FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/129

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden rooli ja näkymät kehitysyhteistyössä” (oma-aloitteinen lausunto)

2011/C 44/21

Esittelijä: Luca JAHIER

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 17. joulukuuta 2009 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla antaa oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden rooli ja näkymät kehitysyhteistyössä.

Asian valmistelusta vastannut ”ulkosuhteet”-erityisjaosto antoi lausuntonsa 17. kesäkuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 14.–15. heinäkuuta 2010 pitämässään 464. täysistunnossa (heinäkuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 116 ääntä puolesta, yhdenkään äänestämättä vastaan ja 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Osuus- ja yhteisötalous on maailmanlaajuisesti merkittävä ilmiö, jolle on tyypillistä innovointikyky, dynaamisuus, joustavuus ja sitkeys myös vaikeissa kriisioloissa sekä kyky osallistaa etenkin köyhimmät ja syrjäytyneimmät ryhmät kaikissa yhteiskunnissa. Luotettavimpien arvioiden mukaan osuus- ja yhteisötalouden parissa toimii kymmenen prosenttia maailman työväestöstä (1), ja osuus lisääntyy jatkuvasti kaikkialla maailmassa. Osuus- ja yhteisötalouden erityiset ominaispiirteet ja dynaamisuus erottavat sen muista talouden muodoista. Samalla se kuitenkin täydentää muita yritysmuotoja ja luo näin yhteisvaikutusta.

1.2 Afrikassa osuus- ja yhteisötalous on ala, jonka kansainvälinen yhteisö, Euroopan unioni mukaan luettuna, on tähän mennessä pitkälti lyönyt laimin. Sen erityispiirteitä ei tunnusteta, eikä sitä näin ollen oteta aktiivisesti mukaan politiikkojen eikä konsultaatio- ja päätöksentekoprosessien piiriin. Afrikassa se on kuitenkin keskeinen osa perinteistä yhteisvastuuta sekä yhteisiä ja yhteisöllisiä hankkeita, jotka muuttuvat usein osuuskunniksi tai mitä erilaisimmiksi keskinäisen yhtiön muodoiksi. Monet osuus- ja yhteisötalouden rakenteet ovat tärkeä osa laajaa kokonaisuutta, jota kutsutaan epäviralliseksi taloudeksi.

1.3 Afrikassa, jossa 80–95 prosenttia väestöstä toimii epävirallisella sektorilla, osuus- ja yhteisötaloudesta voi muodostua tärkeä avaintekijä, jonka avulla edistetään ja muutetaan asteittain kyseisiä elin- ja työoloja ja mukautetaan niitä ihmisarvon ja sosiaalisen suojelun korkeisiin standardeihin. Kyseisten standardien ansiosta asianomaiset toimijat voivat pysyä markkinoilla ja tarjota merkittävän panoksen maanosan sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen.

1.4 ILO on nykyisten talouskriisin vaikutusten valossa tunnustanut virallisesti osuus- ja yhteisötalouden innovatiivisuuden ja kyvyn tarjota keskeinen panos paikalliskehitykseen. ILO järjesti Johannesburgissa 19.–21. lokakuuta 2009 ensimmäisen osuus- ja yhteisötaloutta käsitelleen konferenssin, jossa hyväksyttiin merkittävä toimintasuunnitelma. Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto ovat jälleen osoittaneet kiinnostusta osuus- ja yhteisötaloutta kohtaan, sillä se ja etenkin osuuskunnat ovat osoittaneet sitkeyttä kriisin aikana.

1.5 Koska EU on maailmanlaajuisesti merkittävin avunantaja, on sen intressien mukaista kytkeytyä kyseiseen kansainväliseen toimintaan. Hyvän tilaisuuden tähän saattaa tarjota Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälinen osuuskuntien vuosi 2012.

ETSK ehdottaa seuraavia toimia afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden edistämiseksi kehitysyhteistyössä:

— Varmistetaan, että EU tunnustaa virallisesti osuus- ja yhteisötalouden roolin ja panoksen Afrikan kehityksessä.

— Lisätään osuus- ja yhteisötalous Cotonoun sopimuksessa niiden valtiosta riippumattomien toimijoiden luetteloon, jotka on otettava mukaan kyseisen sopimuksen täytäntöönpanoon.

— Kaksinkertaistetaan valtiosta riippumattomille toimijoille suunnattu rahoitus alueellisissa ja kansallisissa strategia-asiakirjoissa.

— Varmistetaan, että valtiosta riippumattomat toimijat, Afrikan osuus- ja yhteisötalous mukaan luettuna, otetaan huomioon EU:n tulevissa suhteissa ATK-maihin vuoden 2020 jälkeen.

— Otetaan osuus- ja yhteisötalous mukaan EU:n ja Afrikan kumppanuuteen ja etenkin seitsemänteen kumppanuuteen muuttoliikkeen, liikkuvuuden ja työllisyyden aloilla.

— Sisällytetään afrikkalaiset osuuskunnat maatalouden ja maaseudun kehittämiseen Afrikassa suunnattuun EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaan.

— Tuetaan Afrikan osuus- ja yhteisötaloutta EU:n temaattisilla ohjelmilla ”Investointi ihmisiin” ja ”Valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten rooli kehityksessä”.

— Kannustetaan perustamaan ja vahvistamaan osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden verkkoja (pohjoisten ja eteläisten maiden välillä sekä eteläisten maiden kesken).

