Seitsemästoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1999) /* KOM/2000/0092 lopull. */





SEITSEMÄSTOISTA VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (1999) ESIPUHE TILANNE ERI ALOILLA SISÄLLYSLUETTELO 1. esipuhe 1.1 Tilastollinen katsaus vuoden 1999 tilanteeseen 1.2 Direktiivien täytäntöönpanoaste vuonna 1999 1.3 Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai hoitanut vuoden 1999 kuluessa 1.4 EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komission toimesta (kehitys vuonna 1999) 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1 SISÄMARKKINAT 2.1.1 Sisämarkkinoiden yleisstrategia 2.1.2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja unionin kansalaisuus 2.1.2.1 Maahantulo ja oleskelu 2.1.2.2 Äänioikeus ja vaalikelpoisuus 2.1.2.3 Säännellyt ammatit 2.1.2.4 Itsenäiset kauppaedustajat 2.1.3 Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.1.3.1 EY:n perustamissopimuksen 28 ja seuraavat artiklat (EY:n perustamissopimuksen entinen 30 ja seuraavat artiklat) 2.1.3.2 Direktiivin 98/34/EY säännökset (entinen direktiivi 83/189/ETY) 2.1.3.3 Yhdenmukaistettu lainsäädäntö 2.1.3.3.1 Elintarvikkeet 2.1.3.3.2 Lääkevalmisteet 2.1.3.3.3 Kemianteollisuuden tuotteet 2.1.3.3.4 Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät 2.1.3.3.5 Rakennusalan tuotteet 2.1.3.3.6 Kestokulutushyödykkeet 2.1.3.3.7 Kosmeettiset valmisteet 2.1.3.3.8 Tekstiilituotteet ja jalkineet 2.1.3.3.9 Vastuu viallisista tuotteista 2.1.3.4 Vapaata liikkuvuutta koskevat erityisjärjestelyt 2.1.3.5 Tulliliitto 2.1.4 Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.1.4.1 Perustamissopimuksen 43 ja sitä seuraavat artiklat sekä 49 ja sitä seuraavat artiklat 2.1.4.2 Rahoituspalvelut 2.1.4.3 Kaupallinen viestintä 2.1.4.4 Joukkotiedotusvälineet 2.1.5 Pääomien vapaa liikkuvuus 2.1.6 Yritysten toimintaympäristö 2.1.6.1 Yhtiöoikeus 2.1.6.2 Teollis- ja tekijänoikeudet 2.1.6.3 Tietosuoja 2.1.6.4 Julkiset hankinnat 2.1.6.5 Välitön verotus 2.1.6.6 ALV 2.1.6.7 Muu välillinen verotus 2.2 KILPAILU 2.2.1 Julkiset yritykset 2.2.2 Monopolit 2.3 YRITYSPOLITIIKKA, KAUPPA, MATKAILU JA OSUUS- JA YHTEISÖTALOUS 2.4 KOULUTUS JA NUORISO 2.5 SOSIAALIPOLITIIKKA 2.5.1 Työntekijöiden vapaa liikkuvuus 2.5.2 Miesten ja naisten tasavertainen kohtelu 2.5.3 Työolot 2.5.4 Työterveys ja -turvallisuus 2.6 ALUEPOLITIIKKA JA KOHEESIO 2.7 TALOUSARVIOASIAT 2.7.1 Yleistä 2.7.2 Puutteellinen soveltaminen 2.7.2.1 Aikaisemmin aloitetut menettelyt 2.7.2.2 Uudet menettelyt 2.8 ENERGIA 2.8.1 Johdanto 2.8.2 Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat 2.8.3 Energiatehokkuus 2.8.4 Hiilivedyt 2.9 LIIKENNE 2.9.1 Maantieliikenne 2.9.2 Yhdistetyt kuljetukset 2.9.3 Sisävesiliikenne 2.9.4 Rautatieliikenne 2.9.5 Meriliikenne 2.9.6 Lentoliikenne 2.10 TELEVIESTINTÄ 2.11 TIEDOTUS, VIESTINTÄ, KULTTUURI JA AUDIOVISUAALIALA 2.12 YMPÄRISTÖ 2.12.1 Tiedon saannin vapaus 2.12.2 Ympäristövaikutusten arviointi 2.12.3 Ilma 2.12.4 Vesi 2.12.5 Luonto 2.12.6 Melu 2.12.7 Kemianteollisuus ja bioteknologia 2.12.8 Jätteet 2.12.9 Ympäristö ja teollisuus 2.12.10 Säteilysuojelu 2.13 MAATALOUS 2.13.1 Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus 2.13.2 Markkinat 2.13.3 Yhdenmukaistetut alat 2.13.4 Direktiivin 98/34/EY (tekniset standardit ja määräykset) soveltaminen maatalouden alalla 2.14 KALASTUS 2.14.1 Kalavarat 2.14.2 Lipun ja kalastusluvan myöntäminen 2.15 KULUTTAJANSUOJA 2.15.1 Direktiivien täytäntöönpano 2.15.2 Turvallisuus ja terveys 2.15.3 Kuluttajien taloudellisten etujen suojaaminen 2.16 YHTEISÖN HENKILÖSTÖ 2.17 TILASTOINTI Komissio laatii joka vuosi kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. Helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetty julistus N:o 19, 2 kohta) esittämiin erinäisiin pyyntöihin. Kertomus on laadittu myös Eurooppa-neuvoston ja eri asioista vastaavien neuvostojen pyyntöjen perusteella. 1. esipuhe Yhteisön oikeuden soveltamisen valvonta on ensisijainen tehtävä, joka annetaan komissiolle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 211 artiklassa. Komissio käyttää tämän tehtävän hoitamiseen pääasiassa kahta välinettä: EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaista jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevaa menettelyä sekä EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaista mahdollisuutta saattaa asia yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi toisen kerran. Tässä kertomuksessa käsitellään näitä toimia. Jäljempänä esitellään komission toimet vuoden 1999 aikana jaoteltuina seuraaviin osioihin: - tilastollinen katsaus, jossa tuodaan esille yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnan eri vaiheet ja kehitys edelliseen vuoteen verrattuna (kohta 1.1) - yhteisön direktiivien täytäntöönpanoaste jäsenvaltioissa; tämä on yhteisön oikeuden soveltamisen merkittävä osatekijä (kohta 1.2) - graafinen esitys jäsenvaltioittain jaoteltuina kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai hoitanut vuoden kuluessa (kohta 1.3) - katsaus EY:n perustamissopimuksen 228 artiklassa määrätyn sakkojärjestelmän soveltamiseen (kohta 1.4) 1.1 Tilastollinen katsaus vuoden 1999 tilanteeseen Yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa vuonna 1999 koskevat tilastotiedot heijastavat sitä, että kansalaiset pitävät yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa tärkeänä, ja sitä, että komissio on päättäväisesti sitoutunut tehtäväänsä yhteisön oikeusjärjestyksen valvojana: - Komission yksiköille tehtyjen kantelujen määrä lisääntyi edelleen. Vuonna 1998 niitä tehtiin 1 128, mutta vuonna 1999 jo 1 305, missä on lisäystä 16 prosenttia vuoteen 1998 verrattuna. Lisäksi komissio toimi vuonna 1999 erittäin aktiivisesti rikkomistapausten havaitsemisessa. Viran puolesta havaittuja tapauksia oli 288. Näistä 16 havaittiin parlamentin kysymysten perusteella ja 10 vetoomusten perusteella. Suuri osa tapauksista koskee direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien toteuttamista direktiivien vastaisesti tai niiden virheellistä soveltamista. - Vuonna 1999 lähetettiin 1 075 virallista ilmoitusta. Tilanne pysyi siis vakaana vuoteen 1998 verrattuna, jolloin kirjattiin 1 011 virallista ilmoitusta. On syytä korostaa, että kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä koskevien virallisten ilmoitusten määrä on lisääntynyt vuonna 1998 lähetetystä 615 ilmoituksesta 706 ilmoitukseen vuonna 1999. Sen sijaan niiden virallisten ilmoitusten määrä, jotka koskevat direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien toteuttamista direktiivien vastaisesti tai niiden virheellistä soveltamista, on laskenut vuonna 1998 tehdystä 486 ilmoituksesta 369 ilmoitukseen vuonna 1999. Näiden ilmoitustyyppien esiintymisen välillä ei ole selvää tai ainakaan osoitettua syy-suhdetta. Komissio aikoo jatkossa järjestelmällisesti valvoa kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaisuutta yhteisön oikeuden ja erityisesti direktiivien kanssa voidakseen ryhtyä mahdollisimman laajoihin toimiin ennen kuin asiasta esitetään yksittäinen valitus. Järjestelmällistä valvontaa auttaa merkittävästi virallisen ilmoituksen aseman vahvistuminen laiminlyönnistä johtuvien menettelyjen yhteydessä. Tämä vahvistuminen on seurausta erilaisista rikkomisesta johtuvia menettelyjä koskevien toimintamenetelmien parannuksista, joita komissio on ottanut käyttöön vuodesta 1996 lähtien. Virallista ilmoitusta on käytettävä todellisessa tarkoituksessaan, toisin sanoen vaatimuksena saada tietoa. Siinä ei ilmoiteta komission oikeudellista kantaa, joka vahvistetaan vasta perustellussa lausunnossa. - Vuonna 1999 lähetettyjen perusteltujen lausuntojen määrä laski 32 prosenttia vuonna 1998 lähetetystä 675 perustellusta lausunnosta 460 lausuntoon vuonna 1999. Lasku kuvastaa paluuta tavanomaiseen rytmiin vuoden 1998 jälkeen, jolloin pyrittiin erityisen voimakkaasti poistamaan tämäntyyppisten komission päätösten täytäntöönpanon viiveitä. - Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettujen kanteiden määrä nousi, sillä tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettiin 178 asiaa (vuonna 1998 käsiteltäväksi saatettiin 123 asiaa). Kanteen nostamispäätösten määrä on yhä alhainen virallisten ilmoitusten määrään verrattuna (16,5 %). Tämä on osoitus oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehokkuudesta. Kanteiden absoluuttisen määrän kasvu puolestaan heijastaa rikkomisesta johtuvien menettelyjen käsittelyn jatkuvaa nopeutumista. - Tapausten käsittely on edelleen nopeutunut vuonna 1999: kun vuonna 1999 jäsenvaltioille lähetetyistä virallisista ilmoituksista 73 prosenttia (529 ilmoitusta 722 ilmoituksesta) koski samana vuonna aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä, vuonna 1998 vastaava luku oli 48 prosenttia. Perusteltujen lausuntojen käsittely on nopeutunut tätäkin enemmän, sillä vuonna 1999 lähetetyistä perustelluista lausunnoista 26 prosenttia koski samana vuonna aloitettuja menettelyjä, kun vuonna 1998 vastaava luku oli 19 prosenttia. - Menettelyjen lopettamista koskevien päätösten määrä väheni hiukan (3,2 %): vuonna 1998 päätöksiä tehtiin 1 961 ja vuonna 1999 niitä tehtiin 1 900. Tämä osoittaa yhä, että suuri määrä yhteisön oikeuden soveltamista koskevista rikkomistapauksista saatiin ratkaistua. - Komission avoimuuspolitiikkaa jatkettiin: vuonna 1999 julkaistiin 221 lehdistötiedotetta, jotka liittyivät rikkomisesta johtuviin menettelyihin. Lisäksi on syytä muistaa, että yhdessä lehdistötiedotteessa käsitellään usein useita erillisiä rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Edellä mainitut luvut osoittavat selvästi, että rikkomisesta johtuvien menettelyjen hallinnoinnin yleinen tehokkuus on lisääntynyt entisestään, mikä epäilemättä johtuu komission viime aikoina tekemistä hallintouudistuksista. 1.2 Direktiivien täytäntöönpanoaste vuonna 1999 Seuraavassa taulukossa esitetään yleiskatsaus kaikkien vuoden 1999 lopussa sovellettavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen tilanteesta. Jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet komissiolle vuoden 1999 loppuun mennessä keskimäärin 94,53 prosenttia kaikista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä luku on laskenut hiukan vuoteen 1998 verrattuna, jolloin vastaava luku oli 95,70 prosenttia. Täytäntöönpanoaste osoittaa, että jäsenvaltioiden on voimistettava pyrkimyksiään tällä saralla. Vaikka onkin totta, että absoluuttisena määränä keskimäärin 6 prosentin viive sovellettavien direktiivien siirtämisessä osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole kovinkaan merkittävä, viiveellä on huomattavia vaikutuksia yhtenäisen talousalueen toimintaan ja se aiheuttaa ilmeisiä rikkomistilanteita, joiden vakavuus vaihtelee jäsenvaltioittain. Komission velvollisuutena on siis kehottaa jäsenvaltioita saattamaan yhteisön direktiivit paremmin osaksi kansallisia lainsäädäntöjään. >TAULUKON PAIKKA> Vuotta 1999 koskevien tietojen perusteella voidaan todeta tiettyä edistymistä vuoden 1998 lopun tilanteeseen verrattuna. Italia on vuonna 1999 toteuttamiensa toimien ansiosta noussut viisi sijaa luettelossa, jossa jäsenvaltiot on asetettu paremmuusjärjestykseen direktiivien täytäntöönpanoasteen mukaan. Sitä vastoin Kreikan saavuttama täytäntöönpanoaste on edelleen huolestuttava (se on laskenut vuotta 1998 koskevasta 93,82 prosentista 92,02 prosenttiin vuonna 1999). Kaikissa muissa jäsenvaltioissa vuoden 1999 täytäntöönpanoaste oli hiukan vuoden 1998 astetta alhaisempi. Tämän kertomuksen liitteen IV osassa 1 olevassa yhteenvetotaulukossa esitetään yksityiskohtaiset tiedot vuonna 1999 täytäntöönpannuista direktiiveistä jäsenvaltioittain ja aloittain jaoteltuna. 