Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rautateiden turvallisuudesta (uudelleen laadittu toisinto) /* COM/2013/031 final - 2013/0016 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1. Rautatieliikennettä koskevan EU-politiikan kehitys viime aikoina Komissio ilmoitti 28. maaliskuuta 2011 antamassaan valkoisessa kirjassa ”Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma – Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää” tavoittelevansa yhteistä eurooppalaista rautatiealuetta ja täsmensi tämän tarkoittavan rautatieliikenteen sisämarkkinoita, joilla Euroopan rautatieyritykset voivat tarjota palvelujaan ilman tarpeettomia teknisiä ja hallinnollisia esteitä. Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmissä tammikuussa 2012 korostettiin lisäksi täysin yhdentyneiden sisämarkkinoiden kasvua luovien mahdollisuuksien hyödyntämisen tärkeyttä muun muassa verkkotoimialojen osalta[1]. Myös 30. toukokuuta 2012 annetussa vakauden, kasvun ja työllisyyden edistämistä koskevassa komission tiedonannossa[2] painotetaan, että on tärkeää vähentää entisestään sääntelyrasitusta ja rautatieliikenteen markkinoille pääsyn esteitä, minkä vuoksi esitetään maakohtaisia suosituksia. Samaan asiaan liittyy komission 6. kesäkuuta 2012 antama tiedonanto sisämarkkinoiden hallinnoinnin parantamisesta[3], jossa niin ikään korostetaan liikennesektorin merkitystä. EU:n rautatiemarkkinoilla on tapahtunut viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana suuria muutoksia. Ne on toteutettu asteittain rautatiealan kolmella lainsäädäntökokonaisuudella eli niin sanotuilla rautatiepaketeilla (ja eräillä täytäntöönpanoasetuksilla), joiden tarkoituksena on ollut kansallisten markkinoiden avaaminen sekä rautateiden kilpailukyvyn ja yhteentoimivuuden lisääminen EU:n tasolla korkeaa turvallisuustasoa vaarantamatta. Vaikka rautatieliikennepalvelujen sisämarkkinoita koskeva EU:n säännöstö on kehittynyt huomattavasti, rautatieliikenteen osuus EU:n sisäisessä liikenteessä on kuitenkin vielä pieni verrattuna muihin liikennemuotoihin. Sen vuoksi komissio on päättänyt esittää neljännen rautatiepaketin, jonka tarkoituksena on parantaa rautatieliikennepalvelujen laatua ja tehokkuutta poistamalla vielä jäljellä olevat markkinoiden esteet. Tämä direktiivi on osa neljättä rautatiepakettia, joka keskittyy jäljellä olevien hallinnollisten ja teknisten esteiden poistamiseen erityisesti vahvistamalla turvallisuutta ja yhteentoimivuutta koskeviin sääntöihin yhteisen lähestymistavan, jonka tarkoituksena on lisätä kaikkialla EU:ssa toimivien rautatieyritysten mittakaavaetuja, vähentää hallinnollisia kustannuksia ja nopeuttaa hallinnollisia menettelyjä sekä torjua piilosyrjintää. 1.2. Rautatieturvallisuuden oikeudellinen kehys Rautatieliikennepalvelujen sisämarkkinoiden tavoittelu edellyttää rautatieturvallisuuden yhteisen oikeudellisen kehyksen vahvistamista. Jäsenvaltiot ovat tähän asti kehittäneet turvallisuussääntöjä ja -määräyksiä lähinnä kansallisella tasolla kansallisten teknisten ja toiminnallisten konseptien perusteella. Periaatteiden, lähestymistapojen ja kulttuurien erot ovat samalla vaikeuttaneet teknisten esteiden poistamista ja kansainvälisen liikenteen harjoittamista. Direktiivi 91/440/ETY, rautatieyritysten toimiluvista 19 päivänä kesäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/18/EY[4] ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/14/EY[5] , joilla avattiin rautateiden kansainvälisten tavaraliikennepalvelujen markkinat, olivat ensimmäiset askeleet kohti Euroopan rautatieliikennemarkkinoiden sääntelyä. Säännökset osoittautuivat kuitenkin riittämättömiksi turvallisuuden osalta, ja jäsenvaltioiden turvallisuusvaatimusten väliset erot vaikuttivat EU:n rautatieliikenteen optimaaliseen toimintaan. Yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/49/EY[6] merkitsi huomattavaa edistystä kohti rautatieturvallisuuden yhteistä sääntelykehystä. Kyseisellä direktiivillä vahvistettiin turvallisuussääntöjen sisällön, rautatieyritysten turvallisuustodistusten antamisen, turvallisuusviranomaisten tehtävien ja aseman sekä onnettomuustutkinnan yhdenmukaistamisen puitteet. Tarkoituksena oli välttää sitä, että jäsenvaltiot kehittäisivät turvallisuussääntöjään ja ‑standardejaan edelleen kansallisista lähtökohdista ja kansallisten teknisten ja toiminnallisten konseptien perusteella. 1.3. Miksi direktiiviä 2004/49/EY on tarpeen muuttaa? Direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 7 kohdan mukaan ”Viraston on ennen 30 päivää huhtikuuta 2009 arvioitava turvallisuustodistuksen kehitys ja toimitettava komissiolle kertomus, johon liitetään suosituksia siitä, miten voidaan päästä yhteen ainoaan yhteisön turvallisuustodistukseen”, joka korvaisi nykyisen (A- ja B-osasta muodostuvan) kaksiosaisen järjestelmän. EU:n yhteisen turvallisuustodistuksen kehittäminen ja käyttöönotto on koko ajan ollut pitkän aikavälin tavoite. Alusta alkaen on ollut selvää, että siihen siirrytään ennen pitkää. Ainoastaan ajankohta ei ole toistaiseksi ollut tiedossa. Euroopan rautatieviraston, jäljempänä ‘virasto’, väliraportissa todettiin vuonna 2009, että oli liian aikaista antaa asiasta suositusta ja että tarvittiin vielä lisää tietoa valistuneen keskustelun tueksi. Heinäkuussa 2012 virasto antoi raportin, johon sisältyi suositus siirtymisessä noudatettavaksi strategiaksi[7]. Viraston suosituksen perusteella komissio katsoo nykyisen sääntelykehyksen olevan valmis asteittaiseen siirtymiseen kohti yhteistä turvallisuustodistusta. Tätä tavoitetta silmällä pitäen olisi tarkasteltava uudelleen kansallisten turvallisuusviranomaisten roolia sekä niiden ja viraston välistä vastuunjakoa. Rautatieturvallisuusdirektiivin tarkistaminen tarjoaa myös mahdollisuuden mukauttaa tekstiä siten, että voidaan ottaa huomioon rautatiemarkkinoiden kehitys, joka on tuonut mukanaan uusia alan toimijoita ja yksikköjä. Rautatieliikenteen vakavat onnettomuudet ovat osoittaneet, että nämä uudet toimijat voivat kantaa merkittävää turvallisuusvastuuta. Aikaisemmin vertikaalisesti integroituneilla rautatieyrityksillä oli mahdollisuus valvoa sisäisesti kaikkien prosessien laatua, kuten liikkuvan kaluston kunnossapitoa tai lastausta. Kun toimintoja ja palveluja nykyisin ulkoistetaan entistä enemmän, alalle tulee kasvavan taloudellisen paineen alaisina toimivia uusia tulokkaita, ja samanaikaisesti sisäinen valvonta on vähenemässä. Tällä voi olla vaikutusta turvallisuuteen, ellei sopimus- tai muiden järjestelyjen kautta saada vahvistettua uudenlaista seurantaa sen varmistamiseksi, että kaikki alan toimijat soveltavat asianmukaisesti riskinhallintatoimenpiteitä. Toinen tärkeä syy tekstin muuttamiseen liittyy turvallisuusseikkoja koskeviin kansallisiin sääntöihin. Tätä asiaa käsittelemään perustettiin erityisryhmä, ja sen työn tulokset on otettu huomioon tässä ehdotuksessa. Muita muutoksia tekstiin ovat seuraavat: · Nykyisten säännösten selkiyttäminen ja uudet määritelmät, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaminen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta Euroopan unionissa annetun direktiivin XX, jäljempänä ‘yhteentoimivuusdirektiivi’ vastaavien säännösten kanssa. · Lainsäädäntökehyksen kehittymisen edellyttämät ajantasaistukset: kansallisia sääntöjä koskevat säännökset sekä viittaukset komitologiamenettelyihin ja delegoituihin säädöksiin. · Muotoseikat: aikaisempien muutosten yhdentäminen direktiivin tekstiin, artiklojen ja liitteiden uudelleen numerointi, vanhentuneiden säännösten poistaminen ja viittaukset neljännen rautatiepaketin muihin osiin. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Liikenteen pääosasto (MOVE) teki yhtenäisen eurooppalaisen rautatiealueen tehokkuuden ja kilpailukyvyn parantamista yhteentoimivuuden ja turvallisuuden aloilla koskevien lainsäädäntöehdotusten tueksi vaikutustenarvioinnin. Kesäkuussa 2011 perustettiin vaikutustenarvioinnin ohjausryhmä, johon kutsuttiin mukaan kaikki komission pääosastot. Yksiköt, joita asia lähimmin koskee ovat kuitenkin ENTR, EMPL, SG, SJ, HR, RTD, BUDG, REGIO, ENER ja ELARG. Komission yksiköt ovat jatkuvasti keskustelleet yhtenäisen eurooppalaisen rautatiealueen kehityssuunnista toimialan edustajien kanssa. Lisäksi komissio teki vuosina 2010–2011 jälkiarvioinnin viraston perustamista koskevasta asetuksesta (EY) N:o 881/2004. Komission tekemän vaikutustenarviointityön tueksi tilattiin ulkopuoliselta konsultilta vaikutustenarviointia tukeva tutkimus ja kohdennettu sidosryhmien kuuleminen. Kohdennettu kuuleminen aloitettiin 18. marraskuuta 2011 internetissä toteutettavalla kyselyllä, joka päättyi 30. joulukuuta 2011. Sen jälkeen haastateltiin tärkeimpiä sidosryhmiä ja järjestettiin sidosryhmien työpaja helmikuussa 2012. Aloitteen teknisen luonteen vuoksi julkista kuulemista ei tehty. Komissio on kuitenkin pitänyt huolen siitä, että kaikkia intressitahoja on kuultu ajoissa ja että keskusteluissa on käsitelty kaikkia aloitteen keskeisiä osia. Lisätietoja vaikutustenarvioinnista ja sidosryhmien kuulemisesta on vaikutustenarviointiraportissa[8]. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Tässä jaksossa esitetään yksityiskohtaisia huomioita ja selityksiä direktiivin tärkeimmistä muutoksista. Muotoseikkoja ja itsestään selviä muutoksia ei kommentoida. I LUKU 1 artikla: ei kommentteja. 2 artikla: soveltamisalan yhdenmukaistaminen yhteentoimivuusdirektiivin kanssa. 3 artikla: uusia määritelmiä ja joitakin muutoksia, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaminen yhteentoimivuusdirektiivin vastaavien määritelmien kanssa. II LUKU 4 artikla: rautatieketjun toimijoiden tehtävien ja vastuualueiden selkiyttäminen markkinoiden ja lainsäädäntökehyksen viimeaikaisen kehityksen huomioon ottamiseksi. 5, 6 ja 7 artikla: lainsäädäntökehyksen kehittymisen edellyttämät ajantasaistukset. 8 artikla: kansallisia sääntöjä koskevien säännösten mukauttaminen lainsäädäntökehyksen kehittymisen huomioon ottamiseksi (YTE:ien hyväksyminen) ja yhdenmukaistaminen yhteentoimivuusdirektiivin kanssa. 9 artikla: ei kommentteja. III LUKU 10 artikla: rautatieyritysten yhteisen turvallisuustodistuksen käyttöönotto. Yhteisellä turvallisuustodistuksella korvataan aikaisempi järjestelmä ja sen kaksi osaa: osa A ja osa B. 11 artikla: aikaisempi 11 artikla mukautettuna siirtymiseen kohti yhteistä turvallisuustodistusta, ottaen huomioon viraston uusi asema. 12 artikla: aikaisempi 11 artikla ilman suuria muutoksia. 13 artikla: ei kommentteja. 14 ja 15 artikla: ajantasaistetun 14 a artiklan uudelleennumerointi. 15 artikla: käynyt tarpeettomaksi. IV LUKU 16–18 artikla: muutokset, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon kansallisten turvallisuusviranomaisten uusi asema siirryttäessä kohti yhteistä turvallisuustodistusta sekä vastuualueiden uudelleenjako kansallisten turvallisuusviranomaisten ja viraston välillä. V LUKU 19 artikla: ei kommentteja. 20 artikla: selvennys, jossa painotetaan kansallisen tutkintaelimen ja oikeusviranomaisten yhteistyötä onnettomuustutkinnassa. 21–25 artikla: ei kommentteja. VI LUKU 26 artikla: delegoituja säädöksiä koskeva uusi säännös, jossa otetaan huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen voimaantulo. 27 artikla: komitologiamenettelyä koskeva muutos, jossa otetaan huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen voimaantulo. 28 artikla: aikaisempi 31 artikla ajantasaistettuna. 29 artikla: aikaisempi 32 artikla ilman kommentteja. Aikaisempi 26 artikla: käynyt tarpeettomaksi. Direktiivin 2004/49 aikaisempi 29 artikla koskee direktiivin 95/18/EY ja 30 artikla direktiivin 2001/14/EY muuttamista. Niistä tulee tarpeettomia, kun nämä kaksi direktiiviä kumoava ensimmäisen rautatiepaketin uudelleenlaadinta tulee voimaan. 30 artikla: siirtymäsäännökset 31 artikla: viraston lausuntoja ja suosituksia koskeva uusi artikla 32 artikla: aikaisempi 33 artikla, johon lisätty kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevia selvennyksiä. 