Menettely, jossa jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle kansallisista teknisistä määräyksistään ennen niiden hyväksymistä, on edelleen ollut tehokas keino puuttua kaupan esteiden syntymiseen, kun tavoitteena on niiden ehkäiseminen. Se on myös edelleen ollut hyvä väylä varmistaa komission ja jäsenvaltioiden välinen sekä jäsenvaltioiden keskinäinen yhteistyö. Tämä on erityisen tärkeää kriittisissä ja ennakoimattomissa olosuhteissa, kuten covid-19-pandemian aikana. Lisäksi tekniset määräykset ilmoitetaan komissiolle ja ilmoitettujen toimenpiteiden lopullinen teksti käännetään 23:lle EU:n viralliselle kielelle.

Tämä kertomus on laadittu ja toimitettu direktiivin (EU) 2015/1535, jäljempänä ’sisämarkkinoiden avoimuutta koskeva direktiivi’, 8 artiklan mukaisesti. Siinä tarkastellaan yhden sisämarkkinoiden kulmakiven – sisämarkkinoiden avoimuutta koskevassa direktiivissä säädetyn ilmoitusmenettelyn – soveltamisesta saatuja tuloksia vuosina 2016–2020. Kertomuksessa korostetaan paitsi ilmoitusmenettelyn tärkeää asemaa sisämarkkinoiden toiminnan sekä paremman sääntelyn suuntaviivojen ja välineistön kannalta, myös sen keskeistä roolia covid-19-pandemian aikana.

Yksi sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tavoitteista on tiedottaa suunnitelluista teknisistä määräyksistä talouden toimijoille, myös pienille ja keskisuurille yrityksille, ennakkoon ennen kuin jäsenvaltiot hyväksyvät ne. Näin talouden toimijat voivat saada äänensä kuuluviin ja saattaa toimintansa hyvissä ajoin yhdenmukaiseksi tulevien teknisten määräysten kanssa. Sidosryhmien ilmoituksista esittämien kommenttien suuri määrä osoittaa, että tätä valvontaoikeutta käytetään laajasti. Se auttaa myös komissiota ja kansallisia viranomaisia havaitsemaan kaupan esteitä.

Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö on tuonut esiin joitakin sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tulkintaan liittyviä ongelmia. Näitä ovat muun muassa teknisten määräysten määritelmä, sellaisten uusilla aloilla tarjottavien uusien välityspalvelujen luokittelu, jotka liittyvät yhteistyötalouden malleihin, oikeus tutustua sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin mukaiseen menettelyyn liittyviin asiakirjoihin sekä seuraamukset ilmoittamatta jättämisestä.

Tämä kertomus on laadittu ja toimitettu sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin mukaisesti, ja siinä esitetään lyhyt katsaus direktiivin toimintaan vuosina 2016–2020 sekä laadullisesta että määrällisestä näkökulmasta.

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevalla direktiivillä on tärkeä rooli myös jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa pidettävissä vuoropuheluissa, joissa käsitellään maakohtaisia tietoja. Tällaiset vuoropuhelut ovat osa sisämarkkinastrategian pyrkimyksiä varmistaa sääntöjen noudattamisen ja älykkään täytäntöönpanon kulttuuri. Komissio katsoo, että vuoropuhelujen avulla voidaan parantaa sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin täytäntöönpanoa. Tässä yhteydessä komissio voi direktiivin mukaisen vuoropuhelun ja muiden indikaattoreiden avulla määrittää ongelmallisia aloja ja rakenteellisia ongelmia jäsenvaltioissa entistä tehokkaammin.

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tavoitteena on ehkäistä uusien esteiden syntymistä sisämarkkinoilla keskittymällä avoimuuteen, vuoropuheluun, ennaltaehkäisyyn ja sääntelyn parantamiseen. Jäsenvaltiot voivat osallistua menettelyyn tasavertaisesti komission kanssa. Sidosryhmillä on mahdollisuus tutustua valmisteilla oleviin kansallisiin teknisiin määräyksiin ja ilmoitettuja toimenpiteitä koskeviin lopullisiin teksteihin, jotka on käännetty 23:lle EU:n viralliselle kielelle. Näin ollen talouden toimijat voivat ennakoida kaupan esteiden syntymistä ja välttää tarpeettomia ja kalliita hallinnollisia rasitteita, jotka vaikuttavat niiden liiketoimintaan.