1.3 Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai hoitanut vuoden 1999 kuluessa Jäljempänä esitetyissä kolmessa taulukossa esitetään 31.12.1999 käsiteltävinä olleiden rikkomistapausten määrä kolmessa eri vaiheessa: virallinen ilmoitus, perusteltu lausunto ja kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Yksi jäsenvaltio on ensimmäisellä sijalla kaikissa kolmessa taulukossa, ja ero seuraavaan jäsenvaltioon on merkittävä. Kyseistä maata vastaan tehtiinkin vuonna 1999 eniten kanteluita (225 kantelua kaikkiaan 1 301 kantelusta eli 17 prosenttia kaikista kanteluista). Taulukoista käy lisäksi ilmi, että samat kolme jäsenvaltiota (Ranska, Italia ja Kreikka) ovat kärjessä kaikissa eri menettelyvaiheissa, kun taas muiden jäsenvaltioiden sijoitus heikkenee merkittävästi menettelyn edetessä. Tämä tuntuu osoittavan, että yhteisön oikeuden soveltaminen on tehokkaampaa ennen kuin komissio nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.4 EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komission toimesta (kehitys vuonna 1999) Komissio päätti vuonna 1999 neljässä tapauksessa saattaa asian toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja pyytää uhkasakkojen määräämistä. Päätökset koskivat Belgiaa, Kreikkaa, Ranskaa ja Luxemburgia. Kaikki tapaukset koskivat sosiaalialan lainsäädäntöä (kun taas vuonna 1998 tämäntyyppiset päätökset koskivat ympäristöä). Yksi näistä tapauksista (Ranska: naisten yötyö) saatettiin tuomioistuimen käsiteltäväksi vuonna 1999, ja kolmea muuta kannetta valmisteltiin 31.12.1999. Neljä muuta asiaa oli käsiteltävänä tuomioistuimessa 31.12.1999. Kolme näistä koski Kreikkaa ja yksi Ranskaa. Komissio saattoi lisäksi lopettaa vuonna 1999 neljä muuta (Kreikkaa, Ranskaa, Italiaa ja Luxemburgia koskevaa) menettelyä. Komissio oli päättänyt saattaa nämä asiat tuomioistuimen käsiteltäväksi toisen kerran ja pyytää uhkasakkojen määräämistä, mutta asioita ei kuitenkaan ollut vielä viety tuomioistuimeen. Nämä tosiseikat osoittavat, että Maastrichtin sopimuksessa perustettu pakotejärjestelmä toimii hyvin pelotteena. Yhteisöjen tuomioistuimen ei itse asiassa ole tarvinnut määrätä uhkasakkoja tuomioistuimen tuomioiden noudattamatta jättämisestä, koska jäsenvaltiot ovat yleensä korjanneet lainsäädäntönsä tilanteen jo silloin, kuin toinen kanne on jätetty tai jo jopa ennen kuin komissio on toimeenpannut asiaa koskevan päätöksen. >TAULUKON PAIKKA> 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1 SISÄMARKKINAT 2.1.1 Sisämarkkinoiden yleisstrategia Komissio esitteli 18. helmikuuta 1999 [1] antamassaan tiedonannossa arvion 31. joulukuuta 1998 päättyneen toimintasuunnitelmansa [2] täytäntöönpanosta. Tulosten perusteella toimintasuunnitelma oli onnistunut: useimmissa tapauksissa suunniteltu edistyminen saavutettiin. Kolme neljästä lakiehdotuksesta, joita pidettiin oikeuskehyksen luomiselle ensisijaisen tärkeinä, hyväksyttiin. Verotusta koskevat keskustelut käynnistyivät uudelleen. Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot tehostivat lakien noudattamista ja paransivat oikeuskehyksen laatua toimintasuunnitelman innoittamina. [1] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman arviointi kesäkuu 1997-joulukuu 1998 - KOM (99) 74, 18. helmikuuta 1999. [2] Komission tiedonanto Euroopan neuvostolle - Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelma - CSE (97) 1 lopullinen, 4. kesäkuuta 1997. Sisämarkkinoiden tulostaulusta voitiin marraskuussa 1999 huomata jäsenvaltioiden edistyneen sisämarkkinoita koskevien direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Niiden direktiivien prosentuaalinen osuus, joita ei vielä ole pantu täytäntöön yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, on pienentynyt puoleen kahdessa vuodessa ja on nyt noin 12 prosenttia. Direktiivien täytäntöönpanon laiminlyöminen jäsenvaltioissa on myös selvässä laskussa: vain viisi jäsenvaltiota ei ole pannut täytäntöön yli viittä prosenttia direktiiveistä. Komissio esitti 24. marraskuuta antamassaan tiedonannossa [3] Euroopan sisämarkkinoiden strategian, jossa määritellään sisämarkkinoiden strategiset tavoitteet viiden seuraavan vuoden ajalle (2000-2004). Tavoitteet ovat kansalaisten elämänlaadun parantaminen, yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden tehostaminen, liiketoimintaympäristön parantaminen ja sisämarkkinoiden saavutusten hyödyntäminen muuttuvassa maailmassa. Lisäksi strategiassa määritellään joukko toiminnallisia tavoitteita, joista kukin kattaa tietyn politiikan osa-alueen, jolla edistetään yhden tai useamman strategisen tavoitteen saavuttamista. Lyhyen aikavälin ensisijaiset toimet, joita tarvitaan toiminnallisten tavoitteiden saavuttamiseksi, ovat kohdennettuja toimia. [3] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle - Euroopan sisämarkkinoiden strategia - KOM (1999) 624 lopullinen, 24. marraskuuta 1999. Niistä kohdennetuista toimista, joiden tarkoituksena on oikeuskehyksen tehostaminen, voidaan mainita jäsenvaltioiden sitoumus vähentää direktiivien täytäntöönpanon laiminlyöntiä alle 1,5 prosenttiin vuoden 2000 loppuun mennessä. Lisäksi voidaan mainita sellaisen kokeiluhankkeen käynnistäminen, jolla annetaan yhteisön tukea kansallisille aloitteille hallinnollisen yhteistyön alalla. Kokeiluhanke korvaa virkamiesvaihtoa koskevan Karolus-ohjelman, joka päättyi vuoden 1999 lopulla. Lainsäädännön yksinkertaistaminen ja laadun parantaminen ovat ensisijaisia poliittisia tavoitteita. Komissio esitti 25. helmikuuta [4] SLIM-aloitteen kolmannen vaiheen aikana laaditut suositukset, jotka käsittelevät vakuutustoimintaa koskevaan lainsäädäntöä, sosiaaliturvan koordinoinnin sääntöjä ja elektromagneettista yhteensopivuutta koskevaa direktiiviä. SLIM-aloitteen neljännen vaiheen työryhmät ovat saaneet työnsä päätökseen ja antaneet suosituksia yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamisesta yhtiölainsäädännön, vaarallisten aineiden luokituksen, pakkaamisen ja merkintöjen alalla sekä valmispakkauksiin liittyvän lainsäädännön alalla. Vuonna 1998 kokeiluhankkeen yhteydessä perustettua yritysten testipaneelia kuultiin ehdotuksesta direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaitteiden jätteistä. [4] Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille - SLIM-hankkeen kolmannen vaiheen tulokset ja ensimmäisen ja toisen vaiheen suositusten täytäntöönpanon seuranta - KOM(1999) 88, 25. helmikuuta 1999. Cardiffissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto aloitti kansalaisten ja yritysten kanssa käytävän vuoropuhelun, jonka tavoitteena on välittää puhelimitse ja Internetin kautta tietoja siitä, kuinka yhteisön lainsäädännön mukaisia oikeuksia voidaan käyttää. Vuoropuhelu mahdollistaa myös palautteen antamisen alalla havaituista ongelmista, ja sen tarkoituksena on tehdä konkreettisia päätelmiä sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi. Keskitetty Internet-palvelu, joka alkoi toimia joulukuussa 1998 osana yritysten kanssa käytävää vuoropuhelua, tarjoaa suoran yhteyden laajaan valikoimaan erilaisia hyödyllisiä tietoja yritystoiminnan harjoittamisesta yhtenäismarkkinoilla osoitteessa http://europa.eu.int/business. 2.1.2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja unionin kansalaisuus 2.1.2.1 Maahantulo ja oleskelu Komissio esitti 17. maaliskuuta 1999 neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen direktiivien 90/364, 90/365 ja 93/96 (oleskeluoikeus) [5] soveltamisesta. Kertomuksessa arvioidaan näiden kolmen direktiivin soveltamista opiskelijoiden, eläkeläisten ja muiden työelämän ulkopuolella olevien henkilöiden oleskeluoikeuden kannalta. [5] KOM(1999) 127 lopullinen. Komissio esitti 19. heinäkuuta 1999 neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevista yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen ja kansanterveyteen perustuvista erityistoimenpiteistä (direktiivi 64/221/ETY) [6]. Tiedonannossaan komissio kiinnittää huomiota eräisiin pääasiallisiin ongelmiin, joita direktiivin täytäntöönpanossa on havaittu, ja antaa suuntaviivoja ja tietoja keinoista, joilla nämä ongelmat voitaisiin ratkaista. [6] KOM(1999) 372 lopullinen. 2.1.2.2 Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 94/80/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään sen jälkeen, kun Belgia sääti 27. tammikuuta 1999 lain tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Komissio lähetti 30. heinäkuuta 1999 Saksalle perustellun lausunnon, joka koskee direktiivin 93/109/EY puutteellista täytäntöönpanoa. Direktiivin täytäntöönpanoa koskevassa Saksan lainsäädännössä vaaditaan, että Saksassa asuvien unionin kansalaisten on pyydettävä vaaliluetteloon merkitsemistä ennen kutakin Euroopan parlamentin vaalia, mikä rikkoo direktiivin 9 artiklan 4 kohdan säännöksiä. Komissio lähetti 30. heinäkuuta Saksalle kaksi perusteltua lausuntoa, jotka koskivat direktiivin 94/80/EY virheellistä täytäntöönpanoa Baijerin ja Sachsenin osavaltiossa. Näiden kahden osavaltion säätämissä laeissa direktiivin täytäntöönpanosta edellytetään, että unionin kansalaiset pyytävät vaaliluetteloon merkitsemistä ennen kutakin kunnallisvaalia, mikä rikkoo direktiivin 8 artiklan 3 kohdan säännöksiä. Komissio lähetti 11. elokuuta 1999 Kreikalle perustellun lausunnon, joka koskee direktiivin 94/80/EY virheellistä täytäntöönpanoa. Komissio tuo esiin useita kohtia, joissa Kreikan lainsäädäntö on direktiivin säännösten vastainen, kuten äänioikeuden käyttämisen edellytyksenä olevat kreikan kielen taito ja kahden vuoden maassa asumisen vähimmäisaika. 2.1.2.3 Säännellyt ammatit Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö Asiassa C-234/97 Fernández de Bobadilla vastaan Museo Nacional del Prado [7] antamassaan ennakkoratkaisussa tuomioistuin määrittelee "säännellyn ammatin" käsitteen tutkintotodistusten tunnustamista koskevaan yleiseen järjestelmään liittyvien neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY mukaisesti. Tuomiossa vahvistetaan, että työehtosopimuksen, jolla säännellään yleisesti ammattitoimintaan ryhtymistä tai sen harjoittamista, määräykset voivat muodostaa lain, asetuksen tai hallinnollisen määräyksen, joilla säännellään ammattitoimintaa direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan d kohdan ja direktiivin 92/51/ETY 1 artiklan f kohdan mukaisesti. Näin on silloin, kun tilanne perustuu kansallisella tasolla määriteltyyn yhtenäiseen hallinnolliseen menettelytapaan. [7] Tuomio 8.7.1999, jota ei ole vielä julkaistu. Noudattamatta jätetyt tuomioistuimen tuomiot EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä (tuomioistuimen tuomion noudattamatta jättäminen) on huomautettava, että Italiaa ja Ranskaa vastaan aloitettujen menettelyjen, jotka koskevat matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista (tuomiot 26.2.1991 asioissa C-180/89 [8] ja C-154/89 [9]) käsittely on lopetettu. Italia on toteuttanut mainitun tuomion täytäntöönpanoa koskevat kansalliset toimenpiteet ja ilmoittanut niistä komissiolle, kun taas Ranska on hyväksynyt komissiolle aikaisemmin ilmoittamansa säädösehdotuksen. [8] Tuomio 26.2.1991, Kok. 1991, s. I-0709. [9] Tuomio 26.2.1991, Kok. 1991, s. I-0709. Neuvoston direktiivin 89/48/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva ensimmäinen yleinen järjestelmä) täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi Kreikkaa vastaan aloitettu menettely pantiin toisen kerran vireille yhteisöjen tuomioistuimessa, jota pyydettiin määräämään Kreikalle uhkasakkoja (vrt. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.3.1995 asiassa C-365/93 [10]). Menettely jatkuu edelleen (asia C-98/197). [10] Tuomio 23.3.1995, Kok. 1995, s. I-0499. Muista tuomioistuimen noudattamatta jätetyistä tuomioista voidaan mainita asiassa C-375/92 [11] Espanjalle matkaoppaiden palvelujen vapaasta tarjoamisesta 22. maaliskuuta 1994 annettu tuomio. Espanjan viranomaisten kanssa suoritetun tutkinnan jälkeen autonomisilla alueilla käyttöön otetuista ammatinharjoittamista koskevista säädöksistä ilmeni, että tiettyjä mukautuksia on vielä tehtävä eräisiin alueellisiin teksteihin. Komissio odottaa muutettujen tekstien hyväksymistä. [11] Tuomio 23.3.1995, Kok. 1995, s. I-0499. Yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevat asiat: Komissio on saattanut tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavat asiat: - Espanjaa vastaan erikoislääkärin tutkintotodistuksen saamisen edellytyksistä Espanjassa (lääkäreiden vapaata liikkuvuutta ja heidän tutkintotodistustensa vastavuoroista tunnustamista koskevan direktiivin 93/16/ETY 8 artikla). - Ranskaa vastaan muissa jäsenvaltioissa hankitun ylipainesukeltajan pätevyyden tunnustamatta jättämisestä, vaikka ammatti kuuluu tutkintotodistusten tunnustamista koskevaa yleistä järjestelmää täydentävän direktiivin 92/51/ETY soveltamisalaan. - Italiaa vastaan asianajajien palvelujen tarjoamisesta ja sijoittautumisesta. Palvelujen tarjoamista koskevassa Italian lainsäädännössä kielletään asianajotoimiston perustaminen Italiaan, mikä on yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-55/94, Gebhard [12], antaman tuomion vastaista. Lisäksi neuvoston direktiivin 89/48/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva ensimmäinen yleinen järjestelmä) noudattaminen on puutteellista asianajajan ammatin osalta. [12] Tuomio 30.11.1995, Kok. 1995, s. I-4165. Lisäksi huomautetaan, että asiassa C-98/259, komissio vastaan Saksa, hammaslääkärintoimen harjoittamista koskevasta