EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 15.6.2018 COM(2018) 377 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 27 artiklan ja Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 12 artiklan nojalla (maantieteellinen tasapaino)



Jakso 1 – Tausta ja yleisperiaatteet 1.Oikeusperusta Tässä kertomuksessa tarkastellaan sitä, miten kunkin jäsenvaltion kansalaiset ovat edustettuina henkilöstösääntöjen alaisuuteen kuuluvassa toimielinten henkilöstössä. Kertomuksen antaminen perustuu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä ”henkilöstösäännöt”) 27 artiklan kolmanteen kohtaan ja Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä ”palvelussuhteen ehdot”) 12 artiklan 1 kohdan neljänteen kohtaan. Jollei erikseen toisin mainita, kaikki viittaukset henkilöstösääntöjen 27 artiklaan ovat myös viittauksia palvelussuhteen ehtojen 12 artiklaan. Kansalaisuuteen perustuva syrjintä on pääsääntöisesti kielletty perussopimuksissa, Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja henkilöstösäännöissä. Henkilöstösäännöissä edellytetään kuitenkin, että EU:n toimielimet ottavat palvelukseensa henkilöstöä maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta (henkilöstösääntöjen 27 artikla) . Varmistaakseen tasapainon näiden kahden vaatimuksen välillä toimielimet voivat ottaa huomioon hakijan kansalaisuuden, myös täyttäessään virkoja, joihin hakevilla henkilöillä on käytännössä sama pätevyys. Henkilöstösääntöjä uudistettiin vuonna 2013, ja niihin sisältyy nykyään periaate, jonka mukaan kaikki unionin kansalaiset ovat yhdenvertaisia. Lainsäätäjät ovat tämän vuoksi antaneet kullekin toimielimelle uuden oikeusperustan, jonka nojalla nämä voivat toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet silloin kun virkamiesten kansalaisuusjakaumassa havaitaan merkittävä epätasapaino, jolle ei ole objektiivisia perusteita. Muutoksen tarkoituksena oli antaa toimielinten käyttöön merkittävien epätasapainojen korjaamiseksi tarvittavat keinot, koska tällaiset epätasapainot ovat vastoin unionin kansalaisten yhdenvertaisuuden periaatetta.



2.Kertomuksen sisältö Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa edellytetään, että komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen kyseisen artiklan täytäntöönpanosta. Tässä kertomuksessa käytetään seuraavia määritelmiä: Toimielimet: Toimielimillä tarkoitetaan henkilöstösääntöjen alaan kuuluvia toimielimiä. Komissio on kehottanut kaikkia toimielimiä ja erillisvirastoja osallistumaan tämän kertomuksen laatimiseen. Laatimiseen osallistuneita toimielimiä ja erillisvirastoja käsitellään erillisessä jaksossa. Henkilöstön jäsenet: Oikeusperusta kattaa virkamiehet (henkilöstösääntöjen 27 artikla) ja väliaikaisen henkilöstön (palvelussuhteen ehtojen 12 artikla). Näitä kahta henkilöstöryhmää käsitellään yhdessä. Tehtäväryhmä: Oikeusperustassa ei edellytetä henkilöstön erittelyä tehtäväryhmittäin. Komissiota koskevassa analyysissä keskitytään kuitenkin kertomuksen tavoitteen mukaisesti AD-tehtäväryhmään. Jakso 2 – Euroopan komissio 1.Menetelmä 1.1. Tausta Ennen 27 artiklan nykyisen sanamuodon voimaantuloa maantieteellistä tasapainoa käsiteltiin lähinnä laajentumisten yhteydessä uusien jäsenvaltioiden liittyessä EU:hun. Kunkin laajentumisen yhteydessä tavoitteena oli varmistaa, että uusien jäsenvaltioiden kansalaiset ovat henkilöstössä riittävästi edustettuina tiettyyn määräaikaan mennessä. Riittävää edustusta arvioitaessa huomioon otettiin laajentumisen yhteydessä liittyneiden jäsenvaltioiden koko suhteessa kulloiseenkin lähtötilanteeseen. Komissio antoi useita tiedonantoja, joissa vahvistettiin menetelmät tavoitteiden määrittämiseksi. Näihin tavoitteisiin kuuluivat ennen vuotta 2003 sovelletut ohjeelliset prosenttiosuudet ja vuoden 2003 jälkeen sovelletut suuntaa antavat rekrytointitavoitteet. Komissio raportoi säännöllisesti siitä, miten rekrytointitavoitteiden saavuttamisessa oli edistytty, ja toteutti tarvittaessa korjaavia toimia. Tarkemmat tiedot ennen vuotta 2003 sovellettujen ohjeellisten prosenttiosuuksien kehityksestä ovat liitteessä 2, joka sisältää myös taulukon vuodesta 2003 lähtien sovelletuista rekrytointitavoitteista.

