EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 23.07.1997 
KOM(97) 402 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
TULLIETUUSJÄRJESTELMIEN HALLINNOSTA 

KOMISSION TIEDONANTO TULLIETUUSJÄRJESTELMIEN HALLINNOSTA 
(tiivistelmä) 
Tullietuusjärjestelmien merkitys 
Maailman suurimpana kauppa-alueena yhteisö valjastaa talousmahtinsa edistämään 
ulkopolitiikkaansa, jonka tärkeimpiin toimintavälineisiin tullietuusjärjestelmät 
kuuluvat. 
Nämä järjestelmät, joiden merkitys on kasvanut vaihe vaiheelta (Länsi-Euroopan 
maiden liittyminen, kehitysapu, Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä edeltävä 
strategia, Välimeren-politiikka, Aasian maiden kaupan kasvu), koskevat nykyään 
hyvin suuria kauppamääriä. Oltuaan alkuun poikkeuksellisia ne ovat usein 
muuttuneet säännöksi, ja niillä on tärkeä asema yhteisön ulkopolitiikassa ja 
taloudellisten toimijoiden strategioissa. 
Laaja-alainen ongelmakenttä 
Komissio katsoo, että vaikka näiden järjestelmien soveltamisessa todetut 
toimintahäiriöt ilmenevätkin tulliongelmina, niitä on tarkasteltava laajemmassa 
poliittisessa yhteydessä. 
Lisäksi tämä vaatimus kyseisten järjestelmien soveltamisedellytysten selkeyttämisestä 
edellyttää, että otetaan huomioon niiden tavoitteet: edunsaajamaiden kehityksen 
edistäminen (erityisesti Singaporen jälkeen), kumppanimaiden kanssa tehtävän 
yhteistyön edistäminen sekä jäsenehdokkaiden yhdentymisen valmistelu. 
Hyvin poliittinen merkitys koko yhteisölle 
Tämä ongelma kiinnostaa suuresti Euroopan parlamenttia kahden olennaisen 
näkökohtansa, petosten torjunnan ja yhteisön ulkoisen kehityspolitiikan, kannalta. 
Neuvosto puolestaan pyysi 28 päivänä toukokuuta 1996 tehdyllä päätöksellään 
kyseisten toimintahäiriöiden ilmaantumisen johdosta komissiota tekemään erityisesti 
tutkimuksen maksettavien tullien kantoedellytyksistä. 
Jotta pyydetystä tutkimuksesta olisi hyötyä, siinä on sovitettava yhteen kaksi 
tavoitetta, jotka eivät ole keskenään ristiriidassa: 
- kaupan helpottaminen, 
- näiden järjestelmien petollisen hyödyntämisen torjunta, jotta tullietuuksia 
myönnettäisiin ainoastaan niille, jotka on nimetty järjestelmien edunsaajiksi. 
Tullietuusjärjestelmien toimintahäiriöiden analysointijärjestelmien lujittamiseksi. 
Varsinaisen tiedonannon on määrä koostua kahdesta osiosta. Ensinnäkin on määrä 
esittää tarkka analyysi toimintahäiriöistä. Toiseksi analyysin perusteella on esitettävä 
ehdotuksia järjestelmien soveltamisedellytysten uudistamiseksi. 
Tullietuusjärjestelmien toimijat 
Tullietuusjärjestelmien toimijat ovat usein vastuussa tästä tilanteesta, mutta kärsivät 
siitä myös itse. 
- Yhteisön toimijat: näiden järjestelmien käyttäjinä ja edunsaajina ne joutuvat myös 
ensimmäisinä kärsimään järjestelmien toimintahäiriöistä, jotka haittaavat erityisesti 
tuojia tullivelan maksuvelvollisina. Yhtenäinen oikeuskäytäntö asettaa tältä osin 
näiden tuojien kannettavaksi järjestelmien käyttöön olennaisesti liittyvän 
liiketaloudellisen riskin, 
- Jäsenvaltioiden tulliviranomaiset, niillä on suuri vastuu näiden järjestelmien 
soveltamisesta, koska niiden asiana on todeta petokset ja järjestelmien 
soveltamisessa esiintyvät puutteet sekä periä kierretyt tullit; 
- Edunsaajamaiden viranomaiset, jotka vastaavat alkuperätodistusten 
myöntämisestä; 
- Kolmansien maiden tuottajat ja viejät, joiden kuuluu pyytää kolmansien maiden 
viranomaisia myöntämään alkuperätodistukset. 
Esitetyt vastaukset 
Vastauksina esitetään, että on muun muassa: 
ratkaistava aiemmat tapaukset oikeuskäytännön mukaisesti tapahtumahetkellä 
olemassa olleen lainsäädännön perusteella; oikeuskäytännössä todetaan, että 
luottamusta alkuperätodistukseen ei tavallisesti suojella, sillä tämä seikka 
muodostaa "tavanomaisen liiketoiminnallisen riskin", 
palautettava luottamus näihin järjestelmiin erityisesti huolehtimalla siitä, että 
jäsenvaltiot, jotka ensi sijassa vastaavat järjestelmien soveltamisesta, 
toteuttavat sen yhtenäisesti ja yhdenmukaisesti, 
saatettava kaikki näiden järjestelmien toimijat vastuullisiksi niiden keskinäisen 
edun nimissä, jotta ne noudattaisivat asiaan liittyviä velvoitteitaan, ja luoda 
niille edellytykset siihen; 
annettava säädöksiä tarpeen mukaan. 
Sisällysluettelo 
1. Johdanto 
1.1 Tullietuusjärjestelmät: yhteisö maailman laajimman kauppaetuussopimusten ja 
-järjestelmien kokonaisuuden ytimessä 
1.2 Lukuisia toimintahäiriöitä tullietuusjärjestelmien soveltamisessa 
1.3 Tämän tiedonannon tavoitteet 
2. Tullietuusjärjestelmien olemassaolon svvt« vaikutus ia muoto 
2.1 Poliittiset, historialliset ja maantieteelliset syyt 
2.2 Olennainen poliittinen ja taloudellinen vaikutus 
2.3 Tullietuusjärjestelmät: kaksi erilaista oikeudellista muotoa 
3. Tullietuusjärjestelmien toiminta 
3.1 Näiden järjestelmien kattama kaupan ala 
3.2 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevat säännöt 
3.2.1 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen tavoitteet 
3.2.2 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen perusmekanismit 
4. Tullietuusjärjestelmien toimijat 
4.1 Taloudelliset toimijat 
4.1.1. Yhteisön ulkopuoliset toimijat 
4.1.2. Yhteisön tuojat 
4.1.3. Tuojien vilpitön mieli ja liiketaloudellinen riski 
4.2. Edunsaajamaiden viranomaiset 
4.3. Jäsenvaltioiden viranomaiset 
5. Tullietuusjärjestelmien soveltamisessa esiintyvät toimintahäiriöt 
5.1. Tullietuuskohteluun oikeuttavaan alkuperään liittyvien sääntöjenvastaisuuksien 
tai petosten muodot 
5.2 Kyseiset tuotteet 
5.3. Toimijoiden ja viranomaisten vastuu näistä toimintahäiriöistä. 
5.3.1. Yhteisön ulkopuoliset toimijat 
5.3.2. Yhteisön toimijat 
5.3.3. Edunsaajamaiden viranomaiset 
5.3.4. Jäsenvaltioiden viranomaiset 
5.4 Tuojien valitukset 
5.5 Toimintahäiriöt erityisesti vähiten kehittyneissä maissa 
6. Tullietuusjärjestelmien soveltamisvaikeuksien seuraukset 
6.1 Seuraukset yhteisön politiikan kannalta 
6.1.1 Seuraukset tuottajille 
6.1.2 Seuraukset tuojille 
6.2 Taloudelliset seuraukset kolmansille maille 
6.3 Seuraukset jäsenvaltioille ja komissiolle 
7. Tullietuusjärjestelmien tulevaisuus 
7.1 Laajenemisen valmisteluja sen vaikutus tullietuusjärjestelmiin 
7.2 Tiettyjen tuotteiden tullietuuksien vähentäminen 
7.3 Alkuperäsääntöjen soveltuvuus kansainvälisen kaupan uuteen tilanteeseen 
8. Komission valinta 
9 Tullietuusjärjestelmien toimintahäiriöiden korjaamiseen tarvittavat toimet 
9.1 Parhaillaan toteutettavat toimet 
9.1.1 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen ajanmukaistaminen 
9.1.2 Tullietuusjärjestelmien hallinnon antaminen edunsaajamaiden tullihallintojen tehtäväksi 
9.1.3 Edunsaajamaille tiedottaminen 
9.1.4 Etuusjärjestelmien käytännöllisen soveltamisen tarkastukset yhteisössä 
9.2 Välineet: tilannekatsaus ja puutteet 
9.2.1 Nykyiset välineet 
9.2.2 Puutteet ja puuttuvat välineet 
9.3 Toteutettavat toimet 
9.3.1 Nykyisten säännösten entistä tarkemman soveltamisen edistäminen 
9.3.2 Nykyisten puutteiden korjaaminen aiheellisin säännöksin 
9.3.3 Välineen täydentäminen lisätoimin 
9.3.4 Tulevaisuuden valmistelu 
Liitteet 
I : a) Sopimusten ja muiden tullietuusjärjestelmien luettelo (1.7.1997) 
b) Luettelo tulliliitoista, joissa yhteisö on osapuolena 
c) Sisäiset toimenpiteet 
II : Havaitut petokset 
1. Johdanto 
Perustamissopimuksen 152 artiklan määräysten mukaisesti (tullivelan jälkikannosta 
28 päivänä toukokuuta 1996 tehty päätös N:o 96/C 170/011) neuvosto pyysi 
komissiota tutkimaan, miten löydettäisiin kokonaisratkaisu tiettyihin 
tullietuusjärjestelmien soveltamisessa esiintyviin ongelmiin ja erityisesti kantoon 
liittyviin ongelmiin; osa näistä kantoon liittyvistä ongelmista johtuu edunsaajina 
olevien kolmansien maiden viranomaisten toimien aiheuttamista 
sääntöjenvastaisuuksista, joita yhteisön toimijat eivät voi kohtuudella havaita. 
Vastatessaan neuvoston pyyntöön komissio katsoo samalla, kuten jo aiemminkin, 
että on tarpeen käsitellä myös muita tullietuusjärjestelmien soveltamisen näkökohtia, 
joissa esiintyy lukuisia toimintahäiriöitä. Etsittäessä ratkaisuja näihin 
toimintahäiriöihin on pidettävä mielessä yhteisön kehitysapusitoumukset, tarve 
lujittaa taloussuhteita kumppaneihimme, tullilainsäädännön noudattaminen sekä 
toimijoiden ja yhteisön talousarvion oikeutetut edut. 
1.1 Tullietuusjärjestelmät: yhteisö maailman laajimman kauppaetuussopimusten ja 
-järjestelmien kokonaisuuden ytimessä 
Yleisesti ottaen yhteisö on kiistatta jo maailman avoimin markkina-alue, ja se on 
luonut itselleen yleismaailmallisesti merkittävän poliittisen aseman suurelta osin juuri 
avoimen kauppapolitiikkansa avulla. 
Lisäksi yhteisö on tehnyt tullisopimuksia tai myöntänyt tullietuuksia lähes 
kahdellesadalle maalle tai alueelle. Itse asiassa kaikki maailman maat Yhdysvaltoja, 
Japania ja joitakin muita maita lukuun ottamatta ovat yhteisön jonkin 
tullietuusjärjestelmän edunsaajia (katso liite I). Järjestelmien kattama tuotevalikoima 
sekä etuusmarginaali suosituimmuustulleihin nähden (lauseke 
suosituimmuuskohtelusta) vaihtelevat järjestelmästä toiseen. Nykyisellään arviolta 
puolet yhteisöön suuntautuvasta tavaratuonnista kuuluu jonkin tällaisen järjestelmän 
piiriin. 
Tähän ongelmakenttään liittyvät vastaavasti myös ne tulliliitot, joissa yhteisö on 
osapuolena. 
1.2 Lukuisia toimintahäiriöitä tullietuusjärjestelmien täytäntöönpanossa 
Komissio saa säännöllisesti omilta tutkimus- ja/tai tarkastusyksiköiltään, 
tilintarkastustuomioistuimelta ja jäsenvaltioilta tietoja tullietuusjärjestelmissä 
esiintyvistä toimintahäiriöistä. Se on jo jonkin aikaa sitten käynnistänyt 
jäsenvaltioiden kanssa valvontatoimia näiden järjestelmien soveltamisessa esiintyvien 
ongelmien tunnistamiseksi. Onkin käynyt ilmi, että kyseiset toimintahäiriöt johtuvat 
tavasta, jolla eri osapuolet (edunsaajamaiden ja yhteisön viranomaiset ja toimijat) 
soveltavat näitä järjestelmiä tai jättävät niitä soveltamatta, sekä tietyistä 
lainsäädännön puutteista. 
Kuten jäljempänä ilmenee, erityisesti alkuperäsääntöjen noudattamatta jättämisellä 
hankitusta aiheettomasta etuuskohtelusta syntyvä kaupallinen etu on näiden 
toimintahäiriöiden ongelmakentän ytimessä. Haitallisten tulli vaikutusten 
1 EYVL N:o C 170, 14.6.1996, s. 1 
(aiheettomasti myönnetyt etuustullit) lisäksi tällä aiheettomalla edulla on vääristäviä 
vaikutuksia kauppapolitiikkaan, mukaan lukien ne kauppapolitiikan alat, joilla on 
eniten merkitystä yhteisön taloudelle (polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden ja 
määräkiintiöiden kiertäminen). 
Yhteisön valtuuskuntien käynneillä edunsaajamaissa on käynyt ilmi, että näiden 
tutkimusten perustana olevat petosepäilyt ovat hyvin laajalti oikeutettuja, sillä tässä 
yhteydessä todetut sääntöjenvastaiset toimet edustavat usein 70-100 %:a 
tarkastetusta tuonnista. Liitteessä II oleva yhdistetty taulukko antaa kattavan kuvan 
näiden menettelyjen aiheuttamista vahingoista. 
Nämä petokset ovat paitsi poliittisesti ja taloudellisesti sietämättömiä, myös uhkana 
näiden järjestelmien tavoitteiden saavuttamiselle, yhteisön teollisuuden kilpailukyvylle 
ja selviytymiselle sekä kauppavaihdon vilpittömyydelle. Lisäksi toimijoiden oikeutettu 
ja välttämätön luottamus näihin järjestelmiin on järkkynyt vakavasti, ja toisaalta 
seurauksena ovat myös suuret yhteisön omien varojen häviöt. 
Tämän ongelman laajuuden huomioon ottaen komissio päätti käynnistää asiassa 
yhteisen pohdinnan, jonka päätelmät ovat tämän tiedonannon aiheena. 
