FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/56

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Kansalaisyhteiskunnan rooli EU:n uudessa ulko- ja turvallisuuspolitiikassa” (oma-aloitteinen lausunto)

2012/C 24/11

Esittelijä: Carmelo CEDRONE

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 14. syyskuuta 2010 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Kansalaisyhteiskunnan rooli EU:n uudessa ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.

Asian valmistelusta vastannut ”ulkosuhteet”-erityisjaosto antoi lausuntonsa 25. toukokuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26.–27. lokakuuta 2011 pitämässään 475. täysistunnossa (lokakuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 111 puolesta ja 23 vastaan 23:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja ehdotukset

1.1 Strategia

1.1.1 Unionin on käytettävä hyväkseen tilaisuutta, joka tarjoutuu Euroopan ulkosuhdehallinnon ja ulkopolitiikan korkean edustajan asettamisen myötä, ja määriteltävä käynnissä olevien suurten muutosten valossa uudelleen ulkopoliittisen strategiansa ja ajantasaistettava sitä sekä toimintalinjojen että etusijalle asetettavien toiminta-alojen osalta. Tähän tavoitteeseen voidaan päästä vain yhteisten intressien ja tiiviin koordinoinnin pohjalta.

1.1.2 Euroopan osuus koko maailman bruttokansantuotteesta on kolmannes. EU ei ole kuitenkaan yksinomaan talousyhteisö. Euroopan unionin roolin varsinainen merkitys käy ilmi todettaessa, että EU:n jäsenvaltiot eivät pysty enää nykypäivänä yksittäisinä kansallisvaltioina puolustamaan etujaan, tuomaan arvojaan kansainväliselle näyttämölle tai selviytymään sellaisista kansainvälisiksi käyneistä haasteista kuin maahanmuutto tai terrorismi. Jäsenvaltioiden yhteisen toiminnan tehostaminen ulkopolitiikan alalla auttaisi myös rajoittamaan hallitustenväliseen menettelyyn joutumista tai ehkäisemään yksittäisten jäsenvaltioiden erillisiä toimenpiteitä, kuten hiljattain on tapahtunut. Jos tämä suuntaus jatkuu, se saattaa kiihdyttää sekä taloudellista että poliittista alamäkeä, mikä puolestaan saattaa vaarantaa EU:n perustana olevat demokraattiset arvot.

1.2 Toimintalinjat

1.2.1 EU:n tulee ennen kaikkea pitää kiinni arvoistaan ulkopolitiikassa siten, että se määrittelee yhteisiä toimintalinjoja ja toimia rauhan säilyttämiseksi, konfliktien ehkäisemiseksi, vakauttamistoimien toteuttamiseksi, kansainvälisen turvallisuuden lujittamiseksi Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan periaatteita noudattaen sekä demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden, myös työelämän perusnormien, vahvistamiseksi ja tukemiseksi ja luonnonkatastrofien tai ihmisen toiminnasta aiheutuneiden katastrofien uhriksi joutuneiden auttamiseksi. Kun Euroopan unioni tekee sitoumuksia rajojensa ulkopuolella, kyse ei ole pelkästä humaanisuudesta tai lähimmäisenrakkaudesta, vaan siitä, että se on omien etujemme mukaista, jos haluamme säilyttää Euroopan vaurauden. On siis lisäksi tartuttava pakolaisongelmaan ja luotava ihmisille tulevaisuudennäkymiä omissa maissaan.

1.2.2 EU:lla tulee olla eturivin asema näissä asioissa YK:ssa, jolle kuuluu ensisijainen vastuu rauhan ylläpitämisestä kansainvälisellä tasolla. EU:n ja YK:n onkin tehtävä tiivistä yhteistyötä siviilikriisinhallinnassa ja sotilaallisten kriisien hallinnassa ja erityisesti humanitaarisissa avustusoperaatioissa.

1.2.3 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean (ETSK) mielestä on myös vahvistettava ulkopolitiikan yhdennettyjä ja yhteisiä toimia energiaturvan ja energian toimitusvarmuuden, elintarviketurvan ja ilmastonmuutoksen aloilla sekä maahanmuuttovirtojen sääntelyssä ja järjestäytyneen rikollisuuden, laittoman kaupan, piratismin ja korruption torjunnassa. Tähän yhdentämis- ja koordinaatioprosessiin on sisällytettävä myös kauppapolitiikka. Kyseessä on kaiken kaikkiaan huomattava ja monitahoinen tehtävä, joka edellyttää EU:n ulkopolitiikan talousarvion mukauttamista.

1.3 Maantieteelliset toiminta-alueet

1.3.1 Unionin on seurattava kaikkea, mitä sen rajojen ulkopuolella tapahtuu, ja kannettava siitä huolta, ja sen on määriteltävä oma liittolaisuusstrategiansa. EU:lla ei ole kuitenkaan vielä kaikkia tarvittavia keinoja ja välineitä, jotta se voisi suoriutua tästä tehtävästä vaadittavalla tavalla siten, että se pystyisi olemaan todellinen poliittinen toimija kansainvälisissä yhteyksissä. Sen tärkeimpänä haasteena ei ole kuitenkaan välineiden puute vaan se, ettei se pysty takaamaan johdonmukaisuutta eri välineiden hallinnassa eikä varmistamaan jäsenvaltioiden poliittista tahtoa tähän suuntaan.