luvasta (neuvoston direktiivit 78/686/ETY ja 78/687/ETY) ja erityisesti yhteisön kansalaisten merkitsemisestä sosiaaliturvalaitoksen rekisteriin, komissio peruutti kanteen saatuaan Saksalta tiedonannon, joka koski rikkomisen päättäviä lainsäädäntötoimenpiteitä. Kansalliset täytäntöönpanotoimet Komissio päätti nostaa kanteen Kreikkaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa neuvoston direktiiviä 92/51/ETY muuttavan komission direktiivin 97/38/EY täytäntöönpanoa koskevien toimenpiteiden ilmoittamatta jättämisestä. Vuonna 1999 jäsenvaltioita vastaan aloitettiin menettelyjä lääkäreiden vapaata liikkuvuutta ja heidän tutkintotodistustensa vastavuoroista tunnustamista koskevien komission direktiivien 98/21/EY ja 98/63/EY, joissa annetaan ajantasaiset luettelot lääkärin ammateista, täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnistä. Täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen jälkeen Saksaa, Kreikkaa, Espanjaa, Italiaa, Luxemburgia, Itävaltaa, Suomea ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan aloitettujen, direktiiviä 98/12/EY koskevien menettelyjen käsittely lopetettiin. Myös Belgiaa, Ranskaa, Italiaa, Itävaltaa ja Ruotsia vastaan aloitettujen, direktiiviä 98/63/EY koskevien menettelyjen käsittely lopetettiin. Komissio päätti nostaa kanteen Irlantia, Alankomaita ja Portugalia vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa direktiivistä 98/21/EY. Espanjalle, Irlannille, Alankomaille ja Portugalille lähetettiin direktiiviä 98/63/EY koskeva perusteltu lausunto. Vuonna 1999 aloitettiin myös menettely Itävaltaa vastaan neuvoston direktiiveistä 78/686/ETY ja 78/687/ETY (hammaslääkärien tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta ja heidän koulutuksensa yhteensovittamisesta), joiden täytäntöönpanossa Itävalta oli noudattanut 31. päivään joulukuuta 1998 ulottuvaa poikkeuksellista määräaikaa. Direktiivien noudattamatta jättäminen ja virheellinen soveltaminen Komissio sai vuonna 1999 käsiteltäväksi noin kaksikymmentä kantelua EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan sekä ammatillisten tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi annettujen direktiivien vastaisista rajoituksista. Joidenkin perusteella on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, toiset taas on todettu perusteettomiksi. Komissio jatkoi eräitä jäsenvaltioita vastaan direktiivien virheellisen täytäntöönpanon tai virheellisen soveltamisen vuoksi aloitettuja menettelyjä. Näin ollen Espanjaa vastaan aloitetun, yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien koulutuksen kestoa koskevan menettelyn käsittely jatkuu edelleen, ja Espanjan viranomaisten vastausta perusteltuun lausuntoon tutkitaan edelleen. Komissio lähetti vuonna 1999 perustellun lausunnon Belgialle arkkitehtien palvelujen tarjoamisen edellytyksistä. Belgian nykyinen menettely on nimittäin liian pitkäkestoinen ja kallis, mikä on neuvoston direktiivin 85/384/ETY (arkkitehtien tutkintotodistusten vastavuoroinen tunnustaminen) vastaista. Lisäksi sääntöä arkkitehdin ja rakennusurakoitsijan yhteensopimattomista tehtävistä on sovellettu suhteettomasti. Komissio on lähettänyt perustellun lausunnon myös Itävallalle sairausvakuutuskassan lääkärin ammatinharjoittamisen edellytyksistä, sillä osavaltioissa on voimassa hyvityksiä koskeva syrjivä järjestelmä. Järjestelmä suosii kyseisessä osavaltiossa syntyneitä kansalaisia ja heidän jälkeläisiään. Lisäksi Espanjaa vastaan Latinalaisen Amerikan maissa hankitun hammaslääkärin tutkintotodistuksen tunnustamisen edellytyksistä (edellisissä kertomuksissa mainittu menettely) aloitetun menettelyn käsittelyä on lykätty edelleen yhteisöjen tuomioistuimessa. Espanjan viranomaisten uudelleen aloittamat neuvottelut tutkintotodistusten tunnustamista koskevien kansainvälisten sopimusten lausekkeiden muuttamiseksi ovat edelleen käynnissä. Vuoropuhelu jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa Lujittaakseen hallinnollista yhteistyötä ja löytääkseen ratkaisuja havaittuihin ongelmiin komissio on ollut vuonna 1999 säännöllisesti yhteydessä kansallisiin viranomaisiin sekä neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY (tutkintotodistusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä) koordinointikomiteassa että johtavien virkamiesten komiteoissa (erityisesti kansanterveyden alalla). 2.1.2.4 Itsenäiset kauppaedustajat Edellisessä kertomuksessa mainittiin Italiaa vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koskee direktiivin 86/653/ETY puutteellista noudattamista. Italia tarkisti lainsäädäntöään 15. huhtikuuta 1999 komission huomautusten mukaisesti, ja asian käsittely lopetettiin. 2.1.3 Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.1.3.1 EY:n perustamissopimuksen 28 ja seuraavat artiklat (EY:n perustamissopimuksen entinen 30 ja seuraavat artiklat) Jäsenvaltiot toteuttavat edelleen runsaasti sellaisia toimia, jotka saattavat muodostua kaupan esteiksi, vaikkakin tilastojen mukaan tällaisten toimien määrä ei ole enää edellisten varainhoitovuosien aikana lisääntynyt. Vuonna 1999 komissio aloitti 257 asian käsittelyn, ja niistä noin sata koski dioksiinikriisiä. Vuoden lopussa oli edelleen vireillä 345 rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat riita-asiat olivat vuonna 1999 yhtä monitahoisia kuin edellisinä varainhoitovuosina. Koska asiat ovat teknisesti ja juridisesti monimutkaisia, komissio painottaa jatkossakin, että havaitut ongelmat on ratkaistava läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Komissio asettaakin etusijalle ns. pakettikokoukset. Näiden avointen ja vapaamuotoisten kokousten aikana voidaan löytää nopeita ratkaisuja elinkeinonharjoittajien havaitsemiin esteisiin. Vuonna 1999 tällaisia kokouksia käytiin kaikkien muiden jäsenvaltioiden paitsi Luxemburgin ja Alankomaiden kanssa. Kokoukset onnistuvat yleensä hyvin: noin 50 prosenttia käsitellyistä asioista saatiin ratkaistua joko kokouksen aikana tai jäsenvaltion sitouduttua kokouksessa toteuttamaan toimenpiteen asian ratkaisemiseksi. Vaikka riita-asioiden prosentuaalinen osuus nousi kuluneena vuonna, niitä oli vain 15 prosenttia käsitellyistä asioista. Kerran vuodessa pidettävien maakohtaisten valtuuskuntien puheenjohtajien pakettikokouksien käytäntöä jatkettiin vuonna 1999, ja kokous pidettiin helmikuussa. Tässä kokouksessa ja muissa vuonna 1999 pidetyissä pakettikokouksissa korostettiin tarvetta parantaa molemminpuolisen tunnustamisen soveltamista, koska tällaisen parannuksen myötä pystyttäisiin ratkaisemaan komission käsiteltäviksi äskettäin saatetuista asioista suurin osa (nestemäistä valkaisuainetta sisältävien pesuaineiden, teräsprofiilien ja kumituotteiden vastavuoroisen tunnistamisen ongelmat jne.). Pakettikokoukset ovat tässä asiassa toimineet foorumina sellaisten vastavuoroista tunnustamista koskevien seminaarien pitämiseen, jotka on suunnattu vastavuoroisen tunnustamisen soveltamisesta vastuussa oleville kansallisille keskushallinnon ja aluehallinnon viranomaisille. Komission toimia tarvittiin vuonna 1999 eniten elintarvikealalla, jolla belgialaiset elinkeinonharjoittajat tekivät useita kanteluja muiden jäsenvaltioiden heidän tuotteilleen asettamista rajoituksista dioksiinikriisin jälkeen. Tämä tilanne on kuitenkin väliaikainen, ja näin ollen edelleen eniten kanteluja tehdään moottoriajoneuvojen alalla. Vuonna 1998 komissio ratkaisi Ranskassa, Portugalissa ja Saksassa todetut ongelmat ja vuonna 1999 Espanjassa kohdatut ongelmat. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat yksinkertaistaneet yksityishenkilöjen maahantuomien autojen ja moottoripyörien rekisteröintimenettelyä. Elinkeinonharjoittajat ovat edellisten vuosien tapaan tehneet komissiolle lukuisia kanteluja lisäravinteiden kaupan pitämistä sekä vitamiineilla ja ravintoaineilla vahvistettuja elintarvikkeita koskevista kysymyksistä. Torjunta-aineiden ja lääkevalmisteiden rinnakkaistuonti sekä lääkevalmisteiden hintojen vahvistamisen perusteet ovat aloja, joilla yhteisön elinkeinonharjoittajat pyytävät edelleen komissiota puuttumaan asiaan. Vuonna 1999 komissio saattoi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavat asiat: - Ranskaa vastaan vitamiineilla ja lisäaineilla vahvistettujen elintarvikkeiden kaupan pitämisen alistamisesta pitkälliselle ja kalliille lupamenettelylle. Saksaa ja Itävaltaa vastaan vitamiineilla vahvistettujen lisäravinteiden järjestelmällisestä luokittelusta lääkeaineiksi määrätyn pitoisuuden ylittyessä. Belgiaa vastaan tunnistenumeron merkitsemisestä lisäravinteisiin (ravintoaineisiin) tuoteyksiköittäin. - Ranskaa vastaan vastavuoroista tunnustamista koskevan lausekkeen sisällyttämättä jättämisestä kumituotteita koskevaan lainsäädäntöön sekä jalometalliesineitä koskevasta lainsäädännöstä, jossa ei tunnusteta muissa jäsenvaltioissa käytettyjä vastuuleimoja ja vuosilukuleimoja 999. Vuonna 1999 komissio päätti saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavat asiat: - Italiaa ja Espanjaa vastaan muuta rasvaa kuin kaakaovoita sisältävän suklaan kaupan pitämisen kiellosta. Lisäksi kyseisenä vuonna komissio lähetti perustellun lausunnon Itävallalle (lääkeaineiden tuonti, terveyteen liittyvät elintarvikkeiden merkinnät), Ranskalle (lääkeaineiden rinnakkaistuonti), Italialle (käsittelemättömän kullan tuonti ja vienti) ja Kreikalle (keramiikkalaattojen päällysmerkintöjä koskevat vaatimukset, alkoholittomien juomien ohjehinta, maahantuotujen kuorma-autojen rekisteröinti). Kun otetaan huomioon yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön yhteys komissiossa käsiteltäviin rikkomistapauksiin, voidaan mainita muutamia ennakkoratkaisuja: - Kesäkuun 3. päivänä 1999 antamassaan tuomiossa (asia C-33/97, Colim NV [13]) tuomioistuin katsoi, että jäsenvaltio ei voi kielellisten vaatimusten perusteella estää sellaisten toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan olevien tuotteiden kaupan pitämistä, joiden päällysmerkinnöissä olevat seikat (kuten piirrokset, symbolit tai kuvat) ovat sellaisia, että kuluttaja voi saada niiden perusteella täydelliset tiedot. [13] Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa. - Maaliskuun 11. päivänä 1999 antamassaan tuomiossa (asia C-100/96, British Agrochemicals [14]) tuomioistuin selvitti, että toisesta yhteisön jäsenvaltiosta tai Euroopan talousalueen valtiosta tuodulle ja kyseisessä valtiossa markkinoille saattamista koskevan luvan saaneelle kasvinsuojeluaineelle ei tarvitse myöntää uutta lupaa, jos kyseistä kasvinsuojeluainetta voidaan pitää sellaista tuotetta täysin vastaavana, jolle jäsenvaltiossa on yhteisön oikeuden mukaisesti annettu markkinoille saattamista koskeva lupa. [14] Kok. 1999, s. I-1499. Lisäksi komissio korostaa Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 3052/95/EY käyttöönotettuun avoimuuteen perustuvan välineen hyödyllisyyttä. Päätöksessä säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle niistä kansallisista toimenpiteistä, jotka poikkeavat tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta. Vuoden 1999 aikana ilmoitettiin ainoastaan 26 kansallisesta toimenpiteestä, joista useimmat koskivat lääkintälaitteiden ja sähkölaitteiden kaupan pitämistä. 