1.3 Tämän tiedonannon tavoitteet 
Tämän tiedonannon aiheena on siis näiden järjestelmien soveltamisessa ilmenneiden 
toimintahäiriöiden analysointi järjestelmien tavoitteisiin nähden. 
On tutkittava myös näiden toimintahäiriöiden syyt ja niiden seuraukset niin yhteisölle 
kuin edunsaajamaillekin, taloudellisille toimijoille ja yhteisön omille varoille, jotta 
voitaisiin ehdottaa aiheellisia ratkaisuja, joilla pyrittäisiin kahteen tavoitteeseen: 
järjestelmien soveltamisen tehostamiseen muistuttamalla niiden eri toimijoiden 
vastuusta niin jäsenvaltioissa kuin edunsaajamaissakin, panematta 
toimintahäiriöitä liian yksipuolisesti minkään yksittäisen toimijan vastuulle; 
yhteisön kauppapolitiikan noudattamisen takaamiseen siten, että varmistetaan 
sen sopusointuinen soveltaminen ja sen kumppanien, erityisesti vähiten 
kehittyneiden maiden, kehityksen tukemistavoitteen edistäminen. 
2. Tullietuusjärjestelmien olemassaolon syyt, vaikutus ia muoto 
2.1 Poliittiset, historialliset ja maantieteelliset syyt 
Näiden järjestelmien kautta yhteisö edistää kehitysaputavoitteitaan. Tässä 
tarkoituksessa on neuvoteltu Lomén yleissopimus sekä merentakaisiin maihin ja 
alueisiin (MMA) sovellettavat järjestelmät. Yhdistyneiden kansakuntien piirissä 
yhteisö puolestaan pitää yllä maailman laajinta yhteistä tullietuusjärjestelmää (SGP), 
jonka edunsaajina ovat pääosin Aasian ja Latinalaisen Amerikan maat. 
Toisaalta yhteisö on 1970-luvun alusta asti valmistellut jokaista liittymisaaltoa 
neuvottelemalla kauppasopimuksia, joilla on toteutettu asteittain vapaakauppa 
ennakkoehtona uusien jäsenvaltioiden varsinaiselle liittymiselle. Tätä strategiaa on 
noudatettu Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) kanssa ja nyttemmin Keski- ja Itä-
Euroopan maiden (KIE-maiden) kanssa. Kaikkien yhteisön uusien jäsenvaltioiden 
liittymisen edellä onkin tehty tai tehdään sopimuksia tullietuusjärjestelmistä. 
Lisäksi yhteisö pitää yllä läheisiä taloussuhteita naapureihinsa, kuten Norjaan, 
Islantiin (Euroopan talousalueen ET An kautta), Sveitsiin (EFT An kautta), Välimeren 
maihin tai tiettyihin maihin, joiden kanssa yhteisö on tehnyt tulliliiton (Andorra, San 
Marino, Turkki). 
2.2 Olennainen poliittinen ja taloudellinen vaikutus 
Näiden järjestelmien piirissä tavaroita, erityisesti teollisuustuotteita, tuodaan 
yhteisöön täysin tullitta tai alennetuin tullein. 
Yleisesti ottaen järjestelmät ovat osa yhteisön kauppapolitiikkaa ja toimivat tärkeänä 
tukena sen ulkopolitiikalle. Niillä on keskeinen asema erityissuhteiden luomisessa 
kumppaneihimme, kuten esimerkiksi ETAan kuuluviin kolmansiin maihin. 
Järjestelmien suomat tullietuudet kannustavat näet toimijoita tekemään hankintoja 
kumppanimaasta. Järjestelmät ovat lisäksi kehityspolitiikan väline, jonka 
tarkoituksena on helpottaa kehitysmaista peräisin olevien tuotteiden pääsyä yhteisön 
markkinoille ja samalla edistää raaka-aineiden jalostusta, teollistumista ja sijoituksia. 
Järjestelmien lopullisena tavoitteena onkin näiden maiden kestävän taloudellisen ja 
sosiaalisen kehityksen asteittainen ja sopusointuinen edistäminen. 
Tältä osin muistutetaan, että komissio esitti vähiten kehittyneiden maiden 
markkinoillepääsyn parantamista koskevassa tiedonannossaan (KOM 97/156 
lopullinen, 16. huhtikuuta 1997) analyysinsä ja tavoitteensa yhteisön markkinoiden 
avaamisesta näille maille keinona edistää niiden yhdentymistä maailmantalouteen. 
Komissio on myös esittänyt vihreän kirjan Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä 
suhteista 2000-luvun alussa; tämän vihreän kirjan tarkoituksena on lujittaa Euroopan 
unionin ja näiden valtioiden välisiä poliittisia ja taloudellisia siteitä. 
2.3 Tullietuusjärjestelmät: kaksi erilaista oikeudellista muotoa 
Kansainvälistä kauppaa sääntelevien elinten antamien määräysten mukaisesti 
tullietuusjärjestelmät voivat noudattaa jompaakumpaa seuraavista oikeudellisista 
muodoista, joilla on merkitystä myös niiden soveltamiselle; ne ovat joko: 
sopimusperusteisia (sopimukset), eli ne neuvotellaan ja ne ovat useimmiten 
kokonaan tai osittain vastavuoroisia (ETA, EFTA, KJE-maat, sopimukset 
Välimeren maiden kanssa, Lomén yleissopimus, tulliliitot); 
- itsenäisiä, eli niitä ei neuvotella eivätkä ne ole vastavuoroisia (MMA, SGP, 
tietyt entisen Jugoslavian maat). 
3. Tullietuusjärjestelmien toiminta 
3.1. Näiden järjestelmien kattama kaupan ala 
Kaikki edunsaajina olevien kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa ei välttämättä 
kuulu tullietuusjärjestelmien piiriin. 
Se, että jokin maa on tiettyjen tuotteiden osalta oikeutettu tullietuuksiin, ei näet 
merkitse, että kaikki näiden tuotteiden vienti tapahtuu yhteisön tullietuusjärjestelmän 
piirissä. Kaikkiin etuussopimuksiin ja -järjestelmiin liittyy taloudellisia ja tullia 
koskevia vaatimuksia (nimikkeistö, tullausarvo ja etenkin alkuperäsäännöt), joita 
tuotteiden on noudatettava, jotta niihin voitaisiin soveltaa etuuskohtelua. Tuotteista, 
joita järjestelmä ei kata tai jotka eivät noudata vaatimuksia, on niitä yhteisöön 
tuotaessa maksettava yhteisen tullitariffin (CCT) mukainen täysi tulli. 
On myös huomattava, että nämä järjestelmät ovat ainoastaan valinnaisia. 
3.2 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevat säännöt 
Edellä 3.1 kohdassa mainituista vaatimuksista olennaisia ovat ne, jotka tunnetaan 
"alkuperäsääntöinä". Näistä säännöistä laaditaan tavallisesti pöytäkirja tai erityinen 
asiakirja, joka useimmiten liitetään kyseisiin sopimuksiin tai järjestelyihin. 
3.2.1 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen tavoitteet 
Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen tavoitteena on 
rajata oikeus tullietuuksiin koskemaan kumppanimaiden tai edunsaajamaiden 
tuotteita aiheuttamatta kaupan vääristymiä, jotka haittaisivat kauppaa yhteisön 
kanssa. Näiden periaatteiden noudattamisen lisäksi sääntöjen tarkoituksena on 
yhtäältä edistää keskinäisiin etuihin perustuvaa taloudellista yhdentymistä 
sopimussuhteittemme kautta ja toisaalta edistää edunsaajamaiden 
teollisuudenalojen kehitystä antamalla niille keinot hallita omien varojensa 
hyödyntämistä niille edullisella tavalla. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi 
alkuperäsäännöt, jotka eivät juuri vaihtele eri järjestelmissä, sisältävät 
standardeja, joiden tarkoituksena on rajoittaa muista kuin edunsaajamaista 
peräisin olevien raaka-aineiden käyttöä ja pitää yllä kumppani- tai 
edunsaajamaan olennaista jalostustoimintaa kestävällä tavalla. 
Taloudellisen yhdentymisen tarpeisiin vastaamiseksi tullietuuskohteluun 
oikeuttavaa alkuperää koskevia sääntöjä täydennetään niin sanotuilla 
"kumulaatiovälineillä", joiden avulla edunsaajamaa voi käyttää toisesta 
edunsaajamaasta ja/tai yhteisöstä peräisin olevia tuotteita. "Kumulaation" 
laajuus mukautetaan tavoitteena olevaan yhdentymistasoon. 
3.2.2 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen 
perusmekanismit 
Esimerkiksi tämän vuoden alussa yhteisön, EFTA-maiden ja KIE-maiden1 
välillä voimaan tulleiden alkuperäsääntöjen perusteella etuuskohtelu rajataan 
kyseisistä maista peräisin oleviin tavaroihin, joita koskevat seuraavat 
vaatimukset. 
1 Vertaa esimerkiksi EYVL N:o L 343, 31.12.1996, EY:n ja Tsekin tasavallan välinen Eurooppa-
sopimus 
10 
- niiden on oltava joko kokonaan siellä tuotettuja tai riittävässä määrin 
siellä käsiteltyjä (tällöin noudatettavat vaatimukset, jotka vahvistetaan 
tuotekohtaisesti, ovat pöytäkirjojen liitteessä), 
- niiden on oltava tullien alaisia, ja riittävässä määrin käsiteltyjen tuotteiden 
tuottamiseen käytettyjen, kolmansista maista peräisin olevien osien tulleista 
ei ole saanut suorittaa palautuksia, 
- ne on täytynyt kuljettaa suoraan yhteisöön; 
- niiden mukana on oltava erityinen todistus siitä, että ne on tuotettu 
vaadituin edellytyksin. 
Etuuskohtelu koskee myös: 
- tavaroita, joiden tuotannossa on käytetty kahdesta kumppanimaasta, 
esimerkiksi yhteisöstä ja Slovakiasta, peräisin olevia tuotteita 
(kahdenvälinen kumulaatio); 
- tavarat, joiden tuotannossa on käytetty kolmesta tai useammasta 
kumppanimaasta, esimerkiksi yhteisöstä, Sveitsistä ja Sloveniasta, peräisin 
olevia tuotteita (diagonaalinen kumulaatio); 
- tavarat, joiden tuotannossa on käytetty useasta alueelliseen ryhmittymään 
kuuluvasta maasta, esimerkiksi Vietnamista, Indonesiasta, Singaporesta, 
ASEANin jäsenmaista, peräisin olevia tuotteita (alueellinen kumulaatio); 
- tavarat, jotka on tuotettu peräkkäisten jalostusten tuloksena esimerkiksi 
ETAssa (kokonaiskumulaatio). 
4. Tullietuusjärjestelmien toimijat 
4.1 Taloudelliset toimijat 
Koska etuuskohtelu on tiettyjen maiden kanssa käydyn kaupan yhteydessä tarjottu 
järjestely, sitä ei myönnetä ilman eri toimenpiteitä, vaan se perustuu taloudellisten 
toimijoiden vapaaehtoiseen menettelyyn: viejä toimittaa omasta aloitteestaan tai 
pyynnöstä asiakkaalleen etuuskohteluun oikeuttavan todistuksen, ja tuoja päättää 
esittää sen tulliviranomaisille tuonnin yhteydessä. 
4.1.1. Yhteisön ulkopuoliset toimijat 
Varmistettuaan, että tuotteet täyttävät etuuskohtelun soveltamiseen vaaditut 
edellytykset, viejien on jätettävä vientimaan toimivaltaisille viranomaisille 
muodollinen hakemus alkuperätodistuksen myöntämisestä ja toimitettava näille 
kaikki aiheelliset tiedot. Alkuperätodistuksesta koituvan taloudellisen hyödyn 
vuoksi alkuperätodistuksen toimittaminen tai toimittamatta jättäminen on 
merkitsevä seikka neuvoteltaessa sopimusta yhteisön tuojan kanssa (tai 
peräkkäisiä sopimuksia mahdollisen välittäjän, asiamiehen tai jälleenmyyjän 
kanssa). 
n 
Kun alkuperätodistus on myönnetty, viejä toimittaa sen tuojalle suoraan tai 
välittäjän kautta. 
4.1.2. Yhteisön tuojat 
Edellä 4.1.1 kohdassa kuvattujen kaltaisista neuvotteluista seuraa, että 
käytännössä tuoja tietää, myydäänkö tavarat sille alkuperätodistuksella 
varustettuina vai ilman todistusta, jo ennen kuin vientimaan viranomaisille 
esitetään hakemus alkuperätodistuksen myöntämiseksi. 
Tuoja vastaa kaikkien tuonti-ilmoituksen tietojen (laji, alkuperä, arvo, määrä, 
pyyntö etuuskohtelun soveltamisesta jne.) oikeellisuudesta ja on siis 
oikeudellisessa vastuussa jäsenvaltioiden viranomaisille minkä tahansa tällaisen 
tiedon virheellisyyden seurauksista. 
4.1.3 Tuojien vilpitön mieli ja liiketaloudellinen riski 
Ilmeisistä kaupallisista ja teknisistä syistä (huoltopalvelun järjestäminen, 
hygieniakysymykset jne.) tuoja varmistaa yleensä tuotteiden laadun ennen 
sopimusten tekoa ja niiden täytäntöönpanon aikana, minkä vuoksi tuojalla on 
väistämättä asiaankuuluvat tiedot näiden tuotteiden alkuperäasemasta. Tuojan 
tämän alan tietämys voi olla passiivista (viejältä saadut tiedot) tai aktiivista 
(kun se vaatii toimittajaansa käyttämään tiettyjä osia tai raaka-aineita tai 
hankkii ne sille itse). 
Tältä osin komissio muistuttaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 
oikeuskäytännön mukaisesti luottamusta alkuperätodistuksen pätevyyteen ei 
tavallisesti suojella, sillä se muodostaa tavanomaisen "liiketaloudellisen. 
riskin"1. 
Tuoja voi vedota vilpittömään mieleensä ainoastaan, jos toimivaltaiset 
viranomaiset ovat tehneet aktiivisen virheen alkuperätodistuksissa eli "jos 
toimivaltaiset viranomaiset ovat itse luoneet perustan tälle luottamukselle" 
(vertaa yhdistetyissä asioissa C 153/94 ja C 204/94 - "Faroe Seafood" 14 
päivänä toukokuuta 1996 annettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomio). 
Tässä yhteydessä on huomautettava, että todellisia "vilpittömän mielen" 
tilanteita, joihin tuojat säännöllisesti vetoavat yrittääkseen välttää tullien 
kannon, esiintyy ainoastaan harvoin. Näissä erityisissä tapauksissa 
"liiketaloudellisen riskin" käsite jo sinänsä estää vapauttamasta tuojia yhteisön 
tullikoodeksissa määritellyistä velvoitteistaan. 
