EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 7.4.2022 COM(2022) 137 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Yhdeksäs asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1553/89 12 artiklan mukainen kertomus alv-rekisteröitymisen sekä alv:n kannon ja valvonnan menettelyistä



Sisällysluettelo 1.Johdanto 1.1. Uusi lähestymistapa: menestystarinoiden hyödyntäminen 1.2. Tietojen kerääminen ja analysointi 2.Yhteinen etu – alv:n merkitys jäsenvaltioille, Euroopan unionille ja verovelvollisille 2.1. Säännösten noudattamisen puutteet (alv-vaje) 2.2. Alv-vajeen vaikutus omiin varoihin 2.3. Alv-hallinto ja yrityksille säännösten noudattamisesta aiheutuva taakka 3.Alv-rekisteröityminen ja riskianalyysi 3.1. Verovelvollisten auttaminen viestinnän parantamisella 3.2. Alv-rekisteröityjen verovelvollisten tietokannan täydellisyys 4.Alv, tietotekniikka ja uudet teknologiat 4.1. Sähköinen kaupankäynti 4.2. Arvonlisäveron erityisjärjestelmä 4.3. Digitalisaatio, tietotekniikka ja data-analytiikka 4.4. Säännösten noudattamisen hallintasuunnitelmat 4.5. Verovelvollisille tarkoitetut palvelut 4.6. Tietojen käyttö alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin

4.6.1. Tietojen kerääminen 4.6.2. Tietoon perustuva päätös: tietojen hyödyntäminen 5.Alv-ilmoitusten antaminen ja alv:n maksaminen 5.1. Alv-ilmoitusten oikea-aikaisuus 5.1.1.Alv-ilmoituksen sähköinen antaminen 5.1.2.Alv-ilmoitusten antamisen määräaikojen noudattamisen valvonta 5.2. Alv:n maksaminen 6.Alv-velkojen perintä, alv:n palautukset ja alv-tarkastukset 6.1. Alv-velkojen perintä 6.2. Alv:n palautukset 6.3. Raportointivelvoitteiden täydellisyys: alv-tarkastukset 7.Alv-kirjanpito, vastuuvelvollisuus ja riita-asiat 7.1. Alv-kirjanpito, sisäinen valvonta ja ulkoiset arvioinnit 7.2. Alv-riitojen ratkaisumenettely 8.Covid-19 ja alv: alv:n kantamista ja perintää koskevat suositukset 9.Päätelmät Liite 1: Suositushakemisto Liite 2: Kaavio- ja taulukkohakemisto Liite 3: Viitteet



1.Johdanto Julkiset palvelut – sairaanhoidosta infrastruktuurin kehittämiseen ja koulutuksesta maanpuolustukseen – ovat välttämättömiä jokapäiväisessä elämässämme, mutta niistä aiheutuu kustannuksia. Niiden rahoittamiseen tarvitaan veroja, ja arvonlisävero (alv) on jäsenvaltioiden talousarvioiden keskeinen ja usein ensisijainen rahoituskeino. Puutteellinen alv-hallinto vaarantaa kehityksen, kasvun ja luottamuksen hallitukseen. Tehokas alv-hallinto ja tehokkaat prosessit ja menettelyt ovat siis kaikkien, mukaan lukien kansalliset hallinnot, EU:n toimielimet, verovelvolliset ja kansalaiset, etujen mukaisia. Toukokuun 29 päivänä 1989 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom) N:o 1553/89 annetaan komissiolle tehtäväksi arvioida joka kolmas vuosi verovelvollisten rekisteröimistä sekä alv:n määräämistä ja kantamista koskevat kansalliset menettelyt ja kansallisten alv-tarkastusjärjestelmien yksityiskohtaiset säännöt ja tulokset. Tämän jälkeen voidaan harkita mahdollisia tarkistuksia näiden menettelyjen tehostamiseksi. Tässä kertomuksessa noudatetaan kyseistä toimeksiantoa ja tarkastellaan vuosia 2016–2019. Vuodesta 1989 lähtien on annettu kahdeksan tällaista arviointikertomusta. Joulukuussa 2017 julkaistussa viimeisimmässä kertomuksessa kannatettiin siilojen purkamista ja alv-hallinnon parantamista verohallintojen välisen yhteistyön tehostamisen avulla. Tässä kertomuksessa yksilöidään joitakin tulojen menetyksen todennäköisiä syitä ja esitetään yksiselitteisiä suosituksia toimenpiteistä, joilla ongelmaan voidaan puuttua vahvistamalla alv-hallintoa (suositukset luetellaan jäljempänä olevissa laatikoissa, minkä lisäksi suosituksista esitetään yhteenveto liitteessä 1). Tämä on tärkeää erityisesti niiden muutosten vuoksi, joita digitaalinen siirtymä ja uudet teknologiat tuovat talouksiimme. Tässä kertomuksessa esitellään myös kansallisten alv-hallintojen kokemuksia ja hyviä käytäntöjä. Oikeudenmukainen ja tehokas verotus on entistä tärkeämpää tulevina kuukausina ja vuosina, kun EU ja maailmanlaajuinen yhteisö pyrkivät palautumaan covid-19-kriisin vaikutuksista. Jäsenvaltiot ovat nopeasti toteuttaneet alv:oon liittyviä toimenpiteitä yhdessä muiden kohdennettujen toimenpiteiden kanssa elpymisen helpottamiseksi. Tässä kertomuksessa arvioidaan verohallintojen valmiutta kohdata vaikeita tilanteita, mukaan lukien covid-19-pandemiaan liittyvät hätätilanteet, ja jatkaa toimintaansa mahdollisimman häiriöttömästi. 1.1.Uusi lähestymistapa: menestystarinoiden hyödyntäminen Kaikki verohallinnot toimivat samalla alalla, sillä ne kaikki kantavat veroja. Niillä on erityisesti alv:n kaltaisella melko yhdenmukaistetulla alalla monia samankaltaisia tehtäviä, mutta niiden organisaatiossa, toiminnassa, veropolitiikassa ja painopisteissä voi olla eroja. Tässä kertomuksessa otetaan askel taaksepäin ja tarkastellaan alv-hallintoa laajemmasta näkökulmasta sen selvittämiseksi, mitä jäsenvaltiot tekevät. Siinä suositellaan mahdollisia toimia samanlaisten tulosten saavuttamiseksi kaikkialla EU:ssa. Kertomuksessa seurataan alv:n koko elinkaarta alv-velvollisten rekisteröinnistä aina alv:n palautuksen jälkeiseen valvontaan. Suorituskykytietojen vertailu on yksinkertaisin tapa tunnistaa hyvä suorituskyky ja hyvät käytännöt. Erilaiset määritelmät, tietojen kattavuuden ja luotettavuuden puute sekä samankaltaisten toimintojen vertailukelvottomuus erilaisissa ympäristöissä (muun muassa koko, poliittinen organisaatio ja sosiaaliset rakenteet) tekevät kuitenkin täydellisen vertailuanalyysin mahdottomaksi. Nykyinen monimuotoisuus on verohallintojen kustannusten ja suorituskyvyn vertailun suurin haaste. Alv-vajeeseen vaikuttavat myös muut tekijät, kuten alv-velvollisten käyttäytyminen (esimerkiksi alttius maksaa veroja), alv-lainsäädännön laatu ja muut alv:n määräävät tekijät (esimerkiksi vähittäiskaupan koko, verovelvollisten rakenne, maantieteellinen sijainti, maan koko, taloudellinen ympäristö ja työttömyys), mutta niitä on lähes mahdotonta arvioida. Vaikka tämä kertomus ei ole vertailuanalyysi, siinä kuitenkin yksilöidään mahdollisuuksia muutoksiin ja parannuksiin ja kiinnitetään samalla huomiota kunkin maan erityispiirteisiin. Tällaiset mahdollisuudet ovat usein laadullisia (”pehmeitä”) ja vaikeasti havaittavia. 1.2.Tietojen kerääminen ja analysointi Tietojen keräämiseksi komissio toimitti kaikille jäsenvaltioille tiettyjä aiheita koskevan kyselyn. Komissio keräsi 8 700 tietuetta käyttäen 109:ää erilaista kysymyssarjaa (muun muassa vapaa teksti, yksi- ja monivalintakysymykset sekä matriisi) ja taulukkoa. Komissio käytti validointimenetelmiä (esimerkiksi ristiintarkastuksia, vertailuja muihin lähteisiin ja keskeisiä varmennuskysymyksiä) saatujen tietojen laadun tarkistamiseksi ja vahvistamiseksi. Se otti yhteyttä jäsenvaltioihin useiden kanavien kautta keskustellakseen havaituista poikkeavuuksista. Kaikilla jäsenvaltioilla oli mahdollisuus tarkastella vastauksiaan uudelleen. Tietojen laatu ja tarkkuus vaihtelevat edelleen huomattavasti. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä tarjoamaan korkealaatuisia tietoja asetetussa määräajassa. Yhdistynyt kuningaskunta erosi Euroopan unionista 31. tammikuuta 2020. Koska kertomuksessa tarkastellaan vuosia 2016–2019 ja unionin oikeutta sovellettiin kokonaisuudessaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa koko siirtymäkauden ajan, kaikki viittaukset ’jäsenvaltioihin’ ja kaikki laskelmat (esimerkiksi erilaiset suhdeluvut ja prosenttiosuudet) sisältävät myös Yhdistyneen kuningaskunnan. Yhdistynyt kuningaskunta osallistui analyysiin täysimittaisesti. 2.Yhteinen etu – alv:n merkitys jäsenvaltioille, Euroopan unionille ja verovelvollisille

2.1.Säännösten noudattamisen puutteet (alv-vaje) Verohallintojen kyky kerätä alv:a on jäsenvaltioiden, EU:n, eurooppalaisten yritysten ja kansalaisten kannalta tärkeä asia. Alv on olennainen ja merkittävä osa jäsenvaltioiden talousarvioita ja merkittävä EU:n talousarvion oma vara. Veroviranomaisille maksettavaksi tulleen mutta perimättä jääneen alv:n nimellismäärän arvioitiin kuitenkin vuonna 2019 olleen 134 miljardia euroa ja sen osuuden alv-kokonaisverovelvollisuudesta 10,3 prosenttia ( Kaavio 1 ). Tätä kutsutaan ’alv-vajeeksi’, joka on koko alv-velvollisuuden ja jäsenvaltioiden veroviranomaisten tosiasiallisesti keräämän veron välinen erotus ja joka edustaa siten menetettyjä alv-tuloja verrattuna teoreettiseen alv-laskelmaan. Komissio laskee ja julkaisee alv-vajeen vuosittain , jotta voidaan kerätä vertailukelpoisia tietoja ja indikaattoreita alv-tulojen menetysten suuruudesta. Alv-vajeantaa arvion tulonmenetyksestä ja sen syistä, jotka voidaan ryhmitellä neljään pääluokkaan: 1) alv-petokset ja -vilppi, 2) alv:n kiertäminen ja optimointi, 3) konkurssit ja maksukyvyttömyys sekä 4) hallinnolliset virheet. Lisäksi on huomattava, että alv-vajetta koskevat arviot lasketaan kansallisten tilastojen perusteella. Jäsenvaltioiden hallinnolliset valmiudet tehdä säännösten noudattamisesta helppoa ja torjua alv-petoksia ovat tässä suhteessa äärimmäisen tärkeitä. Vaikka kaikki nämä alv-vajeen syyt edellyttävät erilaisia poliittisia toimia, edes parhaissa olosuhteissa alv-vajetta ei voida kokonaan poistaa esimerkiksi konkurssien ja maksukyvyttömyyden vuoksi menetettyjen alv-tulojen osalta. Alv-vajeen määrittäminen ja seuranta voivat auttaa kehittämään hyvin kohdennettuja toimenpiteitä ja seuraamaan niiden vaikuttavuutta. Näin ollen alv-vajetta voidaan pitää indikaattorina, jolla mitataan alv:n täytäntöönpanon valvontaa ja noudattamista koskevien toimenpiteiden tehokkuutta kussakin jäsenvaltiossa. Lähde: Euroopan komissio (2021) – VAT gap in the EU – Report 2021 Vaikka EU:n laajuinen tilanne on parantunut ajan mittaan, tilastoissa on jäsenvaltioiden vertailussa huomattavia eroja, ja alv-vaje vaihtelee alimmillaan 1 prosentista jopa 35 prosenttiin kansallisesta teoreettisesta koko alv-velvollisuudesta ( kaavio 2 ). On olemassa hyviä esimerkkejä siitä, että edistystä voidaan saavuttaa ja alv-vajetta pienentää, sillä kaiken kaikkiaan alv-vajeen osuus on 18 jäsenvaltiossa pienentynyt vuoteen 2018 verrattuna. Kroatian ja Kyproksen lisäksi alv-vaje on pienentynyt eniten Kreikassa, Liettuassa, Bulgariassa ja Slovakiassa (nämä neljä maata pienensivät alv-vajetta 3,2–2,2 prosenttia [– 3 prosenttiyksikköä]). Toiseen maaryhmään kuuluvat Ruotsi, Suomi ja Viro. Näissä jäsenvaltioissa alv-tulojen menetyksen on arvioitu olleen alle 5 prosenttia maksettavasta alv:sta jo vuosien ajan. Maltan lisäksi alv-vaje kasvoi eniten Sloveniassa (+ 3 prosenttiyksikköä) ja Romaniassa (+ 2,3 prosenttiyksikköä). Selitys: Arvopisteillä osoitetaan alv-vajeen osuutta koko alv-velvollisuudesta vuonna 2019

