EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 08.07.1997 
KOM(97) 350 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS 
10 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY 
uudelleentarkastelu saatujen kokemusten perusteella kyseisen direktiivin 30 
artiklan mukaisesti 

KOMISSION KERTOMUS 
10 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY 
uudelleentarkastelu saatujen kokemusten perusteella kyseisen direktiivin 30 
artiklan mukaisesti 
I. JOHDANTO 
Neuvoston direktiivin 85/384/ETY 30 artiklan mukaan komissio tarkastelee saatujen 
kokemusten perusteella tätä direktiiviä uudelleen ja tarvittaessa esittää muutosehdotuksensa 
kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa. 
Artiklan mukaisesti kertomus olisi pitänyt esittää vuonna 1990. Viivästymisen syyt ovat 
seuraavat. 
Ensinnäkin direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä viivästyi 
huomattavasti asetetusta määräajasta (5 päivä elokuuta 1987 yleisesti ja 5 päivä elokuuta 
1988 22 artiklan osalta) tietyissä jäsenvaltioissa. Esimerkiksi Belgia saattoi direktiivin 
osaksi kansallista lainsäädäntöään vasta vuonna 1990 ja Kreikka vuonna 1993. Italia saattoi 
direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään vuonna 1992 vain osittain. Suurin osa tästä 
työstä suoritettiin vasta vuonna 1995. 
Saksan yhdistymisestä 3 päivänä lokakuuta 1990 seurasi paitsi se, että myös uusien Saksan 
liittotasavallan osavaltioiden oli saatettava direktiivi 85/384/ETY osaksi kansallista 
lainsäädäntöään ja että Saksa ei siis ollut vielä suorittanut loppuun kyseisen direktiivin 
saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, myös se, että kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden 
oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 4 päivänä joulukuuta 1990 ammatillisten 
tutkintotodistusten vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyvien tiettyjen direktiivien 
muuttamisesta Saksan yhdistymisen vuoksi annetun direktiivin 90/658/ETY 8 artikla 
(EYVL N:o L 353,17.12.1990), jolla korvattiin direktiivin 85/384/ETY 6 artikla. 
Lisäksi täytyi ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen voimaantulo 1 
päivänä tammikuuta 1994 sekä Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittyminen Euroopan 
yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995. Oli välttämätöntä odottaa jonkin aikaa näiden 
tapahtumien ulottuvuuden ja vaikutusten kartoittamiseksi. Ei olisi ollut hyväksyttävää 
esittää 12 valtioon rajoittuvaa arviointia kun kerran yhteisössä oli 15 jäsenvaltiota. 
Esimerkiksi Itävallassa direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä toteutui 
lokakuussa 1995. 
Tämän kertomuksen valmistumisen myöhästymiseen johtaneet edellä mainitut syyt on 
selitetty ja niistä on muistutettu useaan otteeseen jäsenvaltioille, jotka ovat yleensä 
hyväksyneet annetut selitykset. 
À 
II DIREKTIIVI 85/384/ETY 
1. Neuvoston direktiivi 85/384/ETY, annettu 10 päivänä kesäkuuta. 1985 (EYVL N:o L 
233, 21.8.1985), oli pitkien ja vaikeiden, lähes 18 vuotta jatkuneiden neuvottelujen tulos. 
Tulos oli siis väistämättä monimutkainen neuvotteluratkaisu jäsenvaltioiden välillä. Toisin 
kuin lääketieteen alan ammatteja koskevien tutkintotodistusten vastavuoroisesta 
tunnustamisesta annetuissa direktiiveissä, direktiivissä 85/384/ETY ei määrätä koulutuksen 
vähimmäisvaatimuksia arkkitehtuurin alalla vaan säädetään ainoastaan laadullisia (3 artikla) 
ja määrällisiä (4 artikla) arviointiperusteita, joiden avulla tutkintotodistukset voidaan 
tunnustaa yhteisön tasolla (7 ja 8 artikla sisältää siihen liittyvät menettelysäännöt). 
Direktiivin 85/384/ETY antamiseen johtaneiden neuvottelujen kesto ja direktiivin 
eroavaisuudet tiettyjen lääketieteen alan ammattien tutkintotodistusten vastavuoroisesta 
tunnustamisesta annetuista direktiiveistä osoittavat arkkitehtuurin alan monimutkaisuuden, 
herkkyyden ja arkaluontoisuuden. Näiden vaikeuksien pääasiallisena syynä on oilut 
toisinaan erittäin pitkälle menevät eroavaisuudet arkkitehtuurin alaa koskevien yhteisön eri 
jäsenvaltioiden säädösten välillä. Yhteisön laajentumisista vuosina 1973 ja 1981 oli 
puolestaan seurauksena neljän uuden oikeudellisen kehyksen huomioon ottaminen, minkä 
seurauksena neuvottelut mutkistuivat aluksi entisestään. 
On syytä ottaa huomioon, että arkkitehtuurin alaa ei säännellä tietyissä jäsenvaltioissa 
(Irlanti, Tanska, Ruotsi ja Suomi yhteisöön kuuluvista maistaja lisäksi Norja ETA-maista). 
Joissakin jäsenvaltioissa vain arkkitehdin ammattinimike on suojattu (esimerkiksi 
Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa). Eräissä jäsenvaltioissa laas 
arkkitehdin ammattinimike on suojattu ja sen lisäksi niissä vallitsee (harvoja poikkeuksia 
lukuunottamatta) arkkitehtien toimintaa koskeva monopoli (esimerkiksi Espanja, Belgia ja 
Ranska). Arkkitehtuurin alan (toisin sanoen arkkitehtien pätevyysvaatimukset ja 
velvollisuudet) sisältö ja toiminta-alue vaihtelevat myös huomattavasti eri jäsenvaltioiden 
välillä. Näiden arkkitehdin ammatin ja arkkitehtuurin alan sääntelyn välisten erojen 
aiheuttamat toisinaan erittäin suuret vaikeudet selittävät, miksi direktiivi 85/384/ETY ei 
sisällä alan täsmällistä määritelmää (katso tämän asian osalta seitsemättä, yhdeksättä ja 
kymmenettä luetelmakohtaa sekä 1 artiklan 2 kohtaa). 
2. On syytä tarkentaa, että direktiivi 85/384/ETY liittyy muodollista kelpoisuutta osoittaviin 
asiakirjoihin, jotka antavat oikeuden aloittaa toiminnan harjoittamisen arkkitehtuurin aiaila, 
ja kyseisten asiakirjojen ammatillisen vastavuoroiseen tunnustamiseen. Tunnustaminen 
koskee toisaaita vain Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden yhteisön kansalaisille myöntämiä 
muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja. Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 
(ETA-sopimus) tuitua voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994 samoja sääntöjä sovelletaan 
myös Islannin, Norjan ja (1 päivästä toukokuuta 1995 lähtien) Liechtensteinin osalta. 
Sääntöjä sovellettiin Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa 1 päivästä tammikuuta 1994 ETA-
sopimuksen nojalla ja 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen nojalla. 