— Edistetään perus- ja ammattikoulutusta, kulttuuriyhteistyötä sekä sukupuolten tasa-arvoa EU:n ohjelmissa ja politiikoissa.

— Tunnustetaan osuus- ja yhteisötalouden panos ihmisarvoa kunnioittavien työpaikkojen luomiseen Afrikassa ja otetaan se huomioon EU:n kehitysyhteistyöpolitiikoissa.

— Otetaan osuus- ja yhteisötalous mukaan vuoden 2010 raporttiin EU:n kehityspolitiikasta, jossa tarkastellaan sosiaalista suojelua.

— Kannustetaan osuus- ja yhteisötaloudelle suotuisaa toimintaympäristöä, mukaan luettuina asianmukainen oikeudellinen kehys, valmiuksien kehittäminen, rahoituksen saatavuus ja verkottuminen.

— Vahvistetaan EU:n toimielinten keskinäistä yhteistyötä osuus- ja yhteisötalouden edistämiseksi.

— Sisällytetään osuus- ja yhteisötalous komission ja ILO:n nykyisiin strategisiin kumppanuuksiin.

Edellä mainittujen suositusten mukaisesti ETSK pyrkii aktiivisesti ottamaan afrikkalaiset osuus- ja yhteisötalouden toimijat mukaan toimintaansa ja etenkin EU:n ja AKT-maiden seurantakomiteaan.

2. Afrikan osuus- ja yhteisötalouden tilanne ja laajuus

2.1 Osuus- ja yhteisötalous koostuu ”yrityksistä ja organisaatioista, etenkin osuuskunnista, keskinäisistä yhtiöistä, järjestöistä, säätiöistä ja sosiaalisista yrityksistä, joiden erityispiirteenä on tuottaa tavaroita, palveluja ja tietoa pyrkiessään sekä taloudellisiin että sosiaalisiin tavoitteisiin ja edistäessään yhteisvastuuta” (2). Näin määritelty osuus- ja yhteisötalous on merkittävä taloudellinen ilmiö paitsi Euroopassa, myös muissa maanosissa, alkaen Afrikasta.

2.2 Koska kyseessä on hyvin kattava käsite, jossa painotetaan erilaisten organisaatioiden ja yritysten yhteisiä piirteitä, on nykyisin käytännössä mahdotonta kartoittaa tarkkaan osuus- ja yhteisötalouden levinneisyyttä ja määrää yksittäisissä Afrikan maissa tai maanosassa kokonaisuudessaan. Voidaan kuitenkin tuoda esiin ominaispiirteitä, jotka yhdistävät afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvia erilaisia organisaatioita ja yrityksiä.

2.3 Osuus- ja yhteisötalouden keskeisiä osatekijöitä ovat perinteisesti olleet osuuskunnat, jotka ILO (R193, 2002) on määritellyt ”henkilöiden perustamiksi itsenäisiksi yhtymiksi, jotka on muodostettu vapaaehtoisesti yhteisten taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuuristen tarpeiden ja pyrkimysten toteuttamiseksi yhteisomistuksessa olevan ja demokraattisesti hallinnoidun yrityksen avulla”. Siirtomaaviranomaiset ovat ”tuoneet” osuuskunnat Afrikkaan, ja niistä on maiden itsenäistymisen myötä tullut eräs Afrikan tärkeimmistä taloudellisen ja yhteiskunnallisen organisaation muodoista (Develtere, Pollet & Wanyama, 2009). Useimmissa tapauksissa uusien itsenäisten valtioiden hallitukset ovat kuitenkin luoneet hyvin tiiviit yhteydet osuuskuntiin, joita on käytetty mobilisaation ja valvonnan välineenä erilaisissa yhteiskunnallisissa ja taloudellisissa yhteyksissä. Vasta 1990-luvun liberalisoinnin myötä afrikkalaiset osuuskunnat ovat kyenneet irtautumaan niille aiemmin tyypillisestä voimakkaasta riippuvuussuhteesta valtioon ja saaneet takaisin osuuskuntamallille ominaisen itsenäisyyden, vapaaehtoisuuteen perustuvan luonteen ja sisäisen demokratian, ja ne ovat näin ollen uudessa elpymis- ja laajentumisvaiheessa.

2.4 Viimeksi kuluneiden 15 vuoden aikana osuuskuntamallin levinneisyys ja suosio ovat lisääntyneet huomattavasti. Kuten Develtere, Pollet & Wanyama (2009) (3) ovat osoittaneet analysoimalla 11 Afrikan maan tietoja, aktiivisten osuuskuntien määrä on useissa tapauksissa (Kenia, Ghana ja Senegal, muutamia mainitaksemme) yli kaksinkertaistunut vuosiin 1989–1992 verrattuna, ja osuuskunnista on muodostunut erittäin keskeinen tekijä valtion taloudessa.

2.5 Suurimman osan afrikkalaisista osuuskunnista omistavat asiakkaat, ja ne toimivat maatalousalalla. Hyvin yleisiä ovat kuitenkin myös pankkialalla toimivat osuuskunnat. WOCCUn (World Council of Credit Unions) mukaan vuonna 2007 oli olemassa 12 000 luotto-osuuskuntaa, joiden jäsenmäärä oli yli 15 miljoonaa 23 maassa ja joiden säästöjen määrä oli noin 3,5 miljardia dollaria (Fonteneau & Develtere, 2009). Niinpä osuuskunnat ovat monilla Afrikan alueilla mikroluottolaitosten kantava voima. Osuuskunnat toimivat myös rakennus-, vakuutus- ja jakelualalla. Arvioiden mukaan noin seitsemän prosenttia Afrikan väestöstä on nykyisin jäsenenä osuuskunnassa.