33 artikla: uudelleenlaaditun direktiivin 2004/49/EY kumoaminen. 34 artikla: aikaisempi voimaantuloa koskeva 34 artikla mukautettuna. 35 artikla: aikaisempi osoitusta koskeva 35 artikla mukautettuna. LIITE I: aikaisempi LIITE I, johon on tehty joitakin mukautuksia. Aikaisempi LIITE II: käynyt tarpeettomaksi kansallisten sääntöjen mukauttamisen vuoksi. Aikaisempi LIITE III: käynyt tarpeettomaksi täytäntöönpanosäädöksen käyttöönoton vuoksi. Aikaisempi LIITE IV: käynyt tarpeettomaksi EU:n yhteisen turvallisuustodistuksen käyttöönoton vuoksi. Aikaisempi LIITE V: käynyt tarpeettomaksi täytäntöönpanosäädöksen käyttöönoton vuoksi. Uusi LIITE II: vastaavuustaulukko. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 2013/0016 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rautateiden turvallisuudesta (uudelleen laadittu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 Ö 91 Õ artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[9], sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[10], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[11], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s 16 johdanto-osan 1 kappale (mukautettu) Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/440/ETY[12] aloitettujen rautatieliikennepalvelujen yhtenäismarkkinoiden luomiseen liittyvien pyrkimysten jatkamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön rautateiden turvallisuutta koskeva yhteinen sääntelykehys. Jäsenvaltiot ovat tähän asti kehittäneet turvallisuussääntöjä ja -määräyksiä lähinnä kansallisella tasolla kansallisten teknisten ja toiminnallisten käsitteiden perusteella. Periaatteiden, lähestymistapojen ja kulttuurien erot ovat samalla vaikeuttaneet teknisten esteiden poistamista ja kansainvälisen liikenteen harjoittamista. ò uusi (1) Yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/49/EY[13] on muutettu huomattavilta osin. Koska siihen tehdään uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 2 kappale (mukautettu) Direktiivi 91/440/ETY, rautatieyritysten toimiluvista 19 päivänä kesäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/18/EY[14] ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/14/EY[15] ovat ensimmäiset askeleet kohti Euroopan rautatieliikennemarkkinoiden sääntelyä, mikä tapahtuu rautateiden kansainvälisten tavaraliikennepalvelujen markkinoiden avaamisella. Säännökset ovat kuitenkin osoittautuneet riittämättömiksi turvallisuuden osalta, ja turvallisuusvaatimusten väliset erot vaikuttavat yhteisön rautatieliikenteen optimaaliseen toimintaan. On erityisen tärkeää yhdenmukaistaa turvallisuussääntöjen sisältö, rautatieyritysten turvallisuustodistukset, turvallisuusviranomaisten tehtävät ja onnettomuuksien tutkinta. ò uusi (2) Direktiivillä 2004/49 vahvistettiin rautateiden turvallisuuden yhteinen sääntelykehys yhdenmukaistamalla turvallisuussääntöjen sisältö, rautatieyritysten turvallisuustodistusten antaminen, kansallisten turvallisuusviranomaisten tehtävät ja asema sekä onnettomuuksien tutkinta. Kyseistä direktiiviä on kuitenkin syytä tarkistaa kauttaaltaan, jotta rautatieliikenteen sisämarkkinoiden perustaminen voisi edetä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 3 kappale (mukautettu) Maanalaiset, raitiovaunut ja muut kevytraidejärjestelmät ovat monissa jäsenvaltioissa paikallisten tai alueellisten turvallisuusmääräysten alaisia ja usein paikallisten tai alueellisten viranomaisten valvonnassa, eikä niihin sovelleta yhteisön yhteentoimivuutta tai toimilupia koskevia vaatimuksia. Raitiovaunut ovat usein myös maantieliikenteen turvallisuuslainsäädännön alaisia, joten niihin ei ole voitu kaikilta osin soveltaa rautateiden turvallisuussääntöjä. Edellä mainituista syistä ja perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi voitava olla soveltamatta tätä direktiiviä edellä mainittuihin paikallisiin rautatiejärjestelmiin. ò new (3) Maanalaiset, raitiovaunut ja muut kevytraidejärjestelmät ovat monissa jäsenvaltioissa paikallisten tai alueellisten turvallisuusmääräysten alaisia ja usein paikallisten tai alueellisten viranomaisten valvonnassa, eikä niihin sovelleta unionin yhteentoimivuutta tai toimilupia koskevia vaatimuksia. Raitiovaunut ovat usein myös maantieliikenteen turvallisuuslainsäädännön alaisia, joten niihin ei ole voitu kaikilta osin soveltaa rautateiden turvallisuussääntöjä. Näistä syistä tällaiset paikalliset raideliikennejärjestelmät olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tämä ei estä jäsenvaltioita soveltamasta vapaaehtoisesti tämän direktiivin säännöksiä paikallisiin raideliikennejärjestelmiin, jos ne pitävät sitä tarkoituksenmukaisena. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 4 kappale (mukautettu) Yhteisön rautatiejärjestelmän turvallisuustaso on yleisesti ottaen korkea etenkin maantieliikenteeseen verrattuna. On tärkeää säilyttää vähintään tämä turvallisuustaso nykyisessä uudelleenjärjestelyvaiheessa, jossa aiemmin yhdennettyjen rautatieyritysten tehtäviä eriytetään ja jossa siirrytään rautatiealan itsesääntelystä kohti julkista sääntelyä. Turvallisuutta olisi parannettava edelleen tekniikan ja tieteen kehityksen mukaisesti, jos se on käytännössä mahdollista rautatieliikenteen kilpailukyky huomioon ottaen. ò uusi (4) Unionin rautatiejärjestelmän turvallisuustaso on yleisesti ottaen korkea etenkin maantieliikenteeseen verrattuna. Turvallisuutta olisi parannettava edelleen tekniikan ja tieteen kehityksen mukaisesti, jos se on kohtuudella toteutettavissa ja rautatieliikenteen kilpailukyvyn odotettu paraneminen huomioon ottaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) (5) Kaikkien rRautatiejärjestelmän pääasiallisten käyttäjien eli infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijoiden ja rautatieyritysten olisi otettava omalta osaltaan täysi vastuu järjestelmän turvallisuudesta. Niiden olisi tarvittaessa tehtävä yhteistyötä riskinhallintatoimenpiteiden toteuttamisessa. Jäsenvaltioiden olisi selvästi erotettava tämä turvallisuutta koskeva välitön vastuu Ö kansallisten Õ turvallisuusviranomaisten tehtävästä, joka koskee kansallisen sääntelykehyksen käyttöönottoa ja kaikkien liikenteenharjoittajien Ö toiminnanharjoittajien Õ suoritustason valvontaa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 6 kappale (mukautettu) Infrastruktuurin haltijoiden ja rautatieyritysten vastuu rautatiejärjestelmän käyttämisestä ei estä muita toimijoita, kuten valmistajia, ylläpitoyrityksiä, vaunuvastaavia, palveluntarjoajia ja hankintayksiköitä ottamasta vastuuta tuotteistaan tai palveluistaan Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY[16] sekä Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/16/EY[17] säännösten tai muiden asiaa koskevien yhteisön säädösten mukaisesti. ò uusi (6) Rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten vastuu rautatiejärjestelmän käyttämisestä ei sulje pois muiden toimijoiden, kuten valmistajien, liikenteenharjoittajien, lähettäjien, täyttäjien, kuormaajien, kunnossapidosta vastaavien yksikköjen, huoltopalvelun tarjoajien, vaunujen haltijoiden, palveluntarjoajien ja hankintayksikköjen vastuuta tuotteistaan tai palveluistaan. Vastuun epäasianmukaisen kantamisen riskin välttämiseksi kunkin toimijan olisi oltava vastuussa omasta prosessistaan. Jokaisen toimijan rautatiejärjestelmässä olisi oltava vastuussa muille toimijoille siitä, että kalustoyksikköjen asianmukaisen käyttökunnon tarkistamiseksi toimitetaan kaikki tarvittavat täydelliset ja totuudenmukaiset tiedot. Tämä koskee erityisesti tietoja kalustoyksikön tilasta ja historiasta, kunnossapitoasiakirjoja, lastaustoimenpiteiden jäljitettävyyttä ja rahtikirjoja. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 7 kappale (mukautettu) Euroopan laajuisten rautatieverkkojen osajärjestelmien turvallisuutta koskevista vaatimuksista säädetään neuvoston direktiivissä 96/48/EY ja direktiivissä 2001/16/EY Näissä direktiiveissä ei kuitenkaan määritellä järjestelmän tasolla yhteisiä vaatimuksia, eikä niissä käsitellä yksityiskohtaisesti turvallisuuden sääntelyä, hallinnointia ja valvontaa. Kun osajärjestelmien turvallisuuden vähimmäistaso määritellään yhteentoimivuuden teknisissä eritelmissä (YTE), on yhä tärkeämpää asettaa turvallisuustavoitteita myös järjestelmän tasolla. ò uusi (7) Kunkin rautatieyrityksen, rataverkon haltijan ja kunnossapidosta vastaavan yksikön olisi varmistettava, että niiden alihankkijat ja muut sopimuspuolet toteuttavat riskinhallintatoimenpiteitä. Tätä varten niiden olisi sovellettava yhteisten turvallisuusmenetelmien mukaista omavalvontaa. Alihankkijoiden olisi sovellettava niitä hankintasopimusten kaikissa vaiheissa. Koska tällaiset järjestelyt ovat olennainen osa rautatieyritysten ja rataverkon haltijoiden turvallisuusjohtamisjärjestelmää, rautatieyritysten ja rataverkon haltijoiden olisi annettava sopimusjärjestelynsä tiedoksi Euroopan unionin rautatieviraston, jäljempänä ’virasto’, tai kansallisen turvallisuusviranomaisen valvonnan yhteydessä esittämästä pyynnöstä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 8 kappale (mukautettu) Yhteisiä turvallisuustavoitteita ja yhteisiä turvallisuusmenetelmiä olisi otettava asteittain käyttöön korkean turvallisuustason säilyttämiseksi ja, jos se on tarpeen ja kohtuudella toteutettavissa, sen parantamiseksi. Niiden avulla olisi voitava arvioida turvallisuustasoa ja liikenteenharjoittajien suoritustasoa sekä yhteisön tasolla että jäsenvaltioissa. ò uusi (8) Yhteisiä turvallisuustavoitteita ja yhteisiä turvallisuusmenetelmiä on otettu asteittain käyttöön turvallisuuden säilyttämiseksi korkeatasoisena ja, jos se on tarpeen ja kohtuudella toteutettavissa, sen parantamiseksi. Niiden avulla olisi voitava arvioida toiminnanharjoittajien turvallisuus- ja suoritustasoa sekä unionin tasolla että jäsenvaltioissa. Yhteisiä turvallisuusindikaattoreita on otettu käyttöön sen arvioimiseksi, onko järjestelmä yhteisten turvallisuustavoitteiden mukainen, sekä rautateiden turvallisuustason seurannan helpottamiseksi. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 9 kappale (mukautettu) Rautatiejärjestelmän turvallisuudesta on olemassa niukasti tietoja, eivätkä tiedot ole usein yleisesti saatavilla. Tästä syystä on tarpeen ottaa käyttöön yhteisiä turvallisuusindikaattoreita sen arvioimiseksi, onko järjestelmä yleisten turvallisuustavoitteiden mukainen, sekä rautateiden turvallisuustason valvonnan edistämiseksi. Yhteisiin turvallisuusindikaattoreihin liittyviä kansallisia määritelmiä voidaan kuitenkin soveltaa siirtymäkauden aikana, ja asianmukaista huomiota olisi siksi kiinnitettävä siihen, missä määrin yhteisiä turvallisuusindikaattoreita koskevia yhteisiä määritelmiä kehitetään, kun ensimmäiset yleiset turvallisuustavoitteet laaditaan. ò uusi (9) Kansalliset säännöt, jotka perustuvat usein kansallisiin teknisiin standardeihin, on asteittain korvattu yhteisissä turvallisuustavoitteissa, yhteisissä turvallisuusmenetelmissä ja yhteentoimivuuden teknisissä eritelmissä (YTE) vahvistettuihin yhteisiin vaatimuksiin perustuvilla säännöillä. Yhteentoimivuuden esteiden poistamiseksi kansallisten sääntöjen määrän pitäisi vähentyä sitä mukaa, kun YTE:ien soveltamisalaa laajennetaan koko unionin rautatiejärjestelmään ja YTE:ien avoimia kohtia suljetaan. Tässä tarkoituksessa jäsenvaltioiden olisi pidettävä kansallisten sääntöjen järjestelmänsä ajan tasalla, poistettava vanhentuneet säännöt ja ilmoitettava siitä komissiolle ja virastolle. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 10 kappale (mukautettu) Kansalliset turvallisuussäännöt, jotka perustuvat usein kansallisiin teknisiin standardeihin, olisi asteittain korvattava YTE:issä vahvistettuihin yhteisiin standardeihin perustuvilla säännöillä. Tällaisiin yhteisiin standardeihin perustumattomien uusien kansallisten erityissääntöjen käyttöönottamisen olisi oltava mahdollisimman rajoitettua. Uusien kansallisten sääntöjen olisi oltava yhteisön lainsäädännön mukaisia, ja niillä olisi edistettävä siirtymistä rautateiden turvallisuutta koskevaan yhteiseen lähestymistapaan. Kaikkia asianosaisia olisi sen vuoksi kuultava ennen kuin jäsenvaltio hyväksyy kansallisen turvallisuussäännön, joka edellyttää korkeampaa turvallisuustasoa kuin yhteiset turvallisuustavoitteet. Tällaisissa tapauksissa komission olisi tarkasteltava uutta sääntöehdotusta ja tehdä asiassa päätös, mikäli ilmenee, että sääntöehdotus ei ole yhteisön lainsäädännön mukainen tai mikäli se on mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen rautatieliikennetoiminnan peiteltyä rajoittamista. ò uusi (10) Rautatiejärjestelmän yhteentoimivuuden esteiden poistamiseen sovellettava asteittainen lähestymistapa ja YTE:ien hyväksymiseksi tarvittava aika huomioon ottaen olisi toteutettava toimia sen välttämiseksi, että jäsenvaltiot antavat uusia kansallisia sääntöjä tai sitoutuvat hankkeisiin, jotka lisäisivät nykyisen järjestelmän monimuotoisuutta. Turvallisuusjohtamisjärjestelmä on tunnustettu keino onnettomuuksien ehkäisemiseksi, ja rautatieyritysten vastuulla on toteuttaa viipymättä korjaavia toimia onnettomuuksien toistumisen ehkäisemiseksi. Jäsenvaltioiden ei pitäisi vähentää rautatieyritysten vastuuta antamalla uusia kansallisia sääntöjä heti onnettomuuden jälkeen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 11 kappale (mukautettu) Tämänhetkistä tilannetta, jossa edelleen sovelletaan kansallisia turvallisuussääntöjä, olisi pidettävä välivaiheena siirryttäessä eurooppalaisiin sääntöihin. ò uusi (11) Rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten olisi tehtäviään suorittaessaan ja velvollisuuksiaan täyttäessään noudatettava unionin vaatimukset täyttävää ja yhteisiä osia sisältävää turvallisuusjohtamisjärjestelmää. Virastolle ja asianomaisen jäsenvaltion kansalliselle turvallisuusviranomaiselle olisi toimitettava turvallisuutta ja turvallisuusjohtamisjärjestelmän täytäntöönpanoa koskevia tietoja. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 12 kappale (mukautettu) Yhteisten turvallisuustavoitteiden, yhteisten turvallisuusmenetelmien ja yhteisten turvallisuusindikaattorien kehittäminen sekä tarve edistää siirtymistä rautateiden turvallisuutta koskevaan yhteiseen lähestymistapaan edellyttävät teknistä tukea yhteisön tasolla. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 881/2004[18] perustettu Euroopan rautatievirasto antaa suosituksia yhteisistä turvallisuustavoitteista, yhteisistä turvallisuusmenetelmistä ja yhteisistä turvallisuusindikaattoreista sekä muista yhdenmukaistamistoimenpiteistä ja seuraa yhteisön rautateiden turvallisuuden kehittämistä. ò uusi (12) Jotta voidaan turvata rautatieturvallisuuden korkea taso ja kohdella kaikkia rautatieyrityksiä yhtäläisesti, viimeksi mainittuihin olisi sovellettava samoja turvallisuusvaatimuksia. Jotta toimiluvan saanut rautatieyritys voisi saada rautatieinfrastruktuurin käyttöoikeuden, sillä olisi oltava turvallisuustodistus. Turvallisuustodistuksella olisi osoitettava, että rautatieyritys on ottanut käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmän ja että se pystyy noudattamaan kyseeseen tulevia turvallisuusmääräyksiä ja -sääntöjä. Kansainvälisen liikenteen tapauksessa turvallisuusjohtamisjärjestelmän hyväksymisen vain kerran unionin tasolla olisi riitettävä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 13 kappale (mukautettu) Infrastruktuurin haltijoiden ja rautatieyritysten olisi tehtäviään suorittaessaan ja velvollisuuksiaan täyttäessään noudatettava yhteisön vaatimuksia vastaavaa ja yhteisiä osia sisältävää turvallisuusjohtamisjärjestelmää. Asianomaisen jäsenvaltion turvallisuusviranomaisille olisi toimitettava turvallisuutta ja turvallisuusjohtamisjärjestelmän täytäntöönpanoa koskevia tietoja. ò uusi (13) Direktiivin 2004/49/EY perusteella on vahvistettu yhdenmukaistettuja menettelyjä, joita sovelletaan rautatieyrityksiin ja kansallisiin turvallisuusviranomaisiin seurannan, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin, valvonnan ja riskinarvioinnin osalta. Sääntelykehys on valmis siihen, että vähitellen otetaan käyttöön yhteinen turvallisuustodistus, joka on voimassa kaikkialla unionissa. Siirtymisen yhteiseen turvallisuustodistukseen pitäisi lisätä rautatiejärjestelmän tehokkuutta ja toimivuutta vähentämällä rautatieyritysten hallinnollisia rasitteita. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 14 kappale (mukautettu) Turvallisuusjohtamisjärjestelmässä olisi otettava huomioon, että toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/EY[19] ja sen asiaa koskevien erillisdirektiivien säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti rautateiden työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseen. Turvallisuusjohtamisjärjestelmässä olisi otettava myös huomioon vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/49/EY[20] säännökset. ò uusi (14) Yhteinen turvallisuustodistus olisi annettava rautatieyritykselle, joka kykenee osoittamaan ottaneensa käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmän. Tämän osoittaminen voi edellyttää paitsi rautatieyrityksessä tehtäviä tarkastuksia myös valvontaa, jonka tarkoituksena on varmistaa, että rautatieyritys soveltaa turvallisuusjohtamisjärjestelmäänsä jatkuvasti ja asianmukaisesti sen jälkeen, kun sille on myönnetty yhteinen turvallisuustodistus. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 15 kappale (mukautettu) Jotta voidaan turvata rautatieturvallisuuden korkea taso ja kohdella kaikkia rautatieyrityksiä yhtäläisesti, niihin olisi sovellettava samoja turvallisuusvaatimuksia. Turvallisuustodistuksella olisi osoitettava, että rautatieyritys on ottanut käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmän ja että se pystyy noudattamaan kyseeseen tulevia turvallisuusmääräyksiä ja -sääntöjä. Kansainvälisten liikennepalvelujen osalta olisi oltava riittävää, että turvallisuusjohtamisjärjestelmä hyväksytään yhdessä jäsenvaltiossa ja tämä hyväksyntä on voimassa koko yhteisössä. Kansallisten sääntöjen noudattamisen jatkamisen on taas edellytettävä lisätodistusta kussakin jäsenvaltiossa. Lopullisen tavoitteen olisi oltava yhteisössä voimassa olevan yhteisen turvallisuustodistuksen käyttöönotto. ò uusi (15) Rataverkon haltijalla olisi oltava keskeinen vastuu rautatieverkon turvallisesta suunnittelusta, kunnossapidosta ja käytöstä. Rataverkon haltijalta olisi edellytettävä kansallisen turvallisuusviranomaisen myöntämää turvallisuuslupaa, joka koskee sen turvallisuusjohtamisjärjestelmää ja muita toimenpiteitä, joilla turvallisuusvaatimukset täytetään. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 16 kappale (mukautettu) Turvallisuustodistuksessa säädettyjen turvallisuusvaatimusten lisäksi toimiluvan saaneiden rautatietyritysten on noudatettava yhteisön lainsäädännön mukaisia ja ketään syrjimättä sovellettavia kansallisia vaatimuksia, jotka liittyvät terveyteen, turvallisuuteen, sosiaaliseen oloihin, myös ajoaikoja koskevia säännöksiä sekä työntekijöiden ja kuluttajien oikeuksiin siten kuin niistä on säädetty direktiivin 95/18/EY 6 ja 12 artiklassa. ò uusi (16) Junahenkilökunnan todistukset muodostavat usein ylitsepääsemättömän esteen uusille tulokkaille. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että junahenkilökunnan koulutusmahdollisuudet ja todistukset, joita kansallisten sääntöjen mukaisten vaatimusten täyttäminen edellyttää, ovat niiden rautatieyritysten saatavilla, joilla on tarkoitus liikennöidä kyseisessä verkossa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 17 kappale (mukautettu) Kullakin infrastruktuurin haltijalla on keskeinen vastuu rautatieverkon turvallisesta suunnittelusta, kunnossapidosta ja käytöstä. Rautatieyritysten turvallisuustodistusten antamisen lisäksi infrastruktuurin haltijalta olisi edellytettävä turvallisuusviranomaisen myöntämää turvallisuuslupaa, joka koskee sen turvallisuusjohtamisjärjestelmää ja muita toimenpiteitä, joilla turvallisuusvaatimukset täytetään. ò uusi (17) Kunnossapidosta vastaavalla yksiköllä olisi oltava todistus tavaravaunujen osalta. Jos kunnossapidosta vastaava yksikkö on rataverkon haltija, tällaisen todistuksen antaminen olisi sisällytettävä turvallisuusluvan antamista koskevaan menettelyyn. Tällaiselle yksikölle annettavalla todistuksella olisi varmistettava tässä direktiivissä säädettyjen kunnossapitovaatimusten täyttyminen kaikkien kyseisen yksikön vastuulla olevien tavaravaunujen osalta. Todistuksen olisi oltava voimassa kaikkialla unionissa, ja sen antajan olisi oltava elin, joka kykenee tarkastamaan yksikön perustaman kunnossapitojärjestelmän. Koska tavaravaunuja käytetään usein kansainvälisessä liikenteessä ja koska kunnossapidosta vastaava yksikkö voi haluta käyttää kunnossapitokonepajoja, jotka ovat sijoittautuneet useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon, sertifiointielimen olisi voitava harjoittaa valvontaa kaikkialla unionissa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 18 kappale (mukautettu) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä auttamaan hakijoita, jotka haluavat päästä markkinoille rautatieyrityksinä. Niiden olisi erityisesti annettava tietoja ja käsiteltävä turvallisuustodistusta koskevat pyynnöt viipymättä. Kansainvälisiä liikennepalveluja tarjoaville rautatieyrityksille on tärkeää, että menettelyt ovat samanlaisia eri jäsenvaltioissa. Vaikka turvallisuustodistuksessa on vielä toistaiseksi kansallisia osia, olisi kuitenkin voitava yhdenmukaistaa sen yhteiset osat ja edistää yhteisen mallin luomista. ò uusi (18) Kansallisten turvallisuusviranomaisten olisi oltava organisaatioltaan, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan täysin riippumattomia rautatieyrityksistä, rataverkon haltijoista, hakijoista ja hankintayksiköistä. Niiden olisi noudatettava tehtäviään suorittaessaan avoimuutta ja syrjimättömyyttä sekä tehtävä viraston kanssa yhteistyötä yhtenäisen rautatiealueen luomiseksi ja sovitettava yhteen päätöksentekoperusteensa. Tehokkuuden lisäämiseksi kaksi jäsenvaltiota tai useammat jäsenvaltiot voivat päättää yhdistää kansallisten turvallisuusviranomaistensa henkilöstön ja voimavarat. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 19 kappale (mukautettu) Junahenkilökunnan todistukset ja käytettävän liikkuvan kaluston käyttöönottolupien myöntäminen erilaisissa kansallisissa verkoissa ovat usein ylitsepääsemätön este uusille tulokkaille. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että junahenkilökunnan koulutusmahdollisuudet ja todistukset, joita kansallisten sääntöjen täyttäminen edellyttää, ovat turvallisuustodistusta hakevien rautatieyritysten saatavilla. Käytettävän liikkuvan kaluston käyttöönottolupia varten olisi otettava käyttöön yhteinen menettely. ò uusi (19) Jos kansallista turvallisuusviranomaista pyydetään valvomaan rautatieyritystä, joka on sijoittautunut eri jäsenvaltioihin, viraston olisi ilmoitettava asiasta muille kyseeseen tuleville kansallisille turvallisuusviranomaisille ja varmistettava valvonnan tarvittava koordinointi. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 20 kappale (mukautettu) Veturinkuljettajien ja turvallisuuteen liittyvissä tehtävissä toimivan junahenkilökunnan ajo- ja lepoajoilla on suuri vaikutus rautatiejärjestelmän turvallisuustasoon. Nämä seikat kuuluvat perustamissopimuksen 137–139 artiklan piiriin, ja niitä käsitellään jo päätöksen 98/500/EY[21] mukaisesti perustetussa alakohtaisessa neuvottelukomiteassa käytävissä työmarkkinaosapuolten välisissä neuvotteluissa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 21 kappale (mukautettu) Turvallisen eurooppalaisen rautatiejärjestelmän toteuttaminen edellyttää, että luodaan yhdenmukaistetut ehdot veturinkuljettajien ja turvallisuuteen liittyvissä tehtävissä toimivan junahenkilökunnan lupakirjojen myöntämiselle, minkä osalta komissio on ilmoittanut aikovansa piakkoin esittää uutta lainsäädäntöä. Turvallisuuteen olennaisesti liittyvissä tehtävissä toimivan muun henkilökunnan pätevyysvaatimukset on puolestaan jo määritelty tarkemmin direktiiveissä 96/48/EY ja 2001/16/EY. