Valtiontuki - Tanska

Tuki C 59/2002 (ex N 584/2002 (ilmailuala), N 585/2002 (meriliikenne ja kalastus) sekä lisäys valtiontukeen N 246/2001) - Työympäristötodistus

Kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(2003/C 1/06)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio on ilmoittanut 16. syyskuuta 2002 päivätyllä, tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla kirjeellä Tanskalle päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee mainittua tukea.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa tuesta, jota koskevan menettelyn komissio aloittaa, kuukauden kuluessa tämän tiivistelmän ja sitä seuraavan kirjeen julkaisemisesta. Huomautukset on lähetettävä osoitteeseen: Euroopan komissio Energian ja liikenteen pääosasto

Linja A

B - 1049 Bruxelles/Brussel Faksi (32-2) 296 41 04.

Huomautukset toimitetaan Tanskalle. Huomautuksia esittävä asianomainen voi pyytää kirjallisesti henkilöllisyyden luottamuksellista käsittelyä, ja tämä pyyntö on perusteltava.

TIIVISTELMÄ

1. Menettely

Tanska ilmoitti komissiolle lain (10. kesäkuuta 2002 annettu laki nro 436), jolla Tanska aikoo lopettaa 7. kesäkuuta 2001 annettuun lakiin nro 442 perustuvan tukijärjestelmän soveltamisen. Komissio teki 19 päivänä syyskuuta 2001 päätöksen laista nro 442 (N 246/2001). Tanska laajentaa väliaikaisesti tuen soveltamisalaa niin, että se koskee myös ilmailualaa, offshore-laitoksia sekä meriliikennettä ja kalastusteollisuutta.

2. Kuvaus

Lailla nro 436 (annettu 10. kesäkuuta 2002), jolla muutetaan lakia yrityksille myönnettävistä työympäristötodistuksista ja valtiontuesta todistuksen saaneille yrityksille, laajennetaan siirtymäkauden ajaksi alkuperäisen lain, josta komissio teki päätöksen 19 päivänä syyskuuta 2001 (N 246/2001), soveltamisalaa koskemaan myös ilmailualaa ja offshore-laitoksia. Meriliikenteen ja kalastuksen alalla muutoslailla perustetaan korvausjärjestelmä, joka sallii jo kerätyn veron (osittaisen) palauttamisen, mutta siinä ei kuitenkaan säädetä, miten työympäristötodistuksia voi saada, tai tarjota tätä välinettä näille aloille.

Lakia yrityksille myönnettävistä työympäristötodistuksista ja valtiontuesta todistuksen saaneille yrityksille ei kumota, vaan sitä muutetaan niin, että se toimii edelleen oikeusperustana työympäristötodistusten antamiselle, mutta siinä ei enää jatketa korvauksia, jotka toteutetaan jo kerätyn veron palauttamisena tai tuen maksamisena, sillä yritykset voivat haluta kyseisen todistuksen imagoonsa liittyvistä syistä. Tämä käy ilmi myös lain uudesta nimestä: laki yrityksille myönnettävistä työympäristötodistuksista. Muutoslaki ja laki, jolla kumotaan laki yleisestä työympäristöverosta, liittyvät läheisesti toisiinsa. Tanskan parlamentti vahvisti molemmat lait 10. kesäkuuta 2002.

Vuosina 2000 ja 2001 kerätyn veron suunniteltu palauttaminen toteutetaan meriliikenteen ja kalastuksen alalla alentamalla maksua, jolla työnantajat/varustamot rahoittavat oman alansa työympäristöneuvoston toimintaa. Tanskan hallituksen mukaan kerättyjen verojen palautusjärjestelmää on ehdotettu tehokkuussyistä, sillä kyseeseen tulevat rahasummat ovat suhteellisen pieniä. Työympäristöneuvostot ovat yksityisiä, autonomisia elimiä, joiden toimintaa valvovassa johtokunnassa on sama määrä työnantajien ja merimiesten/kalastajien edustajia. Päinvastoin kuin maissa toimivien alojen tukijärjestelmässä, jota on arvioitu tuen 246/2001 yhteydessä, mainitussa järjestelmässä suunnitellusta vähennyksestä näyttäisivät hyötyvän kaikki meriliikenne- ja kalastusalan työnantajat ilman minkäänlaista vastinetta eli ilman, että työntekijän oma työnantaja olisi luonut erityisen hyvän työympäristön.

Ilmailuyrityksille voidaan myöntää tukea, mikäli työnantaja voi osoittaa pyrkineensä erityisesti parantamaan ilma-alusten miehistön työympäristöä tai toteuttaneensa kehityshankkeen, jonka tarkoituksena on parantaa miehistön työympäristöä. Vastaavaa vaatimusta sovelletaan myös offshore-alalla.