2.6 Keskinäisten yhtiöiden päätavoitteena on tarjota sosiaalisia palveluja jäsenilleen ja heidän perheilleen, jakaa riskit ja resurssit sekä toimia sosiaalisen suojelun alalla keskittyen etenkin kaikkiin terveysasioihin ja terveydenhoitopalveluihin liittyviin näkökohtiin. Keskinäisiä yhtiöitä on paljon, ja niiden vaikutukset ovat huomattavat: arvioiden mukaan Länsi-Afrikassa toimii ainakin 500 keskinäistä yhtiötä, ja niiden piiriin kuuluu siis useita satoja tuhansia ihmisiä. Ruandan terveysministeriö on vuodesta 2003 sisällyttänyt tämäntyyppiset yhtiöt terveydenhoitopalvelujen saatavuuden yleistämiseen pyrkivään strategiaansa, ja ministeriön tietojen mukaan 75 prosenttia väestöstä on ainakin yhden keskinäisen yhtiön jäsen. Kyse ei kuitenkaan ole vain terveydenhoitoalasta. Myös tässä tapauksessa keskinäisiä yhtiöitä vastaavat organisaatiot ja/tai yritykset toimivat myös muilla aloilla. Tämä koskee tontiinijärjestelmää ranskankielisessä Afrikassa ja pankkialalla toimivia luotto-osuuskuntia englanninkielisessä Afrikassa sekä hautauspalveluyhtiöitä, jotka tarjoavat hautauspalveluja eri maissa, kuten Etiopiassa ja Etelä-Afrikassa.

2.7 Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (UEMOA) ministerineuvosto hyväksyi 26. kesäkuuta 2009 ensimmäistä kertaa Afrikassa asetuksen (N:o 7/2009) keskinäisistä yhtiöistä. ”Keskinäisyyden” periaatteille ominaiset perusarvot on näin määritelty ja tunnustettu: avoimuus, sosiaalinen vastuu, demokratia, tasa-arvo, oikeudenmukaisuus ja yhteisvastuu. Kyseisiin periaatteisiin pohjautuu myös muita keskinäisen yhtiön ominaispiirteitä, etenkin vapaaehtoinen ja syrjimätön jäsenyys, voittoa tavoittelematon toiminta, instituution demokraattinen ja osallistava toiminta, sitoutuminen yhteisvastuuseen, itsenäisyys ja riippumattomuus, hallintokomitean työn vapaaehtoisuus ja vastuullinen osallistuminen.

2.8 Toinen hyvin runsaslukuinen ryhmä Afrikassa, joka on levinnyt kaikille mahdollisille aloille niin maaseudulla kuin kaupungeissa, ovat järjestöt, joihin lukeutuu mm. vapaaehtoisjärjestöjä, yhteisöjen organisaatioita (community-based organisations), voittoa tavoittelemattomia organisaatioita sekä valtiovallasta riippumattomia organisaatioita. Osuus- ja yhteisötalouteen nivoutuvien järjestöjen määrä on lisääntynyt räjähdysmäisesti 1990-luvun demokratisoitumisprosessien myötä parempien lainsäädäntökehysten ja joustavien toimintarakenteiden ansiosta, joiden avulla yhdistysmallia voidaan mukauttaa mitä erilaisimpiin yhteiskunnallisiin tarpeisiin. Tässä ryhmässä erityisen merkittävä rooli on valtiovallasta riippumattomilla organisaatioilla, jotka – usein yhteistyössä Pohjoisen vastaavien organisaatioiden ja elinten kanssa – kykenevät saamaan valtavia resursseja ja toimimaan näin ollen laajemmissa puitteissa. Myös työmarkkinaosapuolet ovat usein aktiivisia eri maissa, ja ne edistävät osuus- ja yhteisötalouden rakenteita ja aloitteita.

2.9 Rakenteellisten ja toiminnallisten ominaispiirteidensä vuoksi osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt, yhdistykset ja muut osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvat organisaatiot ja yritykset vaikuttavat huomattavasti Afrikan talous- ja yhteiskuntaelämään. Ne tarjoavat ennen muuta työpaikkoja sekä mahdollistavat suoran ja demokraattisen osallistumisen resurssien organisointiin ja jakamiseen. Osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot ja yritykset toimivat lisäksi laaja-alaisesti yhteiskunnassa ja hyvin usein myös köyhimmillä maaseutualueilla, joilla valtion toimet ovat vähäisiä tai olemattomia, ja varmistavat, että yhteiskunnalliset ja/tai taloudelliset palvelut ovat myös heikoimmassa asemassa olevien ryhmien ulottuvilla (köyhät, naiset, vammaiset, ammattitaidottomat työntekijät, maahanmuuttajat jne.). Olkoonpa kyseessä mikrorahoitus, lääketieteellinen ja sosiaalinen apu hiv/aids-potilaille tai osallistuminen maatalousosuuskuntaan tai hautausyritykseen, osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot ja yritykset mahdollistavat sosiaalisen suojelun toimet yhteisvastuulliselta ja yhteisölliseltä pohjalta. Samalla tuotetaan talouselämän kannalta tärkeitä tavaroita ja palveluja, mikä vaikuttaa suorasti köyhyyden vähentämiseen.

