KOMISSION VÄLIKERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE henkilövahinkojen ehkäisemistä osana kansanterveyden alan toimia koskevan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanosta (1999-2003) - Euroopan parlamentin ja neuvoston 8 päivänä helmikuuta 1999 tehty päätös (EY) N:o 372/1999

Sisällys

Johdanto .........................................................................

Johdonmukaisuus ja täydentävyys ..............................................

Tehokkuus ja tavoitteiden saavuttaminen .....................................

Seuranta ........................................................................

Mukautukset .....................................................................

Ote asiantuntijoiden kertomuksesta ..........................................

Ohjelman hallinto ...............................................................

Talousarvio........................................................................

Liitteet: Luettelo vuosina 1999, 2000, 2001 rahoitetuista hankkeista

Luettelo vuonna 2002 rahoitettaviksi ehdotetuista hankkeista

JOHDANTO

Henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman tultua hyväksytyksi komissio esittää tässä asiakirjassa välikertomuksen täytäntöönpanokaudesta 1999-2001 (liitteenä on luettelo vuosina 1999, 2000 ja 2001 rahoitetuista hankkeista sekä vuonna 2002 rahoitettaviksi esitetyistä hankkeista).

Komissio korostaa tässä kertomuksessa, miten ohjelma ja muut asiaan liittyvät yhteisön toimintalinjat, ohjelmat ja aloitteet on saatu keskenään johdonmukaisiksi ja täydentämään toisiaan. Toteutettuja toimia on arvioitu ohjelman arvon ja vaikuttavuuden lisäämiseksi. Komissio on tämän tarkoituksen saavuttamiseksi käyttänyt hyväkseen ohjelmakomiteassa toimivien asiantuntijoiden ja jäsenvaltioiden edustajien näkemyksiä. Komissio kertoo myös, mitkä mukautukset ovat kerättyjen tietojen perusteella tarpeen.

Johdonmukaisuus ja täydentävyys

Komissio on lukuisin eri tavoin toiminnan eri tasoilla pyrkinyt saamaan kansanterveysohjelmansa ja muut yhteisön toimintalinjat, ohjelmat ja aloitteet keskenään johdonmukaisiksi ja täydentämään toisiaan, erityisesti seuraavin tavoin:

Ohjelmaehdotusluonnos ja vuosien 1999, 2000 ja 2001 työohjelmat annettiin asianomaisten komission yksiköiden välisten kuulemismenettelyjen jälkeen. Lisäksi asianomaisten yksiköiden virkamiehet kutsuttiin ohjelmakomitean kokouksiin, ja he osallistuivat ohjelman puitteissa rahoitettaviksi ehdotettujen hankkeiden arviointiin. Yhteistyö muiden yhteisön ohjelmien kanssa oli tiivistä, ja se johti esimerkiksi hankkeisiin, jotka käsittelivät tapaturmia maatiloilla ja kuluttajapalvelualalla (työtapaturmat verrattuina kotona ja vapaa-aikana sattuviin tapaturmiin sekä liikenneonnettomuuksiin).

Hankekoordinaattoreiden ja henkilövahinkojen ehkäisyverkoston väliset tapaamiset toimivat lisätakeena meneillään olevien hankkeiden keskinäiselle johdonmukaisuudelle sekä sille, että ohjelma ja henkilövahinkojen ehkäisemiseksi jäsenvaltioissa tehty työ täydentävät toisiaan.

Tehokkuus ja tavoitteiden saavuttaminen

Sopimuskumppaneiden ehdottamat hankkeet hyväksyttiin vuosien 1999-2001 työohjelmien mukaisesti. Kaikkia näissä vuosittaisissa työohjelmissa määriteltyjä painopistealueita ei kuitenkaan valittu hanke-ehdotusten pohjaksi. Yksikään hanke-ehdotus ei esimerkiksi koskenut kotona ja vapaa-aikana sattuvien tapaturmien seurantaan liittyvien indikaattoreiden kehittämistä.

Henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevat hankkeet voidaan jakaa kahteen pääryhmään: tiedonkeruuhankkeisiin ja epidemiologisiin hankkeisiin. Tiedonkeruuhankkeita toteuttivat pääasiassa jäsenvaltioiden hallintoon kuuluvat tai sen yhteydessä toimivat laitokset, esimerkiksi kansanterveyslaitokset, ja epidemiologisia hankkeita yksityiset laitokset. Varauksena oli, että alkuvaiheessa hankkeet tuottivat eurooppalaista lisäarvoa epätyydyttävästi, mutta verkostohankkeen ja toimintojen kehittämiseen on panostettu ja hyvin monet jäsenvaltiot ovat osallistuneet työhön tämän puutteen korjaamiseksi.

Tässä yhteydessä oli paljon hyötyä henkilövahinkojen ehkäisyohjelman verkoston koordinointisihteeristöä koskevan hankkeen perustamisesta: hankkeen tehtäviä ovat henkilövahinkojen ehkäisyverkoston perustaminen ja koordinointi, verkostokokousten järjestäminen kaksi tai kolme kertaa vuodessa, jatkuvan seurannan ja arvioinnin toteuttaminen yhdessä komission yksiköiden kanssa, arviointikertomuksen antaminen, henkilövahinkojen ehkäisyä koskevan tiedotuslehden julkaiseminen (http://europa.eu.int/comm/health/ph/programmes/injury/ippnwsl.htm) sekä teknisen neuvonnan antaminen hankkeille ja tiedottaminen kiinnostuneelle yleisölle. Hanketta johti vuoteen 2001 saakka alankomaalainen sopimuskumppani, minkä jälkeen työtä jatkaa tanskalainen sopimuskumppani.

Ohjelman päätavoite, tiedonkeruu kotona ja vapaa-aikana sattuvista tapaturmista, saavutettiin 11 jäsenvaltiossa vuonna 1999, 14 jäsenvaltiossa vuonna 2000, 11 jäsenvaltiossa vuonna 2001, ja vuonna 2002 (ks. sivu 12) näitä tietoja kerätään yhdeksässä jäsenvaltiossa (Irlanti, Alankomaat, Ruotsi, Kreikka, Tanska, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Itävalta ja Espanja). Osallistujien määrän kasvu alkuvaiheessa osoittaa jäsenvaltioiden ensivaiheen kiinnostusta ohjelmaan. Määrän väheneminen vuonna 2001 johtui osaltaan joidenkin jäsenvaltioiden tietosuojaa koskevasta huolesta ja siitä, että paikallisessa tiedonkeruussa käytettiin ohjelman kanssa yhteensopimattomia menetelmiä. Osallistuvien jäsenvaltioiden määrän väheneminen edelleen vuonna 2002 johtui pääasiassa komission pyynnöstä ottaa käyttöön tiedonkeruuta koskevat vähimmäisstandardit, jotta tiedot olisivat edustavia, yhteensopivia ja vertailukelpoisia: tämä hinta on maksettava tietojen paremmasta laadusta, ja yhdeksää jäsenvaltiota koskevien vertailukelpoisten ja edustavien tietojen saantia pidetään parempana kuin 15:tä maata koskevia tietoja, jotka eivät ole vertailukelpoisia eivätkä edustavia. Vähimmäisvaatimukset laadittiin yhdessä henkilövahinkojen ehkäisyverkoston vastuullisten jäsenten kanssa, ja ne hyväksyttiin 18. joulukuuta 2001 pidetyssä henkilövahinkojen ehkäisykomitean kokouksessa. Kun vuonna 2003 voidaan saada vertailukelpoiset tiedot yhdeksän jäsenvaltion ydinryhmästä, muut jäsenvaltiot voivat vertailla tuloksiaan näihin tietoihin ja toimittaa vertailun tulokset yhteisölle tulevaisuudessa.

Eri jäsenvaltioissa käytetyt erilaiset tiedonkeruu-, luokitus- ja koodausmenetelmät ovat peräisin aikaisemmasta EHLASS-järjestelmästä (European Home and Leisure Surveillance System), jonka puitteissa jäsenvaltiot saivat Euroopan yhteisöltä varoja toteuttaakseen tiedonkeruun itse. Henkilövahinkojen ehkäisyohjelmassa, joka on sen seuraaja, yksi tavoitteista on yhdenmukaistaa eri jäsenvaltioissa käytettäviä tiedonkeruumenettelyjä. Monien hankkeiden tarkoituksena on vertailla jo kerättyjä tietoja tai kehittää työkaluja niiden vertailua varten. Vaikka tuloksiin on päästy, saatavilla olevien tietojen saattaminen vertailukelpoisiksi vaati paljon työtä, ja yhteisten menetelmien laatimiseen olisi ehkä pitänyt uhrata enemmän ponnistuksia.