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 22 kappale (mukautettu) Osana rautatieturvallisuuden uutta yhteistä sääntelykehystä kaikkiin jäsenvaltioihin olisi perustettava kansallisia viranomaisia, joiden tehtävänä on säännellä ja valvoa rautateiden turvallisuutta. Niiden välisen yhteistyön helpottamiseksi yhteisön tasolla niille olisi annettava samat vähimmäistehtävät ja -velvollisuudet. Kansallisille turvallisuusviranomaisille olisi taattava laaja riippumattomuus. Niiden olisi suoritettava tehtävänsä yhteisön yhteisen rautatiejärjestelmän luomisen edistämiseksi avoimesti ja ketään syrjimättä. Niiden olisi myös tehtävä yhteistyötä sovittaakseen yhteen päätöksenteossaan käytettävät perusteet, erityisesti ne, jotka koskevat kansainvälistä rautatieliikennettä harjoittavien rautatieyritysten turvallisuustodistuksia. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 23 kappale (mukautettu) (2320) Rautateillä sattuu harvoin vakavia onnettomuuksia. Niiden seuraukset voivat kuitenkin olla tuhoisia, ja ne voivat herättää yleisössä huolta rautatiejärjestelmän turvallisuustasosta. Näin ollen kaikista tällaisista onnettomuuksista olisi tehtävä turvallisuustutkinta uusien onnettomuuksien välttämiseksi, ja tutkinnan tulokset olisi julkistettava. Muut onnettomuudet ja vaaratilanteet voivat usein edeltää vakavia onnettomuuksia, ja niistäkin olisi tarvittaessa tehtävä Ö Muistakin onnettomuuksista ja vaaratilanteista olisi tehtävä Õ turvallisuustutkinta Ö , jos ne voivat merkittävästi ennakoida tulevia vakavia onnettomuuksia Õ . ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 24 kappale (mukautettu) (2421) Turvallisuustutkinta olisi pidettävä erillään saman vaaratilanteen oikeudellisesta tutkinnasta, ja tutkijoille pitäisi antaa Ö olisi annettava Õ mahdollisuus tutustua todisteisiin ja kuulla todistajia. Tutkinta olisi suoritettava Ö Tutkinnan suorittajan olisi oltava Õ rautatiealan toimijoista Ö riippumaton pysyvä elin Õ riippumattoman pysyvän elimen toimesta. Tutkintaelimen olisi toimittava siten, että vältetään kaikki mahdolliset eturistiriidat ja kaikenlainen mahdollinen osallisuus tutkittavien tapahtumien syihin; erityisesti tutkinnan toiminnalliseen riippumattomuuteen ei saisi vaikuttaa haitallisesti se, että sillä mahdollisesti organisatorisiin tai oikeudellisiin rakenteisiin liittyvistä syistä on tiivis yhteys kansalliseen turvallisuusviranomaiseen tai rautateiden sääntelyelimeen. Sen olisi suoritettava tutkinnat mahdollisimman avoimesti. Tutkintaelimen olisi perustettava kutakin tapahtumaa varten tutkintaryhmä, jolla on tarvittava asiantuntemus tapauksen välittömien ja taustalla olevien syiden selvittämiseen. ò uusi (22) Jotta voitaisiin tehostaa tutkintaelimen toimintaa ja auttaa sitä suorittamaan tehtävänsä, sille olisi annettava pääsy onnettomuuspaikalle aikaisessa vaiheessa, tarvittaessa hyvässä yhteistyössä oikeusviranomaisen kanssa. Tutkintaselostuksista sekä mahdollisista tuloksista ja suosituksista saadaan tärkeää tietoa rautateiden turvallisuuden edelleen parantamiseksi, joten niiden olisi oltava yleisesti saatavilla unionin tasolla. Niiden, joille osoitetaan turvallisuuteen liittyviä suosituksia, olisi toteutettava toimenpiteitä, joista olisi tiedotettava tutkintaelimelle. (23) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että näitä seuraamuksia sovelletaan. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, (24) Tässä direktiivissä esitetyn toiminnan tavoitteita, jotka ovat turvallisuuden sääntelyyn ja valvontaan liittyvien jäsenvaltioiden toimenpiteiden yhteensovittaminen, onnettomuuksien tutkinta sekä yhteisten turvallisuustavoitteiden, yhteisten turvallisuusmenetelmien, yhteisten turvallisuusindikaattorien ja yhteisiä turvallisuustodistuksia koskevien yhteisten vaatimusten vahvistaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 25 kappale (mukautettu) Tutkintaselostuksista sekä mahdollisista tuloksista ja suosituksista saadaan tärkeää tietoa rautateiden turvallisuuden edelleen parantamiseksi, joten niiden olisi oltava yleisesti saatavilla yhteisön tasolla. Niiden, joille osoitetaan turvallisuuteen liittyviä suosituksia, olisi toteutettava toimenpiteitä, joista olisi tiedotettava tutkintaelimelle. ò uusi (25) Tiettyjen tämän direktiivin muiden kuin keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi olisi komissiolle siirrettävä valta antaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä yhteisten turvallisuusmenetelmien ja niiden tarkistamisen sekä yhteisten turvallisuusindikaattoreiden ja yhteisten turvallisuustavoitteiden tarkistamisen osalta. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (26) Tämän direktiivin yhdenmukaisten täytäntöönpanoedellytysten varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta seuraavien osalta: turvallisuusjohtamisjärjestelmän vaatimukset ja perusosat, kunnossapidosta vastaavien yksikköjen sertifiointijärjestelmän uudelleentarkastelu tavaravaunujen osalta ja laajentaminen muuhun liikkuvaan kalustoon sekä onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaselostuksen pääasiallinen sisältö. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[22] mukaisesti. (27) Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aikaisemman direktiivin sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aikaisempiin direktiiveihin. (28) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 26 kappale (mukautettu) Suunnitellun toiminnan tavoitteita, jotka ovat turvallisuuden sääntelyyn ja valvontaan ja onnettomuuksien tutkintaan liittyvien jäsenvaltioiden toimenpiteiden yhteensovittaminen sekä yhteisten turvallisuustavoitteiden, yhteisten turvallisuusmenetelmien, yhteisten turvallisuusindikaattorien ja turvallisuustodistuksia koskevien yhteisten vaatimusten vahvistaminen yhteisön tasolla, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 27 kappale (mukautettu) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[23] mukaisesti. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 28 kappale (mukautettu) Tämän direktiivin tarkoituksena on järjestää uudelleen ja koota yhteen rautateiden turvallisuutta koskeva yhteisön lainsäädäntö. Näin ollen aiemmin direktiivissä 2001/14/EY vahvistetut rautatieyritysten turvallisuustodistusten antamista koskevat säännökset sekä kaikki turvallisuustodistuksiin tehdyt viittaukset olisi kumottava. Direktiiviin 95/18/EY sisältyi käyttöhenkilöstön turvallisuusasioiden hallintaan ja liikkuvan kaluston turvallisuuteen liittyviä vaatimuksia, jotka kuuluvat tämän direktiivin turvallisuustodistusta koskevien vaatimusten piiriin eivätkä siten enää ole osa luvan myöntämiselle asetettavia vaatimuksia. Toimiluvan saaneella rautatieyrityksellä olisi oltava turvallisuustodistus, jotta se voi saada rautateiden infrastruktuurin käyttöoikeuden. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 johdanto-osan 29 kappale (mukautettu) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että näitä seuraamuksia sovelletaan. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) ð uusi OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde Tämän direktiivin Ö Tässä direktiivissä annetaan säännökset, joiden Õ tarkoituksena on varmistaa yhteisön Ö unionin Õ rautateiden turvallisuuden kehittäminen ja parantaminen ja parantaa pääsymahdollisuuksia rautatiepalvelujen markkinoille: a) yhdenmukaistamalla jäsenvaltioiden sääntelykehykset; b) määrittelemällä Ö rautatiejärjestelmän Õ eri toimijoiden velvollisuudet; c) laatimalla yhteisiä turvallisuustavoitteita ja yhteisiä turvallisuusmenetelmiä pyrkien parantamaan ð poistamaan vähitellen ï kansallisten sääntöjen ð tarve ï yhdenmukaistamista; d) edellyttämällä, että jokaiseen jäsenvaltioon ð kullekin jäsenvaltiolle ï perustetaan turvallisuusviranomainen ja elin onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa varten; e) määrittelemällä rautateiden turvallisuuden hallinnointia, Ö turvallisuusjohtamista ja rautatieturvallisuuden Õ sääntelyä ja valvontaa koskevia yhteisiä periaatteita. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioiden rautatiejärjestelmään, joka voidaan jakaa osajärjestelmiin rakenteellisin ja toiminnallisin perustein. Direktiivi kattaa koko järjestelmää koskevat turvallisuusvaatimukset, mukaan luettuina infrastruktuurin ja liikennöinnin turvallinen hallinnointi sekä rautatieyritysten ð , ï ja infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijoiden ja ð rautatiejärjestelmän muiden toimijoiden ï välinen vuorovaikutus. 2. ðTätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin järjestelmiin: ï Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi hyväksymiensä toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle: a) metrot, raitiotiet ja Ö kevytraidejärjestelmät Õ muut kevyen raideliikenteen järjestelmät; b) verkot, jotka ovat muusta rautatiejärjestelmästä toiminnallisesti erillisiä ja jotka on tarkoitettu ainoastaan paikalliseen, kaupunkien tai esikaupunkien henkilöliikenteeseen ja yksinomaan näissä verkoissa liikennöivät rautatieyritykset;. Ö 3. Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi hyväksymiensä toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle: Õ ac) yksityisomistuksessa olevat rautateiden infrastruktuurit ð ja yksinomaan niissä käytettävät kalustoyksiköt ï , joita Ö niiden Õ infrastruktuurin omistaja käyttää yksinomaan omassa tavaraliikenteessään; ð b) infrastruktuurin ja kalustoyksiköt, jotka on tarkoitettu yksinomaan paikalliseen, historialliseen tai matkailukäyttöön. ï ê 2008/110/EY 1 artiklan 1 kohta d) historiallisesti arvokkaat kalustoyksiköt, jotka kulkevat kansallisissa rataverkoissa, edellyttäen että ne noudattavat kansallisia turvallisuusmääräyksiä ja -säännöksiä tällaisten kalustoyksikköjen turvallisen liikennöinnin varmistamiseksi; e) historiallisesti arvokkaat rautatiet, museorautatiet ja matkailijoille tarkoitetut rautatiet, jotka käyttävät omaa rataverkkoa, niiden konepajat, kalustoyksiköt ja henkilöstö mukaan luettuina. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ”rautatiejärjestelmällä” kokonaisuutta, johon kuuluvat direktiiveissä 96/48/EY ja 2001/16/EY määritellyt rakenteelliset ja toiminnalliset osajärjestelmät sekä koko järjestelmän hallinnointi ja käyttö; ò uusi a) ’rautatiejärjestelmällä’ unionin rautatiejärjestelmää, sellaisena kuin se määritellään [rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun] direktiivin [xx] 2 artiklassa; ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 b) ”infrastruktuurin haltijalla” elintä tai yritystä, joka on vastuussa erityisesti direktiivin 91/440/ETY 3 artiklassa määritellyn rautateiden infrastruktuurin tai sen osan perustamisesta ja ylläpidosta, mihin voi kuulua myös infrastruktuurin valvonta- ja turvajärjestelmien hallinnointi. Verkkoa tai verkon osaa koskevat infrastruktuurin haltijan tehtävät voidaan osoittaa eri elimille tai yrityksille; ò uusi b) ’rataverkon haltijalla’ direktiivin 2001/14/EY[24] 2 artiklassa määriteltyä infrastruktuurin hallintoa; ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) ð uusi c) ”’rautatieyrityksellä”’ direktiivin 2001/14/EY ð 2 artiklan ï määritelmän mukaista rautatieyritystä ja muuta julkista tai yksityistä yritystä, joka harjoittaa rautateiden tavara- ja/tai matkustajaliikennettä ja joka on velvollinen huolehtimaan vetopalveluista; tähän kuuluvat myös yksinomaan vetopalveluja tarjoavat yritykset; d) ”’yhteentoimivuuden tekniseillä eritelmäillä (YTE)”’ eritelmiää, jotka annetaan kutakin osajärjestelmää tai osajärjestelmän osatekijää varten, jotta varmistetaan, että ne ovat olennaisten vaatimusten mukaisia ja jotta varmistetaan direktiivissä 96/48/EY määritellyn Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän ja direktiivissä 2001/16/EY ð noudattamisen ja rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin xx 2 artiklassa ï määritellyn Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus ð yhteentoimivuuden