Komission selkeitä painopisteitä ovat sellaisiin tapauksiin liittyvä ennaltaehkäisy ja täytäntöönpanon valvonta, joilla on suurin taloudellinen tai muunlainen vaikutus sisämarkkinoihin.

(IV)komissio seuraa sellaisen lainsäädännön täytäntöönpanoa, johon se on reagoinut direktiivin mukaisesti ja joka ilman asianmukaisia mukautuksia voisi johtaa rikkomusmenettelyihin”.

(III)seurantatoimia järjestäessään komissio kiinnittää erityistä huomiota toimenpiteisiin, joilla on suurin vaikutus sisämarkkinoihin;

Osana komission maaliskuussa 2020 julkaisemaa uutta teollisuusstrategiapakettia annettiin tiedonanto sisämarkkinoiden esteistä ja hyväksyttiin sisämarkkinoiden täytäntöönpanon valvontaa koskeva toimintasuunnitelma, joiden tarkoituksena on parantaa kilpailukykyä entisestään ja helpottaa kaikenkokoisten yritysten liittymistä osaksi EU:n ja maailmanlaajuisia arvoketjuja. Komission sisämarkkinoiden täytäntöönpanon valvontaa koskevan toimintasuunnitelman kohdassa ”toimi 10” viitataan sisämarkkinoiden avoimuutta koskevaan direktiiviin. Tässä yhteydessä ”komission täytäntöönpanon valvontatoimia koskevan strategisemman lähestymistavan mukaisesti sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tuleva täytäntöönpano perustuu neljään toimintalinjaan:

Lisäksi sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin täytäntöönpano edellyttää, että komissio seuraa ja valvoo kaikkia ilmoituksia, jotka herättävät huolta niiden yhteensopivuudesta EU:n lainsäädännön kanssa. Tässä yhteydessä komissio kiinnittää erityistä huomiota toimenpiteisiin, joilla on suurin vaikutus sisämarkkinoihin.

Komissio tarkasteli erityisesti sellaisia ehdotuksia teknisiksi määräyksiksi, joissa asetetaan rakennustuotteille lisävaatimuksia tai otetaan käyttöön niitä koskevia lisätestejä ja jotka haittaavat CE-merkinnällä varustettujen tuotteiden vapaata liikkuvuutta. Ilmoitettuja ehdotuksia tarkasteltiin pääasiassa rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevien ehtojen yhdenmukaistamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 305/2011 nojalla.

Kun kyse oli muista kuin yhdenmukaistetuista aloista eli niistä, joihin liittyvissä kansallisissa toimenpiteissä on johdetun oikeuden puuttuessa noudatettava SEUT-sopimuksen 34–36 artiklaa (tavaroiden vapaa liikkuvuus) sekä 49 ja 56 artiklaa (sijoittautumisoikeus ja palvelujen tarjoamisen vapaus), komissio halusi kiinnittää jäsenvaltioiden huomion mahdollisiin perusteettomiin kaupan esteisiin sen jälkeen, kun se oli arvioinut toimenpiteen tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti.

Jäsenvaltion koon ja ilmoitusten määrän välillä voidaan havaita korrelaatio (ks. liitteessä 3.2 oleva taulukko 1), sillä suurimmat jäsenvaltiot tekevät yleisesti ottaen keskisuuria ja pieniä maita enemmän ilmoituksia. Tämä voi osittain johtua siitä, että niissä on enemmän alueellisia ja paikallisia viranomaisia, joilla on velvollisuus ilmoittaa teknisiä määräyksiä koskevista ehdotuksistaan. Näin ei kuitenkaan aina ole: esimerkiksi jotkin keskikokoiset jäsenvaltiot tekivät eräitä suurempia jäsenvaltioita enemmän ilmoituksia, ja sellaiset suuremmat jäsenvaltiot, joilla on keskitetty rakenne, tekivät enemmän ilmoituksia kuin jäsenvaltiot, joilla on hajautettu rakenne.