Lähde: Euroopan komissio (2021) – VAT gap in the EU – Report 2021 Alv-vajetta koskevien arvioiden jäsenvaltioiden väliset vaihtelut johtuvat eroista verosäännösten noudattamisessa, veropetoksissa, verojen kiertämisessä, konkursseissa, maksukyvyttömyydessä ja hallinnollisissa valmiuksissa. Vaikka muilla tekijöillä, kuten talouskehityksellä ja kansallisten tilastojen järjestämisellä, on vaikutusta arvioihin, alv-vajeen suuruus ja erityisesti sen suuntaus antavat viitteitä kansallisten verohallintojen suorituskyvystä. Vuosi Jäsenvaltio 2016 2017 2018 2019 Milj. euroa % Milj. euroa % Milj. euroa % Milj. euroa % Alankomaat 2 651 5,3 % 3 190 6,0 % 3 039 5,5 % 2 660 4,4 % Belgia 3 513 10,9 % 4 126 12,2 % 4 007 11,4 % 4 444 12,3 % Bulgaria 621 12,3 % 648 12,2 % 617 10,8 % 508 8,3 % Espanja 4 577 6,1 % 5 411 6,8 % 5 252 6,3 % 5 840 6,9 % Irlanti 1 426 10,2 % 1 910 12,8 % 1 541 9,8 % 1 721 10,1 % Italia 36 852 26,5 % 32 611 23,3 % 32 415 22,9 % 30 106 21,3 % Itävalta 2 466 8,3 % 2 605 8,4 % 3 033 9,4 % 2 895 8,7 % Kreikka 5 374 27,3 % 6 730 31,5 % 6 237 29,0 % 5 350 25,8 % Kroatia 553 8,4 % 482 6,9 % 553 7,4 % 77 1,0 % Kypros 47 2,7 % 169 9,4 % 171 8,6 % 54 2,7 % Latvia 309 13,2 % 402 15,7 % 277 10,2 % 237 8,3 % Liettua 1 070 26,1 % 1 116 25,2 % 1 137 24,4 % 1 048 21,4 % Luxemburg 589 15,8 % 226 6,3 % 333 8,5 % 267 6,6 % Malta 244 25,6 % 225 21,7 % 203 18,1 % 287 23,5 % Portugali 2 123 11,9 % 1 847 9,9 % 1 759 9,0 % 1 609 7,9 % Puola 7 880 20,3 % 6 810 15,8 % 5 288 11,6 % 5 379 11,3 % Ranska 14 852 8,8 % 15 329 8,6 % 14 428 7,9 % 13 858 7,4 % Romania 6 453 37,0 % 6 797 36,8 % 6 258 32,7 % 7 411 34,9 % Ruotsi 1 228 2,8 % 1 713 3,7 % 1 483 3,3 % 597 1,4 % Saksa 22 091 9,2 % 23 212 9,3 % 24 291 9,4 % 23 443 8,8 % Slovakia 1 360 20,0 % 1 206 16,9 % 1 414 18,3 % 1 313 16,1 % Slovenia 186 5,3 % 142 3,9 % 163 4,1 % 298 7,1 % Suomi 985 4,8 % 1 320 6,1 % 884 4,0 % 646 2,9 % Tanska 2 539 8,7 % 2 528 8,3 % 2 516 7,9 % 2 778 8,6 % Tšekki 2 499 16,0 % 2 223 13,1 % 2 567 13,8 % 2 835 14,3 % Unkari 1 748 14,2 % 1 891 13,9 % 1 261 8,9 % 1 483 9,6 % Viro 115 5,5 % 117 5,2 % 98 4,0 % 116 4,5 % Yhdistynyt kuningaskunta 20 102 10,7 % 20 714 11,3 % 19 835 10,5 % 17 176 8,9 % EU 144 452 12,1 % 145 698 11,5 % 141 059 11,1 % 134 436 10,3 % Lähde: Euroopan komissio (2021) – VAT gap in the EU – Report 2021 Jäsenvaltioista 25 jäsenvaltiota 28:sta sisällyttää alv-vajetta koskevat arviot eri menetelmiinsä, joilla ne seuraavat epätarkan ilmoittamisen tasoa (poikkeuksena Saksa, Malta ja Ruotsi). Jäsenvaltioista 14 käyttää sekä sisäisiä että komission arvioita, kun taas kahdeksan jäsenvaltiota (Tšekki, Irlanti, Espanja, Luxemburg, Unkari, Alankomaat, Itävalta ja Portugali) käyttää ainoastaan EU:n lukuja. Bulgaria, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttävät ainoastaan sisäisiä arvioitaan. Komissio pitää kiinni edellisessä kertomuksessa esitetystä suosituksesta, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulisi panostaa tai jatkaa panostuksia oman alv-vajeensa laskemiseen ja tarkempaan analysointiin. Kansalliset päätöksentekijät voivat alv-vajetta koskevien tietojen perusteella arvioida politiikkatoimiensa vaikutuksia ja mukauttaa niitä alv-säännösten noudattamisen parantamiseksi. Jotkin jäsenvaltiot (11/28) jakoivat sisäiset alv-vajetta koskevat arvionsa. Yleisesti ottaen sisäisten arvioiden ja komission laatimien arvioiden välillä ei ollut merkittäviä eroja (keskimäärin 1–2 prosenttiyksikköä). Tämä osoittaa jälleen kerran komission julkaisemien vuotuisten lukujen tarkkuuden. Lähes kaikki jäsenvaltiot katsovat, että alv-vajetta koskevilla tutkimuksilla ja arvioilla edistetään alv-velvoitteiden epätarkan ilmoittamisen tason parempaa ymmärtämistä, mutta arvostuksen taso vaihtelee. On syytä huomata, että jäsenvaltiot, jotka eivät juurikaan panosta alv-vajeen arviointiin, pitävät tätä pyrkimystä hyödyllisenä, joskin vähäisemmässä määrin. Kysymys 4.8: ”Missä määrin alv-vajetta koskevat tutkimukset tai arviot ovat auttaneet verohallintoa kohdentamaan paremmin tulevaa säännösten noudattamista koskevaa työtä?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus

2.2.Alv-vajeen vaikutus omiin varoihin EU:n talousarvion alv:sta kertyvät omat varat kannetaan kunkin jäsenvaltion alv-määräytymisperusteesta. Alv-määräytymisperusteet yhdenmukaistetaan ensin EU:n sääntöjen mukaisesti ennen kuin maksettavat alv-perusteiset omat varat lasketaan. Sama prosenttiosuus peritään sitten kunkin jäsenvaltion yhdenmukaistetusta määräytymisperusteesta, joka on kuitenkin rajattu 50 prosenttiin jäsenvaltion bruttokansantulosta (BKTL). Jäsenvaltioiden alv-hallinnon suorituskyky vaikuttaa suoraan EU:n tuloihin. Koska kunkin jäsenvaltion keräämiä alv-nettotuloja käytetään yhdenmukaistetun määräytymisperusteen määrittämiseen, alv-vaje vaikuttaa sekä jäsenvaltioiden tuloihin että EU:n alv-perusteisten omien varojen määriin. Oikeudelliselta kannalta katsottuna unionin tuomioistuin on osoittanut kansallisen alv:n kantamisen ja EU:n talousarvioon käytettävissä olevien vastaavien varojen välisen selkeän yhteyden. Alv-perusteisten maksuosuuksien osuus on pienentynyt ajan mittaan, ja alv-perusteisten omien varojen mahdollinen väheneminen on korvattava lisäämällä vastaavasti kunkin jäsenvaltion maksamia BKTL-perusteisia maksuosuuksia . Jäsenvaltioiden alv-vajetta koskevia lukuja voidaan tarkastella eri näkökulmista, kuten vajeen prosenttiosuudesta tai sen koosta absoluuttisena arvona, jotka kaikki antavat saman yleiskuvan puuttuvista tuloista. a. Alv-vaje prosentteina koko alv-velvollisuudesta b. Alv-vaje miljoonina euroina Lähde: Euroopan komissio (2021) – VAT gap in the EU – Report 2021 2.3.Alv-hallinto ja yrityksille säännösten noudattamisesta aiheutuva taakka Vaikka alv:n periaatteet on yhdenmukaistettu, säännöt voidaan säätää ja panna täytäntöön eri jäsenvaltioissa eri tavoin, jolloin säännösten noudattamisesta yrityksille aiheutuva taakka vaihtelee huomattavasti. Verohallintojen tehokkuus ja vaikuttavuus vaikuttavat sekä verohallinnon kustannuksiin valtioille että säännösten noudattamisesta yrityksille aiheutuviin kustannuksiin. Koska alv muodostaa suuren osan yritysten hallinnollisesta taakasta, on yhtä tärkeää parantaa alv-hallinnon laatua. Tässä kertomuksessa ei kuitenkaan arvioida alv-velvollisten hallinnollista taakkaa. Suositus 1: Lasketaan ja analysoidaan kansallinen alv-vaje ja sen eri osatekijät (muun muassa yhteisön sisäiset missing trader -petokset ja sähköinen kaupankäynti). 3.Alv-rekisteröityminen ja riskianalyysi Verovelvollisten (yritykset, yksityishenkilöt ja muut alv-velvolliseksi rekisteröidyt yhteisöt) rekisteröinti ja numerointi ovat alv-hallinnoinnin perustavanlaatuinen alkuvaihe, joka vahvistaa keskeisiä hallinnollisia prosesseja, jos rekisteröintitietokannassa olevat tiedot ovat täydellisiä, tarkkoja ja ajantasaisia. Alv-velvolliset sisällytetään rekisteröitymisen yhteydessä kansallisiin alv-tietokantoihin. Edellisessä kertomuksessa komissio suositteli, että jäsenvaltiot ·panostavat enemmän verovelvollisten ja erityisesti ulkomaisten verovelvollisten avustamiseen alv-rekisteröitymiseen liittyvien velvoitteiden täyttämisessä (suositus 4); ·harkitsevat alv-tunnisteiden ja alv-tietojen vaihtojärjestelmän (VIES-järjestelmä) tunnisteiden antamista (suositus 5); ·tarkistavat alv- ja VIES-rekisteröintitietojen oikeellisuuden järjestelmällisemmin (suositus 6). 7.0.Verovelvollisten auttaminen viestinnän parantamisella

Koska jäsenvaltioita neuvottiin edellisessä kertomuksessa panostamaan enemmän verovelvollisten auttamiseen niiden alv-rekisteröitymiseen liittyvien velvoitteiden täyttämisessä, kyselyyn lisättiin seurantakysymys asian edistymisen arvioimiseksi. Jäsenvaltiot ilmoittivat vastauksissaan, että sähköinen rekisteröityminen on laajalti saatavilla ja että verovelvolliset saavat tietoa sähköisestä rekisteröitymisestä ja siihen liittyvistä velvoitteista. Kysymys 3.3: ”Ilmoittaako verohallinto verovelvollisille heidän alv-rekisteröitymiseen liittyvistä velvoitteistaan ja rekisteröintimenettelystä verkossa? Esimerkiksi verkkosivustolla tai sovelluksessa.” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Kysymys 3.8: ”Onko sähköinen rekisteröityminen...” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 2: Tiedotetaan verovelvollisille sähköisesti heidän alv:oon liittyvistä velvoitteistaan ja mahdollistetaan sähköinen rekisteröityminen. 7.1.Alv-rekisteröityjen verovelvollisten tietokannan täydellisyys On löydettävä tasapaino sen välillä, että toisaalta helpotetaan uutta taloudellista toimintaa helpottamalla alv-rekisteröitymistä ja toisaalta torjutaan alv-petoksia. Taloudellisen toiminnan harjoittaminen EU:n jäsenvaltiossa on mahdollista pelkällä aktiivisella alv-tunnisteella, vaikka yrityksellä ei olisikaan siellä kiinteää toimipaikkaa. Hakijoiden huolellinen arviointi rekisteröintivaiheessa on näin ollen ratkaiseva vaihe mahdollisten petostapausten tunnistamisessa. Alv-petosten torjunta voi edellyttää alv-tunnistetta koskevan hakemuksen hylkäämistä tietyin edellytyksin. Rekisteröintimenettelyyn olisi sisällyttävä riskianalyysi , joka perustuu hakijan rekisteröintivaiheessa toimittamiin tietoihin, joille tehdään ristiintarkastus kolmansilta osapuolilta saatujen tietojen avulla ja jotka tarvittaessa suodatetaan verovelvollisen kanssa toteutetun selvitysprosessin jälkeen. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden alv-tietokannoissa olevat tiedot ovat täydellisiä, tarkkoja ja säännöllisesti päivitettyjä. Niillä olisi oltava tätä varten monipuolinen tietotekninen rekisteröintiosajärjestelmä, joka on yhteydessä muihin verohallinnon tietoteknisiin osajärjestelmiin ja jonka avulla ne voivat keskeyttää alv-ilmoitusten vastaanottamisen, antaa muistutuksia, arvioida arvioveroja ja toteuttaa muita toimia tilapäisesti toimintansa lopettaneiden verovelvollisten osalta. Jäsenvaltioiden olisi voitava tuottaa alv-rekisteröitymiseen liittyviä hallintatietoja ja tutkia säännöllisesti, missä määrin VIES-tietokanta antaa varmuuden niiden oikeellisuudesta. Alv-rekisteröintitietokantojen eheyden määrittämiseksi komissio kysyi myös verovelvollisten lukumäärästä, alv-rekisteröitymisestä ja arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröitymisestä, suoritetuista rekisteröintitarkistuksista sekä odotetuista alv-ilmoituksista ja -tuloista. Edellisessä kertomuksessa todettiin, että jäsenvaltioissa on käytössä rekisteröintimenettelyt ja että sähköinen rekisteröinti on yhä suositumpaa. Lisäksi joissakin jäsenvaltioissa on käytössä keskitetty rekisteröitymismahdollisuus, ja alv-rekisteröitymisprosessissa on mukana useita elimiä, kuten kauppakamareita. Jäsenvaltioilta kysyttiin verohallintojen ja yritysten rekisteröinnistä vastaavien eri elinten välisestä automaattisesta tietojenvaihdosta. Kysymys 3.2: ”Vaihdetaanko verohallinnon ja näiden elinten [jotka vastaavat yritysten rekisteröinnistä, esimerkiksi kauppakamarien] välillä automaattisesti tietoja?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus

Alv-tietokantojen täydellisyyden ja tarkkuuden varmistamiseksi on olennaisen tärkeää, että asiaankuuluvat tietokannat yhdistetään entistä tiiviimmin ja että asiaan liittyvät kansalliset toimijat todella vaihtavat tietoja keskenään. Suositus 3: Parannetaan verohallintojen ja muiden kansallisten elinten välistä automaattista tietojenvaihtoa. Jäsenvaltioiden rekisteröintitietokantojen olisi sisällettävä vähimmäistiedot verovelvollisesta, jotta ne täyttäisivät täydellisyyttä ja tarkkuutta koskevat vaatimukset. Useimpien verovelvollisia koskevien olennaisten tietojen olisi oltava alv-tietokannassa rekisteröintihetkestä alkaen. Kysymys 3.4: ”Mitä tietoja vaaditaan uuden verovelvollisen rekisteröinnissä (lukuun ottamatta arvonlisäveron erityisjärjestelmää)? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Alv-rekisteröityjen verovelvollisten tietokantoja ylläpidetään jäsenvaltioissa yleisesti ottaen hyvin. Ne sisältävät suurimman osan verovelvollisia koskevista olennaisista tiedoista, ja niiden sisältämät tiedot riittävät tehokkaaseen vuorovaikutukseen verovelvollisten kanssa. Useimmat jäsenvaltiot (24/28) edellyttävät, että suurin osa tietokentistä täytetään, kun uusi alv-velvollinen rekisteröidään. Kymmenen jäsenvaltiota eli Tanska, Irlanti, Kreikka, Kroatia, Kypros, Liettua, Unkari, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta vaativat kaikkien tietokenttien täyttämistä. Useimmat jäsenvaltiot, jotka eivät sisällytä tietokantaansa vähimmäisvaatimusten mukaisia kenttiä, edellyttävät muiden kenttien täyttämistä tai korvaavia tietoja, kuten pankkitilitietoja, odotettua liikevaihtoa, laillisten edustajien tunnistetietoja, rahoituslähteitä ja työntekijöitä koskevia tietoja. Tehokkuutta voitaisiin lisätä integroimalla nämä kentät rekisteröintihetkellä ja siten varmistaa, että ne näkyvät välittömästi tietokannassa. Näin kansalliset veroviranomaiset eivät joutuisi hankkimaan lisätietoja yksittäisten kyselyjen avulla. Suositus 4: Ylläpidetään tarkkaa ja täydellistä alv-tietokantaa. Analyysissa ei havaittu alv-vajeen ja rekisteröityjen verovelvollisten, alv-rekisteröityjen yritysten lukumäärän ja rekisteröitymisen yhteydessä pyydettyjen tietojen kaltaisten indikaattorien välistä järjestelmällistä korrelaatiota. Alv-vajeen suuruuden ja verovelvolliskohtaisen alv-kertymän keskimääräisen arvon välillä voi olla pieni korrelaatio. Niissä jäsenvaltioissa, joissa alv-rekisteröityä verovelvollista kohden saatujen tulojen arvo on suurin (Luxemburg, Irlanti, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta), alv-vaje vaikuttaa olevan suhteellisen pieni. Kaaviossa 7 esitetään, missä määrin jäsenvaltiot tekevät alv-rekisteröintitarkistuksia ja varmistavat, että rekisteröintihakemukset ovat aitoja ja että hakijat täyttävät rekisteröintiä koskevat lakisääteiset vaatimukset. a. Kysymys 3.5: ”Mitä tietoja vaaditaan uuden verovelvollisen rekisteröinnissä (lukuun ottamatta arvonlisäveron erityisjärjestelmää)? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” b. Kysymys 3.6: ”Toteuttaako verohallinto alustavia tarkistuksia ennen alv-rekisteröitymistä? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Yleisesti ottaen jäsenvaltiot käyttävät riski-indikaattoreita, minkä lisäksi varmistuksia tehdään järjestelmällisesti, ja niihin voi tarvittaessa sisältyä verovelvollisen toimitiloihin tehtäviä käyntejä. Käytössä on menettelyt, joilla varmistetaan, että rekisteröintihakemukset ovat aitoja ja että hakijat täyttävät lakisääteiset vaatimukset. Kreikka, Italia, Kypros, Malta ja Portugali voisivat kuitenkin hyötyä alustavien tarkistusten johdonmukaistamisesta. Tšekkiä ja Espanjaa kehotetaan todentamaan hakijan henkilöllisyys paremmin, kun taas Bulgaria, Tšekki, Espanja, Malta, Alankomaat, Romania ja Ruotsi voisivat tarkistaa alv-rekisteröitymisten oikeudellista varmistamista koskevia säännöksiään. Jotkin jäsenvaltiot ilmoittivat muista alustavista varmistuksista. Ne perustuvat eri lähteisiin, kuten asiakirjatutkimuksiin, julkisiin tietoihin, rekisteröitymistä edeltäviin toimitiloihin tehtäviin käynteihin ja rikosrekisteriin. Yleisiä käytäntöjä ovat myös muille kansallisille virastoille osoitetut tietopyynnöt, johtajien tai heidän valtuutettujen edustajiensa haastattelut tai heidän kanssaan käytävät kokoukset taikka erityisten kyselylomakkeiden käyttö riskinarvioinnissa. Hyvänä käytäntönä voisi olla myös verotuksen ja alv:n kannalta merkityksellisten tullin riskikriteerien yhteentoimivuuden varmistaminen (esimerkiksi tullimenettelyyn 42 liittyvät signaalit voisivat liittyä myös alv-petosriskiin).

Useissa vastauksissa mainittiin hallinnollinen ja kansainvälinen yhteistyö täydentävänä varmistuslähteenä. Suositus 5: Toteutetaan oikeudellisia varmistuksia ja henkilöllisyysvarmistuksia sekä järjestelmällisiä alustavia tarkistuksia riski-indikaattorien perusteella. Evättyjen alv-rekisteröintipyyntöjen prosenttiosuus antaa jonkin verran viitteitä riskinarviointiprosessin laadusta, ja se vaihtelee Italian 0 prosentista Latvian ja Liettuan yli 20 prosenttiin. Niissä jäsenvaltioissa, joissa alv-rekisteröitymisen epäämisaste on alhainen, alv-vaje on yleensä suurempi, ja ne jäsenvaltiot, joissa epäämisaste on korkeampi, suoriutuvat tässä suhteessa yleensä paremmin. Esimerkiksi Italia vastasi ”nolla” ja Kreikka ”tietoja ei ole saatavilla”, kun taas Romanian evättyjen alv-rekisteröitymisten kokonaisosuus laski 14,5 prosentista vuonna 2016 2,2 prosenttiin vuonna 2019. Jäsenvaltioille voi olla hyötyä siitä, että ne luovat institutionaalisen muistin rekisteröintihakemuksista ja erityisesti hylätyistä hakemuksista, jotta ne tietäisivät paremmin, onko hakijalla oikeutettua etua harjoittaa taloudellista toimintaa ja onko sillä valmiuksia harjoittaa sitä. Kysymys 3.7: ”Pitääkö hallintonne rekisteriä hakijoista, joille ei ole myönnetty rekisteröintiä?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Useimmat jäsenvaltiot (19/28) pitävät rekisteriä hakijoista, joille ei ole myönnetty rekisteröintiä. Kaikkien jäsenvaltioiden olisi omaksuttava tämä hyvä käytäntö ja harkittava tarvittaessa kansallisen lainsäädännön muuttamista. Suositus 6: Pidetään rekisteriä hakijoista, joille ei ole myönnetty rekisteröintiä. Useimmat jäsenvaltiot vertaavat alv-rekisteröintitietokannassa olevia tietoja kolmansien osapuolten tietolähteisiin, kuten muihin viranomaisrekistereihin, parantaakseen tietokantojensa eheyttä ja tarkkuutta. Tämä on hyvä käytäntö, ja jäsenvaltioiden olisi noudatettava tältä osin Tanskan, Viron, Irlannin, Kreikan, Ranskan, Kroatian, Latvian, Liettuan, Luxemburgin, Romanian ja Ruotsin esimerkkiä. Kysymys 3.9: ”Tarkastetaanko alv-rekisteröintitietokannassa olevia tietoja vertaamalla niitä kolmansien osapuolten tietolähteisiin (esimerkiksi muihin valtion rekistereihin, kuten yritysrekisteriin) sen varmistamiseksi, että tiedot ovat ajantasaisia?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 7: Verrataan alv-rekisteröintitietokannassa olevia tietoja kolmansien osapuolten tietolähteisiin. Lisäksi komissio on pyrkinyt saamaan lisätietoa niiden prosessien olemassaolosta ja tyypistä, joita käytetään sellaisten yritysten ja yksityishenkilöiden havaitsemiseksi, jotka ovat velvollisia rekisteröitymään mutta eivät sitä tee, ja näiden prosessien tuloksista, jotka ovat yhtälailla tärkeitä. Niiden verohallintojen, jotka vastasivat ensimmäiseen kysymykseen ”kyllä”, käytössä on erilaisia menettelyjä rekisteröimättömien yritysten havaitsemiseksi. Kysymys 3.11.a: ”Täsmennä, minkälaisia aloitteita verohallinto on käyttänyt. (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)”

Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Kaavio 13 sisältää lisätietoja asianomaisista talouden aloista. Kysymys 3.11.b: ”Millä talouden aloilla verohallinto on havainnut näiden aloitteiden perusteella huomattavan määrän rekisteröimättömiä yrityksiä? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 8: Otetaan käyttöön menettelyt rekisteröitymisen laiminlyöneiden verovelvollisten havaitsemiseksi ja keskitytään niihin talouden aloihin, joilla on merkittävä määrä rekisteröimättömiä yrityksiä. Kuten edellisessä kertomuksessa todettiin, jäsenvaltiot ovat vähitellen siirtymässä riskinarviointiin perustuvaan rekisteröintimenettelyyn. Sen arvioimiseksi, aiheuttaako tämä merkittäviä viivästyksiä alv- ja VIES-tunnisteita hakeville verovelvollisille, pyynnön käsittelyyn tarvittavaa aikaa verrattiin edellisen kauden tietoihin. Kysymys 2.2.g: ”...-tunnisteen saamiseen kuluu päiviä vähintään” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Pidemmän aikavälin tarkastelu vahvistaa aiemmat havainnot: riskinarviointiin perustuva lähestymistapa ei merkittävästi viivästytä rekisteröintiprosessia, ja verohallinnot ovat siirtymässä kohti alv-tunnisteen ja VIES-tunnisteen yhdistämistä yksilölliseksi tunnisteeksi. Suositus 9: Sisällytetään rekisteröintiprosessiin riskinarviointiin perustuva menettely. Alv-järjestelmässä EU:n sisäiset tavaroiden luovutukset vapautetaan alv:sta luovutusjäsenvaltiossa, kun tavarat luovutetaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle verovelvolliselle. Jäsenvaltio, johon verovelvollinen on sijoittautunut, vastaa tuotantopanoksiin sisältyvästä alv:sta. Näin ollen kaikkien tällaisia luovutuksia tekevien verovelvollisten on voitava tarkistaa, että niiden toisessa jäsenvaltiossa olevat asiakkaat ovat verovelvollisia ja että niillä on voimassa oleva alv-tunniste. Tätä varten kukin verohallinto ylläpitää sähköistä tietokantaa, joka sisältää jäsenvaltioon sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien alv-rekisteritiedot, mukaan lukien alv-tunniste, elinkeinonharjoittajan nimi ja elinkeinonharjoittajan osoite. Tietokoneistettu VIES-järjestelmä perustettiin, jotta kansalliset veroviranomaiset voivat vaihtaa tietoja EU:n sisäisistä luovutuksista. Verovelvolliset voivat käyttää VIES-järjestelmän verkkopalvelua saadakseen vahvistuksen kauppakumppaneidensa alv-tunnisteista. Sen arvioimiseksi, miten jäsenvaltiot ovat vastanneet alv- ja VIES-rekisteröintitietojen oikeellisuuden järjestelmällistä tarkistamista koskevaan suositukseen, jäsenvaltioilta kysyttiin, onko VIES-rekisteröinnin jälkeen tehty seurantatarkistus. a. Kysymys 3.12: ”Tarkistetaanko tietojen oikeellisuutta uudelleen VIES-rekisteröinnin jälkeen?”

b. Kysymys 3.13: ”Poistaako verohallinto VIES-tunnisteen VIES-järjestelmästä petostapauksissa?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Neuvoston asetuksen (EU) N:o 904/2010 22 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on suoritettava rekisteröinnin jälkeisiä tarkistuksia, jos ne tekevät ennen rekisteröintiä ainoastaan alustavia tarkistuksia. Ainoastaan pieni osa jäsenvaltioista (18 %) vastasi, että ne eivät varmista näitä tietoja, kun edellisessä kertomuksessa yli 30 prosenttia verohallinnoista ei ollut ottanut käyttöön rekisteröinnin jälkeisiä valvontamenettelyjä. VIES-tunnisteen poistamisen petostapauksissa mahdollistavia säännöksiä on 20 jäsenvaltiossa, ja komissio pitää tätä hyvänä käytäntönä. Tanska ja Kypros ilmoittivat, etteivät ne varmista VIES-tunnisteen oikeellisuutta rekisteröinnin jälkeen, ja Bulgaria, Viro, Puola, Slovakia ja Suomi ilmoittivat, etteivät ne poista VIES-tunnisteita petostapauksissa. Saksa, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittivat, etteivät ne tarkasta VIES-tunnisteen oikeellisuutta rekisteröinnin jälkeen eivätkä poista VIES-tunnistetta petostapauksissa. Jäsenvaltioita kehotetaan noudattamaan enemmistön esimerkkiä. Alv-järjestelmä tukee EU:n sisämarkkinoita, ja alv-petosten ketju on yleensä pitkä ja koskee kahta tai useampaa maata, joten joskus on tarpeen ryhtyä toimiin sisäisiä elinkeinonharjoittajia vastaan, jotta estetään alv-petosten ”vienti” toiseen jäsenvaltioon. Suositus 10: Tehdään VIES-tunnisteiden seurantatarkistus ja analysoidaan mahdollisuutta VIES-tunnisteen peruuttamiseen tai poistamiseen petostapauksissa. Tuloksellisen verohallinnon olisi seurattava alv-rekisteröintiprosessia ja arvioitava alv-säännösten noudattamista koskevien toimenpiteidensä tuloksia. Tietotekniikka on tässä keskeisessä asemassa, sillä se auttaa verohallintoja tietojen ristiintarkastuksessa sekä riskien havaitsemisessa ja analysoinnissa. Sen vuoksi rekisteröintitiedot olisi yhdistettävä muihin tietoteknisiin osajärjestelmiin, jotka koskevat muun muassa alv-ilmoituksen antamista, alv:n maksamista ja kantoa sekä alv-tarkastuksia, ja niiden olisi tuotettava päätöksentekoprosessia tukevaa hallintatietoa. Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Koska komissio ei voi suoraan arvioida sisäisten osajärjestelmien yhteenliittämistä, jäsenvaltioilta kysyttiin, onko niiden verohallinnon alv-rekisteröimisen tietotekninen osajärjestelmä yhdistetty muihin tietoteknisiin osajärjestelmiin. Suurin osa (90 %) vahvisti, että on, ja ainoastaan Tšekillä, Virolla, Kyproksella ja Maltalla ei ole tällaista rajapintaa. Lisäksi Tanska, Viro, Irlanti, Kreikka ja Kroatia vastasivat ”kyllä” useimpiin kysymyksiin, joiden tarkoituksena oli määrittää alv-ilmoituksia ja -käsittelyä koskeva tehokas tietotekninen osajärjestelmä, kun taas Bulgaria, Tšekki, Italia, Malta, Alankomaat ja Puola ilmoittivat, että niillä on käytössä vähemmän komponentteja sisältävä järjestelmä. Suositus 11: Yhdistetään tietotekninen rekisteröintitietojärjestelmä verohallinnon muihin osajärjestelmiin, kuten alv-ilmoituksen antamista, alv:n maksamista ja kantoa sekä alv-tarkastuksia koskeviin järjestelmiin. Rekisteröintiin liittyvistä hyvistä käytännöistä voidaan yleisesti todeta, että jäsenvaltioilla on taipumus edetä kohti yhdennettyä riskinarviointijärjestelmää ja luoda verovelvollisille sähköinen käyttöliittymä, jonka kautta verovelvolliset voivat ilmoittaa välittömästi kaikista tietojaan koskevista muutoksista. Suositus 12: Annetaan alv-velvollisille mahdollisuus käyttää, nähdä ja muuttaa alv:n kannalta olennaisia tietoja suojatun verkkoyhteyden kautta. 4.Alv, tietotekniikka ja uudet teknologiat 4.1.Sähköinen kaupankäynti Sähköinen kaupankäynti tekee kaupankäynnistä helpompaa, mutta tarjoaa myös joitakin petosmahdollisuuksia. Euroopan tilintarkastustuomioistuin on todennut, että ”monia arvonlisäveron [...] kantoon liittyviä haasteita ei ole ratkaistu”, minkä lisäksi se on pyytänyt komissiota seuraamaan EU:n sisäisen tavaroiden etämyynnin ja arvonlisäveron erityisjärjestelmän toimintaa. Verohallintojen olisi tunnettava verovelvollisensa ja pidettävä kirjaa yrityksistä, jotka toimittavat tavaroita ja palveluja asiakkaille (kuluttajakauppa) verkossa. Kuitenkin vain puolet jäsenvaltioista (Belgia, Bulgaria, Tšekki, Tanska, Irlanti, Kreikka, Italia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Itävalta ja Slovakia) vahvisti pitävänsä kirjaa niiden alv-rekisteröityjen verovelvollisten lukumäärästä, jotka myyvät tavaroita tai palveluja verkossa.