\. Direktiivi 85/384/ETY sisältää kaksi säännösryhmää, jotka liittyvät muodollista kelpoisuutta 
osoittaviin asiakirjoihin, jotka antavat oikeuden aloittaa toiminnan harjoittaminen arkkitehtuurin 
alalla. Ensimmäinen (II luku) liittyy yhteiseen järjestelmään, joka on määritelty tätä kohtaa 
edeltävässä ensimmäisessä kappaleessa. Toisen (III luku) tarkoituksena on laatia saavutettujen 
oikeuksien järjestelmä, toisin sanoen vastavuoroinen tunnustaminen tiettyjen muodollista 
kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osalta (jotka on lueteltu tyhjentävästi), jotka eivät täytä II 
luvussa (3 ja 4 artiklassa) määrättyjä vähimmäisvaatimuksia, mutta joiden saamiseksi aloitetut 
opinnot ovat alkaneet viimeistään kolmantena lukuvuonna direktiivin 85/384/ETY tiedoksi 
antamisesta (5 päivänä elokuuta 1985) eli lukuvuoden 1987-1988 aikana. Euroopan 
talousalueesta vuonna 1986 tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisön laajentumisesta vuonna 
1995 tehtyjen sopimusten yhteydessä muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin liittyvien 
saavutettujen oikeuksien luetteloa täydennettiin kolmen lhttymissopimuksen allekirjoittaneen 
valtion vastaavilla asiakirjoilla (vuoden 1986 laajentumisen yhteydessä luetteloa täydennettiin 
20 päivänä joulukuuta annetulla neuvoston direktiivillä 85/614/ETY ja 27 päivänä tammikuuta 
1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/17/ETY). 
Kyseinen direktiivi sisältää myös säännöksiä, joilla helpotetaan sijoittautumisoikeuden ja 
palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä (V luku). 
k Arkkitehtuurin alan koulutusten täydellinen yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan sisälly 
direktiiviin 85/384/ETY. Yhteisössä voi siis olla muita arkkitehtuurin alan koulutuksia, jotka 
eivät ole kyseisen direktiivin mukaisia, mutta jotka ovat täysin laillisia. On myös mahdollista, 
että henkilö on suorittanut osan koulutuksesta yhdessä jäsenvaltiossa ja osan (esimerkiksi 
työharjoittelun) toisessa jäsenvaltiossa, jolloin asianomainen henkilö ei voi saada direktiivissä 
tarkoitettua tutkintotodistusta (luetteloon täydennettyjä uusia asiakirjoja tai saavutettuja 
oikeuksia). Kaikki koulutukset (ja niihin liittyvät muodollisuutta kelpoisuutta osoittavat 
asiakirjat) täytyy ottaa huomioon perustamissopimuksen 52 artiklan mukaisesti, sen sisältöisenä 
kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut sitä asiassa C340/89 "Vlassopoulou" 7 
päivänä toukokuuta 1991 antamassaan tuomiossa. Tämän oikeuskäytännön mukaan 
vastaanottavan jäsenvaltion on otettava huomioon muuttajan saamat tutkintotodistukset, 
todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ja hänen hankkimansa 
ammatillinen kokemus, kun lähtö- tai alkuperävaltiossa asianomaisen ammatin harjoittamiseen 
oikeutettu muuttaja esittää valtiolle pyynnön säännellyn ammatin harjoittamisesta. Jos muuttajan 
ammatillinen pätevyys vastaa kansallisessa lainsäädännössä asetettuja arkkitehtuurin alaa 
koskevia pätevyysvaatimuksia, muuttajalle on annettava oikeus työskennellä arkkitehtuurin 
alalla. Mikäli näin ei ole, muuttajan on voitava täydentää koulutukseen sisältyvät puutteet. 
Kaikkien hallinnollisten päätösten on lisäksi oltava perusteltuja ja ne on voitava viedä 
tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta niiden yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa voidaan 
tarkistaa. 
5.Direktiivissä säädettyä vastavuoroista tunnustamista (sekä suoraan perustamissopimuksen 52 
artiklaan perustuvaa tunnustamista) sovelletaan ainoastaan yhteisön kansalaisten jossakin 
unionin jäsenvaltiossa saamiin tutkintotodistuksiin. Jos tutkintotodistus on saatu yhteisön 
ulkopuolisessa valtiossa, tunnustaminen on vapaaehtoista ja kunkin jäsenvaltion päätettävissä. 
Kolmannen maan myöntämän tutkintotodistuksen tunnustaminen jossakin jäsenvaltiossa ei 
velvoita muita jäsenvaltioita tunnustamaan kyseistä tutkintotodistusta (Euroopan yhteisöjen 
tuomioistuimen asioissa C-319/92 "Haim" ja C-154/93 "Tawil-Albertini" 9 päivänä helmikuuta 
1994 antamat tuomiot). 
ö.Arkkitehtuurin alan oikeudellinen määritelmä ja arkkitehdin ammattia koskeva oikeudellinen 
järjestelmä (esimerkiksi oikeudet, velvoitteet, toimivalta ja asiat, jotka eivät ole yhteisön oikeuden 
mukaisia) perustuvat vastaanottavan jäsenvaltion kansalliseen lainsäädäntöön. Muuttajan 
oikeudellinen asema on siten sama kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa ammatillisen pätevyytensä 
hankkineiden ammatinharjoittajien asema. Siitä voi olla seurauksena, että tietty ammatillinen 
toiminta, jota muuttaja voisi harjoittaa lähtö- tai alkuperävaltiossa, ei ole hänelle sallittua 
vastaanottavassa valtiossa. 
III. SAATTAMINEN OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ 
Kuten edellä mainittiin, direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on 
viivästynyt toisinaan huomattavasti. Tällä hetkellä voidaan kuitenkin todeta, että tilanne on 
yleisesti ottaen tyydyttävä. Konkreettisia ongelmia esiintyy lähinnä Italiassa; siellä menettely, 
jota noudatetaan saatettaessa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, on erittäin pitkällinen ja 
raskas. 
Direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on antanut aihetta joihinkin 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioihin. Tuomioistuin on esimerkiksi todennut, että 
Italia oli jättänyt täyttämättä sille Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen perusteella 
kuuluvat velvollisuudet, kun se ei ollut noudattanut niille toimenpiteille asetettuja määräaikoja, 
jotka koskevat direktiivien 85/384/ETY ja 86/17/ETY saattamista osaksi kansallista 
lainsäädäntöä (asiassa C-296/90 11, päivänä heinäkuuta 1991 annettu tuomio). 
Tuomioistuin on todennut myös, että Kreikka oli jättänyt täyttämättä sille Euroopan 
talousyhteisön perustamissopimuksen perusteella kuuluvat velvollisuudet, kun se ei ollut 
ryhtynyt säädetyssä määräajassa toimenpiteisiin direktiivien 85/384/ETY, 85/614/ETY ja 
86/17/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä (asiassa C-309/90 7 päivänä 
marraskuuta 1991 annettu tuomio). Lisäksi tuomioistuin on katsonut, että Kreikka oli jättänyt 
täyttämättä sille perustamissopimuksen 50 ja 59 artiklan perusteella kuuluvat velvollisuudet 
pitäessään voimassa säännökset, jotka eivät antaneet muiden jäsenvaltioiden kansalaisille 
nimenomaista oikeutta rekisteröityä Kreikan tekniikkakamarin vakinaisiksi jäseniksi, vaikka 
kyseinen jäsenyys on ehtona ia helpottaa muun muassa pääsyä arkkitehdin ammattiin ja sen 
harjoittamiseen Kreikassa (asiassa 38/87 14 päivänä heinäkuuta 1988 annettu tuomio; tämän 
jälkeen tuomioistuin on katsonut asiassa C-328/90 30 päivänä tammikuuta 1992 antamassaan 
tuomiossa, että Kreikka oli jättänyt noudattamatta perustamissopimuksen 171 artiklaa 
laiminlyödessään edellä mainitun 14 päivänä heinäkuuta 1988 annetun tuomion 
täytäntöönpanon). 