Jäsenvaltioiden välillä on pantu merkille huomattavia eroja ilmoitusten määrässä, sillä osa jäsenvaltioista tekee vuosittain keskimäärin yli 50 ilmoitusta ja osa alle 10 (ks. liite 3.2). Vaikka tätä kuilua voivat osittain selittää eri valtioiden organisaatiorakenteen erot (esim. mahdolliset alueelliset/paikalliset sääntelyviranomaiset), tiedon puute tai runsaampi/vähäisempi sääntelytoiminta, laajat eroavaisuudet herättävät epäilyksiä siitä, onko ilmoittamisvelvollisuuksia noudatettu kaikilta osin. Tarkasteltu osoitti, että vuosina 2017, 2018 ja 2019 vain hyvin harva jäsenvaltio ilmoitti ehdotuksia teknisistä määräyksistä tai teki uusia niitä koskevia ilmoituksia. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita ilmoittamatta jätettyjä ehdotuksia oli kuitenkin suhteellisen vähän eli 10 tai vähemmän vuotta kohti.

Komissio korosti tiedonannossaan Parempaa sääntelyä kasvun ja työllisyyden edistämiseksi Euroopan unionissa, että sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin mukaisella ennaltaehkäisevällä valvontamenettelyllä parannetaan tuotteita ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevien kansallisten säädösten laatua. Komission ja jäsenvaltioiden ilmoitusmenettelyn yhteydessä tekemän yhteistyön tavoitteena on varmistaa, että taloudellisiin toimijoihin sovellettavasta sääntelykehyksestä tulee selkeämpi.

Komissio pyrkii jatkuvasti uusin keinoin avoimuuteen ja tehokkuuteen, joten se kehitti vuonna 2015 uuden toiminnon TRIS-verkkosivustolle (Technical Regulation Information System). Uusi toiminto otettiin käyttöön vuonna 2016, ja sen avulla kuka tahansa voi esittää TRIS-verkkosivustolla kommentteja mistä tahansa ilmoituksesta sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 6 artiklassa säädetyn odotusajan kuluessa. Vuosien 2016–2020 aikana komissio sai toiminnon kautta 1 618 kommenttia (144 vuonna 2016, 421 vuonna 2017, 175 vuonna 2018, 281 vuonna 2019 and 597 vuonna 2020).

·Maataloustuotteiden, kalastus- ja vesiviljelyalan tuotteiden ja muiden elintarvikkeiden osalta jäsenvaltiot ilmoittivat 693 ehdotusta teknisiksi määräyksiksi vuosina 2016–2020 (145 vuonna 2016, 106 vuonna 2017, 146 vuonna 2018, 161 vuonna 2019 ja 135 vuonna 2020). Ehdotukset koskivat muun muassa elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja, energiajuomia, elintarvikkeiden transrasvoja, viinejä ja väkeviä alkoholijuomia, elintarvikkeiden laatumerkintöjä, eläinten hyvinvointia ja turkistuotteiden kaupan pitämistä.

Eräät jäsenvaltiot ilmoittivat määräyksiä koskevia ehdotuksia sellaisten merkintöjen käyttöönotosta, joilla tuotteen laatu liitetään sen alkuperään. Näitä ilmoituksia tarkasteltiin tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien SEUT-sopimuksen määräysten sekä maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun asetuksen (EU) N:o 1151/2012 nojalla.

Komissio tarkasteli raportointijakson aikana useita elintarvikehygieniaa koskevia ilmoituksia ja antoi yksityiskohtaisia lausuntoja ja huomautuksia niiden yhteensopivuudesta elintarvikehygieniasta annetun asetuksen (EY) N:o 852/2004, eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 853/2004 ja ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 854/2004 kanssa.

