EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 14.11.1996 
KOM(96) 573 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
tupakoinnin kieltämistä yleisissä tiloissa koskevan neuvoston ja neuvostossa 
kokoontuneiden jäsenvaltioiden terveysministerien päätöslausuman vaikutuksista 

I JOHDANTO 
1.1 Yleiskatsaus 
Maailmassa arvioidaan tällä hetkellä olevan 1,1 miljardia tupakoivaa ihmistä. WHO:n 
julkaisemien lukujen mukaan kehittyneissä maissa miehistä 41 % ja naisista 21 % 
tupakoi säännöllisesti1. 
Eurooppa syöpää vastaan -ohjelman puitteissa toteutettu eurobarometriselvitys sitä 
vastoin osoittaa tupakoivien määrän laskeneen jäsenvaltioissa vuosina 1987-1994. 
Vuoden 1987 luku oli 37 %, kun taas vuoden 1994 vastaava luku oli 34 %, ja miesten 
keskuudessa lasku oli huomattava. Tupakoivien iän osalta sama tutkimus osoitti 
naisten tupakoivan miehiä enemmän 15-3 9-vuotiaiden ikäryhmässä, kun taas 
vanhemman väestön keskuudessa miehet polttavat naisia useammin. 
Tupakanpolttoon liittyvän kuolleisuuden tasoja käsittelevä kattava tutkimus2 on 
osoittanut, että säännöllisesti tupakoivista noin puolet lopulta kuolee tupakoinnin 
seurauksena. 
Vuonna 1990 - viimeinen vuosi, jolta on käytettävissä täydelliset tilastot - tupakan 
katsottiin vastaavan arviolta 510 000 kuolemantapauksesta Euroopan yhteisön 
silloisissa 12 jäsenvaltiossa3. 
Kehittyneissä maissa tupakkaan liittyvien syiden on arvioitu aiheuttavan vuonna 1995 
kaikkiaan kolme miljoonaa kuolemantapausta, joista 35-69-vuotiaitten ikäryhmään 
kuuluvat kuollevat keskimäärin 22 vuotta ennenaikaisesti3. Näin ollen tupakka 
aiheuttaa noin 30 % kaikista kuolemantapauksista 35-39-vuotiaitten ikäryhmässä ja on 
siten suurin ehkäistävissä olevan kuoleman syy. Mikäli tupakointi jatkuu nykyisen 
kaltaisena, kuoleman koko maailmassa kantama vuotuinen vero noussee aina 
10 miljoonaan vuonna 2025, vaikkakaan laskelmat eivät ole täsmällisiä4. 
Vahvaa ja johdonmukaista näyttöä on siitä, että passiivinen tupakointi lisää suhteellista 
sairastumisriskiä niin keuhkosyövän kuin kroonisten hengitystiesairauksienkin osalta 
aikuisväestössä (noin 25 %) ja akuuttien hengitystiesairauksien osalta lapsilla (50-
100%). Lisäksi passiivinen tupakointi todennäköisesti lisää sydäntautiriskiä, mutta 
arviot riskin suuruudesta eivät ole keskenään yhdenmukaisia5. Yleisriski on kuitenkin 
riittävän suuri oikeuttamaan yleisissä tiloissa ja työpaikoilla tupakoinnin kieltävät 
toimenpiteet. 
WHO Tobacco and Health: The facts, 1995 
Doll, Peto et ai., Mortality in relation to smoking: 40 years observations on male British doctors, 
British Medical Journal 8.10.1994, s. 901 
Peto, Lopez et al., Mortality from smoking in developed countries 1950-2000, Oxford Medical 
Publications 1994, s. A7 
Peto et al., Mortality from smoking worldwide, British Medical Bulletin, vol. 52, 1996 
M. R. Law and A. K. Hackshaw, Environmental tobacco smoke, British Medical Bulletin, vol. 
52. 1996 
1.2 Yhteisön toimenpiteet 
Neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden terveysministerit antoivat 18. 
heinäkuuta 1989 päätöslauselman tupakoinnin kieltämisestä tiloissa, joihin yleisöllä on 
vapaa pääsy6. Neuvosto ja terveysministerit kehottivat jäsenvaltioita toteuttamaan 
seuraavat toimenpiteet lainsäädännöllisillä tai muilla keinoilla kansallisten käytäntöjen ja 
olojen mukaisesti: 
1. Kielletään tupakointi niissä suljetuissa julkisissa sisätiloissa, jotka ovat osa 
päätöslauselman liitteessä luetteloituja julkisia tai yksityisiä laitoksia. 
Jäsenvaltiot voivat täydentää mainittua listaa. 
2. Laajennetaan tupakointikielto kaikkeen yleiseen liikenteeseen. 
3. Osoitetaan selkeästi määritellyt tupakointitilat tarvittaessa edellä mainituissa 
laitoksissa sekä mahdollisuuksien mukaan yleisessä liikenteessä, erityisesti 
pitkien matkojen osalta. 
4. Varmistetaan, että muissa kuin tupakoiville varatuissa tiloissa 
tupakoimattomien oikeus terveyteen ohittaa ristiriitatilanteessa tupakoivien 
oikeuden tupakoida ja että komissiolle ilmoitetaan kahden vuoden välein tämän 
päätöslauselman perusteella toteutetuista toimista. 