Niiden kolmen rikkomisesta johtuvan menettelyn lisäksi, jotka johtivat edellä mainittuihin 
tuomioihin, tällä hetkellä on meneillä kolme rikkomisesta johtuvaa menettelyä Espanjaa, Italiaa 
ja Luxemburgia vastaan. Kaksi ensimmäistä menettelyä johtuu puutteellisesta saattamisesta 
osaksi kansallista lainsäädäntöä (Espanjan osalta on enää jäljellä yksi ongelma, katso jäljempänä 
V kohta) ja viimeinen kyseisen direktiivin virheellisestä soveltamisesta. 
Vuodesta 1987 on käsitelty yhteensä 42 valitusta. Nämä valitukset liittyivät pääasiassa 
laiminlyönteihin direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä, sen toteuttamiseen 
myöhässä tai puutteellisesti taikka direktiivin 85/384/ETY virheelliseen soveltamiseen. Eräät 
valitukset ovat johtaneet edellä mainittuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin, toiset on 
selvitetty komission ja jäsenvaltioiden välisellä yhteydenpidolla ja jotkut taas ovat osoittautuneet 
perusteettomiksi tai turhiksi. Tällä hetkellä tutkitaan neljää valitusta (kaksi koskee Belgiaa ja 
kaksi Itävalta 
Yhteenvetona voidaan todeta, että direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista 
lainsäädäntöä on ollut pitkällinen ja toisinaan myös vaikea prosessi. Sitä ei ole vielä kokonaan 
toteutettu ja yhteisössä esiintyy edelleen siihen liittyviä ongelmallisia käytännön tilanteita. 
Komissio on jatkuvasti yhteydessä valitusten esittäjiin ja jäsenvaltioihin ja tarvittaessa 
aloitetaan EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetut rikkomista koskevat 
menettelyt. 
IV. DIREKTIIVIN VAIKUTUKSEN ARVIOINTI 
1. Komissio toteutti vuonna 1987 (Säännönmukainen määräaika direktiivin 85/384/ETY 
saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä) jäsenvaltioiden välisen 
tiedonvaihtojärjestelmän arkkitehtien muuttoja koskevien tilastotietojen osalta. 
Tilastotietojen avulla voidaan todeta aiheeseen liittyvät tosiasiat, jotka ovat kaiken 
kaikkiaan melko monivivahteiset. 
Tilastot osoittavat, että arkkitehtien muutot yhteisössä eivät ole kovin yleisiä, varsinkaan 
sijoittautumisen osalta. On kuitenkin huomattava, että kyseiset tilastot eivät välttämättä anna 
kokonaiskuvaa tilanteesta. Maissa, joissa ei ole asiaan liittyvää lainsäädäntöä, on vaikeaa, 
ellei mahdotonta, saada varmaa tietoa asiasta, koska niissä ei ole säädetty velvollisuutta 
kirjoittautua rekisteriin tai ammatilliseen järjestöön. Lisäksi palvelujen tarjoamista on usein 
vaikea kartoittaa jopa sellaisissa maissa, joissa on olemassa arkkitehtuurin alalle pääsyä 
koskevaa lainsäädäntöä, sillä kyseisten palvelujen tarjoamista koskevat muodollisuudet ovat 
löyhempiä ja yksinkertaisempia (tai niitä ei toisinaan ole ollenkaan joko lainsäädännössä tai 
käytännössä). Kaikki nämä tekijät on otettava asianmukaisesti huomioon arvioitaessa 
direktiivin 85/384/ETY vaikutusta. 
2. On joka tapauksessa kiistämätöntä, että arkkitehtien liikkuvuus yhteisössä ei ole kovin laajaa. 
Saatavilla olevat tilastot kattavat pääasiassa sijoittautumisen ja taloudelliset, kaupalliset, 
sosiaaliset ja kulttuuriset edellytykset selittävät laskennasta saadun alhaisen tuloksen. 
Direktiivi on kuitenkin mahdollistanut arkkitehtien tietyn asteisen liikkuvuuden ja 
direktiivin soveltamisalaan kuuluvien arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten ilman eri 
toimenpiteitä tapahtuvan vastavuoroisen tunnustamisen. Vuosien 1987 ja 1995 välisenä 
aikana vähintään 1500 arkkitehtiä hyötyi direktiivistä 85/384/ETY. Erityisesti direktiivin 3 
artikla on sitä paitsi yhä tärkeä viitekehys arkkitehtuurin koulutukselle yhteisössä ja jopa sen 
ulkopuolella. 
Kyseinen direktiivi muodostaa siis tietynlaisen kehyksen ja varman lisän direktiiveihin 
89/48/ETY ja 92/51/ETY verrattuna, joilla laadittiin tutkintotodistusten vastavuoroisen 
tunnustamisen yleinen järjestelmä. Järjestelmässä ei säädetä tutkintotodistusten ilman 
erityisiä toimenpiteitä tapahtuvasta tunnustamisesta, koska koulutusta ei ole sovitettu 
yhteen, mutta vastaanottava jäsenvaltio voi järjestelmän perusteella vaatia korvaavia 
toimenpiteitä, jos muuttajan koulutus poikkeaa sisällöltään tai kestoltaan merkittävästi 
vastaanottavassa valtiossa kyseisen ammatin tai toiminnan harjoittamisoikeuden saamiseksi 
vaaditusta koulutuksesta. Lisäksi, toisin kuin yleistä järjestelmää koskevissa direktiiveissä, 
direktiivissä 85/384/ETY säädetään ainoastaan palvelujen tarjoamista koskevasta 
erityisjärjestelmästä, joka on erittäin tärkeä arkkitehtuurin alalla. Direktiivi 85/384/ETY 
antaa muuttajalle laajemmat oikeudet kuin direktiivi 89/48/ETY. 
Näistä syistä näyttää siltä, että kahden edellä mainitun direktiivin antamisesta huolimatta 
direktiivistä 85/384/ETY on silti todellista hyötyä ja etua. Lisäksi yleinen järjestelmä on 
luotu vasta äskettäin, eikä sitä ole vielä täysin toteutettu kaikissa jäsenvaltioissa. Tullaan 
siis väistämättä siihen lopputulokseen, että kyseinen direktiivi ansaitsee jatkossakin 
paikkansa ammatillisten pätevyysvaatimusten vastavuoroista tunnustamista koskevien 
alakohtaisten direktiivien joukossa. 
3. Direktiivissä 85/384/ETY viitataan arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavaan komiteaan. 
Tässä komiteassa on jäsenvaltioita kohden kolme asiantuntijaa, jotka edustavat 
ammattikuntaa, yliopistoja ja toimivaltaisia viranomaisia (neuvoston päätös 
85/385/ETY). Tämän komitean tehtävänä on osaltaan varmistaa arkkitehtuurin alan 
koulutuksen olevan yhtä korkeatasoista koko yhteisössä. Komitea laatii kertomuksia ja 
suosituksia koulutuksen alalta ja antaa lausuntoja ongelmallisista tutkintotodistuksista 
(katso jäljempänä 7, 8 ja 9 artikla). Komitealla on kaksi työryhmää "koulutus" ja 
"tutkinnot". Vuodesta 1987 komitean on kokoontunut kahdeksan kertaa ja se on 
vahvistanut liitteessä luetellut kertomukset, suositukset ja lausunnot. 