2.1.3.2 Direktiivin 98/34/EY [15] säännökset (entinen direktiivi 83/189/ETY) [15] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998, teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä (EYVL L 204, s. 37). Direktiivissä koonnetaan ja kumotaan direktiivi 83/189/ETY ja sen myöhemmät muutokset. Direktiiviä muutettiin 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, jolla ulotettiin tietojen toimittamisessa noudatettava menettely tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin määräyksiin (EYVL L 217, 5.8.1998, s. 18). Direktiivissä 98/34/EY säädetty ilmoittamismenettely on kaupan esteiden ehkäisemisen ja keskinäisen tietojenvaihdon perussäännös. Direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset, jotta niitä voidaan arvioida sisämarkkinoiden sääntöjen kannalta ennen niiden lopullista hyväksymistä. Tämä menettely, joka koski ennen vain tavaroita, ulotettiin 5. elokuuta 1999 koskemaan tietoyhteiskunnan palveluja. Direktiiviä 98/34/EY muuttavan direktiivin 98/48/ETY tarkoituksena on varmistaa vakaa, avoin ja yhdenmukainen oikeuskehys soveltamalla erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin kansallisiin lakialoitteisiin komission ja jäsenvaltioiden välistä kuulemismenettelyä, jota on jo onnistuneesti sovellettu tavaroiden osalta. Komissiolle toimitettiin vuonna 1999 yhteensä 591 teknisiä määräyksiä koskevaa ehdotusta, joista 13 koski tietoyhteiskunnan palveluihin liittyviä sääntöjä ja jotka tutkittiin asianomaisissa komission yksiköissä. Vuonna 1997 ehdotuksia oli 900 [16] ja vuonna 1998 niitä oli 604 [17]. Luvut osoittavat, että vaikka sisämarkkinat ovatkin jo toteutuneet, jäsenvaltiot vahvistavat edelleen runsaasti teknisiä määräyksiä. Nämä määräykset saattavat vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toimivuuden ja talouden toimijoiden markkinoilta saamien etujen toteutumisen. [16] Vuonna 1997 ilmoitettuja määräyksiä koskevat tilastotiedot on julkaistu virallisen lehden numerossa C 281, 10.9.1998, s. 3. [17] Vuonna 1998 ilmoitettuja määräyksiä koskevat tilastotiedot on julkaistu virallisen lehden numerossa C 288, 11.8.1999, s. 7. Vuonna 1999 tehdystä 591 ilmoituksesta 44:stä [18] annettiin komission yksityiskohtainen lausunto, jonka mukaan suunniteltua toimenpidettä on muokattava siitä mahdollisesti johtuvien, tietoyhteiskunnan tavaroiden tai palvelujen vapaata liikkuvuutta haittaavien epäoikeudenmukaisten esteiden poistamiseksi. Jäsenvaltiot antoivat puolestaan 97 [19] yksityiskohtaista lausuntoa. Yhtä ilmoitusta [20] lykättiin vuodella, sillä se koski neuvostolle esitetyn direktiiviehdotuksen [21] kattamaa asiaa. [18] Luku 31. joulukuuta 1999. Määräaika yksityiskohtaisten lausuntojen antamiseksi vuonna 1999 ilmoitetuista määräysehdotuksista päättyy 31. maaliskuuta 2000. [19] Luku 31. joulukuuta 1999. Määräaika yksityiskohtaisten lausuntojen antamiseksi vuonna 1999 ilmoitetuista määräysehdotuksista päättyy 31. maaliskuuta 2000. [20] Luku 31. joulukuuta 1999. Määräaika, jonka kuluessa komission on ilmoitettava jäsenvaltioille pyyntönsä siirtää vuonna 1999 ilmoitettujen määräysehdotusten vahvistamista, päättyy 31. maaliskuuta 2000. [21] Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotus sähköistä kaupankäyntiä sisämarkkinoilla koskevaksi direktiiviksi. Vuodesta 1989 komissio on varmistanut ilmoitusvelvollisuuden noudattamisen tutkimalla jäsenvaltioiden virallisia julkaisuja. Direktiivin 98/34/EY rikkominen johtaa siihen, että asianomaisen jäsenvaltion kanssa aloitetaan neuvottelut tilanteen korjaamiseksi, tai jos tämä ei tuota tulosta, voidaan jopa aloittaa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen rikkomisesta johtuva menettely. Vuoden 1999 lopussa oli tutkittavana noin 15 tällaista menettelyä. Lisäksi 11. toukokuuta 1999 tuomioistuin antoi selvityksen osana ennakkoratkaisupyyntöä (asiat C-425/97-C-427/97, Albers) sellaisista ilmoitusvelvollisuuteen tehtävistä poikkeuksista, jotka koskevat yhteisön säädösten saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Toimenpide, jolla vahvistetaan muun muassa kielto antaa tiettyä ainetta nautaeläimille ja joka toteutetaan yhteisön direktiivistä johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi, on tekninen määräys, jos se on luonteeltaan velvoittava. Kuitenkin tällaisen määräyksen vahvistanut jäsenvaltio on direktiivin 10 artiklan nojalla vapautettu velvollisuudestaan antaa määräys komissiolle tiedoksi. Lisäksi 3. kesäkuuta 1999 asiassa C-33/97, Colim, tuomioistuin täsmensi teknisen määräyksen käsitettä ja edellytyksiä, joiden mukaan teknisen määräyksen korvaavasta toimenpiteestä on ilmoitettava. Teknistä määräystä koskevana ehdotuksena, josta olisi siis ilmoitettava, ei kuitenkaan pidetä sellaista kansallista toimenpidettä, jossa uusia tai ylimääräisiä yksityiskohtia lisäämättä säädetään uudelleen jo voimassa olevista teknisistä määräyksistä tai korvataan tällaisia määräyksiä, jotka on annettu komissiolle asianmukaisella tavalla tiedoksi, jos ne on hyväksytty direktiivin 83/189/ETY voimaantulon jälkeen. Lisäksi tuomioistuin ilmaisi tuomiossaan, että vaikka pakkausmerkintöjä, käyttöohjetta ja takuutodistusta koskevat kielelliset vaatimukset eivät ole direktiivissä tarkoitettuja teknisiä määräyksiä, ne voivat kuitenkin estää yhteisön sisäistä kauppaa. 2.1.3.3 Yhdenmukaistettu lainsäädäntö Maataloustuotteita koskevat kysymykset esitetään kohdassa 2.13.2. 2.1.3.3.1 Elintarvikkeet Yleisesti voidaan todeta, että jäsenvaltiot antavat elintarvikkeita koskevien direktiivien kansalliset täytäntöönpanosäädöksensä noudattamatta kuitenkaan tiukasti direktiiveissä annettuja määräaikoja. Vuonna 1999 komissiolle annettiin tiedoksi merkittävä määrä kansallisia täytäntöönpanotoimia. Näin kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitetun 66:n rikkomisesta johtuvan menettelyn käsittely voitiin lopettaa ennen vuoden loppua. Vuonna 1999 komissio päätti lähettää virallisen ilmoituksen 47 tapauksessa. Lisäksi komissio lähetti jäsenvaltioille neljä perusteltua lausuntoa ja päätti antaa tuomioistuimen käsiteltäväksi kolme asiaa. Elintarvikkeita koskevien direktiivien ja asetusten virheellisen soveltamisen vuoksi komissio päätti lähettää yhden virallisen ilmoituksen ja lopettaa kahden asian käsittelyn. Samalla tehtiin neljä kantelua, joita käsitellään parhaillaan. 2.1.3.3.2 Lääkevalmisteet Lähes kaikki vielä ilmoittamatta olevat täytäntöönpanotoimet saatettiin komission tietoon vuoden 1999 kuluessa. Tähän mennessä 15 jäsenvaltiosta 14 on saattanut kaikki lääkevalmistealalla sovellettavat direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ainoastaan Ranskan on vielä saatettava direktiivien täytäntöönpano päätökseen. Kuten edellisinä vuosina, lääkevalmisteista annettujen direktiivien tulkintaan ja soveltamiseen liittyy jäsenvaltioissa eräitä yleisiä ongelmia. Pääasiassa on kyse käsitteen 'lääke' erilaisista tulkinnoista (mikä johtaa toisinaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin) sekä kanteluista, joiden mukaan toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät ole noudattaneet ns. avoimuusdirektiivin 89/105/ETY säännöksiä. Myös direktiivin 65/65/ETY 4 artiklan 8 kohdan a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan täytäntöönpanosta ja soveltamisesta jäsenvaltioissa sekä "vanhoille" lääkevalmisteille myönnettävien uusien lupien hallinnoinnista on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio tutkii tarkkaan näitä ongelmia ja kanteluita. Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevan lainsäädännön kodifiointihanke on jo edennyt pitkälle (komissio toimitti vuonna 1999 neuvostolle ja Euroopan parlamentille virallisen ehdotuksen). Kodifiointi selkeyttää lainsäädäntöä ja tehostaa lopulta sen soveltamista. 2.1.3.3.3 Kemianteollisuuden tuotteet Kemianteollisuudessa kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitetun 40:n rikkomisesta johtuvan menettelyn käsittely lopetettiin vuonna 1999. Menettelyt koskivat vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä (direktiivi 96/65), vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen rajoituksia (direktiivit 91/338, 94/60, 96/55, 97/10, 97/16, 97/56 ja 97/64) sekä lannoitteita (direktiivit 93/69, 96/28, 97/63 ja 98/3). Direktiivejä, joiden täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuonna 1998 (97/56, 97/64 ja 98/3), koskevan kuuden perustellun lausunnon lähettämisen jälkeen suurin osa jäsenvaltioista saattoi ne osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä on käynnissä yhteensä yhdeksän. Suurinta osaa niistä käsitellään yhteisöjen tuomioistuimessa. Ne koskevat erityisesti vaarallisten aineiden markkinoille saattamisen rajoituksia (direktiivi 97/56) sekä vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä (direktiivi 96/65), lannoitteita (direktiivi 98/3) ja räjähdystarvikkeita (direktiivi 93/15). Kolmen hyvää laboratoriokäytäntöä koskevan direktiivin täytäntöönpanon määräaika umpeutui syyskuussa 1999 (direktiivit 99/662, 99/11 ja 99/12). Yksitoista jäsenvaltiota ei pannut direktiivejä täytäntöön ajoissa. Räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista koskevan direktiivin 93/15/ETY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitettuja menettelyjä on käynnissä kaksi. 2.1.3.3.4 Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Moottoriajoneuvoja koskevien direktiivien täytäntöönpano tapahtuu yleensä edelleen määräajassa. Jos täytäntöönpanon määräaikaa ei noudateta, kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittaminen riittää yleensä täytäntöönpanon nopeaksi varmistamiseksi. Tilanne huononi kuitenkin vuonna 1999 luultavasti siksi, että niiden direktiivien määrä kasvoi huomattavasti, joilla mukautettiin edellisiä direktiivejä tekniikan kehitykseen, eivätkä useat jäsenvaltiot pystyneet panemaan direktiivejä täytäntöön määräajassa. Myös direktiivin 98/69/EY (Auto-Oil -direktiivi) täytäntöönpanossa on havaittu laiminlyöntejä. Direktiivi annettiin tiettyihin ajoneuvoluokkiin kuuluvien moottoriajoneuvojen päästöjen raja-arvojen pienentämisen varmistamiseksi. Näin komission direktiivejä 98/38/EY, 98/39/EY, 98/40/EY ja 98/89/EY, joilla mukautetaan pyörillä varustettuja maatalous- ja metsätraktoreita koskevia neuvoston direktiivejä tekniikan kehitykseen, ei ollut vielä vuoden 1999 lopulla saatettu osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Ensiksi mainitun direktiivin 98/38/EY täytäntöönpanon oli laiminlyönyt kuusi jäsenvaltiota, direktiivin 98/39/EY viisi jäsenvaltiota, direktiivin 98/40/EY neljä jäsenvaltiota ja direktiivin 98/89/EY yhdeksän jäsenvaltiota. Seuraavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöneiden jäsenvaltioiden määrä vuoden 1999 lopulla on ilmoitettu suluissa: moottoriajoneuvoja koskevien neuvoston direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen annetut komission direktiivit 98/77/EY (4), 98/90/EY (5), 1999/0007/EY (6), 1999/0014/EY (7), 1999/0015/EY (7), 1999/0016/EY (7), 1999/0017/EY (7) ja 1999/0018/EY (7) sekä kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen lakisääteisistä merkinnöistä annetun neuvoston direktiivin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annetut komission direktiivit 1999/0023/EY (7), direktiivi 1999/0024/EY (7), direktiivi 1999/0025/EY (7) ja direktiivi 1999/0026/EY (8). Moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavista toimenpiteistä annetun direktiivin 98/69/EY täytäntöönpano oli laiminlyöty yhdeksässä jäsenvaltiossa vuoden 1999 lopulla. Kuten kuudennessatoista vuosikertomuksessa (vuosi 1998) todettiin, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista annetun direktiivin 97/24/EY täytäntöönpano oli suunniteltu tapahtuvaksi viimeistään 18. joulukuuta 1998. Tämän direktiivin nojalla kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntä tuli pakolliseksi 17. päivästä kesäkuuta 1999. Vuoden 1999 lopulla kaksi jäsenvaltiota laiminlöi edelleen direktiivin täytäntöönpanon, ja täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt oli saatettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Kaikki jäsenvaltiot yhtä lukuun ottamatta olivat panneet täytäntöön moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan direktiivin 98/14/EY ennen vuoden 1999 loppua. Samaan aikaan kaksi jäsenvaltiota laiminlöi edelleen maatalous- ja metsätraktoreiden suurimmasta rakenteellisesta nopeudesta annetun direktiivin 97/54/ETY täytäntöönpanon. Tämän seurauksena aloitettiin kaksi menettelyä EY:n perustamissopimuksen entisen 226 artiklan nojalla. 2.1.3.3.5 Rakennusalan tuotteet Direktiivin 89/106/ETY täytäntöönpanosta Itävallassa aloitettiin rikkomisesta johtuva menettely, sillä eräät Itävallan lainsäädännön artiklat ovat direktiivin vastaisia. Itävallan viranomaisille lähetettiin tietopyyntö, jotta he selvittäisivät kantaansa. Kreikkaa vastaan aloitetussa rikkomisesta johtuvassa menettelyssä, joka koskee tietyn tuodun teräksen laatua, Kreikan viranomaisille 4. joulukuuta 1998 lähetettyyn perusteltuun lausuntoon saatua vastausta ei voida pitää tyydyttävänä. Komissio päätti joulukuussa 1999 yhteyden ottamisesta Kreikan viranomaisiin ennen kuin kanne nostetaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. 2.1.3.3.6 Kestokulutushyödykkeet (koneenrakennus, sähkömekaniikka, henkilönsuojaimet, kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, lääkinnälliset laitteet ja huviveneet) Vuonna 1999 kaikki jäsenvaltiot toteuttivat kansalliset toimenpiteet huviveneitä koskevan direktiivin 94/25/EY säännösten täytäntöön panemiseksi. Vuonna 1999 edistyttiin merkittävästi edellä mainittuja aloja koskevien direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Niinpä useimmat niistä direktiiveistä, joiden täytäntöönpanon määräaika kului umpeen 31. joulukuuta 1998 ja etenkin direktiivit 93/42/EY, 94/9//EY ja 97/53/EY, jotka mainittiin vuotta 1998 koskevassa kuudennessatoista vuosikertomuksessa, saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa. Ongelmia ilmenee kuitenkin kahden direktiivin kohdalla, joita tarkastellaan jäljempänä. Myös monissa direktiivien virheellistä soveltamista ja direktiivien vastaista kansallista lainsäädäntöä koskevissa tapauksissa edistyttiin. Ongelmia on kuitenkin edelleen direktiivien 98/37/EY (koneet) ja 89/686/ETY (henkilönsuojaimet) täytäntöönpanossa. Vuonna 1999 käsiteltiin 55 rikkomistapausta, joista 20 kirjattiin vuonna 1999. Vuoden 1999 lopussa ratkaisematta on vielä 28 tapausta, joista seitsemän koskee täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä ja 21 muita rikkomisia. Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettiin kanne Italiaa vastaan direktiivin 73/23/ETY virheellisestä soveltamisesta. Täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä koskevissa tapauksissa on edetty seuraavasti: Yhteisöjen tuomioistuimessa on nostettu kanne Ranskaa vastaan hissejä koskevasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 95/16/EY. Italia ja Luxemburg, joita vastaan tuomioistuimessa nostettiin kanne vuonna 1999, ilmoittivat täytäntöönpanotoimista samana vuonna. Komissio päätti vuonna 1999 lähettää perustellun lausunnon Saksalle, Irlannille, Italialle ja Luxemburgille painelaitteita koskevasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 97/23/EY. Päätös pantiin Luxemburgin osalta täytäntöön vuonna 1999. 2.1.3.3.7 Kosmeettiset valmisteet Komissio havaitsi vuonna 1999 edistymistä kosmeettisia valmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa. Komissio saattoi lopettaa useita jäsenvaltioita vastaan yhteisön direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä sen jälkeen, kun osa jäsenvaltioista ilmoitti direktiivien 97/45/EY, 97/18/EY ja 98/16/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista. Komissio pahoittelee kuitenkin, että direktiiviä 97/18/EY ei vielä ole pantu täytäntöön tietyissä jäsenvaltioissa. Direktiivi koskee sen määräajan lykkäämistä, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen ja joka olisi pitänyt saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 31. joulukuuta 1997, jotta talouden toimijat olisivat saaneet edes jonkinlaisen oikeusvarmuuden. Ainoastaan Ranskan on julkaistava täytäntöönpanoasetukset, joilla saatetaan päätökseen kuudetta kertaa neuvoston direktiiviä 76/768/ETY muuttavan neuvoston direktiivin 93/35/ETY täytäntöönpano. Yksitoista jäsenvaltiota on jo ilmoittanut komissiolle direktiivin 76/768/ETY mukauttamista tekniikan kehitykseen koskevan kahdennenkymmenennenkolmannen komission direktiivin 98/62/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista. Direktiivi oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 30. kesäkuuta 1999 mennessä. Komissio tutkii perusteellisesti muuten kuin kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä, ja komission ja kansallisten viranomaisten välisen yhteydenpidon avulla asioissa on päästy tyydyttäviin ratkaisuihin. 2.1.3.3.8 Tekstiilituotteet ja jalkineet Direktiivi 97/37/EY tekstiilien nimityksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/74/EY liitteiden I ja II mukauttamisesta tekniikan kehitykseen oli saatettava jäsenvaltioissa voimaan viimeistään 1. kesäkuuta 1998. Vuonna 1999 direktiivi oli pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Italiaa, Belgiaa ja Luxemburgia vastaan vuonna 1998 aloitettujen rikkomisesta johtuvien menettelyjen käsittely lopetettiin. Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevia merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 23. maaliskuuta 1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/11/EY on pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi Luxemburgia vastaan aloitetun rikkomisesta johtuvan menettelyn käsittely lopetettiin vuonna 1999. 2.1.3.3.9 Vastuu viallisista tuotteista Komissio aloitti kolme menettelyä direktiivien säännösten vastaisista kansallisista toimenpiteistä. Menettelyn käsittely lopetettiin sen jälkeen, kun Itävalta sääti lain täytäntöönpanoa koskevan lain muuttamisesta ja päätti rikkomisen. Komissio päätti joulukuussa 1999 nostaa kanteen tuomioistuimessa Ranskaa ja Kreikkaa vastaan. Direktiivillä 1999/34/EY pyritään ulottamaan tuottamuksesta riippumaton vastuu maatalouden alkutuotteisiin. Jäsenvaltioiden piti saattaa voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 4. joulukuuta 2000. Tuomioistuimessa on vireillä ennakkoratkaisupyyntö C-203/99, joka koskee ensimmäistä kertaa direktiivin 85/374/ETY tulkintaa. Se koskee Tanskassa sijaitsevan sairaalan julkisviranomaisten vastuuta tapauksessa, jossa potilaan elinsiirto epäonnistui, koska elin oli vaurioitunut. 2.1.3.4 Vapaata liikkuvuutta koskevat erityisjärjestelyt Kulttuuriesineet Komissio päätti nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa Itävaltaa vastaan direktiivin 93/7/ETY liitteen muuttamisesta 17. helmikuuta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/100/ETY [22] noudattamatta jättämisestä ja direktiivin täytäntöönpanopäivämäärän ilmoittamatta jättämisestä. [22] EYVL L 60, 1.3.1997, s. 59. Tätä poikkeusta lukuun ottamatta kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta 15. maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY [23] ja edellä mainitun direktiivin 96/100/ETY täytäntöönpanosäännöksistä. Tämän jälkeen komissio suoritti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa analyysin näiden direktiivien soveltamisesta, josta laaditaan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle esitettävä kertomus. [23] EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74. Nopea toiminta tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi Vuoden 1999 alusta tuli voimaan sisämarkkinoiden toimivuudesta jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta 7. joulukuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2679/98 [24]. [24] EYVL L 337, 12.12.1998, s. 8. Asetuksen 3 artiklassa säädettyä ilmoitusjärjestelmää on käytetty useaan kertaan onnistuneesti. Asianomaiset jäsenvaltiot ovat vastanneet tyydyttävästi komission heille lähettämiin tietopyyntöihin, eikä asetuksessa tarkoitettuja esteitä ole loppujen lopuksi havaittu. Tapaukset liittyivät: - Belgian tieliikenteenharjoittajien työtaistelusta kesäkuussa 1999 aiheutuneisiin Belgian pääteiden liikenteen esteisiin, - Belgian maanviljelijöiden mielenosoituksista kesäkuussa 1999 aiheutuneisiin Belgian pääteiden liikenteen esteisiin dioksiinikriisin yhteydessä sekä - Euroopan tieliikenteenharjoittajien toimintapäivään lokakuussa 1999. 2.1.3.5 Tulliliitto Tulliasioissa Euroopan komission toiminta koostuu pääasiassa tarvittavien tullivälineiden hallinnoinnista unionin yhteisen politiikan (muun muassa kauppapolitiikan, maatalouspolitiikan, ympäristö- ja kansanterveyspolitiikan) täytäntöön panemiseksi sille annetun, ulkorajojen valvontaa koskevan toimivallan rajoissa. Komission tavoitteena on taata Euroopan kansalaisten turvallisuus ja hyvän kauppatavan mukainen kauppa yritysten välillä sekä toimia sisämarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton toiminnan edistämiseksi. Tulliliiton hallinnointitehtävän nojalla verotuksen ja tulliliiton pääosaston toimien tarkoituksena on vahvistaa yhdistetty nimikkeistö, hallinnoida tullijärjestelmiä ja alkuperäsääntöjä koskevia tietokantoja sekä luoda petosten ja lainvastaisuuksien torjuntaa koskevaan valvontaan liittyvä tietojenvaihtojärjestelmä. Näiden toimien avulla yhteisö voi harjoittaa aktiivista kauppapolitiikkaa etuuskohtelun sekä alkuperäsääntöjen tai polkumyyntiä koskevien säännösten valvonnan alalla. Yhteisön säännösten soveltamisen valvonta on näin ollen keskeistä komission politiikassa. Tulliasioissa Ruotsille lähetettiin perusteltu lausunto tullikoodeksin 76 artiklan sekä täytäntöönpanosäännösten 254 ja seuraavien artiklojen noudattamatta jättämisestä. Tullikoodeksin 76 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla helpottaakseen mahdollisimman paljon muodollisuuksia ja menettelyjä, mutta varmistaen kuitenkin asianmukaiset toiminnot, tulliviranomaisten on tullikoodeksikomiteamenettelyä noudattaen vahvistettavin edellytyksin sallittava, että tulli-ilmoitukseen ei tarvitse liittää tiettyjä asiakirjoja, joita tavanomaisesti tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi. Edellä mainitussa komiteamenettelyssä asetetut edellytykset on vahvistettu tietyistä yhteisön tullikoodeksin soveltamisen säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 [25] 254 ja seuraavissa artikloissa. Erityisesti asetuksen 255-257 artiklaan sisältyvien edellytysten mukaisesti tulliviranomaiset myöntävät määräajan puuttuvien asiakirjojen toimittamiselle, jotta tietyt edellytykset täyttyisivät. Ruotsin tulliviranomaiset eivät kuitenkaan sovella edellä mainittuja säännöksiä. Jos tavarantuojalla ei ole vaadittavia asiakirjoja, kuten todistusta etuuskohteluun oikeuttavasta alkuperästä, Ruotsin viranomaiset kantavat tuontitullit kokonaisuudessaan välittömästi sillä varauksella, että kyseinen summa maksetaan takaisin asiakirjan esittämisen yhteydessä. [25] EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1. Toinen perusteltu lausunto lähetettiin tarkasteluvuoden aikana Kreikalle. Lausunto liittyi vapaa-alueella sijaitsevien Kreikan satamien rakenteeseen ja organisaatioon, joista seuraa, että tullitarkastukset eivät ole yhdenmukaisia useiden yhteisön tullikoodeksin sääntöjen ja sen täytäntöönpanosäännösten kanssa. Lausunnossa käsiteltiin myös muissa tilanteissa ajoneuvoja koskeviin muodollisuuksiin ja valvontaan liittyviä vaatimuksia, jotka eivät ole direktiivien 77/388/ETY [26] ja 92/12/ETY [27] mukaisia arvonlisäveron osalta. [26] EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. [27] EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1. Kaksi aiemmin aloitettua menettelyä voitiin lopettaa sen jälkeen, kun asianomaiset jäsenvaltiot mukautuivat komission vaatimuksiin. Ensimmäinen menettely koski Belgiaa, joka on kumonnut kiertokirjeen, jossa esitettiin, että viejä voi halutessaan esittää vienti-ilmoituksen pääasiassa toimivaltaiseen Belgian tullitoimipaikkaan tai siihen belgialaiseen tullitoimipaikkaan, jonka kautta tavarat viedään maasta. Tullikoodeksin 161 artiklan 5 kohdassa sen sijaan edellytetään, että vienti-ilmoitus on tehtävä sen paikan toimivaltaiseen tullitoimipaikkaan, johon viejä on sijoittautunut tai jossa tavarat pakataan tai lastataan vientikuljetusta varten. Toinen menettely koski Portugalia, joka on toteuttanut toimenpiteitä noudattaakseen tuomioistuimen 17.6.1997 asiassa C-164/95 antamaa tuomiota, joka koskee sellaisen juustoraasteen tulliluokittelua, joka tuontihetkellä pakkaus- ja säilytystapansa vuoksi on agglomeroitunut ja joka pakkauksen avaamisen jälkeen ympäröivän ilman kosketuksesta hajoaa eri suuruisiksi rakeiksi [28]. [28] Kok. 1997, s. I-3441. 2.1.4 Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.1.4.1 Perustamissopimuksen 43 ja sitä seuraavat artiklat sekä 49 ja sitä seuraavat artiklat Patenttiasiamiehen ammatin harjoittamista koskevan Saksan lainsäädännön tietyissä säännöksissä säädetään, että henkilöt, joilla ei ole koti- tai liikepaikkaa Saksassa, voivat osallistua patenttiviraston menettelyyn vain saksalaisen patenttiasiamiehen tai asianajajan edustamana. Lisäksi patenttiasiamies voi edustaa patentinhakijaa patenttivirastossa ainoastaan, jos patentin hakija asuu Saksaan sijoittautuneen kollegan luona. Tällaiset edellytykset ovat ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa tarkoitetun palvelujen tarjoamisen vapauden kanssa. Tästä syystä Saksan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto. Patentinhakua ja patenttiasiamiehen ammattia sääntelevän Ranskan lainsäädännön mukaisesti ainoastaan Ranskan patenttiasiamiesten luetteloon kirjoittautuneet patenttiasiamiehet voivat edustaa asiakkaitaan teollis- ja tekijänoikeuksien virastossa, jos he ovat läpäisseet soveltuvuuskokeen. Lisäksi patenttiasiamiehillä on oltava liikepaikka maassa. Tällaiset edellytykset ovat ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa tarkoitetun palvelujen tarjoamisen vapauden kanssa, jota käsitellään myös vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetussa direktiivissä 89/48/ETY [29]. Tästä syystä Ranskan viranomaisille lähetettiin perusteltu lausunto. [29] Op cit. Lisäksi komissio päätti nostaa kanteen tuomioistuimessa Italiassa voimassa olevan huolitsijoiden lupaluetteloa koskevan lain vuoksi. Lain mukaan kaikkien huolintatoimintaa harjoittavien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on kirjoittauduttava kunkin alueen toimivaltaisen kauppakamarin ylläpitämään rekisteriin. Tämä kirjoittautumisedellytys estää kuitenkin sellaisten muiden kuin Italiaan sijoittautuneiden huolitsijoiden toimintaa, jotka haluavat harjoittaa toimintaansa tilapäisesti EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan nojalla. Portugalissa on voimassa lainsäädäntö, jonka säännösten mukaan ulkomaiset luonnolliset tai oikeushenkilöt saavat luvan ilmakuvauspalvelujen tarjoamiseen ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa. Tällaista kansallisuuteen perustuvaa syrjintää ei voida perustella yleiseen turvallisuuteen liittyvillä syillä, ja tästä syystä nostettiin kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Komissio päätti nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa kahta jäsenvaltiota vastaan työvoiman vuokraamista palvelujen tarjoamisen vapauden yhteydessä koskevan lainsäädännön vuoksi. Italian lainsäädännössä kielletään väliaikaista työvoimaa vuokraavien yritysten rajatylittävä toiminta ja edellytetään, että yrityksen toimipaikka on Italiassa. Saksan lainsäädännössä puolestaan sallitaan työvoiman vuokraaminen kahden rakennusteollisuudessa toimivan yrityksen välillä mutta yli rajojen tapahtuvaa työvoiman vuokrausta ei sallita. Yksityisen turva-alan palveluista komissio nosti kanteen tuomioistuimessa Belgiaa vastaan, jonka lainsäädännössä edellytetään yrityksen toimipaikan sijaitsevan Belgiassa. Asiassa C-355/98 16.9.1999 antamassaan ratkaisuehdotuksessa julkisasiamies tuki komission kantaa. Komissio nosti kanteen tuomioistuimessa myös turva-alaa koskevasta Italian lainsäädännöstä, jossa palkatun työn harjoittamiseen tai itsenäiseen ammatinharjoittamiseen edellytetään maan kansalaisuutta. 