Euroopan komissio on julkaissut vuodesta 2018 lähtien aihekohtaisten ja konteksti-indikaattorien kokoelmaa maatalouselintarvikkeiden tietoportaalissa CAP Indicators , jossa on dynaamisia visuaalisia elementtejä ja linkkejä taustatietoihin.

Tämä kertomus, johon on liitetty komission yksiköiden valmisteluasiakirja tietoineen ja lukuineen, perustuu yhteisestä seuranta- ja arviointikehyksestä saatuihin indikaattoreihin, arviointeihin ja kokemuksiin.

Maatalousalan kausityöntekijöiden huonot työolot ovat joskus johtaneet vaatimuksiin, että YMP:n tukien ehtona olisi oltava työoloja koskevan lainsäädännön noudattaminen. Vaikka maataloustulojen ja koko talouden keskipalkkojen välinen ero on kaventunut, se on edelleen huomattava. Tämä heikentää maanviljelyn houkuttelevuutta ammattina ja vähentää sukupolvenvaihdoksia.

Analyysi tuloista ja suorien tukien jaosta tuloittain osoittaa, että tuen kohdentamisessa sitä eniten tarvitseville on parantamisen varaa. Joissakin tapauksissa politiikalla on ollut liian vähäinen vaikutus jäsenvaltion alueiden välisten erojen vähentämiseen, tukien asteittaiseen vähentämiseen ja tilakohtaisten tukien rajoittamiseen. Pienten tilojen saamat suorat tuet jäävät joissakin jäsenvaltioissa kansallisten keskimääräisten tulojen alle tai lähelle niitä. Ei ole myöskään näyttöä siitä, että nykyiset säännökset, joilla tukea kohdennetaan aktiivisille viljelijöille, olisivat olleet tehokkaita.

Vuosien 2014–2020 YMP:n ansiosta paljon suoria tukia jaettiin uudelleen pienemmille viljelijöille ja alueille, joilla on luonnonoloista johtuvia rajoitteita. Vuosina 2017–2019 hehtaarituet pienimpään luokkaan kuuluville viljelijöille (joiden standardituotos oli alle 8 000 euroa) kasvoivat 18 prosenttia verrattuna vuosiin 2011–2013.

YMP:n tuensaajista 20 prosenttia saa 80 prosenttia suorista tuista, mikä on herättänyt kysymyksiä suorien tukien jakamisen oikeudenmukaisuudesta. Kyseinen suhde kuvastaa kuitenkin periaatteessa maanomistuksen jakautumista (ja joissakin jäsenvaltioissa sen keskittymistä). Suurin osa suurista tuensaajista on 20–100 hehtaarin perhetiloja, jotka saavat yli 7 500 euroa. Noin puolet kaikista tuensaajista on erittäin pieniä tiloja, joiden pinta-ala on alle 5 hehtaaria.

YMP on auttanut tukemaan ja vakauttamaan maataloustuloja. Markkinatoimenpiteet ovat auttaneet rajoittamaan useimpien maataloustuotteiden kotimaista hintavaihtelua ja helpottaneet hintojen elpymistä markkinakriisistä kärsineillä aloilla. EU:n hintavaihtelu on ollut vuodesta 2014 lähtien pienempää kuin kaikkien kansainvälisten markkinoiden tuotteiden hinnoilla (lukuun ottamatta voita ja rasvatonta maitojauhetta viime vuosina). Suoran tulotuen osuus EU:n tuotannontekijätuloista oli noin 25 prosenttia (vuosien 2014–2018 keskiarvo), ja tuensaajia oli yli kuusi miljoonaa (2019). Tulotuen ansiosta viljelijät pystyivät selviytymään paremmin maataloushintojen laskun aiheuttamasta tulojen pienenemisestä.