Kysymys 3.14: ”Pitääkö verohallinto rekisteriä niiden alv-rekisteröityjen verovelvollisten lukumäärästä, jotka myyvät tavaroita tai palveluja internetin kautta?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Lisäksi sähköistä kaupankäyntiä harjoittavien verovelvollisten lukumäärät (tai arviot niistä) vaihtelevat huomattavasti Bulgarian, Tšekin, Kreikan ja Latvian yli 10 000:sta alle 100:aan Italiassa (71), Belgiassa (25) ja Itävallassa (5). Suositus 13: Perustetaan sähköistä kaupankäyntiä harjoittavien verovelvollisten rekisteri tai ylläpidetään sitä. 4.2.Arvonlisäveron erityisjärjestelmä Arvonlisäveron erityisjärjestelmä on verovelvollisille valinnainen järjestelmä, jonka avulla ne voivat tilittää alv:n useiden EU:n jäsenvaltioiden sijasta ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa. Sitä sovelletaan rajatylittävään televiestintään, televisio- ja radiotoimintaan sekä digitaalisiin palveluihin muille kuin verovelvollisille. Arvonlisäveron erityisjärjestelmän ansiosta tällaisten palvelujen tarjoajat voivat tehdä alv-ilmoituksensa ja maksaa sovellettavan alv:n useille jäsenvaltioille (kulutusjäsenvaltioille) yhden jäsenvaltion (tunnistamisjäsenvaltio) sähköisen järjestelmän kautta. a. Kulutusjäsenvaltio b. Tunnistamisjäsenvaltio Selitys: Arvot on ilmoitettu miljoonina euroina

Lähde: Euroopan komissio (2021) – Arvonlisäveron erityisjärjestelmän seuranta Arvonlisäveron erityisjärjestelmän käyttöönotto vuonna 2015 oli menestys. Tunnistamisjäsenvaltion ja kulutusjäsenvaltioiden välisten erojen vuoksi kaikkien osapuolten vahva luottamus on olennaisen tärkeää sen toiminnan kannalta. Tämä luottamus perustuu jäsenvaltioiden huolellisuuteen, erityisesti niiden viestinnässä (mieluiten erityisen kanavan kautta) järjestelmää käyttävien yritysten kanssa, rekisteröintimenettelyssä (elinkeinonharjoittajien tarkistukset ennen arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröitymistä) ja valvonnassa (joka voi johtaa rekisteristä poistamiseen esimerkiksi sellaisten verovelvollisten osalta, joilla ei ole toimintaa). Kysymys 2.4: ”Millaisia rekisteröintitarkistuksia arvonlisäveron erityisjärjestelmää varten tehdään maassanne (tunnistamisjäsenvaltiona) järjestelmällisesti? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Kysymys 4.4: ”Verovelvollisille tarkoitetut palvelut: Verohallinnolla ... on erityinen viestintäkanava”

Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Useimmissa jäsenvaltioissa edellytetään ainoastaan perustietoja, kuten yhteystietoja (muun muassa verovelvollisen koko nimi ja yritys- ja postiosoite), perustamis- tai rekisteröintipäivää, toiminnan luonnetta ja toimialaluokitusta. Sen vuoksi niillä on joskus vain vähän tietoa arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröidyistä yrityksistä. Seitsemäntoista jäsenvaltiota (Belgia, Bulgaria, Saksa, Irlanti, Kreikka, Espanja, Latvia, Luxemburg, Unkari, Malta, Puola, Romania, Slovenia, Slovakia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) kerää muita tietoja, kuten ·aiemmat rekisteröinnit ja arvonlisäveron erityisjärjestelmän käyttö; ·kyselyt henkilöistä, jotka on poistettu rekisteristä tunnistamisjäsenvaltion vaihtamisen vuoksi; ·tunnistenumeron perusteella toteutettava useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa tehtyjen rekisteröitymisten hakeminen; ·sen varmistaminen, onko yrityksellä kiinteä toimipaikka kyseisessä maassa; ·pankkitilitiedot. Jotkin jäsenvaltiot (Slovenia, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) tarkistavat myös verkkosivun tai muun sähköisten palvelujen jakelutavan olemassaolon, kolmansien maiden julkiset rekisterit ja luovutustyypin. Suositus 14: Perustetaan erityinen viestintäkanava arvonlisäveron erityisjärjestelmää varten ja tehdään järjestelmällisesti alustavia rekisteröintitarkistuksia arvonlisäveron erityisjärjestelmää varten. Jäsenvaltioiden vastauksista käy ilmi, että arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröityjen yritysten määrä kasvoi vuosina 2016–2019 unionin järjestelmän osalta. Muun kuin unionin järjestelmän suhteellinen kasvu oli merkittävämpää, sillä siinä otetaan huomioon myös vertailuajankohdan vaikutus, joka edustaa rekisteröintien vähäistä määrää analysoidun kauden alussa. Vaikuttaa siltä, että viime aikoina arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröityneiden verovelvollisten nouseva suuntaus on kääntynyt, mikä saattaa olla osoitus siitä, että sellaisia verovelvollisia, joilla ei ole toimintaa, poistetaan rekisteristä enemmän. a. Unionin järjestelmä b. Muu kuin unionin järjestelmä Lähde: Euroopan komissio (2020) – Arvonlisäveron erityisjärjestelmää koskevat tilastot Jäsenvaltioiden tason kehitys näyttää kuitenkin erilaiselta, ja joissakin maissa, kuten Virossa ja Alankomaissa, rekisteröitymiset arvonlisäveron erityisjärjestelmään lisääntyivät merkittävästi tarkastellulla kaudella, kun taas toisissa maissa, kuten Saksassa, Irlannissa, Ranskassa, Puolassa ja Slovakiassa, tällaiset rekisteröitymiset vähenivät.

Selitys: Sarakkeissa verrataan vuoden 2019 rekisteröitymisiä arvonlisäveron erityisjärjestelmään vuosien 2016–2019 arvonlisäveron erityisjärjestelmän rekisteröitymisten keskiarvoon Lähde: Euroopan komissio (2020) – Arvonlisäveron erityisjärjestelmää koskevat tilastot Arvonlisäveron erityisjärjestelmän rekisteristä poistaminen tehdään joko verovelvollisen pyynnöstä tai verohallinnon aloitteesta. Viimeksi mainittu on hyvä osoitus verohallinnon pyrkimyksistä ylläpitää arvonlisäveron erityisjärjestelmän tietokannan tarkkuutta. Jäsenvaltioiden vastaukset osoittavat, että tällä alalla on edistytty vain vähän, erityisesti analysoidun kauden loppupuolella. Selitys: Sarakkeissa ilmoitetaan rekisteristä poistettujen yritysten osuus rekisteröityjen yritysten kokonaismäärästä vuosina 2016–2019 keskimäärin

Lähde: Euroopan komissio (2020) – Arvonlisäveron erityisjärjestelmää koskevat tilastot Luvut vaihtelevat kuitenkin huomattavasti. Lähes puolet jäsenvaltioista (Tanska, Viro, Kreikka, Kroatia, Italia, Liettua, Puola, Portugali, Romania, Ruotsi, Slovenia, Slovakia, Suomi ja Ruotsi) ei vaikuta tekevän arvonlisäveron erityisjärjestelmän rekisteristä poistamisia lainkaan viran puolesta, kun taas muut jäsenvaltiot (erityisesti Belgia, Espanja, Tšekki, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Kypros, Irlanti ja Latvia) siivoavat arvonlisäveron erityisjärjestelmän tietokantojaan poistamalla yrityksiä rekisteristä viran puolesta. Suositus 15: Lisätään toimia arvonlisäveron erityisjärjestelmän tietokannan tarkkuuden säilyttämiseksi. Kaikki rekisteröinnit eivät johda tarkastuksiin. Kun vastauksia verrataan muihin käytettävissä oleviin sisäisiin tietolähteisiin, käy selvästi ilmi, että jäsenvaltiot eivät tarkasta arvonlisäveron erityisjärjestelmän verovelvollisia. Lähde: Euroopan komissio (2020) – Arvonlisäveron erityisjärjestelmää koskevat tilastot Arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröityihin verovelvollisiin EU:n jäsenvaltioissa kohdistuvien tarkastusten määrä on hyvin pieni: Vuonna 2019 niitä tehtiin vain 47 sekä unionin järjestelmien että muiden kuin unionin järjestelmien osalta tunnistamisjäsenvaltiona ja kulutusjäsenvaltiona, kun taas EU:n mediaani on nolla. Tämä tarkoittaa, että tarkastuksen tekeminen on tällä hetkellä EU:n tasolla poikkeus, sillä arvonlisäveron erityisjärjestelmään liittyvien tarkastusten tekemättä jättäminen on tavallista. Joidenkin toimien toteuttamisesta tällä alalla raportoivat ainoastaan Belgia (seitsemän unionin järjestelmään liittyvää tarkastusta tunnistamisjäsenvaltiona ja neljä kulutusjäsenvaltiona), Tanska (14 muuhun kuin unionin järjestelmään liittyvää tarkastusta kulutusjäsenvaltiona), Suomi (seitsemän muuhun kuin unionin järjestelmään liittyvää tarkastusta tunnistamisjäsenvaltiona) ja Espanja (viisi unionin järjestelmään liittyvää tarkastusta kulutusjäsenvaltiona). Suurin osa jäsenvaltioista (16/28) ei tehnyt arvonlisäveron erityisjärjestelmään liittyviä tarkastuksia lainkaan vuonna 2019. Jotkut selittivät, etteivät ne pysty ilmoittamaan lukuja, koska ne käyttävät täysin integroitua riskianalyysin ja säännösten noudattamisen hallintajärjestelmää kaikkien verojen osalta, joten arvonlisäveron erityisjärjestelmään liittyviä tarkastuksia ei yksilöidä erikseen kansallisissa tilastoissa. Suositus 16: Parannetaan arvonlisäveron erityisjärjestelmään rekisteröityneiden yritysten tarkastustoimintaa. 4.3.Digitalisaatio, tietotekniikka ja data-analytiikka Edellisessä kertomuksessa komissio suositteli, että jäsenvaltioiden olisi tehostettava verohallintojen digitalisointia ja automatisointia sekä tietojen vaihtoa ja jakamista (suositukset 2 ja 11). Jatkotoimena jäsenvaltioilta kysyttiin merkittävistä tietoteknisistä parannuksista (esimerkiksi digitalisointihankkeet ja uudet toiminnot) verohallinnoissaan vuosina 2016–2019. Suurin osa jäsenvaltioista vastasi myönteisesti, mikä vaikuttaa korreloivan yksittäisten tulosten kanssa 1) keskimääräisen alv-vajeen pienenemisen ja 2) alv-tulojen keskimääräisen kasvun osalta samalla ajanjaksolla. a. Kysymys 1.10: ”Onko jäsenvaltiosi verohallinnossa tehty (vuosina 2016–2019) merkittäviä tietoteknisiä parannuksia (esimerkiksi digitalisointihankkeet ja uudet toiminnot)?”

b. Merkittävä tietotekniikka-aloite (”Kyllä”/”Ei”) verrattuna alv-tulojen ja -vajeen muutokseen Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Vaikuttaa siltä, että tietoteknisillä parannuksilla voidaan vähentää alv-vajetta johdonmukaisemmin ja lisätä alv-tuloja enemmän. Jäsenvaltiot, jotka ilmoittivat merkittävistä tietoteknisistä parannuksista, onnistuivat pienentämään alv-vajetta samalla ajanjaksolla lähes neljä kertaa paremmin. Niiden jäsenvaltioiden alv-kertymä, jotka ilmoittivat merkittävistä tietoteknisistä parannuksista, kasvoi analysoidun ajanjakson aikana keskimäärin 37 prosenttia enemmän. Tietoihin sisältyy kuitenkin vertailuajankohdan vaikutus (jäsenvaltiot eivät olleet analyysin alussa samalla tasolla tietotekniikan kehittämisessä, joten joillakin jäsenvaltioilla oli enemmän mahdollisuuksia merkittäviin parannuksiin) ja muita parametreja, kuten alv-kantojen muutokset kauden aikana. Aiemmissa alv-vajetta koskevissa tutkimuksissa (2018 ja 2020) laaditut ekonometriset mallit osoittavat, että tietotekniikkamenojen osuudella on tilastollinen merkitys alv-vajeen suuruuden selittäjänä. Perustasomäärityksen arviointitulosten mukaan alv-vajeen pieneneminen yhdellä prosenttiyksiköllä edellyttää sitä, että tietotekniikkamenojen osuutta verohallinnon kokonaismenoista kasvatetaan noin 5,4 prosenttiyksiköllä. Tietotekniikkamenot eivät kuitenkaan ole ihmelääke, ja niiden vaikutus on rajallinen: tietyllä tasolla tietotekniikkainvestointien lisäämisellä ei enää ole myönteistä vaikutusta. Tietotekniikkamenojen osuuden ja alv-vajeen välillä on vähenevä suhde. Hyödyt alkavat kadota, kun tietotekniikkamenot ovat noin 9,8 prosenttia verohallinnon kokonaismenoista. Verohallinnoilta ja muista lähteistä (OECD) saatujen tietojen perusteella alv-kertymään mukautettujen tietotekniikkamenojen (investoinnit ja ylläpito) kokonaisosuus oli suurempi kymmenessä jäsenvaltiossa eli Irlannissa, Suomessa, Latviassa, Unkarissa, Liettuassa, Bulgariassa, Tšekissä, Maltalla, Italiassa ja Puolassa (analyysia varten ne ryhmiteltiin ”tietotekniikkamenoryhmään”). Suositus 17: Investoidaan merkittäviin tietoteknisiin parannuksiin siten, että säilytetään samalla olemassa olevat tietotekniikkajärjestelmät yleisen tarveanalyysin perusteella. Kymmenen eniten tietotekniikkaan investoineen jäsenvaltion ”tietotekniikkamenoryhmä” verrattuna EU:n keskiarvoon Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Jos analyysi toistetaan tietotekniikkamenojen kokonaismäärän osalta kyseisellä ajanjaksolla, kymmenen enemmän tietotekniikkaan investoinutta jäsenvaltiota on menestynyt huomattavasti paremmin sekä alv-tulojen (81 % suurempi lisäys) että alv-vajeen (kaksinkertainen vähennys prosenttiyksikköinä) osalta. Tietotekniikkamenot ja erityisesti tietotekniikkainvestoinnit eivät jakaudu lineaarisesti, vaan ne voivat vaihdella huomattavasti eri vuosina. Verohallintojen digitalisointi koostuu kahdesta pääosasta, jotka ovat tietotekniikkamenot (investoinnit ja ylläpito) ja henkilöstömenot (tietotekniikan asiantuntijat). Tietotekniikkaan osoitettujen henkilöstöresurssien keskimääräinen kasvu EU:ssa oli 13 prosenttia vuosina 2016–2019, ja Bulgariassa, Unkarissa, Suomessa, Romaniassa ja Espanjassa (kokoaikaisessa työsuhteessa olevan) tietotekniikkahenkilöstön määrä oli keskimääräistä suurempi. Tietotekniikkahenkilöstön määrä kasvoi tänä aikana merkittävästi Kyproksessa, Kroatiassa, Virossa, Espanjassa, Ruotsissa ja erityisesti Puolassa. Tietoteknisten taitojen arviointi on kuitenkin mahdotonta, vaikka verohallinnot voisivat hyötyä tällaisesta arvioinnista strategioidensa kalibroimiseksi. EU:n jäsenvaltiot käyttävät erilaisia sisäisiä tai ulkoistettuja tietotekniikan kehittämismalleja useiden sisäisten tekijöiden ja päätösten perusteella. Kumpikaan malli ei ole täydellinen, sillä molemmilla on aikaan, riskeihin ja kustannuksiin liittyviä etuja ja haittoja (esimerkiksi kun verohallinnot käyttävät omia tietotekniikkakehittäjiä, ne ottavat koko kehittäjien kykyjä koskevan riskin, kun taas ulkoisen kehittäjän tapauksessa ne eivät ota koko riskiä). Yleisesti ottaen verohallinnot lisäävät tietotekniikkamenoja ja tietotekniikan asiantuntijoiden palkkaamista, mikä on yleensä kannattava investointi. Komissio pitää näin ollen kiinni aiemmasta suosituksestaan lisätä digitalisointia ja investoida tietojen automatisointiin ja vaihtoon. Kuten edellisessä kertomuksessa todettiin, jäsenvaltiot voisivat myös hyötyä tiiviimmästä yhteistyöstä ja yhteisinvestoinneista yhteensopiviin tietoteknisiin ratkaisuihin, joilla estetään toimenpiteiden ja järjestelmien päällekkäisyys ja mahdollistetaan tietotekniikkamenojen vähentäminen. Suositus 18: Investoidaan tietotekniikkahenkilöstöön siten, että sekä lisätään henkilöstön määrää että parannetaan heidän osaamistaan.