Kustakin jäsenvaltiosta saatujen tietojen perusteella komissio laati vuonna 1992 
välikertomuksen7, jonka seurauksena neuvosto antoi päätelmänsä 27.5.19938. 
Neuvosto katsoi erityisesti, että analysoimalla toteutetut toimenpiteet järjestelmällisesti 
yhteisön tasolla voitaisiin ottaa tarvittavat kokemukset kunnolla huomioon ja oppia 
niistä sekä hahmotella asianmukaiset suuntaviivat tulevalle toiminnalle. 
Kuten edellä mainituissa neuvoston päätelmissä kehotettiin, komissio on nyt laatinut 
mainitun nykytilaa kuvaavan kertomuksen käyttämällä hyväkseen jäsenvaltioiden 
toimivaltaisten viranomaisten sille toimittamia tietoja. Perustana on käytetty lomaketta, 
jossa otetaan huomioon unionin laajentuminen vuonna 1995. 
Liitteessä I on suppea yleiskatsaus kansallisiin säännöksiin. Liitteessä II on puolestaan 
tilannetta eri jäsenvaltioissa kuvaava taulukko, joka esittää päätöslauselman 
soveltamisen tiivistetysti. 
Tässä kertomuksessa luetellaan kaikki eri vaihtoehtoiset toimet, joita jäsenvaltiot ovat 
toteuttaneet 18. heinäkuuta 1989 annetun päätöslauselman kehotuksen johdosta. 
EYVL N:o C 189, 26.7.1989, s. 1 
SEC (92) 1979 lopullinen 
EYVL N:o C 174, 25.6.1993, s. 4 
2. ANALYYSI TILANTEESTA JÄSENVALTIOISSA 
Kaikissa jäsenvaltioissa on otettu käyttöön oikeudellisesti eri tyyppisiä toimenpiteitä 
tupakoinnin rajoittamiseksi julkisissa tiloissa. Voimassa olevat säännökset vaikuttavat 
muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta olevan sekä sovellukseltaan että 
lähestymistavaltaan homogeenisempia kuin komission vuonna 1992 antamassa 
kertomuksessa kuvatut. Lähestymistapana on lähes kaikissa tapauksissa 
tupakoimattomien terveyden suojelu. 
Vuoden 1992 kertomuksessa ilmeni, että useimmissa silloisista kahdestatoista 
jäsenvaltiosta oli pantu toimeen tupakoinnin julkisissa tiloissa kieltäviä määräyksiä juuri 
ennen päätöslauselman C 189/01 antamista tai juuri sen jälkeen. Vain hyvin harvoissa 
tapauksissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, lainvoimaista määräystä ei ole, 
vaan kaikki tämän alan aloitteet perustuvat vapaaehtoisuuteen (Code of Practice, 
menettelyohjeet). Kolme uutta jäsenvaltiota, Itävalta, Ruotsi ja Suomi, laativat ja 
panivat täytäntöön vuosina 1993-1995 uusia säännöksiä, joilla tähdätään neuvoston 
päätöslauselman toimeenpanoon. 
2.1 Lainsäädäntövälineet 
a) Kansallinen laki (joissain tapauksissa täydennettynä muin säädöksin): Irlanti, 
Italia, Itävalta, Luxemburg, Portugali, Ranska, Ruotsi, Suomi ja Tanska 
b) Muu kansallinen säädös: Belgia ja Espanja 
c) Muuntyyppinen säädös, kuten asetus, määräys tai yleiskirje: Alankomaat, 
Kreikka, Saksa 
d) Ei lainsäädäntövälinettä: Yhdistynyt kuningaskunta. 
2.2 Soveltamisalat 
Kansallisesti sovellettavat säädökset kuvastavat huomattavissa määrin 
päätöslauselmassa esitettyjä toimenpiteitä, ja niitä sovelletaan päätöslauselman liitteessä 
mainittuihin tiloihin. 
2.3 Tietoisuutta lisäävät kani pan j at j a vapaaehtoiset sopimukset 
Kasvava tietoisuus tupakan terveyshaitoista on kaikissa jäsenvaltioissa synnyttänyt 
tiedotus- tai tietoisuudenlisäämiskampanjoita, jotka perustuvat joko voimassa oleviin 
määräyksiin tai menettelyohjeisiin taikka vapaaehtoisiin sopimuksiin. Kaikissa 
jäsenvaltioissa on toteutettu tämänsuuntaisia toimia, erityisesti Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa (menettelyohjeet), Saksassa (yleisiä, lapsille ja nuorille suunnattuja 
sekä sairaaloissa järjestettäviä tiedotuskampanjoita), Kreikassa (tupakoinninvastaisia 
kampanjoja terveysalan henkilöstölle, koululaisille, opettajille, työntekijöille, armeijalle), 
Belgiassa, Irlannissa, Italiassa (koko väestölle suunnattuja kampanjoita sekä teknisen 
neuvoa-antavan komitean perustaminen sovittamaan yhteen kaikkia toimia, jotka 
liittyvät tupakoinnin torjuntaan), Alankomaissa (kouluihin ja muihin laitoksiin 
suunnattu kampanja) ja Espanjassa (vuoden 1993 nuorisokampanja). 