·harva väli: joidenkin indikaattoreiden osalta tietoja saadaan vain 4–6 vuoden välein, ja keräämisen ja julkaisemisen välillä on viiveitä,

Monet ulkoiset tekijät vaikuttavat ympäristöön, ja toimenpiteiden tulosten näkeminen vaatii aikaa. Tämän vuoksi on hyvin vaikeaa arvioida YMP:n nettovaikutusta kaudella 2014–2020 ja siten toteutettujen toimenpiteiden ja tulosten välistä syy-yhteyttä. Merkityksellisten indikaattoreiden puuttumisen vuoksi on vaikea arvioida YMP:n kokonaisvaikutusta biodiversiteettiin ja maisemiin (esim. vaikka viljelymaiden lintuindeksin lasku hidastui, ei ole selvää, missä määrin biodiversiteetin vähenemisen voidaan katsoa johtuvan YMP:stä). YMP:llä voidaan merkittävästi edistää käytäntöjä, jotka parantavat maaperän ja veden laatua ja vähentävät torjunta-aineiden ja lannoitteiden käyttöä merkittävällä osalla EU:n viljelymaasta. Tämän osoittaa politiikan huomattava vaikutus viljelijöiden käytäntöjen kestäviin muutoksiin, kun sillä edistetään kerääjä-, peitto- ja typensitojakasveja.

YMP tarjoaa laajan ympäristön perussuojelun pakollisten täydentävien ehtojen (84 prosenttia EU:n maatalousmaasta vuonna 2019) ja viherryttämisvelvoitteiden (80 prosenttia (76 prosenttia vuonna 2015)) avulla. Sitten siinä on kohdennetumpia mutta vapaaehtoisia sitoumuksia, jotka liittyvät maaseudun kehittämiseen (12–15 prosenttia maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimiin ja 3–5 prosenttia luonnonmukaiseen maatalouteen). YMP:n tulotuki ja tuki luonnonhaitta-alueille auttavat ehkäisemään viljelystä luopumista, hidastamaan maatalousjärjestelmien voimaperäistymistä ja erikoistumista sekä ylläpitämään viljelykasvien monipuolisuutta ja pysyviä nurmia.

YMP:n toimenpiteillä on annettu kuluttajille hyödyllistä ja avointa tietoa laatu- ja luomumerkinnöistä ja maataloustuotteiden alkuperästä. On kuitenkin mahdollista parantaa kuluttajien tietoja EU:n merkintäsäännöistä ja laatujärjestelmistä ja tehdä kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista entistä yhdenmukaisemmat terveyttä, ravitsemusta, ympäristöä ja ilmastoa koskevien kansalaisten huolenaiheiden kanssa.

YMP on auttanut tarjoamaan EU:n markkinoille standardoituja ja taatusti laadukkaita tuotteita niin, että kuluttajat saavat vastinetta rahoilleen. Maantieteellisiin merkintöihin tai aitoihin perinteisiin tuotteisiin liittyvien tuotteiden arvioitu kokonaismyynti oli EU-28:ssa 77 miljardia euroa vuonna 2017, mikä oli seitsemän prosenttia elintarvikkeiden ja juomien kokonaismyynnistä.

Kaupan pitämistä koskevilla vaatimuksilla on onnistuttu luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset maataloustuotteiden tuottajille.

EU:n maatalouden kasvihuonekaasupäästöt ovat vähentyneet yli 20 prosenttia vuodesta 1990, mutta ne ovat pysyneet samalla tasolla vuodesta 2010. Vaikka maatalouden kokonaispäästöjen vähentäminen on edelleen olennaisen tärkeää EU:n ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi, on syytä korostaa tuotantotehokkuuden merkittävää kasvua (eli pienempiä päästöjä tuotettua yksikköä kohti): maataloustuotanto on kasvanut yhdeksän prosenttia vuodesta 2010. Tämä vahvistaa alan selviytymiskykyä ja elintarviketurvaa.

YMP:llä voidaan tehokkaammin vähentää hoidettujen maatalousmaiden päästöjä kuin karjan päästöjä. Keskustelua karjan päästöjen vähentämisestä ei kuitenkaan voida rajoittaa karjan määrän vähentämiseen. Märehtijät ylläpitävät marginaalisia maa-alueita, mikä edistää usein hiilen sitomista laajaperäisissä tuotantojärjestelmissä. Karjanhoidon parantamisen on tapahduttava yhdessä kulutuksen vähentämisen ja kestävämpien ruokavalioiden kanssa, jotta karjan päästöjä vähennetään tehokkaasti samalla kun pienennetään hiilivuotojen riskiä (esim. tuontia maista, joissa tuotannolla on suurempi ilmastojalanjälki).