Jotta säännösten noudattamisen taso olisi jatkuvasti korkea, jäsenvaltiot tasapainottavat kahta osatekijää ja yhdistävät ne eräänlaiseen ”porkkana ja keppi” -lähestymistapaan, johon kuuluvat säännöksiä noudattaville verovelvollisille tarjottavien palvelujen parantaminen (”porkkana”) sekä säännöksiä noudattamattomien verovelvollisten tunnistaminen ja niiden toiminnan korjaaminen (”keppi”). Näillä kahdella strategisella toimintatavalla on yksi yhteinen tekijä: tieto. Tietojen tehokkaalla käytöllä tuetaan nopeampia, oikeudenmukaisempia ja paremmin perusteltuja päätöksiä, parempien palvelujen tarjoamista verovelvollisille sekä säännöksiä noudattamattomien verovelvollisten havaitsemista. Jäljempänä olevan jakson analyysi alkaa 1) verohallinnon säännösten noudattamista koskevista hallintasuunnitelmista, siinä siirrytään sitten 2) verovelvollisille tarjottaviin palveluihin, ja se päättyy 3) verohallinnon alv-säännösten noudattamisessa käyttämiin tietoihin. 4.4.Säännösten noudattamisen hallintasuunnitelmat Alv-hallinnon tulisi alkaa hyvästä säännösten noudattamista koskevasta suunnitelmasta. Verovelvollisten säännösten noudattamista koskeva ohjelma on korkean tason suunnitelma, jossa kootaan yhteen asiakirjaan kuvaus verojärjestelmässä havaituista merkittävimmistä säännösten noudattamiseen liittyvistä riskeistä ja esitetään yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten verohallinto aikoo käsitellä näitä riskejä (IMF, 2010) . Edellisessä kertomuksessa komissio suositteli, että jäsenvaltioiden ”tulisi varmistaa, että niiden tarkastusstrategia on osa yleistä (alv-)säännösten noudattamista koskevaa strategia, ei erillinen lähestymistapa”. Sen arvioiminen, täyttävätkö jäsenvaltiot tämän vaatimuksen, riippuu tällaisen asiakirjan olemassaolosta, sen hyväksymisestä asianmukaisella johtotasolla ja sen sisällyttämisestä verohallinnon vuotuisiin toimintasuunnitelmiin. Kysymys 4.1: ”Onko verohallinnolla säännösten noudattamisen parantamista koskeva suunnitelma?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Säännösten noudattamista koskevan suunnitelman laatiminen on yksi askel oikeaan suuntaan. Alv-hallintaprosessin kannalta suunnitelman sisältö on kuitenkin vielä tärkeämpi. Komissio pyysi lisätietoja merkittävimpien alv-säännösten noudattamiseen liittyvien riskien ja niihin liittyvien vastatoimien, tarkastussuunnitelmien, lieventämistoimien sekä muiden osatekijöiden sisällyttämisestä jäsenvaltioiden säännösten noudattamista koskeviin suunnitelmiin. Yhteenveto havainnoista esitetään kaaviossa 26. Kysymys 4.1.a: ”Verohallinnon verosäännösten noudattamista koskeva suunnitelma... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Säännösten noudattamista koskevia suunnitelmia koskeviin kysymyksiin saaduissa vastauksissa kahdeksan jäsenvaltiota ilmoitti, että niiden säännösten noudattamista koskevat suunnitelmat ovat täysin avoimia tai julkisia ja verovelvollisten käytettävissä. Kuusi näistä jäsenvaltioista (Irlanti, Espanja, Kroatia, Italia, Alankomaat, Slovakia ja Slovakia) menivät tässä avoimuushankkeessa pidemmälle asettamalla asiakirjat julkisesti saataville. Lisäksi jotkin EU:n jäsenvaltiot, kuten Bulgaria ja Espanja, sisällyttävät suunnitelmiinsa kaikki edellä mainitut seikat. Samaan aikaan Saksa, Luxemburg ja Portugali vastasivat ”Ei” kysymykseen ”Onko verohallinnolla säännösten noudattamisen parantamista koskeva suunnitelma?”. Suositus 19: Lievennetään riskejä säännösten noudattamista koskevalla hallintasuunnitelmalla, joka sisältää tärkeimmät säännösten noudattamiseen liittyvät uhat, ja seurataan säännöllisesti sen täytäntöönpanoa. 4.5.Verovelvollisille tarkoitetut palvelut Verovelvollisilla on oltava mahdollisuus saada helposti tietoja ja tukea, joita ne tarvitsevat voidakseen noudattaa säännöksiä vapaaehtoisesti ja kohtuullisin kustannuksin. Verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen kehittäminen ja verovelvollisten hallinnollisen taakan vähentäminen on yksi parhaista alv-petosten torjumista koskevista strategioista (IMF, Euroopan komissio, OECD ja Maailmanpankki). Koska alv-hallinto voi olla hyvin monimutkaista, verovelvolliset tarvitsevat asianmukaista apua. Niillä on oikeus kunnollisiin palveluihin, joiden avulla ne voivat täyttää alv:oon liittyvät velvoitteensa. Komissio kysyi jäsenvaltioiden verohallinnoilta muun muassa seuraavien verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen olemassaolosta: ·yleisesti saatavilla oleva palvelujen toimituskanavia koskeva strategia tai luettelo verovelvollisille tarjottavista palveluista;

·menettelyt, joilla varmistetaan verovelvollisten alv-sääntöjä koskevien tietojen säännöllinen ja järjestelmällinen päivittäminen; ·alv-sääntöjä koskevien tietojen antaminen vierailla kielillä; ·erityinen viestintäkanava arvonlisäveron erityisjärjestelmää varten; ·palvelujen tarjoamista koskevat vaatimukset suhteessa verovelvollisten tiedusteluihin vastaamiseen kuluvaan aikaan; ·yksinkertaistettujen kirjanpito- ja raportointijärjestelyjen antaminen pienten verovelvollisten käyttöön. Kaavio 29 sisältää yhteenvedon jäsenvaltioilta saaduista vastauksista. Kysymys 4.4: ”Verovelvollisille tarkoitetut palvelut: Verohallinto... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Ainoastaan Kreikka, Espanja, Latvia ja Portugali tarjoavat kaikkia edellä lueteltuja verovelvollisille tarkoitettuja palveluja. Suurin osa jäsenvaltioista tarjoaa suurinta osaa palveluista, kun taas Tšekki, Kypros, Puola, Romania ja Suomi tarjoavat vähemmän verovelvollisille tarkoitettuja palveluja. Verohallinnon olisi harjoitettava toimintaansa avoimesti ja julkaistava raportteja (esimerkiksi verkkosivustollaan) verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen tarjoamista koskevista tuloksistaan. Alv-velvolliset alkavat luottaa verohallintoon ja lujittavat suhdettaan siihen. Komissio pyysi jäsenvaltioilta tietoja verovelvollisille tarkoitettuja palveluja koskevien tuloksellisuusraporttien julkaisemisesta vuosina 2016–2019. Kysymys 4.4: ”Verovelvollisille tarkoitetut palvelut. Verohallinto ... julkaisee raportteja (esimerkiksi verohallinnon verkkosivustolla) verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen tarjoamisessa vuosina 2016–2019 saaduista tuloksista.” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Komissio kysyi ainoastaan verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen olemassaolosta, eikä se yrittänyt arvioida kattavasti annetun avun laatua. Kaikkien jäsenvaltioiden verkkosivustoja on kuitenkin tarkasteltu (ks. liite 3: luettelo alv-velvoitteita koskevista verkkosivuista). Komissio tarkasteli niitä ulkomaisen verovelvollisen näkökulmasta ja yritti paikantaa verkossa saatavilla olevat asiaankuuluvat alv-rekisteröintitiedot. Kaavion 29 painotetussa pisteytyksessä otetaan huomioon erilaiset ulottuvuudet, jotka koskevat verovelvollisille alv-rekisteröintivelvoitteista tiedottamista, kuten verkossa olevien tietojen olemassaolo, niiden saatavuus vieraalla kielellä ja käsitys tietojen täydellisyydestä.

Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Yleisesti ottaen jäsenvaltiot tiedottavat aktiivisesti verovelvollisille niiden alv-velvoitteista. Ainoastaan Romania vastasi kyselyyn ”Ei”. Pienellä osalla jäsenvaltioista (Kreikka, Romania ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä osittain Bulgaria, Irlanti ja Kypros) oli vain vähän tai ei ollenkaan tietoa vieraalla kielellä. Verovelvollisille tiedottamisessa käytetty vieras kieli on yleensä englanti, mikä selittää Yhdistyneen kuningaskunnan suhteellisen alhaisen pistemäärän. Jäsenvaltiot ovat todella edistyneet alv-tietojen inklusiivisuuden ja yleisen käyttökokemuksen osalta, ja luettelon kärjessä ovat Tanska, Viro, Irlanti, Latvia, Liettua, Alankomaat, Puola, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Jotkin jäsenvaltiot (Bulgaria, Kreikka, Kypros ja Romania sekä osittain Saksa, Ranska ja Slovakia) ovat jääneet jälkeen. On huomattava, että paremmat ja helpommin saatavilla olevat tiedot alv-velvoitteista ja sovellettavasta lainsäädännöstä edellyttävät vähäisiä investointeja ja että niillä parannetaan verosäännösten noudattamista suhteellisen lyhyellä aikavälillä. Suositus 20: Omaksutaan palvelusuuntautunut asenne alv-velvollisia kohtaan ja hyödynnetään verovelvollisten kanssa tapahtuvan vuorovaikutuksen tarjoamaa mahdollisuutta tarjota korkealaatuisia alv-hallintopalveluja. 4.6.Tietojen käyttö alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin 4.6.1. Tietojen kerääminen Nykyaikaisen verohallinnon on vastattava digitaalisten palvelujen kasvavaan kysyntään alv-hallinnon alalla ja hyödynnettävä alan uuden tietoteknisen kehityksen tarjoamia mahdollisuuksia. Toisaalta alv-velvollisilla on suuremmat verohallinnon palveluja koskevat odotukset. Toisaalta kasvava kysyntä lisää verohallintoihin kohdistuvaa painetta antaa alv-velvollisten käyttöön enemmän palveluja. Paremmat palvelut vaativat enemmän tietoja, jotka ovat myös laadullisia. Nykyään tuotetaan valtavia määriä tietoja, mikä tarjoaa verohallinnoille mahdollisuuden käyttää näitä tietoja säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin. Komissio halusi selvittää, mitä tietoja on käytettävissä alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin. Verohallinnot käyttävät tietoja, jotka ovat peräisin eri lähteistä, kuten laskuista, verkkoalustoilta, käyttäytymis- ja ympäristötutkimuksista, kolmansien osapuolten tiedoista, muiden maiden kanssa vaihdetuista tiedoista sekä muiden maiden kanssa tehdyistä keskinäistä avunantoa koskevista sopimuksista. Kysymys 4.3: ”Mitkä tietoluokat ovat verohallinnon saatavilla ja käytössä alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin? (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Eri tietolähteiden käyttö alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin vaihtelee jäsenvaltioittain. Vaihteluun vaikuttavat myös esimerkiksi lainsäädäntökehyksen, poliittisen organisaation ja yhteiskunnallisten rakenteiden erityispiirteet. Vaikka kaikki jäsenvaltiot vaihtavat tietoja ja käyttävät keskinäistä avunantoa koskevia sopimuksia ja kolmansien osapuolten tietoja, vain pieni osa niistä käyttää verkkoalustojen maksutietoja tai käyttäytymistutkimuksia. Näissä tutkimuksissa yksilöidään sosioekonomiset tekijät (esimerkiksi ikä, sukupuoli, ammattiasema ja koulutustaso) ja institutionaaliset tekijät (esimerkiksi luottamus hallintoon ja yhteisön tyytyväisyys julkisten palvelujen laatuun), jotka vaikuttavat verovelvollisen motivaatioon noudattaa alv-velvoitteitaan. Tanska, Kreikka, Italia ja Unkari ilmoittivat käyttävänsä alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin monenlaisia tietoja. Belgia, Saksa, Luxemburg, Alankomaat ja Suomi ilmoittivat käyttävänsä tietoja ainoastaan kahdesta edellä luetellusta luokasta. Suositus 21: Tutkitaan mahdollisuutta käyttää useita tietojoukkoja alv-säännösten noudattamiseen liittyviin tarkoituksiin ja parannetaan pysyvästi tietojenvaihdon ja hallinnollisen yhteistyön laatua. 4.6.2. Tietoon perustuva päätös: tietojen hyödyntäminen Tehokkaat verohallinnot ovat vahvasti riippuvaisia data-analytiikastaan ja tutkimusvalmiuksistaan parempien palvelujen, tehokkaamman valvonnan ja vankan poliittisen neuvonnan tarjoamiseksi julkishallinnolle. Toisaalta verohallinnon ylimmällä johdolla olisi oltava kaikki analyyttiset tiedot, joita tarvitaan valtion budjetointiprosesseihin ja verotulojen ennustamiseen. Toisaalta johdolla olisi oltava kaikkina aikoina kokonaiskuva alv-hallintoprosessista (tulostaulu).