3. EUROOPPA SYOPAA VASTAAN -OHJELMA 
Ensimmäisen ja toisen syöpää koskevan toimintaohjelman aikana käynnistettiin useita 
tupakoinninvastaisia hankkeita osana Eurooppa syöpää vastaan -ohjelmaa, erityisesti 
sairaalaympäristöön, kouluihin ja yrityksiin liittyvästi. Tupakanpolton vastaisia 
kampanjoita taas on järjestetty koko väestön tiedottamiseksi. Vuosia 1996-2000 
koskevassa syövänvastaisessa toimintaohjelmassa viitataan strategioiden laatimiseen 
kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevien ryhmien suojelemiseksi passiivisen 
tupakoinnin vaaroilta9. Näitä ryhmiä ovat erityisesti raskaana olevat naiset sekä lapset. 
Suunnitelmaan sisältyy myös tiedotusvälineissä toteutettava pilottihanke passiivista 
tupakointia vastaan. Mainitut toimenpiteet ajankohtaistuvat suunnitelman toteutuksen 
edetessä. Lisäksi tuetaan kouluissa ja erityisryhmien keskuudessa (työpaikoilla, 
vanhusten keskuudessa, sairaaloissa) järjestettäviä valistusohjelmia. 
4. LOPPUHUOMAUTUKSET 
Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella voidaan hahmottaa yleiskuva 
neuvoston päätöslauselman soveltamisesta. Kuva osoittaa jäsenvaltioiden selvästi 
sitoutuneen päätöslauselman panemiseen täytäntöön. Tässä kertomuksessa ei 
kuitenkaan käsitellä kysymystä määräysten soveltamisesta kansallisella tasolla; siitä 
jäsenvaltiot eivät tietoja toimittaneet. Asia on kansallisten viranomaisten vastuulla, ja 
siitä riippuu, turvataanko tupakoimattomien terveys tehokkaasti käytännössä. 
Tästä huolimatta komissio pyrkii Eurooppa syöpää vastaan -ohjelman kolmannessa 
toimintaohjelmassa ilmoitetulla tavalla määrittelemään, miten kansallisia määräyksiä 
todellisuudessa sovelletaan, ottaen lisäksi huomioon kaikkien asiaankuuluvien tahojen 
antamat tiedot. 
EYVL N:o L 95, 16.4.1996, s. 9 
LIITE I 
Suppea yleiskatsaus kansallisiin säännöksiin 
(perustuu jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamiin tietoihin) 
ITÄVALTA 
Perusta: tupakkalaki BGB1 431/1995, äitiysturvalaki BGB1 221/1979 ja BGB1 25/1993, 
työsuojelulaki BGB145/1994. 
Tupakkalaki varmistaa tupakoimattomien suojelun erityisin tupakointikielloin, joita sovelletaan 
sekä erityistarkoituksiin varattuihin tiloihin (kokous- ja opetustilat, koulujen liikuntatilat sekä 
monitoimitilat) että tiettyjen laitosten (julkiset rakennukset, koulut ja muut sellaiset 
rakennukset, joissa lapsia ja nuoria hoidetaan, opastetaan tai majoitetaan, teatterit ja muut 
esityksiin tai näyttelyihin käytettävät tilat) sellaisiin tiloihin, joihin on yleisesti vapaa pääsy. 
Erityisiä toimia tupakoimattomien suojelemiseksi on otettu käyttöön vuonna 1995 kouluja 
koskevaan asetukseen tehdyllä tupakkalain mukaisella muutoksella, joka kieltää tupakoinnin 
koulujen kaikissa tiloissa. Muissa tiloissa hyväksytään tietyt edellytykset täyttävät 
tupakkahuoneet. 
Tupakkalaissa edellytetään lisäksi, että julkisiin ja yksityisiin linja-auto-, raide-, lento- ja 
vesiliikennejärjestelmiin liittyvissä rakennuksissa osoitetaan alueet, joissa tupakointi on 
kielletty. 
Muita tupakointia koskevia määräyksiä on äitiysturvalaissa (BGB1 221/1979 ja BGBl 
257/1993) sekä työsuojelulaissa (BGBl 45/1994). tupakointi on kielletty, kun tupakoivien ja 
tupakoimattomien on työhön liittyvistä syistä työskenneltävä samassa työhuoneessa eikä 
tupakoimattomia voida riittävällä tavalla suojella ilmanvaihtoa parantamalla. 
Tupakoimattomia on suojeltava myös virkistys- ja päivystystiloissa; työsuojelulaissa kielletään 
nimenomaisesti tupakointi lääkinnällisissä ja pukeutumistiloissa. Tupakointia sairaaloissa 
säädellään erityisellä lainsäädännöllä (BGBl 1/1957, BGBl 801/1993). Tupakkalakia 
sovelletaan kuitenkin ensisijaisena niiden rakennusten osalta, joissa laki kieltää tupakoinnin 
kokonaan. 
Joitakin toimenpiteitä sisältyy liikennettä koskevaan lainsäädäntöön (esim. tupakoimattomien 
junanosastot, tupakointikielto kunnallisissa joukkoliikenteessä) sekä osavaltioitten antamiin 
nuorten suojelua koskeviin määräyksiin. 
