Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle kotitalouksien pyykinpesuaineita koskevista hyvistä ympäristökäytänteistä 22 päivänä heinäkuuta 1998 annetun komission suosituksen 98/480/EY 9 artiklan nojalla /* KOM/2004/0134 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kotitalouksien pyykinpesuaineita koskevista hyvistä ympäristökäytänteistä 22 päivänä heinäkuuta 1998 annetun komission suosituksen 98/480/EY 9 artiklan nojalla 1. Johdanto 1.1. Euroopan yhteisössä on 1970-luvun alusta harjoitettu pesuaineisiin liittyvää politiikkaa, jonka tavoitteena on ollut ratkaista pinta-aktiivisten aineiden aiheuttama vaahtoamisongelma vesistöissä. Näin ollen kaikessa yhteisön nykyisessä lainsäädännössä [1] päätavoitteena on ympäristöongelmien, kuten jokivesissä esiintyvän vaahtoamisen ehkäiseminen, ja lainsäädäntö perustuu biohajoavuustesteihin. [1] Neuvoston direktiivi 73/404/EY, EYVL L 347, 17.12.1973. Neuvoston direktiivi 73/405/EY, EYVL L 347, 17.12.1973. Neuvoston direktiivi 82/242/EY, EYVL L 109, 22.4.1982. Neuvoston direktiivi 82/243/EY, EYVL L 109, 22.4.1982. Neuvoston direktiivi 86/94/EY, EYVL L 080, 25.3.1986. 1.2. Voimassa oleva pesuainelainsäädäntö on tarjonnut vakaan perustan yhtenäismarkkinoille ja varmistanut suhteellisen korkeatasoisen ympäristönsuojelun. Primaaristi biohajoaviksi luokiteltavat pinta-aktiiviset aineet menettävät pinta-aktiiviset ominaisuutensa melko nopeasti. Ne ovat yleensä vähemmän myrkyllisiä kuin muut pinta-aktiiviset kemikaalit. Pinta-aktiivisten aineiden primaarista biohajoavuutta koskevalla sääntelyllä on ratkaistu vaahtoamisongelma ja sen lisäksi tarjottu kattava mekanismi sellaisten pinta-aktiivisten kemikaalien kieltämiseksi, jotka eivät ole primaaristi biohajoavia. 1.3. Pesuaineiden ja pinta-aktiivisten aineiden valmistustekniikka on 1970-luvulta lähtien kuitenkin muuttunut merkittävästi. Vanha pesuaineiden valmistustekniikka perustui suihkutornitekniikkaan, jossa soveltuvien pinta-aktiivisten aineiden valikoimaa rajoittivat käsittelyn tuotteille asettamat tiukat vaatimukset. Uusi valmistustekniikka sallii entistä konsentroidummat tuotteet ja suuremman kemikaalivalikoiman. Joitakin näistä uusista pinta-aktiivisista aineista ei voida riittävällä tavalla testata voimassa olevissa pesuainedirektiiveissä säädetyillä testausmenetelmillä. 1.4. Pesuainedirektiivejä on täydennetty vapaaehtoisilla toimenpiteillä kuten pesuaineiden merkintöjä koskevalla komission suosituksella [2] ja kotitalouksien pyykinpesuaineita koskevista hyvistä ympäristökäytänteistä annetulla komission suosituksella [3]. [2] Komission suositus 89/542/ETY, EYVL L 291, 10.10.1989. [3] Komission suositus 98/480/EY, EYVL L 215, 1.8.1998. 1.5. A.I.S.E laati vuonna 1996 kotitalouksien pyykinpesuaineiden hyviä ympäristökäytänteitä koskevat säännöt (jäljempänä 'käytännesäännöt'), jotka on tarkoitus panna täytäntöön 18 maassa [4], joita ovat 15 EU:n jäsenvaltiota ja kolme muuta maata (Islanti, Norja ja Sveitsi). A.I.S.E [5] sitoutui tekemään aloitteita näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja se pyysi komissiota vahvistamaan käytännesääntöjen tavoitteet. Komissio ja jäsenvaltiot keskustelivat pyynnöstä, minkä jälkeen komissio antoi suosituksen. [4] Itävalta, Belgia, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Kreikka, Irlanti, Italia, Luxemburg, Portugali, Espanja, Ruotsi, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä Islanti, Norja ja Sveitsi. [5] A.I.S.E (Association Internationale de la Savonnerie, de la Détergence et des Produits d'Entretien) on virallinen elin, joka edustaa pesu- ja puhdistusaineteollisuutta Euroopassa ja suhteessa muihin kansainvälisiin organisaatioihin. A.I.S.E:n jäseniä ja sen kansallisia jäsenjärjestöjä on 28 maassa (lähinnä Euroopassa). Jäsenet ovat yrityksiä, jotka saattavat paikallismarkkinoille edellä mainittuihin luokkiin kuuluvia tuotteita. A.I.S.E edustaa yli 90:tä prosenttia yhteisön pesu- ja puhdistusaineteollisuudesta. 2. 