Analyysi osoittaa, että ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi toteutettavat toimenpiteet edellyttävät pääasiassa laajaperäisiä laiduntamisjärjestelmiä, rehuruokinnan optimointia, lannan käsittelyä, mukaan lukien anaerobinen mädätys, ja hiilivarantojen ylläpitämistä säilyttämällä pysyvä nurmi. Viljelyjärjestelmien tärkein panos on tukea typpeä sitovia kasveja (esim. ekologisia aloja tai tuotantosidonnaista tukea valkuaiskasveille), maankäytön suunnittelua maaperän hiilivarantojen suojelemiseksi ja lisäämiseksi sekä maaperän ja lannan N2O-päästöjen muutoksia. Runsaasti hiiltä sisältävän maaperän suojelu laajaperäisesti viljellyillä alueilla on erityisen tärkeää, koska YMP:llä on saavutettu vähemmän vähennyksiä voimaperäisessä nurmiviljelyssä ja viljelytiloilla. Tämä tarkoittaa sitä, että hiilen sitomiseen kiinnitetään paljon huomiota.

Vaikka hyvin harvoissa maaseudun kehittämisohjelmissa viitataan nimenomaisesti ilmastonmuutokseen sopeutumiseen, useilla YMP:n toimenpiteillä on siinä osansa. YMP:n tarjoama tuki viljelykasvien monimuotoisuudelle ja viljelyjärjestelmille, investoinneille uusiin ilmasto-olosuhteisiin sopeutumiseksi, maaperän eroosion rajoittamiselle ja tulviensietokyvyn parantamiselle ovat erittäin tärkeitä, kun otetaan huomioon maatalouteen vaikuttavien ääri-ilmiöiden lisääntyminen.

Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole hyödyntäneet täysimääräisesti käytettävissä olevia YMP:n sopeutumisvälineitä (esim. täydentäviä ehtoja). Ohjelmakaudella sen kastellun maan osuus koko EU:ssa, jolla viljelijät siirtyivät tehokkaampiin kastelujärjestelmiin, oli hyvin pieni. On myös mahdollista lisätä tietämyksen levittämistä ja neuvoa viljelijöitä tekniikoissa ja käytännöissä, joilla parannetaan ilmastotehokkuutta.

YMP tarjoaa kaiken kaikkiaan laajan valikoiman välineitä luonnonvarojen kestävään hoitoon ja ilmastotoimiin, mutta jäsenvaltiot eivät hyödyntäneet kaikkia mahdollisuuksia parantaa maatalouden ympäristökestävyyttä ja tehostaa ilmastotoimia. YMP olisi voinut olla tehokkaampi strategisemmalla lähestymistavalla, kohdennetummilla toimenpiteillä ja rahoituksella ja sillä, että tuensaajat olisivat olleet kunnianhimoisempia täytäntöönpanossa muutosten minimoimisen sijaan.

YMP:llä tuotettiin kuitenkin EU:n tason lisäarvoa nostamalla tavoitetasoa ja asettamalla vähimmäismenotasot tälle yleiselle tavoitteelle.

1.6.Tasapainoinen aluekehitys

Sukupolvenvaihdos

EU:n maatalouden työvoiman väheneminen on hidastunut -3,8 prosentista vuotta kohti vuosina 2005–2011 -1,4 prosenttiin vuotta kohti vuosina 2011–2019. Työvoima väheni 9,1 miljoonaan kokoaikavastaavaan vuoden 2019 loppuun mennessä. Ikääntyvä maatalousväestö on yksi EU:n maaseutualueiden suurimmista haasteista, sillä vain 11 prosenttia EU:n viljelijöistä on alle 40-vuotiaita (2016).