BELGIA 
Perusta: kuninkaallinen asetus 15.5.1990 sekä ministeriön päätös 9.1.1991 ja kuninkaallinen 
asetus 31.3.1993. 
Vuoden 1990 kuninkaallisessa asetuksessa määritellään neuvoston päätöslauselman liitteen 
perusteella ne julkiset tilat, joihin määrätään tupakointikielto. 
Useimmissa tapauksissa (laitoksissa, joissa tarjotaan julkisia palveluja, annetaan 
terveydenhoitoa, opetetaan tai hoidetaan lapsia tai järjestetään näytöksiä, näyttelyitä tai 
urheilutapahtumia) on voimassa yleinen tupakointikielto. Selvästi rajattuja tupakointitiloja 
voidaan osoittaa. Tammikuun 1. päivästä 1993 lähtien tällaisten tilojen osuus ei saa ylittää 
puolta koko tilan pinta-alasta. Vuoden 1993 kuninkaallisessa asetuksessa todetaan 
työpaikkojen osalta, että työnantajan on järjestettävä työpaikan tupakointiolot siten, että sekä 
tupakoivien että tupakoimattomien odotukset otetaan huomioon. Jollei asiasta voida sopia, 
tupakoimattomia on suojeltava. 
TANSKA 
Tanskan viranomaiset ovat vastikään antaneet uuden lain, joka koskee savutonta ympäristöä 
julkisissa rakennuksissa, liikennevälineissä, työpaikoilla, opetusalan laitoksissa, päivähoidossa 
sekä ympärivuorokautista hoitoa antavissa laitoksissa ja sairaaloissa sekä paikallisella että 
valtiollisella tasolla. Laissa todetaan erityisesti, että paikallis- ja aluehallinnon, Kööpenhaminan 
sairaalahallinnon ja valtionhallinnon on pantava laki täytäntöön viimeistään 1. tammikuuta 
1996. Tupakointi on kielletty kaikissa laissa mainituissa tiloissa lukuun ottamatta erityisesti 
tupakoiville suunniteltuja tiloja ja sellaisia tiloja valtiollisilla työpaikoilla, joissa työskentelevät 
työntekijät haluavat tupakoida. Tupakointi on kielletty kokouksissa, elleivät kaikki läsnäolijat 
yksimielisesti päätä sitä sallia. 
SUOMI 
Perusta: tupakkalaki 1995. 
Viime vuonna voimaan tullut uusi tupakkalaki kieltää tupakoinnin seuraavissa tiloissa: 
päiväkodeissa ja oppilaitoksissa (mukaan lukien yliopistot) ja niiden pääasiassa kahdeksaatoista 
vuotta nuoremmille tarkoitetuilla ulkoalueilla; virastojen ja viranomaisten sekä niihin 
verrattavien julkisten laitosten yleisölle ja asiakkaille varatuissa sisätiloissa, sisätiloissa 
järjestettävissä yleisissä tilaisuuksissa, joihin yleisöllä on esteetön pääsy; yleisen kulkuneuvon 
sisätiloissa; työpaikoilla muuhun kuin työskentelyyn käytettävissä tai asiakkaille tarkoitetuissa 
tiloissa sekä kaikissa työtiloissa lukuun ottamatta ravintoloita ja hotellien ravintolatiloja ja 
majoitushuoneita. 
Tupakointi voidaan kuitenkin sallia ainoastaan erityisissä tupakointihuoneissa sillä 
edellytyksellä, ettei savu pääse leviämään näistä tiloista ja etteivät ne sijaitse alle 18-vuotiaiden 
käyttöön tarkoitettujen tilojen yhteydessä. 
RANSKA 
Perusta: laki 91-32 (10. tammikuuta 1991) ja asetus 478 (29. toukokuuta 1992). 
Ranskan lain mukaan voimassa on yleinen tupakointikielto yleisissä tiloissa, erityisesti kouluissa 
ja yleisissä kulkuneuvoissa, lukuun ottamatta tupakoiville varattuja tiloja. 
Vuoden 1992 asetuksessa asetetaan edellytykset tupakoinnin kieltämiselle. Päätavoite on 
tupakoimattomien terveyden suojelu, ja asetuksessa määritellään ne tilat, joissa tupakointi on 
kielletty. Näitä ovat 1) joukkoliikennevälineet - ainoastaan kaukoliikenteen junissa voi olla 
tupakoivien osastoja; 2) työpisteet henkilökohtaisia työhuoneita lukuun ottamatta; 3) koulut -
joitakin tupakointipaikkoja voidaan järjestää ainoastaan opettajien ja muun henkilöstön 
käyttöön; 4) baarit ja ravintolat - tupakoiville voidaan osoittaa omat alueet. Tiloista vastaava 
henkilö tai organisaatio määrittelee alueet, joissa tupakointi sallitaan. 
Kaikissa tällaisissa tapauksissa on järjestettävä kunnollinen ilmanvaihto. 
SAKSA 
Saksalaisessa säännöstössä otetaan huomioon vastuun jakautuminen eri hallintoelinten kesken 
(liittohallitus ja osavaltiot). 