1.3.2 EU:n ei pidä laiminlyödä – ainakaan talouden kannalta – suhteitaan maailman merkittäviin alueisiin, kuten Pohjois-Amerikkaan, jonka kanssa sillä on strategiset suhteet, Etelä-Amerikkaan ja Karibian alueeseen, joiden kanssa Euroopan unioni on luonut alueiden välisen strategisen kumppanuuden, sekä Kiinaan, Intiaan ja Venäjään, mutta sen on kiinnitettävä entistäkin enemmän huomiota omien maantieteellisten rajojensa sisälle jääviin alueisiin ja omiin naapureihinsa. Tätä varten on luotava yhteisvaikutuksia kahdenvälisten ja alueellisten suhteiden kesken.

1.3.3 Onkin tarpeen saada päätökseen laajentumisprosessi Balkanilla, joka on erittäin herkkä alue unionin sisällä, jatkaa neuvotteluja Turkin kanssa ja laatia tehokas naapuruuspolitiikka keskittyen Välimeren alueen ja Lähi-idän tilanteeseen.

1.3.4 Välimeren politiikka on käynnistettävä uudelleen uudelta pohjalta, uusin instituutioin, uusin yhteistyöelimin ja asianmukaisin keinoin ja toimintavälinein. Näissä maissa ilmeneviä demokratisoitumisen ja yhteiskunnallisen kehityksen vaatimuksia on kuunneltava ja tuettava. Unionilla on ensisijainen vastuu varmistaa nopea ja kivuton siirtyminen demokratiaan eikä uudenlaiseen, naamioituun diktatuuriin, jotta nuorten ja koko väestön odotuksia vapaudesta, ihmisarvosta ja yhteiskunnallisesta oikeudenmukaisuudesta ei petettäisi.

1.3.5 Unionin talousarviosta onkin myönnettävä enemmän varoja yhteistyöhön näiden maiden kanssa. Erityistä huomiota tulee kiinnittää institutionaalisten rakenteiden kehittämiseen, taloudelliseen ja sosiaalisen kehitykseen, työpaikkojen luomiseen sekä investointimahdollisuuksiin kyseisissä maissa.

1.3.6 ETSK:lla on tässä yhteydessä tärkeä rooli ihmisten keskinäisiin suhteisiin perustuvan toiminnan toteuttamiseksi ja kiinteiden yhteyksien luomiseksi Välimeren alueen ja Lähi-idän kansalaisyhteiskuntaa todella edustaviin organisaatioihin, jotka ovat olleet käynnistämässä nykyisiä siirtymäprosesseja, jotta voitaisiin tukea kansalaisyhteiskunnan ja hallitusten välistä vuoropuhelua sekä vahvistaa demokraattista osallistumista kansalaisoikeuksien ja oikeusvaltion puolustamiseksi.

1.3.7 Koko Afrikan mantereen tulee olla toinen ensisijainen toiminta-alue unionille. Turvallisuus ja vakaus EU:ssa riippuvat suuresti demokraattisesta kehityksestä ja kasvusta tällä meitä niin lähellä olevalla mantereella. Jos unioni haluaa selviytyä aavikoitumisen, elintarvikekriisien, Afrikan kansojen köyhtymisen, korruptoituneen ja epärehellisen hallinnon sekä oikeuden ja vapauden puutteen synnyttämistä epävakautta luovista valtavista maahanmuuttovirroista, sen tulee toimia tehokkaasti ja ripeästi ja tehdä sopimus Afrikan kanssa.

1.4 Kansainväliset elimet

1.4.1 On toteutettava koordinoituja ja tehokkaita toimia kansainvälisillä foorumeilla ja pyrittävä myös niiden perusteelliseen muuttamiseen, jotta niiden toimintaa voitaisiin parantaa ottaen huomioon uudet velvollisuudet ja tarpeet, joihin niiden on vastattava. EU:n tulee esiintyä yhtenä rintamana näissä yhteyksissä, ja sillä tulisi lopulta voida olla vain yksi edustaja.

1.4.2 Erityisesti olisi kohdeltava yhtäläisesti ILOn perusyleissopimuksissa määrättyjä työelämän oikeuksia sekä taloudellisia ja vapaakauppaa koskevia oikeuksia. EU:n tulisi esiintyä myös ILOssa yhtenäisenä rintamana.

1.4.3 ETSK katsoo, että EU:n tulisi toimia näissä yhteyksissä entistä aktiivisemmin. Erityistä huomiota tulisi kiinnittää G20-prosessiin ja YK:n tärkeimpiin elimiin, etenkin talous- ja sosiaalineuvostoon (ECOSOC), joissa EU:n tulisi esittää yhteisiä kantoja. ECOSOCin uudistus voisi mahdollistaa edistymisen tässä asiassa ja auttaa myös saamaan kansalaisyhteiskunnan äänen paremmin kuuluviin organisaatiossa.

1.4.4 Tulee keskittyä tehokkaisiin ja pitkäaikaisiin toimintalinjoihin euroalueen suojelemiseksi ja luoda asianmukaisia välineitä kansainvälisen tason keinottelun torjumiseksi, poistaa veroparatiisit, vähentää valuuttakursseihin perustuvaa kilpailua sekä elvyttää talouskasvua ja työllisyyttä ihmisarvoisen työn (decent work) edistämiseksi. Perussopimuksen 136 artiklan muuttaminen on ensimmäinen merkittävä etappi. Se on ennen kaikkea suotuisaa Euroopan unionin kannalta: siinä on varmistettu komission keskeinen rooli ja Euroopan parlamentin osallistuminen. Tämä helpottaa demokraattista prosessia. Samoin tulisi toimia ulkopolitiikan kohdalla (24 artiklan muuttaminen).

