisen käyttäytymisen osalta tarvitaan tarkastusta, ja on samaa mieltä siitä, että fyysisen ympäristön lisäksi tarkastuksen tulisi kattaa myös muita alueita kuten työkäytänteitä. Tässä on kuitenkin selvästi kyse muista kuin tilejä tarkastavan tilintarkastajan taidoista, ts. tästä työstä voisi olla vastuussa joku muu kuin "lakisääteinen" tilintarkastaja. 4.1.7. Tilintarkastuskertomus (3.39 3.46) Komitean mielestä tulisi tukea tilintarkastajien kansainvälisen liiton IFACin työtä. 4.2. Lakisääteisen tilintarkastajan asema (4.1 4.36) 4.2.1. Lakisääteisen tilintarkastajan pätevyys (4.1 4.6) Komitean mielestä kahdeksas direktiivi () tulee lopuksi mukauttaa vihreässä kirjassa esitettyjen suuntaviivojen sekä kohdassa 2.1 mainitussa konferenssissa annettujen suositusten mukaisesti siten kuin niitä on muutettu neuvoa-antavan prosessin jälkeen. Mukautusten ei kuitenkaan tule kattaa aloja, joilla ei ole itsesääntelyä. Komitea ehdottaa, että kiinnitetään entistä enemmän huomiota käytännön koulutukseen ja jatkuvaan ammattikoulutukseen. Komitean mielestä tilintarkastajakoulutuksen koulutusohjelmia voitaisiin koordinoida paremmin, ja se toteaa komission aikovan tutkia kirjanpitoalan pysyvän koulutuskomitean perustamista. 4.2.2. Lakisääteisen tilintarkastajan riippumattomuus (4.7 4.28) Riippumattomuuden määritelmä Komitean mielestä on erittäin tärkeää, että tilintarkastaja on riippumaton ja että häntä pidetään riippumattomana. Vihreän kirjan tavoin komitea toteaa kuitenkin, ettei yksimielisyyteen ole päästy sellaisista aiheista kuten muita kuin tilintarkastuspalveluja tarjoavat tilintarkastajat. Komitea ottaa huomioon komission kannan ja on yleisesti ottaen samaa mieltä siitä, että " tilintarkastajan ei pitäisi osallistua esimerkiksi asiakkaansa tilinpäätösten laatimiseen ". Tilintarkastajan ei tulisi osallistua tarkastettavan yrityksen johdon työskentelyyn eikä päätöksentekoon. Komitea myöntää, että pienyrityksissä kirjanpitotaidot voivat olla rajalliset, jolloin tilintarkastaja voisi antaa enemmän neuvoja tarpeellisista toimista sekä kirjanpidon valmistelusta. Komitea toivoo, että tilintarkastajien ammattikunta tekee itse ehdotuksia riippumattomuuden pääperiaatteiksi. TSK tukee näin ollen komission "alustavaa johtopäätöstä", että Fédération des Experts-Comptables Européensin kehittelemiä riippumattomuuden periaatteita tulisi tutkia uudessa teknisessä alakomiteassa, joka perustettaisiin tilinpäätösdirektiivien yhteyskomitean (Contact Committee on the Accounting Directives) yhteyteen. TSK pitää kuitenkin tarpeellisena, että tässä teknisessä alakomiteassa olisi edustettuna mahdollisimman laajalti asianomaisia osapuolia: sekä tilintarkastajien että tilintarkastuspalveluiden käyttäjien edustajia. 4.2.3. Lakisääteisen tilintarkastajan asema yhtiössä Lakisääteinen tilintarkastus ja yhtiön hallinto (4.18 4.28) Komitea tunnustaa tilintarkastuskomitean käytön ansiot. Lainsäädännön tulisi kuitenkin sallia joustava kansallinen käytäntö. Myös komitean mielestä lainsäädäntötoimet olisivat tässä vaiheessa ennenaikaisia. Komitean mielestä sisäinen tarkastustoimi on tärkeää, mutta se ei kannata sitovan lainsäädännön käyttöönottamista. Komitea uskoo, että ennen kuin yhtiön hallintoperiaatteita voidaan soveltaa tilintarkastukseen, tarvitaan selkeä EU-tason linjaus yhtiön hallinnosta. 4.2.4. Hallituksen toimielinten ja ammatillisten toimielinten tehtävä laadun valvonnassa (4.29 4.36) Komitea yhtyy komission kantaan. 4.3. Tilintarkastajien vastuu (5.1 5.7) Myös komitea on sitä mieltä, että kyse on tilintarkastajien ammattikunnan kannalta tärkeästä asiasta. Komitea toteaa, että oikeusperinteet vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain. Koska kaikkien jäsenvaltioiden tulee tarkastella asiaa, komitea ehdottaa koordinointia. Komitea toivoo ammattikunnan ja komission yhteistyötä konkreettisten ehdotusten tekemiseksi. Komitean mielestä vastuun tulisi olla suhteessa virheen määrään. Komitea kannattaa komission ehdotusta tutkia jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien eroja. Ammatillinen korvausvastuu tässä yhteydessä vaatii lisätarkastelua. 4.4. Pienyhtiöiden lakimääräinen tilintarkastus (6.1 6.7) Myös komitean mielestä tulee saavuttaa tasapaino pienyrityksille aiheutuvan lisätaakan ja sen varmistamisen välillä, että kaikkien yritysten tulee huolehtia harhaanjohtamattomasta kirjanpidosta. Komitea uskoo, että yrityksiltä tulisi vaatia asianmukaista tilien tarkastusta, ja se yhtyy komission kantaan siitä, että keskisuurten yritysten kohdalla ei tulisi tehdä poikkeusta. Pienyrityksiltä ei kuitenkaan tulisi vaatia pätevän ammattilaisen suorittamaa pakollista tilintarkastusta. Vihreässä kirjassa mainitut muut aiheet, kuten yhtiön hallinto sekä ympäristöä ja yhteiskuntaa koskevien asioiden tarkastaminen, aiheuttavat pienyrityksille todennäköisesti suhteettoman suuria kustannuksia. Kyseisten vaatimusten ei tulisi koskea pienyrityksiä. 4.5. Konsernien tilintarkastusjärjestelyt (7.1 7.4) Asia vaatii lisätarkastelua. Komitea myöntää, että kansallinen lainsäädäntö saattaa toimia konsernien tilintarkastusprosessin esteenä. Komission tulisi tutkia mahdollisuutta laatia EU-lainsäädäntöä, joka ohjaisi konsernitietojen saatavuutta. 4.6. Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisvapaus (8.1 8.13) 4.6.1. Yksityisten henkilöiden sijoittumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus (8.3 8.5) Komitean mielestä aihetta tulee analysoida tarkemmin. Komitea yhtyy yleisesti ottaen vihreän kirjan kantaan muttei ymmärrä, miksi delegoinnista on huomautettu. 4.6.2. Tilintarkastusyhteisöjen sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisvapaus (8.6 8.13) On selvää, että kaikkien ammattien edustajien, esimerkiksi asianajajien, sijoittautumisvapaus ei ole täysin mahdollista. Aihe vaatii lisätarkastelua, joka mahdollisesti johtaa lisälainsäädäntöön. Bryssel, 26. helmikuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () 84/253/ETY: kahdeksas neuvoston direktiivi, annettu 10. huhtikuuta 1984, lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta vastuussa olevien henkilöiden hyväksymisestä (EYVL N:o L 126, 12.5.1984). () Ks. alaviite 1, s. 1.