Tupakoimattomia suojellaan liittovaltion tasolla siviililakikirjan säädöksillä. Esimerkiksi 
työpaikoilla työntekijöillä on oikeus työhön, joka ei vahingoita heidän terveyttään, ja 
sopimuksia tupakoimattomien suojelemiseksi voi esittää sekä työnantaja että 
työpaikkaneuvosto. Saksan sisäministeriö pyrki vuonna 1975 tekemällään päätöksellä 
vaikuttamaan omalta osaltaan joidenkin tupakoivia ja tupakoimattomia liittohallinnon 
laitoksissa koskevien ongelmien ratkaisemiseen. Tupakoivat ja tupakoimattomat työntekijät 
sijoitetaankin mahdollisuuksien mukaan eri paikkoihin. Myös armeijassa on järjestetty 
tupakoimattomille asianmukainen suojelu liittovaltion hallinto-oikeuden 1993 tekemällä 
päätöksellä. Saksan rautatielaitos on kieltänyt tupakoinnin sisätiloissa, kuten sen 
matkatoimistoissa ja pienillä asemilla. Kaukoliikenteessä on otettu käyttöön erilliset 
tupakoimattomille ja tupakoiville varatut vaunut, ja kansainvälisen liikenteen junissa on 
osastoja, joissa tupakointi on kielletty. Saksan rautatielaitos edellyttää rautatieasemien 
ravintolapalvelujen järjestäjien varaavan erilliset alueet tupakoimattomille ja tupakoiville. 
Sama koskee myös moottoriteiden huoltoalueita, ja Saksan lentoyhtiö otti käyttöön täydellisen 
tupakointikiellon kotimaan liikenteessä ja joillakin ulkomaan reiteillä. 
Osavaltioiden tasolla puolestaan osavaltioiden terveysministerit vaativat 66. kokouksessaan 
lisärajoituksia tupakkatuotteitten mainontaan ja saatavuuteen erityisesti lasten ja nuorten 
suojelemiseksi. Parhaillaan keskustellaan rajoituksista savukeautomaattien sijoittamiselle 
yleisille paikoille. 
Vilkastunut keskustelu tupakoimattomien suojelemiseen valtion toimin liittyvistä eduista ja 
haitoista on saanut aikaan monia lisätoimenpiteitä. Niinpä hotelli- ja ravintola-alan 
yhteenliittymä on luvannut ryhtyä toimiin tupakoimattomien suojelun parantamiseksi hotelleissa 
ja majataloissa sekä korostanut asettavansa etusijalle tapauskohtaiset, tiettyjä nimenomaisia 
alueita ja tilanteita koskevat järjestelyt. 
Neuvoston päätöslauselman johdosta Saksan viranomaiset päättivät korostaa tiedotus- ja 
tietoisuuskampanjoita. Niinpä liittovaltion terveyskasvatuskeskus aloitti 1987 yhä käynnissä 
olevan lapsiin ja nuoriin suunnatun kampanjan. Saman keskuksen yleinen, tupakoimattomien 
suojeluun keskittyvä laaja tiedotuskampanja on jatkunut vuodesta 1994. Lisäksi liittovaltion 
terveyskasvatuskeskus on laatinut sairaaloissa toteutettavan hankkeen. 
Vaikka kaikissa 16 osavaltiossa tehty tutkimus paljastikin, että komission edellisen 
kertomuksen (1992) jälkeen on annettu ainoastaan joitakin uusia määräyksiä tupakoimattomien 
suojelemiseksi yleisissä tiloissa, kävi ilmi, että tupakoimattomien suojelu varmistetaan 
asianmukaisesti olemassa olevin määräyksin ja että näitä määräyksiä pannaan täytäntöön. 
KREIKKA 
Tupakointi on vuodesta 1952 kielletty kaikissa kulkuneuvoissa. Vuodesta 1980 se on kielletty 
valtion toimielinten, julkisten ja yksityisten yhteisöjen sekä sellaisten muiden laitosten kuin 
Kreikan puhelin-, sähkö-ja postilaitoksen jne. hallitsemissa sisätiloissa. Satunnaisia poikkeuksia 
ovat tilat, joissa ihmiset joutuvat odottamaan pitkähköjä aikoja, edellyttäen, että tiloihin on 
järjestetty tupakointiin varatut alueet. Tupakointi on kielletty vuodesta 1990 kotimaan 
lentoliikenteessä. Lisäksi se on kielletty kaikissa terveydenhoitoon käytettävissä tiloissa 
(vuodesta 1993). 
Kreikan terveys-, sosiaalihuolto- ja sosiaaliturva-asioista vastaava ministeriö järjestää 
säännöllisesti yleisissä tiloissa tupakoinnin vastaisia kampanjoja, jotka kohdistuvat erityisesti 
terveysalan henkilöstöön, keskiasteen oppilaitosten oppilaisiin, opettajiin, työntekijöihin näiden 
työpaikoilla, armeijaan. Yhteistyössä ovat monet muut yhdistykset ja yhteisöt. 
IRLANTI 
Perusta: asetus terveyden edistämisestä ju suojelusta 1000. 
Vuoden 1990 asetus kieltää tupakoinnin kaikissa yhteistiloissa (käytävillä, hisseissä, saleissa 
jne.), julkishallinnon rakennuksissa ja julkisissa laitoksissa, perus- ja keskiasteen kouluissa, 
yliopistoissa, sairaaloissa, terveyskeskuksissa, supermarketeissa, urheilukeskuksissa, 
elokuvateattereissa, teattereissa, ruoanvalmistukseen käytettävissä tiloissa ja linja-autoissa. 