Lisäksi tuojien on täysin mahdollista lisätä sopimuksiinsa suojalausekkeita, 
kuten ne usein tekevätkin, jotta mahdollisten väärien alkuperätodistusten 
taloudelliset seuraukset kohdistuisivat niiden toimittajiin, kuten monien 
muidenkin liiketoimen osien (laatu, määrä, toimitusehdot jne.) osalta tapahtuu. 
4.2. Edunsaajamaiden viranomaiset 
1 Asia Van Gend & Loos NV, yhdistetyt asiat 98 ja 230/83, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 
13.11.1984. 
12 
Jäsenvaltioiden tulliasemat eivät aina pysty itse määrittämään tuonnin yhteydessä, 
ovatko tuotteet oikeutettuja etuuksiin. Etuusjärjestelmiin liittyvissä yhteisön 
sopimuksissa ja asetuksissa alkuperätodistusten myöntäminen annetaan 
edunsaajamaiden tehtäväksi järjestelmässä, jonka on tarkoitus perustua yhteistyöhön 
ja luottamukseen. 
Kolmansien maiden viranomaisten kuuluu nimetä tätä varten viranomaiset, joiden 
tehtävänä on tarkistaa viennin yhteydessä, täyttävätkö tuotteet etuuskohteluun 
oikeuttavat edellytykset, ennen kuin viejien esittämät hakemukset todistusten 
myöntämisestä hyväksytään. Näillä viranomaisilla on myös velvoite toimittaa 
jäsenvaltioille (tiettyjä määräaikoja noudattaen) tiedot, joiden avulla nämä voivat 
epäilyttävissä tapauksissa tuonnin yhteydessä tai sen jälkeen varmistaa, että tuotteet 
ovat todella oikeutettuja etuuskohteluun. 
Edunsaajamaiden avunantovelvoitteen edellytykset esitetään kaikissa 
etuusjärjestelmiä koskevissa sopimuksissa ja järjestelyissä "hallintoyhteistyön 
menetelmiä" koskevassa luvussa. 
4.3. Jäsenvaltioiden viranomaiset 
Jäsenvaltioiden tulliviranomaisten tehtävänä on tarkastaa ja hyväksyä tuonti-
ilmoitukset ja tehdä kaikki tarpeellisilta vaikuttavat tarkastukset, kun tavarat on tuotu 
yhteisön tullialueelle. 
Viranomaisten lailliseen toimivaltaan perustuvia itsenäisiä tarkastusvaltuuksia 
sovelletaan siis myös tullietuusjärjestelmien piiriin kuuluvaan tuontiin. Koska 
tuotteiden alkuperää on vaikea tarkastaa paikalla, viranomaisilla on lisäksi valtuudet 
pyytää tätä varten apua edunsaajamailta, kuten 4.2 kohdassa muistutetaan. 
Jäsenvaltioiden viranomaiset pyytävät edunsaajamaiden viranomaisia yhtäältä 
tarkastamaan niiden myöntämiksi väitettyjen todistusten aitouden ja sisällön ja 
toisaalta toimittamaan jäsenvaltioiden viranomaisille tiedot, joiden avulla nämä voivat 
varmistaa, että tavarat ovat todella oikeutettuja etuuskohteluun. 
Tiedot, joita pyydetään pistokokeiden yhteydessä tai perustellun epäilyn vuoksi, on 
siis toimitettava tiukkoja määräaikoja noudattaen. Jos näiden määräaikojen kuluessa 
ei saada vastausta tai jos vastaus ei ole tyydyttävä, oikeutta etuuskohteluun ei 
vahvisteta, joten jäsenvaltiot epäävät etuuskohtelun, mistä seuraa, että maksettavat 
tullit pannaan kantoon. 
Tarkastuksen yhteydessä jäsenvaltioiden viranomaiset ehdottavat tuojalle tavaroiden 
luovutusta sillä varauksella, että toteutetaan tarvittavat varotoimenpiteet, jos 
viranomaiset päättävät keskeyttää etuuskohtelun myöntämisen tarkastustuloksia 
odotettaessa. Tämä merkitsee käytännössä ja järjestelmän logiikassa, että 
tarpeellisiksi katsotut vakuudet olisi perittävä maksettavien tullien suuruisina silloin, 
kun on olemassa perusteltu epäily. 
Jäsenvaltioiden oikeus vedota hallintoyhteistyöhön on siis ratkaiseva tekijä näiden 
järjestelmien oikean soveltamisen tarkastusmenettelyssä. Kokemus on kuitenkin 
osoittanut, että tässä tarkoituksessa tehdyt tarkastukset tehostuvat huomattavasti, 
kun niitä ennen, niiden yhteydessä tai niiden jälkeen tehdään tarpeen mukaan 
13 
tarkastuksia ja tutkimuksia, jotka jäsenvaltiot itse toteuttavat joko yksin tai yhteisön 
yhteensovittamisen piirissä. 
Koska tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen noudattamatta 
jättämisen välittömänä seurauksena on sääntöjenvastaisuus tai petos, jäsenvaltioiden 
on lisäksi ilmoitettava komissiolle asiaa koskevat epäilynsä tai toteamuksensa silloin, 
kun ilmoittaminen on yhteisön edun mukaista, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten 
keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä tulli- ja 
maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 
annetun muutetun asetuksen (ETY) N:o 1468/811 säännösten mukaisesti. 
Kuten yhteisöjen tuomioistuin äskettäin vahvisti (edellä mainittu Faroe Seafood 
-tuomio), jäsenvaltiot voivat lisäksi toteuttaa tullien kannon, kun yhteisön 
tutkintavaltuuskuntien toteuttamat tarkastukset eivät ole vahvistaneet tarkastettavien 
tuotteiden oikeutta etuuskohteluun. 
Hallintoyhteistyö on siis olennainen osa näiden järjestelmien moitteetonta toimintaa, 
mutta sen tehokkuus riippuu siitä, hyödyntävätkö edunsaajamaiden ja jäsenvaltioiden 
viranomaiset sen säännöksiä täysimittaisesti. 
5. Tullietuusjärjestelmien soveltamisessa esiintyvät toimintahäiriöt 
Vaikka kumppanimailla onkin yhteinen hallintoyhteistyön väline, jota parannettiin ja 
laajennettiin huomattavasti sopimusten uudelleenneuvottelujen ja uuden SGP-
järjestelmän toteutuksen aikana, on todettava, että toimintahäiriöitä on paljon, että ne 
ovat pahenemassa ja että niiden välittömänä seurauksena on etuuskohteluun 
oikeuttamattomien tuotteiden aiheeton pääsy sen piiriin. 
Aiheeton pääsy etuuskohtelun piiriin voi johtua tavaroiden virheellisestä tariffiin 
luokittelusta, tullausarvon virheellisestä ilmoittamisesta tai useimmiten siitä, että 
kyseiset toimijat eivät noudata alkuperäsääntöjä. 
Toimintahäiriöt tunnistetaan pääosin tutkimuksissa ja/tai tarkastusvaltuuskuntien 
matkoilla, jotka voivat olla joko yhteisön tasolla yhteensovitettuja tai jäsenvaltioiden 
toteuttamia (esimerkiksi Bangladeshin tekstiilituotteet); niiden kattavuus 
mahdollistaa kaikkien havaittujen ongelmien kartoittamisen. 
Nämä tutkimukset, jotka keskittyvät petosaltteimpien tuotteiden tuontiin, osoittavat, 
että mikään näistä järjestelmistä ei ole suojassa toimintahäiriöiltä ja että hallinnon 
perusrakenteiden laatu ei välttämättä ole suorassa yhteydessä petosten laatuun. 
5.1. Tullietuuskohteluun oikeuttavaan alkuperään liittyvien sääntöjenvastaisuuksien 
tai petosten muodot 
Tähän mennessä todettujen tapausten analyysin perusteella voidaan tunnistaa useita 
sääntöjenvastaisuuksien tai petosten muotoja, jotka kuvaillaan jäljempänä. On selvää, 
että kaikkein eniten esiintyy juuri vaikeimmin havaittavia muotoja: 
1 EYVL ETY N.o L 144, 2.6.1981, muutettu EYVL:ssä ETY N:o L 90, 2.4.1987. 
14 
muodollisesti sääntöjenvastaiset (epätäydelliset, allekirjoittamattomat ja/tai 
viranomaisten vahvistusta vailla olevat) todistukset, aidot mutta sopimuksen tai 
järjestelmän piiriin kuulumatonta tuotetta koskevat todistukset, väärät tai 
väärennetyt todistukset. 
Näiden tapausten havaitseminen ei yleensä tuota erityisiä vaikeuksia; 
aidot todistukset, jotka on kuitenkin myönnetty tuotteille, joita ei ole tuotettu 
edunsaajamaassa. Ne voidaan havaita hallintoyhteistyön avulla, mutta 
havaitseminen saattaa osoittautua hankalaksi, jos todistusten myöntämisestä tai 
tarkastuksesta vastaavat viranomaiset myötäilevät petosten harjoittajia; 
aidot todistukset, jotka on kuitenkin myönnetty tuotteille, jotka on tuotettu 
edunsaajamaassa alkuperäsääntöjä noudattamatta: nämä tapaukset ovat 
suurena enemmistönä (esimerkiksi israelilainen appelsiinimehu). 
Hallintoyhteistyön täytäntöönpanolla on tärkeä merkitys näiden tapausten 
havaitsemisessa, mutta sillä ei voida korvata tutkimustoimia, jotka jäsenvaltioiden on 
joka tapauksessa toteutettava toimijoiden suhteen. 
5.2. Kyseiset tuotteet 
Mikään ryhmä ei ole suojassa näiltä toimintahäiriöiltä, mutta tutkimukset keskittyvät 
etenkin petosaltteimpiin tuotteisiin, jotka heijastavat laajalti kunkin järjestelmän 
edunsaajamaiden vientiteollisuuden erikoistumista ja joissa toimijat saavat petoksesta 
eniten etua (esimerkiksi turkkilaiset televisiot). 
Liitteen II yhdistetyissä taulukoissa esitetään eräitä petostapauksia ja toteutuneet 
perintäasteet, tuodaan esille ongelman laajuus ja petosaltteimmat tuotteet sekä 
osoitetaan saatujen tulosten riittämättömän hyödyntämisen haitallinen vaikutus 
järjestelmien moitteettomaan toimintaan kokonaisuudessaan. 
5.3. Toimijoiden ja viranomaisten vastuu näistä toimintahäiriöistä, 
5.3.1. Yhteisön ulkopuoliset toimijat 
Alkuperäsääntöjen perusajatukseen kuuluu, että näillä toimijoilla on kaikki 
mahdollisuudet saada tietoonsa, ovatko niiden valmistamat tuotteet sääntöjen 
mukaisia vai eivät. Lisäksi toimijat valmistavat yleensä rajallista 
tuotevalikoimaa samoille markkinoille, ja tuotteita koskevat usein samat 
säännöt. Tutkimuksista ilmenee, että toimija voi harvoin vedota todelliseen 
tietämättömyyteen alkuperäsäännöistä. Näiden sääntöjen tulkinnassa on 
kuitenkin ilmennyt tiettyjä ongelmia, kuten eri tullietuusjärjestelmien välinen 
sekaannus. 
Toimittaessaan yhteisön tuojille alkuperätodistuksen etuuskohteluun 
oikeuttamattomista tuotteista nämä toimijat antavat tuojille mahdollisuuden 
kiertää tavallisesti kannettavat tullit. Ne tietävät myyntiä edeltävän neuvottelun 
perusteella, että alkuperätodistuksen esittämisestä on tuojalle varmaa etua. 
15 
Suurimmassa osassa todetuista tapauksista epärehelliset toimijat hankkivat 
alkuperätodistuksia yksinkertaisesti salaamalla tuotteiden todellisen aseman. 
Tarkastusten aikana tietyt toimijat painostavat viranomaisia viivyttääkseen 
tarkastusten tuloksia tai vaikuttaakseen niihin. 
5.3.2. Yhteisön toimijat 
Tuojat ovat vastuussa tullille antamiensa ilmoitusten oikeellisuudesta, ja niiden 
edellytetään tuntevan alkuperäsäännöt, aivan kuten niiden on tunnettava 
tariffinimikkeistö ja muut tullimääräykset. 
Alkuperätodistuksen liittäminen tuonti-ilmoitukseen on tuojalle vapaaehtoinen 
menettely, joka saattaa tuojan velallisena vastuuseen tuonnin yhteydessä 
mahdollisesti maksamattomasta tullista, kuten komissio on aiemmin 
muistuttanut. 
Tästä tietoisena tuojan on erityisesti sopimuksia neuvotellessaan toteutettava 
tarvittavat varotoimet tämän vastuun kantamiseksi. Jo ennen 
kauppasopimuksen tekoa tuoja voi myös esimerkiksi pyytää yhteisön 
tulliviranomaisilta arvion tuotteensa alkuperästä uuden, sitovia alkuperätietoja 
koskevan menettelyn kautta. Sen lisäksi, että tuoja voi tämän välineen avulla 
turvata liiketoimensa, sen käyttö voi olla todisteena tuojan vilpittömästä 
mielestä, jos tulliselvitysvaiheessa syntyy kiistaa1 . 
Tutkimukset osoittavat, että tiettyjen tutkimuksen kohteena olleiden 
edunsaajamaiden toimijoiden ja tiettyjen yhteisön toimijoiden välille voi syntyä 
tosiasiallinen yhteenkuuluvuus niiden yhteisen edun suojelemiseksi ja 
kauppasuhteiden ylläpitämiseksi etuuskohtelun luomassa suotuisassa 
toimintaympäristössä. Tämä yhteenkuuluvuus ilmenee usein yhteistoimintana 
erityisesti, kun on kyse edunsaajamaiden viranomaisten painostamisesta 
tarkastuksen ennakoitavien seurausten välttämiseksi tai sen vaikutuksen 
mitätöimiseksi. 
5.3.3. Edunsaajamaiden viranomaiset 
Tutkimukset osoittavat, että laajimmat viime vuosina todetut petokset 
koskevat tuotteita, jotka on tuotu kehitystasoltaan hyvin erilaisista maista 
(esimerkiksi kankaita Malediiveilta ja katkarapuja Färsaarilta). Ne johtuvat 
hallintoyhteistyön säännösten noudattamatta jättämisestä ja tietyissä 
tapauksissa hallinnon rakenteellisista heikkouksista. 
5.3.4. Jäsenvaltioiden viranomaiset 
Vaikka on todettu, että edunsaajamaat noudattavat hallintoyhteistyön 
säännöksiä hyvin epätasaisesti ja että sen tulokset siis ovat hyvin epävarmoja, 
jäsenvaltiot luottavat siihen edelleen liian usein tekemättä siitä kuitenkaan 
käytännön päätelmiä tutkimusten ja kannon osalta. 