22. heinäkuuta 1998 annetun komission suosituksen 98/480/EY tavoitteet 2.1. Kotitalouksien pyykinpesuaineita koskevista hyvistä ympäristökäytänteistä 22 päivänä heinäkuuta 1998 annetulla komission suosituksella 98/480/EY otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa yhteisössä tuotannonalan ja komission välinen sopimus, jonka avulla tuotannonala voi panna täytäntöön suosituksen mukaisiin toimiin liittyvät sitoumuksensa. Siinä otetaan huomioon neuvoston ja Euroopan parlamentin 17 päivänä heinäkuuta 1997 ja 7 päivänä lokakuuta 1997 antamat päätöslauselmat ympäristösopimuksista. Näissä päätöslauselmissa todetaan, että tuotannonalan vapaaehtoiset sopimukset voivat olla tehokas keino sen varmistamiseksi, että teollisuus kantaa vastuunsa mahdollisimman hyvin [6]. [6] Neuvoston ja Euroopan parlamentin päätöslauselma, 17.7.1997, EYVL C 286, 22.9.1997, s. 254. Neuvoston ja Euroopan parlamentin päätöslauselma, 7.10.1997, EYVL C 321, 22.10.1997, s. 6. 2.2. Suosituksessa asetetaan viisi tavoitetta, jotka on määrä saavuttaa vuoden 2001 loppuun mennessä, kun vertailukohtana käytetään vuoden 1996 tilannetta EU:n 15 jäsenvaltiossa. Nämä tavoitteet ovat: - tuoteryhmän kuluttaman energian kokonaismäärää pesukertaa kohti olisi vähennettävä viisi prosenttia (kWh/pesukerta); viitearvo: 1,04 kWh; - kotitalouksien pyykinpesuaineiden kulutusta henkeä kohden olisi vähennettävä 10 prosenttia (painona mitattuna, kg/henkilö); viitearvo: 9,94 kg; - tuoteryhmän kuluttaja- ja ryhmäpakkausten kulutusta henkeä kohden olisi vähennettävä 10 prosenttia (painona mitattuna, kg/henkilö); viitearvo: 0,71 kg; - luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien kulutusta henkeä kohden olisi vähennettävä 10 prosenttia (painona mitattuna, kg/henkilö); viitearvo: 0,32 kg; - olisi annettava kuluttajaneuvontaa siitä, miten pesuaineita käytetään oikein. 2.3. Käytännesääntöjen täytäntöönpano aloitettiin ensin kokeiluna Tanskassa ja Ruotsissa syksyllä 1997. Koska kokeilusta saadut tulokset olivat myönteisiä ja Euroopan komissio oli vahvistanut säännöt suosituksen muodossa heinäkuussa 1998, niiden soveltaminen aloitettiin muissa yhteisömaissa vuoden 1998 puolivälin ja vuoden 1999 alun välisenä aikana ja niitä sovelletaan edelleen. 2.4. A.I.S.E:n käytännesääntöjen sisältämät sitoumukset ja tavoitteet perustuvat riskien arviointiin ja elinkaarianalyysiin. Sääntöjen mukaan valmistajat sitoutuvat antamaan kuluttajille asiaankuuluvat ohjeet siitä, miten nämä voivat pestä pyykkinsä ympäristön kannalta vastuullisella tavalla. 2.5. A.I.S.E:n jäsenet ja eräät järjestöön kuulumattomat yritykset, jotka myyvät, markkinoivat tai valmistavat kotitalouksien pyykinpesuaineita Euroopan unionissa ja Euroopan talousalueella, sitoutuivat näin ollen noudattamaan suositusta yhteistyössä kansallisten järjestöjen kanssa sekä raportoimaan vähintään kahden vuoden välein siitä, miten kulutusta, pakkauksia ja luonnossa huonosti hajoavia orgaanisia aineosia koskevien tavoitteiden saavuttamisessa on edistytty, sekä ilmoittamaan viisivuotisjakson lopulla energiankulutusta koskevat tiedot eli ilmoittamaan vuotta 2001 koskevat tiedot. 2.6. On syytä huomata, että jäsenvaltiot ovat sopineet osallistuvansa komission suosituksen täytäntöönpanoon ja että kaikki sidosryhmät ovat osoittaneet olevansa kiinnostuneita saavuttamaan suosituksessa asetetut tavoitteet ja etenkin pyrkimään - käyttämään alhaisempia pesulämpötiloja energiankulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi, - vähentämään pesuaineiden ja niiden pakkausten kulutusta pesuaineisiin liittyvien yleisten ympäristövaikutusten lieventämiseksi, - vähentämään pesuaineiden sisältämien, luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien käyttöä, mikä saattaa lieventää pesuaineiden vaikutuksia ympäristöön. 3. Suosituksen 98/480/EY täytäntöönpanon välivaiheet 3.1. A.I.S.E on suosituksen 7 artiklan mukaisesti antanut tilastotietojen keruun ja käsittelyn ulkopuolisen organisaation tehtäväksi. PricewaterhouseCoopers (jäljempänä 'PwC') valittiin seuraamaan kahden vuoden välein sitä, miten kulutusta, pakkauksia ja luonnossa huonosti hajoavia orgaanisia aineosia koskevien tavoitteiden saavuttamisessa on edistytty, sekä raportoimaan energiankulutuksesta vuonna 2002 laadittavassa loppuraportissa. IBM osti PwC:n vuonna 2003, minkä vuoksi loppuraportti on tehty IBM:n nimissä eikä PwC:n nimissä. Tästä huolimatta loppukertomuksen laati sama ryhmä, joka laati kaksi aiempaa väliraporttia. 