Muut ilmoitukset koskivat elintarvikkeiden merkintöjä. Komissio arvioi, olivatko ne elintarviketietojen antamista kuluttajille koskevan asetuksen (EU) N:o 1169/2011 ja erityisesti ravintoarvoilmoitusta koskevien säännösten tai muiden kuluttajille tiedottamiseen liittyvien alakohtaisten säännösten mukaisia.

·Tietoyhteiskunnan palvelujen alalla jäsenvaltiot ilmoittivat 255 toimenpiteestä (58 vuonna 2016, 43 vuonna 2017, 34 vuonna 2018, 57 vuonna 2019 ja 63 vuonna 2020). Valtaosa ilmoituksista koski lainsäädäntöehdotuksia, joilla vaikutetaan sähköiseen kaupankäyntiin, sosiaaliseen mediaan ja verkkoalustatoimijoihin, verkon neutraaliuteen ja tiedotusvälineiden moniarvoisuuteen, valeuutisiin ja verkossa esiintyvään vihapuheeseen, sekä muita direktiivin 2000/31/EY (”direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) soveltamisalaan kuuluvia tietoyhteiskunnan palveluihin liittyviä sääntöjä ja audiovisuaalisiin mediapalveluihin liittyviä sääntöjä, jotka kuuluvat direktiivin (EU) 2018/1808 (tarkistettu audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) soveltamisalaan.

Komissio reagoi myös ilmoitettuihin ehdotuksiin toimenpiteistä, jotka liittyvät tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin sääntöihin ja joissa keskitytään asetuksen (EU) 910/2014 (eIDAS-asetus) soveltamisalaan kuuluviin sähköiseen tunnistamiseen ja luottamuspalveluihin sekä asetuksella (EU) 2018/1807 säänneltävään muiden kuin henkilötietojen vapaaseen liikkuvuuteen. Ilmoituksia tehtiin myös digitaalisesta tietosuojasta, kyberturvallisuudesta, tietojen säilyttämisestä, sähköisestä laskutuksesta, tekijänoikeuksista, televiestinnästä ja sähköisestä viestinnästä (mukaan lukien 5G), turvallisemmasta internetistä lapsille, e-kirjoista ja sähköisistä rahapeleistä. Useissa tapauksissa ilmoitukset liittyivät – joko nimenomaisesti tai niitä täydentäen – palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen ja sijoittautumisvapauteen (SEUT-sopimuksen 49 ja 56 artikla sekä palveludirektiivi), direktiivin 2011/83/EU mukaisiin kuluttajan oikeuksiin, yleisen tietosuoja-asetuksen (EU) 2016/679 mukaiseen henkilötietojen suojaan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuihin sananvapauteen ja elinkeinovapauteen.

·Kemikaalien alalla komissio sai 167 ilmoitusta (32 vuonna 2016, 32 vuonna 2017, 28 vuonna 2018, 27 vuonna 2019 ja 48 vuonna 2020), jotka koskivat esimerkiksi biosidivalmisteita, kasvinsuojeluaineita sekä kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen (EY) N:o 1907/2006 soveltamisalaan kuuluvia tuotteita. Näitä ilmoituksia tarkasteltiin pääasiassa biosidivalmisteista annetun asetuksen, kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1107/2009 sekä REACH-asetuksen nojalla.

·Ympäristöalalla tehtiin 206 toimenpiteitä koskevaa ehdotusta, joita komissio tarkasteli (55 vuonna 2016, 39 vuonna 2017, 28 vuonna 2018, 33 vuonna 2019 ja 51 vuonna 2020). Joissakin ilmoitetuissa ehdotuksissa pakkausjätteestä ja kertakäyttöisistä muovituotteista esiintyi yhteensopivuusongelmia pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY kanssa (esimerkiksi kevyiden muovisten kantokassien kieltämistä koskevien vaatimusten osalta) ja tiettyjen muovituotteiden ympäristövaikutuksen vähentämisestä annetun direktiivin (EU) 2019/904 kanssa (esimerkiksi ”muovin” määritelmien osalta).