Asetukset (EY) N:o 82/97, 19.12.1996, EYVL (EY) N:o L 17, 21.1.1997, s. 1, ja N:o 12/97, 
18.12.1996, EYVL (EY) N:oL 9, 13.1.1997, s. 1. 
16 
Jäsenvaltiot panevat hyvin epätasaisesti täytäntöön varotoimenpiteitä, jotka 
olisi toteutettava tarkastusten käynnistyttyä erityisesti perustellun epäilyn 
yhteydessä; tämä luo kaupan vääristymistä suosivan tilanteen, hankaloittaa 
tullien kantoa niissä tapauksissa, joissa siihen päädytään, sekä vääristää eri 
toimijoiden kohtelua. 
Komission yhteensovittamisponnistuksista huolimatta yhteisön 
tutkintavaltuuskuntien käyntien tuloksia hyödynnetään hyvin epätasaisesti, 
mikä helpottaa riidanalaisen tuonnin jatkamista ilman, että siitä koituu suurta 
riskiä toimijoille. 
Toinen ongelma syntyy, kun jäsenvaltiot vetoavat siihen, että kolmas maa ei 
ole mitätöinyt todistuksia, voidakseen jättää tullit kantamatta 
sääntöjenvastaisuuksien toteamisen jälkeen. Tämä ei kuitenkaan kuulu 
lainsäädännön mukaisiin perusteisiin, vaan se on veruke, jota ei voida 
hyväksyä. Yhteisön oikeuskäytäntö on jatkuvasti vahvistanut ratkaisevaksi 
tullien kannon perusteeksi sen, että tuote ei oikeuta etuuskohteluun. 
Näin toimiessaan jäsenvaltiot siirtävät vastuunsa edunsaajamaiden 
viranomaisille keinotekoisesti ja ilman oikeusperustaa. 
5.4 Tuojien valitukset 
Yhteisön tuojat valittavat myös usein näiden järjestelmien toimintahäiriöistä ja 
erityisesti siitä, että perintätoimia toteutetaan kaksi kolme vuotta tuonnin jälkeen. 
Voidaan kuitenkin todeta, että useissa tapauksissa, joissa todettiin petos tai 
sääntöjenvastaisuus, on ilmennyt, että tuojat saavat toimintaansa liittyvistä 
tarkastuksista tietoja joko jäsenvaltiolta jo alkuvaiheessa tai viejiltä tarkastusten 
täytäntöönpanovaiheessa. Tässä tilanteessa tuojat tuntevat tarkastusten tulokset jo 
ennen kuin ne annetaan tarkastusta pyytäneiden viranomaisten käyttöön, mutta tuojat 
eivät kuitenkaan aina toteuta toimia saattaakseen tilanteensa kuntoon, ja tätä vielä 
edistävät mahdollisten kantomenettelyjen viivytykset. Näin toimiessaan tuojat 
pitkittävät omalta osaltaan toimintahäiriöiden kielteisiä vaikutuksia sääntöjä 
noudattavien tuojien ja yhteisön tuottajien vahingoksi. 
5.5 Toimintahäiriöt erityisesti kehitysmaissa. 
Näiden toimintahäiriöiden ja niihin osallisten toimijoiden ja viranomaisten vastuun 
toteaminen ei vapauta yhteisöä pohtimasta tällaisen tilanteen perussyitä erityisesti 
kehityspolitiikan näkökulmasta. Tältä osin on todettava, että yhteisön lainsäädäntö ei 
kohtele kaikkia edunsaajina olevia kumppanimaita tasa-arvoisesti. Monet niistä, 
etenkin Aasian kehittyvät kansantaloudet, ovat toki päässeet hyötymään tuntuvasti 
yhteisön niille tarjoamista eduista ja voineet lujittaa teoUistumiskehitystään 
alkuperäsääntöjen tavoitteiden mukaisesti yhdentämällä vertikaalisesti 
teollisuudenalojaan sisäisten ja ulkoisten sijoitusvirtojen ja tarvittaessa alueellisen 
yhteistyön tuella. On kuitenkin muita maita, erityisesti vähiten kehittyneitä maita ja 
kehitystasoltaan niitä lähellä olevia maita (Saharan eteläpuolinen Afrikka, 
saarivaltiot), jotka eivät ole voineet hyödyntää täysipainoisesti niille tarjottuja 
huomattavia kauppaetuja, koska talouden, toimielinten, hallinnon tai rahoituksen 
rakenteet usein estävät niitä pääsemästä teollisuuskehityksen alkuun. Näiden 
17 
heikkouksien vuoksi eräät näistä maista pyrkivät kehittämään teollisuudelle perustaa 
keskittymällä hyvin työvoimavaltaisiin jatkojalostustoimintoihin, joissa ei aina pystytä 
noudattamaan alkuperäsääntöjä. Komissio on äskettäin käsitellyt tätä ongelmakenttää 
tiedonannossaan vähiten kehittyneiden maiden yhteisön markkinoille pääsyn 
parantamisesta. 
Tämän tilanteen ratkaisemiseksi tarvitaan aloitetta Yhtäältä ei toki voida ajatella, 
että luovuttaisiin vaatimasta kunnollisia tarkastuksia ja sääntöjen noudattamista, mikä 
voisi johtaa ainoastaan tullietuusjärjestelmien kyseenalaistamiseen ja niiden 
kehityssuuntautuneisuuden kärsimiseen. Toisaalta ei myöskään ole ajateltavissa, että 
näiltä planeetan köyhimpiin kuuluvilta mailta evättäisiin niiden selviytymiselle 
elintärkeät edut. Komissio on jo esittänyt edellä mainitussa tiedonannossaan 
konkreettisia ehdotuksia alkuperäsääntöjen parantamiseksi siten, että niiden 
soveltamista yksinkertaistettaisiin ja selkeytettäisiin. Nämä samat näkökohdat otetaan 
huomioon myös näiden järjestelmien toimintahäiriöiden korjaamiseen tarvittavien, 9 
kohdassa esitettyjen toimien määrittelyssä. 
6. Tullietuusjärjestelmien soveltamisvaikeuksien seuraukset 
6.1 Seuraukset yhteisön politiikan kannalta 
Tämä tilanne vahingoittaa poliittisia ja taloudellisia suhteita kyseisiin maihin. Näillä 
toimintahäiriöillä on kielteisiä seurauksia erityisesti yhteisön kauppapolitiikalle, sillä 
ne haittaavat sen tehokkuutta ja uhkaavat aiheuttaa vahinkoa edunsaajamaiden 
kehitykselle ja taloudelliselle yhdentymiselle, joiden edistämiseksi 
tullietuusjärjestelmät nimenomaan kehitettiin ja toteutettiin. 
6.1.1 Seuraukset tuottajille 
Yhteisön teollisuuspiirit, jotka kärsivät näin syntyvästä kilpailun 
vääristymisestä, sitä vastoin arvostelevat hyväksyttyjen toimenpiteiden ja niiden 
soveltamisen hölläkätisyyttä. Ne korostavat tilanteen vakavia seurauksia 
yhteisön työllisyyden ja yritysten selviytymisen kannalta. 
Yhteisön tuotanto joutuu kilpailemaan täysin ennakoimattomalla tavalla 
sellaisten tuotteiden kanssa, jotka hyötyvät paitsi tuonnista yhteisöön 
alennetuin tullein, myös kyseisen myönnytyksen saamiselle vahvistettujen 
edellytysten soveltamatta jättämisestä (mikä mahdollistaa esimerkiksi sellaisten 
osien käytön, jotka ovat vielä halvempia kuin itse edunsaajamaassa 
mahdollisesti tuotetut osat). Tällaisten tuotteiden hintoja yhteisön markkinoilla 
voidaan siten laskea keinotekoisesti ja edistää näin samanlaisia tai 
samankaltaisia tuotteita tuottavien yhteisön yritysten joutumista konkurssiin. 
Vaikka yhteisön teollisuuden on joskus vaikea hyväksyä tiettyjä yhteisön 
myönnytyksiä kolmansille maille, sillä on joka tapauksessa oikeus vaatia, että 
nämä myönnytykset rajataan tosiasiallisesti niihin tuotteisiin ja maihin, joille ne 
on tarkoitettu ja jotka täyttävät näissä järjestelmissä määrätyt edellytykset ja 
vaatimukset; tämä pätee erityisesti silloin, kun tullietuuskohteluun oikeuttavaan 
alkuperään liittyvien petosten päätarkoituksena on kiertää 
kauppatoimenpiteitä, kuten kiintiöitä ja polkumyyntitulleja. 
18 
Lukuisat tuottajat valittavat tästä tilanteesta niin jäsenvaltioille kuin 
komissiollekin ja asettavat suuria toiveita näiden kykyyn toimia tämän 
vahingollisen tilanteen lopettamiseksi tai ainakin sen kielteisten vaikutusten 
rajoittamiseksi. 
6.1.2 Seuraukset tuojille 
Tuojat, jotka soveltavat järjestelmiä oikein, kärsivät välittömästi vilpillisestä 
kilpailusta, jota edustaa tullietuuksiin oikeuttamattomien, aiheettomasti 
etuuskohtelun piiriin päässeiden tuotteiden tuonti. Tämän vilpillisen kilpailun 
jatkuminen voi uhata jopa näiden tuojien taloudellista selviytymistä. Tässä 
yhteydessä ei pidä unohtaa tuojien avainasemaa etuusjärjestelmien 
täytäntöönpanossa eikä näiden järjestelmien elintärkeää merkitystä eräille 
kehitysmaille. 
6.2 Taloudelliset seuraukset kolmansille maille 
Kun otetaan huomioon tuotteiden etuuskohteluun liittyvien alkuperäsääntöjen 
tavoitteet, on todettava, että mainittujen sääntöjen vastaisesti toteutetut toimet eivät 
tuo viejämaille järjestelmän tavoitteena olevaa todellista taloudellista hyötyä, koska 
paikalla syntyvä lisäarvo on olematon tai hyvin vähäinen. Etuusjärjestelmiin sisältyviä 
alkuperäsääntöjä rikkovat toimet tuovat viejämaille tuskin lainkaan todellista 
taloudellista hyötyä. Tämä on erityisen ilmeistä silloin, kun tuotteita ei valmisteta 
kyseisessä maassa vaan ainoastaan lastataan siellä kuljetusvälineestä toiseen; 
jatkojalostusteoUisuudesta tai alihankinnastakin on hyvin vähän hyötyä kehityksen 
kannalta, koska saatu hyöty häviää herkästi ja sitä käytetään vain harvoin kestäviin 
sijoituksiin, teknologian siirtoon tai paikallisen henkilöstön koulutukseen. 
Tietyissä vähiten kehittyneissä maissa paikalliselta lisäarvoltaan vähäinen 
teollisuustoiminta on kuitenkin hyvin usein kiistämätöntä todellisuutta. Koska tämän 
toiminnan tuotteet eivät oikeuta etuuskohteluun lukuun ottamatta hyvin rajattuja ja 
yksittäisiä tapauksia, joissa tehdään päätös tilapäisestä poikkeuksesta (edellä 
tarkoitettu yhteisön markkinoille pääsyä koskeva tiedonanto, 1.2 kohta, 
"alkuperäsäännöt"), yhteisön on tärkeää hyödyntää täysipainoisesti etuuksien 
kannustusvaikutus, jotta näihin maihin kehittyisi entistä kokonaisvaltaisempia 
teollisuudenaloja. 
6.3 Seuraukset jäsenvaltioille ja komissioille 
Hallintoyhteistyön täytäntöönpanossa vallitsevan hölläkätisyyden ja siitä johtuvan 
uskottavuuden puutteen vuoksi tullilaitoksilla on vakavia vaikeuksia saada toimijat 
noudattamaan näitä järjestelmiä. 
Analyysistä kuitenkin ilmenee, että hallintoyhteistyön säännösten ja yhteisön tutkinta-
tai tarkastusvaltuuskuntien päätelmien täydellisestä soveltamisesta, joka kuuluu 
jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, voi olla ainoastaan hyötyä nykytilanteen 
korjaamiselle ja se voi toimia pelotteena useille epärehellisille toimijoille. 
Komissio, jonka tehtävänä on yhteensovittaa järjestelmien hallinto ja tutkimus- ja 
tarkastustoimet, joutuu liian usein ylittämään toimivaltansa rajat ja toimimaan 
jäsenvaltioiden lukuun edunsaajamaissa. 
19 
Komissiolla ei useinkaan ole keinoja välttää näiden toimintahäiriöiden kielteisiä 
vaikutuksia kauppapolitiikkaan, yhteisön politiikkaan ja omiin varoihin; näiden 
kielteisten vaikutusten alkusyynä on se, että järjestelmien välittömät osapuolet eivät 
noudata järjestelmiä, kun taas komission asiaan liittyvät toiminta- ja 
tarkastusvaltuudet ovat erittäin rajalliset. 
Omien varojen osalta on huomattava, että toimintahäiriöiden vuoksi kantamatta 
jäävät tulot on kannettava jollakin muulla tavoin; nämä kantamatta jääneet tullit 
jäävät tavallaan muiden eurooppalaisten verovelvollisten korvattaviksi ja 
maksettaviksi sen sijaan, että ne olisivat normaalisti kuuluneet tuojien suoritettaviksi. 
7. Tullietuusjärjestelmien tulevaisuus 
7.1 Laajenemisen valmisteluja sen vaikutus tullietuusjärjestelmiin 
Näihin järjestelmiin kohdistuva paine on viime vuosina kasvanut, kun 
jäsenyyshakemuksen esittäneille maille myönnettyjä etuustoimenpiteitä on täytynyt 
laajentaa tai lujittaa. 
Laajenemisen valmistelu tarjoaa poikkeuksellisen tilaisuuden edistää näissä maissa, 
niin toimijoiden kuin viranomaistenkin keskuudessa, tullietuuksien hallinto- ja 
tarkastusmenettelyjen oikeaa soveltamista yhteistyössä unionin kanssa. Menettelyjen 
mahdollisimman pikainen täytäntöönpano parantaa osaltaan näiden maiden 
tulevaisuuden valmistelua. 
Tällä tavoin järjestelmien moitteettoman hallinnon kautta ja luomalla itselleen 
todelliset arviointikeinot olosuhteiden mukaisia ja avoimia toimia tai vastatoimia 
varten unioni pystyy entistä paremmin määrittelemään aiheelliset edellytykset 
vähittäiselle siirtymiselle, joka takaa näille maille täydet osallistumismahdollisuudet 
unionissa. 