V. DIREKTIIVIN KESKEISTEN ARTIKLOJEN ANALYYSI 
1 ARTIKLA 
Tässä artiklassa määritellään direktiivin 85/384/ETY asiallinen soveltamisala. Artiklassa 
viitataan arkkitehtuuriin eikä arkkitehteihin, koska useissa jäsenvaltioissa arkkitehdit eivät 
ole ainoita arkkitehtuurin alalla työskentelemään oikeutettuja henkilöitä. Tämä ja 
jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen väliset suuret eroavaisuudet selittävät myös sen, että 
kohdassa 2 käytetään termiä "tavanomaisesti" (katso myös yhdeksättä ja kymmenettä 
luetelmakohtaa). 
2 ARTIKLA 
Tässä artiklassa vahvistetaan tutkintotodistusten vastaavuuden ja niiden vastavuoroisen 
tunnustamisen perusperiaate jäsenvaltioissa. Se merkitsee sitä, että muuttajalla on 
vastaanottavassa valtiossa samat oikeudet, toimivaltuudet ja velvollisuudet kuin 
arkkitehdeillä, jotka ovat hankkineet muodollisen kelpoisuutensa tässä valtiossa. 
Komissio on aloittanut rikkomusmenettelyn Espanjaa vastaan, koska osaksi sen kansallista 
lainsäädäntöä saattamista koskevassa laissa määrätään, että tiettyjen arkkitehtuurin alan 
toimintojen osalta muuttajan toimivaltuudet määritellään lähtövaltion lainsäädännön 
perusteella sen sijaan, että sovellettaisiin Espanjan lainsäädännössä säädettyjä 
edullisempia toimivaltuuksia. 
3 ARTIKLA 
Tämän artiklan tarkoituksena on tarjota viitekehys, johon jäsenvaltioiden vastavuoroisesti 
tunnustamien tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien 
asiakirjojen antamiseen johtavan koulutuksen on sisällyttävä. Viitekehys on suhteellisen 
yleisluontoinen ja sisältää vain tärkeimmät laadulliset periaatteet, joita koulutuksen tulee 
noudattaa, jotta se voitaisiin tunnustaa direktiivin 85/384/ETY1 mukaisesti. 
4 ARTIKLA 
1. Direktiivin 4 artikla sisältää koulutuksen kestoa koskevia säännöksiä, jotta koulutus voitaisiin 
tunnustaa direktiivissä säädetyin edellytyksin. Saksan liittotasavallan "Fachhochschuleissa" 
järjestettävää koulutusta (ammattikorkeakouluissa järjestettävä kolmivuotinen koulutus) 
koskevasta poikkeuksesta on laadittu erillinen komission kertomus (Dok. KOM(95) 672, 15 
päivänä joulukuuta 1995). Yhteisöjen tuomioistuin on tarkentanut edellytykset, joiden 
mukaan käytännön koulutusta sisältävät lukukaudet voidaan sisällyttää arkkitehtuurin 
koulutukseen kuuluviin opintojaksoihin (asiassa C-310/90 21 päivänä tammikuuta 1992 ja 
asiassa C-166/91 8 päivänä helmikuuta 1992 annetut tuomiot). 
Arkkitehtuurin koulutuksen kokonaislaajuuden tulee olla vähintään neljä vuotta päätoimista 
opiskelua yliopistossa tai muussa vastaavantasoisessa oppilaitoksessa tai kuusi vuotta osa-
aikaista opiskelua yliopistossa tai muussa-.vastaavantasoisessa oppilaitoksessa, josta ajasta 
vähintään kolme vuotta päätoimista opiskelua. Koulutuksen päätteeksi on aina suoritettava 
menestyksellisesti korkeakoulututkinnon tasoinen koe. 
2. Arkkitehtuurin alan koulutusta käsittelevä neuvoa-antava komitea antoi vuonna 1992 
jäsenvaltioille suosituksen arkkitehtuurin koulutuksen pidentämisestä viiteen vuoteen ja 
kahden vuoden käytännön harjoittelujakson sisällyttämisestä koulutukseen. 
Jäsenvaltiot käsittelivät suositusta vuosina 1993 ja 1994 (vapaasta liikkuvuudesta 
arkkitehtuurin alalla vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisessä komiteassa vuonna 
1994, jolloin myös silloiset jäsenvaltioehdokkaat olivat edustettuina).Tuolloin osoittautui, 
että mikään valtio ei suhtautunut myönteisesti kahden vuoden pakollisen harjoittelujakson 
sisällyttämiseen koulutukseen yhteisön tasolla. Koulutuksen keston osalta ei löytynyt 
yksimielisyyttä koulutuksen pakollisen pituuden laajentamiseksi viiteen vuoteen. 
Pohjimmiltaan näyttää olevan tarpeetonta saattaa pakolliseksi asioita, jotka on jo 
mahdollistettu direktiivissä 85/384/ETY. Valtiot voivat niin halutessaan ottaa käyttöön 
koulutusjärjestelmän, joka perustuu suositukseen (näin on jo toimittu Alankomaissa vuonna 
1995). Komissio ei siis ehdota muutoksia kyseiseen kohtaan. 
On huomattava, että Alankomaiden viranomaiset ovat joulukuussa 1993 tilanneet Yorkin 
yliopistolta (Institute of Advanced Architectural Studies) vertailevan tutkimuksen, joka koskee 
arkkitehtuuria Alankomaissa, Espanjassa, Saksassa, Belgiassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa. Tutkimus tehtiin 3 artiklassa asetettujen edellytysten perusteella ja itsenäisesti 
suhteessa Alankomaiden viranomaisiin. Kyseisestä tutkimuksesta ilmenee, että Alankomaissa 
annettu arkkitehtuurin alan koulutus antaa opiskelijoille 3 artiklassa määriteltyjen edellytysten 
mukaisen pätevyystason, joka vastaa opiskelijoiden saavuttamaa pätevyystasoa muissa tutkimuksen 
kohteina olleissa maissa. Alankomaissa annettavaa koulutusta voidaan vielä kehittää käytännön 
opetuksen osalta. 
3. Jäljempänä 2 kohdassa käsitellään erityistä järjestelmää, joka liittyy perinteisten 
koulutusmenetelmien kanssa vaihtoehtoisiin koulutustapoihin. Tähän mennessä on hyväksytty 
kaks! muodollista ammatillista kelpoisuutta osoittavaa asiakirjaa jäljempänä (7 ja 9 artiklassa) 
kuvatun menettelytavan yhteydessä; nämä ovat RIBA:n (Royal Institute of British Architects) 
kokeen H osa, joka hyväksyttiin vuonna 1988, ja ranskalainen DPLG (arkkitehti, jolle haliitus 
on myöntänyt tutkintotodistuksen), joka hyväksyttiin täydennyskoulutuksen ja 
yhteiskunnallisen uudistusohjelman yhteydessä vuonna 1994 huolimatta neuvoa-antavan 
komitean asettumisesta kielteiselle kannalle (katso jäljempänä). 