Suurimmalla osalla EU:n jäsenvaltioista (20/28) on vuotuiset alv:n kantoa koskevat tavoitteet. Jotkin jäsenvaltiot (Saksa, Kypros, Luxemburg, Alankomaat, Ruotsi, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta) eivät käytä veronkantotavoitteita, vaan ne käyttävät alv-tuloja koskevia arvioita. Valtiovarainministeriöt tai korkeamman asteen poliittiset elimet asettavat tavoitteet yhteistyössä verohallintojen kanssa tai niiden toimittamien tietojen perusteella ottaen huomioon erilaiset tekijät, kuten makrotaloudellisen ympäristön muutokset ja alv-tuloennusteet. Yleisesti ottaen kantotavoitteet ja -arviot ovat tarkkoja (noin 1,2 %:n mediaanipoikkeama), ja joidenkin jäsenvaltioiden (Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Kreikka, Ranska, Latvia, Liettua, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Slovenia, Slovakia ja Ruotsi) ennusteet tai tavoitteet ovat hyvin lähellä alv-tulojen kantoa koskevia todellisia arvoja. Kysymys 4.5: ”Verohallinnon ylin johto saa säännöllisesti raportteja... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Alv-hallinto on tehottomampi ilman hyviä perustietoja. Parhaistakin tietojoukoista on vain vähän hyötyä ilman, että näitä tietoja voidaan käyttää tietämyksen ja toteuttamiskelpoisten näkemysten luomiseen tietoon perustuvien päätösten tueksi. Joissakin jäsenvaltioissa, kuten Belgiassa, Espanjassa, Ranskassa, Kroatiassa, Latviassa, Liettuassa, Unkarissa, Romaniassa, Sloveniassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ylin johto saa raportteja säännöllisesti. Komissio katsoo, että kaikkia edellä lueteltuja aloja koskevat säännölliset raportit ovat hyödyllisiä jäsenvaltioiden verohallinnon ylimmälle johdolle, sillä ne mahdollistavat tietoon perustuvat päätökset. Useat verohallinnot toimittivat lisätietoja alv-säännösten noudattamisen ja verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen viimeaikaisesta kehityksestä. Vertaamalla aloitteita alv-vajeen pienentämisessä parhaiten menestyneissä jäsenvaltioissa (Bulgaria, Espanja, Ranska, Kroatia, Latvia, Unkari, Puola, Portugali, Slovenia ja Slovakia) ja niissä jäsenvaltioissa, joissa alv-vaje on historiallisesti ollut alhainen (Tanska, Viro, Suomi ja Ruotsi), onnistuneimmat toimenpiteet vaikuttavat olevan ·sähköisten rekisteröivien kassakoneiden käyttöönotto; ·sähköinen raportointi; ·kaupan valvonta; ·sähköinen tarkastus ja standardointi; ·liiketoimiin perustuva raportointi; ·riskinhallinta, mukaan lukien verovelvollisten jaottelu ja käyttäytymisprofilointi; ·datavetoiset tekniikat, jotka johtavat riskien pisteytykseen ja automatisoituun järjestykseen asettamiseen. Suositus 22: Kerätään merkityksellisiä tietoja, tasapainotetaan riskinarviointianalyysi- ja profilointiratkaisuja ja investoidaan edelleen analyysivalmiuksiin. 5.Alv-ilmoitusten antaminen ja alv:n maksaminen 5.1.Alv-ilmoitusten oikea-aikaisuus Alv-ilmoitusten antaminen on edelleen pääasiallinen keino määrittää verovelvollisen alv-velvollisuus. Verovelvolliset ilmoittavat alv-ilmoituksessa rekisteröintijäsenvaltion verohallinnolle liiketoimistaan, asiakkailtaan veloitetusta alv:sta (myyntiin sisältyvä alv) tai tavarantoimittajiensa perimästä alv:sta (tuotantopanoksiin sisältyvä alv) sekä maksettavan tai palautettavan alv:n määrästä.

Jäsenvaltioilla on erilaiset mallit alv-ilmoituksia varten. Ne toimitetaan yleensä sähköisessä muodossa (joissakin jäsenvaltioissa sallitaan myös paperimuotoiset ilmoitukset), ja verovelvolliset tekevät ne itse tai välittäjän välityksellä. 5.1.1.Alv-ilmoituksen sähköinen antaminen Sekä alv-ilmoituksen sähköisen antamisen että verojen maksamisen viimeaikainen tietotekniikan kehitys tarjoaa verohallinnoille huomattavia etuja eri aloilla, kuten tehokkuuden parantamisessa, hallintokustannuksissa ja täytäntöönpanossa. Alv-ilmoituksen antaminen sähköisesti parantaa myös verovelvollisille tarkoitettujen palvelujen yleistä laatua vähentämällä alv-säännösten noudattamisesta aiheutuvaa taakkaa. Jäsenvaltiot mainostavat alv-ilmoituksen sähköisen antamisen etuja pysyvästi korkeampien alv-ilmoituksen sähköisen antamisen käyttöasteiden saavuttamiseksi, ja jotkin niistä ovat tehneet siitä pakollista. Kysymys 5.1: ”Maassani alv-ilmoituksen tekeminen sähköisesti...” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Jäsenvaltioiden alv-ilmoituksen sähköisen antamisen aste on yleisesti ottaen korkea. EU:n mediaani oli lähes 99 prosenttia vuonna 2019. Edelliseen kertomukseen verrattuna alv-ilmoituksen sähköisessä antamisessa on tapahtunut selvää edistystä, sillä alv-ilmoituksen sähköisen antamisen osuus kasvoi vuoden 2013 yli 83 prosentista lähes 100 prosenttiin liki kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2019. Viidessä jäsenvaltiossa (Saksa, Kreikka, Kypros, Malta ja Ruotsi) sähköisesti annettujen alv-ilmoitusten osuuden laskettiin olevan alle 90 prosenttia. Jos ilmoitetut tiedot pitävät paikkansa, tähän alv-ilmoitusten sähköisen antamisen alhaiseen osuuteen on puututtava erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa alv-ilmoituksen antaminen sähköisesti on pakollista. 5.1.2.Alv-ilmoitusten antamisen määräaikojen noudattamisen valvonta Alv-ilmoitusten antaminen sähköisesti tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden valvoa paremmin, että verovelvolliset noudattavat alv-ilmoituksille asetettuja määräaikoja. Lähes kaikki jäsenvaltiot (25/28) vastasivat, että verovelvollisten alv-ilmoituksia koskevien määräaikojen noudattamista seurataan automaattisesti, ja yli puolet käyttää tunnettuihin olosuhteisiin ja käyttäytymiseen perustuvia riskikriteereitä tai profilointitekniikoita kasvattaakseen ajallaan annettavien alv-ilmoitusten osuutta. a. Kysymys 5.2: ”Verovelvollisten alv-ilmoituksia koskevien määräaikojen noudattamista...” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus b. Kysymys 5.3: ”Käytetäänkö alv-ilmoitusten oikea-aikaisen antamisen varmistamiseksi riskikriteerejä tai profilointitekniikoita (jotka perustuvat tunnettuihin olosuhteisiin ja käyttäytymiseen)?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Alv-ilmoitusten antaminen on monille verovelvollisille merkittävin yhteys verohallintoon. Jäsenvaltiot voivat asettaa alv-ilmoituksille omat ilmoitusmääräaikansa. Useimmat niistä vaativat alv-ilmoituksen ilmoituskauden päättymistä seuraavan kuukauden kymmenen viimeisen päivän aikana, mutta poikkeuksia on olemassa (esimerkiksi Saksa vaatii alv-ilmoituksen kymmenen päivän kuluessa raportointikauden päättymisestä). Jäsenvaltiot voivat vapaasti vahvistaa alv-ilmoitustensa ilmoituskalenterit, ja ne vaativat yleensä kuukausittaisia ilmoituksia. Neljännesvuosittainen ilmoittaminen ei ole harvinaista, kun taas vuotuinen ilmoittaminen on lisävaatimus tietyissä maissa (esimerkiksi Italiassa). Jotkin maat, kuten Saksa, saattavat vaatia yhden vuotuisen ilmoituksen, jos toiminta on hyvin vähäistä.

Muunlaiset alv-ilmoituskaudet ovat harvinaisia, mutta niitä on käytössä (esimerkiksi Ranskassa epäsäännöllistä kauppaa harjoittavien yritysten osalta, Kreikassa pienten verovelvollisten tiettyjen luokkien, kuten alle 12 metrin mittaisten rannikkokalastusalusten, osalta ja Belgiassa konkurssitapausten erityisilmoitusten tai erityistapahtumiin osallistumisen osalta). Tällaiset erityisjärjestelyt vaikuttavat toisinaan ajallaan annettujen alv-ilmoitusten osuuksien laskentaan (ajallaan annettujen ilmoitusten määrä suhteessa odotettavissa olevaan veroilmoitusten määrään). Tämä on pääasiallinen alv-ilmoituksia koskevien säännösten noudattamista koskeva indikaattori. Ajallaan tehtävien ilmoitusten osuus on jäsenvaltioissa yleensä korkea ja joissain lähes 100 prosenttia (Belgia, Bulgaria, Viro, Espanja, Latvia, Liettua, Itävalta, Slovakia, Suomi ja Ruotsi). EU:n keskiarvo on 93,1 prosenttia. Kreikalla (66 %), Maltalla (74 %) ja Kyproksella (86 %) ajallaan annettujen alv-ilmoitusten osuudet ovat pienimmät, ja viisi jäsenvaltiota (Tšekki, Saksa, Ranska, Kroatia ja Puola) ei pystynyt toimittamaan tarvittavia tietoja tämän indikaattorin laskemiseksi. Suositus 23: Jatketaan toimia, joilla pyritään suurempaan ajallaan annettujen alv-ilmoitusten osuuteen, sillä se on hyvä alv-järjestelmän kestävyyden indikaattori. Alussa monet alv-hallintopalvelut keskittyivät yksinkertaisempiin näkökohtiin, kuten alv-ilmoitusten sähköiseen antamiseen ja alv:n sähköiseen maksamiseen. Verohallintojen on kuitenkin ryhdyttävä jatkotoimiin myös alv-ilmoitusten sähköisen antamisen yhteydessä, jos säännöksiä ei noudateta. Verohallinnot ovat myöhemmin ottaneet käyttöön lisää kaksisuuntaisia palveluja, joissa annetaan erilaisia varoituksia ja ilmoituksia. Verohallintojen toimet alv-ilmoitusten oikea-aikaisen antamisen varmistamiseksi vaihtelevat, kuten kaaviossa 34 esitetään. Kysymys 5.4: ”Mitä toimia verohallinto käynnistää, jos alv-ilmoitus annetaan myöhässä tai sitä ei anneta? (Voit valita useamman kuin yhden vastauksen)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 24: Muistutetaan verovelvollisia ennakoivasti alv-ilmoitusten määräajoista ja käytetään erityisiä tukivälineitä. Niiden verovelvollisten tunnistaminen, jotka eivät ole antaneet alv-ilmoituksia määräajassa, olisi automatisoitava, ja verohallintojen seuranta- ja täytäntöönpanotoimet olisi mukautettava olosuhteisiin, kuten verovelvollisen aiempaan käyttäytymiseen (alv-ilmoitushistoria). Jos alv-ilmoitusta ei tehdä, suurin osa jäsenvaltioista arvioi erääntyneen alv:n ja lisää siihen seuraamusmaksun. Alv-ilmoituksen myöhässä antamista koskevan seuraamusjärjestelmän tehokkuutta olisi kuitenkin arvioitava. Kysymys 5.5: ”Onko hallinto analysoinut myöhästyneiden alv-ilmoitusten ja/tai maksujen seuraamusjärjestelmän tehokkuutta?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Vain pieni osa verohallinnoista (6/28) ilmoitti tekevänsä tällaisia arviointeja. Suositus 25: Suunnitellaan myöhästyneiden alv-ilmoitusten ja maksujen seuraamusjärjestelmä ottaen huomioon kaksi keskeistä periaatetta: yksinkertaisuus ja suhteellisuus. 5.2.Alv:n maksaminen Alv:n maksaminen on myös tärkeä verovelvollisten ja verohallintojen välinen vuorovaikutus. Koska kyseessä on välillinen vero, myyjä (verovelvollinen) suorittaa alv:n verohallinnolle, mutta tosiasiallisesti sen maksaa ostaja osana hintaa. Verovelvollisten odotetaan maksavan alv:n ajoissa. Jos alv:a ei makseta ajoissa, se johtaa yleensä siihen, että verohallinto määrää korkoja ja seuraamuksia ja toteuttaa jatkotoimia. Verohallinnon olisi pyrittävä saavuttamaan mahdollisimman suuri vapaaehtoisten oikea-aikaisten maksujen osuus ja alhaisin mahdollinen verovelkojen määrä.

Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan virheetöntä maksumenettelyä ja nopeita jatkotoimia, kun maksu on myöhässä. Tietotekniikan ja sähköisten maksuratkaisujen käyttö voi tuoda merkittäviä etuja kaikille osapuolille: verovelvollisille, verohallinnolle ja rahoitusalalle. Kaikki EU:n verohallinnot ovat perinteisesti tarjonneet mahdollisuutta paikalla tehtävään maksuun tai käteismaksuihin, mikä johtuu osittain vaihtoehtojen puuttumisesta. Digitalisaation lisääntyessä ajan mittaan veroviranomaisten on entistä kustannustehokkaampaa käyttää veronkantoon kolmansia osapuolia, kuten pankkeja. Viime aikoina on muodostunut yleiseksi käytännöksi täysin sähköinen maksutapa, jossa verovelvolliset suorittavat omat maksunsa verkossa tai maksut on automatisoitu (pankin välityksellä suoraveloituksen muodossa). Komissio on useissa aiemmissa kertomuksissaan kannattanut sähköisten maksuratkaisujen käyttöönottoa. Vuonna 2019 kaikki EU:n jäsenvaltiot tarjosivat odotetusti mahdollisuuden maksaa alv-velvoitteet sähköisesti. Tämä on suositeltavin maksutapa käytännöllisesti katsoen kaikissa tilanteissa. Kysymys 5.6: ”Alv-velvoitteiden sähköinen maksaminen on...” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Yhä useammat jäsenvaltiot ovat päättäneet tehdä sähköisestä alv:n maksamisesta pakollista. Edellisessä kertomuksessa todettiin, että useimmissa jäsenvaltioissa verohallinnot tarjoavat mahdollisuuden maksaa alv sähköisesti, mutta alv:n sähköinen maksaminen on pakollista vain 50 prosentissa jäsenvaltioista. Kysymys 5.7: ”Onko alv-velvoitteiden täyttäminen käteismaksulla sallittua?” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Tällä hetkellä lähes kaikki jäsenvaltiot (98 %) ovat tekemässä alv:n sähköisestä maksamisesta pakollista. Suositus 26: Rajoitetaan alv:n maksamista käteismaksulla mahdollisimman paljon. Verohallinnot pyrkivät siihen, että suurin osa alv:sta maksetaan ajallaan vapaaehtoisesti. Tämä edellyttää, että suuri määrä alv-ilmoituksista annetaan ajoissa, jotta maksettavat määrät voidaan määrittää (ks. edellinen jakso). Se edellyttää myös nopeita jatkotoimia, kun alv:n maksaminen viivästyy. Sen vuoksi verohallintojen on annettava verovelvollisille hyödyllistä palautetta alv-velvoitteiden täyttämisestä. Jäsenvaltiot käyttävät monenlaisia kanavia tällaisen palautteen antamiseen. Kysymys 5.8: ”Verohallinto antaa verovelvollisille palautetta näiden alv-velvoitteiden täyttämisestä... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus EU:n verohallinnot ilmoittivat pitävänsä parhaimpana verkkokanavaa, jolla annetaan palautetta alv-velvoitteiden täyttämisestä. Tällaisia verkkokanavia käytetään yleisesti yhteydenpidossa alv-velvollisten kanssa, mukaan lukien palaute alv-maksuista.

Jotkin jäsenvaltiot käyttävät ”muita” menetelmiä (esimerkiksi puhelinpalvelukeskuksia) tiedottaakseen verovelvollisille niiden maksuvelvoitteista. Portugali on kehittänyt erityisen Situação Fiscal – Pagamentos ‑mobiilisovelluksen , jossa annetaan täydelliset tiedot alv-maksuista ja johon on integroitu digitaalinen lompakko mobiilimaksujen yksinkertaistamiseksi. Jotkin jäsenvaltiot ovat alkaneet käyttää yksilöllistä verotiliä (jota kutsutaan Puolassa ”mikrotiliksi”) alv-velvollisuuden täyttämiseen. Sitä on käytetty myös muihin veroihin, kuten henkilökohtaiseen tuloveroon ja yhteisöveroon. Tähän mennessä tehdyt tutkimukset osoittavat selkeästi, että täysin sähköiset maksutavat ovat selvästi kustannustehokkain tapa kerätä veroja (OECD, 2010). Komissio kannustaa kaikkia jäsenvaltioita suosimaan alv:n sähköistä maksamista mahdollisimman paljon ja luomaan pysyvät ja automaattiset viestintäyhteydet alv-velvollisten kanssa näiden maksuvelvoitteista. Suositus 27: Käytetään verkkokanavaratkaisua ja ylläpidetään ja parannetaan muita varaviestintäkanavia alv-maksajien kanssa käytävää vuorovaikutusta varten. 6.Alv-velkojen perintä, alv:n palautukset ja alv-tarkastukset 6.1.Alv-velkojen perintä EU:n verohallinnot pyrkivät saavuttamaan mahdollisimman korkean alv-säännösten noudattamisen tason. Niiden olisi ennen kaikkea saatava välittömästi tietää kaikista tapauksista, joissa verovelvollisilla on vaikeuksia maksaa alv:a, ja joskus jopa pystyttävä ennakoimaan kaikki tällaiset tapaukset, minkä lisäksi niiden olisi seurattava näitä tilanteita. Kysymys 6.1: ”Miten paljon aikaa lakisääteisen eräpäivän ja ensimmäisen alv-velan perintää koskevan toimenpiteen välillä on (esimerkiksi ensimmäinen ilmoitus verovelvolliselle)? (päivinä)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Koska nopea alustava vastaus on yksi alv-velkojen hallinnan tärkeimmistä näkökohdista, komissio kysyi jäsenvaltioilta, kuinka paljon aikaa lakisääteisen eräpäivän ja ensimmäisen alv-velkojen perintää koskevan toimenpiteen (esimerkiksi ensimmäinen ilmoitus verovelvolliselle) välillä saa enintään olla. Vastaukset vaihtelevat nollan päivän ja 90 päivän välillä. EU:n verohallinnot reagoivat yleensä nopeasti, jos yritys ei noudata alv:n maksamisen määräaikaa. Vain neljässä jäsenvaltiossa – Bulgariassa (61 päivää), Kyproksessa (75 päivää), Luxemburgissa (90 päivää) ja Puolassa (40 päivää) – eräpäivän ja ensimmäisen perintätoimenpiteen välinen aika saa olla yli kuukauden mittainen. Kreikka, Italia, Latvia, Liettua, Romania ja Yhdistynyt kuningaskunta toteuttavat ensimmäisen perintätoimenpiteen välittömästi. Komissio ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja yksittäisissä menettelyissä on eroja. Verohallintojen olisi kuitenkin oltava tietoisia lakisääteisenä eräpäivään mennessä maksamatta jääneistä alv-maksuista ja valvottava niitä, ja niiden olisi oltava valmiita toteuttamaan toimia mahdollisimman pian, vaikka muodollisia toimia voidaan toteuttaa vasta, kun tietty määrä päiviä on kulunut. Joskus ja erityisesti pandemian aiheuttaman taantuman kaltaisten epäsuotuisten talouskausien aikana alv-velka on edelleen ongelma huolimatta siitä, että käytössä on asianmukaisia velanperintästrategioita. Verohallintojen on tähän haasteeseen vastaamiseksi etsittävä vielä innovatiivisempia, koordinoidumpia ja kustannustehokkaampia tapoja käsitellä alv-velkojen perimistä. Paras ratkaisu on vankka, toimiva ja käyttäjäystävällinen velanhallinnan tietotekninen osajärjestelmä. Kaikki EU:n verohallinnot ovat ottaneet käyttöön tietoteknisiä osajärjestelmiä alv-velkojen hallitsemiseksi. Kaikki tietotekniset järjestelmät eivät kuitenkaan toimi yhtä hyvin. Komissio pyysi verohallinnoilta lisätietoja velkojen tietoteknisten hallintajärjestelmien eri keskeisistä näkökohdista arvioidakseen niiden tehokkuutta. Kysymys 6.2: ”Tietoteknisellä järjestelmällä, jota verohallinto käyttää alv-velkojen hallintaan... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 28: Ylläpidetään joustavaa tietoteknistä osajärjestelmää alv-velkojen hallitsemiseksi ja priorisoimiseksi.

Belgia, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta näyttävät tässä suhteessa esimerkkiä. Myös Saksan, Kreikan, Espanjan, Ranskan, Liettuan, Luxemburgin, Romanian, Slovenian ja Ruotsin tulokset ovat olleet hyviä. Erääntyvien alv-velkojen eli vuoden lopun alv-velan kokonaismäärän osalta useimmissa jäsenvaltioissa havaittiin hienoisen myönteinen suuntaus. Kreikkaa, Kyprosta, Alankomaita ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta niiden jäsenvaltioiden, jotka toimittivat täydelliset tai osittaiset tiedot laskelman tekemiseksi , suuntaus oli myönteinen. Alv-velat ylittivät EU:n keskiarvon Kreikassa, Kyproksessa, Maltassa, Puolassa ja Slovakiassa. Puola ilmoitti, että yksi todennäköisimmistä syistä alv-velkojen suureen määrään oli se, että määrättyä alv:a on sovellettu vakaviin verotukseen liittyviin säännöstenvastaisuuksiin ja verovelvollisiin, joilla ei ollut muuta omaisuutta tai muita rahoitusvaroja pankkitileillään. Tilanne voisi olla samanlainen myös muissa jäsenvaltioissa, joissa alv-taso on suhteellisen korkea, mikä tukee suositusta seurata alv-velkoja ja olla valmis toimimaan välittömästi alv:n maksun lakisääteisenä eräpäivänä. 6.2.Alv:n palautukset Yksi alv-laskujen hyvitysjärjestelmän keskeisistä piirteistä on se, että ainoastaan ostoja tekevät verovelvolliset maksavat huomattavia alv-määriä. Keskimäärin noin kolmannes maksetusta alv:sta palautetaan EU:n tasolla. Yleisesti hyväksytty sääntö on, että alv:n palautukset olisi maksettava nopeasti niiden alv-ilmoitusten saamisen jälkeen, jotka johtavat liiallisiin hyvityksiin. Todellisuudessa hyvitysten palautus on ollut alv-järjestelmän heikko kohta, ja se on johtanut monimutkaisiin hallinnollisiin toimenpiteisiin, jotka ovat merkittävästi heikentäneet alv-järjestelmän toimintaa (IMF). Perusteltujen veronpalautusten nopea maksaminen siten, että samalla on käytössä suojatoimia, joilla estetään maksujen maksaminen vilpillisten palautuspyyntöjen tapauksessa, on näin ollen olennaisen tärkeää alv-hallintoprosessin moitteettomuuden kannalta, minkä lisäksi se vahvistaa verosäännösten noudattamista. Palautukset maksetaan yleensä ajallaan. Useat jäsenvaltiot (Bulgaria, Saksa, Espanja, Ranska, Kroatia, Latvia, Luxemburg, Unkari, Alankomaat, Puola, Suomi ja Ruotsi) eivät kyenneet toimittamaan tarvittavia tietoja palautusten oikea-aikaisen maksamisen asteen laskemiseksi, vaikka suurin osa niistä vastasi ”kyllä” kysymykseen, joka koski sitä, seuraavatko ne säännöllisesti (esimerkiksi kuukausittain) alv-palautusten maksamiseen (tai kuittaamiseen) kuluvaa aikaa (ks. jäljempänä oleva kaavio 42). Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Niiden verohallintojen joukossa, jotka asettivat saataville lakisääteiseen päivämäärään mennessä maksettuja alv:n palautuksia koskevat tiedot, Kypros, Kreikka, Malta ja Romania olivat EU:n keskiarvon alapuolella. Kuitenkin ainoastaan Maltan ja Romanian ajoissa maksettujen alv:n palautusten arvon suuntaus oli negatiivinen. Palautusten käsittely viivästyy yleensä silloin, kun valtion talousarvioihin kohdistuu paineita eikä veronkantotavoitteita saavuteta. Verohallinnoilla ja valtiovarainministeriöillä on oltava käytössään asianmukaiset ennuste- ja seurantajärjestelmät, joiden avulla voidaan ennakoida palautusten taso, ja niiden on varattava riittävästi varoja perusteltujen palautuspyyntöjen täyttämiseen, kun niitä ilmenee. Suositus 29: Maksetaan perustellut veronpalautukset viipymättä samalla, kun käytössä on menettelyt, joilla estetään alv-palautuksia koskevien vilpillisten vaatimusten maksaminen. Kun verohallinnot kieltäytyvät maksamasta ajoissa perusteltuja palautuspyyntöjä, alv muuttuu osittain luonteeltaan tosiasiallisesti loppukulutukseen kohdistuvasta verosta tuotantoon kohdistuvaksi veroksi (IMF). Alv-rekisteröitymisvaiheessa tehtävien tarkastusten, kuten henkilöllisyyden todentamista koskevien tarkistusten (ks. 3 jaksossa oleva kaavio 7), lisäksi hyviä alv:n palautusten nopean maksamisen varmistamista koskevia käytäntöjä ovat muun muassa ·erityiset alv-palautusyksiköt; ·erityinen menettely vähäriskisten alv:n palautuspyyntöjen osalta (esimerkiksi erityinen automatisoitu ohjelmisto, jolla tarkistetaan alv:n palautuspyynnöt riskikriteereiden perusteella, jotta voidaan erottaa taustaltaan hyvin säännöksiä noudattaneet huonosti noudattaneista tai niistä, joiden taustaa ei tunneta); ·erityiset toimenpiteet viejien esittämien alv:n palautuspyyntöjen käsittelemiseen; ·palautusten sähköinen maksaminen suorina hyvityksinä verovelvollisen pankkitilille; ·alv:n palautusten maksamiseen tai kuittaamiseen kuluvan ajan säännöllinen seuranta.

Kysymys 6.3: ”Sen varmistamiseksi, että perustellut alv:n palautukset maksetaan nopeasti, verohallinto... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Suositus 30: Sovelletaan havaittuja hyviä käytäntöjä, jos suuria alv:n palautusten määriä maksetaan lakisääteisen päivämäärän jälkeen. Suositus 31: Yhdistetään palautusprosessi rekisteröintikomponenttiin (tarkistetaan verovelvollisten henkilöllisyys, jotta kuvitteelliset elinkeinonharjoittajat eivät pääse alv-järjestelmään) ja integroidaan se säännösten noudattamista koskevaan riskinhallintajärjestelmään. 6.3.Raportointivelvoitteiden täydellisyys: alv-tarkastukset Alv-velvollisten olisi ilmoitettava veroilmoituksissaan täydelliset ja tarkat tiedot, ja verohallintojen olisi seurattava säännöllisesti virheellisestä raportoinnista johtuvia verotulojen menetyksiä. Sellaisen virheellisen alv-raportoinnin seuraukset, johon liittyy sellaisille verovelvollisille, jotka ovat yrityksiä, ominaisia suurempia määriä, voivat olla hyvin vakavia. Alv-tarkastuksilla ja muilla varmistustoimilla edistetään tarkkaa raportointia ja vähennetään veropetoksia. Tarkastuksilla täydennetään muita, ennakoivampia säännösten noudattamista koskevia verovelvollisten tuen aloitteita (ks. 5 jakso). Todentamistoimilla, kuten verotarkastuksilla, tutkinnoilla ja tulojen vertaamisella kolmansien osapuolten tietolähteisiin, on kolme tavoitetta: 1) korjaaminen (poikkeamien korjaamiseksi voidaan määrätä ylimääräisiä veroseuraamuksia), 2) ennaltaehkäiseminen (kiinnijäämisen koetulla todennäköisyydellä on ehkäisevä vaikutus siihen, että alv-ilmoitus jätetään antamatta tai että annetaan virheellinen alv-ilmoitus) ja 3) verotukseen liittyvien tietojen kerääminen . Tässä strategisessa lähestymistavassa on otettava huomioon useita tekijöitä: ·alv-tarkastustoiminnan on perustuttava yhdennettyyn vuotuiseen suunnitelmaan, jonka ylin johto tarkistaa; ·erityisten menettelyjen ja mieluiten tarkastuskäsikirjan olisi oltava olemassa ja niitä olisi käytettävä; ·on käytettävä eri toimialojen tai alojen (esimerkiksi matkailu, rakentaminen ja televiestintä) erityispiirteisiin mukautettuja erityisiä ohjeita; ·alv-tarkastusprosessi olisi dokumentoitava ja sen laatua olisi seurattava; ·tarkastustoiminnassa olisi käytettävä erityistä ohjelmistoa, joka on mukautettu alv-tarkastuksia varten; ·tarkastusprosessissa olisi käytettävä teknologiaa, joka mahdollistaa laajamittaisen veroilmoituksissa ilmoitettujen määrien vertaamisen kolmansilta osapuolilta saatuihin tietoihin; ·tarkastus on joskus tehtävä yhteistyössä muiden hallintovirastojen ja valtion elinten kanssa. Kysymys 6.4: ”Verohallinnon toteuttamissa alv-tarkastuksissa... (Voit valita useamman kuin yhden vastauksen)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Yleisesti ottaen jäsenvaltiot kiinnittävät erityistä huomiota alv-tarkastusprosessiin. Kyselyvastausten analyysi osoittaa, että Suomen ja Ruotsin tarkastusjärjestelmät sisältävät kaikki edellä luetellut hyvät käytännöt. Muilta jäsenvaltioilta, kuten Tšekiltä, Liettualta, Unkarilta, Puolalta, Slovakialta ja Yhdistyneeltä kuningaskunnalta saadut vastaukset osoittavat, että tulokset ovat olleet hyviä. Sitä vastoin Malta (joka ilmoitti noudattavansa vain yhtä edellä luetelluista kahdeksasta hyvästä käytännöstä), Itävalta ja Ranska (jotka ilmoittivat noudattavansa kahta kahdeksasta hyvästä käytännöstä) voisivat toteuttaa lisätoimia parantaakseen tarkastuskäytäntöjään.