3. Arviointi

Kyseessä voi olla EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki, jos voidaan osoittaa, että toimenpide on valikoiva. Kyseessä olevia toimenpiteitä voidaan kuitenkin mahdollisesti pitää myös osana yleistä maissa toimivilla aloilla toteutettavaa toimenpidettä, josta komissio on tehnyt aiemman päätöksen 19 päivänä syyskuuta 2001 (N 246/2001). Offshore-laitoksiin voidaan soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa komission asetusta(1).

Näissä alakohtaisissa tukijärjestelmissä sovellettavat perusteet eroavat kuitenkin perusteista, joita sovelletaan maissa toimivilla aloilla. Erityisesti on huomattava, että päinvastoin kuin maissa toimivilla aloilla, joilla palautus suoritetaan vain sellaisille työnantajille, joille on myönnetty työympäristötodistus, tästä järjestelmästä hyötyvät kaikki meriliikenteen ja kalastuksen alan työnantajat riippumatta niiden todellisista pyrkimyksistä parantaa työympäristöä. Tämä viittaisi siihen, että tuki on luonteeltaan toimintatukea. Näin ollen komissio suhtautuu epäillen ilmoitettujen toimenpiteiden luonteeseen.

Mikäli ilmoitetut toimenpiteet osoittautuvat tueksi, toimenpidettä voidaan joutua tarkastelemaan EY:n perustamissopimuksessa määrättyjen tukea koskevien poikkeusten ja erityisesti sen 73 artiklan sekä 87 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla. Kyseisillä aloilla sovellettavat komission suuntaviivat(2) ja/tai horisontaaliset suuntaviivat tai puitteet voidaan joutua ottamaan huomioon, mutta niiden perusteella on rajalliset mahdollisuudet myöntää poikkeuksia toimintatuelle, eikä niistä minkään perusteella voida hyväksyä toimintatukea, joka jää tiettyjen tavoitteiden ulkopuolelle.

Näin ollen komissio epäilee toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, mikäli se katsotaan valtiontueksi.

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan mukaan sääntöjenvastainen tuki voidaan periä takaisin tuensaajalta.

KIRJE

"1. PROCEDURE

Ved breve til Kommissionen af 6. og 12. marts 2002, indgået den 11. og 13. marts 2002 (henholdsvis SG(2002) A/2743 og SG(2002) A/2889), notificerede de danske myndigheder efter EF-traktatens artikel 88, stk. 3, et udkast til lov (senere vedtaget som lov nr. 436 af 10. juni 2002) til Kommissionen, som foreskriver følgende:

- ophævelse af den ordning, hvis juridiske grundlag var lov nr. 442 af 7. juni 2001. Denne lov var genstand for Kommissionens undersøgelse i henhold til statsstøttereglerne (N 246/2001), og blev i Kommissionens beslutning af 19. september 2001 ikke fundet at involvere statsstøtte, hvilket den danske regering blev informeret om ved brev af 19. september 2001(3) (SEC(2001) 1374 fin) (udvidelse og tilføjelse N 246/2001)

- den midlertidige udvidelse af denne ordning til luftfartssektoren (N 584/2002), og

- den midlertidige udvidelse af denne ordning til såvel søfart og fiskeri som til offshoreområdet (N 585/2002).

- Ved to breve til Kommissionen af 26. august 2002, begge indgået den 27. august 2002, påberåbte de danske myndigheder sig proceduren i henhold til artikel 4, stk. 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(4), med hensyn til notifikationerne af 6. marts og 12. marts 2002. Artikel 4, stk. 6, foreskriver, at har Kommissionen ikke vedtaget en beslutning i henhold til stk. 2, 3 eller 4 inden for fristen i stk. 5, anses støtten for at være godkendt af Kommissionen. Den pågældende medlemsstat kan derefter gennemføre de pågældende foranstaltninger efter i forvejen at have givet Kommissionen meddelelse herom, medmindre Kommissionen vedtager en beslutning i henhold til denne artikel inden for en frist på 15 arbejdsdage efter modtagelsen af meddelelsen.

2. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

I henhold til lov om en generel arbejdsmiljøafgift (nr. 1247 af 20. december 2000), skal en generel arbejdsmiljøafgift betales af alle arbejdsgivere i alle sektorer, jf. § 1. Denne generelle afgift er blevet afskaffet ved lov om ophævelse af lov om en generel arbejdsmiljøafgift (nr. 435 af 10. juni 2002), som træder i kraft den 1. januar 2003.