1.4.5 Työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden osallistuminen on edellytys niiden arvojen suojelemiselle ja edistämiselle, jotka ovat kansainvälisen yhteiselon perustana. EU:n tulee edistää ETSK:n, kansalaisyhteiskunnan ja työmarkkinaosapuolien laajaa kuulemista, jotta voidaan helpottaa osallistumista kansainvälisten organisaatioiden tuleviin hallintorakenteisiin.

1.5 Turvallisuuspolitiikka

1.5.1 Turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla on aiheellista vahvistaa Euroopan puolustusvirastoa ja toteuttaa mahdollisimman pian pysyvän rakenteellisen yhteistyön muodot, jotta voitaisiin saavuttaa myös hyödyllisiä synergiaetuja ja valtiontalouden säästöjä. Tähän tulisi pyrkiä osoittamalla säästöistä syntyvät varat tuottaviin investointeihin, uusien työpaikkojen luomiseen tai julkisen velan supistamiseen.

1.5.2 EU:n käytössä olevia turvallisuus- ja puolustuspolitiikan välineitä tulisi voida käyttää tunnustettuina ja todellisina alueellisen turvallisuuden välineinä.

1.5.3 Turvallisuuden alalla EU:n tulisi toimia ensisijaisesti naapurialueillaan toteuttamalla kriisialueiden vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä ja rauhanturvaamistoimia.

1.5.4 ETSK toivookin, kuten tapahtui jo vuoden 1998 Saint-Malon sopimusten jälkeen, että yhteiset kokemukset otetaan huomioon Euroopan puolustusviraston ja yhteisen turvallisuuspolitiikan yhteydessä.

1.6 ETSK

ETSK:n tulee hoitaa oma roolinsa ja antaa oma panoksensa unionin ulkopolitiikan määrittelyyn ja toteuttamiseen. Komitea pitääkin tarpeellisena, että sitä kuullaan EU:n ulkopolitiikan toimenpiteistä myös siitä syystä, että voidaan varmistaa aloitteiden avoimuus ja seuranta. Näin ollen on tuotava esille kaikki komitean jo antamat lausunnot, joissa hahmotellaan EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan suuntaviivoja, sekä lausunnot, joissa käsitellään ulkopolitiikkaan mahdollisesti vaikuttavia yhteistyövälineitä (1). ETSK:n toiminta voisi osoittautua erittäin tehokkaaksi sen toimiessa yhdyssiteenä jäsenvaltioiden ja EU:n sekä kansalaisyhteiskunnan esittämien vaatimusten välillä.

1.6.1 Tämä on välttämätöntä, jotta voidaan mahdollistaa järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja suuren yleisön osallistuminen niihin kansainvälistä politiikkaa käsitteleviin päätöksentekoprosesseihin, jotka vaikuttavat välittömimmin talouteen ja Euroopan kansalaisten elämään.

1.6.2 Kansainvälisellä tasolla ETSK voi toteuttaa toimia niillä EU:n politiikan aloilla, joilla tähdätään kansalaisyhteiskunnan roolin korostamiseen neuvotteluissa ja tehtyjen sopimusten toteuttamisessa. Kokemuksen ja jo toteutettujen aloitteiden pohjalta voidaan katsoa, että komitean tulee pyrkiä kumppaneiden kanssa edistämään EU:n kansainvälisiä neuvotteluja ja toisaalta olla mukana sopimusten soveltamis- ja täytäntöönpanoprosesseissa oli sitten kyse assosiaatiosopimuksista, kaupallisista sopimuksista tai muista sopimuksista.

1.6.3 ETSK jatkaa erityisesti kuulemisten ja saamiensa kansainvälisten osallistumismandaattiensa yhteydessä toimiaan yhdyssiteenä kansalaisyhteiskunnan organisaatioihin maissa ja alueilla, joihin unionin politiikan tulee ensisijaisesti kohdistua.

1.6.4 Tämän vuoksi myös Euroopan ulkosuhdehallinnon on oltava mukana toteuttamassa ETSK:n kuulemisprosessin eri vaiheita, jotta komitea voi hoitaa asianmukaisesti tehtäviään EU:n kansalaisten etujen puolustajana. Tätä varten voitaisiin allekirjoittaa ETSK:n ja Euroopan ulkosuhdehallinnon yhteistyösopimus, joka pohjautuisi komission ja ETSK:n väliseen nykyiseen yhteisymmärryspöytäkirjaan ja jossa vahvistettaisiin säännöt ja menettelyt yhdessä tehtävälle järjestelmälliselle työlle.

1.7 EU:n välineet ja rooli

1.7.1 Perussopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia tulee hyödyntää, jotta unioni aina Euroopan ulkosuhdehallinnosta lähtien voisi vahvistaa asemiaan kansainvälisissä yhteyksissä ja puhua yhdellä äänellä, yhdenmukaistaa yhteisön politiikkoja sekä EU:n ja jäsenvaltioiden välisiä toimintalinjoja ja välttää näin suuret eroavuudet, jotka lopulta heikentävät sen julkisuuskuvaa.

1.7.2 Ulkopolitiikan yhteydessä on hyödynnettävä tiiviimmän yhteistyön kaltaisia välineitä, jotta voitaisiin luoda maaryhmittymä, joka toimisi edelläkävijänä ja veturina entistä paremmin integroidulle ulkopolitiikalle. Näin saataisiin aikaan entistä vakaampi ja yhtenäisempi institutionaalinen järjestely yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Aluksi voitaisiin allekirjoittaa ulkopoliittinen sopimus samaan tapaan kuin tehtiin euron kohdalla (neuvosto 24–25. maaliskuuta 2011).

