Kahdeskymmenes vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2002) /* KOM/2003/0669 lopull. */





KAHDESKYMMENES VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2002) SISÄLLYSLUETTELO 1. Esipuhe 2. Tilanne eri aloilla 2.1. TALOUTTA JA VEROTUSTA KOSKEVAT KYSYMYKSET 2.2. YRITYSTOIMINTA 2.2.1. Kemianteollisuuden tuotteet 2.2.2. Apteekkituotteet 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet 2.2.4. Kestokulutushyödykkeet 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät 2.2.6. Huviveneet ja köysiratalaitteistot 2.2.7. Maksuviivästysten torjuminen 2.2.8. Direktiivin 98/34/EY säännökset 2.3. KILPAILU 2.3.1. Televiestintä 2.3.2. Lentoliikenne 2.3.3. Valtiontuet 2.4. TYÖLLISYYS JA SOSIAALIASIAT 2.5. MAATALOUS 2.6. ENERGIA JA LIIKENNE 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat 2.6.2. Energiatehokkuus 2.6.3. Maantieliikenne 2.6.4. Sisävesiliikenne 2.6.5. Vaarallisten aineiden maantie- ja rautatiekuljetusten turvallisuus 2.6.6. Rautatieliikenne 2.6.7. Lentoliikenne 2.6.8. Merikuljetus 2.7. TIETOYHTEISKUNTA 2.8. YMPÄRISTÖ 2.8.1. Johdanto 2.8.2. Tiedon saannin vapaus 2.8.3. Ympäristövaikutusten arviointi 2.8.4. Ilma 2.8.5. Vesi 2.8.6. Luonto 2.8.7. Melu 2.8.8. Kemikaalit ja biotekniikka 2.8.9. Jätteet 2.8.10. Ympäristö ja teollisuus 2.8.11. Säteilysuojelu 2.9. KALASTUS 2.10. SISÄMARKKINAT 2.10.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.10.2. Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.10.3. Yritysten toimintaympäristö 2.10.4. Tutkintojen kannalta säännellyt ammatit 2.11. ALUEPOLITIIKKA 2.11.1. Analyysi syistä 2.11.2. Rikkomistapausten vaikutukset 2.12. VEROTUS JA TULLILIITTO 2.12.1. Tulliliitto 2.12.2. Välitön verotus 2.12.3. Arvonlisävero 2.12.4. Muu välillinen verotus 2.12.5. Keskinäinen apu 2.13. KOULUTUS, AUDIOVISUAALIALA JA KULTTUURI 2.13.1. Koulutus 2.13.2. Audiovisuaaliala (direktiivi 97/36/EY, annettu 30. kesäkuuta 1997 ja direktiivi 89/552/ETY, 3. lokakuuta 1989 (televisio ilman rajoja) 2.14. TERVEYS JA KULUTTAJANSUOJA 2.14.1. Eläinlääkintälainsäädäntö 2.14.2. Kasvien terveyttä koskeva lainsäädäntö 2.14.3. Kylvösiemeniä ja kasveja koskeva lainsäädäntö 2.14.4. Elintarvikelainsäädäntö 2.14.5. Rehulainsäädäntö 2.14.6. Kuluttajansuoja 2.14.7. Kansanterveys 2.14.8. Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevat ilmoitukset 2.15. OIKEUS JA SISÄASIAT 2.15.1. Kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kiellon periaatteen soveltaminen oleskeluoikeuteen ja liikennesääntöjen rikkomuksiin 2.15.2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus 2.15.3. Kunnallinen äänioikeus 2.16. TALOUSARVIO 2.16.1. Aikaisemmin aloitettujen menettelyjen kehitys 2.16.2. Uudet menettelyt 2.17. HENKILÖSTÖ JA HALLINTO 2.18. LAAJENTUMINEN 2.19. YHTEISÖN TILASTOT LIITTEET : I-VI Euroopan komissio laatii joka vuosi kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetty julistus N:o 19, 2 kohta) esittämiin pyyntöihin. Kertomus on laadittu myös Eurooppa-neuvoston ja eri asioista vastaavien neuvostojen pyyntöjen perusteella. 1. Esipuhe Komission toiminnasta perussopimusten valvojana on laadittu jo 20 vuoden ajan [1] vuosikertomuksia [2] vastauksena Euroopan parlamentin päätöslauselmaan [3]. Tähän määräaikaiseen tiedotukseen on vähitellen sisällytetty myös liitteitä, jotka koskevat yhteisön oikeuden soveltamista kansallisissa tuomioistuimissa ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden täytäntöönpanoa, sekä yksityiskohtaisia tilastotietoja. [1] Ensimmäinen vuosikertomus koski vuotta 1982 - KOM(83) 181 lopullinen, 10.4.1984. [2] Vuosikertomukset ovat luettavissa komission sivustossa osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm infractions. [3] Päätöslauselma, annettu 9. helmikuuta 1983. Vuosikertomuksilla yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on kaksi tavoitetta: - antaa Euroopan parlamentille mahdollisuus hoitaa täysimääräisesti poliittista tehtäväänsä suhteessa komissiolle perustamissopimuksissa annettuun harkintavaltaan - laatia katsaus lainsäädännöllisen yhteisön toteutumiseen jäsenvaltioita, kansalaisia sekä kaikkia taloudellisia toimijoita varten. Säännöllisestä tiedottamisesta saatava hyöty näkyy sekä Euroopan parlamentin tiheään esittäminä suullisina ja kirjallisina kysymyksinä että komissioon kohdistuvana kansalaisten toimintana, muun muassa kanteluina. Niitä tilanteita varten, jolloin on tarpeellista julkaista tietoja vuosikertomusten julkaisemisen välisenä aikana, komissio on avannut sivuston [4] rikkomisesta johtuvien menettelyjen etenemistä koskevista päätöksistä ja yhteisön direktiivien täytäntöönpanon kehittymisestä täytäntöönpanoilmoitusten perusteella ("hitlist"). Tiettyjen yhteisön politiikkojen hallinnointia koskevista sivustoista on saatavissa myös alakohtaisia lisätietoja. [4] Ks. http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm transpositions. Tämän Euroopan parlamentille osoitetun, yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskevan 20. vuosikertomuksen rakenne on edellisten kertomusten kaltainen: kertomuksessa esitellään vuoden 2002 merkittävät tapahtumat kullakin komission toiminta-alalla, ja esipuheessa esitetään joitain huomioita komission 20 vuoden aikaisesta toiminnasta. Tärkeimmät kehitysaskeleet Kaikkiaan 20 yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskevan vuosikertomuksen tietojen vertailu voi olla uskallettu yritys, kun otetaan huomioon komission sisäisen rakenteen muutokset sekä yhteisten politiikkojen ja kunkin alan erityistoimien kehitys. Sisämarkkinoiden toteutuminen, jonka kymmenvuotismerkkipäivää vietettiin vuonna 2002, terveys- ja kuluttajansuojapolitiikan kehittyminen sekä kansalaisten kiinnostus erityisesti sosiaalisiin ja ympäristönsuojelua koskeviin kysymyksiin on niin ikään otettava huomioon ennen kaavioissa ja vuosikohtaisissa tilastoissa esitettyjen jäsentämättömien tietojen vertailua. Tiettyjen perustietojen avulla voidaan kuitenkin arvioida komission toiminnan merkitystä ja samalla ottaa opiksi todettuun kehitykseen johtaneista toimenpiteistä. Kantelut Komissiolle vuosittain osoitettujen kantelujen kokonaismäärä kasvaa edelleen. Kantelijoina toimivat kansalaiset haluavat osallistua yhteisönsä luomiseen ja sen asianmukaiseen toimintaan ilmoittamalla yhteisön oikeuden vastaiselta vaikuttavasta käyttäytymisestä riippumatta siitä, koskeeko se heitä välittömästi vai ei. Vuotuisten kantelujen määrän keskiarvo melkein kaksinkertaistui vuosina 1990-1998 verrattuna vuosiin 1983-1989, se nimittäin kasvoi 536:sta 1 047:ään. Vuosina 1999-2002 määrä on vaihdellut 1 346:n molemmin puolin. Vaikka lisäys jo sinällään osoittaa kansalaisten kiinnostuneen entistä enemmän yhteisön mekanismien asianmukaisesta toiminnasta, alakohtaisen analyysin avulla voidaan saada selville alat, joille kantelut ovat keskittyneet Euroopan unionin kehityksen myötä. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Yleisesti on kuitenkin todettava, että kantelut ovat tärkein väylä, jota pitkin rikkomukset tulevat komission tietoon. Tämän vuoksi komissio on tehostanut sekä kantelujen esittämistä helpottavia että niiden käsittelyä nopeuttavia välineitä ja keinoja. Internetissä on käytettävissä sähköinen lomake [5], ja komissio on tehnyt Euroopan oikeusasiamiehen kehotuksesta sitoumuksia [6] kantelijan asemasta. Kun jokin asia saatetaan Euroopan oikeusasiamiehen käsiteltäväksi, hän selvittää järjestelmällisesti, miten komissio on tutkinut sille ilmoitetun mahdollisen laiminlyönnin. [5] Ks. http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/lexcomm/index_fi.htm. [6] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja Euroopan oikeusasiamiehelle kantelijan asemasta yhteisön oikeuden rikkomista koskevissa asioissa, KOM(2002) 141 lopullinen. Direktiivien täytäntöönpano Direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä täytäntöönpanolle varatussa määräajassa koskeva viran puolesta tapahtuva valvonta on toinen merkittävä lähde, jonka perusteella komissio aloittaa rikkomusmenettelyjä. Entisen 226 artiklan mukaisen menettelyn ensimmäinen vaihe (virallinen ilmoitus) on jo vuosia aloitettu automaattisesti ja entistä useammin. Tällä alalla vireillä olevien menettelyjen määrä riippuu sekä jäsenvaltioiden sisäisestä kurinalaisuudesta neuvostossa hyväksymiensä määräaikojen noudattamisessa että voimassa olevien direktiivien määrän kasvusta. Näin säännöllisesti julkaistavissa tulostauluissa [7] (scoreboards) esitetyt tulokset voivatkin vaihdella vuosien varrella edellä mainittujen muuttujien vuoksi niin yksittäisen jäsenvaltion kuin keskimääräisen täytäntöönpanoasteenkin osalta [8]. Tulostaulut ovat lisäksi tehokas kannustin täytäntöönpanoasteen kohentamiseen. [7] Sisämarkkinoiden tulostaulu on osoitteessa http://europa.eu.int/comm/internal_market/ fr/update/score/ ja ympäristöalan tulostaulu yhteisön ympäristölainsäädännön soveltamisen täytäntöönpanoa ja soveltamisen valvontaa koskevissa katsauksissa, osoite http://europa.eu.int/comm/environment/law/ as01.htm. [8] Direktiivien täytäntöönpanotilanne on Europa-palvelimella osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm transpositions >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Graafinen esitys vahvistaa tämän keskinäisen riippuvuuden. Vuoden 1982 lopussa voimassa olevia direktiivejä oli 640 ja niiden keskimääräinen täytäntöönpanoaste oli 89,58 prosenttia. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin voimassa olevia direktiivejä oli 2240 ja niiden keskimääräinen täytäntöönpanoaste 98,87 prosenttia. Vaikka edistymisen varaa onkin vielä ainakin eräissä jäsenvaltioissa - Tukholman Eurooppa-neuvoston vahvistama 98,5 prosentin tavoite riittää osoittamaan, miten tärkeänä tätä yhteisöoikeuden erityisalaa pidetään - on todettava, että lainsäädännön laajuus ja monimutkaisuus voivat muodostua esteeksi. Komissio ei ole jäänyt toimettomaksi vaan on päättänyt antaa aktiivista tukea halukkaille kansallisille hallinnoille mahdollisten teknisten täytäntöönpanoesteiden voittamiseksi. Oikeudenkäyntimenettelyjen kehitys Rikkomismenettelyn eri vaiheita (virallinen ilmoitus, perusteltu lausunto, kanteen nostaminen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa) koskevien tilastotietojen analyysi osoittaa, että kukin vaihe on viimeisten 20 vuoden ajan kehittynyt oman vaihteluvälinsä mukaisesti. Virallisten ilmoitusten määrä riippuu sovellettavan lainsäädännön laajuudesta ja komission uutteruudesta oikean soveltamisen valvonnassa. Perusteltujen lausuntojen ja kanteiden määrä kehittyy samansuuntaisesti mutta menettelyn määräaikojen verran jäljessä. Se, että tiettynä vuonna saavutetaan virallisten ilmoitusten huippu, näkyy pakostakin seuraavana vuonna perustelluissa lausunnoissa ja sitä seuraavana vuonna kanteiden määrässä, kuten alla olevasta kuvaajasta ilmenee. >VIITTAUS KAAVIOON> Komissio on toteuttanut toimenpiteitä, joilla se haluaa lyhentää menettelyn eri vaiheiden väliin jäävää aikaa tilanteen korjaantumisen nopeuttamiseksi ja vahvistaa ennalta ehkäisevää toimintaa, muun muassa täydentäviä toimintamenetelmiä tai vaihtoehtoisia väyliä, jotta tilanteet korjautuisivat oma-aloitteisesti ja nopeasti [9]. [9] Livre blanc sur la gouvernance - Conclusions opérationnelles - SEK(2003) 1344. Ennalta ehkäisevän toiminnan vahvistamisen yhteydessä on mainittava Solvit-verkosto [10], jonka toiminta-alan kehittäminen voi ajan mittaan osoittautua tehokkaaksi keinoksi kansalaisten kanteluissaan esiin ottaman käyttäytymisen ratkaisemisessa, koska se lisää kansallisten hallintojen välistä yhteistyötä ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa. [10] http://europa.eu.int/comm/internal_market/ solvit/index_en.htm. Muutoksen hakeminen yhteisön tuomioistuimelta Vuotta 2001 koskevan edellisen vuosikertomuksen tapaan on kiintoisaa tarkastella, miten jäsenvaltiot noudattavat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita ja miten komissio toimii tässä yhteydessä 228 artiklan nojalla. Myös Euroopan parlamentti esittää säännönmukaisesti kysymyksiä näistä ongelmista, mikä osoittaa, että aiheesta ollaan huolestuneita. Tilastotietojen analyysista riippumatta on tähdennettävä, että komissio päätyi brittiläistä naudanlihaa koskevan rikkomuksen yhteydessä harkitsemaan mahdollisuutta ehdottaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, että uhkasakon lisäksi määrättäisiin hyvitys, jolla jäsenvaltioita kannustetaan panemaan täytäntöön noudattamatta jättämistä koskevat tuomiot. >TAULUKON PAIKKA> Eurooppalaista hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan täytäntöönpano Vuonna 2002 julkaistiin komission tarkastelutyön tulokset eurooppalaista hallintotapaa [11] koskevan valkoisen kirjan seurannasta ja erityisesti yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvonnan tehostamisesta. Komissio luonnosteli 20. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa [12] menettelytavat, joilla asetettuihin hallintotavoitteisiin pyritään: ehkäisytoimien kehittäminen jäsenvaltioiden kanssa ja tehokas tiedottaminen yleisölle sekä täydentävien menettelytapojen tai vaihtoehtoisten menetelmien etsiminen sellaisten ilmoitettujen laiminlyöntien ratkaisemiseksi, jotka eivät kuulu EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan menettelyn piiriin, sekä tarvittaessa viimeksi mainitun menettelyn tehokkuuden lisäämiseksi. [11] Komission tiedonanto - Eurooppalainen hallintotapa: lainsäädännön parantaminen, KOM(2002) 275 lopullinen, 6.6.2002. [12] Komission tiedonanto yhteisön lainsäädännön soveltamisen tehokkaammasta valvonnasta, KOM(2002) 725 lopullinen, 20.12.2002. Samassa yhteydessä komissio toteutti käytännön toimenpiteitä [13] edellä mainitun tavoitteen tukemiseksi. Se perusti esimerkiksi Internet-sivuston yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvontaa varten, lisäsi yhteydenpitoa jäsenvaltioihin ja muutti tämän ohella sisäisiä järjestelyjään ja rakennettaan niin, että lainsäädäntötoiminnan seuranta sekä ehkäisevien ja korjaavien toimien johdonmukaisuus tehostuvat. Ensimmäinen tilannekatsaus uudistukseen voidaan esittää Euroopan parlamentille seuraavassa yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvontaa koskevassa vuosikertomuksessa. [13] SEK(2002) 1344 lopullinen, 12.12.2002. Kehitettävien toimien tarkoituksena on vastata komission jatkuvaan huolenaiheeseen, joka koskee sen tehokkuutta perussopimusten valvojana, ja tulevan laajentumisen aiheuttamiin haasteisiin estämällä käsiteltävien tapausten lukumäärän kasvaminen vastaavassa suhteessa ja ratkaisemalla tutkitut tapaukset vastakin yhtä nopeasti siitä huolimatta, että niitä voi tulla entistä enemmän. 2. Tilanne eri aloilla 2.1. TALOUTTA JA VEROTUSTA KOSKEVAT KYSYMYKSET Pääomien vapaa liikkuvuus Pääomien vapaan liikkuvuuden periaatetta noudatetaan yleisesti ottaen tyydyttävästi Euroopan yhteisössä ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa. Vireillä olevien rikkomusmenettelyjen kokonaismäärä pysyi vakaana vuonna 2002. Silti jotkut tapaukset haittaavat merkittävästi yhtenäismarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Näkyvimmät rikkomukset ovat jo muutaman vuoden ajan koskeneet investointirajoituksia, jotka perustuvat tiettyjen jäsenvaltioiden viranomaisten itselleen varaamiin erityisiin valvontaoikeuksiin. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 4. kesäkuuta 2002 kolme tuomiota [14] yleishyödyllisten tai strategisten palvelujen aloilla toimivien yritysten yksityistämisen yhteydessä perustettuihin erityisiin valvontaoikeuksiin (erityisosakkeisiin). Tuomioistuin vahvisti tässä yhteydessä, että suoria investointeja kyseisiin yhtiöihin koskevat rajoitukset, jotka voivat liittyä myös yhtiöiden hallintoon, ovat EY:n perustamissopimuksen mukaisia vain, jos ne täyttävät tarkasti määritellyt edellytykset, joilla estetään muun muassa harkintavallan rajoittaminen ja syrjivyys. Tuomioissa vahvistettiin uudelleen periaatteet, jotka komissio oli esittänyt aiemmin tietyistä yhteisön sisäisiä investointeja koskevista oikeudellista näkökohdista antamassaan tiedonannossa [15]. Ne vahvistettiin ensimmäisen kerran 23. toukokuuta 2000 annetussa tuomiossa [16]. [14] C-367/98 (komissio v. Portugali), C-483/99 (komissio v. Ranska) ja C-503/99 (komissio v. Belgia). [15] EYVL C 220, 19.7.1997, ja yleiskertomus 1997, kohta 210. [16] Asia C-58/99, Kok. 2000, s. I-3811. Tämä merkittävä selvennys investointirajoituksia koskevaan yhteisön säännöstöön nopeuttanee vastaavien viimeaikaisten tapausten käsittelyä. Niissä on kysymys tavallisesti yleishyödyllisiksi taloudellisiksi palveluiksi tunnustettuja toimintoja koskevista rajoituksista. Koska näitä palveluja vapautetaan yhteisössä yhä laajemmin, on valvottava, ettei yleishyödyllisyyden turvaamista käytetä verukkeena sellaisten rajoitusten käyttöön ottamiseksi, jotka heikentävät kiinnostusta EY:n perustamissopimuksen perusvapauksien käyttämiseen. Myös kiinteistöjen hankintoja koskevat rajoitukset ovat säännöllisesti vuosikausia aiheuttaneet erityisesti Euroopan yhteisön kansalaisiin kohdistuvia pääomien vapaan liikkuvuuden esteitä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 5. maaliskuuta alaa koskevia tuomioita [17]. Niissä vahvistettiin, että kiinteistöjen hankintaan liittyvä ennakkoilmoitusmenettely on yhteisön lainsäädännön mukainen. Ennakolta hankittavaa lupaa koskevan menettelyn käyttöönotto sen sijaan katsottiin yhteisön säännöstön vastaiseksi. Se, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on ennenkin joutunut tekemään ratkaisuja vastaavanlaisissa kysymyksissä, osoittaa jälleen kerran, että yhteisön kiinteistömarkkinat ovat suhteellisen pirstoutuneet ja että Euroopan yhteisön taloudellisten toimijoiden mahdollisuutta käyttää perustamissopimuksessa määrättyjä perusvapauksia rajoitetaan vieläkin. Kiinteän omaisuuden hankintaa koskevat rajoitukset voivat niistä johtuvien välittömien vaikutusten ohella vaikuttaa luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden sijoittautumisoikeuteen ja epäsuorasti henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja palvelujen vapaaseen tarjoamiseen. Joissakin jäsenvaltioissa voimassa olevia erilaisia kiinteän omaisuuden hankintarajoituksia koskevat kanteet ovat edelleen vireillä. [17] Yhdistetyt asiat C-515/99, C-519/99-C-524/99 ja C-526/99-C-540/99. 2.2. YRITYSTOIMINTA Alaa koskevia direktiivejä oli 31. joulukuuta 2002 yli 500. Näitä direktiivejä koskevat kantelut ja rikkomukset muodostavat noin 7,7 prosenttia kaikista komission vuonna 2002 käsittelemistä rikkomisista johtuvista menettelyistä. Yritystoiminnan pääosaston vuonna 2002 käsittelemien rikkomisista johtuvien menettelyjen määrän voidaan todeta kasvaneen vuodesta 2001. Lisäys johtuu pääosin kemian alaa ja köysiratalaitteistoja (köysiratoja, köysiriippuratoja) koskevan lainsäädännön täytäntöönpanon puutteista. Voimaansaattamisen viivästyminen johtuu osaltaan sisäisten menettelyjen hitaudesta ja direktiivien monimutkaisuudesta. Erityisesti täytäntöön pantavien direktiivien teknisyys tai toimivallan jakautuminen eri ministeriöihin kansallisessa hallinnossa voi aiheuttaa viivästymisiä. Virheellistä soveltamista tai virheellistä täytäntöönpanoa koskevien tapausten määrä pysyi vuoden 2001 tasolla. Useimmat tapaukset koskevat kestokulutushyödykkeitä ja lääkevalmisteita. Huomautettakoon, että direktiivin 98/34/EY soveltamisen ansiosta vältytään varsin monilta rikkomismenettelyiltä. Direktiivi toimii edelleenkin hyvin perustehtävässään kaupan esteiden ennalta ehkäisijänä ja vastavuoroisen tiedottamisen varmistajana. Direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille tuotteisiin sovellettavia teknisiä määräyksiä koskevat hankkeet ja tietoyhteiskunnan palvelujen sääntöjä koskevat hankkeet, jotta niitä voidaan arvioida sisämarkkinoiden sääntöjen kannalta ennen niiden lopullista hyväksymistä. 2.2.1. Kemianteollisuuden tuotteet Kemianteollisuuden tuotteiden alalla havaittiin vuoteen 2001 nähden merkittävä täytäntöönpanon laiminlyöntien kasvu. Uusia rikkomisesta johtuvia menettelyjä aloitettiin 44, joista 11 päätettiin kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamisen jälkeen. Uusien täytäntöönpanolaiminlyöntien voimakas kasvu liittyy siihen, että vuonna 2002 päättyi neljän alan direktiivin täytäntöönpanon määräaika ja vuonna 2001 vain yhden, joten kyse ei ole suuntauksen kääntymisestä päinvastaiseksi. Vuoden 2001 tapaan havaitun kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen pääsyynä ovat viiveet menettelyissä, joilla säännökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivät niinkään muut tekijät. Tämä ei kuitenkaan päde räjähdysaineiden alalla (direktiivi 93/15/ETY). Yksi asia on parhaillaan tutkittavana EY:n perustamissopimuksen 228 artiklaan perustuvassa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen maaliskuussa 2000 antaman tuomion [18] jälkeen. Tuomioistuin totesi tuomiossaan Ranskan laiminlyöneen direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanon. [18] Asia C-327/98. Virheellisen täytäntöönpanon tai virheellisen soveltamisen johdosta ei aloitettu yhtään uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä. 2.2.2. Apteekkituotteet Komissio aloitti vuoden 2002 aikana 16 menettelyä ihmisille ja eläimille tarkoitettujen lääkkeiden lääkevalvontaa koskevien direktiivien 2000/37/EY ja 2000/38/EY täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi. Valtaosa menettelyistä on sittemmin lopetettu lukuun ottamatta muun muassa Italiaa ja Saksaa vastaan aloitettuja menettelyjä. Komissio päätti saattaa Saksaa koskevan asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Italian asiassa lähetettiin kaksi perusteltua lausuntoa. Kansallisten viranomaisten tavassa soveltaa ja tulkita lääkevalmisteista annettuja direktiivejä on edelleen puutteita erityisesti lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä annetun direktiivin 89/105/ETY osalta. Monet jäsenvaltiot eivät noudata direktiivin vaatimuksia, varsinkaan niiltä osin kuin ne koskevat lääkkeen hintaa koskevan päätöksen tekemisen ja tiedoksi antamisen määräaikoja, velvoitetta perustella tehdyt päätökset puolueettomien ja todennettavissa olevien arviointiperusteiden avulla, tehtyjä päätöksiä koskevia muutoksenhakumahdollisuuksia tai kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luettelon laadintaedellytyksiä. Direktiivin 89/105/ETY rikkomisen vuoksi jäsenvaltioita vastaan aloitettujen menettelyjen yhteydessä komissio täydensi Kreikalle täytäntöönpanon yhteensopimattomuuden vuoksi lähettämäänsä virallista ilmoitusta. Kreikan viranomaisten vastausta täydennettyyn viralliseen ilmoitukseen tutkitaan parhaillaan. Direktiivin 89/105/EY täytäntöönpanon yhteensopimattomuuden vuoksi Itävaltaa vastaan aloitetussa menettelyssä Itävallan viranomaiset ilmoittivat komissiolle Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 27. marraskuuta 2001 antaman tuomion (C-99/424/) mukaisesti toteuttamansa kansalliset toimenpiteet. Tuomiossa Itävallan katsottiin syyllistyneen kyseisen direktiivin rikkomiseen. Komission yksiköt arvioivat parhaillaan ilmoitettujen uusien toimien säännöstenmukaisuutta. Muidenkin jäsenvaltioiden kanssa käydään edelleen erittäin tiiviitä keskusteluja saman direktiivin soveltamisesta. Avoimuusdirektiivin soveltamisen ohella kaksi muuta laajaa menettelyä jatkuu edelleen. Ne koskevat Belgiaa ja Italiaa. Belgian osalta kyse on ihmisverestä peräisin olevista lääkkeistä annetun direktiivin 89/381/ETY soveltamisesta ja Italian osalta lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan luvan voimassaolon keskeyttämisedellytyksistä. Belgian viranomaiset antoivat vuonna 2002 rikkomuksen korjaamiseen tähtäävän määräyksen, jonka säännöstenmukaisuutta tutkitaan. Italian viranomaisten vastausta viralliseen ilmoitukseen tutkitaan myös. Näiden lisäksi komissio päätti menettelyn, jonka se oli aloittanut Espanjaa vastaan radiofarmaseuttisten valmisteiden vuoksi, ja Hollantia vastaan aloitetun, homeopaattisten valmisteiden rekisteröintiä koskeneen menettelyn. 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet Vuonna 2002 ei umpeutunut minkään alan direktiivin täytäntöönpanoaika. Voimassa olevista direktiiveistä ainoastaan direktiivit 97/18/EY ja 2000/41/EY, joilla lykätään määräaikaa, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden aineosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen, aiheuttavat enää täytäntöönpano-ongelmia, koska kolme jäsenvaltiota eivät ole vieläkään saattaneet niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Rikkomusten odotetaan kuitenkin korjaantuvan vuonna 2003, kun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta seitsemännen kerran hyväksytään. Komissio ei vastaanottanut tätä alaa koskevia uusia kanteluja vuoden 2002 aikana. 