Verohallinnot keräävät yleensä alv-tarkastuksen kannalta merkityksellisiä tietoja erityisiin säännösten noudattamista koskeviin tietokantoihin samojen verovelvollisten tai niihin liittyvien verovelvollisten tulevia tarkastuksia varten (sillä usein on mahdollista saada yhtä verovelvollista koskevia merkityksellisiä tietoja toisen verovelvollisen tarkastuksen yhteydessä). Lisäksi tarkastustoimintoa parannetaan tarkastamalla verovelvollisia yhdessä tai yhteistyössä muiden laitosten kanssa ja/tai vaihtamalla alv:n kannalta merkityksellisiä tietoja muiden laitosten kanssa. Suurin osa jäsenvaltioista (21/28) ilmoitti tekevänsä yhteistyötä muiden valtion elinten, kuten tullin (joka on joskus yhdistetty verohallintoon), rikostutkinnan (muun muassa poliisi ja syyttäjät), työsuojelutarkastuksen ja -valvonnan, sosiaalitarkastuksen ja sosiaalisen suojelun sekä jopa elintarvike- ja kemikaaliturvallisuusvirastojen kanssa. Useat jäsenvaltiot (esimerkiksi Tšekki, Ranska ja Slovakia) ovat perustaneet ministeriöiden välisten ja operatiivisten koordinointirakenteiden kautta erityisiä erityisesti alv-petosten torjuntaan erikoistuneita ”alv-työryhmiä”. Ranskassa verotyöryhmä kokoaa säännöllisesti yhteen kaikki Ranskan verohallinnon kumppanit (oikeusviranomaiset, poliisin, tullin ja taloustiedusteluyksiköt) ja verotarkastusryhmät tekemään yhteistyötä alv-tarkastusten alalla. Suositus 32: Käytetään alakohtaisia tarkastuskäsikirjoja, tehdään yhteistyötä muiden virastojen kanssa, päivitetään ja tarkistetaan tarkastussuunnitelmia sekä seurataan tarkastustoiminnon laatua dokumentoidun prosessin mukaisesti. Useimmat nykyaikaisen alv-tarkastuksen näkökohdat edellyttävät tietoteknisten laitteiden ja erityisten ohjelmistojen käyttöä alkaen siitä, kenet valitaan tarkastukseen, mikä edellyttää verovelvollisten luokittelua sen mukaan, minkälaisen riskin ne aiheuttavat tulojen kantamisen kannalta. Edes tätä tehtävää ei voida tehdä manuaalisesti suuren väestön osalta. Yleisesti ottaen verohallinnot käyttävät erityisiä tarkastusohjelmistoja Vain kolme jäsenvaltiota (Tanska, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) ilmoitti, etteivät ne käytä erityisohjelmistoja. Kaikkiaan 17 jäsenvaltiota käyttää alv-tarkastusratkaisuja, jotka on kehitetty sisäisesti joko yksin tai yhdessä erityisohjelmistojen tai yleisten ohjelmistojen kanssa. Kolme jäsenvaltiota (Italia, Malta ja Alankomaat) ilmoitti käyttävänsä ainoastaan sisäisiä ohjelmistojaan. Kysymys 6.4.b: ”Täsmennä, mitä ohjelmistoja (ohjelmia) verohallinto käyttää tarkastustarkoituksiin (esimerkiksi ACL, IDEA tai omat sisäiset ohjelmistot)” a. Kaupalliset käyttövalmiit ratkaisut ja yksilölliseen käyttöön rakennetut ratkaisut b. Käytettävät tarkastukseen liittyvät keskeiset ratkaisut Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Vaikka jäsenvaltioiden verohallinnoilla on samat keskeiset tehtävät, mukaan lukien tarkastusten tekeminen, tietoteknisen toteutuksen monimutkaisuuden taso ei ole kaikille samanlainen. Tämä monimutkaisuuden taso on tekijä, joka voi ohjata verohallintoja valitsemaan omien ohjelmistojensa käytön. Myös tällaisten yksilölliseen käyttöön rakennettujen ohjelmistojen mukautuksen taso vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Alv-tarkastusta varten on saatavilla myös kaupallisia käyttövalmiita ratkaisuja. Kaupallisia käyttövalmiita ratkaisuja kehitetään myös olemassa olevien johtavien käytäntöjen mukaisesti, ja verohallinnoille, joiden mukauttamistarve on vähentynyt, voi aiheutua alhaisempia täytäntöönpanokustannuksia, minkä lisäksi niiden onnistumismahdollisuudet ovat yleensä paremmat. Täytäntöönpanon monimutkaisuus, erityistarpeet, erilainen lainsäädäntö ja/tai verohallinnon erityiset organisatoriset näkökohdat tekevät kuitenkin erilaisten tarkastusohjelmistojen ansioiden vertailun mahdottomaksi. Kaiken kaikkiaan puolella EU:n verohallinnoista on tapana käyttää kaupallisten ja yksilölliseen käyttöön rakennettujen ratkaisujen yhdistelmää. Kuten aiemmissa kertomuksissa on todettu, yhteistyö ja resurssien yhdistäminen (erityisesti niiden pienempien jäsenvaltioiden verohallintojen osalta, jotka tekevät tiivistä yhteistyötä yhteisissä asioissa) voisi tuoda mittakaavaetuja. Alv-tarkastus ja erityisesti tässä prosessissa käytettävät tietotekniset ohjelmistot on yksi niistä aloista, joilla jäsenvaltiot voisivat helposti hyötyä toistensa kokemuksista. On olemassa EU:n välineitä, joita jäsenvaltiot voivat käyttää verohallintojen nykyaikaistamisen ja uudistamisen rahoittamiseen ja tukemiseen. Suositus 33: Hyödynnetään saatavilla olevia EU:n välineitä, vaihdetaan kokemuksia ja hyviä käytäntöjä eri välineiden ja menettelyjen käytöstä ja tehdään yhteistyötä (esimerkiksi yhteiset tarkastukset) tarkastustoimintojen tehostamiseksi. Kuten edellisessä kertomuksessa todettiin, ”[t]arkastukset ovat [...] kallis väline, sillä ne vievät aikaa ja vaativat runsaasti henkilöresursseja. Lisäksi tarkastusten tuloksena kannetun alv:n osuus kannetun alv:n kokonaismäärästä on vähäinen”. Sen vuoksi tarkastusstrategia, jossa keskitytään tärkeimpiin riskialoihin, lisää rajallisten tarkastuskeinojen ja muiden resurssien käytöstä saatavaa tuottoa ja helpottaa säännösten vapaaehtoista noudattamista, koska se vähentää verohallinnon koettua puuttumista säännöksiä noudattavien verovelvollisten elämään. Edellisessä kertomuksessa korostettiin, että yhä useammat verohallinnot myöntävät, että ”tarkastusten ei enää odoteta olevan kaikkein toimivin ja tehokkain keino säännösten laiminlyönnin estämiseksi”, ja katsottiin, että tarkastuksia olisi sovellettava ”viimeisenä täytäntöönpanotoimena”, kun muut, ennakoivat toimenpiteet, joissa keskitytään vapaaehtoisen säännösten noudattamisen parantamiseen, eivät tehoa tai eivät enää tehoa.

Edellisessä kertomuksessa mainittiin myös haaste, joka liittyy sopivan tasapainon löytämiseen säännösten noudattamista parantavien toimenpiteiden ja alv-tarkastusten välillä. Kaaviossa 47 tarkastellaan tarkastusten jälkeen määrättyjen alv-määrien osalta viiden jäsenvaltion kärkijoukkoa (Puola, Romania, Bulgaria, Slovakia ja Unkari), ja se osoittaa selkeästi, että jäsenvaltiot ovat edistyneet selvästi alv-tarkastustoiminnon käytössä. Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Verohallintojen olisi kuitenkin kyettävä suorittamaan monenlaisia tarkastuksia, ja niillä olisi oltava selkeät toimintaperiaatteet, jotka koskevat suoritettavien tarkastusten tyyppiä ja olosuhteita, joissa tietyntyyppisiä tarkastuksia on määrä suorittaa, jotta tarkastusviranomaiset ja -päälliköt ymmärtävät, mitä heiltä odotetaan (OECD). Jäsenvaltioiden olisi voitava tehdä tehokkaasti täsmällisiä rekisteröintitarkastuksia, neuvonta- ja kirjanpitotarkastuksia, yksittäisiä kysymyksiä koskevia erityisiä tarkastuksia ja alv-palautuksia koskevia tarkastuksia, ja niiden olisi tehtävä tällaisia tarkastuksia. Niiden olisi myös toteutettava monimutkaisempia tarkastushankkeita (tiettyjen verovelvollisryhmien tai tietyn toimialan, kuten vähittäiskaupan, tarkastamiseksi, tietyn riskin käsittelemiseksi tai tietyn alan säännösten noudattamatta jättämisen asteen selvittämiseksi) ja tehtävä kattavia tarkastuksia ja petostutkimuksia. Kysymys 6.5: ”Millaisia alv:a koskevia varmistuksia/tarkastuksia verohallinto toteuttaa? (Voit valita useamman kuin yhden vastauksen)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Yleisesti ottaen EU:n verohallinnoilla on hyvät valmiudet tehdä kaikentyyppisiä tarkastuksia. Komissio suosittelee, että jäsenvaltiot noudattavat Belgian, Saksan, Italian, Unkarin, Slovenian, Suomen ja Ruotsin esimerkkiä ja monipuolistavat tarkastussalkkujaan mahdollisimman paljon. Suositus 34: Mukautetaan alv-tarkastusten laajuutta ja intensiteettiä tarpeiden mukaan. Kuten edellä mainitaan, tarkastuksilla täydennetään myös muita säännösten noudattamista koskevia aloitteita ja analyysialoitteita. Tällaisia tarkastustoimintaan läheisesti liittyviä aloitteita voivat olla muun muassa ·ennakkopäätösten käyttäminen tiettyjen liiketoimien verokohtelua koskevan varmuuden antamiseksi verovelvollisille; ·yhteistyöhön ja luottamukseen perustuvien suhteiden luominen alv-velvollisiin (erityisesti suuriin verovelvollisiin); ·tarkastussuunnitelman täydentäminen arviolla epätarkasta raportoinnista, joka perustuu tiettyyn satunnaistarkastusohjelmaan; ·muiden nykyaikaisten välineiden, kuten kehittyneen ennakoivan analytiikan ja tietojen mallintamisen, käyttöönotto. Kysymys 6.6: ”Alv:n osalta verohallinto... (Voit valita useamman kuin yhden vaihtoehdon)” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus

Tyypillisesti yhteistoiminnalliset säännösten noudattamista koskevat järjestelyt perustuvat siihen, että verovelvolliset hoitavat alv-asioita todistetusti hyvin ja ovat halukkaita tulemaan avoimiksi ja pysymään avoimina. Verohallintojen analytiikkaohjelmat ovat hyödyllisiä, kun halutaan saada lisätietoa alv:oon liittyvien riskien jakautumisesta. Jäsenvaltiot ovat ymmärtäneet tämän lähestymistavan ja osoittaneet, että ne täydentävät tarkastusohjelmiaan suurelta osin muilla toimenpiteillä. Tanska, Irlanti, Kroatia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttävät kaikkia edellä lueteltuja säännösten noudattamista ja analytiikkaa koskevia aloitteita. Belgian, Bulgarian, Tšekin, Viron, Espanjan, Italian, Latvian, Liettuan, Unkarin, Alankomaiden ja Puolan tulokset ovat olleet tällä alalla hyviä. Vain yksi jäsenvaltio (Luxemburg) ilmoitti, että ”yhtäkään edellä mainituista aloitteista ei sovelleta”. Suositus 35: Täydennetään tarkastustoimenpiteitä muilla säännösten noudattamista koskevilla toimenpiteillä, jotka eivät ole tarkastuksia. 7.Alv-kirjanpito, vastuuvelvollisuus ja riita-asiat 7.1.Alv-kirjanpito, sisäinen valvonta ja ulkoiset arvioinnit Ihannetapauksessa verohallinnot voivat verotulojen kirjanpitojärjestelmän avulla tarkistaa tulojen hallinnan edistymisen milloin tahansa tilikauden aikana. Tietotekniseen osajärjestelmään perustuva tehokas järjestelmä minimoi kirjanpitovirheet, ehkäisee sisäisiä petoksia ja rekisteröi oikea-aikaisesti maksut ja muut tapahtumat oikealle verovelvollisen tilille. Järjestelmän olisi ainakin automatisoitava alv-velvoitteiden kirjanpito, sen olisi oltava kytköksissä muihin verohallinnon kirjanpitojärjestelmiin ja siihen olisi sisällyttävä menettelyjä, joilla verovelvollisten tilikirjat tarkastetaan rutiininomaisesti ja järjestelmällisesti kirjanpidon virheiden ja laiminlyöntien korjaamiseksi. Kysymys 7.1: ”Verohallinnossa...” Lähde: Euroopan komissio (2019) – Alv-hallintoa ja alv:n kantoa ja valvontaa koskeva kyselytutkimus Kaikissa jäsenvaltioissa käytetään automatisoituja kirjanpitojärjestelmiä alv-velkojen osalta. Saksa, Irlanti, Kreikka, Espanja, Kroatia, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittivat, että niiden kirjanp