1.7.3 ETSK katsookin, että EU:n päätöksentekoprosessia olisi parannettava ja tehostettava erityisesti EU:n kansainvälisen näkyvyyden lisäämiseksi. ETSK toivoo, että EU löytää oikeat keinot ja ehdotukset voidakseen toimia yhtenäisenä rintamana ulkopolitiikan alalla.

1.8 Välittömät prioriteetit

1.8.1 Kaikkien Euroopan ulkosuhdehallinnon käynnistämiseen osallistuvien Euroopan komission tahojen on pyrittävä todellakin tekemään yhteistyötä ja välttämään sitä, että nykyisten pääosastojen joukkoon tyydytään vain lisäämään uusi ”pääosasto”.

1.8.2 On pyrittävä määrätietoisesti kansainväliseen sopimukseen, jolla vältettäisiin edelleen piilevänä esiintyvän rahoituskeinottelun toistuminen. Sopimuksen tulisi perustua EU:n G20-ryhmässä esittämiin ehdotuksiin.

1.8.3 Välimeren alue on otettava EU:n välittömien ja konkreettisten aloitteiden keskipisteeksi.

1.8.4 Unionin strategista kumppanuutta koskevat Eurooppa-neuvoston päätelmät (16. syyskuuta 2010 ja 24.–25. maaliskuuta 2011) on toteutettava käytännössä.

1.8.5 Lissabonin sopimuksen 11 artiklaa on sovellettava konkreettisesti ja tarkasti siten, että kaikkia toimielimiä kehotetaan noudattamaan velvoitetta kuulla ETSK:ta ja käydä läheisessä yhteydessä EP:iin ja kansallisiin parlamentteihin tiivistä vuoropuhelua aiheista, joilla voi olla suora tai välillinen vaikutus kansalaisyhteiskuntaan.

2. Johdanto

2.1 EU:n ulkopolitiikassa voidaan edetä laadullisesti merkittävällä tavalla uuden perussopimuksen myötä, jos hallitukset sen vain sallivat. Unionin roolia voidaan näin vahvistaa poliittisena toimijana kansainvälisissä yhteyksissä. Vaikka uusi perussopimus ei vielä vastaa unionin objektiivisia tarpeita, se on herättänyt paljon odotuksia jäsenvaltioissa ja kansainvälisellä tasolla. Tehdyt muutokset on nyt toteutettava konkreettisesti ja kansainvälisen yhteisön odotuksiin on vastattava asianmukaisesti, jottei EU menettäisi uskottavuuttaan. Tätä tavoitetta ei voida saavuttaa ilman kansalaisyhteiskunnan aktiivista ja täysivaltaista osallistumista. ETSK:lla on Lissabonin sopimuksen 11 artiklan nojalla täysi laillinen oikeutus toimia järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajana ja antaa panoksensa Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, joten EU:n ja Euroopan ulkosuhdehallinnon on otettava se suoraan mukaan toimintaansa.

3. Uudet kansainväliset puitteet

3.1 EU:lla on ollut aiemmin pikemminkin marginaalinen rooli ulkopolitiikassa. Nyt sillä on enemmän mahdollisuuksia, joita sen tulee hyödyntää laskusuuntauksen pysäyttämiseksi. Itse asiassa jäsenvaltioista on tullut yksittäisinä tahoina yhä marginaalisempia uudessa kansainvälisessä tilanteessa, joka kehittyy nopeasti ja jatkuvasti. Euroopan sisällä tarvitaankin entistä vahvempaa solidaarisuutta, ja valtaa on siirrettävä yksittäisiltä mailta yhteiselle taholle, koko EU:lle siten, että pyritään välttämään valtioiden välistä kilpailua, joka on lähes aina vahingollista.

3.2 Euroopan unionilla on tällä hetkellä enemmän kuin koskaan lukuisia maailmanlaajuisia haasteita, jotka edellyttävät entistä johdonmukaisempaa ja yhtenäisempää toimintaa niiden yhä monimutkaisempien uhkien ratkaisemiseksi, jotka muuttavat geopoliittista tasapainoa kohti moninapaista maailmaa. Lähi-idässä Israelin ja Palestiinan kysymys on vielä avoinna ja Iranissa, Afganistanissa, Irakissa, Sudanissa ja muualla maailmassa on vielä ratkaisemattomia konflikteja tai jännitteitä. Kapinointi autoritaarisia hallintoja vastaan on tulehduttanut tilanteen koko Pohjois-Afrikassa, ja on vaikea ennakoida, miten tilanne ratkeaa. Valtioiden turvallisuutta vaarantavat erilaiset globaalit uhat, mukaan lukien uskonnollinen suvaitsemattomuus, tai uudet ydinalan ohjelmat, kuten Iranin tapauksessa.

3.3 Muita erittäin tärkeitä tekijöitä ovat ja/tai voivat olla sellaiset epävakautta ja kapinointia synnyttävät seikat, kuten elintarviketurva, väestönkasvu, kasvava sosiaalinen eriarvoisuus, kaupan epätasapaino sekä taistelu maa-alasta ja harvinaisista metalleista. Nämä kysymykset olisi ratkaistava jo alkuvaiheessa. Nämä ovat kaikki globalisaatioon liittyviä kysymyksiä, jotka ovat kuitenkin myös avanneet uusia mahdollisuuksia valtioille köyhyyden torjumiseksi, työttömyyden vähentämiseksi jne.