7.2 Tiettyjen tuotteiden tullietuuksien vähentäminen 
Tämä vähentäminen johtuu yhteisen tullitariffin tullien yleisestä alentamisesta 
Uruguayn kierroksen päätelmien perusteella; Uruguayn kierroksen soveltaminen on 
määrä saada päätökseen vuonna 2004. Kun tullietuuksia on näin vähennetty yleisesti 
niiden tuotteiden osalta, joiden tulli on alle kaksi-kolme prosenttia, 
etuusjärjestelmien menettelyihin vetoamisen etu jää lopulta vähäiseksi. Järjestelmät 
pysyvät sitä vastoin edullisina erityisesti petosalttiille tuotteille, joiden tullit ovat 
suuremmat, kuten muun muassa tietyille maatalous- ja kalastustuotteille, tietyille 
tekstiilituotteille tai kengille. 
Tästä voidaan päätellä, että keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä alkuperäsäännöt on 
mukautettava tulevaan tilanteeseen. Toistaiseksi yhteisön myöntämillä 
tullialennuksilla on kuitenkin edelleen huomattava vetovoima. On siis määriteltävä 
keinot, joiden avulla nämä välineet voivat edelleen täyttää täysin tehtävänsä. 
7.3 Alkuperäsääntöjen soveltuvuus kansainvälisen kaupan uuteen tilanteeseen 
Voidaan kysyä, onko tietyillä toimintahäiriöillä yhteys tullietuuksiin oikeuttavaa 
alkuperää koskevien sääntöjen perusrakenteeseen. Edellä mainitussa 16 päivänä 
20 
huhtikuuta 1997 annetussa tiedonannossaan komissio hahmotteli alustavan analyysin 
tästä kysymyksestä ja esitti suuntaviivoja tilanteen parantamiseksi erityisesti 
käyttämällä poikkeuksia entistä johdonmukaisemmin ja kohdentamalla ne entistä 
tarkemmin sekä yksinkertaistamalla kyseisiä sääntöjä. 
8. Komission valinta 
Näiden toimintahäiriöongelmien ratkaisemiseksi se vaihtoehto, että vilpittömän 
mielen käsitettä laajennettaisiin kattamaan epärehelliset toimijat ja siten rangaistaisiin 
välillisesti pelisääntöjä noudattavia toimijoita, ei tietenkään ole hyväksyttävissä. 
Komissio katsoo päinvastoin, että ainoa mahdollinen vaihtoehto on näiden 
järjestelmien toiminnan parantaminen, kun otetaan huomioon kaikkien osapuolten 
etu. Menneisyyden tapaukset puolestaan voidaan käsitellä ainoastaan 
tapahtumahetkellä olemassa olleen lainsäädännön perusteella. 
Tämä valinta on suorassa linjassa sen julistuksen kanssa, jonka komissio antoi lisätä 
28. toukokuuta 1996 järjestetyn neuvoston istunnon pöytäkirjaan ja josta seuraava 
ote on lainaus: 
Komissio "... on pannut tarkkaan merkille neuvoston pyynnön tämän tutkimuksen 
tekemisestä. 
Komissio toteaa kuitenkin, että neuvoston pyynnöstä ilmenevät suuntaviivat 
johtaisivat nykyisen lainsäädännön huomattavaan muuttamiseen. 
Komissio muistuttaa tuojien asemasta nykyisessä lainsäädännössä; kuten komissio 
muistutti sääntöjenvastaisuuksien ja petosten torjunnan työohjelmassaan (KOM 
(96) 17), tuojilla säilyy periaatteessa oikeudellinen ja taloudellinen vastuu 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. 
Komissio tarkastelee tätä pyyntöä kuitenkin rakentavassa hengessä ottaen 
huomioon myös tuomioistuimen viimeaikaisen oikeuskäytännön; samalla se pitää 
mielessään yhteisön politiikan moitteettoman toiminnan vaatimukset ja antaa 
etusijan nykyisten sääntöjen ja säännösten johdonmukaisuuden lujittamiselle sekä 
tarpeelle suojata unionin taloudelliset edut. " 
9. Tullietuusjärjestelmien toimintahäiriöiden korjaamiseen tarvittavat toimet 
Komission ja jäsenvaltioiden jo toteuttamilla toimilla on määrä osaltaan korjata tätä 
tilannetta, mutta ne eivät yksinään riitä, ja muitakin toimia on suunniteltava. 
Niiden on määrä perustua suurelta osin eri työ- tai toimintaohjelmiin, kuten 
esimerkiksi tullialan toimintaohjelmaan ("Tulli 2000"), joiden tarkoituksena on muun 
muassa yhtenäistää ja selkeyttää yhteisen kauppapolitiikan soveltamisedellytyksiä 
sekä suojata yhteisön taloudelliset edut. 
9.1 Parhaillaan toteutettavat toimet 
9.1.1 Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen 
ajanmukaistaminen 
21 
Yhteisö on komission aloitteesta käynnistänyt joitakin vuosia sitten 
tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen uudistamis-, 
yhtenäistämis- ja yksinkertaistamistoimen, jolla vastataan 1990-luvun alussa 
alkaneeseen sopimusperusteisten etuusjärjestelmien määrän räjähdysmäiseen 
kasvuun sekä tarpeeseen edistää tämän lainsäädännön luettavuutta ja 
avoimuutta. 
Tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevat säännöt, joita yhteisö 
nykyään soveltaa Euroopassa (ETA, EFTA ja KIE-maat, yhteensä yli 
kolmekymmentä maata), ovat olleet samanlaiset 1. heinäkuuta 1997 alkaen. 
Samoja sääntöjä on tarjottu kahdelletoista Välimeren maalle, ja eräät näistä 
maista ovat hyväksymäisillään ne. 
Tämä tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen 
yhtenäistämis- ja parantamistoimi perustuu muun muassa asiakirjojen 
yksinkertaistamiseen (EUR.2- ja APR. 1-todistusten poistaminen, 
laskutusperusteisten ilmoitusten yleistyminen), hyvin pitkälti yhdenmukaistetun 
tekstimallin yleistymiseen (esimerkiksi perusmääritelmissä, kuten "kokonaan 
tuotettujen" tuotteiden määritelmässä jne.) tai uudentyyppisten suhteiden 
edistämiseen taloudellisten toimijoiden kanssa ("valtuutettujen viejien" 
käsitteen yleistyminen). 
Lisäksi tietyt näistä uusista säännöistä on mahdollisuuksien mukaan saatettu 
sekä AKT/MMA-yleissopimusten että SGP:n osaksi. 
9.1.2 Tullietuusjärjestelmien hallinnon antaminen edunsaajamaiden tullihallintojen 
tehtäväksi 
Tältä osin jäsenvaltioiden hallintojen tärkeimpänä tehtävänä on 
alkuperätodistusten ja niiden sisällön tarkastaminen niin viennin kuin 
tuonninkin yhteydessä. Tarkoituksena ei ole tarkastaa jokaista todistusta, vaan 
tehdä tarkastuksia riskianalyysitekniikoiden mukaisesti. Näiden hallintojen 
asiana on myös antaa sitovat alkuperätiedot, jotka lisättiin yhteisön 
tullilainsäädäntöön vuoden 1997 alussa. 
Kuten voidaan helposti todeta, näiden hallintojen tehtävästä on tulossa entistä 
työläämpi, mutta se hinta on maksettava tullietuuskohteluun oikeuttavaa 
alkuperää koskevien sääntöjen järjestelmän toimivuudesta. Kun periaatteena 
on, että yhteisössä alkuperäsääntöjen hallinto kuuluu tullille, vaikuttaa 
välttämättömältä, että myös niissä kumppanimaissa, joissa asia ei vielä ole näin, 
näiden tehtävien hoito annettaisiin tulliviranomaisille edellyttäen, että kyseisillä 
tullihallinnoilla on toimivaltaa ja todellista valtaa ja että ne etenkin käyttävät 
todella valtaansa erityisesti taloudellisten toimijoiden valvontaan. Tällöin 
voitaisiin hyödyntää täysimittaisesti kaikkien tullihallintojen yhteisiä tietoja 
tullilainsäädännöstä, joka on kansainvälisesti suurelta osin yhdenmukaistettu 
(nimikkeistö, arvo...). Tämän alan toimi on valmiina käynnistettäväksi. 
9.1.3 Edunsaajamaille tiedottaminen 
Ensimmäiset tullietuusjärjestelmät saivat alkunsa 1970-luvulla. Siitä lähtien 
yhteisö on ponnistellut laajasti selittääkseen tullietuuskohteluun oikeuttavaa 
22 
alkuperää koskevien sääntöjen sisältöä, niiden käytännön soveltamista ja 
tarvetta kiinteään hallintoyhteistyöhön. 
Nämä toimet on suunnattu erityisesti kyseisten kolmansien maiden 
keskusviranomaisille ja niiden jatkoksi on tullut koulutustoimia, jotka on 
suunnattu alkuperäsääntöjen hallinnosta ja käytännön soveltamisesta vastaaville 
henkilöille. Kolmen viime vuoden aikana yhteisö on järjestänyt parikymmentä 
tällaista seminaaria eri puolilla maailmaa. 
Lisäksi yhteisö on vedonnut myös asiantuntijajärjestöihin auttaakseen 
mainittuja maita arvioimaan entistä paremmin yhteisön alkuperäsääntöjä ja 
erottamaan ne niistä säännöistä, joita näiden maiden on myös sovellettava 
kaupassaan muiden etuuskohteluja myöntäneiden maiden kanssa. 
Yhteisön tutkinta- ja tarkastusvaltuuskuntien käynneillä voi myös olla 
päätarkoituksensa lisäksi välillisiä pedagogisia vaikutuksia samalla tavoin kuin 
kyseisissä maissa järjestetyillä tiedotusseminaareilla, sillä paikallisviranomaiset 
pystyvät niiden avulla parantamaan tietojaan valvonnasta. 
Lisäksi komissio on vuodesta 1994 alkaen järjestänyt säännöllisesti kokouksia 
(kymmenkunta) EFTA- ja KJE-maihin sekä Baltian maihin laajennetun 
tullikoodeksikomitean yhteydessä (alkuperäosasto) sekä kaikkien Välimeren 
maiden kanssa. 
9.1.4 Tullietuusjärjestelmien käytännöllisen soveltamisen tarkastukset yhteisössä 
Viime vuosina jäsenvaltioissa on toteutettu erityisesti näiden järjestelmien alalla 
useita alkuperää koskevia tarkastus- ja valvontatoimia, joiden tarkoituksena on 
tutkia kaikki tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen 
soveltamisen näkökohdat niin tuonnissa kuin viennissäkin. Näissä vuosina 
1992-1995 toteutetuissa tarkastuksissa on todettu erilaisia poikkeamia, joista 
merkittävimmät esitetään seuraavassa: 
jäsenvaltiot eivät aina tulkitse alkuperäsääntöjä yhtenäisesti; 
tiettyjen jäsenvaltioiden tullilaitokset ovat erittäin hajautettuja, eikä 
petosten yleistutkintaa aina toteuteta keskushallinnossa; 
vaikka yksinkertaistetut menetelmät mahdollistavatkin entistä 
suuremman joustavuuden yritysten kannalta, ne rajoittavat 
tulliviranomaisten mahdollisuuksia tarkastuksiin; 
alkuperäselitysten jälkitarkastuksiin on usein vaikea saada 
tyydyttäviä vastauksia määräaikojen rajoissa, mistä seuraa valtavia 
vaikeuksia tullien kannossa. 
Nämä tarkastustoimet täydentävät muita komission toteuttamia toimia, jotka 
liittyvät tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomusten seurantaan 
9.2 Välineet: tilannekatsaus ja puutteet 
9.2.1 Nykyiset välineet 
23 
• Kaikkiin sopimuksiin sisältyy keskinäistä avunantoa tulliasioissa koskeva 
pöytäkirja, jota sovelletaan petosten ehkäisyn ja torjunnan sekä näissä 
sopimuksissa määritellyn tullietuuskohteluun oikeuttavan alkuperän yhteydessä; 
tullialan yhteensovittamista ja yhteisön sisäistä yhteistyötä (keskinäistä 
avunantoa, tietojen toimittamista jne.) varten on laaja-alainen väline (asetukset 
1468/81 ja 515/97); 
sekä itsenäisissä järjestelmissä (SGP, entinen Jugoslavia jne.) että 
sopimusperusteisissa järjestelmissä (KIE-maat, EFTA jne.) toteutetaan 
jälkitarkastuksia, jos on olemassa perusteltu epäily. Jos vastausta ei saada 10 
kuukauden aikana tai jos vastaus on riittämätön, etuuskohtelu evätään; 
SGP:ssä unionilla on oikeus toteuttaa tutkimuksia yhteistyössä edunsaajamaiden 
viranomaisten kanssa, jos näyttää siltä, että säännöksiä rikotaan; 
SGP:n osalta asetuksissa 3281/94 ja 1256/96 (9 artikla) säädetään 
mahdollisuudesta keskeyttää etuuskohtelu petosten ja hallintoyhteistyön puutteen 
perusteella; 
jos sopimusperusteisissa järjestelmissä osapuolten tulliviranomaisten kesken 
syntyy vaikeuksia jälkitarkastuksen soveltamisessa, kysymys viedään 
assosiointikomitean käsiteltäväksi sanotun kuitenkaan rajoittamatta riita-asioihin 
sovellettavien kansallisten lainsäädäntöjen säännösten soveltamista. 
9.2.2 Puutteet ja puuttuvat välineet 
• Unionin sisällä ei ole oikeudellisesti sitovaa yhteisön välinettä sen välttämiseksi, 
että jäsenvaltiot soveltavat toisistaan poikkeavasti varotoimenpiteitä, joita 
edellytetään perusteltujen epäilyjen yhteydessä, kun on olemassa vaara kaupan 
vääristymisestä; 
• edunsaajamaiden osalta ensinnäkin SGP:ssä on olemassa 9 artikla, mutta siihen ei 
ole vedottu hallintoyhteistyön puutteen perusteella, sillä tämän välineen 
soveltaminen on työlästä ja aloite siinä kuuluu jäsenvaltioille. Siinä ei myöskään 
säädetä, että komissio voisi toteuttaa nopeasti väliaikaisia toimenpiteitä, jotka 
voitaisiin mukauttaa erityyppisiin ja laajuudeltaan vaihteleviin tilanteisiin; 
• muuntyyppisissä järjestelmissä ei myöskään ole oikeudellista välinettä, jonka 
avulla voitaisiin hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä komission tai jäsenvaltioiden 
aloitteesta, eikä liioin SGP:n 9 artiklan kaltaisia säännöksiä. 