Ohjeellisten prosenttiosuuksien ja vuonna 2003 asetettujen suuntaa antavien rekrytointitavoitteiden määrittämismenetelmien oli tarkoitus olla voimassa vain siirtymäkauden ajan. Siirtymäkauden viimeinen vaihe päättyi Kroatian liittymisen jälkeen vuonna 2018. Jäsenvaltioiden ohjeelliset prosenttiosuudet voidaan tämän vuoksi nyt määrittää käyttämällä yhtä menetelmää. 1.2. Kansalaisuuksien prosenttiosuudet 1.2.1. Kansalaisuus Henkilöstösääntöjen 28 artiklan a alakohdan mukaan virkamieheksi voidaan nimittää ainoastaan henkilö, joka on jonkin unionin jäsenvaltion kansalainen, paitsi jos nimittävä viranomainen myöntää tästä poikkeuksen. Jokaisen virkamiehen on tämän vuoksi ilmoitettava vähintään yksi kansalaisuus, kun hänet nimitetään virkaansa. Tämä kansalaisuus kirjataan tietojärjestelmään ”ensimmäisenä kansalaisuutena”, ja sitä muutetaan ainoastaan virkamiehen pyynnöstä. Tämä kertomus perustuu ensimmäistä kansalaisuutta koskeviin tietoihin. Virkamiehet voivat ilmoittaa myös muita kansalaisuuksia joko silloin kun heidät nimitetään virkaansa tai myöhemmin uransa aikana. Ensimmäisen kansalaisuuden lisäksi ilmoitetut kansalaisuudet kirjataan tietojärjestelmään nimikkeellä ”toinen kansalaisuus”, ”kolmas kansalaisuus” jne. Kun tarkastellaan tilannetta 1. tammikuuta 2018, yhteensä 1 041 virkamiestä ja väliaikaista toimihenkilöä on ilmoittanut useamman kuin yhden kansalaisuuden. Yhteenveto ensimmäistä ja toista kansalaisuutta koskevista tiedoista on liitteessä 7 d. 1.2.2. Ohjeelliset prosenttiosuudet 1.2.2.1. Yhdistynyt kuningaskunta Koska Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti neuvostolle 29. maaliskuuta 2017 aikovansa erota unionista, Yhdistyneelle kuningaskunnalle ei ole määritetty ohjeellista prosenttiosuutta. Tässä kertomuksessa esitetyn analyysin on itse asiassa tarkoitus toimia pohjana tuleville toimille. Tämän vuoksi on katsottu, ettei vaikka Yhdistynyt kuningaskunta on kertomuksen hyväksymisajankohtana edelleen EU:n jäsenvaltio, tässä vaiheessa ei ole aihetta määrittää ohjeellista prosenttiosuutta Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten tulevaa edustusta varten. Jotta voitaisiin ottaa kaikilta osin huomioon se, että Yhdistynyt kuningaskunta on EU:n jäsenvaltio siihen asti, kun se eroaa unionista, ja jotta tässä yhteydessä toteutetuilla toimenpiteillä ei vaikutettaisi etukäteen neuvottelujen tulokseen, tässä ehdotetaan, että kaikki asianomaiset määrät lasketaan uudelleen ilman määriä, jotka koskevat Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Kertomus sisältää yksityiskohtaiset tiedot komission palveluksessa AD-virkamiehinä olevista Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten tämänhetkisistä määristä (ks. liite 7 c). Suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisista on AD9-palkkaluokkaa korkeammassa palkkaluokassa. Puolet heistä oli 1. tammikuuta 2017 yli 50,5-vuotiaita. Komissio on ottanut huomioon sen, että osa sen henkilöstöön kuuluvista Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisista on pyytänyt tai saattaa pyytää ensimmäisen kansalaisuutensa muuttamista. Koska nämä muutokset ovat poikkeuksellisia, niitä olisi käsiteltävä erityisellä tavalla. Tämän vuoksi katsotaan, että sellaisilla Yhdistyneestä kuningaskunnasta tulevilla henkilöstön jäsenillä, jotka ovat ilmoittaneet kansalaisuuden muutoksesta 29. maaliskuuta 2017 jälkeen, on ensimmäisenä kansalaisuutena edelleen Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus. Näin on tarkoitus varmistaa kansalaisuuksien tasapainoinen edustus komissiossa ja etenkin sen keskijohdossa ja ylemmässä johdossa. 1.2.2.2. Ohjeellisten prosenttiosuuksien määrittäminen muita 27 jäsenvaltiota varten Tässä yhteydessä olisi määritettävä menetelmä, jolla yhdenmukaistetaan jäsenvaltioiden painotus. Suuntaa antavien rekrytointitavoitteiden asettamista varten vuonna 2003 hyväksytty indikaattori perustuu objektiivisiin kriteereihin. Sen avulla voidaan oikeudenmukaisesti tasapainottaa kaksi tarvetta, jotka ovat tarve varmistaa, että henkilöstön kansalaisuusjakauma vastaa EU:n väestöjakaumaa, ja tarve varmistaa, että pienemmillä jäsenvaltioilla on tietty vähimmäisedustus. Lisäksi indikaattoria on helppo soveltaa.