2.2.4. Kestokulutushyödykkeet Yleisesti voidaan todeta, että suurin osa 31. joulukuuta 2002 edelleen vireillä olevista kestokulutushyödykkeitä (painelaitteita, mittalaitteita, lääkinnällisiä laitteita, koneenrakennusta ja sähkömekaniikkaa) koskevista rikkomuksista johtuvat virheellisestä soveltamisesta tai virheellisestä täytäntöönpanosta. Painelaitteiden alalla kaikki jäsenvaltiot ovat nyt saattaneet direktiivin 97/23/EY lainsäädäntönsä osaksi, myös Saksa, jota vastaan viime vuonna aloitettiin menettely yhteisöjen tuomioistuimessa [19]. [19] Asia C-135/02. Mittalaitteiden alalla ja mittayksiköistä annetun direktiivin 1999/103/EY osalta kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittivat kaikki jäsenvaltiot paitsi Ranska, joka ilmoitti jatkavansa täytäntöönpanotyötä edelleen. In vitro -diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden osalta (direktiivi 98/79/EY) Ranska on ainut maa, joka ei ole ilmoittanut täydellisiä direktiivin täytäntöönpanotoimia, joten rikkomismenettelyä aiotaan jatkaa. Direktiivin 93/42/ETY muuttamisesta ihmisverestä tai -veriplasmasta peräisin olevia pysyviä johdannaisia sisältävien lääkinnällisten laitteiden osalta annettujen direktiivien 2000/70/EY ja 201/104/EY täytäntöönpano on edistynyt. Komissio on päättänyt monia niistä menettelyistä, jotka se oli aloittanut jäsenvaltioita vastaan kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamatta jättämisen vuoksi. Ranska, Belgia, Italia, Itävalta ja Portugali eivät vielä ole panneet direktiivejä täytäntöön. Koneenrakennuksen ja sähkömekaniikan alalla viimeinenkin täytäntöönpanon laiminlyöntiä koskeva menettely voitiin lopettaa. Menettelyn syynä oli, ettei Kreikka ollut pannut täytäntöön radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta annettua direktiiviä 1999/5/EY. Lääkinnällisiä laitteita, kaasumaisia polttoaineita käyttäviä laitteita ja painelaitteita koskevien direktiivien virheellistä soveltamista tai virheellistä täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa edistyttiin vuonna 2002 ja lopetettiin muutamia rikkomisista johtuvia menettelyjä. Esimerkiksi Italia muutti lainsäädäntönsä kaasumaisia polttoaineita käyttävistä laitteista annetun direktiivin 90/396/EY säännösten mukaiseksi. Muissakin asioissa saatiin ilmoituksia kansallisen lainsäädännön muuttamismenettelyjen aloittamisesta yhteisön oikeuteen mukautumiseksi. Koneenrakennus- ja sähkömekaniikka-alan direktiivien virheellistä soveltamista ja virheellistä täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa komissio sovelsi tarkasti EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa sille annettuja keinoja, mikä mahdollisti neljän asian käsittelyn päättämisen. 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Moottoriajoneuvojen, maatalous- ja metsätraktorien ja moottoripyörien tyyppihyväksyntää koskevien direktiivien täytäntöönpanoaikataulu näyttää tyydyttävältä. Huomattakoon, että vuonna 2002 päättyi kuuden direktiivin täytäntöönpanon määräaika. Vuonna 2001 vastaava luku oli 11. Kuudesta direktiivistä vain kolmen takia jouduttiin lähettämään viisi perusteltua lausuntoa maille, jotka eivät olleet saattaneet niitä kansallisen lainsäädäntönsä osaksi määräajassa (kaksi Portugalille, yksi Kreikalle, Itävallalle ja Ruotsille). On kuitenkin täsmennettävä, että tiettyjen ajoneuvoluokkien ja niiden perävaunujen jarrulaitteita koskeva direktiivi, jonka täytäntöönpanon määräaika umpeutui 30. joulukuuta 2002, oli saatettu voimaan määräaikaan mennessä vain Saksassa ja Ruotsissa. Komissio aloitti yleisen selvitystyön automaattisesta täytäntöönpanomenetelmästä, jota eräät jäsenvaltiot käyttävät saattaessaan autoalaa koskevat direktiivit lainsäädäntönsä osaksi. Tältä osin eräät rikkomukset - jotka liittyvät ennen muuta Alankomaihin - ovat edelleen ratkaisematta. On nimittäin selvitettävä, onko tämä menetelmä tiedotuksen kannalta riittävä ja antaako se riittävän oikeusvarmuuden kansalaisille ja taloudellisille toimijoille. Lainsäädännön monimutkaisuus ja tekniikan jatkuva kehittyminen aiheuttavat edelleenkin ajoneuvojen tyyppihyväksyntään liittyviä tulkintaongelmia, jotka edellyttävät tiivistä ja jatkuvaa yhteistyötä komission ja tyyppihyväksyntäviranomaisten kesken. 2.2.6. Huviveneet ja köysiratalaitteistot Vuonna 2002 komissio lähetti Belgialle perustellun lausunnon huviveneitä koskevan direktiivin 94/25/EY virheellisestä soveltamisesta. Edelleen vuonna 2002 komissio lähetti perustellut lausunnot kahdeksalle jäsenvaltiolle (Saksalle, kreikalle, Italialle, Irlannille, Luxemburgille, Alankomaille, Itävallalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle) henkilökuljetukseen tarkoitetuista köysiratalaitteistoista annetun direktiivin 2000/9/EY täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä. 2.2.7. Maksuviivästysten torjuminen Maksuviivästysten torjumisesta annetun direktiivin 2000/35/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi elokuussa 2002. Vain kahdeksan jäsenvaltiota noudatti määräaikaa. Niinpä komissio aloitti rikkomisesta johtuvan menettelyn seitsemää jäsenvaltiota vastaan. Sen jälkeen komissio vastaanotti tiedot Italian, Itävallan ja Alankomaiden kansallisista toimenpiteistä, joten rikkominen jatkui enää neljässä jäsenvaltiossa. 2.2.8. Direktiivin 98/34/EY säännökset Direktiivissä 98/34/EY (jota muutettiin myöhemmin direktiivillä 98/48/EY) perustettiin ilmoitusmenettely, jonka ansiosta jäsenvaltiot ja komissio voivat ennalta valvoa sisämarkkinasääntöjen toteutumista tuotteisiin liittyvissä teknisiä määräyksiä koskevissa ehdotuksissa ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevissa ehdotuksissa. Vuonna 2002 komissio vastaanotti 508 säädösehdotusta (ehdotuksista 30 koski tietoyhteiskunnan palveluja koskevia sääntöjä). Vuoteen 2001 verrattuna ilmoitusten lukumäärä pysyi lähes ennallaan. Tapaukset, joissa annettiin komission yksityiskohtainen lausunto, jonka mukaan suunniteltua toimenpidettä on muokattava siitä mahdollisesti johtuvien, tietoyhteiskunnan tavaroiden tai palvelujen vapaata liikkuvuutta haittaavien epäoikeudenmukaisten esteiden poistamiseksi, lisääntyivät hiukan. EY:n perustamissopimuksen rikkomisen ohella suuressa osassa komission lähettämistä yksityiskohtaisista lausunnoista todettiin edellisvuosien tapaan, että ilmoitetut ehdotukset voivat olla tuotteiden ja tietoyhteiskunnan palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön direktiivien vastaisia. Direktiivillä on myös kymmenkunnassa tapauksessa helpotettu yhteisön yhteensovittamistoimia, kun sillä on pystytty estämään sellaiset kansalliset toimet, jotka olisivat voineet vahvistaa joidenkin jäsenvaltioiden kannat, vaikka tavoitteena oli etsiä yhteisiä ratkaisuja. Useimmat tapauksista koskivat kemian alaa sekä maatalous- ja elintarvikealaa. Komission havaitsema direktiivin rikkominen, joka voi johtua teknisiä määräyksiä sisältävän lainsäädännön hyväksymisestä ilmoittamatta sitä direktiivin 98/34/EY mukaisesti tai kyseisessä direktiivissä säädettyjen määräaikojen noudattamatta jättämisestä, johtaa siihen, että asianomaisen jäsenvaltion kanssa aloitetaan neuvottelut tilanteen korjaamiseksi (esimerkiksi uuden ehdotuksen ilmoittamisen ja myöhemmin tapahtuvan hyväksymisen avulla). Jollei tämä tuota tulosta, aloitetaan rikkomisesta johtuva menettely. Vuoden 2002 lopussa oli tutkittavana 18 tällaista menettelyä. Rikkomismenettelyjen hienoinen lisääntyminen vuodesta 2001 johtuu ennen muuta tietoyhteiskunnan palveluihin liittyvien rikkomusten yleistymisestä. Tähän on syynä se, että jäsenvaltioilla on vielä vaikeuksia menettelyn asianmukaisessa soveltamisessa tällä uudella ja monimutkaisella alalla. Sääntöjenvastaiset säädökset koskevat erityisesti sähköistä allekirjoitusta, sähköistä kaupankäyntiä ja sähköistä viestintää. Tilanteen auttamiseksi eräiden jäsenvaltioiden kanssa on järjestetty tiedotustilaisuuksia ilmoitusmenettelyn toiminnasta. Niissä on korostettu tietoyhteiskunnan palveluja koskevaa osaa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi vuonna 2002 tärkeän tuomion [20] direktiiviin 83/189/ETY (joka on kodifioitu uudelleen direktiivillä 98/34/EY) sisältyvästä poikkeuksesta, jonka mukaan jäsenvaltion ei tarvitse ilmoittaa lainsäädäntöehdotusta, jonka se antaa noudattaakseen velvoittavaa yhteisön säädöstä, jonka perusteella on hyväksyttävä teknisiä eritelmiä (esimerkkinä direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä). Sen mukaan poikkeusta on tulkittava suppeasti. [20] Asia C-390/99 "Canal Satélite Digital SL", tuomio 22.1.2002. Vuoropuhelun tehostamiseksi yritysten kanssa on perustettu Internet-sivusto, joka sisältää muun muassa ilmoitetut säädösehdotukset osoitteessa http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris/ index_fr.htm. 2.3. KILPAILU Komissio teki vuonna 2002 päätökset 37:ssä kilpailua koskevassa asiassa [21]. Menettelyistä 26 lopetettiin, mutta neljässä tapauksessa komissio nosti kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa. Vaikka näistä luvuista on vaikea tehdä kokonaistilannetta koskevia johtopäätöksiä, voidaan yleisesti todeta, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet yhteisön kilpailulainsäädännön säännösten täyttämiseksi. Kilpailuja koskevat asiat edustavat nimittäin vain pientä osaa komission tutkittavana nykyisellään olevista yhteisön lainsäädännön oletetuista rikkomuksista. Suurimmassa osassa tapauksista osoittautuu, että komissiolle tehty kantelu on perusteeton tai ettei sen käsittely ole ensisijaista, koska yhteisöä koskeva ulottuvuus puuttuu, tai että kantelu voidaan hylätä, koska kyseinen jäsenvaltio on ratkaissut asian asianmukaisesti sinä aikana, kun se on ollut komission tutkittavana. Monet rikkomista koskevat menettelyt liittyvät kilpailua koskevien direktiivien täytäntöönpanoon televiestinnän alalla tai jäsenvaltioiden ja niiden valtionyritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuuteen. [21] Tässä kertomuksessa ei käsitellä yhteisön valtiontukisääntöihin liittyviä väitettyjä rikkomisia, jotka ovat komission tutkittavina EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan nojalla. 2.3.1. Televiestintä Ranskan monipalveluverkkojen operaattorien järjestö (AFORM), johon suurin osa Ranskan kaapelioperaattoreista kuuluu, jätti komissiolle vuoden 2001 lopussa kantelun. Kantelu koski pääasiassa syrjintää, jonka väitettiin kohdistuvan kaapelioperaattoreihin televiestintäpalvelujen perustamis- ja käyttölupien myöntämismenettelyissä ja julkisessa omistuksessa olevien verkkojen käyttöoikeuksien myöntämisessä ja hinnoittelussa. Ranskan lainsäädännön kaapelioperaattoreita koskevat erityispiirteet ovat selvästi muita teleoperaattoreita koskevia säännöksiä epäsuotuisammat, mikä voi muodostaa vakavan esteen kaapelioperaattoreiden pyrkimyksille välittää verkoissaan myös puhelin- ja Internet-liikennettä. Komissio katsoo tässä vaiheessa, ettei Ranskan lainsäädäntö ilmeisesti ole kaapelitelevisioverkkojen käyttöä telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamista koskevan direktiivin 95/51/EY eikä käyttöoikeuksia koskevan direktiivin 96/19/EY säännösten mukainen. Ranskan viranomaisille lähetettiinkin virallinen huomautus 25. lokakuuta 2002. Komissio aloitti Portugalia vastaan rikkomismenettelyn, joka koskee syrjimättömyysperiaatteen soveltamista asennusoikeuksien myöntämiseen direktiivin 1990/388/ETY yhteydessä. 2.3.2. Lentoliikenne Komissio päätti 16. elokuuta 2002 rikkomisesta johtuvan menettelyn, jonka se oli aloittanut Portugalia vastaan 10. helmikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen (1999/199/EY) noudattamatta jättämisestä. Kyseisessä päätöksessä, joka koskee Portugalissa Lissabonin, Porton ja Faron lentoasemilla sovellettua laskeutumismaksujen alennusjärjestelmää ja maksujen mukauttamista lennon lähtöpaikan perusteella (asia IV/35.703 - Portugalin lentokentät), komissio totesi, että järjestelmä oli EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohdan vastainen toimenpide, joka liittyy 82 artiklaan (ANA-EP:n eli kyseisten lentokenttien toiminnasta vastaavan julkisen yrityksen harjoittama hintasyrjintä). Portugalin tasavalta valitti päätöksestä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 4. toukokuuta 1999. Tuomioistuin hylkäsi kanteen 29. maaliskuuta 2001 antamassaan tuomiossa [22], ja Portugalin viranomaiset toteuttivat toimenpiteitä (26. joulukuuta 2001 annettu lakiasetus, 3. heinäkuuta 2002 annettu soveltamisasetus), joilla Lissabonin, Porton ja Faron lentokenttien laskeutumismaksut saatettiin 10. helmikuuta 1999 tehdyn päätöksen mukaisiksi. [22] Asia C-163/99. 