3.4 EU on ”pakkotilanteessa”, joka edellyttää siltä toimintaa. Toimiin on ryhdyttävä pikaisesti ja viivyttelemättä, toisin kuin esimerkiksi euroalueen vakausrahaston, Välimeren alueen tai Lähi-idän kohdalla. Yhteinen ulkopolitiikka on loistava vastalääke kaikelle tälle, ja se on erinomainen väline EU:n ja sen yritysten ja kansalaisten etujen puolustamiseksi entistä paremmin. Välimeren alueen kriisi voisi tarjota EU:lle tilaisuuden yhteisen ulkopolitiikan käynnistämiseen.

4. Ulkopolitiikan perusteet ja tavoitteet ja unionin tila

4.1 Globalisaatioprosessi ja finanssikriisi ovat tuoneet esille kasvavan tarpeen rahoitusalan uusille säännöille sekä eurooppalaiselle ja maailmanlaajuiselle ohjausjärjestelmälle, jonka puolestapuhujana EU:n on toimittava. Jäsenvaltioiden on siis toimittava tiiviissä yhteydessä ja esiinnyttävä yhtenäisesti kansainvälisissä organisaatioissa, joissa ne ovat edustettuina erikseen ja joissa niillä on toisinaan jopa suhteettoman suuri edustus kansainväliseen painoarvoonsa nähden. Euroopan unionin valtuuskuntien tulee voida edustaa EU:n kantaa kaikissa kansainvälisissä järjestöissä (perussopimuksen 34 artikla), myös YK:n turvallisuusneuvostossa (ks. Eurooppa-neuvoston 24.–25. maaliskuuta 2011 tekemä päätös).

4.2 ETSK katsoo, että EU:lla tulee olla yhteinen strateginen näkemys globalisaation mukanaan tuomista haasteista ja mahdollisuuksista voidakseen toimia yhtenäisesti. Sen tulee asettaa poliittiset painopisteet, määrittää ensisijaiset kiinnostuksen kohteet ja laajentaa asteittain toiminta-alojaan toimintavälineiden ja -kapasiteetin pohjalta. Tätä varten EU:n tulee määritellä liittolaisuusstrategia maailmanlaajuisessa moninapaisessa järjestelmässä. Olisi aiheellista aloittaa transatlanttisesta strategiasta, jota tulee vahvistaa yhtenäisellä poliittisella strategialla, kun otetaan huomioon, että molemminpuolisilla yhteyksillä on pitkä historia. Näin voitaisiin pysäyttää nykyinen transatlanttisten suhteiden heikkeneminen. Tämä kaikki edellyttää, että unioni täyttää roolinsa vakuuttavasti ja uskottavasti edistäessään konkreettisesti moninapaisuutta ja uudenlaista, tervettä pohjoisen ja etelän välistä tasapainoa kehittäen toimiaan Latinalaisen Amerikan, Aasian ja erityisesti Afrikan suuntaan.

4.3 EU:n on tehtävä valintansa huolellisemmin. Viime vuosina esiintynyt kiinnostuksen puute Välimeren eteläisen puolen kansalaisyhteiskunnan vaatimuksia kohtaan vaarantaa turvallisuuden Euroopan unionin vakauden kannalta elintärkeällä rajalla. Barcelonan prosessi ja sittemmin Välimeren unioni ovat epäonnistuneet selkeällä tavalla. Unionin tulee toimia vastuullisesti ja nähdä nämä monimutkaiset ongelmat mahdollisuutena. Sen tulee vastata kyseisten maiden kansalaisyhteiskunnan esittämiin yhteiskunnallisen, taloudellisen ja sosiaalisen edistyksen vaatimuksiin sekä edistää demokratian ja oikeusvaltion vahvistamista.

4.4 Nämä pohdinnat on ulotettava koskemaan myös Afrikan mannerta kokonaisuudessaan. Unioni ei voi jättää aloitteellista asemaa Kiinalle, joka ainoana maana on laajentamassa vaikutusvaltaansa Afrikassa. Unionin ei pidä unohtaa historiallista ja maantieteellistä vastuutaan, vaan sen tulee tehdä yhteinen sopimus koko mantereen kanssa.

4.5 Tähän asti unioni on toteuttanut aktiivista ja tehokasta ”ulkopolitiikkaansa” laajentamalla asteittain maantieteellisiä rajojaan idässä ja etelässä. Prosessi on vielä saatettava loppuun jatkamalla neuvotteluja Balkanin maiden ja Turkin kanssa. Tässä ei voida vitkastella ikuisesti, vaan molempien osapuolien on tartuttava asiaan avoimin mielin ja ilman ennakkoluuloja tai pelkoja.

4.6 On toimittava kummankin osapuolen etujen mukaisesti toteuttamalla erilaisia kumppanuuden muotoja maiden tai alueiden kanssa, jotta voitaisiin päästä tasapainoiseen kehitykseen, jossa yhteisen kiinnostuksen ja toiminnan kohteena ovat ihmiset, aliarvioimatta kuitenkaan unionin ja sen kansalaisten strategisia intressejä. EU:n tulee aina tukea ja edistää Euroopan sosiaalista mallia ja asettaa sopimustensa perustaksi perusoikeudet ja työntekijöiden oikeudet.

4.7 ETSK katsoo, että on olemassa tiettyjä toiminta-aloja, joille löytyy vastakaikua EU:n ulkosuhteissa ja joiden kohdalla kansalaisyhteiskunnalla on väistämätön rooli voimakkaiden vaikutusten takia, jotka tuntuvat myös unionin sisällä. Esimerkkeinä voidaan mainita mm. oikeudet, säännöt spekulatiiviselle rahataloudelle, rahapolitiikka (euro varantovaluuttana ja kansainvälisen talouspolitiikan välineenä), energiapolitiikka (jota käytetään usein kiristysvälineenä), ympäristöpolitiikka, kauppapolitiikka, elintarviketurva, turvallisuus ja terrorismin torjunta, maahanmuutto ja korruptio.