2.10 Osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden ja yritysten roolin merkitys kasvaa maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin vaikutusten myötä. Afrikassa kriisi seuraa vuosien 2007–2008 elintarvike- ja energiakriisiä (4). Kun suuren väestönosan taloudellinen ja sosiaalinen tilanne heikkeni, kehitysmaiden hallitusten olisi pitänyt vahvistaa ja laajentaa usein puutteellisia sosiaalisen suojelun järjestelmiä. Osuus- ja yhteisötalous on tällä alalla jo läsnä ja erittäin aktiivinen, ja se kompensoi usein valtion toimien puutteita ja pirstaleisuutta poistamatta kuitenkaan valtioilta ja instituutioilta niiden roolia ja vastuuta.

3. ILO:n ohjelma

3.1 Osuus- ja yhteisötaloudella on ominaispiirteidensä vuoksi mahdollisuus luoda uusia työpaikkoja, yleistää työelämän perusoikeuksien noudattamista sekä edistää sosiaalista suojelua ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua. Se vastaa näin ollen täysin Kansainvälisen työjärjestön (ILO) strategisia tavoitteita ”ihmisarvoisen työn” (decent work) saavuttamisesta ja varmistamisesta. Työn katsotaan olevan ihmisarvoista, jos se tehdään ”vapaissa, tasa-arvoisissa, turvallisissa ja ihmisarvon mukaisissa oloissa”. Ihmisarvoinen työ on jo pitkään ollut ILO:n ensisijainen tavoite, ja sitä pidetään keskeisenä seikkana köyhyyden vähentämissuunnitelmissa sekä kestäväpohjaisen, osallistavan ja oikeudenmukaisen kehityksen edistämisvälineenä.

3.2 ILO luettelee ihmisarvoista työtä Afrikassa koskevassa ohjelmassaan vuosiksi 2007–2015 (ILO, 2007) Afrikan mahdollisuuksia ja haasteita, jotka koskevat sekä ihmisarvoisen työn toteuttamista koko maanosassa että asianmukaisen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen varmistamista Afrikassa. Keskeiset mainitut haasteet koskevat työttömyyttä, alityöllisyyttä ja köyhyyttä, sosiaalisen suojelun roolia kehityksessä, sosiaalisen syrjäytymiseen liittyviä ongelmia sekä hivin ja aidsin leviämistä. Asiakirjassa osuus- ja yhteisötaloutta ei mainita kertaakaan nimenomaisesti. Kuitenkin käsitteet, toimet, huomion kiinnittäminen osuuskuntiin ja yhdistyksiin sekä oikeudenmukaisuuden, osallistumisen ja sosiaalisen suojelun painotus ovat kaikki tekijöitä, jotka sopivat yhteen osuus- ja yhteisötalouden perustan kanssa.

3.3 ILO on vuosien kuluessa kehittänyt merkittävää osaamista osuus- ja yhteisötalouden alalla käyttäen perinteisiä välineitään, perustamalla osuuskuntiin keskittyvän yksikön (EMP/COOP) ja käynnistämällä joukon teknisen tuen ohjelmia, joita toteutetaan koko maanosassa (esimerkiksi CoopAfrica) tai yksittäisissä valtioissa (kuten Say Jump! Etelä-Afrikassa).

3.4 Ei siis ole sattumaa, että juuri ILO on aloittanut ensimmäisenä kansainvälisen keskustelun osuus- ja yhteisötaloudesta Afrikassa. Tilattuaan joukon analyyseja ja tutkimuksia etenkin Afrikan osuuskunnista ILO järjesti Johannesburgissa lokakuussa 2009 konferenssin aiheesta ”Osuus- ja yhteisötalous: Afrikan vastaus globaaliin kriisiin”. Konferenssiin osallistui edustajia koko Afrikasta, ja sen tavoitteena oli hyväksyä osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden ja yritysten edistämiseen Afrikassa tähtäävä toimintasuunnitelma (5).

3.5 Toimintasuunnitelmassa on neljä strategista tavoitetta:

— Maailmanlaajuisella tasolla ILO ja osuus- ja yhteisötalouden sidosryhmät sitoutuvat edistämään ja yleistämään osuus- ja yhteisötalouden yritysten ja organisaatioiden tunnustamista sekä lisäämään pohjoisen ja etelän sekä Afrikan ja muiden alueiden välisiä kumppanuuksia.

— Aluetasolla pyritään edistämään osuus- ja yhteisötalouden yrityksiä ja organisaatioita sekä etsimään resursseja osuus- ja yhteisötaloutta Afrikassa käsittelevän ohjelman laatimiseksi.

— Valtiotasolla tavoitteena on laatia, vahvistaa ja/tai edistää osuus- ja yhteisötalouden yritysten ja organisaatioiden kehittämisen ja vahvistamisen edellyttämää oikeudellista, institutionaalista ja poliittista toimintaympäristöä.

— Alue- ja paikallistasolla pyritään varmistamaan osuus- ja yhteisötalouden yritysten ja organisaatioiden tehokkuus siten, että ne kykenevät parhaiten tyydyttämään väestön tarpeet seuraavilla aloilla: sosiaalinen suojelu, tulonmuodostus, työllisyyden edistäminen, työelämän oikeuksien noudattaminen työpaikalla, elintarviketurvallisuus ja ympäristönsuojelu, hivin ja aidsin ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunta jne.