varmistamiseksi ï ; e) ”’yhteisillä turvallisuustavoitteilla”’ turvallisuuden tasoa, joka on vähintään saavutettava rautatiejärjestelmän (kuten tavanomaisen rautatiejärjestelmän, suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän, pitkien rautatietunnelien tai yksinomaan tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ratojen) eri osissa ja koko järjestelmässä ja joka määritellään hyväksyttävää riskitasoa koskevina perusteina; f) ”yhteisillä turvallisuusmenetelmillä” menetelmiä, joita kehitetään kuvaamaan, miten turvallisuuden tasoa ja turvallisuustavoitteiden saavuttamista ja muiden turvallisuusvaatimusten noudattamista arvioidaan; Öf) ’yhteisillä turvallisuusmenetelmillä’ menetelmiä, joilla kuvaillaan, miten turvallisuuden tasoa ja turvallisuustavoitteiden saavuttamista ja muiden turvallisuusvaatimusten noudattamista arvioidaan; Õ g) ”’ Ö kansallisella Õ turvallisuusviranomaisella”’ kansallista elintä, jolla on rautateiden turvallisuuteen tämän direktiivin säännösten mukaisesti liittyvät tehtävät, tai kahden valtion elintä, jolle Ö useat Õ jäsenvaltiot ovat uskoneet nämä tehtävät yhtenäisen turvallisuusjärjestelmän varmistamiseksi rajat ylittävän erikoistuneen infrastruktuurin osalta; h) ”’kansallisilla turvallisuussäännöillä ”’ kaikkia ð sitovia ï sääntöjä, jotka sisältävät jäsenvaltion tasolla vahvistettuja rautateiden turvallisuusvaatimuksia tai ð teknisiä vaatimuksia ï ja joita sovelletaan useampaan kuin yhteen rautatieyritykseen ð rautatieyrityksiin ï riippumatta siitä, mikä elin on säännöt antanut; i) ”’turvallisuusjohtamisjärjestelmällä”’ infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan tai rautatieyrityksen organisaatiota ja järjestelyjä, joilla varmistetaan sen toimintojen turvallinen hallinnointi; j) ”’tutkinnasta vastaavalla”’ henkilöä, joka on vastuussa tutkinnan järjestämisestä, suorittamisesta ja valvonnasta; k) ”’onnettomuudella”’ ei-toivottua tai tahatonta äkillistä tapahtumaa tai erityistä tällaisten tapahtumien ketjua, jolla on haitallisia seurauksia; onnettomuudet jaetaan seuraaviin luokkiin: törmäykset, raiteilta suistumiset, tasoristeysonnettomuudet, liikkeessä olevasta liikkuvasta kalustosta aiheutuneet henkilöonnettomuudet, tulipalot tai Ö ja Õ muut; l) ”’vakavalla onnettomuudella”’ junien törmäystä tai raiteilta suistumista, jossa kuolee vähintään yksi henkilö tai loukkaantuu vakavasti vähintään viisi henkilöä tai joka aiheuttaa huomattavaa vahinkoa liikkuvalle kalustolle, infrastruktuurille tai ympäristölle, sekä muuta samankaltaista onnettomuutta, jos sillä on selvä vaikutus rautateiden turvallisuuden sääntelyyn tai sen hallinnointiin; Ö edellä Õ ”’huomattavalla vahingolla”’ tarkoitetaan vahinkoa, jonka tutkintaelin voi välittömästi arvioida maksavan yhteensä vähintään kaksi miljoonaa euroa; m) ”’vaaratilanteella ”’ tapahtumaa, joka ei ole onnettomuus tai vakava onnettomuus mutta joka liittyy junaliikenteeseen ja vaarantaa liikenteen turvallisuuden; n) ”’tutkinnalla”’ onnettomuuden ja vaaratilanteen ehkäisemiseksi suoritettua toimintaa, johon kuuluu tietojen hankkiminen ja analysointi, johtopäätösten teko, syiden selvittäminen ja tarvittaessa turvallisuuteen liittyvien suositusten antaminen; o) ”’syillä ”’ tekoja, laiminlyöntejä, tapahtumia tai olosuhteita tai näiden yhdistelmiä, jotka ovat johtaneet onnettomuuteen tai vaaratilanteeseen; p) ”virastolla” Euroopan rautatievirastoa, rautateiden turvallisuudesta ja yhteentoimivuudesta vastaavaa yhteisön virastoa; ò uusi p) ’kevytraiteella’ kaupunkien ja esikaupunkien raideliikennejärjestelmää, joka toimii pienemmällä kapasiteetilla ja pienemmillä nopeuksilla kuin raskaan raideliikenteen ja metroliikenteen järjestelmät, mutta suuremmalla kapasiteetilla ja suuremmilla nopeuksilla kuin raitiovaunujärjestelmät. Kevytraidejärjestelmillä voi olla oma väylänsä tai tieliikenteen kanssa jaettu väylä, ja sen kalustoyksikköjä ei tavallisesti vaihdeta pitkän matkan matkustaja- tai tavaraliikenteen kanssa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) ð uusi q) ”’ilmoitetuilla laitoksilla”’ direktiivissä 96/48/EY ja direktiivissä 2001/16/EY määriteltyjä elimiä, joiden tehtävänä on yhteentoimivuuden osatekijöiden vaatimustenmukaisuuden tai käyttöönsoveltuvuuden arviointi tai osajärjestelmien EY-tarkastusmenettelyn arviointi; r) ”’yhteentoimivuuden osatekijöillä”’ sellaista osajärjestelmään kuuluvaan tai siihen liitettäväksi tarkoitettua perusosaa, perusosien ryhmää, osakokonaisuutta tai kokonaisuutta, josta direktiivissä 96/48/EY ð rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin xx 2 artiklassa ï määritellyn suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän ja direktiivissä 2001/16/EY määritellyn tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus on riippuvainen suoraan tai epäsuorasti. Osatekijän käsite kattaa aineellisten esineiden lisäksi myös aineettomat hyödykkeet, kuten tietokoneohjelmat. ê 2008/110/EY 1 artiklan 2 kohta (mukautettu) ð uusi s) ”’haltijalla”’ henkilöä tai toimijaa, joka kalustoyksikön omistajana tai sen käyttöoikeuden omaavana käyttää kalustoyksikköä kuljetusvälineenä ja joka on rekisteröity sellaiseksi rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin Ö direktiivin XX 43 artiklassa Õ 2008/57/EY (uudelleen laadittu toisinto) [25], jäljempänä ”rautateiden yhteentoimivuusdirektiivi”, 33 artiklassa säädettyyn ð tarkoitettuun ï kansalliseen kalustorekisteriin; t) ”’kunnossapidosta vastaavalla yksiköllä”’ kalustoyksikön kunnossapidosta vastaavaa yksikköä, joka on rekisteröity sellaiseksi kansalliseen kalustorekisteriin; u) ”’kalustoyksiköllä ”’ raideliikenteen kalustoyksikköä, joka liikkuu omilla pyörillään raiteilla joko omalla konevoimallaan tai ilman sitä Ö , kiinteässä tai vaihtelevassa kokoonpanossa Õ . Kalustoyksikkö muodostuu yhdestä tai useammasta rakenteellisesta ja toiminnallisesta osajärjestelmästä tai tällaisten osajärjestelmien osista. ò uusi v) ’valmistajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka valmistaa taikka suunnitteluttaa tai valmistuttaa yhteentoimivuuden osatekijää tai osajärjestelmää ja markkinoi sitä omalla nimellään tai tavaramerkillä; w) ’lähettäjällä’ yritystä, joka lähettää tavaroita joko omaan lukuunsa tai kolmannen osapuolen puolesta; x) ‘kuormaajalla’ yritystä, joka kuormaa pakattuja tavaroita, myös vaarallisia aineita, pienkontteja tai UN-säiliöitä vaunuun tai konttiin tai joka kuormaa kontin, irtotavarakontin, MEG-kontin, säiliökontin tai UN-säiliön vaunuun; y) ’täyttäjällä’ yritystä, joka täyttää aineita, myös vaarallisia aineita, säiliöön (säiliövaunuun; irrotettavia säiliöitä kuljettavaan vaunuun, UN-säiliöön tai säiliökonttiin) tai vaunuun, suurkonttiin tai pienkonttiin irtotavarana kuljetettavaksi taikka monisäiliövaunuun tai MEG-konttiin. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) ð uusi II LUKU TURVALLISUUDEN KEHITTÄMINEN JA HALLINNOINTI 4 artikla ðRautatiejärjestelmän toimijoiden asema ï Rrautateiden turvallisuuden ð kehittämisessä ja parantamisessa ï kehittäminen ja parantaminen 1. Jäsenvaltioiden ð ja viraston ï on varmistettava, että rautateiden turvallisuustaso pystytään yleisesti säilyttämään ja että sitä parannetaan jatkuvasti, jos se on kohtuudella mahdollista, ottaen huomioon yhteisön Ö unionin Õ lainsäädännön kehittyminen sekä tekniikan ja tieteen kehitys;. Eetusija on annettava vakavien onnettomuuksien ehkäisemiselle. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvallisuussääntöjä annetaan, sovelletaan ja pannaan täytäntöön avoimesti ja ketään syrjimättä Euroopan yhteisen rautatieliikennejärjestelmän kehittämistä edistäen. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautateiden turvallisuuden kehittämiseksi ja parantamiseksi toteutettavissa toimenpiteissä otetaan huomioon järjestelmänäkökohdat. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) è1 2008/110/EY 1 artiklan 3 kohta ð uusi 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijat ja rautatieyritykset ovat vastuussa rautatiejärjestelmän turvallisesta käytöstä ja siitä aiheutuvien riskien hallinnasta. Ne on Ö sekä Õ velvoitettava Ö ne Õ: a) toteuttamaan tarvittavia riskinhallintatoimenpiteitä, tarvittaessa toistensa kanssa yhteistyössä, b) soveltamaan Ö unionin ja Õ kansallisia Ö sääntöjä Õ turvallisuussääntöjä ja ‑määräyksiä, c) ottamaan käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmiä tämän direktiivin säännösten mukaisesti. Kunkin infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan ja rautatieyrityksen on suhteessa käyttäjiin, asiakkaisiin, asianomaisiin työntekijöihin ja kolmansiin osapuoliin vastattava sille kuuluvasta järjestelmän osasta ja sen turvallisesta käytöstä, mukaan luettuina materiaalin toimitus ja palvelujen hankinta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaista siviilioikeudellista vastuuta. ðRataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten turvallisuusjohtamisjärjestelmissä on otettava huomioon myös kolmansien osapuolten toimintaan liittyvät riskit. ï 34. Tämä ei kuitenkaan vaikuta kKunkin valmistajan, huoltopalvelujen tarjoajan, è1haltijan ç , palvelun tarjoajan ja hankintayksikön vastuuseen siitä Ö on varmistettava Õ , että sen toimittamat liikkuva kalusto, laitteisto, lisävarusteet ja materiaalit tai sen tarjoamat palvelut ovat niitä ja niiden käyttöä koskevien vahvistettujen vaatimusten mukaisia, jotta rautatieyritykset ja/tai infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijat voivat käyttää kyseisiä tuotteita tai palveluita turvallisesti. ò uusi 4. Kaikkien toimijoiden, joiden asemalla on merkitystä turvallisuuden kannalta, on toteutettava tarvittavia riskinhallintatoimenpiteitä, tarvittaessa yhteistyössä muiden kanssa. Rautatieyritysten ja rataverkon haltijoiden lisäksi tällaisia toimijoita ovat: a) kalustoyksikköjen kunnossapidosta vastaavat yksiköt; b) lähettäjät, kuormaajat ja täyttäjät, joilla on merkitystä turvallisen lastaamisen kannalta, c) valmistajat, jotka ovat vastuussa turvallisten raideliikenteen kalustoyksikköjen ja kalustoyksikköjen osien, komponenttien tai osakokoonpanojen, rautateiden infrastruktuuri- ja energiaosajärjestelmien sekä ratalaitteiden ja veturilaitteiden ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmien suunnittelusta ja valmistamisesta sekä kalustoyksikön alustavien kunnossapitoasiakirjojen laatimisesta. 5. Kunkin rautatieyrityksen, rataverkon haltijan ja kunnossapidosta vastaavan yksikön on varmistettava, että sen alihankkijat toteuttavat riskinhallintatoimenpiteitä. Tätä varten kunkin rautatieyrityksen, rataverkon haltijan ja kunnossapidosta vastaavan yksikön on sovellettava asetuksessa (EU) N:o 1078/2012[26] säädettyjä yhteisiä omavalvontaprosesseja. Alihankkijoiden on sovellettava niitä hankintasopimusten kaikissa vaiheissa. Rautatieyritysten, rataverkon haltijoiden ja kunnossapidosta vastaavien yksikköjen on annettava sopimusjärjestelynsä tiedoksi viraston tai kansallisen turvallisuusviranomaisen pyynnöstä. 6. Jos kuka tahansa rautatiejärjestelmän toimijoista havaitsee turvallisuusriskin, joka liittyy teknisen laitteiston vikoihin, valmistusvirheisiin tai toimintahäiriöihin, myös rakenteellisissa osajärjestelmissä, hänen on ilmoitettava kyseisistä riskeistä muille osapuolille, jotta nämä voivat toteuttaa tarvittavat korjaavat toimet rautatiejärjestelmän turvallisuustason säilyttämiseksi jatkuvasti. 