4.8 Komission olisikin tärkeää jakaa konkreettisesti ja tehokkaasti objektiivista tietoa EU:n toimista ulkopolitiikan alalla, toiminnan merkityksestä ja sen lisäarvosta suhteessa valtioiden omaan toimintaan. Tässä se voisi käyttää hyväkseen myös ETSK:ta. Tieto jää usein jakamatta, tai jäsenvaltiot antavat sitä vääristyneessä muodossa. Tätä varten on erittäin tärkeää liittää mukaan myös Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit.

4.9 Vaarana on, että Euroopan kansalaiset hämmentyvät ja kyseenalaistavat unionin hyödyllisyyden ja roolin. Valtioiden poliittisella eliitillä ei ole itse asiassa useinkaan kiinnostusta tuoda esille Brysselissä tehtyä työtä, vaan se on enemminkin huolissaan omasta lyhyen aikavälin selviytymisestään sen sijaan, että se ponnistelisi pitkän aikavälin suurimittaisen strategisen hankkeen puolesta.

4.10 Euroopan unioni on kuitenkin yhä edelleen oikeuden, demokratian ja rauhanomaisen yhteiselon arvoille perustuva tasapainoisen ja kestäväpohjaisen kehityksen malli, jota tulisi levittää naapurimaihin. Unionin pehmeä vallankäyttö (soft power) ja sen muutosta ajava diplomatia (transformational diplomacy) ovat mahdollistaneet Euroopan vakauttamisen ja vieneet demokraattista prosessia ja vaurautta moniin valtioihin laajentumis- ja naapuruuspolitiikkojen myötä.

4.11 Tämä ei kuitenkaan vielä riitä. Syyskuun 16. päivänä 2010 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi, että Euroopan unionin on oltava todellinen maailmanlaajuinen toimija, joka on valmis jakamaan vastuun maailman turvallisuudesta ja ottamaan johtavan aseman yhteisten haasteiden edellyttämien yhteisten vastausten määrittelyssä.

4.12 Unioni on edelleen pääasiallinen avustaja apua tarvitseville maille. Tämän vuoksi unionin tulisi hyödyntää entistä paremmin kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Unioni on maailman suurin kauppamahti ja sen ympäristöpoliittiset kannat ovat edistyksellisimpiä, kuten äskettäinen Cancúnin kokous osoitti. Sen oikeutena ja velvollisuutena on siten osallistua etulinjassa uusien monenvälisten sääntöjen määrittelyyn ja ohjailla niiden muotoilua.

4.13 Kansainvälisen järjestelmän huipulla on YK. Monenvälisyyttä on uudistettava poliittisten ja taloudellisten haasteiden ratkaisemiseksi. Kaikissa kansainvälisissä yhteyksissä on toimittava syvälle luotaavasti, ja on osallistuttava muun muassa sellaisten elinten kuin Kansainvälisen valuuttarahaston, Maailmanpankin ja WTO:n perinpohjaiseen uudistamiseen. Lisäksi on aiheellista antaa uutta hierarkiaa luomatta G20:lle entistä yhtenäisempi ja määrätietoisempi rooli liike- ja rahoitustoimien sääntelyn parantamiseksi niin kuin on jo pitkään vaadittu.

5. Turvallisuuspolitiikka

5.1 Unioni on kehittänyt yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan luomalla välineitä kriisinhallintaan ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden erilaiset kannat. Sillä tulee olla tärkeä vakauttava rooli naapurimaissa. Unionin onkin pyrittävä vahvistamaan kansainvälisen rauhanomaisen yhteiselon perustana olevat periaatteet ja saamaan kaikki valtiot noudattamaan niitä pitäen mielessä, että perusoikeuksista ei voida tinkiä.

5.2 EU on pitkään osallistunut suoraan (tai jäsenvaltioidensa kautta) erilaisiin sotilaallisiin ja siviilioperaatioihin. Kyseessä on käytännössä maailmanlaajuinen sitoumus, jolla on toisinaan vain symbolinen arvo. EU:n välineitä olisi vahvistettava ja niitä tulisi käyttää todellisina alueellisen turvallisuuden välineinä ja tunnustaa ne sellaisiksi. EU:n on toimittava konkreettisella tavalla hyödyntäen kaikkia välineitään, kuten Euroopan ulkosuhdehallintoa ja Euroopan unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkeaa edustajaa / komission varapuheenjohtajaa.

5.3 Unionin tulisi toimia turvallisuuden alalla ensisijaisesti lähialueillaan: Itä-Euroopassa, Kaukasuksella, Balkanin alueella, Välimeren alueella ja Afrikassa. Sen tulisi toteuttaa toimenpideyhdistelmää, jolla tähdätään kriisialueiden vakauttamiseen rauhanturvaamistoimin, kehittämällä institutionaalisia rakenteita ja edistämällä taloudellista kehitystä. Kansalaisyhteiskunnalla voi olla juuri näillä aloilla merkittävä rooli rauhanomaisen kehityksen edistämiseksi. ETSK toimii jo aktiivisesti tehdäkseen arvokasta työtä tähän suuntaan.

5.4 Myös turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kaltainen ala, joka kuuluu perinteisesti kansallisen itsemääräämisoikeuden piiriin, on käymässä yhä merkityksellisemmäksi kansalaisyhteiskunnalle ja suurelle eurooppalaiselle yleisölle niiden strategisten vaikutusten, budjettivaikutusten ja sosiaalisten vaikutusten takia, joita alalla tehdyillä valinnoilla saattaa olla.