Niinpä: 
• jos sopimusperusteisissa järjestelmissä assosiointikomitea ei pääse ratkaisuun, 
riita-asian ratkaisemiseksi ei ole säädetty mitään välinettä; 
• sopimuksissa ei myöskään aina ole mahdollisuutta tarkistaa, onko jokin 
kumppanimaa pannut jonkin säännöksen tosiasiallisesti täytäntöön (turkkilaisten 
televisioiden tapaus) tai onko kolmannen maan viranomaisilla todella 
oikeudellinen kelpoisuus tarkastaa myöntämissään todistuksissa tarkoitettujen 
24 
tavaroiden alkuperä, kun ne itse väittävät toisinaan päinvastaista (israelilaisen 
appelsiinimehun tapaus). 
9.3 Toteutettavat toimet 
Tullietuusjärjestelmiin kohdistuvan luottamuksen palauttaminen koskee kaikkia 
näiden järjestelmien käyttöön ja hallintoon osallistuvia toimijoita niin unionissa kuin 
kolmansissa maissakin, olipa kyse sitten hallinnoista tai taloudellisista toimijoista. 
Tätä menettelyä on ennakolta valmisteltava muistuttamalla kunkin osapuolen 
vastuualueista, oikeuksista ja velvoitteista sekä noudattamalla tosiasiallisesti 
olemassa olevia säännöksiä siten, että tilanne korjataan tai kaikista näiden 
velvoitteiden noudattamatta jättämisistä rangaistaan. Unionin on kuitenkin luotava 
myös täydentäviä välineitä, joita tarvitaan korvaamaan nykyisen järjestelmän 
heikkouksia. 
Neuvoston ja komission on kiinteässä yhteydessä toimien määriteltävä ensisijaiset 
tavoitteet ja vahvistettava toimien toteuttamisaikataulu yhteisellä sopimuksella. 
Näiden toimien on oltava pääosin seuraavia: 
9.3.1 Nykyisten säännösten entistä tarkemman soveltamisen edistäminen 
soveltamalla tarkasti lainsäädäntöä ja välttämällä ylittämästä pakollisia 
määräaikoja hallintoyhteistyön toimimattomuuden yhteydessä tai vaatimalla 
todistusten mitätöimistä ja rankaisemalla rikkomusten osalta entistä tiukemmin 
valtioita, jotka eivät yleisesti hoida velvoitteitaan; 
sopimusten ja sopimusperusteisten järjestelyjen osalta hyödyntämällä 
määrätietoisesti kaikkia vuoropuhelun keinoja ja kaikkia olemassa olevia 
mekanismeja, jotta edunsaajamaat saataisiin toteuttamaan kaikki aiheelliset 
toimenpiteet, jos näiden järjestelmien soveltamisessa todetaan toimintahäiriöitä; 
kannustamalla jäsenvaltioita hyödyntämään täysipainoisesti järjestelmää 
kaikkien jäsenvaltioiden toteamien tai epäilemien sääntöjenvastaisuuksien 
ilmoittamiseksi komissiolle ; 
varmistamalla sopimuspuolina olevien maiden toteuttamien toimenpiteiden ja 
tarkastusten tehokkuus sellaisina kuin kyseiset maat ovat sitoutuneet ne 
toteuttamaan allekirjoittaessaan sopimuksen; 
vaatimalla kumppaneitamme ilmoittamaan kansallinen lainsäädäntönsä ja 
tarvittaessa auttamalla niitä sen laatimisessa, jotta varmistettaisiin, että niillä on 
kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat keinot noudattaa sopimuksista tai 
järjestelyistä johtuvia velvoitteita, 
9.3.2. Nykyisten puutteiden korjaaminen aiheellisin säännöksin 
parantamalla yhteisön säädöksiä laaja-alaisella säädöksellä, jonka tarkoituksena 
on yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden toiminta tullien kannossa tai tulleja 
koskevien varotoimenpiteiden toteuttamisessa muun muassa yhteisön tutkinta-
tai tarkastusvaltuuskuntien päätelmiin perustuvien toteamusten johdosta; 
25 
käyttämällä entistä järjestelmällisemmin tuojien ennakkovaroitusjärjestelmää, 
kun on syntynyt perusteltu epäily alkuperästä, jotta vilpittömään mieleen ei 
aiheettomasti vedottaisi; 
säätämällä mahdollisuudesta edunsaajamaissa toteutettaviin valvontatoimiin 
lisäämällä säädöksiin yhteisön mahdollisuus toteuttaa näissä maissa 
tarkastuksia, jotka koskevat sopimuksiin sisältyvien alkuperäsääntöjen 
täytäntöönpanoa; 
luomalla laaja-alaisia oikeudellisia välineitä, joiden avulla koko yhteisössä 
voidaan toimia yhtenäisesti ja nopeasti, kun kolmas maa ei noudata 
velvoitteitaan, erityisesti ottamalla käyttöön komission mahdollisuus hyväksyä 
oma-aloitteisesti tai yhden tai useamman jäsenvaltion pyynnöstä väliaikaisia 
toimenpiteitä (esimerkiksi tuliivakuudet, etuuskohtelun väliaikainen suspensio, 
väliaikainen määrävalvonta jne.), joista neuvosto myöhemmin päättäisi 
lopullisesti; näissä säännöksissä on kyseisten eri etuusjärjestelmien mukaisesti 
otettava huomioon yhteisön kansainvälisistä sitoumuksista johtuvat velvoitteet; 
saattamalla SGP:n edunsaajamaiden viranomaiset vastuullisiksi soveltaen 
tehokkaasti SGP-asetusten 9 artiklan säännöksiä (jotka voivat johtaa 
järjestelmän täydelliseen tai osittaiseen suspensioon) petosten ja 
hallintoyhteistyön sääntöjen noudattamatta jättämisen perusteella; 
lisäämällä etuusjärjestelmien säädöksiin mahdollisuus säätää väliaikaisesti 
esimerkiksi rajoitustoimenpiteitä tai tiettyjen etuuksien suspensiotoimenpiteitä. 
Tämä väline voisi tarvittaessa ulottua jopa näiden järjestelmien soveltamisen 
suspendointiin kyseisen tapauksen laajuuden ja vakavuuden mukaisessa 
suhteessa ja ottaen huomioon yhteisön kansainväliset sitoumukset; 
9.3.3 Välineen täydentäminen lisätoimin: 
järjestämällä hallintoyhteistyön osalta edunsaajamaiden edustajille suunnattuja 
neuvontatoimia; 
hyväksymällä koulutus- ja tiedotusohjelma, joka suunnataan eri kolmansien 
maiden sekä yhteisön jäsenvaltioiden kansallisille hallinnoille ja toimijoille; 
järjestämällä säännöllisesti työkokouksia edunsaajamaiden ryhmiin laajennetun 
tullikoodeksikomitean ja yhteisten tulliyhteistyökomiteoiden yhteydessä näiden 
järjestelmien soveltamisedellytysten, niiden tulevan kehityksen ja niihin 
tehtävien parannusten tutkimiseksi; 
saattamalla yhteisön toimijat vastuullisiksi ja tekemällä niiden suhteet 
tulliviranomaisiin entistä henkilökohtaisemmiksi, 
ottamalla ne etuussopimuksia tai -järjestelmiä koskevien selitysten levityksen 
piiriin; 
laatimalla niitä varten eri järjestelmiä koskevia "käsikirjoja" (AKT-maat/KIE-
maat/SGP/Välimeren maat); 
26 
tuomalla kolmansien maiden ja yleisön saataville aiheellisia tietoja 
(lainsäädäntöä, käsikirjoja, yhteisössä annettuja sitovia alkuperätietoja) 
nykyaikaisin tietoteknisin välinein (levykkeet, cd-tietolevyt, Internet), 
julkaisemalla Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa tiedotus, jossa 
toimijoita kannustetaan pyytämään sitovia alkuperätietoja tuomistaan 
tavaroista ja kiinnitetään niiden huomio väärien alkuperätodistusten 
vastaanottamisesta koituviin riskeihin. 
9.3.4 Tulevaisuuden valmistelu: 
saattamalla voimaan "Vähiten kehittyneiden maiden yhteisön markkinoille 
pääsyn parantamista koskevassa tiedonannossa11 esitetyt toimet ja erityisesti 
nykyiseen lainsäädäntöön sisältyvät poikkeukset alkuperäissäännöistä silloin, 
kun niihin on perusteita; 
edistämällä alueellisen yhteistyön rakenteiden toteuttamista erityisesti siltä osin 
kuin ne mahdollistavat edistyneiden kehitysmaiden ja vähemmän kehittyneiden 
maiden välisen yhteistyön, myös sijoitusalalla; tässä yhteydessä olisi edistettävä 
alueellisen kumulaation käyttöä; 
valmistelemalla yhteisön pohdintaa SGP:n alkuperäsääntöjen 
maailmanlaajuisesta yhdenmukaistamisesta, jonka UNCTAD on ilmoittanut 
tapahtuvan lähivuosina; 
yksinkertaistamalla tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien 
sääntöjen järjestelmää maailmankaupan tulevan, Uruguayn kierroksen 
jälkeisen tilanteen huomioon ottamiseksi; 
pohtimalla edellä tarkoitetun alueellisen yhteistyön edistämispolitiikan tulosten 
perusteella myöhempää tarvetta säätää mahdollisimman kattavasta 
vapautuksesta vähiten kehittyneille maille ja kehitystasoltaan niitä lähellä 
oleville maille. 
27 
a) Sopimusten ja muiden tullietuusjärjestelmien luettelo (1.7.1997) 
ALKUPERÄ 
ETA —— 
94/1/ETY 13 päivänä joulukuuta 1993 tehty neuvoston ja komission päätös -
(EYVL N:o L 1, 03/01/94) Eurooppa-sopimuksen pöytäkirja N:o 4 alkuperäsäännöistä 
ETA-päätös Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen voimaantulosta 
(EYVL N:o L 86, 20/4/95) Liechtensteinin ruhtinaskunnan osalta 10 päivänä maaliskuuta 1995 
tehty ETA:n neuvoston päätös N:o 1/95. 
ETA-päätös ETA-sopimuksen alkuperäsääntöjä koskevan pöytäkirjan N:o 4 
(EYVL N.oL 21, 23/1/97) muuttamisesta 22 päivänä marraskuuta 1996 tehty ETA:n 
sekakomitean päätös N:o 71/96 
Norja 
vielä julkaisematon Euroopan talousyhteisön ja Norjan välillä "alkuperätuotteiden" 
käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
tehdyn sopimuksen pöytäkirjan N:o 3 muuttamisesta 20 päivänä 
joulukuuta 1996 tehty ETY -Islanti-sekakomitean päätös N:o 1/96 
Islanti 
vielä julkaisematon Euroopan talousyhteisön ja Islannin välillä "alkuperätuotteiden" 
käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
tehdyn sopimuksen pöytäkirjan N:o 3 muuttamisesta 19 päivänä 
joulukuuta 1996 tehty ETY-Islanti-sekakomitean päätös N:o 1/96 
Sveitsi 
vielä julkaisematon Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin välillä "alkuperätuotteiden" 
käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
tehdyn sopimuksen pöytäkirjan N:o 3 muuttamisesta 19 päivänä 
joulukuuta 1996 tehty ETY-Sveitsi-sekakomitean päätös 1/96 
Puola 
vielä julkaisematon Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan välisestä 
assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan N:o 4 
muuttamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen ja 
niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan välisen assosiointineuvoston päätös 
N:o 1/97 
Unkari 
97/230/EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Unkarin tasavallan 
(EYVL N.o L 92, 7/4/97) välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan N:o 4 
muuttamisesta 28 päivänä joulukuuta 1996 tehty Euroopan yhteisöjen ja 
niiden jäsenvaltioiden sekä Unkarin tasavallan välisen 
assosiointineuvoston päätös N:o 3/96, 
Teekin tasavalta 
96/75 l/Euratom, EHTY, EY Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Teekin tasavallan 
välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan No 4 
muuttamisesta 29 päivänä marraskuuta 1996 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tsekin tasavallan välisen 
(EYVL N:o L 343, 31/12/96) assosiointineuvoston päätös N:o 3/96 
Slovakian tasavalta 
vielä julkaisematon Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Slovakian tasavallan 
välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan 4 
muuttamisesta 9 päivänä tammikuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja niiden jäsenvaltioiden sekä Slovakian tasavallan välisen 
assosiointineuvoston päätös N:o 2/97 . 
Romania 
28 
97/127/ EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Romanian välisestä 
(EYVL N:o L 54,24/2/97) assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan N:o 4 
muuttamisesta 31 päivänä tammikuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja niiden jäsenvaltioiden sekä Romanian välisen assosiointineuvoston 
päätös N;o 1/97 
Bulgaria 
97/302/ EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Bulgarian välisestä 
(EYVL N:oL 134, 24.5.1997) assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan No 4 
muuttamisesta 6 päivänä toukokuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen ja 
niiden jäsenvaltioiden sekä Bulgarian välisen assosiointineuvoston 
päätös N:o 1/97 
Latvia 
97/268/ EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisön, Euroopan atomienergiayhteisön ja Euroopan hiili-
(EYVLN:oL 111, 28.4.1997) ja teräsyhteisön sekä Latvian tasavallan välisen vapaakauppaa ja 
kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan sopimuksen pöytäkirjan N:o 3 
muuttamisesta 20 päivänä maaliskuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja Latvian tasavallan välisen sekakomitean päätös N:o 1/97 
Liettua 
97/309/EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisön, Euroopan atomienergiayhteisön ja Euroopan hiili-
(EYVLN:oL 136, 27.5.1997) ja teräsyhteisön sekä Liettuan tasavallan välisen vapaakauppaa ja 
kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan sopimuksen pöytäkirjan N.o 3 
muuttamisesta 25 päivänä helmikuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja Liettuan tasavallan välisen sekakomitean päätös N:o 1/97 
Viro 
97/267/EHTY, EY, Euratom Euroopan yhteisön, Euroopan atomienergiayhteisön ja Euroopan hiili-
(EYVL N:o L 111, 28.4.1997) ja teräsyhteisön sekä Viron tasavallan välisen vapaakauppaa ja kaupan 
liitännäistoimenpiteitä koskevan sopimuksen pöytäkirjan N:o 3 
muuttamisesta 6 päivänä maaliskuuta 1997 tehty Euroopan yhteisöjen 
ja Viron tasavallan välisen sekakomitean päätös N:o 1/97 
Slovenia 
96/752/Euratom, EHTY, EY Euroopan yhteisön, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan 
atomienergiayhteisön sekä Slovenian tasavallan kauppaa ja kaupan 
liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen tekemisestä 
(EYVL N:o L 344, 31/12/96) 25 päivänä marraskuuta 1996 tehty neuvoston ja komission päätös 
Pöytäkirja N:o 4 "peräisin olevien tuotteiden" (alkuperätuotteet) 
käsitteen määrittelystä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
Färsaaret 
97/126/EY 6 päivänä joulukuuta 1996 tehty neuvoston päätös - Färsaarten kanssa 
tehtyjen sopimusten pöytäkirja N:o 3 "peräisin olevien tuotteiden" 
(EYVL N:o L 53, 22/2/97) (alkuperätuotteet) käsitteen määrittelystä ja hallinnollisen yhteistyön 
I menetelmistä 
Ceutaja Melilla <_ 
88/1135/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmistä yhteisön tullialueen sekä Ceutan ja Melillan välisessä 
(EYVL N:o L 114, 02/05/88) 1 kaupassa 7 päivänä maaliskuuta 1988 annettu neuvoston asetus. 