Lisäksi uusissa hankkeissa käsitellään henkilövahinkojen ehkäisyohjelmassa käytetyn koodauksen mahdollista tulevaa yhteensovittamista maailmanlaajuisesti käytettävän ICECI-luokituksen kanssa (International Classification of External Causes of Injuries, kansainvälisen terveysjärjestön WHO:n luokitus) tietojen kansainvälisen vertailtavuuden parantamiseksi. Tästä aiheesta keskusteltiin myös komission yksiköiden edustajien ja kansainvälisen henkilövahinkojen tilastotyön ICE:n (International Collaborative Effort on Injury Statistics) päätoimijoiden välillä Yhdysvaltojen kansallisen terveystilastokeskuksen NCHS:n (National Centre of Health Statistics) järjestämässä kokouksessa Washingtonissa huhtikuussa 2001. Tämän toiminnan tuloksena yksi vuoden 2002 hankkeista käsittelee tapaturmia maatiloilla ja toinen tapaturmia kuluttajapalvelualoilla (kotona ja vapaa-aikana sattuvat tapaturmat verrattuna työtapaturmiin).

Jäsenvaltioiden ja niiden alaan erikoistuneiden yksiköiden osallistumisen varmistamiseksi jäsenvaltioita kehotettiin ohjelmapäätöksen mukaisesti tuomaan näkemyksensä esille ohjelmakomiteassa. Näin jäsenvaltioita rohkaistiin tukemaan kussakin maassa valittujen toimien toteuttamista. Avoimuus Euroopan parlamentin suuntaan varmistettiin toimittamalla sille etukäteen kuhunkin ohjelmakomitean kokoukseen tarkoitetut raportit ja asiakirjat sekä luettelo vuosittain rahoitetuista hankkeista.

Jotta varmistettaisiin valittujen toimien olevan mahdollisimman korkealuokkaisia, jokaisessa ohjelmakomitean kokouksessa annettiin hyväksyntä vuosittaisille työsuunnitelmille ja lisäksi komiteaa kuultiin ehdotuspyyntöjen laadinnasta, hankkeiden valinnasta ja niiden toteutuksen seurannasta.

Henkilövahinkojen ehkäisyohjelman komitea sekä hankekoordinaattorit tapasivat kaksi kertaa vuodessa Luxemburgissa.

Henkilövahinkojen ehkäisyverkoston kokoukset henkilövahinkojen ehkäisyohjelman koordinoivaa sihteeristöä koskevan hankkeen puitteissa pidettiin edellä mainittujen hankekoordinaattorien kokousten yhteydessä sekö tuoteturvallisuuskongressin yhteydessä Wienissä 14. maaliskuuta 2001.

Seuranta

Erityistoimien seuranta on ollut jatkuvaa. Ensinnäkin komission yksiköt valvoivat jatkuvasti rahoitettuihin hankkeisiin liittyvien sopimusvelvoitteiden noudattamista sopimuskumppanien toimittamien väli- ja loppukertomusten avulla. Toiseksi valvontaa harjoitettiin henkilövahinkojen ehkäisyohjelman verkoston koordinoivaa sihteeristöä koskevan hankkeen puitteissa, millä varmistettiin henkilövahinkojen ehkäisyohjelmaan kuuluvien hankkeiden jatkuva laadunarviointi.

Komission yksiköt tutkivat henkilövahinkojen ehkäisyohjelman hankkeita vuonna 2001. Hankkeiden seurannassa käytettiin osallistumista hankkeiden koordinointikokouksiin, käyntejä paikalla ja pysyvää henkilökohtaista neuvontaa. Tilintarkastuksessa havaittujen pienten sääntöjenvastaisuuksien suhteen ryhdyttiin jatkotoimiin ja ongelmat ratkaistiin.

Komissio kohtasi joitakin ongelmia; esimerkiksi joidenkin hankkeiden yhteistyökumppanit, pääasiassa jäsenvaltioiden viralliset laitokset, eivät toimittaneet tietoja ajoissa. Pääasiallisena syynä on jäsenvaltioiden hallinnon kuormittuneisuus; jotkin jäsenvaltiot ovat erityisesti maininneet tämän olevan syynä jättäytyä tiedonkeruuhankkeiden ulkopuolelle.