3.2. PwC laati väliraportit vuosilta 1996-1998 [7] ja 1999-2000 [8]. Molempien raporttien rakenne oli samanlainen. Niissä kuvataan tietojenkeruussa käytetty menetelmä ja esitetään kolmen edellä mainitun tavoitteen osalta saavutetut tulokset sekä Euroopan laajuisesti että yksittäisissä jäsenmaissa. Raportit sisältävät myös tiivistelmän pääasiallisista kehityssuuntauksista. Raportit julkaistiin komission verkkosivustolla: [7] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Progress report to the European Commission, 1997-1998", PricewaterhouseCoopers, joulukuu 1999. [8] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Progress report to the European Commission, 1999-2000", PricewaterhouseCoopers, lokakuu 2001. ja komissio teki niistä kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille [9]. [9] "Komission kertomus kotitalouksien pyykinpesuaineita koskevista hyvistä ympäristökäytänteistä 22 päivänä heinäkuuta 1998 annetun komission suosituksen 98/480/EY täytäntöönpanon tuloksista vuosina 1996-2000", KOM(2002) 287. 3.3. A.I.S.E laati PwC:n ensimmäistä ja toista väliraporttia täydentävät raportit [10], [11]. Näissä täydentävissä kertomuksissa keskitytään toimiin, joita A.I.S.E:n kansalliset jäsenjärjestöt ovat toteuttaneet suosituksen hyväksymisen ja koko käytännesääntöhankkeen virallisen, kaikki jäsenvaltiot kattaneen käynnistämisen jälkeen. Näihin kuuluvat etenkin tiedotushankkeet, joilla pyritään kannustamaan kotitalouksia käyttämään pyykinpesuaineita oikein. [10] "Implementation of the A.I.S.E. Code in Europe: complementary report from A.I.S.E. to the PwC 1997-1998 Progress Report", A.I.S.E., lokakuu 1999. [11] "Implementation of the AISE Code of Good Environmental Practice for household laundry detergents in Europe: AISE 19992000 Progress Report", A.I.S.E, marraskuu 2001. 3.4. PwC:n ja A.I.S.E:n laatimat raportit valmistuivat lokakuussa 2000, minkä jälkeen komissio järjesti jäsenvaltioiden kanssa työryhmän kokouksen tiedottaakseen vuosina 1997-1998 saavutetusta edistyksestä. Myös muita sidosryhmiä, kuten BEUC:ta (Euroopan kuluttajaorganisaatiota) ja EEB:tä (Euroopan ympäristöjärjestöjen yhteistyöelintä), kuultiin, ja ne esittivät huomautuksia. Raportit toimitettiin myös kuluttajakomitealle suosituksen täytäntöönpanon edistymistä koskevaa lausuntoa varten. 3.5. Näiden organisaatioiden tärkeimpien, vuosia 1996-1998 koskevien päätelmien mukaan väliarvioinnin kohteena olevista neljästä tavoitteesta seuraavat kaksi oli saavutettu kaikilta osin: luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien vähentäminen sekä kuluttajaneuvonta. Vuosia 1996-1998 koskevat tiedot kuitenkin osoittivat, että pesuaineiden ja pakkausten kulutuksen vähentämiseksi tarvittiin vielä runsaasti työtä. 3.6. IBM on nyt laatinut loppuraportin [12], joka kattaa koko viisivuotisjakson. Raportin rakenne on samanlainen kuin TwC:n väliraporttien, ja siinä kuvataan tietojenkeruussa käytetty menetelmä, tarkastusmenettelyt, suunnittelu ja hallinnointi. Energiaa koskevat tiedot, jotka sisältyvät viitekertomukseen, kerättiin jälleen vuoden 2001 osalta markkinatutkimuksella, jonka teki erikoistunut yritys Taylor Nelson Sofres (aiemmin Taylor Nelson AGB). [12] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Final report to the European Commission 1996-2001", IBM, lokakuu 2002. 3.7. Vuosia 1996-2001 koskevasta IBM:n loppukertomuksesta käy ilmi, että käytännesääntöjä noudattamaan sitoutuneiden yritysten määrä on lisääntynyt 119 yrityksestä 168 yritykseen huolimatta alalla tapahtuneista useista sulautumisista. Tällaisten yritysten osuus on noin 90 prosenttia EU:n markkinoilla. Pesuaineiden, pakkausten, luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien ja energian kulutusta koskevia vuoden 2001 tietoja verrataan viitetietoihin. 3.8. A.I.S.E:n loppuraportti [13] sisältää samat tiedot kuin IBM:n loppuraportti, ja siinä tarkastellaan myös kulutussuuntauksia. Lisäksi A.I.S.E:n raportissa esitetään A.I.S.E:n joukkoviestimissä toteuttamat toimet, joilla on pyritty edistämään kestävää kulutusta, ennen kaikkea WashRight-kampanjaa, oikeiden käyttötottumusten edistämiseksi ja siten energian ja pesuaineiden kulutuksen vähentämiseksi. Toimiin kuuluvat mm. televisiomainonta, verkkosivut sekä pakkauksia koskevat vinkkiruudut. [13] "Implementation of the A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice for household laundry detergents in Europe", A.I.S.E. 1996/2001 final report, A.I.S.E., joulukuu 2002. 3.9. Komissio neuvotteli jäsenvaltioiden kanssa 21. marraskuuta 2003, A.I.S.E:n kanssa 18. maaliskuuta 2003 ja kuluttajakomitean kanssa 5. kesäkuuta 2003 suosituksen täytäntöönpanotilanteesta. Kuluttajakomitea antoi lausunnon [14] lokakuussa 2003. [14] Lausunto CC 2003 045/3 saatavana osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/consumers/ cons_org/associations/committ/opinions/opinions_en.htm 4. Edistyminen tavoitteiden saavuttamisessa vuosina 1996-2000 >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Kaavio 1: Edistyminen vuosina1996-2001 (4.1 kohdan tiedot) 4.1. 