YMP on helpottanut sukupolvenvaihdoksia tukemalla työpaikkojen taloudellista kestävyyttä. Se ei kuitenkaan yksin riitä poistamaan suurimpia viljelyn aloittamisen esteitä, joita ovat maan ja pääoman saatavuus sekä maaseutualueiden työ- ja elinolojen houkuttelevuus.

YMP tarjoaa taloudellista tukea nuorille viljelijöille ja takauksia pankeille. Luotonsaanti ei kuitenkaan yksin vapauta maata, ja joillakin alueilla maan hinnat ovat erittäin korkeita. Lisäksi YMP:n tulotuki on saattanut joillakin alueilla hidastaa maatilojen siirtämistä sukupolvelta toiselle ja maan vapauttamista, koska se voi kompensoida riittämättömiä kansallisia eläkejärjestelmiä. Muut kielteiset tekijät – mukaan lukien sosiokulttuuriset tekijät ja laajemmat taloudelliset esteet viljelylle ja maaseudulla asumiselle – pienentävät YMP:n vaikutusta.

YMP:n heijastusvaikutukset maaseutualueilla

YMP:n tuki kohdistuu pääasiassa maatalouteen, mutta näyttö osoittaa merkittäviä heijastusvaikutuksia laajempaan maaseudun talouteen erityisesti siksi, että se edistää paikallista kulutusta ja tarjoaa työpaikkoja. Maatalous- ja elintarvikeala työllistää maaseutualueilla 40 miljoonaa ihmistä. Lisäksi YMP:n tuki voi rahoituksen vähäisyydestä huolimatta olla keskeisessä asemassa infrastruktuurin, palvelujen ja yhteyksien parantamisessa, erityisesti syrjäisillä alueilla.

YMP auttaa hidastamaan väestökatoa ja viljelystä luopumista EU:ssa. Sillä on myös sosiaalinen rooli, ja YMP:n tuen jakaminen on erittäin osallistavaa (puolet tuensaajista saa alle 1 250 euroa vuodessa). Maatalous ja YMP auttavat merkittävästi vähentämään köyhyyttä maaseutualueilla.

1.7.Tietämyksen siirto ja innovointi

YMP:n puitteissa vuosina 2014–2020 toteutettujen tietämyksenvaihto-, neuvonta- ja innovointitoimien ohjelmasuunnitteluaste oli alhainen (3,5 prosenttia maaseudun kehittämismäärärahoista), niiden täytäntöönpano viivästyi (myös hallinnollisen rasituksen vuoksi) ja menot olivat siten pienet (vain 23 prosenttia suunnitelluista määristä oli käytetty kuuden vuoden jälkeen). Toimet saavuttivat noin 10 prosenttia tiloista ja olivat tehokkaita erityisesti täydentäviä ehtoja ja ympäristökestävyyttä koskevan tietämyksen lisäämisessä.

Peruskoulutuksen taso nousi 12 prosentista vuonna 2010 23 prosenttiin vuonna 2016 mutta on edelleen liian alhainen, jotta voidaan vastata viljelijöiden haasteisiin varmistaa elintarviketurva ja vahvistaa samalla ympäristönhoitoa ja ilmastotoimia.

Samat viljelijäryhmät osallistuvat edelleen koulutukseen, mikä tarkoittaa, että on vaikeaa tavoittaa laajempaa yhteisöä ja tärkeää lisätä vertaisoppimista. Maatalousneuvonta on olennainen keino maatalouskäytäntöjen muuttamisessa, mutta pätevien ja puolueettomien neuvontapalvelujen tarjoaminen on edelleen tärkeä kysymys. Lisäksi on tarpeen päivittää neuvojien tietoja ja taitoja.

Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevalla eurooppalaisella innovaatiokumppanuudella (EIP-AGRI) oli myönteinen vaikutus vuorovaikutteisen innovointimallin ansiosta. Näin hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla erityyppistä (käytännöllistä, tieteellistä, teknistä ja organisatorista) tietoa ja otetaan mukaan hankkeen tulosten käyttäjät. Kumppanuus oli johtanut 2 085 toimijaryhmään (eli paikallisiin vuorovaikutteisiin innovaatiohankkeisiin) syyskuuhun 2021 mennessä.