Mukautukset

Koska eurooppalaisen lisäarvon parantaminen on tärkeä yleinen tavoite, komission yksiköt ovat ottaneet strategiakseen, että hakijoilta edellytetään tiiviimpää verkottumista paremman kansainvälisen yhteistyön varmistamiseksi, esimerkiksi keinona levittää parhaita toimintamalleja Euroopassa. Edellä mainittu henkilövahinkojen ehkäisyohjelman verkoston koordinoiva sihteeristö oli hyvin hyödyllinen sekä meneillään olevaa toimintaa seurattaessa että esimerkiksi määritelmien, koodauksen, luokituksen ja menetelmien mukauttamisessa viimeisimpien havaintojen mukaisiksi.

Niiden alueiden kattamiseksi, joilla on yhteisön laajuista merkitystä mutta joita tähän mennessä valitut erityistoimet eivät koske, komissio teki asianmukaisia mukautuksia vuosittaisiin työsuunnitelmiin. Yhteisön tulevan kansanterveysalan toimintaohjelman valmistelemiseksi annettiin yleinen ehdotuspyyntö yhdessä muiden seitsemän olemassa olevan kansanterveysalan ohjelman kanssa nykyisten ohjelmien sovittamiseksi yhteen tulevan ohjelman kolmen päälinjan kanssa:

"terveyteen liittyvä tiedottaminen"

"nopea reagointi terveysuhkiin"

"terveyttä määrittäviin tekijöihin vaikuttaminen edistämällä terveyttä ja ehkäisemällä sairauksia".

Avoimuuden edistämiseksi ja samalla tiedottamisen helpottamiseksi henkilövahinkojen ehkäisyohjelman verkoston koordinoiva sihteeristö toimittaa hankkeiden loppukertomukset henkilövahinkojen ehkäisyverkostolle ja ohjelman hankekoordinaattoreille sähköisessä muodossa. Henkilövahinkojen ehkäisyohjelman verkoston koordinoiva sihteeristö tiedottaa hankkeiden tuloksista ja jakaa muuta asiaan liittyvää tietoa säännöllisesti toimitettavassa henkilövahinkojen ehkäisyä koskevassa tiedotuslehdessä, jolla on laaja jakelu (http://europa.eu.int/comm/health/ph/programmes/injury/ippnwsl.htm).

Alankomaalaisen kuluttajaterveyslaitoksen suorittaman laatua koskevan väliarvioinnin ehdotusten sekä henkilövahinkojen ehkäisyverkoston jäsenten ja tiedonkeruuhankkeita toteuttavien laitosten asiantuntijoiden kanssa käytyjen tiiviiden neuvottelujen perusteella vuoden 2002 työohjelmaa on mukautettu siten, että se tukee vahvasti yhteisen metodologian käyttöä tiedonkeruuhankkeissa.

Ote alankomaalaisen kuluttajaterveyslaitoksen toteuttamasta väliarvioinnista (Amsterdam 2001)

Jäljempänä esitetään tiivistelmä päätelmistä laadunarvioinnissa, jonka asiantuntijat suorittivat vuoteen 2001 mennessä toteutetuista hankkeista komission kanssa tehdyn sopimuksen perusteella. (Tämä kertomus esitettiin myös ohjelmakomitean 20. kesäkuuta ja 18. joulukuuta 2001 pidetyissä kokouksissa, ja komitea hyväksyi kertomuksen huomautuksitta):

"Hankkeet on muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta arvioitu asianmukaisiksi tai hyvin asianmukaisiksi ja henkilövahinkojen ehkäisyohjelman ja vuosittaisten työohjelmien tavoitteiden mukaisiksi. Niistä useimmissa paneuduttiin asianmukaisesti eri toimiin, mitä tulee päämääriin, erityistavoitteisiin, suunnitteluun ja saavutuksiin. Joissakin tapauksissa, esimerkiksi joissakin tiedonkeruuhankkeissa, käytetty luokitus, menetelmät ja hankesuunnitelmat olivat paikallisten mieltymysten takia liian poikkeavia.