7. 8 JA 9 ARTIKLA 
Näissä kolmessa artiklassa käsitellään arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten, todistusten tai 
muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen (lukuunottamatta saavutettuja 
oikeuksia; kts. jäljempänä 10-15 artikla) tunnustamiseen johtavaa menettelytapaa. Kyseisen 
monimutkaisen menettelytavan mukaan jäsenvaltio toimittaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle 
luettelon uusista koulutusmuodoista, joiden se arvelee täyttävän direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 
artiklassa säädetyt vaatimukset. Muilla jäsenvaltioilla ja komissiolla on sen jälkeen mahdollisuus 
asettaa vaatimusten täyttyminen kyseenalaiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilmoituksen 
antamisesta. Tällaisessa tilanteessa käännytään neuvoa-antavan komitean puoleen, joka antaa (ei 
sitovan) lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa. Jäsenvaltio voi sen jälkeen peruuttaa tai 
muuttaa ilmoituksen tai komissio voi aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 
artiklan mukaisen menettelyn (näin on toimittava kolmen kuukauden kuluessa lausunnon 
antamisesta). Jos näin ei tapahdu, tutkintotodistus julkaistaan 7 artiklan mukaisessa luettelossa ja 
tunnustetaan vastavuoroisesti jäsenvaltioissa (katso myös 8 artikla). 
Jos jäsenvaltio tai komissio katsovat, että tutkintotodistus ei enää täytä direktiivin vaatimuksia 
(9 artikla), ne voivat saattaa asian neuvoa-antavan komitean käsiteltäväksi, joka antaa (ei 
sitovan) lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa. Komissio voi poistaa tutkintotodistuksen 
jostakin 7 artiklan mukaisesta luettelosta joko kyseisen jäsenvaltion suostumuksella tai yhteisön 
tuomioistuimen tuomien nojalla. 
Neuvoa-antava komitea antoi kymmenen lausuntoa vuosien 1987 ja 1997 välisenä aikana (joista 
yhdeksän 8 artiklan mukaisesti ja yksi 9 artiklan mukaisesti) tutkintotodistusten 
yhdenmukaisuudesta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan vaatimusten kanssa. Lausunnoista 
kaksi oli myönteistä ja kahdeksan kielteistä (9 artiklan mukainen lausunto oli kielteinen). Kahta 
näistä lausunnoista ei noudatettu (joista toinen oli 9 artiklan mukainen lausunto). 
Vastavuoroisesti tunnustettujen arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten, todistusten ja muiden 
muodollisuutta kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luettelo (katso direktiivin 85/384/ETY 7 
artiklan 2 kohtaa) on julkaistu tiedonannossa N:o 96/C 205/05 (EYVL N:o C 205, 
16.6.1996, s.6). 
Kyseisessä menettelytavassa on yksi kohta, jota on syytä selventää. Kun julkaistavaksi 
tarkoitetun tutkintotodistuksen yhdenmukaisuus direktiivin vaatimusten kanssa on asetettu 
kyseenalaiseksi, 8 artiklassa säädetään, että asia on saatettava neuvoa-antavan komitean 
käsiteltäväksi ennen kyseenalaistamiselle asetetun kolmen kuukauden määräajan umpeutumista. 
Tämä on osoittautunut usein mahdottomaksi toteuttaa, koska kyseenalaistamisesta ilmoitetaan 
usein määräajan viimeisenä päivänä. Sen vuoksi on syytä määrätä, että komissio saattaa asian 
komitean käsiteltäväksi viimeistään kahden kuukauden kuluessa sen määräajan umpeutumisesta, 
joka on asetetta ilmoitetun tutkintotodistuksen yhdenmukaisuuden kyseenalaistamiselle 
direktiivin 85/384/ETY < uhteen. 
10-15 ARTIKLA 
1. Direktiivin 85/384/ETY III lukuun sisältyy saavutettuja oikeuksia koskeva järjestelmä. 
Järjestelmällä pyritään varmistamaan ennen direktiivin hyväksymistä tai voimaantuloa suoritetun 
koulutuksen päätteeksi saatujen arkkitehtuurin alan pätevyystodistusten tunnustaminen. Oli 
nimittäin tarpeen säilyttää sellaisten henkilöiden oikeus harjoittaa ammattiaan, jotka oli jo 
oikeutettu työskentelemään arkkitehtuurin alalla direktiivin hyväksymisen tai voimaantulon 
hetkellä tai jotka olivat parhaillaan saamassa kyseisen oikeuden kyseisellä hetkellä. Sen 
seurauksena direktiivin 10 artikla koskee 11 artiklassa lueteltuja muodollista kelpoisuutta 
osoittavia asiakirjoja, jos niiden haltijoilla direktiivin tiedoksi antamisen ajankohtana (5 päivänä 
elokuuta 1985) jo oli kyseinen pätevyystodistus tai jos he aloittivat kyseisten pätevyystodistusten 
saamiseen tähtäävän opiskelun viimeistään kolmantena lukuvuonna mainitusta tiedoksi 
antamisesta (toisin sanoen ennen lukuvuotta 1987-1988 tai sen aikana). Näitä määräaikoja 
sovelletaan myös espanjalaisiin ja portugalilaisiin muodollista kelpoisuutta osoittaviin 
asiakirjoihin, koska Espanjan ja Portugalin liittyminen yhteisöön tapahtui 1 päivänä tammikuuta 
1986. Vuonna 1995 Euroopan unioniin liittyneiden valtioiden osalta näissä valtioissa 
pätevyystodistuksen saaneiden henkilöiden saavutettujen oikeuksien määräaikojen laskeminen 
tapahtuu liittymisajankohdan perusteella. Kyseisten pätevyystodistusten saamiseksi aloitetut 
opinnot voidaan siis aloittaa ennen lukuvuotta 1997-1998 tai sen aikana. ETA-sopimuksen 
soveltamisalaan kuuluvien EFTA-maiden osalta määräaika on lukuvuosi 1996-1997 (1997 
mukaan luettuna) Islannille ja Norjalle ja lukuvuosi 1997-1998 (1998 mukaan luettuna) 
Liechtenstein il le. 
2. Yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt oikeuskäytännössään selvän eron saavutettujen oikeuksien 
järjestelmän (III luku) ja direktiivin II luvussa säädetyn yleisen järjestelmän välillä edellä 
mainittujen päivämäärien jälkeen myönnettyjen pätevyystodistusten osalta. Tuomioistuin katsoo, 
että kyseisen direktiivin 7-9 artiklan mukaisen avoimen järjestelmän vastapainona on suljettu, 
poikkeuksellinen ja rajoitettu saavutettujen oikeuksien järjestelmä. Viimeksi mainittuun 
järjestelmään viittaavia artikloja on siis tulkittava suppeasti eikä laajentavasti ja/tai 
samantapaisiin tilanteisiin soveltamalla. Tuomioistuin määritteli nämä periaatteet asiassa C-
477/93, Dreessen v. Conseil National de l'Ordre des Architectes de Belgique, 9 päivänä elokuuta 
1994 antamassaan tuomiossa. 
3. Irlanti on esittänyt tältä osin vuonna 1990 saavutettujen oikeuksien mukaisesti tunnustettujen 
Irlannissa myönnettävien tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta 
osoittavien asiakirjojen luetteloa koskevan muutospyynnön, uuden muodollista kelpoisuutta 
osoittavan asiakirjan lisäämiseksi luetteloon. Pyyntö oli seuraavan sisältöinen (alkuperäinen 
englanninkielinen teksti): 
"the following additional qualification to article 11(f) of the Directive - a certificate issued by the 
competent authorities to the effect that a person, who, on the date of entry into force of this 
Directive, had, over a period of at least five years prior to that date, pursued architectural 
activities, the nature and importance of which in the opinion of the competent authorities give 
that a person an established right to pursue those activities". 