15 EU:n jäsenvaltion edistyminen 2.2 kohdassa kuvattujen tavoitteiden saavuttamisessa esitetään edellä kaaviossa 1 ja jäljempänä taulukon muodossa: >TAULUKON PAIKKA> 4.2. Viides tavoite koski kuluttajaneuvontaa edellä olevassa taulukossa esitettävien määrällisten tavoitteiden saavuttamisen helpottamiseksi. Kuluttajaneuvontaan kuului WashRight-kampanja ja tietojen merkitseminen pesuainepakkauksiin. Neuvontatavoite voidaan katsoa saavutetuksi. 4.3. Edellä olevan taulukon tietojen perusteella voidaan päätellä, että vuosina 1996-1998 tapahtunut pesuaineiden kulutuksen kasvu pysähtyi ja kääntyi laskuun kauden loppupuolella. Kulutuksen aleneminen ei yltänyt vuoden 1996 viitearvossa vahvistetulle tasolle. Kulutus aleni vuoden 1998 huippulukemasta 9,9 prosenttia. 4.4. Pakkausten kulutus aleni huomattavasti ensimmäisen tarkastelujakson aikana, mutta tämän jälkeen ei ole tapahtunut merkittävää edistystä. Tavoitteesta jäätiin selvästi. 4.5. Luonnossa huonosti hajoavia orgaanisia aineosia koskeva tavoite saavutettiin jo tarkastelujakson 1996-1998 lopulla, ja niiden kulutus vähenee edelleen. Tavoite saavutettiin kiistattomasti. 4.6. Energiankulutusta koskevat tiedot kerättiin vasta viisivuotiskauden lopussa. Tavoitteena oli kulutuksen aleneminen 5 prosentilla, ja tämä saavutettiin selkeästi. 5. Käytännön täytäntöönpanon arviointi 5.1. Suosituksessa asetetaan neljä kulutuksen vähentämistä koskevaa määrällistä tavoitetta sekä tavoite, jonka mukaan kuluttajaneuvontaa on annettava siitä, kuinka pesuaineita käytetään oikein. Pesuaineiden oikean käytön kannustamista pidettiin erittäin tärkeänä aloilla, joilla tavoitteiden saavuttaminen, eli pesuaineiden ja energian kulutuksen vähentäminen, voidaan saavuttaa kuluttajien kanssa tehtävällä tiiviillä yhteistyöllä. Kahden viimeksi mainitun tavoitteen saavuttaminen tarkoittaisi näin ollen sitä, että kuluttajille on annettu riittävästi tietoja ja että kuluttaja olisivat omaksuneet ne. 5.2. WashRight-kampanjassa kuluttajille annettiin yhdenmukaisia tietoja koko EU:ssa. Kampanjassa näkyvässä asemassa olivat pesuaineiden oikeaa annostelua ja oikeita pesulämpötiloja koskevat tiedot. Tiedot räätälöitiin kussakin maassa vallinneiden käyttötapojen perusteella. Energiankulutuksen vähentämiseen tähtäävä tavoite saavutettiin tarkkailujakson lopussa, mutta pesuaineiden kulutusta koskeva tavoite jäi saavuttamatta. Ensisilmäyksellä voisi olettaa, että tämä tarkoittaisi sitä, että tieto saavutti kuluttajat, jotka omaksuivat ne moitteettomasti energiankulutuksen osalta mutta eivät pesuaineiden kulutuksen osalta. A.I.S.E:n tekemässä tutkimuksessa todettiinkin, että 79 prosenttia kuluttajista noudatti WashRight-kampanjan suosituksia energian osalta (pesulämpötila) ja 64 prosenttia pesuaineiden annostelun osalta. 5.3. Kuitenkin kuluttajien pesutottumusten muuttuminen ja se, että energiatavoite asetettiin pesukertaa kohden kun taas pesuaineiden kulutus asetettiin asukasta kohden, vaikuttivat myös suuresti siihen, että energian ja pesuaineen kulutusta koskevien tavoitteiden saavuttamisessa oli eroja. Näiden lisätekijöiden vaikutusta tutkitaan tarkemmin liitteessä A. Vastaavuussuhdetta tarkkailtaessa käy ilmi, että pesuaineiden kulutus saadaan vähenemään pikemminkin siten, että kuluttajat noudattavat annosteluohjeita kuin että he käyttävät tiiviimmässä muodossa olevia pyykinpesuaineita. Vaikka tämä tulos on täysin WashRight-kampanjan tavoitteiden mukainen, se ei todista, että kampanjan ja vähentyneen kulutuksen välillä olisi syy-yhteyttä. 5.4. Yhtäkään suosituksessa asetetuista neljästä määrällisestä tavoitteesta ei saavutettu kokonaisuudessaan. Tulokset osoittavat, että joissakin tapauksissa tavoitteet alitettiin ja toisissa tapauksissa ne ylitettiin. Energian ja luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien kulutusta koskevien tavoitteiden ylityksestä ympäristölle aiheutuneet lisähyödyt ovat sinällään tervetulleita, mutta pesuaineiden ja pakkausten kulutusta koskevien tavoitteiden alitukset eivät. 