Hankkeiden toteutus ja hallinnointi näyttää kuitenkin yleisesti ottaen pätevältä. Lisäksi tuloksia on muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta syntynyt suunnitellun aikataulun mukaisesti.

Verkostosihteeristöhanke on huolehtinut tuloksia koskevasta tiedottamisesta hankekoordinaattoreiden kokouksissa ja sähköisesti. Vaikka nämä tiedotusmenetelmät ovat varmasti asianmukaisia, niiden avulla ei epäilemättä kuitenkaan saada riittävästi tietoa levitetyksi kansalaisille tai edes useimmille terveysalalla työskenteleville.

Tärkeimmistä myönteisistä tuloksista voidaan mainita muun muassa seuraavat:

- Henkilövahinkojen ehkäisyohjelma on vaikuttanut myönteisesti siihen, että tiedonkeruulle myönnetään rahoitusta jäsenvaltioissa, että tietoja on alettu siirtää yhteen unionin tietokantaan, että tiedot saadaan yhdenmukaisemmiksi ja vertailukelpoisemmiksi ja että varmistetaan yhteydet muihin verkostoihin (esimerkiksi terveystilanteen seurantaan).

- Henkilövahinkojen ehkäisyhankkeet edistivät parempaa ehkäisymahdollisuuksien tutkimusta.

Yhtenäisempää koodausta ja tiedonkeruumenetelmiä ja tämän avulla myös paremmin vertailukelpoisten tietojen keruuta kuitenkin suositellaan: jäsenvaltioiden henkilövahinkojen ehkäisyssä ja tiedonkeruussa käyttämisen järjestelmien ja käytäntöjen erilaisuus antaa hyvät mahdollisuudet tulevaisuudessa parantaa tehokkuutta ja vaikuttavuutta ja hyödyttää paremmin koko yhteisöä.

Raporttien tarkastelusta kävi yleisesti ottaen selkeästi ilmi, että kaikki mukana olevat hankkeet hyötyivät suuresti henkilövahinkojen ehkäisyohjelman rahoitustuesta, ja usein niiden toteuttaminen olikin mahdollista vain tämän ohjelman ansiosta. Useiden hankkeiden osalta yhteisön rahoitustuki mahdollisti tiiviin vaihtotoiminnan eri maiden välillä, menetelmistä sopimisen, yhtenäisen laatutason toteutumisen sekä yhteisten asiakirjojen ja selvitysten luomisen.

On merkittävää, että ohjelman puitteissa toteutettujen hankkeiden työn avulla saavutettiin monissa tapauksissa synergiaetuja ja myönteisiä vaikutuksia henkilövahinkojen ehkäisyyn liittyvässä kansanterveystoiminnassa. Muihin tällä alalla toimiviin laitoksiin tai virastoihin ei ollut aina selkeää yhteyttä. Eurooppalaisen lisäarvon osalta arvioinnissa havaittiin joitakin myönteisiä seikkoja mutta myös parantamisen varaa. Kaikki epidemiologiset hankkeet ovat monikansallisia, kuten myös verkoston koordinoivaa sihteeristöä koskeva hanke. Tiedonkeruuhankkeet toteuttaa kukin jäsenvaltio, ja kerätty tieto viedään yhteiseen tietokantaan.

Se, että hanke on monikansallinen, ei kuitenkaan automaattisesti takaa, että eurooppalaista lisäarvoa syntyisi tyydyttävästi, vaan tarvitaan myös tinkimättömiä menetelmiä, riittävää innovatiivisuutta sekä taitavaa tiedottamista hankkeen tuloksista. Useimmissa hankkeissa ja toimissa onkin näiltä osin onnistuttu, mutta ei kuitenkaan kaikissa."

Ohjelmien hallinto

Täytäntöönpanon alkuvuosien jälkeen ohjelman hallintoa on yksinkertaistettu, mutta parantamisen varaakin on yhä.

Koska henkilövahinkojen ehkäisyohjelman tiedonkeruuhankkeiden edeltäjä oli EHLASS-järjestelmä (European Home and Leisure Accidents Surveillance Systems), alkuvaiheessa oli ongelmia yhteisten menetelmien ja luokituksen kanssa ja tämän mukaisesti kerättyjen tietojen vertailukelpoisuudessa. EHLASS-ohjelman tarkoituksena oli alun perin tukemaan jäsenvaltioiden omin menetelmin toteuttamaa kotona ja vapaa-aikana tapahtuvia tapaturmia koskevaa kansallista tiedonkeruuta (päätös N:o 3092/94/EY; EYVL L 331, 21.12.1994).