Komissio ei ole hyväksynyt Irlannin esittämää pyyntöä. Kuten edellä jo korostettiin, kyseinen 
järjestelmä on poikkeuksellinen ja soveltamisalaltaan rajallinen ja tämän järjestelmän mukaan 
tunnustettujen ammatillista muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luetteloon ei aiota 
tehdä lisäyksiä kuin erityistapauksissa, esimerkiksi uusien valtioiden liittyessä Euroopan 
unioniin. Kysymyksen ottaminen uudelleen esiin lähes kymmenen vuotta direktiivin 
hyväksymisen jälkeen merkitsisi kyseisen direktiivin yleisen tasapainon asettamista uudelleen 
kyseenalaiseksi. 
Lisäksi Irlannin viranomaisten ehdottama pätevyystodistus sisältäisi ainoastaan todistuksen 
arkkitehtuurin alalla toimimisesta (alaa ei ole määritelty eikä sitä säännellä Irlannissa), jonka 
Irlannin viranomaiset katsovat antavan saavutetun oikeuden asianomaisille tahoille. Kyseinen 
tilanne eroaa siis 11 artiklan h kohdan seitsemännessä ja kahdeksannessa alakohdassa 
(Alankomaat) ja 1.1 artiklan h kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa (Yhdistyneet 
kuningaskunnat) mainituista tilanteista, koska näissä kahdessa valtiossa artiklan kyseisissä 
alakohdissa säädetyt muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat (joilla on ilmeisesti tiettyjä 
yhteneväisyyksiä Irlannin ehdottaman muutoksen kanssa) viittaavat pätevyystodistuksiin 
ja/tai sellaisiin rekisteröitymistodistuksiin, jotka ovat välttämättömiä arkkitehdin 
ammattinimikkeen käyttöoikeuden saamiseksi näissä kahdessa maassa ja joita ei ole olemassa 
Irlannissa. 
Myös Alankomaiden viranomaiset ovat ehdottaneet muutoksia saavutettujen oikeuksien 
osalta. Alankomaiden viranomaiset toivovat 12 artiklaa yksinkertaistettavan. Alankomaiden 
viranomaisten mielestä tämä artikla on niin monimutkaisesti muotoiltu, että on vaikeata 
määrittää, mitkä asiakirjat ("todistukset") jäsenvaltioiden on tunnustettava. On kyse (ainakin) 
kahdesta todistuksesta: 
1. todistus siitä, että asianomainen on oikeutettu käyttämään arkkitehdin ammattinimikettä 
ennen direktiivin voimaantuloa, 
2. todistus siitä, että asianomainen on harjoittanut kyseisen alan toimintaa vähintään kolmen 
peräkkäisen vuoden ajan "todistusten myöntämistä" edeltäneenä viitenä vuotena. 
Ongelmana on näiden kahden todistuksen välisen suhteen ja jälkimmäisen todistuksen 
ulottuvuuden määritteleminen. Onko asianomaisen siis pitänyt todella harjoittaa kyseisen 
alan toimintaa vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan ensimmäisen todistuksen 
myöntämistä edeltävien viiden vuoden aikana (siis joka tapauksessa ennen vuosis 
1985/1987), vai niinä viitenä vuotena, jotka edeltävät asianomaiselta esimerkiksi vuonna 
1995 vaadittavan todistuksen myöntämistä (siis vuosina 1990 -1995) ? 
Ensin mainitussa tapauksessa ammatillisesta kokemuksesta annetun todistuksen esittämistä 
koskeva vaatimus voidaan Alankomaiden viranomaisten mielestä poistaa; jäsenvaltioiden 
välillä on oltava keskinäistä luottamusta siten, että muiden jäsenvaltioiden on tunnustettava 
jossakin jäsenvaltiossa enemmän tai vähemmän kaukaisessa menneisyydessä saavutetut 
oikeudet. Jälkimmäisessä tapauksessa on aiheellista kirjata tämä vaatimus selkeästi 12 
artiklaan. Alankomaiden viranomaiset ehdottavat siis 12 artiklan yksinkertaistamista tai sen 
uudelleen muotoilua. 
Julkisasiamies Darmon selvitti 12 artiklaa edellä mainitussa asiassa C-477/93 Dreessen 
tekemissään päätelmissä (28-32 kohdat). Julkisasiamiehen päätelmien mukaan sovellettava 
lainsäädäntö on ensi sijassa kyseisen todistuksen myöntävän jäsenvaltion lainsäädäntö, 
todistuksen voidessa koskea vain saman jäsenvaltion alueella harjoitettavaa toimintaa. Jos 12 
artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava yhteisön kansalaiselle samat oikeudet 
harjoittaa toimintaa arkkitehdin ammattinimikettä käyttäen määrättynä aikana jonkin 
jäsenvaltion asianomaiselle kansalaiselle myöntämän todistuksen perusteella, kyseinen 
todistus voi sovellettavan lainsäädännön perusteella koskea vain todistuksen myöntäneen 
valtion alueella harjoitettavaa toimintaa. Näin ollen yhteisön kansalainen, joka on harjoittanut 
ammattitoimintaa yksinomaan yhdessä jäsenvaltiossa, ei voi käyttää hyväkseen todistusta, 
10 
jonka jokin toinen jäsenvaltio on myöntänyt hänelle kyseisen ammattitoiminnan osalta 
(päätelmien 31 ja 32 kohta). Ratkaisevana ajanjaksona on ollut ensimmäisen alakohdan osalta 
direktiivistä 85/384/ETY ilmoittamista (5 päivänä elokuuta 1985) edeltävä ajanjaksoja toisen 
alakohdan osalta saman direktiivin täytäntöönpanoa (kaikissa tapauksissa viimeistään 5 
päivänä elokuuta 1987) edeltävä ajanjakso. Asianomaisten on (viimeistään) näinä ajankohtina 
oltava oikeutettuja käyttämään arkkitehdin ammattinimikettä ammattitoimintaa 
harjoittaessaan ja myös täytettävä ehdot, jotka liittyvät arkkitehtuurin alan toiminnan 
harjoittamiseen. Näistä syistä komissio katsoo, että kyseisen artiklan muuttaminen ei ole 
tarpeen. 
Alankomaiden viranomaiset ovat toivoneet myös 11 artiklan h kohdan kahdeksannen 
luetelmakohdan tarkistamista pitäen ikää koskevaa ehtoa haitallisena. Viranomaiset 
ehdottavat ikää koskevan viittauksen poistamista ja sen korvaamista ennen direktiivin 
85/384/ETY voimaantuloa 10 vuoden asianmukaisella ammatillisella kokemuksella. 
Kyseisen kappaleen viimeinen lause osoittaa kuitenkin kyseisen säännöksen olevan 
todellakin luonteeltaan väliaikainen; säännös tullaan todennäköisesti lopulta kumoamaan 
jopa Alankomaissa. Olisi kyseisen säännöksen yhtenäisyyden ja saavutettujen oikeuksien 
järjestelmän yleisen tasapainon vastaista korvata se nyt toisella säännöksellä. 
Komission aikomuksena ei siis ole ehdottaa muutoksia saavutettujen oikeuksien luetteloon 
lukuun ottamatta selvästi mitättömäksi tulleen ja vanhentuneen 15 artiklan kumoamista. 
16-32 ARTIKLAT 
Komissio katsoo sijoittatumisvapauden ja palvelujen vapaan tarjoamisen osalta, että 
mahdollisesti tehtävien muutosten on liityttävä ensisijaisesti toisaalta arkkitehtuurin alalla 
toimimisen lupamenettelyjen selkiyttämiseen kyseisiä menettelyjä tehostamalla ja 
nopeuttamalla ja toisaalta tiettyjen merkityksettömiksi tulleiden artikloiden muuttamiseen 
tai poistamiseen. 