Ilmoitusmenettelyn ansiosta komissio on voinut puuttua myös aloihin, joilla on suunnitteilla tai käynnissä EU:n tason yhdenmukaistamistoimia, ja näin on estetty jäsenvaltioita ottamasta käyttöön toisistaan eroavia kansallisia toimenpiteitä. Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla komissio pyysi ilmoittavia jäsenvaltioita lykkäämään teknistä määräystä koskevan ehdotuksen hyväksymistä 12 kuukaudella ilmoituspäivästä alkaen, kun ehdotus koski kasvi-, eläin- ja vesiviljelytuotteiden ja elintarvikkeiden luonnonmukaista tuotantoa (ilmoitus 2018/190/BG), kaninlihan luonnonmukaista tuotantoa (ilmoitus 2018/219/E), broileriviiriäisten luonnonmukaista tuotantoa (ilmoitus 2018/666/F) ja kertakäyttöisiä muovituotteita (ilmoitukset 2018/665/B ja 2019/9/UK).

► Esimerkkejä sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin myönteisistä vaikutuksista

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin vaikuttavuus tuli todistetuksi raportointijaksolla useaan kertaan, kun kansalliset viranomaiset laativat ilmoitetut ehdotukset uudelleen komission suositusten mukaisesti tai peruuttivat ne. Esimerkiksi eräs ilmoitus koski asetusluonnosta, jonka mukaan Italiassa asuvien ja alle 4-vuotiaita lapsia mukanaan kuljettavien autoilijoiden olisi käytettävä erityisiä auton istuimeen liitettäviä hälyttäviä muistutuslaitteita, joiden tarkoituksena on estää alaikäisten jääminen yksin ajoneuvoon. Komissio huomautti yksityiskohtaisessa lausunnossaan, että useat ilmoitetun ehdotuksen vaatimukset olivat ristiriidassa EU:n yhdenmukaistamissääntöjen ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden kanssa (SEUT-sopimuksen 34–36 artikla). Tämä johtui siitä, että seuraavista seikoista ei ollut näyttöä: i) muissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistettujen auton istuimeen liitettävien hälyttävien muistutuslaitteiden ennakkohyväksyntämenettelyä koskevan vaatimuksen oikeasuhteisuus; ja ii) velvoite varustaa kyseiset laitteet automaattisella viestintäjärjestelmällä, jolla lähetetään viestejä tai soitetaan langattomien matkaviestintäverkkojen kautta vähintään kolmeen eri puhelinnumeroon. Komissio korosti, että ennakkohyväksyntämenettely, jonka mukaan akkreditoitujen elinten on toimitettava tunnustamishakemus Italian moottoriajoneuvojen rekisteröinnistä vastaavalle pääosastolle, voisi olla ristiriidassa vapautta tarjota palveluja unionissa koskevan periaatteen kanssa (SEUT 56 artikla). Italian viranomaiset muotoilivat ehdotetun asetuksen uudelleen komission huomautusten mukaisesti varmistaen samalla, että ilmoitetulla toimenpide-ehdotuksella voidaan saavuttaa lasten turvallisuutta koskeva tavoite.

Vastaavasti vuosina 2016, 2017 ja 2018 komissio sai useita ilmoituksia, jotka koskivat miehittämättömien ilma-alusten ominaisuuksia ja erityisvarusteita. Kannanotoissaan komissio muistutti jäsenvaltioita meneillään olevasta EU:n tason yhdenmukaistamisprosessista ja kehotti niitä tekemään yhteistyötä, jotta voitaisiin luoda miehittämättömiin ilma-aluksiin sovellettava EU:n sääntelykehys. Sääntelykehyksellä varmistettaisiin, että tällaisia miehittämättömiä ilma-aluksia olisi turvallista käyttää, ja mahdollistettaisiin niihin liittyvien riskien hallinta turvallisuuden sekä yksityisyyden ja henkilötietojen suojan osalta. Asianomaiset jäsenvaltiot noudattivat komission suosituksia, sellaisina kuin ne esitettiin huomautuksissa ja yksityiskohtaisissa lausunnoissa, tai peruuttivat ilmoitetut ehdotukset.