Yksi henkilövahinkojen ehkäisyohjelman tiedonkeruuhankkeen tavoitteista oli edistää vertailukelpoisten tiedonkeruumenetelmien käyttöä jäsenvaltioissa tietojen vertailukelpoisuuden ja eurooppalaisen lisäarvon parantamiseksi. Tiedonkeruumenetelmien ja käytetyn koodauksen yhdenmukaistaminen menettämättä samalla tärkeimpiä yhteistyökumppaneita oli haasteellista. Merkittävä osa talousarvion varoista käytettiin hankkeisiin, joiden tavoitteena oli vertailla kotona ja vapaa-aikana sattuvien tapaturmien tietokannassa olevia aikaisempia, eri menetelmiä käyttäen kerättyjä tietoja; tuloksia ei epäilemättä ole saavutettu yhtä kustannustehokkaasti kuin olisi ollut mahdollista käyttämällä yhtenäisiä eurooppalaisia tiedonkeruumenetelmiä, luokitusta ja raportointia.

Vuoden 2002 työohjelmassa valmistaudutaan jo tulevaan yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelmaan, ettei tähän mennessä tehty työ menisi hukkaan ja jotta vanhan ja uuden ohjelman välinen siirtymäkausi olisi mahdollisimman ongelmaton. Osia henkilövahinkojen ehkäisyohjelmasta voidaan sovittaa yhteen uuden ohjelman kanssa, joka tulee voimaan tammikuussa 2003.

Tiedonkeruuhankkeet voitaisiin sovittaa uuden ohjelman terveyteen liittyvää tiedottamista koskevaan osa-alueeseen. Tapaturmien valvontatietokanta (ISS, Injury Surveillance System) on toiminnassa vuoden 2002 loppupuolella. Se sisältää yli viisi miljoonaa kotona ja vapaa-aikana sattuvia tapaturmia koskevaa tiedostoa, ja siihen päivitetään jatkossakin jäsenvaltioiden toimittamat näitä tapaturmia koskevat tiedot.

Hankkeet, jotka koskevat nopeaa varoittamista vaarallisista tuotteista, voitaisiin sovittaa uuden ohjelman nopeaa reagointia koskevaan osa-alueeseen, ja ne voisivat täydentää RAPEXia ja muita yleisen tuoteturvallisuuden alueella käytettyjä tietojärjestelmiä.

Henkilövahinkojen ehkäisymenetelmiä koskevat hankkeet voitaisiin sovittaa uuden ohjelman osa-alueeseen, jonka päämääränä on terveyttä määrittävien tekijöihin vaikuttaminen edistämällä terveyttä ja ehkäisemällä sairauksia.

Henkilövahinkojen ehkäisyohjelman loppuarviointi toteutetaan sopimuksen perusteella vuoden 2002 puolivälistä alkaen, ja se jatkuu, kunnes viimeinen hanke on päättynyt. Loppuarviointi sisältää laadunarvioinnin ja kustannustehokkuustutkimuksen koko ohjelmasta vuoden 1999 alusta ohjelman loppuun asti (viimeiset hankkeet päättyvät suunnitelman mukaan vuonna 2003).

Yhteenvetona voidaan todeta, että henkilövahinkojen ehkäisyohjelman aikaisemmassa täytäntöönpanossa ei ole miltään osin todettu väärinkäytöksiä, mutta väliarvioinnin jälkeen on käytetty tilaisuutta hyväksi menettelyjen yhdenmukaistamiseksi esimerkiksi tiedonkeruuhankkeissa. Talousarvio

Euroopan parlamentin ja neuvoston 8. helmikuuta 1999 tekemän päätöksen (EY) N:o 372/1999, jolla hyväksyttiin yhteisön toimintaohjelma henkilövahinkojen ehkäisemiseksi osana kansanterveyden alan toimia (1999-2003), 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti ohjelman täytäntöönpanoon varattu rahoituskehys ajanjaksona 1999-2003 oli 14 miljoonaa euroa (keskimäärin 2,8 miljoonaa euroa vuodessa) (EYVL L 46/1; 20.2.1999).

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>