Tupakointia on rajoitettu kaikissa terveydenhoitoon käytettävissä tiloissa, ravintoloissa, 
kahviloissa, baareissa, asemilla, lentokentillä ja satamissa sekä junissa ja lentokoneissa. 
Kyseisistä tiloista vastaavat henkilöt vastaavat myös kaikista näiden määräysten rikkomisista. 
Vuoden 1995 asetusehdotuksessa rajoitettaisiin tupakointimahdollisuuksia tietyissä tiloissa, 
joita vuoden 1990 asetus ei kata. Näitä ovat pankit, asunto-osuuskunnat (building societies), 
vakuutusyhtiöt, apteekit, esikoulutilat, päiväkodit, taksit, parturit ja kampaamot sekä keila- ja 
bingohallit. Työpaikoilla tupakointia koskevien menettelyohjeitten täytäntöönpanosta on 
sovittu. Sopimuksen täysi täytäntöönpano alkaa 21. elokuuta 1996, jolloin tupakointi kielletään 
kokonaan useamman kuin yhden ihmisen käyttämissä työhuoneissa; tupakointi sallitaan yhden 
hengen työhuoneissa työntekijän oman harkinnan mukaan. Tupakointi on kokousten aikana 
kielletty myös yhden hengen työhuoneissa. Lisäksi ruokailutiloiltaan suurissa rakennuksissa on 
osoitettava tupakointialue, kun taas ruokailutiloiltaan pienissä rakennuksissa tilojen 
käyttömahdollisuus niin tupakoiville kuin tupakoimattomillekin on järjestettävä paikallisin 
järjestelyin. Tupakanvastaiset kampanjat ja terveydenedistämisohjelmat ovat pysyvästi esillä 
muutaman tulevan vuoden aikana. 
ITALIA 
Perusta: laki 584, 11. marraskuuta 1975, säädös n:o 1580. 
Laissa 584 kielletään tupakointi valtaosassa yleisiä tiloja, kuten sairaaloissa, kouluissa, 
kirjastoissa, museoissa sekä myös konserttihalleissa, elokuvateattereissa, teattereissa ja 
sisätilojen juhlasaleissa. Joissakin tapauksissa paikallishallinto voi myöntää vapautuksen 
kiellosta, ja tällöin edellytyksenä ovat ilmastointilaitteet. Tupakointi on lisäksi kielletty julkisissa 
kulkuneuvoissa lukuun ottamatta tupakoiville varattuja alueita. Neuvoston päätöslauselman 
tarkemman ja täysimittaisemman täytäntöönpanon saavuttamiseksi eri ministeriöt ovat viime 
vuosina tehneet joukon ehdotuksia määräysluonnoksiksi. Muiden muassa ehdotuksella n:o 
1580 pyritään kattamaan kaikki yhteisön tasolla hyväksytyt näkökohdat, ja siihen sisältyy uusia 
rakennustyyppejä, joihin tupakointikielto ulotettaisiin. Ehdotuksena se on hyväksyttävä 
parlamentissa, eikä tätä ole vielä tapahtunut. Ehdotuksessa kiellettäisiin tupakointi julkisissa ja 
yksityisissä terveydenhoitoalan laitoksissa, kaikentyyppisissä ja -asteisissa kouluissa ja muissa 
opetuslaitoksissa yliopistot mukaan lukien, vanhusten tai lasten ja nuorten käyttöön 
osoitetuissa tai urheiluun, virkistystoimintaan, kokouksiin jne. käytettävissä rakennuksissa, 
julkisissa ja yksityisissä yleisön palveluun käytettävissä rakennuksissa, liiketiloissa mukaan 
lukien ravintolapalvelut sekä useamman kuin yhden hengen käytössä olevissa (julkisissa ja 
yksityisissä) sisätilojen työpisteissä. Joissakin muissa rakennuksissa (esim. julkisissa ja 
yksityisissä terveysalan.laitoksissa) on järjestettävä tupakointitilat, ja toisissa (esim. urheiluun 
käytettävissä rakennuksissa) tällaisten tilojen osoittaminen on vapaaehtoista siten, että 
tupakointimahdollisuus voidaan tarjota samalla kuitenkin tupakoimattomien oikeudet 
huomioon ottaen. Tässä toimenpide-ehdotuksessa edellytetään tupakointitiloihin 
asennettavaksi ilmastointi- tai ilmanvaihtolaitteet siten, että noudatetaan lämpötilaa, ilman 
suhteellista kosteutta ja ilmanvaihtoastetta koskevia raja-arvoja. 
Osana tupakoinnin vastaista ja terveyshaittojen torjumiseen liittyvää toimintaansa 
terveysministeriö on edistänyt 1) maailman tupakattomaan päivään 1995 liittyvän kokouksen 
järjestämistä tupakoinnin vaaroja koskevaan laajempaan tietoisuuteen pyrkivien aloitteitten 
suunnittelemiseksi ja 2) teknisen neuvoa-antavan komitean perustamista sovittamaan yhteen 
kaikkia tupakoinnin torjumiseen sekä terveyden ja tupakoimattomien suojeluun liittyviä toimia. 