2.1.4.2 Rahoituspalvelut Vuoropuhelu jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa Lujittaakseen hallinnollista yhteistyötä ja löytääkseen nopeasti ratkaisut havaittuihin ongelmiin komissio oli vuonna 1999 säännöllisesti yhteydessä jäsenvaltioiden viranomaisiin niin institutionaalisissa komiteoissa (pankkialan neuvoa-antava komitea, vakuutuskomitea, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista käsittelevä yhteyskomitea) kuin tilapäisissä tulkintaryhmissä (rahoitusjärjestelmien kansallisten asiantuntijoiden ryhmässä, pankkidirektiivien soveltamiseksi perustetussa teknisessä tulkintaryhmässä, vakuutusalan direktiivien tulkintaa käsittelevässä työryhmässä sekä omien varojen riittävyydestä annetun direktiivin tulkintaa käsittelevässä ryhmässä) ja korkean tason työryhmissä (High Level Security Superiors Committee arvopaperialalla). Kantelut ja havaitut rikkomistapaukset Pankkialalla aloitettiin vuonna 1999 viisi oletetusta rikkomisesta johtuvaa menettelyä EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan ja direktiivien rikkomisesta. Kaksi tapausta koskee Italiaa. Ensimmäisessä tapauksessa oli kyse oletetusta kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä verohyvitysten maksamisessa pankeille. Italialle lähetettiin perusteltu lausunto tietojen saamiseksi niistä perusteista, joita noudatettiin laadittaessa luetteloa, jonka perusteella verohyvitykset maksettiin. Toisessa tapauksessa oli kyse lainojen korkotulojen lähdeverotusta koskevasta lainsäädännöstä. Komissio suoritti tutkinnan päättääkseen, syrjitäänkö Italian lainsäädännössä luottolaitoksia sen perusteella, ovatko ne sijoittautuneet Italiaan tai johonkin muuhun jäsenvaltioon. Italian viranomaisille lähetettiin kirje lisätietojen saamiseksi. Kreikan viranomaisille lähetettiin virallinen huomautus. Maan viranomaiset myöntävät valtiontakauksen tiettyjen Kreikan epäsuotuisten alueiden yritysten lainoihin. Komissiolle toimitettujen tietojen perusteella valtiontakaus myönnetään ainoastaan Kreikkaan sijoittautuneiden luottolaitosten antamiin lainoihin. Valtiontakausta ei voida myöntää unionin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yhteisön luottolaitosten palvelujen vapaata tarjontaa varten antamiin lainoihin. Kaksi oletettua rikkomistapausta koskee Ranskaa. Ensimmäisessä tapauksessa komissio lähetti tietopyynnön Ranskalle, sillä maan lainsäädännössä ei sallita ranskalaisten luottolaitosten eikä muiden jäsenvaltioiden luottolaitosten siirtää varoja asiakkaidensa käyttelytileille. Toinen tapaus koskee Ranskan viranomaisten tuomioistuimen asiassa Ambry [30] antaman tuomion noudattamatta jättämistä (katso "Yhteisöjen tuomioistuimeen viedyt asiat"). [30] Asia C-410/96, tuomio 1.12.1998 (Kok. 1998 s. I-7875). Vakuutusalalla Espanjaa vastaan aloitettu menettely, joka koskee vakuutuksen välittäjiltä Espanjan alueella toimimiseen vaadittua ennakkoilmoitusta ja sen ristiriitaisuutta EY:n perustamissopimuksen palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien säännösten (49 artikla) kanssa, jatkuu edelleen. Saksaa vastaan aloitettu menettely, joka koskee sairausvakuutuksen yhdistämistä muiden vakuutustyyppien kanssa, jatkuu edelleen. Sairausvakuutuksen yhdistämistä pidetään yhteensopimattomana vahinkovakuutuksista annetun kolmannen direktiivin säännösten kanssa. Lisäksi asiassa Champalimaud aloitettiin menettely Portugalia vastaan sen jälkeen, kun maan viranomaiset vastustivat sopimusta, jonka mukaan espanjalainen pankkiryhmä saisi määräomistusyhteyden portugalilaisessa pankkiryhmässä. Asiaa ratkaistaan parhaillaan. Arvopaperialalla komissio lähetti perustellut lausunnot Italialle sitä vastaan vuonna 1998 aloitetussa menettelyssä (49 ja 56 artikla) ja Ranskalle sitä vastaan samana vuonna aloitetussa menettelyssä (43, 49 ja 56 artikla) [31]. Näistä tapauksista komissio toteaa, että verotukseen liittyvillä kansallisilla toimenpiteillä suositaan kotimaan pörssimarkkinoita muiden Euroopan unionin pörssien kustannuksella. Italiassa kyseessä ovat veroedut sellaisille liikkeeseenlaskijoille, joiden arvopaperit noteerataan ensimmäistä kertaa Italian pörssimarkkinoilla. Ranskassa kyseessä ovat verovapautukset, joita myönnetään vähintään kahdeksan vuoden henkilövakuutussopimuksille sen jälkeen, kun ne on merkitty osuuksiksi sijoitusrahastoissa niin, että vähintään 50 prosenttia rahastosta koostuu ranskalaisista osakkeista ja niistä vähintään 5 prosenttia on pörssin ulkopuolisia osakkeita tai noteerattu uusilla markkinoilla. [31] IP/99/755, 15.10.1999. Kansalliset täytäntöönpanotoimet Ilmoittamatta jättäminen Pankkialalla kaikki pankkialan direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönnistä aloitetut rikkomista koskevat menettelyt eli neuvoston direktiiviä 95/26/EY koskevat menettelyt on lopetettu. Kaikki jäsenvaltiot ovat nyt panneet pankkialan direktiivit täytäntöön ja ilmoittaneet kansallisista täytäntöönpanotoimista. Vakuutusten osalta komissio lopetti kaksi menettelyä, jotka koskivat kolmannen henkilövakuutusdirektiivin (92/96/ETY) ja kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin (92/49/ETY) [32] saattamista kansalliseen lainsäädäntöön, sekä neuvoston direktiivin 91/371/ETY puutteellista täytäntöönpanoa koskevan menettelyn (Sveitsin sopimusta koskeva direktiivi) [33] sen jälkeen, kun kansallisista täytäntöönpanotoimista oli ilmoitettu. [32] Katso asia C-361/95, komissio v. Espanja, tuomio 18.12.1997 (Kok. 1997 s. I-7351) (direktiivin 92/49/ETY puutteellinen täytäntöönpano). [33] Katso asia C-360/95, komissio v. Espanja, tuomio 18.12.1997 (Kok. 1997 s. I-7337). Henkilövakuutuksia ja vahinkovakuutuksia koskevien kolmansien direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on saatu lähes päätökseen. Komission yksiköt keskittyvät parhaillaan direktiivin noudattamatta jättämisen ongelmiin sekä seuraamaan direktiivien noudattamista jokapäiväisessä elämässä. Arvopaperialalla komissio lähetti perustellun lausunnon Itävallalle, Ranskalle, Luxemburgille [34] ja Portugalille [35] sijoittajien korvausjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/9/EY täytäntöönpanon laiminlyönnistä. Komissio ei saanut Luxemburgilta vastausta perusteltuun lausuntoon ja päätti nostaa kanteen tuomioistuimessa. [34] IP/99/601, 30.7.1999. [35] IP/00/9, 11.1.2000. Maksujärjestelmien alalla kaksi direktiiviä tuli voimaan vuonna 1999: rajojen yli suoritettavista tilisiirroista annettu direktiivi 97/5/EY ja selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä annettu direktiivi 98/26/EY. Direktiivin 97/5/EY tarkoituksena nopeuttaa rajojen yli tehtäviä tilisiirtoja, joiden määrä on pienempi kuin 50 000 euroa, ja tehdä niistä edullisempia. Siinä edellytetään, että pankit noudattavat avoimuussääntöjä ennen tilisiirtoja ja niiden jälkeen, ja otetaan käyttöön tilisiirtojen suorittamista koskevat säännöt (enimmäisaika, kahteen kertaan tehtävien tilisiirtojen kieltäminen, tilisiirron määrän palautus, jos siirto ei ole toteutunut). Direktiivi tuli voimaan 14. elokuuta 1999. Joulukuun 31. päivään 1999 mennessä yhdeksän jäsenvaltiota (Tanska, Espanja, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) oli saattanut direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään ja ilmoittanut komissiolle kansallisista täytäntöönpanotoimista. Belgia, Saksa, Kreikka, Ranska, Italia ja Portugali eivät vielä ole panneet direktiiviä täytäntöön. Rikkomisesta johtuvat menettelyt aloitettiin 16. marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Direktiivin 98/26/EY tarkoituksena on vähentää maksujärjestelmiin ja arvopaperimarkkinoiden kauppaan liittyvää järjestelmäriskiä. Riskin vähentäminen on olennaista suurten summien maksujärjestelmien, kuten Target-järjestelmän, toiminnan kannalta sekä maksujärjestelmien ja arvopaperimarkkinoiden kaupan tehokkuuden parantamiseksi. Direktiivissä säädetään nettoutusta ja vakuuksia koskevista säännöistä ja estetään näihin järjestelmiin liittyvien maksukyvyttömyysmenettelyjen taannehtivat vaikutukset. Viisi jäsenvaltiota (Belgia, Espanja, Portugali, Itävalta ja Suomi) ilmoittivat 31. joulukuuta 1999 direktiivin 98/26/EY, joka tuli voimaan 11. joulukuuta 1999, saattamisesta kansalliseen lainsäädäntöön. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä ei ole vielä aloitettu muita jäsenvaltioita vastaan. Yhteisöjen tuomioistuimeen viedyt asiat Pankkialalla komissio on nostanut yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävaltaa vastaan, sillä nimettömien säästö- ja arvopaperitilien olemassaolo maan alueella rikkoo rahanpesua koskevan direktiivin 91/308/ETY 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvää velvoitetta selvittää asiakkaan henkilöllisyys tilin avaamisen yhteydessä. Komission mielestä nimettömät pankkitilit voivat helpottaa rahanpesua. On korostettava, että komissio haluaa luonnollisesti pankkisalaisuuden säilyvän tässä jäsenvaltiossa. Itävallan viranomaiset ovat ilmoittaneet aikomuksestaan muuttaa lainsäädäntöään. Ennakkopäätöstapauksissa tuomioistuin antoi tuomionsa asiassa Ambry [36]. Ranskan lainsäädännössä vaaditaan, että elinkeinonharjoittajan on annettava välittömästi realisoitavissa oleva vakuus saadakseen luvan elinkeinon harjoittamiseen (matkojen järjestämiseen). Maan lainsäädännössä säädetään kuitenkin myös, että jos vakuuden myöntävä laitos on sijoittautunut johonkin muuhun jäsenvaltioon kuin Ranskaan, kyseessä olevan laitoksen on tehtävä tätä varten sopimus sellaisen luottolaitoksen tai vakuutusyrityksen kanssa, jonka kotipaikka on Ranskassa. Tuomioistuin katsoi, että tällainen edellytys rajoittaa aiheettomasti palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta. Ranskan viranomaiset eivät näytä tehneen minkäänlaista aloitetta lainsäädännön muuttamiseksi tältä osin, ja tästä syystä komissio lähetti Ranskan viranomaisille virallisen ilmoituksen ja perustellun lausunnon. Seuraava keino on nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. [36] Asia C-410/96, tuomio 1.12.1998 (Kok. 1998, s. I-7875). Asiassa Trummer [37] tuomioistuin katsoi, "että velvoitetta vahvistaa kiinnitys kansallisen valuutan määräisenä on lähtökohtaisesti pidettävä pääomien vapaan liikkuvuuden rajoittamisena". Itävalta on nyt toteuttanut tarvittavat toimet lainsäädäntönsä muuttamiseksi. Ruotsin kohdalla näyttää siltä, että lainsäädäntöä ei ole muutettu. Tästä syystä komissio lähetti Ruotsille virallisen ilmoituksen. [37] Asia C-222/97, tuomio 16.3.1999 (Kok. 1999, s. 1661). Vakuutusalalla tuomioistuin antoi vuonna 1999 EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan ja direktiivien rikkomisesta tuomion, jossa todetaan, että Ranska ei ollut ilmoittanut tarpeellisista toimenpiteistä keskinäisiä yhtiöitä koskevan lain mukauttamiseksi yhteisön oikeuden vaatimuksiin [38]. Tuomioistuimessa käsitellään myös kahta muuta asiaa. Lokakuun 27. päivänä pidetyssä istunnossa käsiteltiin asiaa, jossa tarkoituksena on osoittaa, että kolmatta vahinkovakuutusdirektiiviä [39] on sovellettava Belgiassa käytössä olevien pakollisten työtapaturmavakuutusten kaltaisiin vakuutuksiin. Belgia on pannut virheellisesti täytäntöön kyseisen direktiivin. [40] Lokakuun 28. päivänä julkisasiamies S. Alber esitti ratkaisuehdotuksensa toisessa Ranskaa vastaan nostetussa kanteessa [41]. Julkisasiamiehen mukaan tunnistamislomakkeiden tai markkinointilomakkeiden esittämisen järjestelmällistä vaatimista olisi pidettävä kolmansien vakuutusdirektiivien säännösten vastaisena kohtuuttomana esteenä [42]. [38] Asia C-239/98, komissio v. Ranska, tuomio 16.12.1999 (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). [39] Direktiivi 92/49/ETY (EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1-23). [40] Asia C-206/98, käsiteltävänä. [41] Asia C-296/98, käsiteltävänä. [42] Direktiivi 92/49/ETY (op cit.) ja 92/96/ETY (EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1-27). Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla (neuvoston direktiivi 93/22/ETY) Espanjaa vastaan aloitettu menettely voitiin lopettaa sen jälkeen, kun maa ilmoitti täytäntöönpanolaistaan. Sen sijaan Luxemburgia [43] vastaan aloitetussa menettelyssä tuomioistuin antoi 3. kesäkuuta 1999 jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion [44]. [43] Asia C-417/97. [44] Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa. 2.1.4.3 Kaupallinen viestintä Komissio jatkoi jo aloitettuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin liittyvää tutkintaa. Se aloitti neuvottelut Ranskan viranomaisten kanssa "Evin"-lain tulkinnasta; kyseisessä laissa kielletään alkoholijuomien televisiomainonta erityisesti ulkomailla järjestettävien urheilutapahtumien yhteydessä. Tästä menettelystä oli lähetetty perusteltu lausunto vuonna 1997. Komissio päätti myös nostaa tuomioistuimessa kanteen Saksaa vastaan, sillä sen mainoslahjoja ja hinnanalennuksia koskevan lainsäädännön katsotaan olevan perustamissopimuksen 49 artiklan vastainen. Menettelyn aloittamisen taustalla on kantelu, jonka on tehnyt eräs toisesta jäsenvaltiosta käsin tavaroita ja palveluja "klubin" kautta tarjoava elinkeinonharjoittaja. 2.1.4.4 Joukkotiedotusvälineet Komissio lähetti Belgialle perustellun lausunnon palvelujen tarjoamisen vapauden esteestä, jonka aiheutti useissa kunnissa voimassa oleva satelliittiantennien verotus. 2.1.5 Pääomien vapaa liikkuvuus Tilanne pääomien ja maksujen vapaan liikkuvuuden alalla yhteisössä ja yhteisön ja kolmansien välillä on yleisesti sangen tyydyttävä. Uusia edistysaskelia saavutettiin vuoden aikana esimerkiksi suorille sijoituksille (Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti) ja eläkerahastojen sijoituksille (Belgia ja Suomi) asetettujen esteiden poistuttua. Lisäksi arvopapereiden ottamiselle pääomamarkkinoille asetetut syrjivät rajoitukset, jotka perustuivat pääasiassa liikkeeseenlaskuvaluuttaan, katosivat luonnostaan yhteisen rahan käyttöönoton seurauksena (Ranska ja Saksa). Uudet rikkomistapaukset, joista suurin osa on otettu käsiteltäväksi taloudellisten toimijoiden kanteluiden perusteella, koskevat pääasiassa kiinnelainojen rajatylittävää myöntämistä ja kiinteän omaisuuden hankintaa sekä jäsenvaltioiden myöntämiä erityisoikeuksia yksityistettyihin omaisuuseriin. Komission annettua tiedonannon tietyistä yhteisön sisäisiä investointeja koskevista oikeudellisista näkökohdista (EYVL C 220, 19.7.1997, s. 15) ja jäsenvaltioiden toimitettua komissiolle vastaukset käytäntöjään koskevaan kyselylomakkeeseen aloitettiin rikkomisesta johtuvia menettelyitä useita jäsenvaltioita vastaan. Nämä rikkomistapaukset koskivat jäsenvaltioiden erioikeuksien säilyttämistä yksityistetyn omaisuuden alalla. Kahdessa rikkomistapauksessa jäsenvaltiolle lähetettiin perusteltu lausunto (Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja) kun taas neljässä tapauksessa asia päätettiin viedä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi (Ranska, Italia ja kahdessa tapauksessa Belgia). Vastaavia rikkomistapauksia on saatettu jo aiemmin käsiteltäväksi yhteisöjen tuomioistuimeen, jossa niiden käsittely on kuitenkin vielä kesken. Yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi oli päätetty saattaa myös rikkomistapaus, jossa oli kyse kiinteän omaisuuden hankintaa koskevista rajoituksista Kreikassa, mutta tämän asian käsittely on tarkoitus lopettaa lähiaikoina lakimuutoksen seurauksena. 2.1.6 Yritysten toimintaympäristö 2.1.6.1 Yhtiöoikeus Yhteisöjen tuomioistuimen todettua 29. syyskuuta 1998 (asiassa C-191/95) antamassaan tuomiossa, että Saksa on jättänyt noudattamatta sille neuvoston direktiivien 68/151/ETY (yritysrekisteri) ja 78/660/ETY (vuositilinpäätökset) nojalla kuuluvia jäsenyysvelvoitteita, Saksan viranomaiset luonnostelivat tarvittavat täytäntöönpanotoimet. Bundestag hyväksyi toimenpiteet joulukuussa 1999, ja Bundesratin odotetaan hyväksyvän ne vuoden 2000 alkupuolella. Komissio on lisäksi aloittanut tutkimukset, jotka koskevat Yhdistyneen kuningaskunnan lokakuussa 1999 aloittamia toimenpiteitä direktiivien 78/660/ETY, 83/349/ETY, 90/604/ETY ja 90/605/ETY saattamiseksi osaksi Gibraltarin lainsäädäntöä. 2.1.6.2 Teollis- ja tekijänoikeudet Teollisoikeudet Tällä alalla on nykyisin voimassa kolme direktiiviä, jotka ovat neuvoston direktiivi 89/104/ETY jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit 98/44/EY bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta ja 98/71/EY mallien oikeudellisesta suojasta. Tavaramerkkejä koskevassa direktiivissä säädetään, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on yksinoikeus tavaramerkkiin ja oikeus kieltää muita käyttämästä sitä elinkeinotoiminnassa ilman haltijan suostumusta. Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen ei ole kansallisten tavaramerkkien osalta täydellistä, vaan rajoittuu ainoastaan sisämarkkinoiden toimintaan kaikkein suorimmin vaikuttaviin näkökohtiin. Muilta osin ja etenkin määräysten osalta jäsenvaltioille jää täysi vapaus määritellä omiin perinteisiinsä parhaiten sopiva järjestelmä. Direktiivi kattaa periaatteessa vain rekisteröityjä tavaramerkkejä koskevan aineellisen oikeuden eikä sisällä säännöksiä menettelyjen yhdenmukaistamisesta. Yhdenmukaistamisen laajuus voidaan tästä syystä rajata tarkasti, sillä direktiivin soveltamisalaan kuuluvat - ilman että jäsenvaltioiden olisi otettava lainsäädäntöönsä kaikki nämä tavaramerkkilajit - vain rekisteröidyt tavaramerkit (vakiinnutettujen tavaramerkkien suojaamisjärjestelyt jäävät jäsenvaltioiden vastuulle), kaikki kansallisessa lainsäädännössä tunnustetut tavaramerkkien lajit (tavaroita tai palveluita koskevat tavaramerkit, varsinaiset tavaramerkit, yhteisömerkit ja takuu- tai tarkastusmerkit) sekä tavaramerkit, jotka on rekisteröity kansainvälisillä järjestelyillä ja jotka ovat voimassa jäsenvaltioissa. Tavaramerkkidirektiivin täytäntöönpanon määräaikaa oli jatkettu 31. joulukuuta 1992 saakka. Kaikki - myös uudet - jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet saattaneensa direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Koska bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erisuuntainen kehitys voi haitata näiden keksintöjen teollista hyödyntämistä ja sisämarkkinoiden toimintaa, on pidetty tärkeänä, että yhteisöllä on tätä alaa koskeva lainsäädäntö. Ei ole kuitenkaan katsottu tarpeelliseksi luoda sellaista sääntelyä, jolla korvattaisiin kansallinen patenttilainsäädäntö. Yhteisön sääntely voi rajoittua niiden periaatteiden määrittelemiseen, joilla keksinnön ja löydön välillä tehdään ero ihmisestä saatujen ainesosien patentoitavuuden kannalta, bioteknologian keksintöön liittyvän patentin laajuuteen, mahdollisuuteen käyttää talletusjärjestelmää täydentämään kirjallista selitystä ja mahdollisuuteen saada kasvilajien ja keksintöjen keskinäisen riippuvuuden vuoksi pakkolisenssi, johon ei sisälly yksinoikeutta. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan direktiivin 98/44/ETY noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30. heinäkuuta 2000. Kuten kansallisten tavaramerkkien kohdalla, myöskään mallien oikeudellista suojaa koskeva jäsenvaltioiden lainsäädäntö ei ole täysin yhtenäinen, vaan koskee ainoastaan kaikkein välittömimmin sisämarkkinoiden toimintaan vaikuttavia näkökohtia. Näitä ovat mallien rekisteröiminen samoilla edellytyksillä, mallin yhdenmukainen määritelmä, uutuuden ja yksilöllisen luonteen vaatimus sekä yhtäläinen suoja kaikissa jäsenvaltioissa. Näiden yhdenmukaistettujen määritelmien ulkopuolella jäsenvaltioilla on täysi vapaus määritellä omiin perinteisiinsä parhaiten sopiva järjestelmä. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan kyseisen direktiivin edellyttämät säännökset viimeistään 28. lokakuuta 2001. Tekijänoikeus ja lähioikeudet Teollis- ja tekijänoikeuksia on jo pitkään pidetty alana, jolla jäsenvaltioilla on ollut usein vaikeuksia yhteisön säännöstön saattamisessa ajallaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tilanne on kuitenkin parantunut huomattavasti etenkin kahden viime vuoden aikana. Tähän mennessä kaikki jäsenvaltiot Irlantia lukuun ottamatta ovat ilmoittaneet toteuttaneensa kaikkien 1. tammikuuta 1997 alkaen sovellettavien direktiivien kansalliset täytäntöönpanotoimet. Vain 11 jäsenvaltiota on kuitenkin ilmoittanut saattaneensa osaksi kansallista lainsäädäntöään tietokantadirektiivin, joka oli määrä panna täytäntöön 1. tammikuuta 1998 mennessä. Komissio jatkaa työtään saadakseen kaikki jäsenvaltiot saattamaan kyseiset direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja valvoo myös, että direktiivejä sovelletaan oikein, sillä on odotettavissa, että jatkossa suurin osa oikeusriidoista liittyy niihin. Kaikki jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet toimenpiteistä puolijohdetuotteiden piirimallien oikeudellisesta suojasta annetun neuvoston direktiivin 87/54/ETY, tietokoneohjelmien oikeussuojasta annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY ja tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annetun neuvoton direktiivin 93/98/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kreikkaa, Irlantia, Italiaa, Luxemburgia, Alankomaita ja Portugalia vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt, jotka oli aloitettu kyseisten maiden jätettyä ilmoittamatta tietokantojen oikeudellisesta suojasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY kansallisesta täytäntöönpanosta, ovat perustellun lausunnon vaiheessa. Saatuaan perustellun lausunnon Italia ja Alankomaat ilmoittivat kansallisista täytäntöönpanotoimista ja täyttivät siten jäsenyysvelvoitteensa määräajassa. Niitä vastaan aloitetut rikkomista koskevat menettelyt voitiin lopettaa. Kreikkaa (asia C-1999/484), Luxemburgia (asia C-1999/348), Irlantia (asia C-1999/370) ja Portugalia (C-1999/506) koskevat asiat on sitä vastoin päätetty viedä yhteisöjen tuomioistuimeen. Yleissopimusten ratifioimatta jättämisen vuoksi aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä perustellun lausunnon vaiheessa olivat Belgiaa vastaan Bernin yleissopimuksen muutosten (Pariisin asiakirja, 1971) ja Rooman yleissopimuksen (1961) osalta aloitettu menettely, Portugalia vastaan Rooman yleissopimuksen (1961) osalta aloitettu menettely ja Irlantia vastaan Bernin yleissopimuksen (Pariisin asiakirja 1971) osalta aloitettu menettely. Belgian ja Portugalin ilmoitettua liittymisestään mainittuihin sopimuksiin niitä vastaan aloitetut menettelyt voitiin lopettaa. Irlantia vastaan Bernin yleissopimuksen (Pariisin asiakirja 1971) ratifioimatta jättämisen takia aloitettu menettely (asia C-2000/013) puolestaan päätettiin saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Italiaa vastaan aloitettiin tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/98/ETY noudattamatta jättämistä koskeva rikkomisesta johtuva menettely, joka on nyt perustellun lausunnon vaiheessa. Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan vuokraus- ja lainaoikeudesta annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY noudattamatta jättämisen vuoksi ja Tanskaa vastaan ulkomaisten rahastoyhtiöiden syrjivän kohtelun vuoksi aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat virallisen huomautuksen vaiheessa. Yhteisöjen tuomioistuin antoi kahdessa Irlantia koskevassa asiassa tuomiot 12. lokakuuta 1999 ja 25. marraskuuta 1999. Näistä asioista toinen koski direktiivin 92/100/ETY kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä (asia C-1998/213) ja toinen satelliitin välityksellä tapahtuvasta yleisradiotoiminnasta ja kaapelin välityksellä tapahtuvasta edelleen lähettämisestä annetun direktiivin 93/83/ETY kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä (asia C-1998/212). 