7. Jos kalustoyksikköjä vaihdetaan rautatieyritysten välillä, kaikkien toimijoiden on vaihdettava kaikki tiedot, joilla on merkitystä turvallisen käytön kannalta. Tämä koskee erityisesti tietoja kalustoyksikön tilasta ja historiasta, kunnossapitoasiakirjojen osatekijöistä, lastaustoimenpiteiden jäljitettävyyttä ja rahtikirjoja. Tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta niiden perusteella voidaan arvioida, mitä riskejä aiheutuu siitä, jos rautatieyritys käyttää kyseistä kalustoyksikköä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 5 artikla Yhteiset turvallisuusindikaattorit 1. Yhteisten turvallisuustavoitteiden saavuttamisen arvioimisen helpottamiseksi ja rautateiden turvallisuuden yleisen kehittymisen seuraamiseksi jäsenvaltioiden on kerättävä tietoja yhteisistä turvallisuusindikaattoreista 18 artiklassa tarkoitettujen kansallisten turvallisuusviranomaisten vuosikertomusten perusteella. Yhteisten turvallisuusindikaattorien ensimmäinen viitevuosi on 2006; niistä raportoidaan vuosikertomuksessa sitä seuraavana vuonna. Yhteiset turvallisuusindikaattorit on vahvistettu Ö vahvistetaan Õ liitteessä I. ò uusi 2. Siirretään komissiolle valta antaa 26 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä liitteen I tarkistamiseksi ja erityisesti yhteisten turvallisuusindikaattoreiden ajantasaistamiseksi tekniikan kehittyminen huomioon ottaen sekä onnettomuuksien kustannusten yhteisten laskentamenetelmien mukauttamiseksi. ê 2008/110/EY 1 artiklan 4 kohta (mukautettu) 2. Liite I on tarkistettava ennen 30 päivää huhtikuuta 2009 erityisesti yhteisiä turvallisuusindikaattoreita koskevien yhteisten määritelmien sekä onnettomuuksien kustannusten yhteisten laskentatapojen sisällyttämiseksi siihen. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 6 artikla Yhteiset turvallisuusmenetelmät ê 2008/110/EY 1 artiklan 5 kohdan a alakohta (mukautettu) 1. Komissio hyväksyy ennen 30 päivää huhtikuuta 2008 yhteisten turvallisuusmenetelmien ensimmäisen erän, joka kattaa ainakin 3 kohdan a alakohdassa kuvatut menetelmät. Nämä turvallisuusmenetelmät julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Komissio hyväksyy ennen 30 päivää huhtikuuta 2010 yhteisten turvallisuusmenetelmien toisen erän, joka kattaa loput 3 kohdassa kuvatut menetelmät. Nämä turvallisuusmenetelmät julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 2. Virasto laatii yhteisiä turvallisuusmenetelmiä ja tarkistettuja yhteisiä turvallisuusmenetelmiä koskevia ehdotuksia 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annettavien toimeksiantojen nojalla. Yhteisiä turvallisuusmenetelmiä koskevien ehdotusten on perustuttava jäsenvaltioissa olemassa olevien menetelmien tarkasteluun. 31. Yhteisissä turvallisuusmenetelmissä on kuvattava, miten turvallisuuden tasoa ja turvallisuustavoitteiden saavuttamista ja muiden turvallisuutta koskevien vaatimusten noudattamista arvioidaan siten, että laaditaan ja määritellään: a) riskien arviointimenetelmiä; b) menetelmiä, joilla arvioidaan 10 artiklan ja 11 artiklan mukaisesti myönnettyjen turvallisuustodistusten ja turvallisuuslupien vaatimusten noudattaminen; ja ê 2008/110/EY 1 artiklan 5 kohdan b alakohta c) menetelmiä, joilla valvotaan, että rautatiejärjestelmän rakenteellisia osajärjestelmiä käytetään ja ylläpidetään niitä koskevien olennaisten vaatimusten mukaisesti, mikäli YTE:t eivät vielä niitä kata. . ò uusi c) kansallisten turvallisuusviranomaisten soveltamat valvontamenetelmät sekä rautatieyritysten, rataverkon haltijoiden ja kunnossapidosta vastaavien yksikköjen soveltama omavalvonta; d) mahdolliset muut menetelmät. jotka kattavat turvallisuusjohtamisjärjestelmän sellaiset prosessit, jotka on tarpeen yhdenmukaistaa unionin tasolla. ê 2008/110/EY 1 artiklan 5 kohdan c alakohta 4. Yhteisiä turvallisuusmenetelmiä on tarkistettava säännöllisin väliajoin ottaen huomioon niiden soveltamisesta saatu kokemus ja rautateiden turvallisuuden yleinen kehittyminen sekä jäsenvaltioille 4 artiklan 1 kohdassa asetetut velvoitteet. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. ò uusi 2. Komissio valtuuttaa viraston laatimaan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut uudet yhteiset turvallisuusmenetelmät, tarkistamaan ja ajantasaistamaan kaikki uudet yhteiset turvallisuusmenetelmät teknologian kehittymisen ja yhteiskunnallisten vaatimusten huomioon ottamiseksi sekä antamaan komissiolle asiaa koskevia suosituksia. Suosituksia laatiessaan viraston on otettava huomioon käyttäjien ja sidosryhmien kannat. Suosituksiin on sisällyttävä raportti tämän kuulemisen tuloksista sekä raportti hyväksyttävien uusien yhteisten turvallisuusmenetelmien vaikutusten arvioinnista. 3. Yhteisiä turvallisuusmenetelmiä on tarkistettava säännöllisin väliajoin ottaen huomioon niiden soveltamisesta saatu kokemus ja rautateiden turvallisuuden yleinen kehittyminen sekä rautateiden turvallisuustason säilyttämiseksi yleisesti ja sen parantamiseksi jatkuvasti, jos se on kohtuudella mahdollista. 4. Siirretään komissiolle valta antaa 26 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yhteisistä turvallisuusmenetelmistä ja tarkistetuista yhteisistä turvallisuusmenetelmistä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 5. Jäsenvaltioiden on tehtävä kansallisiin turvallisuussääntöihinsä Ö sääntöihinsä Õ kaikki yhteisten turvallisuusmenetelmien hyväksymisen ja niiden tarkistusten perusteella tarvittavat muutokset. 7 artikla Yhteiset turvallisuustavoitteet 1. Yhteisten turvallisuustavoitteiden kehittäminen, hyväksyminen ja tarkistus tapahtuu tässä artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Virasto laatii yhteisiä turvallisuusmenetelmiä ja tarkistettuja yhteisiä turvallisuusmenetelmiä koskevia ehdotuksia 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annettavien toimeksiantojen nojalla. ê 2008/110/EY 1 artiklan 6 kohdan a alakohta (mukautettu) 3. Yhteisiä turvallisuustavoitteita koskevien luonnosten ensimmäisen erän on perustuttava jäsenvaltioissa voimassa olevien tavoitteiden ja turvallisuustason tarkasteluun, ja sillä on varmistettava, ettei rautatiejärjestelmän nykyinen turvallisuustaso laske missään jäsenvaltiossa. Komissio hyväksyy sen ennen 30 päivää huhtikuuta 2009, ja se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Yhteisiä turvallisuustavoitteita koskevien luonnosten toisen erän on perustuttava yhteisten turvallisuustavoitteiden ensimmäisestä erästä ja niiden täytäntöönpanosta saatuihin kokemuksiin. Siitä on käytävä ilmi mahdolliset painopistealueet, joilla turvallisuutta on edelleen parannettava. Komissio hyväksyy sen ennen 30 päivää huhtikuuta 2009, ja se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 1.4. Yhteisissä turvallisuustavoitteissa on määriteltävä turvallisuuden taso Ö vähimmäistasot Õ , jotka vähintään on saavutettava rautatiejärjestelmän eri osissa ja koko järjestelmässä kussakin jäsenvaltiossa ja joka määritellään hyväksyttävää riskitasoa koskevina perusteina, jotka koskevat: a) matkustajiin, henkilöstöön, mukaan luettuna alihankkijoiden henkilöstö, tasoristeysten käyttäjiin ja muihin kohdistuvia henkilökohtaisia riskejä, sekä voimassa olevia kansallisia ja kansainvälisiä vastuusääntöjä rajoittamatta, rautatiealueilla luvattomasti liikkuviin henkilöihin kohdistuvia henkilökohtaisia riskejä; b) yhteiskuntaan kohdistuvia riskejä. ò uusi 2. Komissio valtuuttaa viraston laatimaan tarkistetut yhteiset turvallisuustavoitteet ja antamaan komissiolle asiaa koskevia suosituksia. 3. Yhteisiä turvallisuustavoitteita on tarkistettava säännöllisin väliajoin ottaen huomioon rautateiden turvallisuuden yleinen kehittyminen. Tarkistetuista yhteisistä turvallisuustavoitteista on käytävä ilmi mahdolliset painopistealueet, joilla turvallisuutta on edelleen parannettava. 4. Siirretään komissiolle valta antaa 26 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tarkistetuista yhteisistä turvallisuustavoitteista. ê 2008/110/EY 1 artiklan 6 kohdan b alakohta (mukautettu) 5. Yhteisiä turvallisuustavoitteita on tarkistettava säännöllisin väliajoin ottaen huomioon rautateiden turvallisuuden yleinen kehittyminen. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 5.6 Jäsenvaltioiden on tehtävä kansallisiin turvallisuussääntöihinsä Ö sääntöihinsä Õ kaikki tarvittavat muutokset saavuttaakseen ainakin yhteiset turvallisuustavoitteet ja kaikki tarkistetut turvallisuustavoitteet niihin liittyvien täytäntöönpanoaikataulujen mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöistä komissiolle 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti. 8 artikla Kansalliset Ö säännöt Õ turvallisuussäännöt Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltioiden on vahvistettava sitovat kansalliset turvallisuussäännöt ja varmistettava, että ne julkaistaan ja saatetaan kaikkien infrastruktuurin haltijoiden, rautatieyritysten sekä turvallisuustodistuksen ja turvallisuuslupien hakijoiden käyttöön selvällä ja kaikille asiaosaisille ymmärrettävällä kielellä. ò uusi 1. Jäsenvaltiot saavat vahvistaa uusia kansallisia sääntöjä ainoastaan seuraavissa tapauksissa: a) yhteinen turvallisuusmenetelmä ei kata olemassa olevien turvallisuusmenetelmien sääntöjä; b) on toteutettava kiireellisesti ennaltaehkäisevä toimenpide, erityisesti onnettomuuden jälkeen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisissa säännöissä otetaan huomioon järjestelmänäkökohdat. 2. Jos jäsenvaltio aikoo ottaa käyttöön uuden kansallisen säännön, sen on annettava kyseisen säännön luonnos tiedoksi virastolle ja komissiolle asetuksen (EU) N:o …/… [virastoasetus] 23 artiklan mukaisesti asianmukaisia tietoteknisiä järjestelmiä käyttäen. 3. Jos viraston tietoon tulee tiedoksi annettu tai tiedoksi antamatta jätetty kansallinen sääntö, joka on käynyt tarpeettomaksi tai on ristiriidassa yhteisten turvallisuusmenetelmien tai muun sellaisen unionin lainsäädännön kanssa, joka on hyväksytty sen jälkeen, kun kansallista sääntöä on alettu soveltaa, sovelletaan asetuksen (EU) N:o …/… [virastoasetus] 22 artiklassa vahvistettua menettelyä. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset säännöt ovat saatavissa maksutta ja kielellä, jota kaikki osapuolet ymmärtävät. 5. Tämän artiklan mukaisesti ilmoitettuihin kansallisiin sääntöihin ei sovelleta direktiivissä 98/34/EY säädettyä ilmoitusmenettelyä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 2. Jäsenvaltioiden on ennen 30 päivänä huhtikuuta 2005 ilmoitettava komissiolle kaikki voimassa olevat liitteessä II tarkoitetut kansalliset turvallisuussäännöt ja mainittava niiden soveltamisala. Ilmoituksessa on lisäksi annettava tietoja sääntöjen sisällön pääkohdista, mukaan lukien viittaukset lainsäädäntöteksteihin, lainsäädännön lajista sekä siitä, mikä elin tai taho vastaa sen julkaisemisesta. 3. Virasto arvioi viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta tapaa, jolla kansalliset turvallisuussäännöt julkaistaan ja asetetaan saataville 1 kohdan mukaisesti. Se antaa lisäksi komissiolle asiaankuuluvia suosituksia näiden sääntöjen julkaisemisesta, jotta asianomaiset tiedot olisivat paremmin saatavilla. 4. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle kaikista sille ilmoitettuihin kansallisiin turvallisuussääntöihin tehdyistä muutoksista ja kaikista mahdollisesti hyväksyttävistä turvallisuussäännöistä, jollei sääntö koske yksinomaan YTE:ien täytäntöönpanoa. 5. Uusien kansallisten sääntöjen käyttöönoton rajoittamiseksi mahdollisimman vähiin ja siten uusien esteiden muodostumisen ehkäisemiseksi sekä turvallisuussääntöjen asteittaista yhdenmukaistamista silmällä pitäen komissio seuraa jäsenvaltioiden uusien kansallisten sääntöjen käyttöönottoa. 