5.5. Täytäntöönpanon onnistumisen kokonaisarviointi riippuu siitä, missä määrin eräiden tavoitteiden ylityksen voidaan katsoa kompensoivan muiden tavoitteiden alituksen eli mitä hyötyä aiheutuu ympäristölle silloin, kun tulokset ovat asetettuja tavoitteita alemmat tai ylemmät. Hyötyjen välisen vertailun mittausmenetelmä kuvataan liitteessä B. Tällaisesta määrällisestä analyysista käy ilmi, että luonnossa huonosti hajoavia orgaanisia aineosia koskevien tavoitteiden ylitys oli enemmän kuin riittävä kompensoimaan muiden tavoitteiden alituksen. 6. Päätelmät 6.1. WashRight-kampanja ei saavuttanut sille asetettua tavoitetta antaa asianomaista kuluttajaneuvontaa koko EU:ssa. Ei ollut kuitenkaan mahdollista mitata, missä määrin kampanja edesauttoi neljän määrällisen tavoitteen saavuttamisessa, koska tietojen vaikutusta kuluttajien käyttäytymiseen on vaikeata arvioida. 6.2. Neljästä määrällisestä tavoitteesta saatujen tulosten tarkastelu osoittaa, että ympäristölle aiheutunut nettohyöty, joka johtuu suosituksen täytäntöönpanon myötä tuotannonalan käytännössä saavuttamista vähennyksistä ja kuluttajien käytöksestä, on huomattavasti suurempi kuin jos tavoitteet olisi saavutettu tarkalleen. Komissio katsoo tämän vuoksi, että suosituksen täytäntöönpano oli kokonaisuudessaan onnistunut. 6.3. Komissio antaa tässä kertomuksessa suosituksen 98/480/EY 9 artiklan vaatimusten mukaisesti tiedot kyseisen suosituksen täytäntöönpanossa saavutetuista tuloksista. 7. Tuleva kehitys A.I.S.E laatii parhaillaan kestävää kehitystä koskevaa peruskirjaa ("Charter on Sustainable Development") hyviä ympäristökäytänteitä koskevissa säännöissä omaksutun lähestymistavan laajentamiseksi. Peruskirja kattaa sekä ammattisiivouksen että pyykinpesuaineet, ja siinä asetetaan pesuaineiden aineosien terveys- ja ympäristöriskien arviointi [15] keskeiseen asemaan pesuaineita kehitettäessä. Komissio antoi hiljattain ehdotuksen uudeksi kemikaaleja koskevaksi lainsäädännöksi (REACH-järjestelmä), jossa myöskin asetetaan riskien arviointi tärkeimmäksi arviointiperusteeksi kemiallisten tuotteiden markkinoillepääsyn osalta. Lisäksi pesuaineiden pinta-aktiivisten aineiden biologista hajoamista koskevaa voimassa olevaa lainsäädäntöä ajantasaistetaan ympäristön suojan tason nostamiseksi. [15] http://www.heraproject.com/ RiskAssessment.cfm Liite A WashRight-kampanjan analyysi 1. Vaikka kuluttajaneuvonta on selkeästi ainoastaan yksi kuluttajien käyttäytymiseen vaikuttava tekijä, tulosten huomattava vaihtelu EU:n sisällä korostaa muiden tekijöiden merkitystä. Esimerkiksi pesuaineiden kulutuksen muutos oli Tanskassa - 18,8 prosenttia kun se oli Suomessa + 13,7 prosenttia. Energiankulutuksen muutokset vaihtelivat myös huomattavasti, sillä esim. Kreikassa se oli - 13,5 prosenttia, kun taas Saksassa, Irlannissa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa se oli 0 prosenttia. Vaihtelua havaittiin siitä huolimatta, että kuluttajaneuvonta oli samanlaista kaikissa jäsenvaltioissa. Ensi silmäyksellä näyttää vaikealta sovittaa yhteen kuluttajatietojen suuret vaihtelut WashRight-tutkimuksessa saatujen tietojen kanssa, joiden mukaan 64 prosenttia kuluttajista noudatti pesuaineiden kulutusta koskevia suosituksia ja 79 prosenttia energiankulutusta koskevia suosituksia. 2. A.I.S.E:n mukaan pesuaineiden kulutusta koskeva tavoite jäi saavuttamatta kolmesta syystä. Ensiksi kuluttajat kaihtavat yhä enemmän tiiviissä muodossa olevia pesuaineita ja uudelleen täytettäviä pakkauksia. Toiseksi yhä suurempi osa kotitalouksista on yhden henkilön kotitalouksia. Kolmanneksi kuluttajat pesevät vaatteitaan yhä useammin. A.I.S.E:n raportin mukaan vuosin 1996-2001 kotitalouksien lukumäärä nousi 4,1 prosenttia ja pesukertojen kokonaismäärä 11 prosenttia. Samaan aikaan EU:n väestö kasvoi 1,3 prosenttia. A.I.S.E korostaa myös, että pesuaineen kokonaiskulutus yhtä pesukertaa kohden väheni 16 prosenttia, kun taas henkeä kohden vähennys oli 7,9 prosenttia. Myös pakkausten kulutus väheni 14,9 prosenttia pesukertaa kohden ja 6,7 prosenttia henkeä kohden. 3. Pesuaineiden kulutusta koskevat luvut eivät kuitenkaan vastaa kysymykseen, kuinka paljon saavutetusta kulutuksen vähenemisestä johtui siitä, että kuluttajat noudattivat WashRight-suositusten annosteluohjeita, ja kuinka paljon esim. tiiviimpien tuotteiden käytöstä. Näiden kysymysten ja erityisesti kuluttajien käyttäytymisen syiden ja seurausten toteaminen ei ole mahdollista käytettävissä olevien tietojen luonteen vuoksi. On kuitenkin mahdollista erottaa ja mitata, mikä vaikutus pienemmällä annostuksella ja eri muodossa olevilla pesuaineilla on pesuaineen kulutuksen kokonaisvähennykseen. 