Energiapolitiikka

Toimenpide on vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta annetun direktiivin 2014/94/EU mukainen. Direktiivi koskee maasähköpisteiden asentamista satamiin, joissa on niille kysyntää ja joissa kustannukset eivät ole suhteettomat verrattuna hyötyihin, ympäristöhyödyt mukaan luettuina. Se on myös tunnustettu yhteisen edun mukaiseksi tavoitteeksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan nojalla myönnettävän valtiontuen yhteydessä.

Tässä yhteydessä on muistettava, että maasähkön epäsuotuisan kilpailuaseman yhtenä merkittävänä syynä on se, että maasähkön vaihtoehto eli sähkön tuottaminen merisatamissa olevilla aluksilla on nykyään täysin verotonta: sen lisäksi, että sähkön tuottamiseksi poltettava bunkkeriöljy on vapautettu verosta direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisessa normaalitilanteessa, myös itse aluksella tuotettava sähkö on vapautettu verosta (ks. direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan c alakohta). Vaikka jälkimmäistä verovapautta voi olla vaikea pitää yhteensopivana unionin ympäristötavoitteiden kanssa, siinä on kuitenkin otettu huomioon käytännön näkökohdat. Aluksilla tuotetun sähkön verottaminen edellyttäisi nimittäin, että aluksen omistaja, joka on usein sijoittautunut kolmanteen maahan, tai liikenteenharjoittaja antaa ilmoituksen kulutetun sähkön määrästä. Ilmoituksessa olisi eriteltävä myös, mikä osuus sähköstä on kulutettu sen jäsenvaltion aluevesillä, jossa vero on maksettava. Tämä aiheuttaisi valtavan hallinnollisen rasituksen alusten omistajille, koska ilmoitukset olisi annettava kaikista jäsenvaltioista, joiden aluevesillä alus on purjehtinut. Samat toteamukset pätevät myös sisävesiliikenteeseen ja valinnaiseen verokohteluun direktiivin 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti (jonka Saksa on pannut täytäntöön). Tässä tilanteessa voi olla perusteltua, että vähemmän saastuttavaa maasähköä ei aseteta huonompaan asemaan, vaan Saksan sallitaan jatkaa alennetun verokannan soveltamista.

Liikennepolitiikka

Toimenpide vastaa maasähkön käytön edistämisestä unionin satamassa laiturissa olevissa aluksissa annettua komission suositusta 2006/339/EY ja komission tiedonantoa, joka koskee EU:n meriliikennepolitiikan strategisia tavoitteita ja suosituksia.

Sisämarkkinat ja terve kilpailu

Sisämarkkinoiden ja terveen kilpailun kannalta haettu toimenpide ainoastaan vähentää bunkkeriöljylle myönnetyn verovapautuksen aiheuttamaa nykyistä vääristymää satamissa laiturissa olevien alusten kahden kilpailevan sähkölähteen välillä, joita ovat aluksella tuotettava sähkö ja maasähkö.

Liikenteenharjoittajien välisestä kilpailusta on ensinnäkin mainittava, että nykyään on vain muutamia aluksia, joilla maasähköä käytetään liiketaloudellisista syistä. Merkittäviä kilpailun vääristymiä voisi sen vuoksi syntyä ainoastaan sellaisten alusten välillä, jotka joko soveltavat haettua toimenpidettä ja ottavat maasähkön käyttöön tai jatkavat aluksella tuotettavan sähkön käyttöä. Vaikka täsmälliset kustannusarviot ovat sidoksissa öljyn hinnan kehitykseen ja koska niitä on sen vuoksi erittäin vaikea ennustaa, viimeisimmät käytettävissä olevat arviot osoittavat (Saksan toimittamien tietojen mukaisesti), että edes täysi verovapautus ei useimmissa tapauksissa vähentäisi maasähkön toimintakustannuksia niin paljon, että ne olisivat aluksilla tuotettavaa sähköä alhaisempia, joten ne eivät missään tapauksessa synnyttäisi merkittävää kilpailuetua maasähköä käyttäville liikenteenharjoittajille aluksella tuotettavaa sähköä käyttäviin liikenteenharjoittajiin nähden. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on vielä epätodennäköisempää, että kilpailu vääristyisi edellä kuvatulla tavalla, koska Saksa aikoo noudattaa direktiivissä 2003/96/EY säädettyä verotuksen vähimmäistasoa yrityskäyttöön tarkoitetun sähkön osalta.

Kuten edellä jo mainittiin, tämä veroetuus voidaan Saksassa myöntää joko toimituspaikassa sovellettavana alennettuna verokantana (jolloin tarvitaan lupa) tai veronpalautuksena. Kun kyseessä on toimituspaikassa myönnettävä veronalennus, sähkön toimittaja voi jättää siirtämättä kyseisen veroetuuden joko kokonaan tai osittain loppukuluttajalle eli aluksen liikenteenharjoittajalle. Saksan viranomaisten mukaan veroetuus siirretään kuitenkin tavallisesti loppukuluttajalle. Vaikka koko veronalennus siirretään alusten liikenteenharjoittajille, joihin sovelletaan direktiivissä 2003/96/EY säädettyä maasähköveron vähimmäistasoa, ne eivät itse asiassa saa taloudellista etua sellaisiin toimijoihin nähden, jotka tuottavat oman sähkönsä aluksella, koska tällainen sähkö on vapautettu verosta. Saksan viranomaisten mukaan aluksilla tapahtuvan oman sähköntuotannon korvaaminen maasähköllä, jota verotettaisiin sovellettavan vähimmäistason mukaisesti, ei johtaisi yleiseen kustannusetuun.

Lisäksi maasähköä on tarjolla asianomaisille aluksille riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat, eikä se johda kansallisten talouden toimijoiden edullisempaan verokohteluun muista EU:n jäsenvaltioista tuleviin kilpailijoihin nähden.

Satamien välisen kilpailun osalta voidaan odottaa, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei juurikaan tule kohdistumaan vaikutuksia, jotka johtuisivat siitä, että alukset muuttavat reittiään saadakseen maasähköä, johon sovelletaan alennettua verokantaa. Tällaisessa tilanteessa maasähkön käytöstä ei veronalennuksesta huolimatta todennäköisesti ainakaan lyhyellä aikavälillä tule halvempaa kuin aluksella tuotettavan sähkön käytöstä, joten maasähkön veronalennus ei todennäköisesti myöskään houkuttele aluksia muuttamaan reittiään tämän mahdollisuuden mukaisesti eikä siten vääristä satamien välistä kilpailua. Saksan viranomaisten väittävät, että satamien valintaan vaikuttavat muut tekijät (kuten tavaroiden tai matkustajien määränpää tai muut taloudelliset tekijät), joten pelkkä maasähkön saatavuus ei vaikuta ratkaisevalta.

Lisäksi Saksan viranomaiset painottavat, että maasähkön käyttö on rajallista myös siitä syystä, ettei alusten yhdistämisestä sähköverkkoon ole kansainvälisesti hyväksyttyjä teknisiä normeja ja joissakin tapauksissa puuttuu myös maasähkön toimituskapasiteettia.

Ottaen huomioon, kuinka pitkäksi ajaksi alennetun verokannan soveltamista koskevaa lupaa ehdotetaan jatkettavan, on epätodennäköistä, että edellisissä kappaleissa tehty analyysi muuttuisi ennen toimenpiteen voimassaolon päättymistä, jollei nykyisessä kehyksessä ja tilanteessa tapahdu merkittäviä muutoksia.