6. Mikäli jäsenvaltio yhteisten turvallisuustavoitteiden hyväksymisen jälkeen aikoo ottaa käyttöön uuden kansallisen turvallisuussäännön, joka edellyttää korkeampaa turvallisuustasoa kuin yhteiset turvallisuustavoitteet ja/tai jos jäsenvaltio aikoo ottaa käyttöön uuden kansallisen turvallisuussäännön, jolla voi olla vaikutuksia muiden jäsenvaltioiden rautatieyritysten toimintaan kyseisen jäsenvaltion alueella, jäsenvaltion on kuultava hyvissä ajoin kaikkia asianomaisia osapuolia 7 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 7. Jäsenvaltion on toimitettava uutta sääntöä koskeva ehdotus komissiolle tutkittavaksi ja ilmoitettava sen käyttöön ottamisen syyt. Jos komissio katsoo, että sääntöehdotus on ristiriidassa yhteisten turvallisuusmenetelmien kanssa tai jos ainakin yhteisten turvallisuustavoitteiden saavuttamisen kanssa tai että se on mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen rautatieliikennetoiminnan peiteltyä rajoittamista, tehdään 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätös, joka on osoitettu asianomaiselle jäsenvaltiolle. Jos komissiolla on vakavia epäilyksiä sääntöehdotuksen yhteensopivuudesta yhteisten turvallisuusmenetelmien tai ainakin yhteisten turvallisuustavoitteiden saavuttamisen kanssa tai jos se katsoo, että ehdotus on mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen rautatieliikennetoiminnan peiteltyä rajoittamista, se ilmoittaa asiasta välittömästi asianomaiselle jäsenvaltiolle, jonka on lykättävä säännön hyväksymistä, voimaantuloa tai täytäntöönpanoa kunnes asiassa on kuuden kuukauden kuluessa tehty päätös 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 9 artikla Turvallisuusjohtamisjärjestelmät 1. Infrastruktuurin Ö Rataverkon Õ haltijoiden ja rautatieyritysten on otettava käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmä sen varmistamiseksi, että rautatiejärjestelmä voi saavuttaa vähintään yhteiset turvallisuustavoitteet, että se on 8 artiklassa ja liitteessä II tarkoitettujen kansallisten turvallisuussääntöjen ja YTE:issä vahvistettujen turvallisuusvaatimusten mukainen ja että siinä sovelletaan yhteisten turvallisuusmenetelmien asiaan kuuluvia osia Ö ja 8 artiklan mukaisesti ilmoitettuja sääntöjä Õ . 2. Turvallisuusjohtamisjärjestelmän on täytettävä liitteessä III vahvistetut vaatimukset ja sisällettävä liitteessä III säädetyt osatekijät, jotka on mukautettu harjoitettavan toiminnan luonteeseen, laajuuteen ja muihin edellytyksiin. Siinä on varmistettava sellaisten riskien hallinta, jotka liittyvät infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan tai rautatieyrityksen toimintaan, mukaan luettuina ylläpito ja materiaalin toimitus sekä alihankkijoiden käyttö. Kansallisia ja kansainvälisiä vastuusääntöjä rajoittamatta turvallisuusjohtamisjärjestelmässä on myös otettava huomioon tarvittaessa sekä silloin kun se on järkevää muiden osapuolten suorittamista toimista aiheutuvat riskit. ò uusi Komissio hyväksyy turvallisuusjohtamisjärjestelmän perusosat täytäntöönpanosäädöksillä. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset annetaan 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 3. Infrastruktuurin Ö Rataverkon Õ haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmässä on otettava huomioon eri rautatieyritysten toimintojen vaikutukset verkkoon sekä huolehdittava siitä, että kaikki rautatieyritykset voivat toimia YTE:ien ja kansallisten turvallisuussääntöjen Ö sääntöjen Õ sekä niiden turvallisuustodistuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. Turvallisuusjohtamisjärjestelmää on lisäksi kehitettävä infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan ja kaikkien kyseistä Ö kyseisen haltijan Õ infrastruktuuria käyttävien rautatieyritysten hätätilannemenettelyjen yhteensovittamiseksi. 4. Kaikkien infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijoiden ja rautatieyritysten on toimitettava Ö kansalliselle Õ turvallisuusviranomaiselle edeltävää kalenterivuotta koskeva vuotuinen turvallisuuskertomus vuosittain ennen 30 päivää kesäkuuta. Turvallisuuskertomuksessa on oltava Ö seuraavat tiedot Õ : a) tietoja siitä, miten organisaation turvallisuustavoitteet on saavutettu, ja turvallisuussuunnitelmien tulokset; b) kansallisten turvallisuusindikaattorien ja liitteessä I vahvistettujen yhteisten turvallisuusindikaattorien kehittäminen siltä osin kuin sillä on merkitystä kertomuksen antavalle organisaatiolle; c) sisäisen turvallisuustarkastuksen tulokset; d) rautatieliikenteessä ja infrastruktuurin hallinnoinnissa havaitut puutteet ja viat, joilla voi olla merkitystä Ö kansalliselle Õ turvallisuusviranomaiselle. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 ð uusi III LUKU TURVALLISUUSTODISTUS JA -LUPA 10 artikla Turvallisuustodistukset ð Yhteinen turvallisuustodistus ï ò uusi 1. Infrastruktuurin käyttöoikeuden saa myöntää ainoastaan rautatieyrityksille, joilla on yhteinen turvallisuustodistus. 2. Yhteisen turvallisuustodistuksen myöntää virasto, kun on osoitettu, että rautatieyritys on ottanut käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmän 9 artiklan mukaisesti ja täyttää YTE:issä ja muussa asiaa koskevassa lainsäädännössä säädetyt vaatimukset riskien hallitsemiseksi ja kuljetuspalvelujen tarjoamiseksi turvallisesti verkossa. 3. Yhteisessä turvallisuustodistuksessa on täsmennettävä sen kohteena olevan rautatieliikenteen laji ja laajuus. Todistus on voimassa vastaavan liikenteen osalta kaikkialla unionissa. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 1. Saadakseen rautateiden infrastruktuurin käyttöoikeuden rautatieyrityksellä on oltava tämän luvun mukainen turvallisuustodistus. Turvallisuustodistus voi kattaa jäsenvaltion koko rautatieverkon tai vain määrätyn osan sitä. ê 2008/110/EYC 1 artiklan 7 kohdan a alakohta Turvallisuustodistus on tarkoitettu osoitukseksi siitä, että rautatieyritys on ottanut käyttöön turvallisuusjohtamisjärjestelmän ja että se pystyy täyttämään YTE:issä ja muussa asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä sekä kansallisissa turvallisuussäännöissä vahvistetut vaatimukset riskien hallitsemiseksi ja kuljetuspalvelujen tarjoamiseksi rautatieverkossa turvallisesti. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 2. Turvallisuustodistuksessa on seuraavat osat: a) todistus, jolla vahvistetaan rautatieyrityksen 9 artiklassa ja liitteessä III tarkoitetun turvallisuusjohtamisjärjestelmän hyväksyntä; ja ê 2008/110/EYC 1 artiklan 7 kohdan b alakohta b) todistus, jolla vahvistetaan niiden määräysten hyväksyntä, jotka rautatieyritys on antanut täyttääkseen erityisvaatimukset, joita sen palvelujen tarjoaminen turvallisesti asianomaisessa verkossa edellyttää. Vaatimukset voivat koskea YTE:ien ja kansallisten turvallisuussääntöjen soveltamista, verkon käyttösäännöt mukaan luettuina, henkilöstön todistusten hyväksymistä ja rautatieyrityksen käyttämien kalustoyksikköjen käyttöönottoa koskevia lupia. Todistusten on perustuttava liitteessä IV kuvattuihin rautatieyrityksen toimittamiin asiakirjoihin. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 3. Sen jäsenvaltion turvallisuusviranomaisen, jonka alueella rautatieyritys ensiksi aloittaa toiminnan, on myönnettävä 2 kohdan mukainen todistus. Edellä 2 kohdan mukaisesti annetussa todistuksessa on täsmennettävä rautatieliikennetoiminnan laji ja laajuus. Edellä 2 kohdan a alakohdan mukaisesti annettu todistus on voimassa koko yhteisön alueella vastaavien rautatieliikenneoperaatioiden osalta. 4. Sen jäsenvaltion turvallisuusviranomaisen, jonka alueella rautatieyritys aikoo harjoittaa muuta rautatieliikennettä, on annettava 2 kohdan b alakohdan mukaisesti vaadittava kansallinen lisätodistus. ò uusi 4. Kolme kuukautta ennen uuden palvelun aloittamista rautatieyrityksen on annettava asianomaiselle kansalliselle turvallisuusviranomaiselle tiedoksi asiakirjat, joilla osoitetaan, että: a) rautatieyritys noudattaa liikennöintisääntöjä, mukaan luettuina kansalliset säännöt, jotka on annettu saataville 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ja arvioi toimintansa turvallisuuden, ottaen huomioon komission asetuksessa (EY) N:o 352/2009[27] säädetyt vaatimukset, sekä varmistaa hallitsevansa kaikkia riskejä turvallisuusjohtamisjärjestelmällään ja toteuttavansa kaikki turvallisen toiminnan edellyttämät järjestelyt; b) rautatieyritys on toteuttanut tarvittavat järjestelyt tehdäkseen yhteistyötä ja sovittaakseen toimintansa yhteen niiden rataverkkojen haltijoiden kanssa, joissa se aikoo liikennöidä; c) rautatieyritys on toteuttanut tarvittavat toimet turvatakseen liikennepalvelun turvallisuuden; d) rautatieyrityksellä on neuvoston direktiivin 95/18/EY[28] mukaisesti annettu toimilupa; e) suunnitellun toiminnan laji ja laajuus vastaavat sen yhteisessä turvallisuustodistuksessa ilmoitettua. Jos kansallisella turvallisuusviranomaisella on yhden tai useamman edellytyksen täyttymiseen liittyvä epäilyjä, sen on pyydettävä rautatieyritykseltä lisätietoja. Tietopyyntö ei saa kuitenkaan lykätä tai viivästyttää toiminnan aloittamista. Jos kansallinen turvallisuusviranomainen havaitsee todisteita siitä, että yksi tai useampi edellytys ei täyty, sen on saatettava asia viraston käsiteltäväksi, ja viraston on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, joihin voi sisältyä myös todistuksen peruuttaminen. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) ð uusi 5. Yhteinen Tturvallisuustodistus on rautatieyrityksen hakemuksesta uusittava enintään viiden vuoden väliajoin. Se on saatettava kokonaan tai osittain ajan tasalle aina, kun toiminnan laji tai laajuus muuttuu olennaisesti. Yhteisen Tturvallisuustodistuksen haltijan on viipymättä ilmoitettava ð virastolle ï toimivaltaiselle turvallisuusviranomaiselle kaikista yhteisen turvallisuustodistuksen edellytysten asianomaisen osan ehtojen merkittävistä muutoksista. Sen on lisäksi ilmoitettava ð virastolle ï toimivaltaiselle turvallisuusviranomaiselle aina, kun otetaan käyttöön uusia henkilöstöryhmiä tai uusia liikkuvan kaluston lajeja. Turvallisuusviranomainen ð Virasto ï voi vaatia yhteisen turvallisuustodistuksen asianomaisen osan tarkistamista, jos turvallisuuden sääntelykehystä muutetaan olennaisesti 6. Jos turvallisuusviranomainen toteaa, että turvallisuustodistuksen haltija ei enää täytä turvallisuusviranomaisen myöntämän todistuksen ehtoja, sen on peruutettava todistuksen kyseinen a ja/tai b osa ja perusteltava päätöksensä. Sen turvallisuusviranomaisen, joka on peruuttanut 4 kohdan mukaisesti myönnetyn kansallisen lisätodistuksen, on viipymättä ilmoitettava päätöksestään sille turvallisuusviranomaiselle, joka on antanut todistuksen 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. Turvallisuusviranomaisen on peruutettava turvallisuustodistus myös silloin, kun ilmenee, että sen haltija ei ole käyttänyt sitä tarkoitetulla tavalla todistuksen antamista seuraavan vuoden aikana. ò uusi 6. Jos kansallinen turvallisuusviranomainen toteaa, että yhteisen turvallisuustodistuksen haltija ei enää täytä todistuksen antamisen edellytyksiä, sen on pyydettävä virastoa peruuttamaan todistus. Virasto voi peruuttaa yhteisen turvallisuustodistuksen; tällöin sen on perusteltava päätöksensä. Viraston on ilmoitettava asiasta viipymättä kaikkien niiden verkkojen kansallisille turvallisuusviranomaisille, joissa kyseinen rautatieyritys liikennöi. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 ð uusi 76. Turvallisuusviranomaisen ð Viraston ï on kuukauden kuluessa ilmoitettava ð kansallisille turvallisuusviranomaisille ï virastolle 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen turvallisuustodistusten ð yhteisen ï turvallisuustodistuksen antamisesta, uusimisesta, muuttamisesta tai peruuttamisesta. Sen on tällöin ilmoitettava rautatieyrityksen nimi ja osoite, todistuksen turvallisuustodistuksen antamispäivä, soveltamisala ja voimassaolo sekä, jos turvallisuustodistus peruutetaan, päätöksensä perustelut. 7. Viraston on ennen 30 päivänä huhtikuuta 2009 arvioitava turvallisuustodistuksen kehitys ja toimitettava komissiolle kertomus, johon liitetään suosituksia siitä, miten voidaan päästä yhteen ainoaan yhteisön turvallisuustodistukseen. Komissio toteuttaa suosituksen perusteella asianmukaisia toimenpiteitä. ò uusi 8. Virasto seuraa jatkuvasti yhteisten turvallisuustodistusten myöntämiseen ja kansallisten turvallisuusviranomaisten harjoittamaan valvontaan liittyvien toimenpiteiden tehokkuutta ja antaa tarvittaessa komissiolle suosituksia tilanteen parantamiseksi. Näihin voi sisältyä suositus uudeksi yhteiseksi turvallisuusmenetelmäksi, joka kattaa turvallisuusjohtamisjärjestelmän sellaisen prosessin, joka on tarpeen yhdenmukaistaa unionin tasolla siten kuin 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetaan. ò uusi 11 artikla Yhteisten turvallisuustodistusten hakeminen 1. Yhteisten turvallisuustodistusten hakemukset toimitetaan virastolle. Viraston on tehtävä päätös hakemuksesta viivyttelemättä ja joka tapauksessa viimeistään neljän kuukauden kuluttua kaikkien vaadittujen tietojen ja viraston mahdollisesti pyytämien lisätietojen toimittamisesta. Jos hakijaa pyydetään toimittamaan lisätietoja, tällaiset tiedot on toimitettava viipymättä. 