Tavoitteen saavuttamiseksi on ehdotettu direktiivin 85/384/ETY 24 artiklan korjaamista 
siten, että voitaisiin tehdä selkeä ero sijoittautumisen ja palvelujen tarjoamisen välillä 
(kohta, johon myös Alankomaat kiinnitti huomiota). Tässä artiklassa säädetään, että 
muuttajan on esitettävä todistus siitä, että asianomainen ei ole aikaisemmin ollut 
konkurssissa tai todistus vakavaraisuudesta. Tämän vaatimuksen täyttäminen on usein 
erittäin hankalaa ja muodostaa esteen palvelujen tarjoajille. Lisäksi 24 artiklan 1 kohdan 
sisältämä viittaus 17 ja 18 artiklan (koskevat sijoittautumista) edeltävään soveltamiseen ei 
sovellu palvelujen tarjoamiseen. 
Sen vuoksi ehdotetaan, että 24 artiklan 1 kohtaan lisätään lause, jossa tarkennetaan, että 17 
ja 18 artiklan mukaisesti annetut tiedot koskevat vain sijoittautumista ja että palvelujen 
tarjoaminen kuuluu 22 artiklan soveltamisalaan. 
Komissio ei sitä vastoin voi hyväksyä Alankomaiden esittämää pyyntöä Alankomaissa 
olemassa olevaa keskusrekisteröintitoimistoa ("Bureau Central du registre") koskevan 
järjestelmän saattamiseksi pakolliseksi. Jos 28 artikla saatetaan asianmukaisesti osaksi 
kansallista lainsäädäntöä, se riittää nykyisessä muodossaan ratkaisemaan tällä alalla 
mahdollisesti esiintyvät ongelmat. 
11 
Direktiiviin otetaan tietysti myös tavanomainen säännös, joka koskee direktiivin 
saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Direktiivin saattamiselle osaksi kansallista 
lainsäädäntöä asetettava määräpäivä on 31 päivä joulukuuta 1999. 
VL KOLMANNET MAAT JA LAAJENTUMINEN 
1. Komissio ei aio hyväksyä Ranskan ehdotusta kolmansien maiden tutkintotodistusten 
arvioinnin antamiseksi neuvoa-antavan komitean tehtäväksi. Kolmansien maiden 
tutkintotodistuksista annettu suositus 85/386/ETY ei ole oikeudellisesti sitova. Toisaalta 
arkkitehtuurin alan koulutuksesta vastaavalla neuvoa-antavalla komitealla ei sen 
perustaneen neuvoston mukaan ole valtuutta arvioida kolmansien maiden 
tutkintotodistuksia. Komitealla ei myöskään ole päätösvaltaa edes yhteisön-
tutkintotodistusten osalta vaan ainoastaan valta antaa lausuntoja, jotka eivät ole sitovia. 
Direktiivissä 89/48/ETY ja tutkintotodistusten tunnustamisen yleisessä järjestelmässä ei 
ole kyse tutkintotodistusten tunnustamisesta ilman erityisiä toimenpiteitä, kuten on kyse 
direktiivin 85/384/ETY yhteydessä. Kolmansien maiden tutkintotodistukset voivat yleisen 
järjestelmän mukaisesti saada vastavuoroisen tunnustamisen yhteisön tasolla vasta niiden 
haltijoiden (yhteisön kansalaisten) hankittua kolmen vuoden ammatillisen kokemuksen, 
josta tutkintotodistuksen ensimmäisenä tunnustanut jäsenvaltio on antanut todistuksen. 
On syytä korostaa, että jäsenvaltioiden viranomaiset vastustivat sanantapaista lääketieteen 
alan ammatteja koskenutta ehdotusta ja että Ranskan esittämästä kannasta ei päästy 
yleiseen yhteisymmärrykseen arkkitehdeistä vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisen 
komitean lokakuussa 1995 järjestetyssä kokouksessa. 
Lopuksi voidaan todeta, että esiintuodut asiat kuuluvat yhteisön ja jäsenvaltioiden 
toimivaltaan (yhteisöjen tuomioistuimen 15 päivänä marraskuuta 1994 antama lausunto 
N:o 1/94) siliä yhteisöllä ei ole yksinomaista toimivaltaa kolmansien maiden kansalaisten 
osalta. 
Näistä syistä komissio on sitä mieltä, ettei ole mahdollista saattaa arkkitehtuurin alan 
koulutukseen kolmansissa maissa liittyvien tutkintotodistusten tutkimista neuvoa-antavan 
komitean tehtäväksi. 
2. Varmuuden vuoksi muistutetaan vielä, että neuvoa-antava komitea on kesälelussa 1994 
antanut julistuksen, jossa se toivoo, että siltä pyydettäisiin lausunto saavutettujen 
oikeuksien mukaisesti tunnustettujen ja jäsenehdokkaina olevissa maissa myönnettyjen 
arkkitehtuurin alan muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luettelon tulevista 
laajentamisista. Komitea ilmaisi samassa yhteydessä myös huolestumisensa tiettyjen 
ETA-sopimuksen ja vuoden 1995 laajentumisen yhteydessä saavutettujen oikeuksien 
perusteella tunnustettujen arkkitehtuurin alan muodollista kelpoisuutta osoittavien 
asiakirjojen osalta. Kyseinen julistus toimitettiin jäsenvaltioiden edustajille arkkitehdeistä 
vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisen komitean kokouksessa lokakuussa 1994. 
12 
VII. PÄÄTELMÄT 
Edellä mainitut asiat huomioon ottaen komissio aikoo esittää ehdotuksen direktiiviksi, jolla 
muutetaan direktiiviä 85/384/ETY. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan b 
kohdan mukaisesti ehdotus rajoittuu koskemaan muutoksia, jotka ovat osoittautuneet 
välttämättömiksi. Myöhemmin, kun yleinen järjestelmä on vakiintunut, on harkittava 
arkkitehtuurin mahdollista yhdistämistä direktiivin 89/48/ETY mukaiseen yleiseen 
järjestelmään. Tältä osin muistutetaan, että komissio on laatinut kertomuksen korkeakoulujen 
tutkintotodistusten tunnustamisen yleisen järjestelmän soveltamista koskevasta tilanteesta 
(KOM(96) 46); kertomus on laadittu direktiivin 89/48/ETY 13 artiklan nojalla. Siinä sanotaan, 
että on vielä liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä yleisestä järjestelmästä ja että vuonna 
1999 toteutettava direktiiviä 92/5 l/ETY koskeva tutkimus antaa komissiolle mahdollisuuden 
tarkastella uudelleen yleisen järjestelmän toimivuutta kokonaisuudessaan. 
Uusien jäsenvaltioiden unioniin liittymisen mahdollisuuden huomioon ottaen on harkittava 
myös neuvoa-antavan komitean tulevaisuutta ja nykyisen tutkintotodistusten 
arviointimenettelyn (direktiivin 7, 8 ja 9 artikla) korvaamista tietyn ajan kuluttua 
komiteamenettelyllä, joka on samantapainen kuin direktiivin 92/51/ETY 15 artiklassa säädetty 
menettely. 