I medfør af en anden lov, lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 442 af 7. juni 2001), har en virksomhed, som får udstedt et arbejdsmiljøcertifikat, mulighed for at få tilbagebetalt den generelle arbejdsmiljøafgift, jf. § 9, og få et statstilskud som dækker virksomhedens udgifter i forbindelse med udstedelsen af arbejdsmiljøcertifikatet, jf. § 10. I beslutning af 19. september 2001 (N 246/2001) fandt Kommissionen ikke, at ordningen involverede statsstøtte.

I henhold § 1 i lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 442 af 7. juni 2001) finder den kun anvendelse på virksomheder, der er omfattet af lov om arbejdsmiljø (nr. 497 af 29. juni 1998), hvorved dens anvendelse begrænses til industriens landbaserede sektorer (såvel luftfart, søfart og fiskeri berøres i relation til lufthavns- og havnetjenester, jf. § 3, stk. 1 og 2).

Alle sektorer - landbaserede og luftfarts-, søfarts- og fiskeriområdet - har dog været nødt til at betale den generelle arbejdsmiljøafgift, men kun virksomheder fra landbaserede sektorer, som fik udstedt arbejdsmiljøcertifikat, havde mulighed for at ansøge om tilbagebetaling af den generelle arbejdsmiljøafgift og om statstilskud. Oprindeligt var det hensigten, at udvide ordningen til søfarts-, fiskeri-, offshore- og luftfartsområdet i form af individuelle lovforslag fra de ansvarlige ministre. Med henblik herpå blev der derfor vedrørende disse sektorer afsat midler fra den generelle arbejdsmiløjafgift.

Den lov, der blev notificeret i marts 2002 (Lov om ændring af lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 436 af 10. juni 2002), udvider derfor i en overgangsperiode også sin anvendelse til virksomheder, der er omfattet af lov om visse havanlæg, jf. § 3, stk. 1, eller af lov om luftfart, jf. § 3, stk. 3. Hensigten med dette er at udvide anvendelsesområdet for den oprindelige lov til luftfarts- og offshoreområdet. Med hensyn til søfart og fiskeri blev mekanismen for tilbagebetaling etableret i selve lovændringen, jf. § 3, stk. 2, hvorved der for sidstnævnte sektorer, som aldrig blev underlagt betingelserne vedrørende arbejdsmiljøcertifikatet, blev givet mulighed for tilbagebetaling af den afgift, der allerede var opkrævet.

Lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat blev ikke ophævet, men ændret således, at den fortsat ville danne juridisk grundlag for bestemmelsen vedrørende arbejdsmiljøcertifikater, men uden fortsættelse af ordningen med hverken tilbagebetaling af den generelle arbejdsmiljøafgift eller statstilskuddet, idet virksomheder vil kunne ønske at få udstedt arbejdsmiljøcertifikat af profileringsmæssige årsager. Dette fremgår også af lovens nye titel 'Lov om arbejdsmiljø til virksomheder'. Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at forslaget til lov om ændring af lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat skal ses i nøje sammenhæng med lovforslaget om at ophæve arbejdsmiljøafgiften. Begge lovforslag blev vedtaget af Folketinget den 4. juni 2002.

Den forudsete tilbagekanalisering af afgifter opkrævet i 2000 og 2001 vil for søfarts- og fiskeriområdet ske ved at reducere arbejdsgivernes finansiering af henholdsvis Søfartens- og Fiskeriets Arbejdsmiljøråd. Ifølge den danske regering blev denne metode til tilbagebetaling af de opkrævede afgifter foreslået som værende den mest effektive, idet der er tale om relativt beskedne beløb. Arbejdsmiljøråderne er private selvejende institutioner ledet af en bestyrelse med ligelig repræsentation af arbejdsgivere og søfarende. I modsætning til ordningen for de landbaserede sektorer, som blev vurderet under nummer N 246/2001, synes reduktionen her at komme alle arbejdsgivere på søfarts- og fiskeriområdet til gode, uden nogen forpligtelse på modtagerens side, dvs. uden at den pågældende arbejdsgiver har skabt et særligt godt arbejdsmiljø.

De oplysninger, der er gjort tilgængelige for Kommissionen, kan fortolkes med henblik på at forudse, at virksomheder på luftfartsområdet vil være berettiget til tilskud på betingelse af, at arbejdsgiveren kan bevise, at der er ydet en særlig indsats for at forbedre arbejdsmiljøet for besætningsmedlemmer, eller at der er iværksat et udviklingsprojekt, som har til formål at fremme arbejdsmiljøet for besætningsmedlemmer. En lignende betingelse synes at gælde for offshoreområdet.