2. Viraston on annettava yksityiskohtaista opastusta yhteisen turvallisuustodistuksen hakemisesta. Sen on laadittava luettelo kaikista 10 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi vahvistetuista vaatimuksista ja julkaistava kaikki asian kannalta merkitykselliset asiakirjat. 3. Hakuohjeet sisältävä asiakirja, jossa esitetään ja selvitetään yhteisten turvallisuustodistusten vaatimukset sekä luetellaan toimitettavat asiakirjat, on annettava hakijoiden saataville maksutta. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on tehtävä viraston kanssa yhteistyötä näiden tietojen jakamiseksi. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 11 Ö 12 Õ artikla Infrastruktuurin haltijan Ö Rataverkon haltijoiden Õ turvallisuuslupa 1. Voidakseen hallinnoida Ö Saadakseen hallita Õ ja käyttää rautatieinfrastruktuuria infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan on saatava turvallisuuslupa sen Ö sijoittautumisjäsenvaltionsa Õ jäsenvaltion Ö kansalliselta Õ turvallisuusviranomaiselta, missä se sijaitsee. Turvallisuusluvassa on seuraavat osat: a) lupa, jolla vahvistetaan infrastruktuurin Ö hyväksytään rataverkon Õ haltijan 9 artiklassa ja liitteessä III tarkoitetun Ö säädetty Õ turvallisuusjohtamisjärjestelmän hyväksyntä, ja Ö johon on sisällyttävä menettelyt ja säännökset rautatieinfrastruktuurin turvallisen suunnittelun, kunnossapidon ja käytön, mukaan luettuna tarvittaessa liikenteenhallinta- ja merkinantojärjestelmän kunnossapito ja käyttö, edellyttämien vaatimusten täyttämiseksi. Õ ja b) lupa, jolla vahvistetaan rautatieinfrastruktuurin, johon tarvittaessa sisältyvät liikenteenvalvonta- ja opastinjärjestelmän kunnossapito ja käyttö, turvallisen suunnittelun, kunnossapidon ja käytön kannalta välttämättömien erityisvaatimusten täyttämistä koskevien infrastruktuurin haltijan antamien määräysten hyväksyntä. 2. Turvallisuuslupa on infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan hakemuksesta uusittava enintään viiden vuoden väliajoin. Se on saatettava kokonaan tai osittain ajan tasalle aina, kun infrastruktuuria, Ö merkinanto- Õ opastin- tai sähkönsyöttöjärjestelmää tai infrastruktuurin käytön ja kunnossapidon periaatteita muutetaan olennaisesti. Turvallisuusluvan haltijan on viipymättä ilmoitettava kaikista tällaisista muutoksista kansalliselle turvallisuusviranomaiselle. Kansallinen Tturvallisuusviranomainen voi vaatia turvallisuusluvan tarkistamista, jos turvallisuuden sääntelykehystä muutetaan olennaisesti. Jos kansallinen turvallisuusviranomainen toteaa, että luvan saanut infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltija ei enää täytä turvallisuusluvan ehtoja, sen on peruutettava lupa ja perusteltava päätöksensä. ò uusi 3. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on tehtävä päätös hakemuksesta viivyttelemättä ja joka tapauksessa viimeistään neljän kuukauden kuluttua kaikkien vaadittujen tietojen ja kansallisen turvallisuusviranomaisen mahdollisesti pyytämien lisätietojen toimittamisesta. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 34. Kansallisen Tturvallisuusviranomaisen on kuukauden kuluessa ilmoitettava virastolle turvallisuuslupien antamisesta, uusimisesta, muuttamisesta tai peruuttamisesta. Sen on ilmoitettava infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan nimi ja osoite, turvallisuusluvan antamispäivä, soveltamisala ja voimassaolo sekä, jos turvallisuuslupa peruutetaan, perusteltava päätöksensä. 12 artikla Turvallisuustodistusta ja turvallisuuslupaa koskeviin hakemuksiin sovellettavat vaatimukset 1. Turvallisuusviranomaisen on tehtävä päätös turvallisuustodistusta tai turvallisuuslupaa koskevan hakemuksen johdosta viipymättä ja viimeistään neljän kuukauden kuluttua kaikkien vaadittujen tietojen ja turvallisuusviranomaisen pyytämien lisätietojen toimittamisesta. Jos hakijaa pyydetään toimittamaan lisätietoja, tällaiset tiedot on toimitettava viipymättä. 2. Uusien rautatieyritysten perustamisen ja muiden jäsenvaltioiden rautatieyritysten tekemien hakemusten helpottamiseksi turvallisuusviranomaisen on annettava turvallisuustodistuksen saamista koskevia yksityiskohtaisia ohjeita. Sen on laadittava luettelo kaikista 10 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi vahvistetuista vaatimuksista ja annettava kaikki asiaa koskevat asiakirjat hakijan käyttöön. Rautatieyrityksille, jotka hakevat turvallisuustodistusta harjoittaakseen liikennettä määrätyllä, rajoitetulla osalla infrastruktuuria, on annettava erityisohjeita, joissa yksilöidään nimenomaan kyseistä osaa koskevat säännöt. 3. Hakuohjeet sisältävä asiakirja, jossa esitetään ja selvitetään turvallisuustodistusten vaatimukset sekä luetellaan toimitettavat asiakirjat, on annettava hakijoiden käyttöön maksutta. Kaikki turvallisuustodistuksia koskevat hakemukset on tehtävä turvallisuusviranomaisen edellyttämällä kielellä. ê Oikaisu, EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16 (mukautettu) 13 artikla Koulutusmahdollisuudet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvallisuustodistusta hakevilla rautatieyrityksillä on yhtäläinen ja ketään syrjimätön mahdollisuus kouluttaa veturinkuljettajia ja junahenkilökuntaa, kun tällainen koulutus on tarpeen niiden verkossa liikennöimiseksi sekä turvallisuustodistuksen saamista koskevien vaatimusten Ö ja direktiivin 2007/59/EY[29] mukaisten toimilupien ja todistusten saamista koskevien vaatimusten Õ täyttämiseksi. Koulutusta on annettava reittitiedoista, liikennöintisäännöistä ja -menettelyistä, opastinjärjestelmästä sekä liikenteen ohjaus- ja valvontajärjestelmästä Ö merkinanto-, ohjaus- ja hallintajärjestelmästä Õ ja liikennöitävillä reiteillä sovellettavista hätätilannemenettelyistä. Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijoilla ja niiden turvallisuuteen olennaisesti liittyvissä tehtävissä toimivalla henkilökunnalla on mahdollisuus hankkia kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin koulutuspalveluja. Jos koulutukseen ei sisälly kokeita eikä koulutuksesta anneta todistuksia, jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautatieyritykset voivat saada tällaisen todistuksen, jos se on turvallisuustodistuksen edellytys. Kansallisen Tturvallisuusviranomaisen on varmistettava, että koulutuspalvelujen tai tarvittaessa todistusten antaminen täyttää direktiivissä Ö 2007/59/EY, Õ YTE:issä tai 8 artiklassa ja liitteessä II tarkoitetuissa kansallisissa turvallisuussäännöissä Ö säännöissä Õ vahvistetut turvallisuusvaatimukset Ö vaatimukset Õ . 2. Jos koulutuspalveluja saa vain yhden ainoan rautatieyrityksen tai infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijan kautta, jäsenvaltioiden on varmistettava, että ne ovat muiden rautatieyritysten saatavilla kohtuulliseen ja ketään syrjimättömään hintaan, joka heijastaa kustannuksia ja johon voi sisältyä voittomarginaali. 3. Ottaessaan palvelukseen uusia veturinkuljettajia, junahenkilökuntaa tai turvallisuuteen olennaisesti liittyvissä tehtävissä toimivaa muuta henkilökuntaa rautatieyritysten on voitava ottaa huomioon muiden rautatieyhtiöiden palveluksessa mahdollisesti aiemmin saatu koulutus, pätevyys ja kokemus. Tätä varten kyseisen henkilökunnan on voitava perehtyä kaikkiin koulutustaan, pätevyyttään tai kokemustaan osoittaviin asiakirjoihin, saada niistä jäljennökset ja antaa ne edelleen muille. 4. Kukin rautatieyritys ja kukin infrastruktuurin haltija on Ö Rautatieyritykset ja rataverkon haltijat ovat Õ kaikissa tapauksissa vastuussa turvallisuuteen liittyviä tehtäviä hoitavan henkilöstönsä koulutus- ja pätevyystasosta, siten kuin 9 artiklassa ja liitteessä III on säädetty. ê 2008/57/EY 40 artikla --- ê 2008/110/EY 1 artiklan 8 kohta (mukautettu) ð uusi 14 a artikla Kalustoyksikköjen kunnossapito 1. Kullakin kalustoyksiköllä on oltava ennen sen käyttöönottoa tai käyttämistä verkossa sille osoitettu kunnossapidosta vastaava yksikkö, ja tämän yksikön on oltava rekisteröity kansalliseen kalustorekisteriin rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin XX rautateiden yhteentoimivuusdirektiivin 4333 artiklan mukaisesti. 2. Kunnossapidosta vastaava yksikkö voi olla rautatieyritys, infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltija tai kalustoyksikön haltija. 3. Yksikön on varmistettava kunnossapitojärjestelmän avulla, että kalustoyksiköt, joiden kunnossapidosta se on vastuussa, ovat turvallisessa käyttökunnossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklassa tarkoitettua rautatieyritysten ja infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltijoiden vastuuta junan turvallisesta liikennöinnistä. Tämän vuoksi kunnossapidosta vastaavan yksikön on varmistettava, että kalustoyksikköä pidetään kunnossa Ö seuraavien mukaisesti: Õ a) kunkin kalustoyksikön huolto-ohjekirjan; b) voimassa olevien vaatimusten sekä kunnossapitosääntöjen ja YTE-eritelmien mukaisesti Ö olevat vaatimukset, mukaan luettuina kunnossapitosäännöt ja YTE:n vaatimukset Õ . Kunnossapidosta vastaavan yksikön on tehtävä kunnossapitotyöt itse tai teetettävä ne sopimuskorjaamoilla Ö toimeksisaaneilla kunnossapitokonepajoilla Õ . 4. Tavaravaunujen osalta kullakin kunnossapidosta vastaavalla yksiköllä on oltava sertifiointi, jonka on myöntänyt ð komission asetuksen (EU) N:o 445/2011[30] ï 5 kohdan mukaisesti valtuutettu tai hyväksytty elin tai kansallinen turvallisuusviranomainen. Valtuutusmenettelyn on perustuttava riippumattomuuden, pätevyyden ja puolueettomuuden perusteisiin, kuten asianmukainen eurooppalaisen EN 45 -sarjan standardi. Myös tunnustamismenettelyn Ö Hyväksymismenettelyn Õ on perustuttava riippumattomuuteen, pätevyyteen ja puolueettomuuteen. Jos kunnossapidosta vastaava yksikkö on rautatieyritys tai infrastruktuurin Ö rataverkon Õ haltija, asianomaisen kansallisen turvallisuusviranomaisen on valvottava ð asetuksen (EU) N:o 445/2011 ï 5 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen vaatimusten noudattamista 10 ja 11 Ö 12 Õ artiklassa tarkoitettujen menettelyjen yhteydessä ja tämä on vahvistettava näissä menettelyissä eritellyissä todistuksissa. 5. Komissio toteuttaa viraston suosituksen perusteella 24 päivänä joulukuuta 2010 mennessä toimenpiteen, jolla otetaan käyttöön tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavan yksikön sertifiointi sen kunnossapitojärjestelmän osalta. Tämän järjestelmän mukaisesti annetuissa todistuksissa on vahvistettava 3 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten noudattaminen. Toimenpiteeseen on sisällyttävä seuraavat vaatimukset, jotka koskevat a) yksikön perustamaa kunnossapitojärjestelmää; b) yksikölle annetun todistuksen muotoa ja voimassaoloa; c) arviointiperusteita, joiden mukaisesti valtuutetaan tai tunnustetaan elin tai elimet, jotka ovat vastuussa todistusten antamisesta ja varmistavat sertifiointijärjestelmän toimintaa koskevan tarvittavan valvonnan; d) sertifiointijärjestelmän soveltamispäivää, mukaan luettuna yhden vuoden siirtymäaika, joka koskee nykyisiä kunnossapidosta vastuussa olevia yksiköitä. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 27 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Komissio tarkastelee viraston suosituksen perusteella 24 päivänä joulukuuta 2018 mennessä tätä toimenpidettä uudelleen kaikkien kalustoyksikköjen sisällyttämiseksi siihen ja saattaakseen tavaravaunuja koskevan sertifiointijärjestelmän tarvittaessa ajan tasalle. 56. Edellä olevan 45 kohdan mukaisesti annettujen todistusten on oltava voimassa koko Ö unionissa Õ yhteisössä. 7. Virasto arvioi 5 kohdan mukaisesti täytäntöönpantua sertifiointimenettelyä kertomuksessa, jonka se esittää komissiolle viimeistään kolmen vuoden kuluttua asianomaisen toimenpiteen voimaantulosta. ò uusi 6. Vi