5.5 Tässä mielessä EU:n ja Naton on kehitettävä ja syvennettävä strategista kumppanuuttaan kriisinhallintayhteistyön parantamiseksi. Euroopan unionin yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on keskeinen tekijä yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, mutta se on myös kiinteä osa Atlantin liiton uutta strategista konseptia, josta päätettiin Lissabonissa 20. syyskuuta 2010 Naton ja EU:n korkeimmalla institutionaalisella tasolla.

6. ETSK:n rooli

6.1 ETSK:n ulkosuhdetoiminnan tavoitteena on tuoda esille järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan näkökulma EU:n kauppa-, laajentumis-, kehitysyhteistyö- ja ulkopolitiikkaan.

6.2 ETSK seuraa jatkuvasti Euroopan unionin ja maailman muiden maiden suhteiden kehitystä kiinnittäen erityisesti huomiota valtioihin ja alueisiin, joiden kanssa EU:lla on vakiintuneet suhteet, ja pitää lisäksi yhteyttä näiden maiden kansalaisyhteiskuntaan. EU:n ulkopuolisten maiden työmarkkinaosapuolien ja kansalaisyhteiskunnan muiden organisaatioiden kanssa on luotu tiiviit suhteet yhteisten ehdotusten muotoilemiseksi pääasiassa taloudellisista ja sosiaalisista kysymyksistä, jotta näin voitaisiin osaltaan vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa. Tässä yhteydessä poliittiselle johdolle on annettu yhteisiä julistuksia.

6.3 Suhteita kumppaneihin hoidetaan pysyvien komiteoiden avulla. Neuvoa-antavat sekakomiteat on perustettu ehdokasvaltioiden kanssa (Turkki, Kroatia, entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia) ja niiden maiden kanssa, joiden kanssa on voimassa oleva assosiaatiosopimus (Euroopan talousalueen maat). Länsi-Balkanin maiden, Venäjän, Japanin ja Itä-Euroopan naapurimaiden kanssa on perustettu yhteysryhmät. Lisäksi on kumppaneidensa kanssa yhteistyötä tekeviä seurantakomiteoita, joiden toimialaan kuuluvat suhteet Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maihin, Latinalaiseen Amerikkaan ja Välimeren unioniin. Kansalaisyhteiskunnan pyöreän pöydän ryhmät kokoontuvat säännöllisesti Brasilian ja Kiinan talous- ja sosiaalineuvostojen kanssa.

6.4 ETSK toteuttaa tärkeää toimintaa seuraavilla kolmella erillisellä politiikanalalla:

— Kehitysyhteistyöpolitiikan alalla ETSK tekee säännöllistä yhteistyötä komission kanssa välittääkseen järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan panoksen kehitysyhteistyön pääosaston ehdotuksiin joko lausuntojen tai AKT-maiden kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden kanssa yhdessä laadittujen suositusten muodossa.

— EU:n laajentumispolitiikan alalla ETSK työskentelee ehdokasvaltioiden kanssa perustamalla kansalaisyhteiskunnan neuvoa-antavia sekakomiteoita. Näiden sekakomiteoiden tehtävänä on toimia yhteisten politiikkojen ja unionin säännöstön täytäntöönpanoon liittyvän osaamisen, kokemusten ja tiedon väylänä Euroopan unionin sekä näiden valtioiden yhteiskunnallis-ammatillisten järjestöjen välillä.

— Kauppapolitiikan alalla ETSK toimii kyseessä olevien maiden tai alueiden kansalaisyhteiskunnan kanssa yhteiseltä pohjalta luotujen mekanismien välittäjänä ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan viestinviejänä ja seuraa tässä ominaisuudessaan neuvotteluja sekä pyrkii varmistamaan EU:n tekemien sopimusten taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöön kohdistuvien vaikutusten valvonnan. Tämä voidaan toteuttaa lisäämällä osallistumista EU:n kansainvälisiä sopimuksia koskeviin neuvotteluihin, joissa tulisi ottaa erikseen huomioon järjestäytynyt kansalaisyhteiskunta ja sen rooli.

6.5 ETSK on saanut myös tehtäväkseen osallistua EU:n ja Cariforumin, EU:n ja Väli-Amerikan sekä EU:n ja Korean välisten kauppasopimusten täytäntöönpanon seurantaan. Kauppaneuvottelujen lisääntyminen kasvattanee tätä roolia merkittävällä tavalla. Lisäksi ETSK seuraa demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen rahoitusvälineen sekä kansainvälisen yhteistyön rahoitusvälineen käyttöä siten, että se järjestää erityisiä tapaamisia komission kanssa ja tekee yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, jolla on näitä välineitä koskeva valvontaoikeus.

6.6 ETSK voi näin antaa varsin huomattavan panoksen niiden unionin politiikkojen yhdenmukaisuuden parantamiseen, joilla on yhä suurempi merkitys kansainvälisessä politiikassa ja jotka riippuvat siitä. Huomattakoon esimerkiksi sisämarkkinoilla ja kansainvälisesti toteutettavien politiikkojen väliset tiiviit yhteydet muun muassa seuraavilla aloilla: talous-, rahoitus-, rahatalous-, energia-, ympäristö-, kauppa-, sosiaali-, maatalous- ja teollisuuspolitiikka. ETSK voisi toimia erityisen tehokkaasti jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten toteuttaman toiminnan ja kansalaisyhteiskunnan esittämien vaatimusten välisenä yhdyssiteenä.