AKT-maat I 
90/0523/ETY Poikkeuksia neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen pöytäkirjassa N:o 
1 määrätyistä alkuperäsäännöistä koskevasta menettelystä 8 päivänä 
(EYVL N:o L 290, 30/10/90) lokakuuta 1990 tehty neuvoston päätös. 
91/400/EHTY, ETY Neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen tekemisestä 25 päivänä 
helmikuuta 1991 tehty neuvoston ja komission päätös. 
(EYVL N:o L 229, 17/08/91) 
93/514/ETY "Alkuperätuotteen" käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
Mauritiuksen erityistilanteen huomioon ottamiseksi 
tonnikalasäilykkeiden osalta tehty AKT-ETY-tulliyhteistyökomitean 
(EYVL N.o L 242, 28/09/93) päätös N:o 2/93. 
29 
93/514/ETY "Alkuperätuotteen" käsitteen määritelmästä poikkeamisesta Senegalin 
erityistilanteen huomioon ottamiseksi tonnikalasäilykkeiden osalta 
(EYVL N:o L 242, 28/09/93) tehty AKT-ETY-tulliyhteistyökomitean päätös N:o 3/93. 
94/18/EY "Alkuperätuotteen" käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
Seychellien erityistilanteen huomioon ottamiseksi 
tonnikalasäilykkeiden osalta tehty AKT-_TY-tulliyhteistyökomitean 
(EYVL N.o L 12, 15/01/94) päätös N:o 4/93. 
94/386/EY "Alkuperätuotteen" käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
FidXisaarten erityistilanteen huomioon ottamiseksi tiettyjen 
vaatteiden osalta tehty AKT-^ETY-tulliyhteistyökomitean päätös N:o 
(EYVL N:o L 176, 09/07/94) 1/94. 
94/946/EY "Alkuperätuotteen" käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
Seychellien erityistilanteen huomioon ottamiseksi 
tonnikalasäilykkeiden osalta tehty AKT-ETY-tulliyhteistyökomitean 
(EYVL N:o L 371, 31/12/94) päätös N:o 2/94. 
96/557/EY Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
Swazimaan kuningaskunnan erikoistilanteen huomioon ottamiseksi 
maan lankatuotannon (HS-koodit 5402.52 ja 5402.62) osalta 2 päivänä 
(EYVL N:oL 243, 24/09/1996) syyskuuta 1996 tehty AKT-^TY-tulliyhteistyökomitean päätös N:o 
1/96. 
96/558/ETY Alkuperätuotteen käsitteen määritelmästä poikkeamisesta 
FidXisaarten, Mauritiuksen ja Senegalin erityistilanteen huomioon 
ottamiseksi niiden tonnikalasäilykkeiden ja tonnikalan palojen (loins) 
(EYVL N:o L 243, 24/09/96) tuotannon osalta 2 päivänä syyskuuta 1996 tehty AKT-^TY-
tulliyhteistyökomitean päätös N.o 2/96. 
MMA-maat 
91/0482/ETY Merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan 
(EYVL N:o L 263, 19/09/91) talousyhteisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehty neuvoston päätös. 
94/724/EY Käsitteen "peräisin olevat tuotteet" (alkuperätuotteet) määritelmästä 
poikkeamisesta Montserrat'n erityistilanteen huomioon ottamiseksi 
CN-koodiin 8536 90 10 kuuluvien johtojen ja kaapeleiden liitäntöjen ja 
(EYVL N:o L 288, 09/11/94) kosketinelementtien osalta 31 päivänä lokakuuta 1994 tehty komission 
päätös. 
95/375/EY Poikkeuksesta alkuperätuotteen käsitteen määritelmästä Montserrat'n 
erikoisaseman huomioon ottamiseksi CN-koodiin 8536 90 10 
kuuluvien johtoja ja kaapeleita varten tarkoitettujen liitäntöjen ja 
kosketinelementtien osalta tehdyn päätöksen 94/724/EY muuttamisesta 
(EYVL N:o L 222, 20/9/95) 8 päivänä syyskuuta 1995 tehty komission päätös. 
96/529/EY Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä poikkeamisesta Saint-
Pierre ja Miquelonin erityistilanteen huomioon ottamiseksi koodiin 
0304 20 kuuluvien jäädytettyjen turskafileiden osalta 29 päivänä 
(EYVL N:o L 223, 04/09/1996) heinäkuuta 1996 tehty komission päätös. 
Kypros 
73/1246/ETY Kyproksen tasavallan ja ETY:n välisen assosiointisopimuksen 
tekemisestä 14 päivänä toukokuuta 1973 tehty neuvoston päätös. 
(EYVL N:oL 133, 21/05/73) 
77/2907/ETY ETY:n ja Kyproksen tasavallan välisen assosiointisopimuksen 
lisäpöytäkirjan tekemisestä 20 päivänä joulukuuta 1977 tehty 
neuvoston päätös. 
(EYVL N:o L 339, 28/12/77) 
87/607/ETY Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen 
assosiointisopimuksen toisen vaiheen täytäntöönpanon edellytyksiä ja 
yksityiskohtaisia sääntöjä sekä sopimuksen eräiden määräysten 
mukauttamista koskevan pöytäkirjan tekemisestä 21 päivänä 
(EYVL N.o L 393, 31/12/87) | joulukuuta 1987 tehty neuvoston päätös. 
30 
88/4264/ETY 'Alkuperätuotteiden' käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta harmonoidun 
järjestelmän käyttöönoton johdosta tehdyn ETY-Kypros-
(EYVLN:oL 378, 31/12/88) assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/88 soveltamisesta 13 päivänä 
joulukuuta 1988 annettu neuvoston asetus. 
89/2428/ETY Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan väliseen 
assosiointisopimukseen sisältyvästä "alkuperätuotteen" käsitteen 
määritelmästä poikkeamisesta tehdyn ETY-^Cypros-
(EYVL N:o L 230, 08/08/89) assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/89 soveltamisesta 28 päivänä 
heinäkuuta 1989 tehty neuvoston päätös. 
90/3203/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan 6 ja 17 artiklan 
muuttamisesta uudelleen tehdyn ETY-Kypros-assosiointineuvoston 
päätöksen 4/90 soveltamisesta 22 päivänä lokakuuta 1990 annettu 
(EYVL N:o L 307, 07/11/90) neuvoston asetus 
95/576/EY Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisessä 
assosiointisopimuksessa annettuihin alkuperätuotteiden käsitteen 
määritelmää koskeviin määräyksiin tehtävistä poikkeuksista 22 
päivänä joulukuuta 1995 tehty EY: n ja Kyproksen assosiointineuvoston 
(EYVL N:o L 326, 30/12/95) | päätös N:o 1/95. 
95/3056/EY Assosiointisopimuksessa annettuihin tiettyihin määräyksiin tehtävistä 
poikkeuksista tehdyn EY:n ja Kyproksen assosiointineuvoston 
päätöksen N:o 1/95 täytäntöönpanoa koskevista menetelmistä 30 
(EYVL N:o L 326, 30/12/95) | päivänä lokakuuta 1995 annettu neuvoston asetus. 
Malta 
76/939/ETY Euroopan talousyhteisön ja Maltan väliseen assosiointisopimukseen 
liittyviä tiettyjä määräyksiä koskevan pöytäkirjan ja 
rahoitussopimuksen tekemisestä 23 päivänä huhtikuuta 1976 annettu 
(EYVL N.o L 111, 28/04/76) neuvoston asetus 
89/2229/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta 
harmonoidun järjestelmän käyttöönoton jälkeen tehdyn ETY-Malta-
(EYVLN:oL 217, 27/07/89) assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/89 soveltamisesta 18 päivänä 
heinäkuuta 1989 annettu neuvoston asetus 
90/2175/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan 6 ja 17 artiklan 
muuttamisesta uudelleen tehdyn ETY-Malta-assosiointineuvoston 
(EYVL N:o L 198, 28/07/90) päätöksen N:o 2/90 soveltamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1990 
annettu neuvoston asetus 
91/345l/ETY ETY-Malta-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/89 liitteenä olevan 
yhteisen julistuksen soveltamista koskevista säännöksistä 25 päivänä 
(EYVL N:o L 327, 29/11/91) marraskuuta 1991 annettu neuvoston asetus. 
91/607/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 liitteen III 
muuttamisesta 25 päivänä marraskuuta 1991 tehty ETY-Malta-
(EYVL N:o L 331, 03/12/91) | assosiointineuvoston päätös N:o 1/91 
Israel 
96/206/EHTY, EY Euroopan yhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön sekä Israelin 
valtion välisen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan 
väliaikaisen sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 22 
päivänä joulukuuta 1995 tehty neuvoston ja komission päätös. 
(EYVL N:o L 71, 20/03/96) Pöytäkirja N:o 4 käsitteen "peräisin olevat tuotteet" (alkuperätuotteet) 
määrittelystä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
Algeria 
31 
78/2210/ETY Euroopan talousyhteisön ja Algerian demokraattisen kansantasavallan 
yhteistyösopimuksen tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu 
(EYVL N:o L 263, 27/09/78) neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N:o 2 käsitteen alkuperätuotteet määritelmästä ja 
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
Egypti . 
78/2213/ETY Euroopan talousyhteisön ja Egyptin arabitasavallan 
yhteistyösopimuksen tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu 
(EYVL N:o L 266, 27/09/78) neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N:o 2 käsitteen alkuperätuotteet määritelmästä ja 
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
89/317 l/ETY Käsitteen "alkuperätuotteet" määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta harmonoidun 
järjestelmän käyttöön ottamisen vuoksi tehdyn ETY-Egypti-
yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 1/89 soveltamisesta 16 päivänä 
lokakuuta 1989 annettu neuvoston asetus 
(EYVL N:o L 310, 26/10/89) 
(EYVL N:o L 310, 26/10/89) Käsitteen "alkuperätuotteet" määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta harmonoidun 
järjestelmän käyttöön ottamisen vuoksi 30 päivänä elokuuta 1989 
tehty ETY~Egypti-yhteistyöneuvoston päätös N:o 1/89 
89/3172/ETY Käsitteen "alkuperätuotteet" määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta Espanjan ja 
Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen vuoksi tehdyn ETY-
Egypti-yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 2/89 soveltamisesta 16 
päivänä lokakuuta 1989 annettu neuvoston asetus 
(EYVL N:o L 310, 26/10/89) 
Käsitteen "alkuperätuotteet" määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta Espanjan ja 
Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen vuoksi 30 päivänä 
(EYVL N:o L 310, 26/10/89) elokuuta 1989 tehty ETY-Egypti-yhteisryöneuvoston päätös N:o 2/89 
Libanon 
78/2214/ETY Euroopan talousyhteisön ja Libanonin tasavallan yhteistyösopimuksen 
tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N:o 2 alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä ja 
(EYVL N:o L 267, 27/0978) hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
80/2742/ETY Euroopan talousyhteisön ja Libanonin tasavallan yhteistyösopimuksen 
alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta tehdyn päätöksen 
N:o 3/80 soveltamisesta 27 päivänä lokakuuta 1980 annettu neuvoston 
asetus. 
(EYVL N:o L 286, 29/10/80) 
Päätös 3/80 Euroopan talousyhteisön ja Libanonin tasavallan välisen 
yhteistyösopimuksen alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja 
(EYVL N:o L 286,29/10/80) hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan 
muuttamisesta tehty ETY-Libanon-yhteistyöneuvoston päätös N:o 
3/80. 
Marokko 
78/221 l/ETY Euroopan talousyhteisön ja Marokon kuningaskunnan välisen 
yhteistyösopimuksen tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu 
neuvoston asetus 
Pöytäkirja N:o 2 käsitteen "peräisin olevat tuotteet" (alkuperätuotteet) 
määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä. 
(EYVL N:o L 264, 27/09/78) | 
Syyria 
32 
78/2216/ETY Euroopan talousyhteisön ja Syyrian arabitasavallan 
yhteistyösopimuksen tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu 
neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N:o 2 käsitteen alkuperätuotteet määritelmästä ja 
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
(EYVL N:o L 269, 27/09/78) 
Tunisia 
78/2212/ETY Euroopan talousyhteisön ja Tunisian tasavallan yhteistyösopimuksen 
tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N.o 2 käsitteen alkuperätuotteet määritelmästä ja 
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
(EYVL N:o L 265, 2709/78) 
79/056 l/ETY Euroopan talousyhteisön ja Tunisian tasavallan yhteistyösopimuksen 
alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta tehdyn ETY-
Tunisia-yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 3/78 soveltamisesta 5 
päivänä maaliskuuta 1979 annettu neuvoston asetus. 
(EYVL N:oL 80, 31/03/79) 
EYVLN:oL80, 31.03.79 Euroopan talousyhteisön ja Tunisian tasavallan yhteistyösopimuksen 
alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta tehty ETY-Tunisia-
yhteistyöneuvoston päätös N:o 3/78 
89/3900/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta Espanjan 
ja Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen johdosta tehdyn ETY-
Tunisia-yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 2/89 soveltamisesta 4 
(EYVL N:o L 375, 23/12/89) päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus 
"Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan muuttamisesta Espanjan 
ja Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen vuoksi tehty ETY-
(EYVL N.o L 375, 23/12/89) Tunisia-yhteistyöneuvoston päätös N.o 2/89 
Jordania 
78/2215/ETY Euroopan talousyhteisön ja Jordanian hasemiittisen kuningaskunnan 
yhteistyösopimuksen tekemisestä 26 päivänä syyskuuta 1978 annettu 
neuvoston asetus. 
(EYVL N:o L 268, 27/09/78) Pöytäkirja N:o 2 käsitteen "peräisin olevat tuotteet" (alkuperätuotteet) 
määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
91/3579/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta 
harmonoidun järjestelmän käyttöönoton jälkeen tehdyn ETY-
Jordania-yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 3/91 soveltamisesta 25 
(EYVL N:o L 345, 14/12/91) päivänä marraskuuta 1991 annettu neuvoston asetus. 