3.6 Aiempien elintarvike- ja energiakriisien vaikutusten lisäksi tulevien maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin vaikutusten vuoksi Johannesburgin toimintasuunnitelmassa lueteltujen tavoitteiden saavuttaminen on erityisen kiireellistä. ILO:n arvioiden mukaan noin 73 prosenttia Saharan eteläpuolisen Afrikan työntekijöistä on epävarmassa työsuhteessa. Prosenttiosuus on vuonna 2009 voinut nousta 77 prosenttiin, ja sekä Afrikan sisäiset että Eurooppaan kohdistuvat muuttopaineet ovat luultavasti lisääntyneet, sillä monet työntekijät etsivät parempaa tulevaisuutta. Kriisin vaikutukset ovat ilmenneet niin infrastruktuureihin kuin tavaratuotantoon kohdistuvien suorien ulkomaisten sijoitusten vähenemisenä sekä siirtolaisten rahalähetysten pienenemisenä. Osuus- ja yhteisötalouden yritysten ja organisaatioiden leviämisen edistäminen ja vahvistaminen luo osaltaan uusia työpaikkoja ja tarjoaa näin konkreettisen vaihtoehdon siirtolaisuudelle.

3.7 Osuuskuntien keskeinen panos sosiotaloudelliseen kehitykseen on äskettäin johtanut siihen, että YK on julistanut vuoden 2012 kansainväliseksi osuuskuntien vuodeksi. Aloite tarjoaa tilaisuuden edistää ja laajentaa osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden ja yritysten roolia.

4. Näkymät ja suositukset – EU:n osallistuminen ja uudet ensisijaiset politiikanalat

4.1 Osuus- ja yhteisötalous on merkittävä ilmiö Euroopan unionissa, ja sen taloudellinen ja sosiaalinen rooli tunnustetaan yhä tärkeämmäksi. ETSK tuotti vuonna 2006 asiasta ensimmäisen laajan raportin (6).

Vuonna 2009 Euroopan parlamentti tunnusti osuus- ja yhteisötalouden olevan yksi Euroopan rakentamisen pilari ja katsoi, ”että osuus- ja yhteisötalouden osuus on 10 prosenttia kaikista eurooppalaisista yrityksistä, toisin sanoen 2 miljoonaa yritystä tai 6 prosenttia kokonaistyöllisyydestä, ja että sillä on runsaasti potentiaalia luoda ja pitää yllä kestävää työllisyyttä – –.” (7)

Myös ETSK on suositellut erilaisten yritysmallien, muun muassa osuus- ja yhteisötalouden, tunnustamista ja säilyttämistä (8).

4.2 Osuus- ja yhteisötaloudella ei ole erityistä asemaa toiminta-alana EU:n ulkoisissa kehitysyhteistyöohjelmissa. Kaikki osuus- ja yhteisötalouden keskeiset toimintaympäristöt Afrikassa kuuluvat kuitenkin EU:n toiminnan painopisteiden piiriin: sosiaalinen suojelu, terveys, sosiaalinen osallistaminen, työllisyys, maatalouden ja maaseudun kehittäminen, mikroluotot ja kulttuuri. Näin ollen EU:n mahdolliset toimintavälineet ja toimintaympäristöt ovat jo olemassa, vaikka tukea ei kohdennettaisikaan suoraan osuus- ja yhteisötalouden organisaatioihin ja yrityksiin.

4.3 Jotta tämä uusi Afrikan sosioekonominen ilmiö voitaisiin kuitenkin nivoa EU:n kehitysyhteistyöhön, komitea suosittaa, että EU tunnustaa virallisesti Afrikan osuus- ja yhteisötalouden olemassaolon. EU saattaa löytää erityisintressin ja lisäarvoa sisällyttäessään asialistalleen kyseisen uuden painopisteen, sillä näin edistettäisiin yhteistyötä kansainvälisten organisaatioiden, kuten ILO:n ja Maailmanpankin, kanssa. Samalla voitaisiin luoda järjestelmäsynergiaa, joka on yhä tärkeämpää kehitysyhteistyössä. Lisäksi työhön saataisiin mukaan Euroopan osuus- ja yhteisötalouden päätoimijat, ja näin voitaisiin lisätä eurooppalaisen julkisen mielipiteen tukea EU:n ulkoisen avun vahvistamiselle.

4.4 Tehokkain keino varmistaa osuus- ja yhteisötalouden roolin ja panoksen tunnustaminen Afrikan kehityksessä on edistää alaa EU:n ja Afrikan nykyisten kumppanuuksien eli Cotonoun sopimuksen ja EU:n ja Afrikan kumppanuuden kautta.

4.4.1 Komitea pahoittelee, että Cotonoun sopimuksen tarkistus vuonna 2010 on jo päättynyt ja ettei siihen ole otettu mukaan osuus- ja yhteisötaloutta käsitteleviä määräyksiä. Afrikan maissa sijaitsevien EU:n lähetystöjen tulisi ryhtyä toimiin, jotta osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot ja yritykset otettaisiin pikaisesti mukaan niiden toimijoiden luetteloon, jotka kartoitetaan ja joita kuullaan.

4.4.2 Vuoden 2015 tarkistus tarjonneen tilaisuuden tunnustaa nimenomaisesti osuus- ja yhteisötalous ja sisällyttää se valtiosta riippumattomien toimijoiden ryhmään. Kyseisille toimijoille on annettava tietoa, niitä on kuultava ja ne on kutsuttava mukaan sopimuksen toteuttamiseen sen lisäksi, että ne hyötyvät rahoitusvaroista ja sellaisten valmiuksien parantamiseen tähtäävistä kehitysyhteistyötoimista, joilla varmistetaan niiden tehokas osallistuminen.

4.4.3 ETSK katsoo, että pohdinnoissa EU:n ja AKT-maiden suhteista tulevalla kaudella vuodesta 2020, jolloin Cotonoun sopimuksen voimassaolo päättyy, tulisi varmistaa paitsi Cotonoun sopimuksen mukaisiin valtiosta riippumattomiin toimijoihin sovellettavat institutionaaliset määräykset, myös osuus- ja yhteisötalouden nimenomainen sisällyttäminen kyseiseen ryhmään.

4.5 EU:n ja Afrikan suhteissa voidaan luoda muuttoliikettä, liikkuvuutta ja työllisyyttä käsittelevän seitsemännen kumppanuuden sekä osuus- ja yhteisötalouden tavoitteiden ja toimien välisiä suoria yhteyksiä etenkin kun ajatellaan panosta työpaikkojen luomiseen, epävirallisten talouden asteittaiseen virallistamiseen sekä ihmisarvoisen työn edistämiseen. Tässä yhteydessä EU:n ja Afrikan kolmas huippukokous, joka järjestetään marraskuussa 2010, sekä tällöin hyväksyttävät uudet toimintasuunnitelmat tarjoavat konkreettisen tilaisuuden edistää osuus- ja yhteisötaloutta. Kumppanuutta varten laadittava uusi toimintasuunnitelma voisi olla esimerkiksi seuraavanlainen:

— Tavoite: tunnustetaan osuus- ja yhteisötalous ja edistetään sitä välineenä kuroa umpeen virallisen ja epävirallisen talouden välistä kuilua sekä kannustaa ihmisarvoisten työpaikkojen luomista.

— Toiminta: vahvistetaan Afrikan osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden valmiuksia ja kykyjä laatimalla asianmukaisia, etenkin hallintoalan kursseja ammattikoulutuslaitoksissa ja korkeakouluissa.

— Toiminta: helpotetaan lainojen ja mikroluottojen myöntämistä osuus- ja yhteisötalouden toimijoille.

— Toiminta: autetaan Afrikan maiden hallituksia määrittelemään asianmukainen oikeudellinen, poliittinen ja institutionaalinen kehys, jotta edistetään osuus- ja yhteisötalouden yrityksiä ja organisaatioita ja niiden toimintaa.

4.6 Afrikan osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot ja yritykset ovat hyvin aktiivisia maatalouden ja maaseudun kehittämisen aloilla. Konkreettisia sitoumuksia tällä alalla on tehty EU:n ja Afrikan maatalousstrategiassa sekä tiedonannossa ”Afrikan maatalouden edistäminen” (9). Kummassakaan tapauksessa ei kuitenkaan ole mainittu osuuskunta-alaa, joka on Afrikan osuus- ja yhteisötalouden kantava voima. Toiminta- ja yhteistyömahdollisuudet maatalousalalla ja maaseudulla toimivien afrikkalaisten osuuskuntien kanssa ovat kuitenkin moninaiset ja vastaisivat tavoitetta ”painottaa maatalouden hallinnon parantamista ja tukea valmiuksien kehittämistä (capacity building) maatalouden parissa toimivissa julkisissa ja yksityisissä afrikkalaisissa organisaatioissa” (10).

4.6.1 Lisäksi on syytä mainita, että kehitysyhteistyön rahoitusväline käsittää elintarviketurvan temaattisen ohjelman. Tämä on myös ala, jolla voitaisiin hyödyntää EU:n nykyisiä välineitä ja ohjelmia Afrikan osuus- ja yhteisötalouden keskeisen roolin tunnustamiseksi eurooppalaisessa kehitysyhteistyössä.

4.7 Toinen kehitysyhteistyön rahoitusvälineen piiriin kuuluva temaattinen ohjelma, jota tulisi harkita, on ”Investointi ihmisiin”. Sen avulla pyritään kehittämään henkilöresursseja, ja sitä voitaisiin hyödyntää tuettaessa Afrikan osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden yrittäjyystaitoihin keskittyvää koulutusta ja niiden kehittämistä.

4.7.1 Tämä tavoite vastaisi etenkin hallintoalan valmiuksien kehittämistä käsittelevän ILO:n julistuksen määräyksiä. Perus- ja ammattikoulutus ovat keskeisiä tekijöitä, joiden avulla vahvistetaan osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden ja yritysten valmiuksia ja mahdollistetaan niiden kilpailu markkinoilla. On kuitenkin paneuduttava erityisesti naisten perus- ja ammattikoulutukseen, sillä naisten rooli on Afrikan taloudessa ja etenkin maatalousalalla ja maaseudulla usein aliarvostettu.

4.8 EU:n tulisi perus- ja ammattikoulutuksen alalla sekä valmiuksien kehittämiseksi että hallinnon parantamiseksi edistää ja kannustaa eurooppalaisten ja afrikkalaisten osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden ja yritysten suhteita. Kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihto sekä tekninen apu pohjois-etelä- sekä etelä-etelä-akselilla vahvistaisi osaltaan afrikkalaisia rakenteita (11). Lisäksi ETSK kannustaa luomaan ja vahvistamaan osuus- ja yhteisötalouden verkkoja pohjois-etelä- ja etelä-etelä-akselilla, sillä se pitää niitä välttämättömänä välineenä, jonka avulla osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot voivat tehdä yhteistyötä ja siirtää teknisiä valmiuksia.

4.9 Perus- ja ammattikoulutus on myös tärkeä seikka edistettäessä laadukkaita työpaikkoja ja yleisemmin kulttuurista yhteistyötä. Molemmilla aloilla on ensisijainen rooli työpaikkoja luotaessa, kuten ETSK on jo useaan otteeseen todennut. Näin ollen EU:n tulisi ottaa kyseiset alat huomioon, kun Afrikan osuus- ja yhteisötalous sisällytetään unionin ohjelmiin ja politiikkoihin.

4.10 Kun ajatellaan työpaikkojen luomista, joka yhdessä sosiaalisen suojelun ja sukupuolten tasa-arvon kanssa on osuus- ja yhteisötalouden keskeinen piirre etenkin maaseudun työllisyyden osalta, eräät EU:n ja Afrikan strategian näkökohdat voidaan nivoa Johannesburgin toimintasuunnitelman tavoitteisiin. Tämä pätee etenkin muuttoliikettä, liikkuvuutta ja työllisyyttä käsittelevän EU:n ja Afrikan kumppanuuden kolmanteen ensisijaiseen toimenpiteeseen, joka koskee työllisyyttä ja köyhyyden lieventämistä ja jossa korostetaan ihmisarvoisen työn periaatteita.

4.11 Lisäväline, jonka avulla voidaan tunnustaa osuus- ja yhteisötalouden rooli Afrikan kehityksessä, voisi olla vuoden 2010 raportti EU:n kehitysyhteistyöpolitiikasta. Siinä tarkastellaan sosiaalista suojelua, ja osuus- ja yhteisötalouden organisaatioilla ja yrityksillä on kyseisellä alalla avainrooli etenkin Afrikassa, kuten edellä todetaan (12). Jos Afrikan osuus- ja yhteisötalous otetaan huomioon vuoden 2010 raportissa kehitysyhteistyöpolitiikasta, voitaisiin EU:n kehitysyhteistyössä laatia erityinen sosiaalisen suojelun politiikka, jota ei vielä nykyisin ole olemassa.

4.12 ETSK suosittaakin, että komissio alkaa kartoittaa jäsenvaltioiden kehitysyhteistyötoimia Afrikan osuus- ja yhteisötalouden kanssa, jotta EU ja jäsenvaltiot voivat paremmin koordinoida ja jakaa keskenään alalla toteutettavia toimia.

4.13 Jotta Afrikan osuus- ja yhteisötalous voi osaltaan tehokkaasti poistaa köyhyyttä, on luotava edullinen toimintaympäristö, johon sisältyy asianmukainen oikeudellinen kehys, valmiuksien kehittäminen, rahoituksen saatavuus sekä afrikkalaisten ja eurooppalaisten osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden verkottuminen. EU:n ja ILO:n tulisi kannustaa Afrikan maiden viranomaisia luomaan oikeudellisen kehyksen yhteydessä osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden rekisteri sekä hyväksymään lainsäädäntö, joka mahdollistaa kyseisten toimijoiden tehokkaan toiminnan, mukaan luettuna keskeinen kysymys tuotantovälineiden omistuksesta. EU ja jäsenvaltiot voisivat hyödyntää niiden Euroopan maiden parhaita käytänteitä, joissa osuus- ja yhteisötalous toimii aktiivisimmin.

4.13.1 EU:n tukitoimia valmiuksien kehittämiseksi ja osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden verkottumiseksi tulisi hallinnoida kansallisella, alueellisella ja maanosan tasolla. Tässä yhteydessä tulisi hyödyntää etenkin Cotonoun sopimusta, EU:n ja Afrikan strategiaa sekä temaattista ohjelmaa ”Valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten rooli kehityksessä” (kehitysyhteistyön rahoitusväline) (13). Toimilla voitaisiin tukea koordinointia, suojelua ja vuoropuhelua, osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden vertikaalista ja horisontaalista integrointia, koulutusta jne.

4.13.2 Tätä varten osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot tulisi sisällyttää niiden valtiosta riippumattomien toimijoiden ryhmään, jotka kuuluvat edellä mainittujen temaattisten ohjelmien piiriin. Seuraavia unionin rahoitusnäkymiä (2014–2020) tarkistettaessa tulisi myös lisätä rahoitusta, jota kohdennetaan kyseisiin temaattisiin ohjelmiin sekä muihin temaattisiin ohjelmiin, joissa osuus- ja yhteisötalous on tehokas osatekijä (14). Rahoitus tulisi kaiken kaikkiaan kaksinkertaistaa, kuten ETSK on jo toivonut (15). EU:n rahoituksesta riippumatta on kannustettava ja jatkettava koordinointia, vuoropuhelua, yhteisvaikutusta ja yhteistyötä eurooppalaisen ja afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden eri aloilla ja etenkin afrikkalaisten organisaatioiden keskuudessa. Olisi myös lisättävä Euroopan kehitysrahaston (EKR, 2014–2019) rahoitusta asianomaisiin ohjelmiin, jotta osuus- ja yhteisötalous hyötyy tästä tuesta.

4.14 Suotuisan toimintaympäristön lisänäkökohtana ovat ennen kaikkea todelliset edellytykset, joilla valtiosta riippumattomat toimijat voivat saada rahoitusta yksinkertaistetuin menettelyin.

Erityinen ja innovatiivinen näkökohta ovat pitkäaikaiset lainat kehittyneemmille osuus- ja yhteisötalouden toimijoille. EU:n on puolestaan helpotettava tällaisten lainojen saantia jo olemassa olevilla tai uusilla välineillä.

4.15 ETSK kehottaa lopuksi kehittämään toimielinten sisäistä ja niiden välistä yhteistyötä afrikkalaisen osuus- ja yhteisötalouden edistämiseksi. Komitea

— kehottaa Euroopan parlamenttia, joka on jo antanut päätöslauselman osuus- ja yhteisötalouden vaikutuksesta Euroopan integraatioon (16), antamaan toisen päätöslauselman Afrikan osuus- ja yhteisötalouden panoksesta köyhyyden poistamiseen sekä osoittamaan sen laatimisen kehitysyhteistyövaliokunnalle ja/tai yhteiselle AKT–EU-edustajakokoukselle.

— kehottaa vuoden 2010 jälkipuoliskolla EU:n neuvoston puheenjohtajamaana toimivaa Belgiaa, jonka puheenjohtajuuskautena järjestetään EU:n ja Afrikan kolmas huippukokous, edistämään aktiivisesti Afrikan osuus- ja yhteisötalouden tunnustamista ja tukea.

— suosittaa Euroopan komissiolle, että se tutkii mahdollisuutta sisällyttää osuus- ja yhteisötalous kehitysyhteistyön alalla toteutettavaan komission ja ILO:n strategiseen kumppanuuteen, jonka avulla pyritään lievittämään köyhyyttä, edistämään vuosituhattavoitteiden saavuttamista sekä toteuttamaan ohjelma ”Ihmisarvoista työtä kaikille” (17).

Bryssel 15 päivänä heinäkuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Johannesburgissa 19.–21. lokakuuta 2009 pidetyn ILO:n konferenssin valmisteluasiakirja, ks. liite 3.

(2) Ks. 1 artikla, johdanto, Plan of Action for the Promotion of Social Economy Enterprises and Organizations in Africa. Asiakirja laadittiin aiheesta The Social Economy – Africas Response to the Global Crisis (”Osuus- ja yhteisötalous: Afrikan vastaus globaaliin kriisiin”) järjestetyn ILO:n alueellisen konferenssin johdosta, Johannesburg, 19.–21. lokakuuta 2009, ks. myös kaavio liitteessä 2.

(3) Ks. edellinen alaviite, liite 3.

(4) Ks. asiakokonaisuuteen REX/285 kuuluva lausunto CESE 1954/2009, ”Kriisitilanteen tuki kehitysmaille”, esittelijä: Luca Jahier.

(5) K. liite 1 ja http://www.ilo.org/public/english/region/afpro/addisababa/pdf/se_planofaction_en.pdf.

(6) CIRIEC (julkisen talouden, osuus- ja yhteisötalouden ja osuustoimintatalouden kansainvälinen tutkimus- ja tiedotuskeskus), The Social Economy in European Union, CESE/COMM/05/2005.

(7) Euroopan parlamentin päätöslauselma osuus- ja yhteisötaloudesta (esittelijä: Patrizia Toia, 19. helmikuuta 2009).

(8) EUVL C 318, 23.12.2009, s. 22.

(9) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Afrikan maatalouden edistäminen – Ehdotus koko mantereen tasolla ja aluetasolla tehtävästä yhteistyöstä maatalouden kehittämiseksi Afrikassa (KOM(2007) 440 lopullinen).

(10) EU:n ja Afrikan strateginen kumppanuus – EU:n ja Afrikan yhteinen strategia, kohta 73.

(11) Hyvä esimerkki pohjoisen ja etelän välisestä osuus- ja yhteisötalouden verkosta on osuus- ja yhteisötalouden Euro-Välimeri-verkko, johon kuuluu organisaatioita Espanjasta, Ranskasta, Italiasta, Marokosta, Portugalista ja Tunisiasta. Verkko tukee ja edistää vaihtotoimintaa ja yhteistyöhankkeita Euro-Välimeri-kumppanuuden yhteydessä.

(12) Ks. kohdat 2.8 ja 2.9.

(13) Ohjelman 5.1.2 artiklassa todetaan, että EU tukee aloitteita, joilla pyritään lisäämään rajatylittävää vaihtoa, luomaan luottamuksen ilmapiiriä, edistämään verkottumista sekä varmistamaan valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten välinen koordinointi (pohjois-etelä- ja etelä-etelä-akselilla).

(14) Kyseessä ovat esimerkiksi temaattiset ohjelmat ”Investointi ihmisiin” ja ”Elintarviketurva” kehitysyhteistyön rahoitusvälineen yhteydessä.

(15) Ks. asiakokonaisuuteen REX/285 (2009) kuuluvan lausunnon ”Kriisitilanteen tuki kehitysmaille” kohta 6.3., esittelijä: Luca Jahier.

(16) Ks. alaviite 4.

(17) Ks. http://ec.europa.eu/europeaid/what/social-protection/documents/memorandum_of_understanding_ec_ilo_en.pdf.