Komission yksiköt ovat käytännössä käyttäneet tätä indikaattoria vuodesta 2003 analysoidessaan tilannetta maantieteellisen tasapainon kannalta. Komissio ehdottaa, että indikaattoria käytetään myös tässä kertomuksessa siten, että siitä jätetään pois Yhdistynyt kuningaskunta. Indikaattoria päivitetään säännöllisesti sen osatekijöiden kehityksen huomioimiseksi.



Indikaattoria soveltamalla saadaan nykyisin seuraavat ohjeelliset prosenttiosuudet (laskelma liitteessä 5): Jäsenvaltio Ohjeellinen prosenttiosuus Jäsenvaltio Ohjeellinen prosenttiosuus Malta 0,6 % Unkari 3,0 % Luxemburg 0,8 % Portugali 3,1 % Kypros 0,8 % Tšekki 3,1 % Viro 0,8 % Kreikka 3,1 % Latvia 1,0 % Belgia 3,1 % Slovenia 1,0 % Alankomaat 3,9 % Liettua 1,5 % Romania 4,5 % Kroatia 1,6 % Puola 8,2 % Irlanti 1,6 % Espanja 8,9 % Slovakia 1,8 % Italia 11,2 % Suomi 1,8 % Ranska 11,6 % Tanska 1,8 % Saksa 13,8 % Bulgaria 2,4 % Itävalta 2,6 % Ruotsi 2,7 % Yhteensä 100,0 % 1.2.3. Kunkin jäsenvaltion kansalaisten vähimmäisosuuden määrittäminen Maantieteellistä tasapainoa koskevat voimassa olevat säännökset perustuvat kahteen keskeiseen vaatimukseen. Ensinnäkin valinta- ja rekrytointimenettelyt on suunniteltava siten, että vältetään kaikenlainen kansalaisuuteen perustuva puolueellisuus. Toiseksi komission on tarpeen varmistaa, että jäsenvaltiot ovat tasapuolisesti edustettuina sen henkilöstössä, jotta se voi olla lähellä kansalaisia ja ottaa huomioon jäsenvaltioiden monimuotoisuuden toiminnassaan ja näin saavuttaa yhden perimmäisistä tavoitteistaan. Komissio katsoo tämän vuoksi, että -kutakin EU:n kansalaisuutta varten olisi määritettävä vähimmäisedustus (komission henkilöstössä); -ohjeellisista prosenttiosuuksista voidaan poiketa jonkin verran, koska vähäisten poikkeamien ei katsota vaarantavan maantieteellistä tasapainoa ja koska ne ovat toisinaan tarpeen tehokkuuden varmistamiseksi. Käytännössä komissio katsoo, että merkittävä epätasapaino on olemassa silloin, kun yhden tai useamman jäsenvaltion kansalaisten osuus henkilöstöstä on alle 80 prosenttia kyseisen jäsenvaltion ohjeellisesta osuudesta.