2.3.3. Valtiontuet Useat jäsenvaltiot eivät ole vieläkään saattaneet niin sanottuun avoimuusdirektiiviin [23] tehtyjä muutoksia osaksi kansallista lainsäädäntöään. Direktiivissä säädetään, että julkista palvelutehtävää hoitavien yritysten on pidettävä erillistä kirjanpitoa julkisista tavoitteistaan ja kilpailusääntöjen piiriin kuuluvista palveluistaan. Julkisten varojen käyttäminen kilpailun vääristämiseen rikkoo sitä keskeistä periaatetta vastaan, jonka mukaan yritykset, jotka saavat valtiontukea yleishyödyllisten palvelujen tuottamiseen, eivät saa käyttää näitä varoja kilpailun piiriin kuuluvien toimintojensa rahoittamiseen. Tämä koskee erityisesti hiljattain vapautettuja aloja, joilla orastava kilpailu on vielä häiriöaltista. Koska erityis- tai yksityisoikeudet ja julkinen rahoitus eivät saa näin ollen kohtuuttomasti edistää julkisten yritysten kilpailtuja toimintoja, valtion ja julkisten palveluyritysten välisten rahoitussuhteiden avoimuus on välttämätöntä. Jäsenvaltioille oli annettu vuoden 2001 heinäkuun loppuun asti aikaa saattaa avoimuusdirektiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio lähetti 19. lokakuuta 2001 muistutuksen niille jäsenvaltioille, jotka eivät olleet panneet täytäntöön avoimuusdirektiiviä. Se lähetti 26. kesäkuuta 2002 perustellun lausunnon EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla Irlannille, Italialle, Portugalille, Ranskalle, Ruotsille ja Suomelle. Koska yksikään näistä jäsenvaltioista ei ollut saattanut avoimuusdirektiiviä osaksi lainsäädäntöään, komissio kehotti niitä noudattamaan velvoitettaan kahden kuukauden kuluessa. Komissio on nostanut kanteet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole ilmoittaneet sille uusien vaatimusten täyttämiseksi antamistaan säännöksistä. Komissio on aloittanut uudet menettelyt Belgiaa ja Luxemburgia vastaan tähän liittyvissä asioissa. [23] Komission direktiivi 2000/52/EY, annettu 26. heinäkuuta 2000, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun komission direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi Maribel-asiasta heinäkuussa 2001 antamassaan tuomiossa Belgian jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ole saanut perittyä takaisin tästä verojärjestelmästä myönnettyjä tukia. Komissio katsoi, ettei Belgia ollut noudattanut tuomioistuimen tuomiota kokonaisuudessaan, joten se lähetti Belgialle virallisen ilmoituksen huhtikuussa 2002 ja perustellun lausunnon heinäkuussa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. 2.4. TYÖLLISYYS JA SOSIAALIASIAT Työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosaston toimivaltaan kuuluvat asiat liittyvät sosiaalipolitiikan eri aloihin (työntekijöiden vapaa liikkuvuus, miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, työolot sekä työterveys ja -turvallisuus) ja erilaisiin säädöksiin (perustamissopimukseen, asetuksiin ja direktiiveihin). Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta komissio joutuu käsittelemään tiettyjen EY:n perustamissopimuksen määräysten ja asiaa koskevien asetusten säännösten virheellisestä soveltamisesta aiheutuvia ongelmia, joita koskevia kanteluja se saa kansalaisilta. Muilla aloilla (miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, työolot sekä työterveys ja -turvallisuus) rikkomisesta johtuvien menettelyjen aiheina ovat erityisesti direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien virheellisyydestä ja ilmoittamatta jättämisestä johtuvat ongelmat. Henkilöiden vapaa liikkuvuus Henkilöiden vapaaseen liikkumiseen liittyvät ongelmat johtuvat edelleenkin asiaa koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten (EY 39 ja 42 artikla) ja asetusten (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 1612/68 [24] säännösten virheellisestä soveltamisesta. Monia aiemmin aloitettuja menettelyjä jatkettiin. Monissa jäsenvaltioissa viranhaltijan on hankalaa saada hyväksytyksi toisessa jäsenvaltiossa hankittu työkokemus. Belgiaa, Espanjaa, Irlantia, Italiaa, Itävaltaa, Portugalia ja Ranskaa vastaan aloitetut menettelyt jatkuvat, vaikka lainsäädännön saattamisessa yhteisön säännösten mukaiseksi onkin jossain määrin edistytty. Komissio päätti nostaa Belgiaa vastaan kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa, koska perhe-etuuden ("allocation d'interruption de carrière") maksamisen edellytyksenä on henkilön asuminen Belgiassa. Belgialle lähetettiin lisäksi perusteltu lausunto varhaiseläkekelpoisuuteen liitetyn vastaavan asuinpaikkaa koskevan edellytyksen vuoksi. [24] Katso myös asiaan liittyvä hiljattain julkaistu komission tiedonanto "Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden mukanaan tuomat edut ja mahdollisuudet", KOM(2002) 694 lopullinen, 11.12.2002. Koska Italia ei ole vieläkään ilmoittanut kansallisista toimista, joita se toteuttaa muuttaakseen lainsäädäntönsä vastaamaan saamaansa tuomiota [25] siitä, etteivät tietyt italialaiset yliopistot tunnusta entisille vieraan kielen lehtoreille näiden saavuttamia oikeuksia, menettelyä jatketaan edelleen, ja komissio päätti lähettää perustellun lausunnon EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. [25] Asia C-212/99, tuomio 26.6.2001. Ranskaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koski rajaseututyöntekijöiden tuloista perittäviä erityisiä sosiaaliturvamaksuja ("contribution sociale généralisée" ja "contribution pour le remboursement de la dette sociale"), voitiin lopettaa, koska Ranska toteutti tarvittavat toimet noudattaakseen yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota [26]. [26] Asiat C-169/98 ja C-34/98, tuomiot 15.2.2000. Koska lisäksi direktiivin 98/49/EY [27] kansallisten täytäntöönpanosäännösten ilmoittamisen määräaika päättyi 25. tammikuuta 2002 [28], kansallisista täytäntöönpanotoimista määräajassa ilmoittamatta jättäneitä jäsenvaltioita vastaan aloitettiin rikkomisesta johtuvat menettelyt. [27] Neuvoston direktiivi 98/49/EY, annettu 29. kesäkuuta 1998, yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta, EYVL L 209, 25.7.1998, s. 46. [28] Lisätietoja direktiivin täytäntöönpanotilanteesta on tämän kertomuksen liitteessä IV olevassa 2 osassa. Miesten ja naisten tasavertainen kohtelu Kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen osalta Kreikalle lähetettiin perusteltu lausunto direktiivin 97/80/EY (todistustaakka) täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi. Sen sijaan direktiivin 96/97/EY [29] täytäntöönpanon laiminlyöntiä koskeva menettely, jota koskevassa tuomiossa [30] yhteisön tuomioistuin katsoi Kreikan jättäneen täyttämättä jäsenyysvelvoitteensa, lopetettiin Kreikan annettua tarvittavat säädökset. [29] Direktiivi 96/97/EY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta. [30] Asia C-457/98, tuomio 14.12.2000. Luxemburgin hallitukselle lähetettiin perusteltu lausunto vanhempainlomaa koskevan direktiivin 96/34/EY virheellisestä täytäntöönpanosta, mutta Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan asian käsittely lopetettiin maan annettua tarvittavat säädökset, joilla direktiivi saatettiin asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla Kreikkaa vastaan jatkunut menettely lopetettiin. Menettelyn syynä oli, että Kreikka oli soveltanut virheellisesti direktiivejä 75/117/ETY ja 79/7/ETY eikä ollut taannehtivasti kumonnut työehtosopimusten määräyksiä, joissa avioituneilta naispuolisilta työntekijöiltä, toisin kuin avioituneilta miespuolisilta työntekijöiltä, vaaditaan erityisedellytysten täyttämistä myönnettäessä perhe- ja avioliittolisiä [31]. [31] Asia C-187/98, tuomio 28.10.1999. Direktiivin 76/207/ETY osalta komissio päätti nostaa kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Saksan hallitusta vastaan, koska maan kansallisessa lainsäädännössä kielletään julkisen sektorin osa-aikaisten työntekijöiden kuuluminen henkilöstöä edustaviin komiteoihin. Komissio katsoo nimittäin, että kielto kohdistuu erityisesti naispuolisiin työntekijöihin ja on täten direktiivin 76/207/ETY ja erityisen sen 1 ja 2 artiklassa kiellettyä välillistä sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Itävallan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto, koska naisilta on kielletty työskentely ylipaineisessa ympäristössä ja yli-ilmanpaineessa sekä maanalaisissa louhoksissa. Komissio katsoo kiellon direktiivin 76/207/ETY 3 artiklan vastaiseksi. Työolot Työajan osalta jatketaan Italiaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla aloitettua menettelyä tuomion [32] noudattamista koskevien toimenpiteiden ilmoittamatta jättämisestä. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, ettei Italia ollut täyttänyt jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ollut ilmoittanut direktiivin 93/104/EY [33] kansallisia täytäntöönpanotoimia. Koska Italia ei vieläkään ole antanut säädöksiä, joilla sen lainsäädäntö saatetaan tuomion mukaiseksi, komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa uuden kanteen [34] ja pyytää tuomioistuinta määräämään Italialle uhkasakon (päiväsakon), jonka suuruus 238 950 euroa myöhästymispäivältä. [32] Asia C-386/98, tuomio 9.3.2000. [33] Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23. marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista, EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18. [34] Asia C-57/03. Tanskalle lähetettiin perusteltu lausunto (koska direktiivi 93/104/EY oli pantu täytäntöön työehtosopimuksilla, jotka eivät koske kaikkia työntekijöitä), minkä jälkeen Tanska antoi 8. toukokuuta 2002 lain, jolla direktiivi saatetaan kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Menettely, joka aloitettiin, koska direktiivin täytäntöönpanoon käytetyt työehtosopimukset eivät koskeneet kaikkia työntekijöitä, voitaneen lopettaa lähiaikoina. Kyseisen direktiivin täytäntöönpanotilannetta koskevan kertomuksen hyväksymisen jälkeen [35] komissio aloitti myös lukuisia muita menettelyjä direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien virheellisyyden vuoksi. [35] Komission kertomus: Tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista 23. marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY täytäntöönpanon tilanne (Työaikadirektiivi), KOM(2002) 787. Merenkulkijoiden työaikaan liittyvän direktiivin 1999/63/EY [36] täytäntöönpanon määräaika päättyi 30. kesäkuuta 2002 [37]. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä aloitettiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät olleet ilmoittaneet kansallisia täytäntöönpanotoimiaan säädetyssä määräajassa. [36] Neuvoston direktiivi 1999/63/EY, annettu 21. kesäkuuta 1999, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä, merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta - Liite: Eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä, EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33. [37] Lisätietoja direktiivin täytäntöönpanotilanteesta on tämän kertomuksen liitteessä IV olevassa 2 osassa. Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yritysten luovutusten yhteydessä koskevan direktiivin 77/187/ETY puutteellisesta täytäntöönpanosta johtuvat ongelmat jatkuvat Italiassa (direktiiviä ei sovelleta tietyissä kriisitilanteissa, esimerkiksi konkurssia edeltävässä tuomioistuimen velkajärjestelyssä eikä erityishallintomenettelyissä). Asia on yhä vireillä [38] yhteisöjen tuomioistuimessa. Lisäksi koska direktiivin 98/50/EY [39] kansallisten täytäntöönpanosäännösten ilmoittamisen määräaika päättyi 17. heinäkuuta 2001 [40], kansallisista täytäntöönpanotoimista määräajassa ilmoittamatta jättäneitä jäsenvaltioita vastaan aloitettiin rikkomisesta johtuvat menettelyt. Muun muassa Portugalille lähetettiin perusteltu lausunto, ja Irlantia koskevasta asiasta on päätetty nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa [41]. [38] Asia C-145/01, komissio v. Italia. [39] Neuvoston direktiivi 98/50/EY, annettu 29. kesäkuuta 1998, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY muuttamisesta, EYVL L 201, 17.7.1998, s. 88. [40] Lisätietoja direktiivin täytäntöönpanotilanteesta on tämän kertomuksen liitteessä IV olevassa 2 osassa. [41] Asia C-75/03. Alankomaille lähetettiin perusteltu lausunto määräaikaista työtä koskevan direktiivin [42] kansallisten täytäntöönpanotoimien määräaikaan mennessä ilmoittamatta jättämisestä. Direktiivin täytäntöönpanotoimien määräajassa ilmoittamatta jättämisen vuoksi Irlantia vastaan aloitettua menettelyä jatkettiin ja päätettiin nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. [42] Neuvoston direktiivi 99/70/EY, annettu 28. kesäkuuta 1999, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta, EYVL L 175, 13.7.1999, s. 43. Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan direktiivin 98/59/EY [43] täytäntöönpanon virheellisyyden vuoksi Italiaa ja Portugalia vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat edelleen vireillä yhteisön tuomioistuimessa [44]. Sama koskee syytettä, joka nostettiin Saksaa [45] vastaan, koska valtio ei ollut pannut oikein täytäntöön työntekijöiden toiseen jäsenvaltioon työhön lähettämistä koskevaa direktiiviä [46]. Tässä yhteydessä tuomioistuimelle tarjoutuu tilaisuus tuomioistuin ottaa kantaa "palkan vähimmäistason" käsitteeseen. [43] Neuvoston direktiivi 98/59/EY, annettu 20. heinäkuuta 1998, työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16. [44] Vireillä olevat asiat C-32/02 ja C-55/02. [45] Vireillä oleva asia C-341/02. [46] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/71/EY, annettu 16. joulukuuta 1996, palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon, EYVL L 18, 21.1.1997, s. 2. Työterveys ja -turvallisuus Työterveyden ja -turvallisuuden alalla jatkettiin jäsenvelvoitteiden rikkomisesta johtuvia menettelyjä niitä valtioita vastaan, jotka eivät ole ilmoittaneet direktiivien 98/24/EY [47] ja 2000/39/EY [48] kansallisia täytäntöönpanotoimia. Direktiivin 98/24/EY osalta Ranskaa vastaan ja direktiivin 2000/39/EY osalta Ranskaa ja Italiaa vastaan päätettiin nostaa kanteet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. [47] Neuvoston direktiivi 98/24/EY, annettu 7. huhtikuuta 1998, työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä, EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11. [48] Komission direktiivi 2000/39/EY, annettu 8. kesäkuuta 2000, ensimmäisen työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen luettelon laatimisesta työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY täytäntöönpanemiseksi, EYVL L 142, 16.6.200, s. 47. Yhteisöjen tuomioistuimen todettua tuomioissaan Itävallan laiminlyöneen kaikista direktiivejä 95/30/EY [49], 97/59/EY [50] ja 97/65/EY [51] koskevista kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen (biologisille tekijöille altistuminen työssä) kahteen ensin mainittuun direktiivin liittyviä menettelyjä jatketaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. Direktiiviin 97/65/EY liittyvä menettely voitiin kuitenkin lopettaa. [49] Asia C-473/99, tuomio 14.6.2001. [50] Asia C-110/00, tuomio 11.10.2001. [51] Asia C-111/00, tuomio 11.10.2001. Puitedirektiivin 89/391/ETY [52] ja siihen liittyvien erityisdirektiivien täytäntöönpanon virheellisyyden aiheuttamien ongelmien vuoksi jatkettiin monia aiemmin aloitettuja menettelyjä. Esimerkiksi Itävallalle, Ranskalle ja Espanjalle lähetettiin perusteltu lausunto puitedirektiivin 89/391/ETY täytäntöönpanon vuoksi. Irlantia, Ruotsia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan aloitetut menettelyt jatkuivat myös. Alankomaiden ja Luxemburgin asiat ovat vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa [53]. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 7. helmikuuta 2002 tuomion [54], jossa se katsoi Saksan rikkoneen jäsenyysvelvoitteitaan, koska se on saattanut virheellisesti voimaan direktiivissä säädetyn velvoitteen, jonka mukaan työnantajalla on velvollisuus pitää hallussaan asiakirjoja, jotka sisältävät arvioinnin turvallisuus- ja terveysvaaroista työssä. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla jatketaan tutkimuksia menettelyssä, joka aloitettiin Italiaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion [55] perusteella. [52] Neuvoston direktiivi 89/391/ETY, annettu 12. kesäkuuta 1989, toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä, EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1. [53] Vireillä olevat asiat C-441/02 ja C-335/02. [54] Asia C-5/00. [55] Asia C-49/00, tuomio 15.11.2001. Erityisdirektiiveistä on aiheellista todeta, että esimerkiksi Espanjaa vastaan nostettiin kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se on saattanut direktiivin 89/655/ETY (työvälineet) virheellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ja että tuomioistuin katsoi 24. lokakuuta 2002 antamassaan tuomiossa [56], ettei Italia ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, koska se on saattanut direktiivin 90/270/ETY (näyttöpäätetyö) virheellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään. [56] Asia C-455/00. 2.5. MAATALOUS Yhteisön oikeuden soveltamisen valvontatoimet maatalouden alalla keskitettiin kahteen painopistealueeseen: maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseen ja maatalouslainsäädännön erityismekanismien tosiasialliseen ja moitteettomaan soveltamiseen. Yleisesti ottaen uusia maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden perinteisiä esteitä, kuten tuonnin järjestelmällistä valvontaa ja todistusten vaatimista, on ilmennyt entistä vähemmän, ja suuntaus jatkuu yhä. Joillakin jäsenvaltioiden toimilla on pyritty varaamaan laatumerkkien käyttöoikeus kansallisille tai alueellisille tuotteille, mikä on ollut perusteena komission toiminnalle asiassa. Vaikka komissio suhtautuukin myönteisesti maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laadun tosiasialliseen edistämiseen, koska tämä voi lisätä menekkiä, kohentaa tuottajien tulotasoa ja lisätä kuluttajien valinnanvapautta, se valvoo jatkuvasti, ettei laatumerkkejä varata oikeudellisesti tai tosiasiallisesti tietyn jäsenvaltion tai alueen tuotteille, joilla ei ole mitään asianmukaisesti tunnustettua luontaista laadullista erityispiirrettä. Lähestymistavan tarkoituksena on estää tällaisten merkkien aiheuttama mielivaltainen syrjintä, joka kohdistuu muiden jäsenvaltioiden tuottajiin ja toimijoihin, ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden perusteettomat esteet (katso oikeuskäytäntö asiassa C-13/78, Eggers, tuomio 12.10.1978, ja asia C-321/94, Montagne, tuomio 7.5.1997 ), ja yhteisöjen tuomioistuin on hiljattain vahvistanut sen perusteet tuomioissaan. Tuomioistuin muun muassa hyväksyi komission kanneperusteen asiassa C-325/00 ja totesi tuomiossaan, ettei Saksa ollut noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan saksalaisen CMA-laatumerkinnän yhteydessä [57]. "Markenqualität aus deutschen Landen" -laatumerkinnän käyttäminen edellyttää maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannon osittaista tapahtumista tässä jäsenvaltiossa. Yhteisön tuomioistuin katsoi Saksan jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, koska "tällainen järjestelmä, joka on otettu käyttöön Saksassa tuotettujen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden myynninedistämiseksi ja jota koskevassa mainonnassa korostetaan kyseisten tuotteiden saksalaista alkuperää, voi saada kuluttajat ostamaan tuontituotteiden asemesta tuotteita, joissa on CMA-merkintä". Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa nostettiin samojen syiden vuoksi kanne, joka koskee Ranskan 10:tä alueellista laatumerkintää [58]. Julkisasiamies Mischo esitti 5. joulukuuta 2002 päätelmänsä, joissa hän asettui komission kannalle. Komissio päätti nostaa kanteet yhteisöjen tuomioistuimessa niin ikään Italian kahdesta alueellisesta laatumerkistä [59] ja Belgian kahdesta alueellisesta merkinnästä [60]. [57] Tuomio 5.11.2002, Kok. 2000, s. 0000. [58] Ranskaa vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt seuraavien alueellisten laatumerkkien vuoksi: Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon, Lorraine, Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées ja Salaisons d'Auvergne. [59] Italiaa vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt seuraavien alueellisten laatumerkkien vuoksi: Regione Siciliana-Marchio Qualità ja Abruzzo Qualità. [60] Belgiaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt koskevat merkkejä "Label de qualité wallon" ja "Blanc bleu fermier". Kun tarkastellaan muita, vähemmän perinteisiä esteitä, kuten yksityishenkilöiden Ranskassa toteuttamia kampanjoita muista jäsenvaltioista, erityisesti Espanjasta, peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia vastaan ja viranomaisten pidättäytymistä tällaisten tekojen torjumisesta, tulee huomata, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut 9. marraskuuta 1997 asiassa C-265/95 antamassaan tuomiossa [61]: "Ranskan tasavalta ei ollut noudattanut maataloustuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä ja EY:n perustamissopimuksen 30 artiklasta (nykyisin 28 artikla) sekä 5 artiklasta (nykyisin 10 artikla) johtuvia velvoitteitaan, koska se ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja oikeasuhtaisia toimenpiteitä estääkseen yksityisiä rajoittamasta rikollisilla teoillaan maataloustuotteiden vapaata liikkuvuutta". Muun muassa Espanjasta lähtöisin olevien hedelmien ja vihannesten markkinointi on sujunut tuomion jälkeen valtaosin rauhallisesti, joten näyttäisi siltä, että yleiseen järjestyksenpitoon liittyvät toimet, joihin Ranskan hallitus on ryhtynyt täyttääkseen tuomioistuimen tuomiosta johtuvat velvoitteensa, ovat riittävän tehokkaita aiempien vuosien tapahtumiin nähden. Eräillä alueilla ilmeni vuonna 2002 silti toimia, joilla hypermarketteja yritettiin uhkailemalla pakottaa markkinoimaan ensisijaisesti Ranskasta tai kyseiseltä alueelta peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia. [61] Tuomio 9.11.1997, Kok.1997, s. I-6959. Yhteisen maatalouspolitiikan erityisjärjestelyjen valvonnassa komissio kiinnittää edelleen voimakkaasti huomiota tuotannon sääntelyvälineiden soveltamiseen, esimerkiksi maitokiintiöjärjestelmään ja yhteisön tukijärjestelmien yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään. Esimerkiksi Kreikka on sisäisten hallinnollisten vaikeuksien vuoksi jäänyt huomattavasti jälkeen toimissa, joilla pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön asetuksella (ETY) N:o 3508/92 perustettu tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä [62]. Asetuksen tarkoituksena on yhdenmukaistaa ja järkeistää yhteisön tukijärjestelmien hallintoa ja valvontaa erityisesti peltokasvien sekä naudan, lampaan ja vuohenlihan alalla järjestelmien tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi sellaisen politiikan avulla, jolla ehkäistään ja torjutaan EMOTR:sta rahoitettavien toimien yhteydessä ilmeneviä sääntöjenvastaisuuksia. [62] Asia C-328/02. Huolimatta velvoitteesta saattaa yhdennetyn valvontajärjestelmän käytännön toimenpiteet voimaan 1. heinäkuuta 1997 mennessä Kreikan viranomaiset eivät ole täyttäneet kaikkia asetuksen (ETY) N:o 3508/92 2 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, joilla pyritään takaamaan yhteisön toimielinten suorittamien maksujen laillisuus ja säännöllisyys. Edellä mainittujen menettelyjen lisäksi komissio päätti ryhtyä toimiin, joilla varmistetaan luonnonmukaista viljelyä suojaavan lainsäädännön noudattaminen, estetään rakennerahastoista rahoitettuja tukia koskevien hallinnointimaksujen periminen ja varmistetaan kolmansista maista peräisin olevien banaanien tuontijärjestelyn noudattaminen. Komissio päätti muun muassa nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa Espanjaa vastaan, jonka uudessa lainsäädännössä sallitaan "Bio"-ilmaisun käyttäminen sellaisten tuotteiden nimityksissä, jotka eivät ole peräisin luonnonmukaisesta tuotannosta, joka on määritelty maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24. kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2092/1991, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1999/1804. Komissio lähetti perustellut lausunnon Portugalille, koska maan maatalous- ja kala-alan tukijärjestelmien sekä yhteisön ja kansallisen tuen toiminnasta vastaava julkinen toimija IFADAP perii edunsaajille maksettavasta, rakennerahastoista rahoitetusta tuesta hallinnointimaksua asetusten (ETY) N:o 4253/88 ja (EY) N:o 2082/93 vastaisesti. Lisäksi komissio jatkoi Ranskan tasavaltaa vastaan aloittamaansa rikkomisesta johtuvaa menettelyä lähettämällä Ranskalle perustellun lausunnon, koska valtio on määritellyt banaanien tuontitodistusten myöntämistä koskevat viitemäärät selvästi suuremmiksi, kuin niiden tulisi olla asetuksen (EY) N:o 896/2001 perusteella. Direktiivillä 98/34/EY velvoitetaan jäsenvaltiot ja Efta-maat ilmoittamaan teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevat lainsäädäntöluonnoksensa ennalta ennen niiden vahvistamista, jos niiden epäillään estävän yhteisön sisäistä kauppaa maatalousalalla. Vuonna 2002 komissiolle ilmoitettiin monien aiempien vuosien tapaan useista luonnoksista edellä mainitun direktiivin mukaisesti. Näin ollen vuonna 2002 maatalousalalla tutkittiin EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja johdetun lainsäädännön nojalla 119 jäsenvaltioiden ja Efta-maiden ilmoittamaa lainsäädäntöluonnosta. 2.6. ENERGIA JA LIIKENNE Vuonna 2002 käsiteltiin 231 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, joista 119 johtui direktiivien täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönneistä ja 112 direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta tai yhteisön lainsäädännön virheellisestä soveltamisesta. Se, että rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä pysyi ennallaan, vaikka jakson aikana lopetettiin monia menettelyjä (111 menettelyä, joista 79 koski ilmoittamatta jättämistä), johtuu liikennealan direktiivien nopeammasta täytäntöönpanoaikataulusta. Tosin on huomattava, etteivät jäsenvaltiot useinkaan noudata säädettyjä määräaikoja. Jakson aikana aloitettiin 100 uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä (joista 59 koskee ilmoittamatta jättämistä) ja vastaanotettiin 28 kantelua. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 15 tuomiota jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Energia 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19. joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Belgiaa, jonka on vielä annettava eräitä soveltamismääräyksiä ja jota vastaan komissio nosti kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa [63]. [63] Asia C-126/02. Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY oli pantava täytäntöön viimeistään 10. elokuuta 2000. Ranska ei ole pannut sitä täytäntöön vieläkään, ja yhteisöjen tuomioistuin katsoi 28. marraskuuta 2002 antamassaan tuomiossa [64] Ranskan jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan. Saksa on saattanut direktiivin lainsäädäntönsä osaksi ainoastaan osittain, mistä syystä komissio päätti nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa. [64] Asia C-259/01, komissio v. Ranska, tuomio 28.11. 2002, Kok. 2002, s. I-0000. 2.6.2. Energiatehokkuus Loistelamppujen virranrajoittimien energiatehokkuusvaatimuksista 18. syyskuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/55/EY oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 20. marraskuuta 2001, ja se on saatettu lainsäädännön osaksi kaikissa jäsenvaltioissa (paitsi Saksassa, jossa täytäntöönpanotoimet on tarkoitus toteuttaa vuoden 2003 aikana). Hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta energiatehokkuutta parantamalla (Save) 13. syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/76/ETY soveltamista koskevien kertomusten toimittamatta jättämisen vuoksi aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt jatkuivat Irlantia ja Luxemburgia vastaan, ja komissio päätti nostaa kanteen [65] yhteisöjen tuomioistuimessa Luxemburgia vastaan. [65] Asia C-461/02. Huomattakoon, että neuvoston direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemisesta kotitalouksien ilmastointilaitteiden energiamerkinnän osalta 22. maaliskuuta 2002 annetun komission direktiivin 2002/31/EY ja neuvoston direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemisesta kotitalouksien sähköuunien energiamerkinnän osalta 8. toukokuuta 2002 annetun komission direktiivin 2002/40/EY täytäntöönpanotoimien ilmoittaminen on viivästynyt. Direktiivien täytäntöönpanon määräajan päättyessä (31. joulukuuta 2002) vain yksi jäsenvaltio oli täyttänyt velvoitteensa. ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa annetun direktiivin 68/414/ETY muuttamisesta 14. joulukuuta 1998 annettu neuvoston direktiivi 98/93/EY oli pantava täytäntöön viimeistään 31. joulukuuta 1999. Kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet sen osaksi lainsäädäntöään. Kreikkaa vastaan on kuitenkin edelleen vireillä menettely, joka koskee direktiivin virheellistä soveltamista, ja sille lähetettiin perusteltu lausunto 23. lokakuuta 2002. Liikenne Kahdeksalle yhteisön liikennelainsäädännön alan direktiiville asetettu täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuonna 2002. Liikennedirektiivien täytäntöönpanoaste, joka parani selvästi ja oli 98 prosenttia toukokuussa, laski lähelle vuoden 2001 tasoa (94,7 prosenttia), koska jäsenvaltiot eivät ilmoittaneet kolmen direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä ajoissa eli joulukuuhun 2002 mennessä. Vastaanotettujen kantelujen määrä (23) kaksinkertaistui vuodessa. Sitä vastoin rikkomisesta johtuvissa menettelyissä komissio nosti puolet vähemmän kanteita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa (11 kannetta vuonna 2001 nostetun 24 kanteen sijaan). Niin ikään on pantava merkille, että tuomioita, joissa jäsenvaltioiden todettiin jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, annettiin jotakuinkin yhtä paljon (14 tuomiota, kun vuonna 2001 niitä oli 15). Korostettakoon, että Yhdysvaltojen kanssa tehdyt kahdenväliset ilmailusopimukset johtivat kahdeksaa jäsenvaltiota koskeviin tuomioihin. 2.6.3. Maantieliikenne Yhteisön tuomioistuin antoi 6. kesäkuuta 2002 tuomion, jossa se toteaa Belgian jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, koska tämä ei ole saattanut maanteiden kansallisen ja kansainvälisen tavara- ja henkilöliikenteen harjoittajien ammattiin pääsystä sekä tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä näiden liikenteenharjoittajien sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen edistämiseksi annetun direktiivin 96/26/EY muuttamisesta annettua direktiiviä 98/76/EY [66] osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ranskaa, Luxemburgia ja Ruotsia vastaan vireillä olleet menettelyt voitiin lopettaa vuonna 2002. Belgian viranomaiset ilmoittivat maanteiden tavaraliikenteestä 7. toukokuuta 2002 annetun asetuksen, ja vireillä oleva menettely lopetetaan heti, kun Belgia ilmoittaa henkilöliikennettä koskeva asetuksen. [66] Asia C-274/01 - komissio v. Belgia, tuomio 6.6.2002, Kok. 2000 s. I-5151. Irlanti on ainut jäsenvaltio, joka ei ole vielä saattanut lainsäädäntönsä osaksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 96/96/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 12. helmikuuta 2001 annettua direktiiviä 2001/9/EY. Komissio lähetti Irlannille perustellun lausunnon 19. joulukuuta 2002. Samalla alalla kuusi jäsenvaltiota ei ilmoittanut Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisistä tienvarsitarkastuksista 6. kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/30/EY täytäntöönpanosta määräaikaan eli 9. elokuuta 2002 mennessä. Ajokorttia koskevassa asiassa direktiivin 91/439/ETY täytäntöönpanon yhteensopimattomuus joissakin jäsenvaltioissa, muun muassa Ranskassa, Espanjassa ja Alankomaissa, herättää edelleen paljon huolta. Kansalaisten kanteluissa mainitaan säännöllisesti yhteensopimattomia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat mm. tiettyjen ajoneuvoluokkien edellyttämää vähimmäisikää, ajokortin uusimista, kun sen haltija ei enää asu jäsenvaltiossa, jossa ajokortti on alun perin myönnetty, ajokokeessa käytettäville ajoneuvoille asetettavia vaatimuksia, ajokokeen kestoa sekä fyysistä ja henkistä soveltuvuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia. 2.6.4. Sisävesiliikenne Kaikki rikkomisesta johtuvat menettelyt, jotka komissio oli aloittanut Suomea vastaan, koska tämä ei ollut saattanut lainsäädäntönsä osaksi sisävesiliikenteestä annettuja direktiivejä [67], voitiin lopettaa maan ilmoitettua täytäntöönpanotoimenpiteet. Lisäksi Ranska pani täytäntöön 20. syyskuuta 2001 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion [68] ilmoittamalla sisävesialusten miehistöstä ja pätevyyskirjoista 29. elokuuta 2002 annetun asetuksen. [67] Direktiivi 96/50/EY, direktiivi 91/672/ETY, direktiivi 87/540/ETY, direktiivi 82/714/ETY ja direktiivi 76/135/ETY. [68] Asia C-468/00, komissio v. Ranska, tuomio 20.9.2001, Kok. 2001 s. I-6337. 2.6.5. Vaarallisten aineiden maantie- ja rautatiekuljetusten turvallisuus Viime vuosien aikana on todettu vaarallisten aineiden maantie- ja rautatiekuljetusten turvallisuudesta annettujen direktiivien [69] täytäntöönpanon viivästyneen merkittävästi. Menettelyjä on aloitettu monia, ja yhteisöjen tuomioistuin on antanut tuomiot, joissa Italian ja Irlannin todetaan jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan. Vuonna 2002 täytäntöönpano edistyi valtavasti, koska vireillä on enää ainoastaan Luxemburgia koskeva menettely, jonka syynä on direktiivin 2001/26/EY [70] täytäntöönpanon laiminlyönti. Komissiolle ei silti vielä ole ilmoitettu kaikkia kansallisia täytäntöönpanotoimia, joilla direktiivit 2001/6/EY ja 2001/7/EY saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaikka täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 31. joulukuuta 2002. Koska määräajat kuljetettavista painelaitteista annettujen direktiivien 1999/36/EY ja 2001/2/EY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyivät 1. heinäkuuta 2001, komissio päätti 19. joulukuuta 2002 nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgiaa vastaan täytäntöönpanon laiminlyönnistä. [69] Direktiivi 94/55/EY, direktiivi 95/50/EY, direktiivi 96/49/EY, direktiivi 96/86/EY, direktiivi 96/87/EY, direktiivi 99/47/EY, direktiivi 99/48/EY ja direktiivi 2001/26/EY. [70] Perusteltu lausunto lähetettiin 27. kesäkuuta 2002. 2.6.6. Rautatieliikenne Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin 96/48/EY tilanne korjaantui kokonaisuudessaan vuonna 2002. Direktiivin tavoitteena on edistää jäsenvaltioiden suurnopeusjunaverkkojen yhteenliittämistä ja yhteentoimivuutta eri suunnittelu-, rakennus- ja käyttöönottovaiheissa samoin kuin verkkojen käyttöä ja käyttöoikeuksia. Kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat viimeinkin täytäntöönpanotoimensa komissiolle sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuin antoi 30. toukokuuta 2002 tuomion [71], jossa se totesi Yhdistyneen kuningaskunnan laiminlyöneen jäsenyysvelvoitteitaan. [71] Asia C-441/00 - komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 30.5.2002, Kok. 2002 s. I-4699. 2.6.7. Lentoliikenne Kaikki lentoliikennetoimintaa koskevat direktiivit on saatettu voimaan jäsenvaltioissa Irlantia lukuun ottamatta. Maa ei vieläkään ole saattanut voimaan direktiivejä 98/20/EY ja 1999/28/EY, joiden tarkoituksena on rajoittaa tiettyjen ääntä hitaampien lentokonetyyppien liikennöintiä. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 15. lokakuuta 2002 tuomion [72], jossa se totesi jäsenyysvelvoitteita laiminlyödyn kummankin direktiivin osalta. [72] Asiat C-327/01 ja C-328/01 - komissio v. Irlanti, tuomio 15.10.2002, Kok. 2002 s. I-0000. Maahuolinnan markkinoille pääsyä koskevan direktiivin 96/67/EY soveltaminen Saksassa ja Italiassa sai komission tekemään päätöksen kanteen nostamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa näitä kahta jäsenvaltiota vastaan. Myös lentokenttäveroihin liittyviä rikkomisesta johtuvia menettelyjä jatkettiin. Tietyt jäsenvaltiot kantavat erisuuruista veroa matkustajien määränpään mukaan (kotimaanlennot - yhteisön sisäiset lennot - kansainväliset lennot). Tämä on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 2408/92 mukaisesti lentoliikenteessä sovellettavan vapaan palvelujentarjoamisen periaatteen sekä perustamissopimuksen 18 artiklaan sisältyvän henkilöiden vapaan liikkumisen periaatteen kanssa. Alankomaita ja Portugalia vastaan vireillä olevia menettelyjä jatkettiin mutta Italiaa koskeva menettely lopetettiin. Yhteisöjen tuomioistuin antoi 5. marraskuuta 2002 tuomiot [73] asioissa, jotka liittyvät kahdeksan jäsenvaltion (Belgian, Tanskan, Saksan, Suomen, Luxemburgin, Itävallan, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan) Yhdysvaltojen kanssa tekemiin kahdenvälisiin "avoin taivas" -sopimuksiin. Tuomioistuin katsoi, etteivät sopimukset ole yhteisöjen oikeuden mukaisia ja että ne loukkaavat yhteisön yksinomaista ulkoista toimivaltaa. [73] Asia C-466/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-467/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Tanska, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-468/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Ruotsi, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-469/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Suomi, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-471/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Belgia, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-472/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Luxemburg, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-475/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Itävalta, Kok. 2002, s. I-0000 Asia C-476/98, tuomio 5.11.2002 - komissio v. Saksa, Kok. 2002, s. I-0000. 