Aiottu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi on pääpiirteissään 
seuraavanlainen: 
(1) Muistutus siitä, että direktiivin 85/384/ETY 30 artiklan mukaisesti komission on 
tarkasteltava uudelleen saatujen kokemusten perusteella tätä direktiiviä ja tarvittaessa 
esitettävä neuvostolle muutosehdotuksensa neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan; 
(2) Kyseisen direktiivin 8 artiklassa säädetyn menettelyn selventäminen myöntäen 
komissiolle oikeuden poiketa määräajasta, joka on asetettu asian saattamiselle neuvoa-
antavan komitean käsiteltäväksi, koska epäilykset esitetään hyvin usein niiden 
esittämiselle asetetun määräajan lopulla; 
(3) Tämän direktiivin 15 artiklan kumoaminen sen vanhentumisen takia; 
(4) 24 artiklan 1 kohdan muuttaminen tekemällä ero sijoittautumisen ja palvelujen 
tarjoamisen välillä, koska vakavaraisuutta koskevat muodollisuudet muodostavat usein 
liian suuren esteen palvelujen tarjoajille ja lisäksi ne voivat olla päällekkäisiä 22 
artiklan 3 kohdassa ja 17 ja 18 artiklassa (vain sijoittautumisen osalta) säädettyjen 
muodollisuuksien kanssa. 
(5) Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle on 31 päivä joulukuuta 1999. 
Tässä vaiheessa tarkoituksena on toimittaa tämä kertomus ensin parlamentille ja neuvostolle 
(tiedoksi) ja talous- ja sosiaalikomitealle sekä arkkitehtuurin alasta vastaavalle neuvoa-
antavalle komitealle, jotta niiden mahdolliset huomautukset voitaisiin hyödyntää ennen 
direktiiviä 85/384/ETY koskevan virallisen muutosehdotuksen esittämistä. 
13 
LIITE 
———-——— ' —-^ii»^»^-»^——.^———————_^_—_ 
KERTOMUKSET JA 
SUOSITUKSET 
III/D/5149/4/88 Arkkitehtikoulutusta koskeva 
kertomus ja suositus: Käytännön 
koulutus ja kokemukset (annettu 30 
päivänä toukokuuta 1989) j 
III/D/5244/5/89 Arkkitehtikoulutuksen kestoa Kaikki jäsenvaltiot eivät ole jj 
koskeva suositus (annettu 14 kannattaneet tätä suositusta | 
päivänä maaliskuuta 1990) I 1 
III/D/9033/3/89 Opetuksen ja käytännön välistä i| 
vuorovaikutusta koskeva kertomus <! 
ja suositus (annettu 14 päivänä I 
maaliskuuta 1990) j 
III/D/9125/3/89 3 artiklaa koskevia päätelmiä ja | 
suosituksia (annettu 14 päivänä il 
maaliskuuta 1990) f 
1-
III/D/5009/3/90 Opetusta ja tutkinnon suorittamisen | 
jälkeistä koulutusta koskeva !| 
kertomus ja suositus (annettu 14 | 
päivänä maaliskuuta 1990) i| 
III/F/5326/7/90 Opettajien koulutusta koskeva j 
kertomus ja suositus : etiikka ja Ï 
käytäntö (annettu 23 päivänä !J 
lokakuuta 1991) 
III/F/5359/8/90 Työnjohtotehtäviin valmistavaa I 
koulutusta koskeva kertomus ja | 
suositus (annettu 23 päivänä i 
lokakuuta 1991) S 
III/F/5184/4/92 Direktiivin 85/384/ETY 4 artiklan Kaikki jäsenvaltiot eivät S 
muuttamista koskeva kertomus ja kannattaneet tätä kertomusta j 
suositus (annettu 6 päivänä ja suositusta i 
lokakuuta 1992) f 
II 1 I li 
14 
III/F/5043/6/92 Projektityön käyttöä opetuksessa I 
arkkitehtuurin tiedekunnissa I 
koskeva kertomus ja suositus I 
(annettu 20 päivänä lokakuuta 1993) I 
III/F/5182/3/93 Direktiivin 85/384/ETY 23 artiklan Kaikki jäsenvaltiot eivät 
kuudetta, seitsemättä ja kahdeksatta kannattaneet tätä kertomusta 
luetelmakohtaa koskeva kertomus ja I 
suositus komitean 4 artiklan 
muuttamista koskevan kertomuksen 
ja suosituksen huomioon 
ottamiseksi (asiak. III/F/5184/4/92) 
(annettu 20 päivänä lokakuuta 1993) 
III/F/5168/5/93 Arkkitehtikoulutusta koskeva 
kertomus ja suositus 
Henkilökohtainen lopputyö: sisältö 
ja arvostelu (annettu 20 päivänä 
lokakuuta 1993) 
III/F/5172/7/92 Arkkitehtiopiskelijaksi pääsyä 
koskeva kertomus ja suositus 
(annettu 15 päivänä kesäkuuta 1994) 
15 
LAUSUNNOT 
III/D/1661/1/87 Belgialaisen tutkintotodistuksen 
yhteensopivuutta direktiivin 
85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa 
koskeva lausunto (annettu 29 päivänä 
heinäkuuta 1987) Kielteinen lausunto. 
Todistusta ei julkaistu 
EYVL:ssä. 
III/D/1662/1/87 Belgialaisen tutkintotodistuksen 
yhteensopivuutta direktiivin 
85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa 
koskeva lausunto (annettu 29 päivänä 
heinäkuuta 1987) Kielteinen lausunto. 
Todistusta ei julkaistu 
EYVL:ssä. 
III/D/1663/1/87 Eräiden saksalaisten 
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 29 
päivänä heinäkuuta 1987) todistus 
EYVL:ssä 
19.10.1988. julkaistiin j-
N:o C 88, Ï 
III/D/1664/1/87 Eräiden portugalilaisten 
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 29 
päivänä heinäkuuta 1987) Kielteinen lausunto. jj 
Todistusta ei julkaistu I 
EYVL:ssä. |i 
ii 
III/D/1665/1/87 Eräiden Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa saatujen 
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 29 
päivänä heinäkuuta 1987) Puoltava lausunto ja jj 
tutkintotodistus julkaistiin i 
EYVL:ssä N:o C 
19.10.1988. •> i; 
III/D/895/1/88 Eräiden italialaisten 
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 13 
päivänä huhtikuuta 1988) Kielteinen lausunto. | 
Todistusta ei julkaistu j< 
EYVL:ssä. \ 
III/D/8303/3/93 Italialaisten "Ingegneria edile" -
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 19 
päivänä lokakuuta 1993) Kielteinen lausunto. g 
t 
Todistusta ei julkaistu jj 
EYVL:ssä. 
IlI/D/8304/3/93 Ranskalaisten arkkitehtien DPLG-
tutkintotodistusten yhteensopivuutta 
direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan 
kanssa koskeva lausunto (annettu 19 
päivänä lokakuuta 1993) Kielteinen lausunto, mutta jj 
tutkintotodistus julkaistiin { 
EYVL:ssä N:o C 350, || 
10.12.1994 (94/C 350/06). j 
16 
III/D/8314/1/94 Escola Superior Artistica do Porton 
antamien "licenciatura em 
Arquitectura" -tutkintotodistusten 
yhteensopivuutta direktiivin 
85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa 
koskeva lausunto (annettu 15 päivänä 
kesäkuuta 1994) Puoltava lausunto. 
Tutkintotodistus julkaistiin 
EYVL:ssäN:oC65, 
16.3.1995(95/0 65/03). 
17 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 350 lopullinen 
ASIAKIRJA 
FI 04 13 16 
Luettelonumero : CB-C0-97-343-FÏ-C 
ISBN 92-78-22394-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
/<f