Covid-19-pandemian puhjettua vuonna 2020 jotkin jäsenvaltiot toteuttivat tai valmistelivat kansallisia toimenpiteitä, jotka vaikuttivat henkilönsuojainten, kuten suojalasien, kasvosuojusten, käsineiden, suojahaalarien ja leikkaustakkien, sekä lääkkeiden vapaaseen liikkuvuuteen. Tällaisten toimenpiteiden vaarana oli, että välttämättömät hyödykkeet eivät tavoita niitä eniten tarvitsevia, erityisesti terveydenhuollon työntekijöitä, kentällä toimivia yksiköitä ja potilaita eri puolilla Eurooppaa. Ne aiheuttivat dominovaikutuksia: jäsenvaltiot toteuttivat toimenpiteitä lieventääkseen muiden jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden vaikutuksia. Rajoitukset laajentuivat lyhyen ajan kuluessa koskemaan yhä useampia tuotteita, ensin henkilönsuojaimia ja sittemmin lääkkeitä. Tällaiset toimenpiteet aiheuttivat logistiikka- ja jakeluketjuihin häiriöitä, jotka kannustivat varastointiin toimitusketjussa. Viime kädessä tällaiset toimenpiteet johtivat sisärajojen palauttamiseen aikana, jolloin jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta tarvittiin eniten. Komissio kehotti jäsenvaltioita ilmoittamaan tällaisista toimenpiteistä sisämarkkinoiden avoimuutta koskevalla direktiivillä luodun mekanismin mukaisesti ja antoi niille ohjeita tämän toteuttamiseksi. Komissiolle ilmoitettujen toimenpiteiden arviointi asetettiin etusijalle, ja komissio tuki jäsenvaltioita niiden toimenpiteiden korjaamisessa, jotka olisivat voineet aiheuttaa välttämättömien tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteitä sisämarkkinoilla. Covid-19-pandemiasta saadut kokemukset osoittivat sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin menettelyjen merkityksellisyyden, mukaan lukien kiireellinen menettely (ks. 2.2 kohta), ja samalla saatiin hyödyllistä oppia, joka auttaa tulevaisuudessa torjumaan hätätilanteiden aiheuttamia sisämarkkinoihin kohdistuvia haittavaikutuksia. Silloin kun toimenpiteistä ilmoitettiin niiden hyväksymisen jälkeen, mikä tapahtui noin 150 covid-19-pandemiaan liittyvän ilmoituksen kohdalla vuonna 2020, direktiivin mukainen ilmoitusmekanismi merkitsi sitä, että tiedot ja vertaisarvioinnin hyödyt voitiin silti saada kriisin aikana TRIS-viestintäfoorumin ansiosta, jossa jäsenvaltiot voivat tutustua muiden jäsenvaltioiden hyväksymiin covid-toimenpiteisiin.

► Yleisimmin poistetut kaupan esteet

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tarkoituksena on muun muassa auttaa tunnistamaan sellaiset alat, joilla on tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia toistuvia esteitä. Lisäksi sen tarkoituksena on auttaa havaitsemaan esteistä johtuvia yhdenmukaistamistarpeita, jotta varmistetaan sisämarkkinoiden sujuvampi toiminta. Komissio tunnisti ilmoitetuissa toimenpide-ehdotuksissa tarkastelujaksolla useita toistuvia esteitä. Näitä olivat muun muassa sisämarkkinalausekkeen puuttuminen, harhaanjohtavat ja epäselvät säännökset, joita olisi voitu tulkita ja soveltaa markkinarajoituksina tai EU:n asetusten säännösten toistona, sekä pakollisiin standardeihin liittyvät ongelmat ja lisätestausmenetelmät.

