Alueiden komitean lausunto aiheesta:

- "Ehdotus neuvoston asetukseksi hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä", ja - "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä"

(96/C 129/05)

Alueiden komitea päätti 19. huhtikuuta 1995 työjärjestyksensä 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti antaa oma-aloitteisen lausunnon edellä mainituista ehdotuksista.

Valiokunta 2 "Aluesuunnittelu Maatalous Metsästys Kalatalous Metsätalous Meri- ja vuoristoalueet" vastasi asian valmistelusta. Esittelijänä oli Jean Louis Joseph.

Alueiden komitea hyväksyi 17. ja 18. tammikuuta 1996 pidetyssä 11. täysistunnossaan (tammikuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon,

syyskuussa 1995 annetun tiedonannon, joka koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi tuoreiden hedelmien ja vihannesten sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden yhteisestä markkinajärjestelystä,

heinäkuussa 1994 annetun komission tiedonannon COM(94) 360 fin,

Euroopan parlamentin ja TSK:n tammikuussa 1995 antaman lausunnon CES/54/95 A100/15/95,

komission tiedonannon Euroopan unionin ja Välimeren maiden yhteistyökumppanuudesta KOM(95) 72 lopull.,

20. syyskuuta 1993 tehdyt neuvoston päätelmät,

sekä katsoo, että

Euroopan unionin laajentumisen tavoitteina ovat demokraattiset perusarvot ja että EU voi ja sen tulee antaa vastaukset unionin itäisten ja eteläisten maiden pyyntöihin,

Eurooppaa on voitu rakentaa ottaen huomioon maantieteelliset, yhteiskunnalliset, taloudelliset ja kulttuurierot sekä sen rakentamiseen osallistuvien mahdollisuudet saavuttaa asettamansa tavoitteet,

vuodesta 1972 lähtien, jolloin asetus hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettiin, unionia on voitu vahvistaa ja kehittää ottaen huomioon lukuisat eroavuudet ja yhä kasvava moniarvoisuus,

silloinen Euroopan yhteisö kykeni perustamaan ja toteuttamaan alakohtaisia ja poikkittaisia toimintaohjelmia, joiden ansiosta yhteisö saavutti merkittävän taloudellisen vallan ja jotka myös takasivat yhdessä sen jäsenvaltioiden kansallisten toimintaohjelmien kanssa poikkeuksellisen elintason ja poliittisen kehitysasteen,

tämän ansiosta nykyinen Maastrichtin sopimuksella lujitettu unioni kykenee kohtaamaan unionia itseään ja sen kansalaisia koskevat maailmanlaajuiset kehityskulut sekä myös auttamaan naapurimaitaan saavuttamaan parhaat mahdolliset elinolosuhteet,

näin ollen tätä prosessia seuraavat vaiheet ovat aina edellyttäneet mahdollisimman suurta pyrkimystä yksimielisyyteen tavoitteista ja tehtyjen ratkaisujen soveltamisesta tavoitteiden saavuttamiseksi; tässä mielessä YMP-uudistus ja GATT-sopimusten maatalousosa ovat entistä laajemman välineen kehityskykyisiä osia, eivät itsetarkoitus; olisi tarkoin harkittava eurooppalaisten toimintaohjelmien muille näkökohdille suotavat vastineet; Euroopan unionin alueiden komitea voi tässä myötävaikuttaa vakiinnutettavien välttämättömien tasapainotilojen arvostukseen sekä sisäisellä tasolla että ulkosuhteissa, koska komitea on lähellä talous-, yhteiskunta- ja kulttuurielämän realiteetteja,

tältä kannalta suurten yhtenäismarkkinoiden luominen, unionin asema ja paikka äskettäin perustetussa Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa sekä itäiset ja eteläiset kumppanuushankkeet ovat tärkeitä rajapyykkejä, joita ei tule pitää jo selkeästi ja yksinkertaisesti saavutettuina; nämä rajapyykit tuovat alku- tai alustavassa vaiheessaan esiin arvioinnin seuraukset ja monitasoiset sopeuttamistarpeet; näihin kysymyksiin liittyvä väheksyvä suhtautumistapa vaarantaa unionin kansalaisten mahdollisuudet ottaa osaa unionin politiikkaan,

aina alueiden autioitumiseen asti ulottuvat ympäristön huononemisilmiöt, vaikka niitä ei yhtä hyvin havaittaisikaan kaikilla Euroopan aluieilla, merkitsevät valtavia ekologisia, taloudellisia ja poliittisia riskejä, joiden suuruutta ei ole riittävästi otettu huomioon; nämä vaarat voivat olla sellaisia Euroopan yhdentymisen vaikutuksia, joita ei ole vielä arvioitu ja jotka ilmenevät vahvistuneesta taloudellisesta yhdentymisestä johtuvana teollisuuden keskittymisenä; on siis tutkittava mahdollisuuksia kilpailuttaa eri kehitystasoilla olevia alueita ja tutkia kullekin näistä alueista aiheutuvia seurauksia,

talouden maailmanlaajuistuminen vaikuttaa yhä enemmän yrityksiin ja niiden tuotantotapoihin, erityisesti pk-yrityksiin ja -teollisuuteen; tuoreiden hedelmien ja vihannesten ala sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden ala ovat kokeneet muita rajummin tämän tilanteen seurauksista kuljetus- ja tiedonvälityskustannusten laskiessa; näillä huomattavasti käsityöläisiä työllistävillä aloilla on niin tuotannossa kuin jalostuksessa, varastoinnissa, kauppakunnostuksessa ja näihin liittyvissä toiminnoissa hyvin merkittäviä sosiaalikustannuksista johtuvia kilpailueroja unionissa ja etenkin kolmansiin maihin nähden; valtion viranomaisille aiheutuu ongelmia markkinavapauden lisäksi sosiaalipolitiikan rahoittamisesta, kun taas toimintansa lopettamista aikovien maanviljelijöiden ongelmana on joissakin maissa mitättömän pieni eläke ja pienviljelmien tuotanto-ongelmana rakennepolitiikka,

kyseinen tuotanto on voimakkaasti keskittynyt alueille, joilla viljelyn monipuolistamismahdollisuudet ovat vähäiset; monet näistä alueista kärsivät paljon työttömyydestä, ja kaupungistumiseen liittyvät ilmiöt lisääntyvät, mikä aiheuttaa vakavia ongelmia asuinalueille; on syytä välttää tällaista kuormitusta, jotka johtuvat kokonaisten maaseutualueiden hylkäämisestä; tällä tavoin toiminnan lopettamisohjelmilla, jotka on esitetty makrotaloudellisella tasolla varmana järkeistämis- ja taloudellisena keinona, on tuhoisat seuraukset paikallistalouksiin, koska ne vaikuttavat maanviljelyyn, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten sosiaalis-taloudelliseen rakenteeseen sekä keräily- ja jalostusosuuskuntiin,

tämä huomioon ottaen täytyisi jatkaa asetuksessa (ETY) N:o 2078/92 (maatalousympäristön suojeluohjelmat), N:o 2079/92 (varhaiseläke) ja N:o 2080/92 (metsänistutus) olevia avustusohjelmia ja lujittaa edistysmahdollisuuksia rakennerahastoin taloudellisen ja yhteiskunnallisen koheesion vahvistamiseksi. Taloudellisista ja erityisistä yhteiskunnallisista ongelmista kärsiville alueille kohdistettujen rakennerahastojen ja politiikan on myös muodostettava tulevaisuudessa yhteisön pääasiallinen väline myönteisen alueellisen talouskehityksen takaamiseksi, sisäsyntyisten voimavarojen vahvistamiseksi ja yhteiskunnallisten ongelmien käsittelemiseksi,

puheenjohtaja Delorsin esittämät vuoden 1994 valkoisen kirjan päätelmät tähdentävät unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhtenäisyyden vahvistamista; tämä ei voi toteutua ilman aluetason alueellisten tasapainojen säilyttämistä.

antaa seuraavan lausunnon:

1. Alueiden komitea vaatii, että neuvosto ja komissio täyttävät 20. syyskuuta 1993 tekemänsä yhteisen sitoumuksen ja toteuttavat siinä sovitut velvoitteet:

"antaa niitä tuotantoaloja varten, joiden markkinajärjestelyjä ei ole vielä muutettu, tarpeelliset säännöt maataloustulojen ja suosituimmuusperiaatteen soveltamisen varmistamiseksi,

ottaa huomioon näillä aloilla koko maatalousalaan sovelletut maataloudelliset ja rahoitukselliset ehdot ja periaatteet".

2. Tätä varten alueiden komitea pyytää komissiota ja neuvostoa ehdottamaan ja toteuttamaan järjestelmiä, joiden tarkoituksena on:

tukea voimassa olevien ja edelleen jatkuvien yhteisen markkinajärjestelyn alojen rahoitusta sekä lisätä uusia alamomentteja, jotta voidaan selviytyä mahdollisimman pienin vakuuksin uusista käsiteltävän asetusehdotuksen tarkastelemista tarpeista,

saattaa ennalleen kilpailuolosuhteet, jotka eivät ole vääristyneet valuuttavaihtelujen tai sosiaalikustannusten erojen vuoksi,

saattaa ennalta Maailman kauppajärjestön tietoon seuraavaa neuvottelukierrosta varten unionin tuottajien sisämarkkinoille ja ulkoisille markkinoille pääsyyn liittyvät edut, erityisesti omaksumalla aktiivinen rooli sosiaalista polkumyyntiä koskevissa kysymyksissä,

harkita entistä enemmän kolmansien maiden kanssa tehtävien kauppasopimusten suoria ja epäsuoria vaikutuksia varsinkin tonnistojen ja tuontiaikataulujen kannalta. On erityisesti otettava huomioon unionin perustamissopimusten tavoitteet tekemällä kokonaisvaltaisia kahdenvälisiä sopimusluonnoksia edeltäviä analyysejä tai jatkamalla tällaisten sopimusten voimassaoloa,

tarkistaa tulohintojen laskentatapoja ottaen huomioon markkinoille saattamisen kustannukset ja tuotantokulut, sekä soveltaa tiukasti tätä sääntelyä,

valmistella viipymättä soveltamisasetus erityissuojalausekkeen soveltamista edellyttävistä tuotantomäärä- ja hintatasoista,

saavuttaa mahdollisimman pian yhteisymmärrys sen tutkimiseksi, mitä vaikutuksia lisävapauttamisella, vaikutusten paikallistamisella ja mahdollisesti käytettävissä olevilla korjauskeinoilla on, ennen kuin edes suunnitellaan minkäänlaisen vapaakauppasopimuksen solmimista.

3. Alueiden komitea on sitä mieltä, että yhteisrahoitus voisi olla myös Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahaston (EMOTR) piirissä tehokas väline, jotta taataan rahoitusvälineiden tehokas ja vastuuntuntoinen käyttö kyseenalaistamatta taloudellisen solidaarisuuden periaatetta. Tuottajaorganisaatioiden toimintarahaston muodostamiseksi tarkoitettu julkinen yhteisrahoitus mahdollistaa joustavan reagoinnin suhdanne- ja alueellisista syistä aiheutuviin tuotannon vaihteluihin. Tällaisen rahoituksen avulla voidaan myös mukauttaa tuotanto nykyistä paremmin markkinoiden vakauteen, minkä tavoitteena on hintojen varmistus.

Alueiden komitean mielestä on välttämätöntä säilyttää mahdollisuus, että vakavien markkinahäiriöiden välttämiseksi järjestelyn piiriin kuuluu tapauskohtaisesti alueellistaloudelliselta kannalta erityisen herkkiä tuotteita. Näiden toimenpiteiden tulisi olla ajallisesti ja määrällisesti rajoitettuja.

Alueiden komitea korostaa vielä, miten järjetöntä on vaatia, että tuottajat ja jäsenvaltiot maksavat suuren osan interventiokustannuksista. Tämä vaade johtaisi hyvin epäsuotuisaan tilanteeseen valtioissa ja alueilla, joiden taloudelliset voimavarat ovat heikommat, varsinkin Etelä-Euroopassa, jossa viljelijän rahoituksellisen osavastuun periaatteen tiukka soveltaminen rikkoisi yhteisössä omaksuttua koheesion periaatetta, koska silloin sovellettaisiin samanlaisia toimia keskenään erilaisiin tilanteisiin. Niinpä taloudellisten ja sosiaalisten arviointiperusteiden valossa on suotavaa, että interventiokustannukset katetaan kokonaan EMOTRin takuurahastosta samoin kuin jo uudistettujen yhteisten markkinointijärjestelyjen kohdalla on menetelty.

Lisäksi ehdotus, jonka mukaan tulisi alentaa vetäytymishintoja, ja samalla vähentää niitä tuotantomääriä, joita voidaan vetää markkinoilta, on ristiriidassa jopa komission tunnustaman tosiseikan kanssa, että pienet suhdanneylijäämät ovat tarpeen hedelmien ja vihannesten markkinoiden vakauden kannalta. Komission tulee pyrkiä luomaan sopivia mekanismeja sen takaamiseksi, ettei toimintarahaston ylärajasta sellaisena kuin se on esitetty direktiiviehdotuksessa muodostu estettä suhdannevaihtelujen synnyttämien yksittäisten ylijäämien kuluttamiselle, joita voi syntyä yhdenkin markkinointivuoden aikana. Näiden mekanismien avulla voidaan varmistaa markkinoiden tyydyttävä toiminta.

Alueiden komitean mielestä on välttämätöntä säilyttää mahdollisuus, että interventiotukea saaviin tuotteisiin lasketaan tapauksittain tuotteita, jotka edustavat perinteisiä tuotantoalueita.

4. Alueiden komitea toivoo, että komissio täydentää ehdotuksensa tehokkaan, markkinatuntemusta edistävän välineen kehittämisestä. Toimintaohjelmien aloittamisesta ei saa aiheutua ristiriitaisuuksia rakennepolitiikan ja YMP:n uudistuksen jatkotoimien kanssa.

5. Alueiden komitea painottaa neuvostolle ja komissiolle tällaisten toimenpiteiden vaikutuksia työllisyyteen, investointeihin, maatilarakenteisiin ja yrityksiin, jotka ovat alueellisten talouksien kiinteä osa. Euroopan unionin alueiden komitea muistuttaa, että alueiden toimivallan eroavuuksien ohella niiden budjettivarojen erilaisuuden ja heikkouden takia alueet eivät voi tehokkaasti osallistua kriisitilanteiden ratkaisemiseen, vaikka juuri näillä alueilla kriisit havaitaan ensin, koska kansalaiset sekä niiden hankkeet ja vaikeudet koskettavat niitä läheltä.

Alueiden taloudellinen ja sosiaalinen koheesio sekä välitön arkitodellisuus vaikeutuisivat yhteisen markkinajärjestelyn vuoksi, jonka mukaan sallittaisiin tuonti kaikkea kilpailua halveksivalla hintatasolla ja jolla kannustettaisiin tuottajia omarahoitukseen, vaikka toistuvat kriisit, jotka yhtenäismarkkinoiden takia voivat ulottua kaikille tuotantoalueille, olisivat huomattavasti heikentäneet tuottajien rahoituskykyä.

6. Alueiden komitea, joka kannattaa tuottajien vastuullistamista, panee tyytyväisenä merkille taloudellista järjestäytymistä koskevat ehdotukset ja korostaa että periaate, jonka mukaan tuottajia kannustetaan suuntaamaan tuotantonsa markkinoiden tarpeisiin ja kysynnän kehitykseen edellyttää heidän eroihinsa sopeutettuja keinoja; tätä varten olisi säädettävä kannustavista ja yksityiskohtaisista säännöistä, jotta tuottajajärjestöjä voidaan perustaa maaperältään ja ilmasto-olosuhteiltaan samankaltaisille tuotantoalueille; olisi myös annettava tuottajille mahdollisuus kuulua sekä tuoretuotteiden että jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden tuottajajärjestöön. Hedelmä- ja vihannesalalla tuottajajärjestöt ovat avainasemassa, kun kysymys on tarjonnan tarkoituksenmukaisesta säätelystä.

Jäsenvaltioiden osaksi jää määritellä tuottajajärjestöjen taloudellisen ulottuvuuden vähimmäistekijät (tuottajien ja markkinoitavien tuotteiden määrä), joiden perusteella ne voidaan katsoa tuottajajärjestöiksi uudessa yhteisessä markkinajärjestelyssä. Sama koskee tuottajajärjestöjen demokraattisen valvonnan toteutumiseksi välttämättömiä ohjeita.

Alueiden komitean mielestä sitrushedelmien jalostusalalla on tässä yhteydessä myönteinen rooli. Se vakauttaa tuoreiden hedelmien markkinoita ja varmistaa samalla, että yhteisön mehuteollisuuden raaka-aineen toimitusolot ovat mahdollisimman edulliset. Tämä mahdollistaa kilpailun yhteisön ulkopuolisten suurten valmistajien kanssa. Tästä syystä komitea toivoo, että komissio sitoutuu säilyttämään sitrushedelmien jalostusalan talousarvion.

Komitea kiinnittää kuitenkin huomiota yksinoikeuteen solmia jalostusteollisuuden sopimuksia jalostusalan ja tuottajajärjestöjen välillä. On kyse hyväksyttävästä keskipitkän aikavälin toimenpiteestä, joka kuitenkin aiheuttaa varmasti hyvin pian vaikeita mukauttamisongelmia niissä valtioissa ja alueilla, joiden tuottajajärjestöjen järjestäytyminen on myöhässä. Tämä osoittaa, että on tarpeen määrittää tarkoituksenmukainen siirtymäkausi.

Paikallisesti ja alueellisesti merkittävien erityistuotantotilanteiden huomioon ottaminen on myös edistysaskel, joka vastaa monien tuottaja- ja jalostusalan järjestöjen odotuksia. Tämän vuoksi on tärkeää tarkastella systemaattisesti näitä tuotantoja sekä uudistuksen yhteiskunnallistaloudellisia seurauksia ko. alueilla.

Toisaalta ehdotus, joka tähtää pysyvien kiintiöiden korvaamiseen liikkuvilla kiintiöillä, aiheuttaa sattumanvaraisuutensa takia vakavia ongelmia suosien toisia jäsenvaltioita toisten kustannuksella. Nykyistä kiintiöjärjestelmää on tarpeen muokata joustavammaksi, mutta se on tehtävä jäsenvaltioissa eri tomaattipohjaisten tuotteiden välisen siirron kautta nykyisin voimassa olevien maailmanlaajuisten kiintiöiden ollessa viitekehyksenä.

Alueellisten tuotteiden myynnin takaamiseksi on välttämätöntä, että jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon alueelliset erityistekijät määritettäessä nykyisten tai perustettavien tuottajajärjestöjen tunnustamisperusteita.

Samoin järjestöjä ja monialasopimuksia koskevat ehdotukset avaavat mahdollisuuksia, jotka ovat omiaan arvioitaessa unionin tuottajien laatuun ja ympäristönsuojeluun liittyviä pyrkimyksiä. On valitettavaa, että asetusehdotuksella ei tässä yhteydessä pyritä täsmentämään kaikkia tämän tuotantoketjun tuottajia koskevia sääntöjä, erityisesti kaupankäynnin ja jakelun osalta. Hedelmien ja vihannesten tuottajajärjestöihin nähden olisi sovellettava kuuden vuoden pituista siirtymä- ja mukautumiskautta, joka laajennettaisiin koskemaan kaikkia uudistuksessa käsiteltyjä toimintoja.

7. Haluamatta kyseenalaistaa standardointia koskevia ehdotuksia alueiden komitea, toivoo kuitenkin, että pyrittäisiin yksinkertaistamiseen ja avoimuuteen yhtäältä unionin tuottajien lisäkustannusten rajoittamiseksi mahdollisimman pieniksi ja toisaalta, jotta tällaiset tiedot olisivat helposti ja jatkuvasti eurooppalaisten kuluttajien ulottuvilla.

8. Alueiden komitea myöntää, että asianmukainen ja tehokas valvontaväline on hyödyllinen, mutta korostaa kuitenkin, että sekä tuonti että yhteisön tuotanto on tarkastettava koko unionin alueella yhdenmukaisin perustein.

Tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyä uudistettaessa asetuksen (ETY) N:o 729/70 uusi versio asettaa erityisvaatimuksia maksajille sekä edellyttää "todistustoimistojen" perustamista jäsenvaltioihin. Tämä vahvistaa hieman takeita yhteisön lainsäädännön mukaisten varojen käytöstä. Ei siis näytä olevan tarpeen varautua lisäsäädöksiin markkinajärjestelyä koskevassa yhteisön erityislainsäädännössä. Alueiden komitea ei hyväksy minkäänlaista yhteisön puuttumista, joka ei kuulu tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyyn ja joka on ristiriidassa kansallisten toimivaltuuksien tai alueiden itsehallinnon kanssa.

9. Alueiden komitea muistuttaa komissiolle ja neuvostolle, etteivät nämä aliarvioisi välittömästi ja välillisesti luotujen työpaikkojen, aluesuunnittelun, maisemien ja luonnonnähtävyyksien säilyttämisen sekä kyseisten alojen muodostavan kulttuuriperustan tasapainon herkkyyttä. Tästä syystä alueiden komitea vaatii neuvostoa ja komissiota uudistamaan asetuksessa (ETY) N:o 2078/92 (aiheenaan ympäristöä ja luonnontilassa olevia alueita kunnioittavat maatalouden tuotantomenetelmät) mainitut läheisyysmahdollisuudet. Komitea suosii myös ympäristöä ja aluesuunnittelua kunnioittavia, nykyistä kampanjaa pidemmälle meneviä hyödyntämismenetelmiä ja kehottaa luopumaan kaikesta mikä voisi uhata alueohjelmissa tähän mennessä saavutettuja normeja. Asetuksen suunnitellussa tarkistamisessa täytyisi toimia niin, että maatalousympäristöä käsittelevä politiikka muuttuisi itsenäiseksi ja vankaksi tukipylvääksi.

Bryssel, 18. tammikuuta 1996.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Jacques BLANC