Pöytäkirja N:o 2 "alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmästä ja 
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 
"Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta 
harmonoidun järjestelmän käyttöönoton jälkeen tehty ETY-Jordania-
(EYVL N.o L 345, 14/12/91) yhteistyöneuvoston päätös N:o 3/91 
91/3580/ETY "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta 
Espanjan ja Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen huomioon 
ottamiseksi tehdyn ETY-Jordania-yhteistyöneuvoston päätöksen N:o 
(EYVL N:o L 345, 14/12/91) 4/91 soveltamisesta 25 päivänä marraskuuta 1991 annettu neuvoston 
I asetus. 
33 
(EYVL N:o L 345, 14/12/91) "Alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmää ja hallinnollisen 
yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 2 muuttamisesta 
Espanjan ja Portugalin Euroopan yhteisöihin liittymisen huomioon 
ottamiseksi tehty ETY-Jordania-yhteistyöneuvoston päätös N:o 4/91. 
Palestiina 
vielä julkaisematon EY:n ja palestiinalaisviranomaisen välisen kauppaa ja yhteistyötä 
koskevan väliaikaisen assosiointisopimuksen tekemisestä tehty 
neuvoston päätös. 
SGP 
93/2454/ETY 
(EYVL N:o L 253, 11/10/93) 
muutettu asetuksella: 
97/12/EY 
(EYVLN:oL9, 13/1/97) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä 
heinäkuuta 1993 annettu komission asetus (67-97 artikla) siltä osin 
kuin on kyse "alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmästä ja tiettyihin 
kehitysmaista peräisin oleviin, yhteisöön tuotuihin tuotteisiin 
sovellettavan hallinnollisen yhteistyön menetelmistä. 
Bosnia-Hertsegovina ja 
Kroatia; Jugoslavian 
liittotasavalta; entinen 
Jugoslavian tasavalta 
Makedonia 
93/2454/ETY 
(EYVL N:o L 253, 11/10/93) 
muutettu asetuksella 
97/12/EY 
(EYVLN:oL9, 13/1/97) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä 
heinäkuuta 1993 annettu komission asetus (98-123 artikla) siltä osin 
kuin on kyse "alkuperätuotteiden" käsitteen määritelmästä ja Bosnia-
Hertsegovinan ja Kroatian tasavalloista, Jugoslavian liittotasavallasta, 
entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta sekä Jordanvirran 
länsipuolisilta alueilta ja Gazan alueelta peräisin olevien tuotteiden 
yhteisöön tuontiin sovellettavan hallinnollisen yhteistyön 
menetelmistä. 
34 
Liite I 
b) Luettelo tulliliitoista, joissa yhteisö on osapuolena 
Turkki 1 
64/732/ETY ETY:n ja Turkin välisestä assosioinnista tehdyn sopimuksen 
tekemisestä 23 päivänä joulukuuta 1963 tehty neuvoston päätös. 
(EYVL N:o L 217, 29/12/64) 
Asetus 2760/72 Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen 
liitetyn lisäpöytäkirjan tekemisestä 23 päivänä marraskuuta 1970 tehty 
neuvoston päätös 
Turkin alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä Ankaran 
(EYVL N:o L 59,5/3/72) sopimuksen lisäpöytäkirjan liitteessä N:o 6 olevan I luvun 
soveltamiseksi tehty assosiointineuvoston päätös N.o 4/72. 
Turkin alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä Ankaran sopimuksen 
(EYVL N:o L 142, 4/6/75) lisäpöytäkirjan liitteessä N:o 6 olevan I luvun soveltamiseksi tehdyn 
päätöksen N:o 4/72 muuttamisesta tehty assosiointineuvoston päätös N:o 
J775, 
96/142/ETY Tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta tehty EY-Turkki-
assosiointineuvoston päätös N:o 1/95. 
(EYVLN:oL35, 13/2/96) 
96/488/ETY EY-Turkki-assosiointineuvoston tekemän päätöksen N:o 1/95 
soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä 
(EYVL N:oL 200, 9.8.1996) toukokuuta 1996 tehty Euroopan yhteisön ja Turkin 
tulliyhteistyökomitean päätös N:o 1/96. 
96/528/EHTY Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Turkin välisen, Euroopan hiili- ja 
teräsyhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien 
tuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen tekemisestä 29 päivänä 
(EYVL N:o L 227, 07/09/96) helmikuuta 1996 tehty komission päätös. 
Pöytäkirja N:o 1 alkuperäsäännöistä. 
Andorra 
90/0680/ETY Euroopan talousyhteisön ja Andorran ruhtinaskunnan sopimuksen 
tekemisestä 26 päivänä marraskuuta 1990 tehty neuvoston päätös. 
(EYVL N:oL 374, 31/12/90) Lisäys alkuperätuotteiden määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön 
menetelmistä 
92/116/ETY Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää koskevasta poikkeuksesta 
(EYVL N:o L 43, 19/2/92) Andorran ruhtinaskunnan erityisaseman huomioon ottamiseksi sen 
tiettyjen valmistettujen maataloustuotteiden tuotannon osalta 31 päivänä 
joulukuuta 1991 tehty sekakomitean päätös N:o 7/91. 
91/3915/ETY Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää koskevasta poikkeuksesta 
tiettyjen valmistettujen maataloustuotteiden tuotannon osalta tehdyn 
(EYVL N:oL 372,31/12/91) ETY-Andorra-sekakomitean päätöksen N:o 7/91 soveltamista 
koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1991 
annettu neuvoston asetus. 
95/502/EY Alkuperäistuotteiden käsitteen määritelmään tehtävästä poikkeuksesta 
Andorran ruhtinaskunnan erityisen nautakarjankasvatustilanteen 
(EYVL N:o L 288, 1/12/95) huomioon ottamiseksi alalla 6 päivänä marraskuuta 1995 tehty 
sekakomitean päätös N:o 2/95. 
96/465/EY Peräisin olevan tuotteen ('alkuperätuote') käsitteen määritelmää 
(EYVL N:o L 192, 2/8/96) koskevasta poikkeuksesta Andorran ruhtinaskunnan erikoisaseman 
huomioon ottamiseksi sen tiettyjen valmistettujen maataloustuotteiden 
tuotannon osalta 31 päivänä joulukuuta 1991 tehdyn sekakomitean 
päätöksen N:o 7/91 muuttamisesta tehty sekakomitean päätös N.o 3/96. 
San Marino 
92/56 l/ETY Kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen 
sopimuksen tekemisestä sekä ETY:n ja San Marinon tasavallan 
(EYVL N:o L 359, 9/12/92) tulliliitosta 27 päivänä marraskuuta 1992 tehty neuvoston päätös. 
35 
Liite I 
(c) Sisäiset toimenpiteet 
sisäiset toimenpiteet 
83/335 l/ETY Euroopan talousyhteisön ja tiettyjen maiden välistä etuuskohteluun 
oikeutettua kauppaa koskevissa säännöksissä vahvistetusta 
(EYVL N:o L 339,05/12/83) menettelystä EUR. 1-tavaratodistusten antamisen ja EUR.2-
lomakkeiden laatimisen helpottamiseksi 14 päivänä marraskuuta 1993 
annettu neuvoston asetus. I 
91/191 l/ETY Yhteisön säännösten soveltamisesta Kanarian saarten hyväksi 26 
(EYVL N.o L 171, 29/06/91) päivänä kesäkuuta 1991 annettu neuvoston asetus. 
36 
Liite n 
1. TAPAUSTEN MÄÄRÄ JA TALOUDELLINEN VAIKUTUS 
Komission laatimat kertomukset sääntöjenvastaisuuksien ja petosten torjunnasta 
vuosina 1995 ja 1996 sisältävät useita tapauksia, jotka ilmentävät tätä 
ongelmakenttää. On kuitenkin pantava merkille tietyt yleiset näkökohdat: 
Etuusjärjestelmiin liittyvät sääntöjenvastaisuus- ja petostapaukset vaikuttavat 
yhteisön perinteisiin omiin varoihin. Nämä tapaukset joko käsitellään jäsenvaltioissa, 
jolloin ne on ilmoitettava komissiolle asetuksen N.o 1552/89 nojalla, tai komissio 
havaitsee ja/tai käsittelee ne yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa (asetuksiin N:o 
1468/81 ja 515/97 perustuva keskinäinen avunanto). Koska nämä 
sääntöjenvastaisuudet koskevat usein monia jäsenvaltioita ja koska tutkimukset 
vaativat säännöllisesti paikalla toteutettavia tarkastuksia kolmannessa maassa, 
komissio käsittelee jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä yleensä ne tapaukset, joiden 
vaikutus talousarvioon on tavallista suurempi. 
Ajanjaksolla 1989-1995 jäsenvaltiot ilmoittivat 796 sääntöjenvastaisuustapausta, 
jotka vaikuttivat perinteisiin omiin varoihin ja liittyivät etuusjärjestelyihin. Jo 
yksistään näiden ilmoitettujen tapausten kokonaisvaikutus talousarvioon oli 111 
miljoonaa ecua. 
Pelkästään vuodelta 1995 jäsenvaltiot ilmoittivat komissiolle vuonna 1995 322 
sääntöjenvastaisuustapausta, jotka liittyivät etuusjärjestelmiin. Näiden tapausten 
kokonaisvaikutus talousarvioon oli 52,6 miljoonaa ecua. Määrä on 18 % kaikkien 
omien varojen alalla ilmoitettujen sääntöjenvastaisuustapausten 
kokonaisvaikutuksesta (katso kaavio 1). (Tämän alan ilmoitusten kausivaihtelun 
vuoksi vuoden 1996 täydellisiä lukuja ei vielä ole saatavilla.) 
Vuonna 1996 komissio käsitteli yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa keskinäisen 
avunannon yhteydessä 391 tapausta, jotka liittyivät etuusjärjestelmiin. Yksistään 
näiden tapausten arvioitu kokonaisvaikutus perinteisiin omiin varoihin (tullit ja 
polkumyyntitullit) oli 220 miljoonaa ecua2. Tämä määrä on 49 % kaikkien niiden 
sääntöjenvastaisuustapausten arvioidusta kokonaisvaikutuksesta, jotka komissio 
käsitteli vuonna 1996 keskinäisen avunannon yhteydessä (katso kaavio 2), ja 47 % 
kaikkien niiden perinteisiin omiin varoihin vaikuttavien tapausten arvioidusta 
kokonaisvaikutuksesta, jotka komissio käsitteli vuonna 1996 (katso kaavio 1). 
Nämä luvut osoittavat tietenkin ainoastaan niiden sääntöjenvastaisuustapausten 
vaikutuksen, jotka joko jäsenvaltio (joka on ilmoittanut ne komissiolle) tai komissio 
on havainnut. Kyse on siis ainoastaan jäävuoren huipusta. 
Tätä vahvistaa vielä se, että valtiot eivät noudata kaikkia niitä velvoitteitaan, joiden 
avulla on tarkoitus saada kokonaiskäsitys havaittujen sääntöjenvastaisuustapausten 
tilanteesta. Kuitenkin jäsenvaltioiden velvoitteita ilmoittaa komissiolle myös 
perintämenettelyjen etenemisestä lujitettiin, kun asetus N:o 1552/89 viimeksi 
uusia tapauksia tai uusia tutkimuksia 
lähes puolet tästä määrästä (104 miljoonaa ecua) koskee tulleja, jotka on muodollisesti todettu ja jotka 
ovat siis kannettavissa 
37 
muutettiin1. Siitä huolimatta jäsenvaltiot eivät tähän asti ole järjestelmällisesti 
ilmoittaneet komissiolle, tuottivatko perintäponnistukset tuloksia. Kokemus ja 
käytäntö kuitenkin osoittavat, että jäsenvaltioiden perintäaste pysyy alhaisena ja on 
ainoastaan 10 %:n luokkaa. 
2. KYSEISET TUOTTEET 
Etuusjärjestelmiin liittyvät sääntöjenvastaisuustapaukset koskevat seuraavia tuotteita: 
a) Jäsenvaltioiden vuodelta 1995 ilmoittamat tapaukset (katso kaavio 3): 
Tapausten määrä Vaikutus talousarvioon 
• maataloustuotteet: 20 15 % 
• kalastustuotteet: 30 17% 
• elektroniikkatuotteet: 97 32% 
• tekstiilituotteet: 94 24% 
• muut teollisuustuotteet 81 12% 
100% 
b) Komission vuonna 1996 yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa käsittelemät tapaukset 
(katso kaavio 4): 
• maataloustuotteet: 2 8 % 
• kalastustuotteet: 8 26% 
• elektroniikkatuotteet: 7 6 % 
• tekstiilituotteet: 15 34% 
• muut teollisuustuotteet: 7 26 % 
asetuksella N:o 1355/96 
38 
Table 1 
TRADITIONAL OWN RESOURCES 
1993 - 1996 
ÏRREGULARITlEa FORMALLY 
COMMUNICATED (#) by 
MEMBER STATES INQUIRIES carried put by 
the COMMISSION together 
with MEMBER STATES 
NUMBER of CASES 
2.500 -, 
2.000 
1.500 
•1.000 A 
500 H 2L5O0 
2.000 
1.500 ] 
1.000 A 
$00 
1993 1994 1995 1996 las i2Q n * 
1993 1994 1995 1996 
AMOUNTS in MILLIONS of ECU 
coo 
400 600 
«00 4G? 
300 4 
ZOO A 
100 
L 
1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 
(«) «rider Regulatton (CGC) 1SS2/Ö9 *. tncluding'esU^atc for »he s«cond haUyear 1396. 
*<? 
INQUIRIES CARRIED OUT BY THE COMMISSION TOGETHER WITH MEMBER STATES 
(N1996 
( M THE CONTEXT OF MUTUAL ASSISTANCE ) Ç 
vT 
TOTAL estimated financial impact on Community budget ; 
448 Million ECU ( Customs and Antidumping duties) 
OTHER SCHEMES 
34% TRANSIT 
17% 
PREFERENTIAL SCHEMES 
49% 
Graph 3 sT 
PREFERENTIAL SCHEMES : 
cases communicated by Member States for 1995 
TOTAL FINANCIAL IMPACT.: 52,8 Million ECU 
ELECTRONIC PRODUCTS 
32% 
OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
12% TEXTILE PRODUCTS 
24% 
AGRICULTURAL PRODUCTS 
15% 
RSHERY PRODUCTS 
17% 
Graph 4 
PREFERENTIAL SCHEMES ; 
Inquiries carried out by the Commission together wrfh Member States in 1996 
( in the context of Mutual Assistance ) 
TOTAL ESTIMATED FIN. IMPACT : 220 Milfldn ECU 
FISHERY PRODUCTS 
2«4 
AGRICULTURAL PRODUCTS 
TEXTILE PROOUCTS 
34%' OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
ELECTRONIC PRODUCTS 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 402 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 02 09 10 
Luettelonumero : CB-CO-97-427-FI-C 
ISBN 92-78-23782-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg