on mutual recognition on goods

Vastaajien enemmistö tuntee asetuksen ja pitää suurinta osaa käyttöön otetuista välineistä hyödyllisinä ja edelleen tarpeellisina. Mitä tulee siihen, onko asetus saavuttanut tavoitteensa vai ei, vain harvat talouden toimijat katsovat, että tuotteiden myyminen toisissa jäsenvaltioissa on helpompaa asetuksen voimaantulon jälkeen. Suurin osa on sitä mieltä, että asetus ei ole parantanut tilannetta, tai eivät osaa sanoa, koska ne joko eivät käytä vastavuoroista tunnustamista tai eivät myy tuotteitaan ulkomailla.

Yritykset pitävät tehokkaita muutoksenhakukeinoja tärkeimpänä tavoitteena, mutta jäsenvaltioiden ja kansalaisten mielestä tärkeintä olisi lisätä tietoisuutta vastavuoroisesta tunnustamisesta.

Vaihtoehdot

Kaikki esitetyt vaihtoehdot, joilla voitaisiin helpottaa vastavuoroisen tunnustamisen soveltamista ja parantaa sen luotettavuutta, saivat paljon tukea vastaajien keskuudessa.

Suurin osa vastaajista oli yhtä mieltä siitä, että sopivin vaihtoehto vastavuoroiselle tunnustamiselle on yhdenmukaistaminen, jota olisi käytettävä, kun vastavuoroinen tunnustaminen ei toimi toivotusti.

2.4.Ulkopuolisten toimeksisaajien tekemät tutkimukset

Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toimintaa arvioivan ulkopuolisen tutkimuksen puitteissa käynnistettiin 9. lokakuuta 2014 neljä erillistä tutkimusta, jotka saatiin päätökseen 5. tammikuuta 2015. Näiden tutkimusten ja haastattelujen tulokset osoittavat, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen on haastavaa ja että laillisesti kaupan pidettyjen tavaroiden vapaata liikkuvuutta estävät yhä tiettyjen jäsenvaltioiden lisävaatimukset ja testit. Puutteellinen tietämys ja tietoisuus vastavuoroisesta tunnustamisesta on edelleen ongelmana. Myös kansallisten viranomaisten välinen heikko viestintä ja yhteistyö on nimetty yhdeksi heikkoudeksi.

Tutkimuksessa, jonka tavoitteena oli arvioida vastavuoroisen tunnustamisen parantamiseksi kaavailtujen eri vaihtoehtojen kustannuksia ja hyötyjä, ulkopuolinen toimeksisaaja suoritti kyselyn ja haastattelut. Sidosryhmien kuulemisessa keskityttiin sekä vastavuoroisen tunnustamisen nykyiseen toimintaan – ja sen keskeisiin ongelmiin – että siihen, miten asetusta olisi tarkistettava komission ehdottamien toimintavaihtoehtojen avulla. Kohdennetut kyselyt ja haastattelut antoivat käsityksen sidosryhmien suhtautumisesta eri toimintavaihtoehtoihin. Kansalliset viranomaiset toivat esiin, että vastavuoroisen tunnustamisen piiriin kuuluvien markkinoiden laajuus, koko ja hajanaisuus sekä monien erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen olemassaolo voivat hankaloittaa selkeiden menettelyjen luomista vastavuoroista tunnustamisen soveltamista varten. Sellaisten alojen tuotteet, jotka ovat osittain yhdenmukaistettuja ja/tai joilla on olemassa joitakin EU-standardeja, aiheuttavat hankaluuksia viranomaisille, koska niihin sovelletaan sekaisin kansallisia ja EU:n sääntöjä, minkä vuoksi tarkastuksiin ja päätöksiin tarvitaan viranomaisilta enemmän panostusta. Myös jäsenvaltioiden välisessä viestinnässä on joitakin puutteita. Yritysten esiin tuomat esteet liittyvät vaikeuksiin saada helposti tietoa sovellettavasta lainsäädännöstä ja käytössä olevista menettelyistä (kielivaikeudet) sekä kansallisilta viranomaisilta vastauksen saamiseen kuluvaan aikaan. Sekä talouden toimijat että kansalliset viranomaiset ovat sitä mieltä, että tilanteen parantamiseksi on toteutettava toimenpiteitä. Kansallisten viranomaisten keskuudessa vallitsee melko laaja yhteisymmärrys joko lainsäädäntötoimilla tai muilla kuin lainsäädäntötoimilla toteutettavien toimien tarpeellisuudesta. Talouden toimijat sen sijaan vaikuttavat suhtautuvan epäileväisemmin siihen, että ehdotetuilla vaihtoehdoilla voitaisiin välttää markkinoillepääsyn viivästymistä ja pienentää niille aiheutuvia kustannuksia. Sekä talouden toimijat että kansalliset viranomaiset näyttävät kuitenkin kannattavan eri alavaihtoehtojen sovittamista yhteen mieluummin kuin yhden kokonaisen toimintavaihtoehdon toteuttamista.

2.5.Muu saatu palaute (kannanottoasiakirjat ja sähköpostit)

Useat asianomaiset osapuolet esittivät erillisiä kannanottoasiakirjoja, joista monissa kehotetaan asettamaan vastavuoroisen tunnustamisen parantamista ja jäsenvaltioiden välisen luottamuksen lisäämistä koskevat tavoitteet korkeammalle.

Joissakin niistä mainitaan, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta voitaisiin vahvistaa entiseen verrattuna ottamalla käyttöön vaatimustenmukaisuusolettama riippumattomasti testatuille (kolmannen osapuolen testaamille) tuotteille.

Toisissa korostetaan tarvetta selkeyttää vastavuoroista tunnustamista koskevan asetuksen soveltamisalaa, tarjota neuvontaa suhteellisuusarviointien tekemistä varten ja jakaa parhaita käytäntöjä jäsenvaltioiden kesken.

Olisi myös otettava käyttöön varoittavia keinoja sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot tekevät ilmoitukset asetuksessa vahvistettujen velvollisuuksiensa mukaisesti. Lisäksi yrityksillä on oltava käytössään tehokkaita muutoksenhakukeinoja, jotta ne saavat nopeammin selvyyden niiden tuotteita koskevista kielteisistä päätöksistä sisämarkkinoilla, mukaan lukien avoimempi päätösten nähtäville saanti. Sen lisäksi tuoteyhteyspisteiden toimintaa olisi tehostettava, ja niiden olisi annettava yritysten helposti saataville tietoja kansallisista päätöksistä ja teknisistä määräyksistä. On myös yleisesti tarpeen lisätä luottamusta ja lujittaa yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten välillä sisämarkkinoiden laajuisesti.

Toimivaltaisten viranomaisten välinen luottamuspula olisi poistettava, ja kansallisista päätöksistä olisi tultava avoimempia. Pika-arviointimenettely, joka mahdollistaisi markkinoillepääsyn epäävien päätösten arvioinnin ilman sitovaa ratkaisua, on mahdollinen väline, joka voisi auttaa ymmärtämään vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen paremmin ja parantaa nykyisen asetuksen toimivuutta.

3.PALAUTE SIDOSRYHMILLE

Kuulemisprosesseissa saatiin paljon erilaisia näkemyksiä asetuksen täytäntöönpanosta siltä osin, mikä on toiminut hyvin ja mikä ei kovin hyvin sidosryhmien kannalta katsottuna. Sidosryhmien kanssa pidetyt kokoukset antoivat jo varhaisessa vaiheessa mahdollisuuden edistää kansallisten viranomaisten sitoutumista, mikä paransi mahdollisuutta hyvään vastausprosenttiin.

Tämä aloitteen yleisenä tavoitteena on tavaroiden sisämarkkinoiden syventäminen lisäämällä ja parantamalla vastavuoroista tunnustamista. Siihen päästään lisäämällä tietoisuutta vastavuoroisesta tunnustamisesta, parantamalla vastavuoroisen tunnustamisen käyttöön liittyvää oikeusvarmuutta yritysten ja kansallisten viranomaisten kannalta ja tehostamalla hallinnollista yhteistyötä ja lisäämällä luottamusta viranomaisten välillä. Sisämarkkinoiden koko potentiaali saadaan näin hyödynnettyä, kun helpotetaan vastavuoroisen tunnustamisen käyttöä ja soveltamista, pienennetään yritysten riskiä siitä, etteivät niiden tuotteet pääse markkinoille tai että ne on perusteettomasti vedettävä pois markkinoilta, ja tarjotaan kuluttajille enemmän vaihtoehtoja edullisemmilla hinnoilla. Vaikka vastavuoroisen tunnustamisen lisäämisestä ja parantamisesta odotettavissa olevia hyötyjä ei voida täsmällisesti arvioida, hiljattain tehty tutkimus ”The Costs of Non-Europe in the Single Market” osoittaa, että kaupan esteiden vähentäminen voi lisätä EU:n sisäistä kauppaa yli 100 miljardilla eurolla vuodessa. Kaupan esteiden käsitteeseen kyseisessä tutkimuksessa sisältyy muutakin kuin vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyvät esteet, mutta siitä saadaan arvio odotettavissa olevista hyödyistä.

EU:n lisäarvoa tässä aloitteessa tuovat yhteiset säännöt, jotka takaavat tasapuolisen kohtelun ja mahdollistavat vastavuoroisen tunnustamisen yhtenäisen, johdonmukaisen ja asianmukaisen soveltamisen. Vastavuoroinen tunnustaminen perustuu EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 34–36 artiklaan ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, ja sillä on suora vaikutus tavaroiden sisämarkkinoiden toteutumiseen, joka on yksi EU:n tärkeimmistä saavutuksista. Pelkästään jäsenvaltioiden toteuttamat toimet heikentäisivät vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta ja hajottaisivat sen 28 erilaiseksi ja mahdollisesti keskenään ristiriitaiseksi kansalliseksi menettelyksi.

Tähän vaikutusten arviointiin sisältyivät seuraavat kaavaillut toimintavaihtoehdot:

•Vaihtoehto 2 – muut kuin lainsäädäntötoimet vastavuoroisen tunnustamisen toiminnan parantamiseksi (tietoisuuden lisääminen, koulutus, virkamiesvaihto jne.)

•Vaihtoehto 3 – pienet lainsäädäntömuutokset asetukseen (EY) N:o 764/2008 (hallinnollisten päätösten avoimuus, EU-standardien käyttö, tuoteyhteyspisteiden vahvistettu rooli)