6.7 ETSK katsoo, että näihin tavoitteisiin tulee pyrkiä myös siten, että varmistetaan kansalaisyhteiskunnan asianmukainen edustus kansainvälisissä elimissä, muun muassa YK:n talous- ja sosiaalineuvostossa, ILOssa sekä talous- ja rahoitusalan elimissä, jotka olisi jo pitkään ollut aiheellista uudistaa perusteellisesti, ja että näissä yhteyksissä toimitaan ponnekkaammin, jotta voitaisiin ottaa huomioon jokapäiväiset nopeat muutokset ja varmistaa entistä avoimemmat päätöksentekoprosessit, joita varten ei useinkaan ole tehokkaita seurantajärjestelmiä.

6.8 Lissabonin sopimus antaa EU:lle mahdollisuuden toimia yhdessä kansalaisyhteiskunnan kanssa. Tätä mallia voitaisiin tehdä tunnetuksi ja edistää kansainvälisissä yhteyksissä. ETSK voi perussopimuksen 11 artiklan nojalla ottaa merkittävän roolin ulkopolitiikassa unionin perustana olevan osallistuvan demokratian toteuttamiseksi ja toimia ”kansalaisdiplomatian” toteuttajana ja varmistajana suhteessa kansalaisiin myös aloitteiden avoimuuden osalta. ETSK katsoo sekä näistä syistä että tähän asti kansainvälisissä yhteyksissä tehdyn työn takia, että sen tulisi olla, kuten jo tapahtuu muilla politiikan aloilla, yksi komission ja sitä kautta EU:n uuden ulkosuhdehallinnon, parlamentin ja neuvoston kumppaneista ulkopolitiikkaa laadittaessa ja seurattaessa. ETSK ehdottaakin Euroopan ulkosuhdehallinnolle yhteistyöpöytäkirjan laatimista, jotta voitaisiin helpottaa rakenteiden muotoilua kansalaisyhteiskunnan osallistumiseksi EU:n ulkopolitiikkaan joko lausuntopyyntöjen tai muiden säännöllisen kuulemisen mekanismien avulla.

6.9 ETSK on jo pitkään toiminut tiiviisti kansainvälisissä yhteyksissä. Se on luonut suhdeverkoston vastaaviin elimiin eri puolilla maailmaa ja vienyt eteenpäin unionin perustana olevia periaatteita ja kansalaisyhteiskunnan vaatimuksia talouden, yhteenkuuluvuuden, kumppanuuden sekä sosiaalisen syrjinnän ja eriarvoisuuden torjunnan aloilla.

6.10 ETSK toivoo komission eri pääosastojen ja EU:n eri elinten toiminnan johdonmukaisuuden parantamista. Lisäksi komitea katsoo, että WTO:n olisi asetettava työelämän oikeudet samalle tasolle taloudellisten ja vapaakauppaa koskevien oikeuksien kanssa, sillä on maita, jotka eivät sovella ILOn perusnormeja tai jotka jättävät ne kokonaan huomioimatta. Nämä valinnat vaikuttavat Euroopan yhteiskuntaan, yrityksiin ja työntekijöihin. ETSK:n mielestä EU:n tulisikin ajaa entistä kunnianhimoisempaa ja oikeudenmukaisempaa globalisaation käsitettä, jotta vältettäisiin tilanne, jossa elpymisestä ilman työpaikkoja (jobless recovery) tulisi pysyvää.

6.11 ETSK katsoo, että järjestäytynyt kansalaisyhteiskunta tulisi ottaa aktiivisemmin mukaan kansainvälisen politiikan kysymyksiin luomalla suorat yhteydet Euroopan ulkosuhdehallintoon, jonka tulisi kuulla komiteaa säännöllisesti. ETSK haluaa välttää sen, etteivät unionin kansalaiset saa oikeaa tietoa heitä suoraan koskevista asioista.

6.12 ETSK voi näin tuoda Euroopan tasolle keskustelua kysymyksistä, joita ei voida enää ratkaista kansallisella tasolla: maahanmuutto, energia, naapuruuskysymykset, ympäristö, väestönmuutos, korruptio, sosiaali- ja elintarvikekysymykset, kauppa ja kehitys jne. ETSK voi lisäksi pitää näitä keskusteluja esillä myös silloin, kun muut kiireelliset kysymykset ovat pudottamassa ne unionin asialistalta.

6.13 ETSK voi tarjota unionin toimielinten käyttöön myös kokemuksensa ja kykynsä analysoida EU:n politiikkoja uudesta näkökulmasta, joka edustaa asiaankuuluvien alojen erityisiä intressejä: muun muassa osuus- ja yhteisötalouden edistäminen unionin ulkopuolisissa maissa, viljelijöiden edut elintarvikkeiden kansainvälisessä kaupassa, kansalaisyhteiskunnan rooli kehitysyhteistyöpolitiikassa, kansainvälinen vesitalous, maataloustuotteiden kansainvälinen kauppa WTO:n puitteissa, pienyrittäjyys, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja alueellinen integraatio.

Bryssel 27. lokakuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) Ks. esimerkiksi ”Uudistetun Lissabonin strategian ulkoinen ulottuvuus” (EUVL C 128, 18.5.2010, s. 41–47), ”Kehitystä edistävä AKT-maiden alueellinen yhdentyminen” (EUVL C 317, 23.12.2009, s. 126–131), ”Kestävän kehityksen arvioinnit ja Euroopan unionin kauppapolitiikka” (EUVL C 218, 23.7.2011, s. 14–18), ”Euroopan unionin kehitysyhteistyön rahoitusväline: järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja työmarkkinaosapuolten rooli” (EUVL C 44, 11.2.2011, s. 123–128), ”Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen väline” (EUVL C 182, 4.8.2009, s. 13–18).