► Kannanotot

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskeva direktiivi mahdollistaa muodollisen ja jäsennellyn tietojenvaihdon jäsenvaltioiden ja komission välillä sekä jäsenvaltioiden kesken, kun ilmoitettuja ehdotuksia arvioidaan. Tietojenvaihto on ollut tiivistä, mistä on osoituksena komission ja jäsenvaltioiden ilmoituksiin lähettämien kannanottojen suuri määrä, ilmoittavien jäsenvaltioiden vastaukset sekä tästä seurannut viestienvaihto (ks. liitteet 3.4, 3.5, 3.6 ja 3.8). Tietojenvaihdon ansiosta jäsenvaltioilla on mahdollisuus varmistaa, missä määrin ilmoitetut ehdotukset ovat yhteensopivia EU:n lainsäädännön kanssa. Komissio tapasi jäsenvaltioita edustavia asiantuntijoita raportointijakson aikana säännöllisesti selventääkseen tarvittaessa ratkaisemattomia kysymyksiä ja pyysi jäsenvaltioilta lisätietoja ilmoitettujen teknisten määräysten soveltamisalan selventämiseksi.

Komissio antoi raportointijaksolla 212 yksityiskohtaista lausuntoa (60 vuonna 2016, 34 vuonna 2017, 40 vuonna 2018, 38 vuonna 2019 ja 40 vuonna 2020), mikä vastaa 5,9:ää prosenttia kaikista jäsenvaltioiden raportointijaksolla ilmoittamista ehdotuksista. Jäsenvaltiot puolestaan antoivat 243 yksityiskohtaista lausuntoa (78 vuonna 2016, 44 vuonna 2017, 38 vuonna 2018, 30 vuonna 2019 ja 53 vuonna 2020). Raportointijaksolla annetuista 1 291 huomautuksesta 816 oli komission esittämiä (154 vuonna 2016, 189 vuonna 2017, 184 vuonna 2018, 155 vuonna 2019 ja 134 vuonna 2020) ja 475 jäsenvaltioiden esittämiä (118 vuonna 2016, 74 vuonna 2017, 77 vuonna 2018, 64 vuonna 2019 ja 142 vuonna 2020) (ks. liitteet 3.4 ja 3.6). Kolmessa tapauksessa komissio kehotti jäsenvaltioita lykkäämään ilmoitettujen teknisten määräysten hyväksymistä vuodella ilmoituksen vastaanotosta, koska ilmoitettujen ehdotusten alalla oli käynnissä EU:n yhdenmukaistamistoimia tai niistä oli ilmoitettu (ks. liite 3.5).

Tarkastelemalla kunkin jäsenvaltion ja komission raportointijaksolla esittämien kannanottojen (huomautukset, yksityiskohtaiset lausunnot ja komission päätökset lykätä ehdotuksen hyväksymistä) määrää aloittain voidaan saada lisätietoa siitä, miten jäsenvaltiot ovat osallistuneet ilmoitusten seurauksena käynnistyneeseen keskusteluun. Lisäksi saadaan tietoa sellaisten jäsenvaltioiden erityisistä kiinnostuksen kohteista, joiden kannanotot ovat keskittyneet tietyille aloille (ks. liitteessä 3.6 oleva taulukko 6). Aktiivisimpia jäsenvaltioita ovat muun muassa Italia, Espanja, Itävalta ja Puola. Kannanottojen tarkastelu jäsenvaltioittain ja aloittain osoittaa, että Itävalta, Espanja ja Italia ovat erityisen kiinnostuneita maatalous-, kalastus- ja elintarvikealasta. Useimmat komission kannanotot koskevat rakennus- ja maatalousalaa.

Koska jäsenvaltiot voivat tutustua kaikkiin ilmoituksiin ja vuoropuhelujen puitteissa vaihdettuihin viesteihin, ne voivat käyttää sisämarkkinoiden avoimuutta koskevaa direktiiviä hyödyntääkseen muiden jäsenvaltioiden ajatuksia. Niiden avulla voidaan ratkaista teknisiin määräyksiin liittyviä yleisiä ongelmia ja määrittää, milloin teknistä määräystä koskeva ehdotus voi rikkoa EU: n lainsäädäntöä.