Budgettet for søfart og fiskeri synes at udgøre cirka 215462 EUR (1,6 mio. DKK), som oprindeligt skulle have været anvendt inden udgangen af 2003, og som nu indgår i tilbagebetalingsordningen. I relation til luftfart er der cirka afsat 134664 EUR (1 mio. DKK), som skal anvendes inden udgangen af 2003.

3. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

Anvendelsen af artikel 87, stk. 1 i EF-traktaten

Det fremgår af artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten, at 'bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårerne ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne'.

De bestemmelser, der udvider anvendelsen af lov nr. 442 af 7. juni 2001 til luftfartssektoren, søfart og fiskeri giver en fordel til virksomheder i disse sektorer. De reducerer udgifter, som disse virksomheder er konfronteret med. Denne reduktion af udgifter finansieres af statsmidler.

Tjenesteydelser eller produkter fra de pågældende danske virksomheder sælges i fællesmarkedet. Tilbagebetalingen af skatter vil styrke deres position i forhold til virksomheder i andre medlemsstater. Foranstaltningerne vil derfor kunne fordreje konkurrencevilkårerne og vil kunne have en effekt på samhandelen mellem medlemsstaterne.

Selvom de omhandlede beløb muligvis er af en beskeden størrelse, er anvendelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(5) ikke mulig, idet den ikke, jf. artikel 1, finder anvendelse vedrørende hverken transport eller fiskeri. De-minimis forordningens anvendelighed i relation til offshoreanlæg kan dog blive taget i betragtning i lyset af detaljeret information, som vil skulle modtages fra de danske myndigheder, om de tilskud der gives. Men også med hensyn til de andre sektorer vil Kommissionen måske også være nødt til på ny at undersøge den mulige fordrejning af konkurrencevilkårerne via de notificerede beløb, når information om de nøjagtige beløb, der er modtaget af virksomheder, også for disse sektorer er blevet givet til Kommissionen.

Foranstaltningen vil kunne udgøre statsstøtte i henhold til artikel 87, stk. 1 i EF-traktaten, såfremt dens selektive beskaffenhed kan godtgøres. Den nuværende foranstaltning vil dog måske også skulle betragtes som en del af en generel foranstaltning, som fastslået i Kommissionens forudgående beslutning af 19. september 2001 (N 246/2001). Kommissionen er nødt til at vurdere denne mulighed på grund af at nærværende notifikation udvider den oprindelige foranstaltning til sektorer, som ikke var omfattet af beslutningen af 19. september 2001. For at kunne nå frem til sådan en afgørelse, har Kommissionen brug for yderligere oplysninger fra de danske myndigheder om ordningens præcise funktion.

Imidlertid synes de kriterier, der er forudset i disse sektorspecifikke ordninger, at afvige fra de kriterier, som er anvendelige i de landbaserede sektorer. Særligt synes den nedsættelse, som er forudset for de sektorspecifikke ordninger, at gavne alle arbejdsgivere inden for søfart og fiskeri uanset deres faktiske indsats for at forbedre arbejdsmiljøet, i modsætning til ordningen for de landbaserede sektorer, som blev vurderet under nummer N 246/2001, og som begrænsede tilbagebetalingen til arbejdsgivere, der har fået udstedt et arbejdsmiljøcertifikat. Dette synes at antyde, at støtten har karakter af støtte til driften.

Kommissionen betvivler derfor de anmeldte foranstaltningers beskaffenhed.

Foranstaltningens forenelighed

For det tilfælde at de anmeldte ordninger udgør støtte, vil foranstaltningen måske skulle vurderes i forhold til EF-traktatens undtagelser, jf. særligt artikel 73 og artikel 87, stk. 2 og 3. Kommissionens retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte, som finder anvendelse for de specifikke sektorer og/eller horisontale retningslinjer eller rammebestemmelser, vil muligvis skulle tages i betragtning.

De følgende sektorspecifikke retningslinjer vil kunne finde anvendelse:

- Retningslinjer for gennemgangen af statstøtte til fiskeri og akvakultur(6)

- EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren(7), og

- Anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 og EØS-aftalens artikel 61 på statsstøtte i luftfartssektoren(8).

I relation til fiskeri gælder det for eksempel i henhold til punkt 1.2 i Retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur, at statsstøtte, der ydes uden krav om en forpligtelse fra modtagernes side, og som har til formål at forbedre deres driftsøkonomi, og som er beregnet efter de producerede eller afsatte mængder, varernes pris, produktionsanlægget eller produktionsmidlerne, og som endelig kun bevirker en nedsættelse af modtagernes produktionsomkostninger eller en forbedring af deres indkomst, er, hvis den antager form af støtte til driften, uforenelig med fællesmarkedet.