2.1.6.3 Tietosuoja Lokakuun 24. päivänä 1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/66/EY henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla tulivat voimaan 25. lokakuuta 1998. Yhdeksän jäsenvaltiota on ilmoittanut direktiivin 95/46/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista. Ilmoitetut täytäntöönpanotoimet tutkitaan sen selvittämiseksi, onko direktiivi pantu täytäntöön kaikilta osin ja moitteettomasti. Komissio on päättänyt nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen kaikkia niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole ilmoittaneet direktiivin täytäntöönpanosta. Direktiivin 97/66/EY osalta katso kohta 2.10 "Televiestintä". 2.1.6.4 Julkiset hankinnat Julkiset hankinnat ovat Euroopan talouselämän tärkeimpiä osa-alueita. Julkisia hankintoja koskevat sisämarkkinat saadaan päätökseen vasta kun niitä koskevat yhteisön direktiivit on saatettu moitteettomasti osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Tästä huolimatta julkisia hankintoja koskevista direktiiveistä osaa ei ole sisällytetty vielä vuoteen 1999 mennessä kaikkien jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön. Komissio aloitti rikkomisesta johtuvan menettelyn Saksaa, Itävaltaa, Belgiaa, Espanjaa, Ranskaa, Kreikkaa, Irlantia, Italiaa, Luxemburgia, Portugalia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan näiden lyötyä laimin vakiintuneita direktiivejä [45] koskevan direktiivin 97/52/EY ja erityisaloja [46] koskevan direktiivin 98/04/EY täytäntöönpanon. Kyseisiin direktiiveihin sisältyy säännöksiä, jotka on otettu julkisista hankinnoista tehdystä sopimuksesta. [45] Julkisia palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetut direktiivit 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY. [46] Direktiivi 93/38/ETY vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta. Julkisia hankintoja koskevien direktiivien osalta jäsenvaltioiden ilmoittamien kansallisten täytäntöönpanotoimien tarkastelun perusteella on aloitettu 18 virheellisestä täytäntöönpanosta johtuvaa menettelyä, joista seitsemän on perustellun lausunnon vaiheessa. Osa menettelyistä liittyy periaatekysymyksiin. Vaikka direktiivit olisikin saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, on varmistettava, että niiden säännöksiä sovelletaan asianmukaisesti. Komissio onkin tarkastellut tapauskohtaisesti yhteisön oikeuden eri säännösten soveltamista sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamiseen, erityisesti kanteluiden ja omien selvitysten ja viran puolesta havaittujen tapausten perusteella. Komissio käsitteli vuoden aikana 409 asiaa, joista 229 oli uusia. Se lopetti menettelyn 104 asian osalta useimmiten siksi, että tilaajat tai heitä valvovat viranomaiset olivat ryhtyneet toimiin tapahtuneiden sääntöjenvastaisuuksien korjaamiseksi. Tähän tulokseen päästiin luonnollisesti osittain vuoropuhelu- ja neuvottelumenettelyn (nk. pakettikokoukset) ansiosta, jonka avulla jäsenvaltiot voivat yhteisesti etsiä yhteisön oikeuden mukaisia ratkaisuja avoinna oleviin riita-asioihin. Seuraavassa muutamia esimerkkejä: Komission yksiköiden puututtua asiaan monet tilaajat peruuttivat tarjouskilpailuja erityisesti jätteidenkeruupalvelujen, vakuutuspalveluiden ja catering-palveluiden alalla. Esimerkiksi italialainen SACE, joka vastaa vientiluottojen takaamisesta, peruutti varainhoitopalvelusopimuksen. Portugalissa kansalliset viranomaiset lähettivät komission yksiköiden puututtua asiaan tilaajille kiertokirjeen, jossa tilaajia kiellettiin vaatimasta Portugaliin sijoittautumattomia EU-maiden kansalaisia ilmoittautumaan Portugalin ammattirekistereihin ja ammattikuntiin ja muistutettiin, että tilaajilla on velvollisuus määritellä ennen tarjouspyyntömenettelyä riittävän täsmällisesti sopimuksen tavoite ja toteuttamisehdot. Komissio nosti vuonna 1996 yhteisöjen tuomioistuimessa Itävaltaa vastaan kanteen sillä perusteella, että toimivaltaiset viranomaiset eivät julkaisseet Niederösterreichin osavaltion uuden pääkaupungin St. Pöltenin hallintokeskuksen rakentamisen yhteydessä hankintailmoituksia ja suojasivat tällä tavoin markkinoita kilpailulta. Koska Itävalta ei kiistänyt rikkomisia, joista siitä syytettiin, se tuomittiin direktiivien 93/37/ETY ja 89/665/ETY sekä perustamissopimuksen 28 artiklan rikkomisesta. [47] [47] Asiassa C-328/96 28.10.1999 annettu tuomio. Komissio päätti lisäksi lähettää Saksalle perustellun lausunnon, joka koski Braunschweigin kaupungin tekemää julkista hankintasopimusta jätteiden lämpökäsittelystä. Kaupungin viranomaiset eivät olleet julkaisseet asiasta hankintailmoitusta eivätkä pystyneet perustelemaan tätä valintaa teknisillä syillä. Vaikka Saksan viranomaiset myönsivät rikkoneensa direktiiviä 92/50/ETY, rikkomisesta johtuvaa menettelyä jatkettiin, sillä sopimus on voimassa 30 vuotta ja sen vaikutukset ovat siten jatkuvia. Myös muista asioista aiotaan nostaa / on nostettu kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa Italiaa vastaan kanteen, koska se jätti ilmoittamatta direktiivin 97/52/EY täytäntöönpanotoimista ja koska Lombardian alueella tuli voimaan laki, joka mahdollistaa jätteiden käsittelylaitosten rakentamiseen liittyvien julkisten hankintojen jakamisen ja julkisten rakennusurakoiden myöntämisen julkisia rakennusurakkasopimuksia koskevien yhteisön sääntöjen vastaisesti. Komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen myös Ranskaa vastaan tämän jätettyä toistuvasti julkaisematta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä sosiaalisen asuntotuotannon alan järjestöjen järjestämiä rakennusurakkakilpailuja, vaikka kyseiset järjestöt kuuluvat komission mielestä yhteisön säännösten soveltamisalaan. 2.1.6.5 Välitön verotus Komissiolle tehtiin vuoden 1999 aikana yhä useampia välittömän verotuksen alaa koskevia kanteluita, kun monia muita verotukseen liittyviä esteitä oli onnistuttu poistamaan yhteisön tasolla toteutetuilla lainsäädäntötoimenpiteillä. Sisämarkkinoiden välittömään verotukseen liittyvien epäkohtien korjaaminen on erittäin vaikeaa, sillä tämä ala kuuluu perustamissopimuksen 94 artiklassa määrätyn yksimielisyysperiaatteen soveltamisalaan. Monet ongelmat voidaan kuitenkin ratkaista jo alkuvaiheessa, sillä usein on kyse siitä, että kantelijat tuntevat puutteellisesti oikeutensa ja velvollisuutensa tai veroviranomaiset eivät tunne yhteisön oikeuden osa-alueita, jotka voidaan ottaa huomioon valituksen käsittelyssä. Komissio antoi vuonna 1999 vain kaksi perusteltua lausuntoa. Näistä ensimmäinen koski Saksaa ja annettiin perustamissopimuksen 43 ja 48 artiklan nojalla. Lausunnon antaminen johtui siitä, että Saksan yritysverotuslainsäädännön (Körperschaftsteuergesetz, KStG) mukaan saksalaisten yritysten voittoihin sovelletaan eriytettyä veroastetta: jaettuihin voittoihin sovelletaan 30 prosentin yritysveroastetta ja jakamattomiin voittoihin puolestaan 40 prosentin veroastetta. Erilainen verotuskohtelu johtuu siitä, että jaetuista voitoista eli osingoista kannetaan tuloveroa osakkaalta, joka voi vaatia verosta osingoista maksettavan yritysveron määrää vastaavan verohyvityksen. Ulkomaisten yritysten Saksassa sijaitsevien sivukonttoreiden (pysyvien toimipaikkojen) Saksassa saamista voitoista kannetaan Saksassa yritysveroa. Näiden sivukonttoreiden veroaste on 40 prosenttia riippumatta siitä, jaetaanko voittoja. Eriytetty verotus rikkoo edellä mainittuja perustamissopimuksen artikloja. Toinen perusteltu lausunto koskee Kreikkaa, joka soveltaa syrjivää verojärjestelmää muihin kuin kreikkalaisiin EU-maiden kansalaisiin näiden pyrkiessä hankkimaan Kreikasta kiinteistön ulkomaan valuutalla. Vuonna 1950 annetussa Kreikan laissa säädettiin ulkomaan valuutalla kiinteistön ostavien Kreikan kansalaisten vapauttamisesta tietyin edellytyksin omaisuuden siirrosta kannettavasta verosta (joka on omaisuuden arvosta riippuen 9 tai 11 prosenttia). Kyseisessä laissa säädetään lisäksi joitakin muita tapauksia koskevasta verokannan puolittamisesta. Verovapautuksesta luovuttiin vuonna 1997, mutta tietyntyyppiset omaisuudensiirrot, jotka oli aiemmin vapautettu verosta, liitettiin alennetun verokannan piiriin. Komissio katsoo, että periaate, jonka mukaan alennettu verokanta myönnetään vain Kreikan kansalaisille, rikkoo EU:n perusperiaatteisiin kuuluvaa kansalaisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän kieltävää periaatetta (perustamissopimuksen 12 artikla). Kreikan katsotaan rikkoneen tätä sisämarkkinoiden perusvapauksiin (perustamissopimuksen 14 artikla) kuuluvaa periaatetta. Komissio katsoo näin ollen Kreikan rikkoneen henkilöiden vapaan liikkuvuuden (työntekijöiden osalta perustamissopimuksen 39 artikla ja asetuksen N:o 1612/68 [48] 7 artikla, itsenäisten ammatinharjoittajien osalta perustamissopimuksen 43 artikla) ja pääomien vapaan liikkuvuuden (perustamissopimuksen 56 artikla) periaatteita. [48] EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2. 2.1.6.6 ALV Verotuksen ja tulliliiton pääosaston päätavoitteena on edelleen alkuperämaahan perustuva yhteinen alv-järjestelmä, joka on alan toimia ohjaava pääperiaate. Aikataulusyistä on kuitenkin pyrittävä etenemään myös alv-järjestelmän yksinkertaistamisessa ja nykyaikaistamisessa sekä teknisistä erityisongelmista aiheutuvan yhtenäistämistarpeen alalla. Jo annettujen säännösten ja erityisesti yhdenmukaisen määräytymisperusteen noudattaminen on tältä kannalta erittäin tärkeää, ja verotuksen ja tulliliiton pääosasto pyrkii havaitsemaan säännösten noudattamatta jättämisen mahdollisimman varhain. Vuoden 1999 aikana aloitettiin monia uusia menettelyjä kuudennen arvonlisäverodirektiivin [49] puutteellisen noudattamisen johdosta: [49] EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. - Saksa: Saksan viranomaiset myöntävät valtion korkeakoulujen tutkimustoiminnalle vapautuksen alv:stä (ks. Umsatzsteuergesetz, UStG:n 4 :n 21.a momentti), mikä rikkoo kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohtaa, sillä nämä korkeakoulut ovat verovelvollisia, koska harjoittavat julkisen toimintansa ulkopuolella vastikkeellista toimintaa, ja tutkimustoiminta on veronalaista toimintaa, jota ei ole vapautettu alv:stä. - Ranska: Ranskan vuoden 1998 rahoituslaissa kumottiin alv:n vähennysoikeuden ulkopuolelle jätetyissä ajoneuvoissa veronalaiseen toimintaan käytetyn dieselöljyn osittainen (50 prosentin) alv-vähennysoikeus. Tämä Ranskan toteuttama toimenpide on ristiriidassa yhteisön säännösten kanssa, sillä vaikka Ranska voi kiistatta pitää voimassa - kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklan 6 kohdan nojalla, jonka mukaisesti jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa rajoituksia, jotka ovat voimassa kuudennen arvonlisädirektiivin voimaantulohetkellä - kiellon, joka koskee joillekin ajoneuvoille ennen direktiivin voimaantuloa myönnettyä vähennysoikeutta, se ei voi jättää kyseisissä ajoneuvoissa käytettävää dieselöljyä vähennysoikeuden ulkopuolelle. - Kreikka: Kreikan viranomaisten noudattaman käytännön mukaan tavaroiden hankinnasta kannettu ja tavaran hankkineen verovelvollisen vähentämä alv on oikaistava siinä tapauksessa, että tavarat ovat tuhoutuneet ja vakuutusyhtiö on korvannut niiden arvon. Tämä käytäntö rikkoo kuudennen direktiivin 20 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, jossa säädetään, ettei oikaisua suoriteta asianmukaisesti toteen näytetyn tai todetun tuhoutumisen, hävikin tai varkauden osalta. - Italia: Italialaisilla verovelvollisilla, jotka olivat tuoneet muista jäsenvaltioista vuoden 1992 aikana rahasumman, joka oli yli 10 prosenttia niiden vuotuisesta liikevaihdosta, ja jotka saivat tästä summasta vähintään 100 miljoonan Italian liiran verohyvityksen, ei ollut alv-vähennysoikeutta. Italian lain mukaan verovelvolliset saivat korvauksena valtion joukkovelkakirjoja. Kuudennen direktiivin 18 artiklan 4 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on kuitenkin joko palautettava verohyvitys tai siirrettävä se seuraavalle kaudelle. Kaikki verovelvolliset eivät kuitenkaan ole saaneet vielä näitä joukkovelkakirjoja eivätkä siten ole voineet muuttaa niitä käteiseksi, mikä merkitsee sitä, että Italian valtio on käytännössä siirtänyt verohyvitysten palautuksen seuraaville kausille eikä direktiivin mukaisesti seuraavalle kaudelle (jolloin palautus maksettaisiin kerralla). Komissio on antanut perustellun lausunnon Saksalle, Espanjalle, Suomelle, It