4. Jälkimmäiseksi mainittu vaikutus päätellään pesuaineiden kokonaiskulutuksen ja pakkausten kokonaiskulutuksen välisestä tilastollisesta riippuvuussuhteesta. Yksityiskohtaiset tiedot vuosina 1996-2001 havaituista muutoksista 15:ssä EU:n jäsenvaltiossa esitetään taulukossa jäljempänä. Kuten kaaviossa 2 esitetään, tietojen riippuvuuskerroin on R2 = 0,48. Tämä tarkoittaa sitä, että hiukan alle puolet pesuaineiden ja pakkauksien kulutusmuutoksista selittyvät yhteisellä perimmäisellä syyllä. >VIITTAUS KAAVIOON> Kaavio 2: Pesuaineiden ja pakkausten kulutusmuutosten välinen riippuvuussuhde 15:ssä EU:n jäsenvaltiossa vuosina 1996-2001 (IBM:n raportista saadut tiedot). >TAULUKON PAIKKA> Luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien, pesuaineiden, energian ja pakkausten kulutusmuutos vuosina 1996-2001 (IBM:n raportista saadut tiedot). 5. Kun kaaviota 2 pidetään poikkeuksena toimintasuunnitelmasta, jossa yksikään kuluttaja ei siirry käyttämään toista pesuainetta [16], riippuvuuskertoimen R2 = 0,48 voidaan tulkita osoittavan, että noin puolet henkeä kohden tapahtuneesta pesuaineiden kulutuksen vähenemisestä johtuu siitä, että kuluttaja käyttää jatkuvasti samanlaisessa pakkauksessa olevaa samaa tuotetta, mutta aiempaa vähemmän. Muilta osin henkeä kohden tapahtuneen pesuaineiden kulutuksen vähenemisen voidaan katsoa johtuvan eri tavalla pakatuista tuotteista. Tämä saattaa johtua kuluttajatottumuksien suuresta muutoksesta, kuten tiiviissä muodossa olevien tuotteiden käytöstä tavallisten jauheiden sijaan, mutta myös pienikin muutos kuluttajatottumuksissa, kuten erikokoisessa pakkauksessa olevan saman tuotenimen käyttö, aiheuttaisi myös samanlaisen tilastollisen vaikutuksen, koska pakkauksen ja pesuaineen välinen suhde muuttuisi. [16] Tapaus, jossa kaikki kuluttajat olivat jatkuvasti käyttäneet samanlaisessa pakkauksessa olevaa samaa pesuainetta ja muuttaneet syystä tai toisesta ainoastaan kulutuksen määrää, on itse asiassa juuri sellaista toimintaa, joka vastaa monien kotitalouksien tavanomaisia käyttötottumuksia. Tässä tapauksessa pakkausten ja pesuaineiden kulutuksen välinen suhde pysyy kiinteänä kulutuksen määrästä riippumatta, ja vastaavalla riippuvuussuhdekaaviolla olisi seuraavat ominaisuudet kaavioon 2 verrattuna. Ensiksi riippuvuussuhdelinjan kaltevuuden arvo on tasan 1,00, eli x prosentin muutos pesuaineiden kulutuksessa johtaa automaattisesti x prosentin suuruiseen muutokseen pakkausten kulutuksessa. Toiseksi riippuvuussuhdelinja halkaisee alkuperän, eli jos pesuaineiden kulutus ei muutu, ei myöskään pakkausten kulutus muutu. Kolmanneksi riippuvuussuhdekerroin on R2 = 1,00, eli kaikki pisteet osuvat juuri riippuvuussuhdelinjalle, mikä osoittaa, että kaikilla pesuaineiden ja pakkausten kulutusmuutoksilla on sama perimmäinen syy, joka on käytetyn pesuaineen määrän - mutta ei tuotetyypin - muuttuminen. 6. Näin ollen vain noin puolet eli 4 prosenttia IBM:n raportoimasta pesuaineiden käytön 7,9 prosentin vähennyksestä henkeä kohti johtuu siitä, että kuluttajat käyttävät vähemmän tavanomaista pesuainettaan. Koska henkeä kohti laskettuun pesuaineen käytön vähentymiseen liittyi henkeä kohti laskettujen pesukertojen lisääntyminen, kulutuksen lasku voi johtua ainoastaan siitä, että pesuainetta käytetään vähemmän tavanomaisella pesuaineella tehtävää pesukertaa kohti. A.I.S.E. raportoi, että WashRight-kampanjassa suositeltua pesuainemäärää vähennettiin vain hieman yli 25 prosenttia 150 grammasta 110 grammaan pesukertaa kohti. Saatu 7,9 prosentin pesuainekulutuksen lasku henkeä kohti tarkoittaa näin ollen 17 prosentin vähennystä kulutuksessa pesukerralta (92,1 prosenttia henkeä kohti laskettu kulutus / 111 prosenttia pesukertojen määrä). Kuitenkin vain puolet (8,5 prosenttia 17 prosentin sijaan) pesukertakohtaisesta vähennyksestä johtuu siitä, että kuluttajat olisivat vähentäneet tavanomaisen pesuaineensa annostusta heille annettujen ohjeiden mukaisesti. 7. Eri muodossa olevien pesuaineiden käytöstä johtuvan annostuksen vähennyksen osuus kulutuksen laskusta on 8,5 prosenttia. Ensi näkemältä voisi päätellä, että 8,5 prosentin lasku kulutuksessa ja siirtyminen eri muodossa olevaan pesuaineeseen tarkoittaisi siirtymistä tiivistetyssä muodossa oleviin aineisiin. Tällöin vaikuttaisi aiheelliselta antaa ainakin osakunnia kulutuksen laskusta pesuainevalmistajille uusien tuotemuotojen käyttöönotosta eikä ainoastaan kuluttajille vähennetyn annosteluohjeen noudattamisesta. A.I.S.E:n mukaan oli kuitenkin havaittavissa pieni suuntaus pois tiivistetyistä tuotemuodoista. Tätä tukee kaavio 2, josta käy ilmi 1,1 prosentin kasvu pakkauskulutuksessa vaikka pesuainekulutus säilyi ennallaan. 