LUXEMBURG 
Perusta: 24. maaliskuuta 1989 ja 6. tammikuuta 1995 säädetyt lait. 
Lainsäädäntö kattaa yleisesti ottaen yleisölle avoimet tilat (sairaalat, koulut tai alle 16-
vuotiaiden majoitustilat, urheilutilat, elokuvateatterit, teatterit, museot sekä apteekit, lääkärien 
ja hammaslääkärien odotustilat ja asemien odotustilat). Laissa kielletään tupakointi kokonaan 
linja-autojen reittiliikenteessä. Vuoden 1995 lain mukaan kielto ulotetaan koskemaan samalla 
tapaa myös vanhustenpalvelulaitoksia. 
Tällä hetkellä ei ole määräyksiä, jotka koskisivat yleisölle avoimia yksityisiä laitoksia, kuten 
baareja, ravintoloita, hotelleja jne. 
ALANKOMAAT 
Perusta: asetus (29. joulukuuta 1989) lain 342 9-12 artiklan täytäntöönpanosta. 
Asetus tuli voimaan 1. tammikuuta 1990, ja siinä viitataan arviolta 50 000:een julkiseen 
rakennukseen, joissa tupakointi on kiellettävä. Näitä ovat kaikki valtion, julkisten toimielinten 
tai maakunta- ja aluehallinnon alaiset laitokset, palvelut ja yritykset. Tupakointi on kielletty 
lisäksi terveydenhoito-, opetus-, sosiaaliturva- ja kulttuurilaitoksissa sekä valtion alaisissa 
sisäurheilulaitoksissa. Tupakointialueita voidaan osoittaa tarpeen mukaan. Tupakkalain 
täytäntöönpanon valvonnasta annetussa määräyksessä määrätään muun muassa tämän 
tupakointikiellon noudattamisen valvonnasta. 
Alankomaiden tupakka- ja terveyssäätiö järjesti joulukuussa 1995 tiedotuskampanjan, joka 
kohdistui 75 000 kouluun ja muuhun laitokseen ja jonka tavoitteena oli arvioida ja hallinta 
tupakoimattomien suojeluun tähtäävää politiikkaa. Hallitus on ilmaissut halunsa edistää ja 
laajentaa tupakointikieltoja tupakoimattomien suojelemiseksi. 
PORTUGALI10 
Portugalissa on jo pitkään ollut voimassa tupakoinnin yleisissä tiloissa kieltäviä lakeja. 
Vuodesta 1978 voimassa olleita asetuksia muutettiin vuonna 1982 lailla tupakoinnin 
torjunnasta sekä myöhemmin asetuksilla ja säädöksillä vuosina 1983, 1987, 1988 ja 1989. 
Lainsäädäntö kattaa erilaisia yleisiä tiloja, kuten sairaalat ja terveydenhoito- ja opetustilat, 
alaikäisille varatut tilat, konserttisalit, sisäurheilutilat jne., ja siinä on määräys erillisten 
tupakointialueiden osoittamisesta. Tupakointi on kielletty julkisessa kaupunkiliikenteessä sekä 
yleensä kaikissa kulkuneuvoissa (junat, linja-autot, laivat jne.), jos matka kestää alle tunnin. 
Pitemmillä matkoilla kulkuneuvoissa on varattava alue tupakoiville. 
Lainsäädännössä määrätään lisäksi alueiden varaamisesta tupakoimattomille ravintoloissa, 
hotelleissa ja muissa vastaavissa julkisviranomaisen valvomissa laitoksissa. Tupakointikieltoa ei 
kuitenkaan sovelleta, ellei tupakointialueita voida osoittaa. 
10 Tilanne vuonna 1992, sillä ajantasaisia tietoja ci ole toimitettu 
10 
ESPANJA 
Perusta: kuninkaalliset asetukset n.o 192 vuodelta 1988, n.o 510 vuodelta 1992, n:o 1185 
vuodelta 1994. 
Yleisten tilojen tupakointikieltoa koskevat määräykset perustuvat Espanjassa kuninkaalliseen 
asetukseen n:o 192 (4. maaliskuuta 1988) ja n:o 510 (14. toukokuuta 1992). Asetuksissa 
olevan yleisperiaatteen mukaisesti on tupakoimattomien oikeus terveyteen asetettava 
ristiriitatilanteessa etusijalle tupakoivien oikeuksiin nähden. Tupakointi on kielletty kokonaan 
työpaikoilla, joissa haitallisten aineitten käsittelystä aiheutuu kohonnut terveysriski tai joissa 
työskentelee raskaana olevia naisia, sekä hisseissä. 
Vuonna 1994 annettiin uusi kuninkaallinen asetus (n:o 1185, 3. kesäkuuta 1994) muiden 
tupakkatuotteitten kuin savukkeitten merkinnöistä, ja asetuksessa kielletään jotkin suussa 
käytettäväksi tarkoitetut tuotteet sekä saatetaan tupakkaan liittyvä rangaistusjärjestelmä ajan 
tasalle. Asetuksessa kielletään tupakointi kaupallisissa ilma-aluksissa alle 90 minuuttia 
kestävillä kotimaanlennoilla. Lisäksi on järjestetty tiedotus- ja koulutuskampanjoita. Vuonna 
1993 järjestettiin kansallinen kampanja, jonka kohderyhmänä olivat 12-16-vuotiaat koululaiset. 