2.6.8. Merikuljetus Komissio totesi meriturvallisuuden täytäntöönpanoasteen parantuneen, koska kaikki direktiivit, joiden täytäntöönpanon määräaika umpeutui 30. kesäkuuta 2002, on saatettu lainsäädännön osaksi kaikissa jäsenvaltioissa. Näin ollen komissio saattoi lopettaa kaikki täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi vireillä olleet menettelyt, jotka koskivat direktiivejä pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi [74], satamavaltioiden harjoittamasta valvonnasta [75] ja matkustajaliikenteen turvallisuudesta [76]. [74] Direktiivi 1999/35/EY. [75] Direktiivi 1999/97/EY. [76] Direktiivi 98/18/EY ja direktiivi 98/41/EY. Valitettavasti viivästymisiä esiintyy niiden neljän direktiivin [77] yhteydessä, joiden täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuoden 2002 loppupuolella. [77] Direktiivi 2001/53/EY, direktiivi 1999/95/ETY, direktiivi 2002/25/ETY ja direktiivi 2000/59/ETY. Direktiivillä 95/21/EY (satamavaltioiden suorittama valvonta) luodaan yhtenäiset kriteerit aluksen tarkastamiselle ja yhtenäiset edellytykset, joiden perusteella alus voidaan pysäyttää tai evätä siltä pääsy yhteisön satamiin. Komissio päätti [78] nostaa kanteet yhteisöjen tuomioistuimessa Ranskaa ja Irlantia vastaan direktiivin virheellisestä soveltamisesta, koska valtiot eivät ole noudattaneet velvoitetta tarkastaa vähintään 25 prosenttia niiden satamia käyttävistä tai niiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtivista ulkomaisista aluksista. [78] Asiat C-439/02 ja C-436/02. Alusten rekisteröintiä ja lipun myöntämistä koskevan yhteisön lainsäädännön noudattamisessa on edelleen ongelmia Alankomaissa, jonka kansalliset rekisteröimis- ja lipunmyöntämisehdot ovat edelleen syrjiviä. Rikkomisesta johtuvaa menettely on edelleen vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa [79]. [79] Asia C-299/02. Sijoittautumisoikeuden alalla komissio saattoi keskeyttää menettelyn Italiaa vastaan [80], koska Italian lainsäädäntöä muutettiin komission esittämällä tavalla. Menettelyn syynä oli se, ettei Italian lainsäädäntö ollut perustamissopimuksen 43 ja 48 artiklan määräysten mukainen siltä osin kuin kyse on niistä edellytyksistä, joilla toiseen jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneet meriliikenneyritykset voivat osallistua italialaisten meriliikenneyritysten kanssa samoin ehdoin Italian konferenssiliikennekiintiöön. [80] Asia C-337/02. Jäsenvaltioiden ja yhteisön ulkopuolisten maiden välisiä lastinjakosopimuksia koskevassa asetuksessa (ETY) N:o 4055/86 taatun palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen noudattamiseen liittyvä Portugalia koskenut menettelyt lopetettiin, koska maan ilmoitettiin allekirjoittaneen pöytäkirjan Jugoslavian kanssa. Sama koskee Belgian sopimuksia Zairen sekä Norsunluurannikon, Senegalin ja Malin kanssa. Belgian ja Togon sekä Italian ja Kiinan välisiä lastinjakosopimuksia koskeviin menettelyihin liittyvä tutkinta jatkui. Komission yksiköt kiinnittivät erityistä huomiota myös asetuksen (ETY) N:o 4055/86 soveltamiseen sillä siitä voi aiheutua toimijoiden kansallisuuteen tai kuljetustapaan perustuvaa syrjintää ja esteitä. Kansallisten lainsäädäntöjen muuttamisen jälkeen voitiin lopettaa yksi rikkomisesta johtuva menettely, joka liittyi Kreikan syrjiviin satamamaksuihin (joiden suuruus vaihtelee aluksen määräsatamien mukaan niin, että kansallisten satamien välillä maksu on pienempi kuin kansainvälisessä liikenteessä). Toisessa samaa aihetta koskevassa menettelyssä voitaneen toimia samoin, jos Italian tilanne korjaantuu. Meriliikenteen kabotaasiin liittyviä rikkomisesta johtuvia menettelyjä on käynnissä useita jäsenvaltioita (Espanja, Tanska, Portugali ja Saksa) vastaan. Nämä ovat pitäneet voimassa tai antaneet sellaista kansallista säännöstöä, joka on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3577/92 kanssa. Asetuksella vapautettiin meriliikenteen kabotaasi yhteisön laivanomistajille, jotka harjoittavat liikennettä jäsenvaltioon rekisteröidyillä ja jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla. Komissio aloitti rikkomisesta johtuvia menettelyjä myös niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka allekirjoittivat Amerikan yhdysvaltojen kanssa kansainvälisen merirahtiliikenteen turvallisuushanketta (konttiturvallisuusaloite) koskevan periaatejulistuksen. Sopimuksiin sisältyy kokeiluvaihe, jonka aikana toiminta rajoitetaan tiettyihin jäsenvaltioiden selkeästi määrittelemiin satamiin. Muutamien satamien harkittu valikointi muodostaa todellisen ongelman Euroopan satamien kilpailukyvylle. Se voi johtaa liikenteen ohjautumiseen valikoituihin satamiin ja luoda näin vakavia epätasapainotilanteita ja yhteensopimattomuutta yhteiseen liikennepolitiikkaan. 2.7. TIETOYHTEISKUNTA Euroopan telealan markkinoiden vapauduttua vuonna 1998 kilpailu on ohjannut alan kasvuun, lisännyt innovointia ja monipuolistanut yleisölle tarjottavia palveluja. Kuten edellisessä vuosikertomuksessa todetaan, Lissabonin Eurooppa-neuvosto oli merkittävä askel eteenpäin Euroopan sähköisen viestinnän alan yhdentymisessä. Valtioiden ja hallitusten päämiehet antoivat silloin nimittäin tukensa Euroopan siirtymiselle digitaaliajan tietotalouteen. Tavoitetta tarkennettiin eEurope-toimintasuunnitelmassa [81]. [81] Katso lisätietoja osoitteesta http://europa.eu.int/information_society/ eeurope/index_en.htm. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät maaliskuussa 2002 uuden alakohtaisen erityissääntelypaketin, jonka tarkoituksena on parantaa markkinoiden kilpailukykyä ja lähentää sähköisen viestinnän tekniikoita [82]. Uusissa puitteissa sääntelyviranomaiset asettavat velvollisuuksia vain silloin, kun kilpailu ei toimi. Uudessa sääntely-ympäristössä sääntelyviranomaiset pystyvät keskittämään toimintansa kilpailun edistämiseen, kansalaisten suojeluun ja yhtenäismarkkinoiden lujittamiseen ja ottamaan samalla huomioon innovaatioiden ja pitkän aikavälin kannattavuuden välttämättömyyden tällä alalla. [82] Pakettiin kuuluvat direktiivi 2002/21/EY (puitedirektiivi), direktiivi 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi), direktiivi 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) ja direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi). Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi 2002/58/EY hyväksyttiin vuoden 2002 heinäkuussa. Radiotaajuuspäätöstä (N:o 676/2002/EY) ei tarvitse saattaa jäsenvaltioiden lainsäädännön osaksi. Katso lisätietoja myös osoitteesta http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/regulatory/new_rf/index_en.htm. Komissio katsoo periaatteessa, että onnistunut siirtyminen uusiin sääntelypuitteisiin edellyttää nykyisten puitteiden täysimääräistä täytäntöönpanoa, myös yleispalvelua ja kuluttajaa suojaavia toimia. Kaikkiaan 13 direktiivistä, yhdestä asetuksesta ja neljästä päätöksestä koostuvan sääntelykehyksen täytäntöönpanosta komission kahdeksannessa raportissa televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanosta [83] todetaan, että neljä ja puoli vuotta telepalvelujen markkinoiden vapauttamisen jälkeen kansallisella tasolla toteutettu sääntely on erittäin suurelta osin EU:n järjestelmän mukaista. Toimilupa- ja yhteenliittämisjärjestelyt ovat mahdollistaneet laajamittaisen markkinoille pääsyn, jota täydentävät operaattorin ennaltavalinta ja numeroiden siirrettävyys. Lisäksi kiinteiden yhteyksien toimitusajat ovat edelleen lyhentyneet ja on edistytty asianmukaisten kustannuslaskentamenetelmien kehittämisessä EU:n hinnoitteluperiaatteiden soveltamiseksi. Kansallisten sääntelyviranomaisten saavutukset tällä alalla ovat huomattavia. [83] KOM(2002) 695, 3.12.2002, saatavissa sähköisessä muodossa osoitteesta http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/annual_report/8threport/index_en.htm . Kaikki jäsenvaltiot ovat erityisesti saattaneet UMTS-päätöksen [84] kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöään, koska kaikissa jäsenvaltioissa on myönnetty kolmannen sukupolven (3G) toimiluvat ja jaettu 3G-laitteille osoitetut taajuudet Euroopan radioviestintäkomitean (ERC) asiaa koskevien päätösten [85] mukaisesti, jotka oli tehty UMTS-päätöksessä [86] Euroopan posti- ja telehallintojen konferenssille (CEPT) annettujen valtuuksien nojalla. [84] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 128/1999/EY, tehty 14. joulukuuta 1998, kolmannen sukupolven matkaviestinnän ja langattoman viestinnän järjestelmän (UMTS) koordinoidusta käyttöönotosta Euroopan yhteisössä (EYVL L 17, 22.1.1999, s. 1). [85] Euroopan radioviestintäkomitean päätökset ERC(97) 07 (UMTS-taajuuskaistat), ERC(00) 01 (UMTS-kaistojen laajentaminen) ja and ERC(99) 25 (harmonisoitu käyttö). [86] Yksityiskohtaisempi selvitys UMTS-päätöksen täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa on luettavissa kahdeksannen täytäntöönpanokertomuksen liitteestä 2 osoitteessa http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/annual_report/8threport/finalreport/annex2.pdf. Katso myös komission tiedonannot "Kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönotto Euroopan unionissa: Nykytilanne ja tulevat toimet", KOM(2001) 141, 20.3.2001, ja "Kohti kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamista", KOM(2002) 301, 11.6.2002. Tämä valtaosin myönteinen tilanne saa vahvistusta tällä hetkellä vireillä olevien rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrästä: vain kahdella alalla, kustannuslaskelmien ja yleishakemistopalvelujen alalla, täydellinen täytäntöönpano on varmistettava vielä muutamissa jäsenvaltioissa. Muilta osin vireillä olevissa asioissa on kysymys varsin yksityiskohtaisia seikkoja koskevasta hienosäädöstä. Näin ollen komissio teki vuonna 2002 päätökset huomattavan monen (38) menettelyn lopettamisesta tai kanteista luopumisesta (2) täytäntöönpanon parannuttua jäsenvaltioissa. Merkittävin parannus on tapahtunut tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta annetun asetuksen (EY) N:o 2887/2000 [87] täytäntöönpanossa kahdeksassa jäsenvaltiossa komission toiminnan seurauksena [88]. Yksi menettelyistä koskee päätöksen N:o 710/97/EY [89] täytäntöönpanoa. Virheellisen soveltamisen vuoksi aloitettuja menettelyjä lopetettiin 15. Määrässä on mukana neljä kantelua. Seitsemän säännösten yhteensopimattomuudesta johtuvaa menettelyä lopetettiin ja yhdessä asiassa luovuttiin kanteista yhteisöjen tuomioistuimessa (C-70/02). Täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi aloitettuja menettelyjä lopetettiin kolme, ja ne koskivat direktiiviä 95/47/EY (televisiosignaalit) ja direktiiviä 97/66/EY (henkilötietojen suoja televiestinnän alalla). Jäsenvaltiot nimittäin ilmoittivat säädöksistä, joiden avulla ne noudattavat yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota täytäntöönpanon laiminlyönnistä (C-319/99, C-151/00 ja C-254/00). Lisäksi direktiiviä 97/66/EY koskevassa menettelyssä komissio luopui kanteesta yhteisöjen tuomioistuimessa (C-267/02). Todettakoon lopuksi, että kolme ilmoittamatta jättämisen vuoksi aloitettua menettelyä lopetettiin Irlannin, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoitettua direktiivin 1999/93/EY (sähköinen allekirjoitus) täytäntöönpanotoimista. [87] EYVL L 336, 30.12.2000, s. 4. [88] Katso lehdistötiedote IP/02/445. [89] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 710/97/EY, tehty 24. maaliskuuta 1997, yhteensovitetusta valtuutusmenettelystä satelliittivälitteisten henkilökohtaisten viestintäpalvelujen alalla yhteisössä, EYVL L 105, 23.4.1997, s. 4. Komissio nosti vuonna 2002 kanteet yhteisöjen tuomioistuimessa viidessä asiassa. Ne koskevat direktiivin 97/66/EY täytäntöönpanon laiminlyöntiä Luxemburgissa (yhdistetyt asiat C-211/02) ja saman direktiivin vaillinaista täytäntöönpanoa Alankomaissa (C-350/02), direktiivin 98/10/EY (puhelintoiminta) mukaisen eritellyn laskutuksen täytäntöönpanon laiminlyöntiä Itävallassa (C-411/02) ja direktiivin 98/61/EY (numeron siirrettävyys) mukaisen paikallisen operaattorin ennaltavalinnan järjestämisen laiminlyöntiä Saksassa (C-401/02). Kertomuksen kattamana ajanjaksona yhteisöjen tuomioistuin antoi lisäksi tuomiot kahdessa asiassa, jotka koskevat direktiivin 98/10/EY täytäntöönpanon laiminlyöntiä Ranskassa (C-286/01) ja kansallisen lainsäädännön yhteensopimattomuutta direktiivin 97/33/EY (yhteenliittäminen) kanssa Belgiassa (C-221/01). Viimeksi mainitussa tuomiossa selvennetään merkittävästi direktiivin erinäisiä säännöksiä. Alaa koskevien tuomioiden merkityksen lisääntymisen vuoksi tietoyhteiskunnan pääosasto päivitti hiljattain verkkosivustossaan julkaistavan oppaan "Guide to the Case Law of the European Court of Justice in the field of Telecommunications" [90]. [90] http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/infringement/doc/guidecaselaw.pdf Vuoden 2002 lopussa vireillä oli 62 rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Niistä 20 oli tutkittavina olleita kanteluja, mikä merkitsee kanteluiden määrän kasvaneen viime vuodesta 66 prosenttia. Kolmessa menettelyssä oli kyse siitä, ettei asetusta ollut pantu täytäntöön. Direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi aloitettujen menettelyjen lukumäärä puolittui, joten vireillä on seitsemän menettelyä, mutta virheellisen täytäntöönpanon (11 tapausta) ja täytäntöönpanotoimien virheellisen soveltamisen (21 tapausta) osuus on edelleen suuri, joskin se on pienentynyt merkittävästi viime vuoteen verrattuna (kummassakin tapauksessa yli 33 prosenttia). Viidessä rikkomisesta johtuvassa menettelyssä (joista kolmessa syynä on ilmoittamisen laiminlyönti, yhdessä yhteensopimaton täytäntöönpano ja yhdessä virheellinen soveltaminen) komission päätöstä kanteiden nostamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa ei ollut vuoden loppuun mennessä vielä pantu täytäntöön, ja niinkin monessa kuin 14 menettelyssä (lisäystä vuoteen 2001 verrattuna on yli 50 prosenttia) ollaan perustellun lausunnon vaiheessa (kymmenen niistä koski virheellistä soveltamista ja neljä yhteensopimatonta täytäntöönpanoa). Vuonna 2002 lähetettiin virallinen ilmoitus 11:ssä vireillä olevassa tapauksessa. Sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevan uuden sääntelykehyksen muodostavat direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 24. heinäkuuta 2003. Uudessa kehyksessä säädetään myös, että jäsenvaltioiden kansallisten siirtymätoimenpiteiden soveltamisen on alettava 25. heinäkuuta 2003 [91]. Tämän jälkeen kumotaan ne nykyiseen sääntelykehykseen kuuluvat yhteisön välineet, jotka korvataan uuden järjestelmän säännöksillä [92]. [91] Katso esimerkiksi puitedirektiivin 28 artikla. Jäsenvaltioilla on aikaa 31. lokakuuta 2003 asti saattaa sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi 2002/58/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. [92] Katso puitedirektiivin 26 artikla. Kuten edellä todetaan, komission ensisijaisena tavoitteena on nyt kannustaa ripeää siirtymistä uuteen sääntelykehykseen. Näin parannetaan lainsäädännön ennustettavuutta ja sääntelyn joustavuutta, joita tarvitaan alan investointien turvaamiseksi, ja samalla täydennetään eEurope-tavoitetta, jolla pyritään aikaansaamaan kilpailukykyiset paikalliset yhteydet Internet-palveluihin laajakaistaverkkojen kautta mahdollisimman edullisesti ja kestävästi. 