8. Miksi vähemmän tiivistettyjen pesuainemuotojen käytön lisääntyminen johtaisi pesuaineannostuksen alentumiseen pesukertaa kohti? Yksi mahdollinen selitys on, että ilman tiedotuskampanjoitakin on hyvin paljon todennäköisempää, että kuluttajat lukevat annostusohjeet huolellisemmin siirtyessään käyttämään uutta tuotetta, olipa se sitten tiivistettyä tai ei, kuin mitä he lukisivat jatkaessaan tavanomaisen pesuaineensa käyttöä. Tämä antaa uskottavan, joskaan ei täysin perustellun syyn olettaa, että koko 17 prosentin lasku pesukertakohtaisessa pesuaineen kulutuksessa tai 7,9 prosenttia henkilöä kohti lasketusta vähennyksestä johtuu siitä, että kuluttajat noudattavat annosteluohjeita. 9. Verrattuna suositeltuun 25 prosentin vähennykseen pesukertakohtaisessa pesuaineannostuksessa 17 prosentin vähennys pesua kohti tarkoittaa siis sitä, että noin kaksi kolmasosaa kuluttajista vähensi annostustaan uusien pienempien annostelusuositusten mukaisesti. Tämä vastaa A.I.S.E:n WashRight-kampanjakyselystä saatuja tuloksia, joiden mukaan 64 prosenttia kuluttajista noudatti annosteluohjeita. Näin ollen enemmistö kuluttajista käytti annosteluohjeita asianmukaisesti joka kerta pesukoneen käynnistäessään. Tiedoista ei kuitenkaan voida päätellä, kuinka paljon WashRight-kampanja vaikutti tähän. 10. Kokonaisuudessaan kuluttajien reaktio annosteluohjeisiin eli pesuaineannostuksen vähentäminen 17 prosentilla pesukertaa kohti oli 10 prosenttia pesuainekulutuksen vähennystavoitetta suurempi. Koska kuluttajat kuitenkin käyttävät pesukonetta nyt useammin kuin ennen, pesuaineen ja pakkausten kokonaiskulutus henkeä kohti laskettuna on vain puolet siitä, mitä se muuten olisi, joten näitä kahta kulutustavoitetta ei ole saavutettu henkeä kohti laskettuna [17]. [17] Pesuaineen ja pakkausten kulutuksen lisäksi asetettiin alun perin pesukohtainen energiankäytön tavoite. Koska pesukertojen määrä on A.I.S.E:n mukaan kasvanut 11 prosenttia, pesukohtaisen energiankäytön 6,4 prosentin lasku tarkoittaa henkeä kohti lasketun energiankäytön kasvamista 2,2 prosentilla. Tästä syystä pesukohtaiset tulokset eroavat selvästi henkeä kohti lasketuista tuloksista kaikkien tavoitteiden suhteen. 11. Erot kulutuksen prosentuaalisessa laskussa pesukohtaisesti ja henkeä kohti laskettuna johtuvat pääosin siitä, että kuluttajat pesevät pyykkiä useammin. Tätä suuntausta ei otettu huomioon suosituksessa (eikä WashRight-kampanjassa), joten erot johtuvat ulkoisesta tekijästä. Vaikka on selvää, että ulkoiset tekijät ovat tehneet teollisuuden haasteesta vieläkin haastavamman, kuluttajien pesutottumusten muutosta ei voida olla ottamatta huomioon arvioitaessa suosituksen onnistuneisuutta objektiivisesti suhteessa sille asetettuun tavoitteeseen vähentää pyykinpesuaineiden ympäristövaikutuksia. Arvio pitäisi myös laatia niin määrälliseksi kuin mahdollista. Tällainen tarkastelu esitetään liitteessä B. Liite B Neljän määrällisen tavoitteen tarkastelu 1. Suosituksessa arvioitiin, että kotitalouksien pesuaineista johtuvat ympäristövaikutukset vähentyisivät huomattavasti ja merkityksellisesti, jos eri tavoitteet saavutettaisiin. Oli kuitenkin selvä, ettei tavoitteiden saavuttamisesta saatavia ympäristöhyötyjä pystyttäisi ilmaisemaan määrällisesti. Toteutuksen onnistumisen arvioimiseen tarkastelemalla tavoitteiden ylittymistä tai alittumista liittyy tästä syystä joitakin sisäsyntyisiä vaikeuksia, kun pyritään suhteuttamaan teollisuuden ja kuluttajien aikaansaamat määrälliset vähennykset ja niistä saadut ympäristöhyödyt, joita ei voida ilmaista määrällisesti. 2. Eri tavoitteiden plussien ja miinusten yksinkertaista yhteenlaskua voidaan pitää hyväksyttävänä indikaattorina teollisuuden kokonaispanostuksesta tavoitteiden saavuttamiseksi, mutta kemiallisten panosten ympäristövaikutusten monimutkaisuus huomioon ottaen näin yksinkertaisen indikaattorin käyttö ei näyttäisi tulevan kysymykseen ympäristöhyötyjä mitattaessa - jollei pystytä pätevästi osoittamaan, että kaikille tavoiteparametreille on syytä antaa yhtä suuri painoarvo. 