Samaan aikaan Espanjan itsehallinnolliset alueet ovat osallistuneet läheisesti tämän ala 
toimenpiteisiin omin, kansallista lainsäädäntöä laajentavin tai täydentävin lainsäädäntötoimin. 
Madridissa on tehty sopimus ravintoloitsijoiden kanssa tupakointialueiden luomisesta. 
RUOTSI 
Perusta: laki n:o 581 vuodelta 1993 ja laki n:o 98 vuodelta 1994. 
Tupakointi on kielletty seuraavissa tiloissa: kouluissa, virkistysalueilla ja muissa vastaavissa 
paikoissa päiväkodit mukaan lukien; terveydenhoitoon käytettävissä tiloissa ja muissa 
terveysalan laitoksissa; vanhustentalojen ja muiden vastaavaan palvelu- ja hoitotoimintaan 
käytettävien laitosten yhteistiloissa; paikoissa, joihin yleisöllä on esteetön pääsy (kokoussalit, 
kulttuuri- ja urheilutilat), sekä muissa yleisissä tiloissa, kuten kaupoissa ja kansallisissa 
kulkuvälineissä. Tupakoivat voidaan sijoittaa erityisille alueille. Hotelleissa ja vastaavissa 
laitoksissa sekä ravintoloissa olisi varattava joitakin alueita tupakoiville, mutta jollei tämä ei ole 
mahdollista, noudatetaan tupakointikieltoa. Työpaikalla työnantaja on vastuussa 
työntekijöittensä terveydestä, erityisesti passiivisen tupakoinnin aiheuttamien vaarojen osalta. 
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA 
Perusta: tupakointia yleisillä paikoilla koskevat menettelyohjeet. 
Valtion tai paikallisviranomaisten valvomiin yleisiin tiloihin liittyy määräyksiä. Lähtökohtana 
on, että yleisön käyttämissä rakennuksissa ei tupakoida ja että tupakointiin voidaan tarvittaessa 
varata erillisiä alueita tai huoneita. Joulukuussa 1991 annettiin tupakointia yleisissä tiloissa 
koskevat menettelyohjeet, joiden tavoitteena on toteuttaa asianmukaista tupakointipolitiikkaa 
vapaaehtoisin keinoin. 
Tupakointi on kielletty kokonaan maanalaisessa rautatielaitoksessa, suuressa määrässä junia ja 
linja-autoja, autolauttojen autokansilla sekä joillakin koti-ja ulkomaanlennoilla. Kaikissa muissa 
yleisissä kulkuneuvoissa paitsi takseissa on erilliset tupakoimattomien osastot. Yhä 
useammassa koulussa joko kielletään tupakointi koulun alueella tai rajoitetaan se erityisille 
opettajille, muulle henkilöstölle ja vierailijoille varatuille tupakointialueille. 
Kansallisen terveydenhuollon tilat ovat nyt savuttomia lukuun ottamatta vähäisehköä määrää 
erillisiä tupakkahuoneita sellaisissa tapauksissa, joissa asiaa ei voi välttää. 
11 
^ Päätöslauselmassa C189/01 mainitut tilat 
1. Laitokset, joissa yleisölle tarjotaan palveluja 
joko maksua vastaan tai maksutta, mukaan lukien 
tavaranmyynti 
2. Sairaalat, terveydenhoitoalat ja kaikki muut 
lääketieteelliset laitokset 
3. Vanhustenhoitolaitokset 
4. Koulut ja muut lasten ja nuorten hoito- ja 
majoitustilat 
5. Korkeakoulutusta ja ammatillista koulutusta 
antavat laitokset 
6. Ajanvietteeseen tarkoitetut sisätilat 
(elokuvateatterit, teatterit jne.); yleisölle avoimet 
radio- ja televisiostudiot 
7. Näyttelyiden järjestämisessä käytettävät 
laitokset ja sisätilat 
8. Urheilukäytossä oievat 'laitokset ja sisätilat 
9. Laitokset ja sisätilat maanalaisen ja 
tavanomaisen rautatien asemilla, satamissa ja 
lentokentillä 
10. Julkinen liikenne: 
* lentokoneet 
* kaupunkiSkenne (linja-autot, maanalainen) 
"junat Päätöslauselman 89 C189/01 täytäntöönpanon 
tilanne eri jäsenvaltioissa 
A 
k 
O 
O 
O 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 8 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 DK 
k 
O 
O 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
0 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
0 FIN 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o F 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o D 
k 
o 
o 
© 
o 
0 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
0 
o GR 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
0 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o IRL 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
0 LIITE IV 
11 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
o L 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
0 
o tt 
o 
o 
o 
0 
0 NL 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o IP 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o ti 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
o 
o E 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o s 
k 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
0 
o tt 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o GB2 
k 
o 
o 
0 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o tt 
o 
0 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
Toimenpiteitä voimassa; k: kielletty; «.tupakointitilat; 1: parlamentin käsiteltävänä olevan lakiesityksen perusteella; 2: menettelyohjeet, 1991. 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 573 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 06 
Luettelonumero : CB-CO-96-572-FI-C 
ISBN 92-78-11462-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
(\h