På baggrund af den tilgængelige information synes eventuel støtte desuden, i det mindste for nogle sektorer, at gælde for alle virksomheder i de respektive sektorer, og der synes ikke at være nogen forpligtelser for modparten.

Kommissionen betvivler derfor ordningens forenelighed med fællesmarkedet ud fra den antagelse, at ordningen kan betegnes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

Statsstøtte N 246/2001

Kommissionen forbeholder sig også ret til at tage foranstaltningen vurderet under statsstøtte N 246/2001, anvendelig på virksomheder i de landbaserede sektorer, op til fornyet overvejelse.

4. KONKLUSION

På baggrund af ovenstående opfordrer Kommissionen efter proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, Danmark til senest en måned efter modtagelsen af dette brev at fremsætte sine bemærkninger til og fremsende alle oplysninger, der måtte være nyttige for vurderingen af de to støtteordninger, som blev notificeret af Danmark i marts 2002. Der anmodes særligt om følgende oplysninger:

1. Hvordan passer de notificerede foranstaltninger i relation til luftfart, offshore, søfart og fiskeri ind i den ordning, som Kommissionen godkendte under procedure N 246/2001?

2. Hvilken indsats for forbedring af arbejdsmiljøet forventes af virksomheder i de sektorer, som er omfattet af notifikationerne fra marts 2002, særligt søfart og fiskeri, og hvordan kan de sammenlignes med den indsats, der forlanges af de tilsvarende landbaserede virksomheder? Hvis der er forskelle, bedes der gjort rede for disse.

3. Der bedes venligst gives detaljerede oplysninger om de betingelser, der gælder for luftfart og offshoreanlæg, under hvilke der kan udstedes arbejdsmiljøcertifikat, og fastslås eventuelle forskelle i forhold til betingelser, der gælder for landbaserede virksomheder.

4. Hvor store tilskud kan der ydes til individuelle virksomheder i forskellige sektorer, og hvor stort er det samlede budget såvel pr. sektor som sammenlagt?

5. De sektorer, som den oprindelige lov om miljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat fandt anvendelse på, og som er omfattet af Kommissionens beslutning af 19. september 2001, er de landbaserede sektorer, og siden lovens udvidelse af 10. juni 2002 også luftfartsområdet og offshoreanlæg. Kommissionen anmoder om bekræftelse af, at virksomheder inden for disse sektorer kun vil blive givet støtte på linie med de fastslåede regler for arbejdsmiljøcertifikatet og særligt på linie med de betingelser, der er knyttet til det. Kommissionen ønsker endvidere bekræftelse af, at ingen støtte vil blive givet til disse sektorer uden modydelse, i modsætning til hvad der synes at være forudset for søfart og fiskeri. De danske myndigheder anmodes om at bekræfte, at ethvert budgetoverskud (dvs. de opkrævede nettoafgifter minus de ydede tilskud) som stammer fra arbejdsmiljøafgiften, vil hjemfalde til det nationale budget i relation til den landbaserede sektor og luftfarts- og offshoreområdet?

6. Der bedes venligst gives al yderligere information, som vil gøre Kommissionen i stand til at vurdere, hvorvidt de notificerede foranstaltninger 'begunstiger visse virksomheder' i betydningen af artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten eller ikke, men gælder generelt for alle industriens sektorer.

Kommissionen minder Danmark om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning.

Kommissionen meddeler herved Danmark, at interesserede parter vil blive underrettet ved offentliggørelse af dette brev og et fyldestgørende resumé heraf i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen underretter ligeledes interesserede parter i de EFTA-lande, der har undertegnet EØS-aftalen, ved offentliggørelse af en meddelelse i EØS-tillægget i De Europæiske Fællesskabers Tidende, samt EFTA-Tilsynsmyndigheden ved fremsendelse af kopi af nærværende brev. Alle interesserede parter vil blive opfordret til at fremsætte deres bemærkninger senest en måned efter datoen for offentliggørelsen."

(1) Komission asetus (EY) N:o 69/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30).

(2) Kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevat suuntaviivat (EYVL C 19, 20.1.2001, s. 7), yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtion tuelle (EYVL C 205, 5.7.1997, s. 5) sekä EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltaminen lentoliikennealan valtiontukiin (EYVL C 350, 10.12.1994, s. 5).

(3) EFT C 5 af 8.1.2002, s. 2.

(4) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(5) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(6) EFT C 19 af 20.1.2001, s. 7.

(7) EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5.

(8) EFT C 350 af 10.12.1994, s. 5.