3. Niinkin erilaisten parametrien kuin sähköenergian ja luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien käytön vähentämisestä koituvat ympäristöhyödyt eivät ole täysin vertailukelpoisia. Ensin mainittu vaikuttaa hiilidioksidipäästöillä ilmakehään (kasvihuonevaikutus) kun taas jälkimmäinen vaikuttaa vesistöihin (myrkyllisyys). Yhden asian voimme kuitenkin selvästi todeta: pesuaineiden käytöstä aiheutuu eniten haittavaikutuksia vesistöille. Tästä syystä EU:n pesuainelainsäädännössä keskitytään vesiympäristöön ja erityisesti pinta-aktiivisten aineiden biologiseen hajoavuuteen. 4. Tämän perusteella vaikuttaisi sopivalta asettaa neljä määrällisesti ilmaistua parametriä arvojärjestykseen sen mukaan, miten ne vaikuttavat vesiympäristöön. Luonnossa huonosti hajoavat orgaaniset aineosat ja pesuaineen kulutus vaikuttavat molemmat suoraan vesiympäristöön, joten ne sijoittuvat ennen pakkausta ja energiankulutusta. Pesuaineissa on orgaanisia ja ei-orgaanisia aineosia. Orgaanisia aineosia pidetään yleisesti huolestuttavampina kuin ei-orgaanisia, ja niistä biologisesti huonosti hajoavia kaikkein huolestuttavimpina, mistä syystä luonnossa huonosti hajoavien aineosien vähentäminen valittiinkin mukaan tavoitteisiin. Näin ollen luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien kulutus sijoittuu arvoasteikossa ennen pesuaineen kulutusta. Pakkausten ja energiankulutuksen ympäristövaikutukset eivät ole lainkaan yhtä huolestuttavia. Koska EU on kuitenkin sitoutunut Kioton-pöytäkirjaan, energiankulutuksen vähentäminen lienee aiheellista sijoittaa ennen pakkausten vähentämistä. 5. Kun parametrien arvojärjestykseksi on vahvistettu 1. luonnossa huonosti hajoavat orgaaniset aineosat, 2. pesuaineiden kulutus, 3. energiankulutus, 4. pakkausten kulutus, voidaan nopeasti tehdä pahimman tilanteen arvio toteutuksesta saaduista ympäristöhyödyistä yleisesti verrattuna siihen, mitä hyötyä tavoitteiden täydellisestä saavuttamisesta odotettiin saatavan. Tätä varten riittää ensinnä, että annetaan painokerroin 1 pakkausten kulutukselle, ja toiseksi, että arvojärjestyksessä korkeampaa tavoiteparametriä ei pidetä merkityksettömämpänä kuin arvojärjestyksessä alempana olevaa. 6. Tämän oletusarvon perusteella myös kolmeen jäljelle jäävään parametriin on sovellettava painokerrointa 1. Sen seurauksena sekä tavoitteet ylittävien että alittavien parametrien, joihin luonto juuri reagoi herkimmin, vaikutus aliarvioidaan. Jos tilanne olisi se, että alituksia olisi arvoasteikon ylimmissä parametreissä numeerisesti enemmän kuin ylityksiä, tällaiseen olettamukseen päätyminen olisi liian epämääräistä. Koska ylityksiä on kuitenkin enemmän, ja erityisesti koska suurin ylitys liittyy arvoasteikossa ylimpänä olevaan tavoiteparametriin, oletus on tarkka ja turvallista tehdä, koska ylittämällä tavoitearvot se asettaa ympäristöhyötyjen rajan mahdollisimman alhaiseksi. 7. Edellä esitetyt oletukset huomioon ottaen 2 kohdassa mainittu tavoiteparametrien yhtäläistä painoarvoa koskeva vaatimus täyttyy ja toteutuksesta käytännössä saatuja yleisiä ympäristöhyötyjä voidaan siten verrata hyötyihin, joita olisi saatu yksinkertaisesti kunkin tavoitteen ylitysten ja alitusten suuruuden eli prosenttiarvojen perusteella, jos tavoitearvot olisi saavutettu. 8. Alla olevasta taulukosta käy ilmi, että tiukimpien oletusten mukaan, eli jos pakkausten ja pesuaineiden käytön tavoitteiden alitus korvautuu juuri ja juuri prosentuaalisesti yhtä suurella luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineiden tavoitteiden ylityksellä, ympäristölle aiheutunut nettohyöty vastaa tavoitteiden kokonaisylitystä 9,7 prosentilla. >TAULUKON PAIKKA> Edellä olevat tiedot luonnossa huonosti hajoavista orgaanisista aineista, pesuaineiden ja pakkausten kulutuksesta ovat henkeä kohti laskettuja arvoja kun taas energia-arvot on laskettu pesukertaa kohti. Jos energiankulutus ilmaistaisiinkin henkeä kohti (+ 2,2 prosenttia) eikä pesukertaa kohti (- 6,4 prosenttia) pesukertojen määrän 11 prosentin lisäyksen huomioon ottamiseksi, ympäristölle aiheutuva nettohyöty on silti 1,1 prosenttia. 9. Realistisemmin, jos luonnossa huonosti hajoaville orgaanisille aineosille annettaisiin suurempi painokerroin kuin 1, ympäristöhyödyn voitaisiin olettaa olevan edellä laskettua suurempi. On selvää, että selkeä ylitys sen tavoiteparametrin osalta, johon ympäristö reagoi herkimmin, toisin sanoen luonnossa huonosti hajoavien orgaanisten aineosien osalta, on merkittävämpi kuin kaikkien muiden tavoitteiden alitukset yhteensä, vaikka käytettäisiin kaikkein tiukimpia oletuksia.