2.8. YMPÄRISTÖ 2.8.1. Johdanto Viiden viime vuoden aikana näyttää olleen entistä vaikeampaa panna EY:n ympäristölainsäädäntö täytäntöön ajoissa ja asianmukaisesti ja soveltaa sitä myös käytännössä oikein. Tämä on johtanut vuosittain vastaanotettujen kantelujen ja komission aloittamien rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrän kasvuun. Aiempien vuosien tapaan ympäristöalan osuus kaikista komission tutkimista rikkomisista on yli kolmannes. Komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa kanteet jäsenvaltioita vastaan 65 menettelyssä ja antoi 137 perusteltua lausuntoa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla. Uusia kanteluja vastaanotettiin yhä paljon. Tilanne on ollut samanlainen vuodesta 1996 lähtien, jolloin komissio julkaisi tiedonannon ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta [93]. Pääosa uusista kanteluista koskee EY:n ympäristölainsäädännön väitettyä virheellistä soveltamista. Vuonna 2002 komissiolle esitettiin 555 uutta kantelua yhteisön lainsäädännön rikkomisesta. Merkittävä osa kanteluista johti myös Euroopan parlamentin esittämiin kysymyksiin ja sille jätettyihin vetoomuksiin. [93] KOM(96) 500 lopullinen, 22.10.1996. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukainen menettely, jossa voidaan määrätä taloudellisia seuraamuksia, on osoittautunut jälleen tehokkaaksi viimeiseksi keinoksi saada jäsenvaltiot noudattamaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamia tuomioita. Komissio lähettää jäsenvaltioille vuosittain monia virallisia ilmoituksia (vuonna 2002 niitä oli 17) ja perusteltuja lausuntoja (8 vuonna 2002) 228 artiklan nojalla. Vuonna 2002 ei saatettu yhtään uutta tapausta yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi 228 artiklan nojalla. Lisätietoja on tämän kertomuksen liitteessä V. On erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot parantavat ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa. Kanteen nostaminen yhteisöjen tuomioistuimessa jäsenvaltioita vastaan täytäntöönpanon tehostamiseksi ei kuitenkaan ole ainoa eikä usein tehokkainkaan tapa ongelman ratkaisemiseksi. Komission on kehitettävä ahkerasti jäsenvaltioiden kanssa uusia toimintamenetelmiä kaikkiin täytäntöönpanon vaiheisiin, jotta saadaan aikaan tuntuva parannus. Tämä koskee erityisesti laajentumisvalmisteluja, joiden yhteydessä on varmistettava, että uudet jäsenvaltiot saattavat yhteisön säännöstön sovitussa määräajassa asianmukaisesti osaksi lainsäädäntöään ja panevat sen täytäntöön oikein. Yhteisön lainsäädännön soveltamisen tehokkaammasta valvonnasta antamansa tiedonannon [94] mukaisesti komissio toteuttaa jo nyt käytännönläheisiä toimia, joilla se auttaa jäsenvaltioita saattamaan voimaan EY:n ympäristölainsäädännön: [94] KOM(2002) 725 lopullinen, 13.12.2002. - Komissio pyrkii ennakoimaan täytäntöönpano-ongelmat laatiessaan yhteisön ympäristölainsäädäntöä, joka muotoillaan valmisteluvaiheessa "helposti voimaan saatettavaksi". Lainsäädännön antamisen jälkeen komission ja jäsenvaltioiden yhdessä sopimista suuntaviivoista ja tulkitsevista asiakirjoista voi olla hyötyä. Komissio julkaisee esimerkiksi ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun ns. IPPC-direktiivin 96/61/EY nojalla viiteasiakirjoja parhaista käytettävissä olevista tekniikoista. Viranomaiset, asianomaiset toimialat ja muut sidosryhmät osallistuvat aktiivisesti asiakirjojen valmisteluun. Toinen esimerkki on yhteisön vesipolitiikan puitteista annettu direktiivi 2000/60/EY [95], jonka yhteydessä komissio aloitti jäsenvaltioiden kumppanina täytäntöönpanon tukitoiminnan heti direktiivin antamisen jälkeen. Tällainen yleinen täytäntöönpanostrategia on esimerkki hyvän hallintotavan toimivuudesta käytännössä. [95] EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. - Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon tuloksellisuuden lisäämiseksi ja tehokkuuden parantamiseksi komission ja jäsenvaltioiden välisessä kahdenvälisessä yhteydenpidossa ja tapaamisissa käytetään ennakoivaa lähestymistapaa. Joissakin jäsenvaltioissa järjestettiin vuonna 2002 seminaareja, joissa komission näkemystä erityisen monitahoisten ympäristödirektiivien asianmukaisesta täytäntöönpanosta selvitettiin toimivaltaisille viranomaisille ja joiden tarkoituksena oli ehkäistä direktiivien virheellistä soveltamista etukäteen sen sijaan, että niitä oikaistaan jälkikäteen. Komissio vahvisti tämän lähestymistavan edellä mainitussa tiedonannossaan yhteisön lainsäädännön tehokkaammasta valvonnasta. - Tietojenvaihto täytäntöönpanoviranomaisten välillä on täytäntöönpanon parantamisen keskeinen tekijä. Komission ja jäsenvaltioiden epävirallinen EU:n ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoverkko (IMPEL-verkko) on ollut vuonna 1992 tapahtuneesta perustamisestaan lähtien keskeinen väline nykyisen lainsäädännön käytännön soveltamisvaiheista käytävässä keskustelussa. Ympäristötarkastusten normien kohentamiseksi komissio seuraa tiiviisti ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen (2001/331/EY) täytäntöönpanoa. Myös seuraavien toimien odotetaan kannustavan jäsenvaltioita panemaan täytäntöön EY:n ympäristölainsäädännön entistä paremmin: - Ohjelmia ja hankkeita voidaan rahoittaa vain, jos ne ovat yhteisön politiikkojen ja välineiden mukaisia. Näihin luetaan mukaan myös ympäristön ja kestävän kehityksen alat. Näin rakennerahastojen avulla voidaan tehostaa EY:n ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa. - EY:n ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon avoimuutta ja tietoa sen täytäntöönpanon tilasta on lisättävä. Kolmanteen yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa koskevaan vuosikartoitukseen [96] sisältyy tulostaulu, jossa esitetään yksityiskohtaisesti kunkin jäsenvaltion täytäntöönpanotilanne eri ympäristölainsäädännön aloilla. Komissio on järjestänyt vuosina 2000-2002 "name, shame and fame" -strategiaan liittyviä tapaamisia, joissa annetaan tietoja jäsenvaltioiden suoriutumisesta ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa. [96] Komission valmisteluasiakirja, SEC(2002) 1041, 1.10.2002. - Jäsenvaltioiden tehokas raportointi ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon edistymisestä on keskeistä seurannan kannalta. Komissio uusii parhaillaan nykyistä ympäristöraportointijärjestelmää. Yhtenä tavoitteena on varmistaa johdonmukainen ja tehokas raportointi ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta. - Komission vastaanottamien kantelujen varsin suuri määrä on osoitus siitä, ettei jäsenvaltioissa ole lainkaan kantelujärjestelmiä, ja/tai siitä, että ne ovat suhteellisen tehottomia. Komissio valmistelee yhteisön toimia, joilla jäsenvaltioihin järjestetään edullisempi ja tehokkaampi oikeussuoja Århusin yleissopimuksen [97] vaatimusten mukaisesti sekä perustetaan luotettavia kansallisia tai alueellisia ilmoitusjärjestelmiä ja riidanratkaisumenettelyjä käytännössä esiin tulevien soveltamisongelmien ratkaisemiseksi. [97] Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission puitteissa tehty tiedon saantia, kansalaisten osallistumisoikeutta sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskeva yleissopimus. - Komissio hyväksyi ehdotuksen direktiiviksi ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi. Direktiiviehdotuksella on tarkoitus edistää EY:n ympäristölainsäädännön tehokkaampaa täytäntöönpanoa, koska sillä samalla vähennetään saastumista. - Ympäristölainsäädännön noudattamatta jättäminen osoittaa, etteivät jäsenvaltioissa nykyisin määrätyt seuraamukset riitä yhteisön lainsäädännön täysimääräisen noudattamisen varmistamiseen. Komissio en ehdottanut direktiiviä, jossa edellytetään, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön rikosoikeudellisia seuraamuksia, koska ainoastaan tällaiset toimenpiteet näyttävät olevan riittävän tehokkaita ja varoittavia ympäristölainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi [98]. [98] Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin, EYVL C 20 E, 28.1.2003, s. 284. Katso myös neuvoston puitepäätös 2003/80/YOS, tehty 27. tammikuuta 2003, ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin, EUVL L 29 , 5.2.2003, s. 55. 2.8.2. Tiedon saannin vapaus Komissio käsitteli vuonna 2002 kaksi tapausta, joissa kansallinen lainsäädäntö ei ollut ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin 90/313/ETY vaatimusten mukainen. Komissio ajoi edelleen kanteita yhteisöjen tuomioistuimessa Ranskaa vastaan (asia C-233/00), koska Ranskan toteuttamat toimenpiteet eivät riitä varmistamaan, että useat direktiivin kohdat saatetaan muodollisesti, nimenomaisesti ja oikein osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä koskee muun muassa velvollisuutta perustella virallisesti tietojen antamisesta kieltäytyminen. Itävaltaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa aloitettu menettely (asia C-86/01) keskeytettiin, koska kyseinen jäsenvaltio oli ilmoittanut tarvittavista täytäntöönpanotoimista Steiermarkin osavaltiossa. Useimmat komissiolle tämän direktiivin perusteella tehtävät kantelut koskevat kansallisten viranomaisten kieltäytymistä luovuttamasta tietoja, vastausaikojen pituutta, tiedotusperiaatteeseen tehtävien poikkeuksien liian laajaa tulkintaa eri ministeriöissä tai kohtuuttomien korvausten perimistä. Direktiiviin 90/313/ETY sisältyy säännös, jonka nojalla jäsenvaltiot ovat velvollisia ottamaan käyttöön kansallisia muutoksenhakukeinoja perusteettomasti hylätyn tai huomiotta jätetyn tietopyynnön tai siihen viranomaisilta saadun riittämättömän vastauksen varalta. Kun komissio saa tällaisia puutteita koskevia kanteluita, se kehottaa valituksentekijöitä käyttämään kansallisia muutoksenhakukeinoja, jotka mahdollistavat direktiivin tavoitteiden toteutumisen käytännössä. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 16. ja 18. marraskuuta 2002 uuden direktiivin ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta. Direktiivillä korvataan direktiivi 90/313/ETY, korjataan sen käytännön soveltamisessa havaitut puutteet ja mukautetaan säännökset tieto- ja viestintätekniikan nykyiseen kehitykseen. Direktiivissä mainitaan muun muassa tiedot muuntogeenisistä organismeista, siltä osin kuin niillä on vaikutusta elintarvikeketjun saastumisen kannalta. Asiaa käsiteltiin yhteisöjen tuomioistuimelle osoitetussa ennakkoratkaisupyynnössä, jonka yhteydessä julkisasiamies Tizzano ehdotti yhteisöjen tuomioistuimelle, ettei tällaisia tietoja ole pidettävä direktiivissä 90/313/ETY tarkoitettuina ympäristöön liittyvinä tietoina (ratkaisuehdotus 5. joulukuuta 2002 asiassa C-316/01). 2.8.3. Ympäristövaikutusten arviointi Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY, on tärkeimpiä ympäristöalan yleissäädöksiä. Sen mukaan ympäristönäkökohdat on otettava huomioon monissa yleisluontoisissa päätöksissä. D