1.3. Soveltamisala 1.3.1. Tehtäväryhmä Jotta varmistetaan toimenpiteiden oikeasuhteisuus, tässä kertomuksessa käsitellään ainoastaan AD-tehtäväryhmää. Vaikka henkilöstösääntöjen 27 artiklaa sovelletaan koko henkilöstöön tehtäväryhmästä riippumatta, AST- ja AST-SC-tehtäväryhmissä sallitaan suurempia poikkeamia. Vaatimus, jonka mukaan henkilöstön kansalaisuusjakauman on vastattava Euroopan unionin kansallista monimuotoisuutta, on tiukempi silloin, kun on kyse johtamiseen, suunnitteluun, analysointiin, kielipalveluihin ja tieteen alaan liittyviä tehtäviä hoitavista virkamiehistä (eli AD-tehtäväryhmä), kuin silloin, kun on kyse täytäntöönpanotehtäviä ja teknisiä tehtäviä hoitavista virkamiehistä (AST-tehtäväryhmä) tai toimisto- ja sihteeritehtäviä hoitavista virkamiehistä (AST-SC-tehtäväryhmä). Lisäksi täytäntöönpanotehtäviä, teknisiä tehtäviä ja toimisto- ja sihteeritehtäviä hoitavat usein paikalta palkatut virkamiehet, koska kyseiset tehtävät eivät useinkaan houkuttele hakijoita asemapaikkajäsenvaltion ulkopuolelta. Henkilöstösääntöjen 27 artiklan toisen kohdan mukainen analyysi ja sen nojalla mahdolliset toteutettavat toimet koskevat sen vuoksi ainoastaan AD-tehtäväryhmää. 1.3.2. Tarkastelun kohteena olevat tehtävät

Kertomuksessa tarkastellaan ainoastaan muita kuin johtotehtäviä hoitavan henkilöstön kansalaisuusjakaumaa. Johtohenkilöstön kansalaisuusjakaumaan sovelletaan komissiossa erillisiä sääntöjä ja käytäntöjä ja sitä seurataan erikseen. 1.3.3. Kielipalvelut Kansalaisuuksien tasapainoisen edustuksen tavoitetta ei kielipalveluyksiköissä voida noudattaa samaan tapaan kuin muissa yksiköissä. Kielipalvelujen henkilöstöön sovelletaan palvelujen luonteen ja tavoitteiden vuoksi erityistä lähestymistapaa. Ensinnäkin kohdekieltä osaavien henkilöstön jäsenten määrä on ennalta määrätty, eikä se riipu jäsenvaltion koosta. Toiseksi vaikka kielipalvelutehtäviin rekrytoitaessa määräävänä tekijänä ei ole kansalaisuus vaan kielitaito, nämä kaksi tekijää korreloivat vahvasti keskenään. Lisäksi eräät kielet ovat virallisen kielen asemassa useammassa jäsenvaltiossa. Tämän vuoksi kielipalveluyksiköiden henkilöstön kansalaisuusjakauma noudattaa eri periaatteita, jotka määräytyvät kulloisenkin kielen mukaan, eikä sitä voida verrata muiden yksiköiden kansalaisuusjakaumaan. Edellä jaksossa 2.1 kuvattujen ohjeellisten prosenttiosuuksien soveltaminen kielipalveluihin ei tämän vuoksi olisi tarkoituksenmukaista. Liitteessä 6 olevassa taulukossa on esitetty komission kielipalvelujen (käännöstoimen pääosasto DGT ja tulkkauksen pääosasto SCIC) koko henkilöstön (AD-tehtäväryhmään kuuluva muissa kuin johtotehtävissä toimiva henkilöstö) kansalaisuusjakauma. Taulukosta käy ilmi, että suurin osa suuremmista jäsenvaltioista sekä jäsenvaltioista, joilla on yhteinen virallinen kieli, ovat aliedustettuina. Epätasapainot korostuvat, kun tarkastellaan erikseen tehtäväryhmiä AD5–AD8 ja tehtäväryhmiä AD9–AD12. Epätasapainojen korjaamiseksi toteutettavalla aliedustettujen jäsenvaltioiden kansalaisten kohdennetulla rekrytoinnilla ei kuitenkaan vastattaisi mihinkään toiminnasta lähtevään tarpeeseen. Komissio on tämän vuoksi jättänyt kielipalvelut maantieteellistä tasapainoa koskevan analyysinsa ulkopuolelle niiden henkilöstöön liittyvien objektiivisesti perusteltavissa olevien vaatimusten vuoksi. 1.3.4. Palkkaluokat Henkilöstösääntöjen 27 artikla on ensimmäinen palvelukseen ottamista käsittelevään lukuun sisältyvistä artikloista. Kyseisen luvun 31 artiklan mukaan AD-virkamiehet voidaan ottaa palvelukseen ainoastaan palkkaluokkiin AD5–AD8 ja tapauksen mukaan palkkaluokkiin AD9, AD10 ja AD11 tai poikkeustapauksissa palkkaluokkaan AD12. Tässä kertomuksessa tarkastellaan tämän vuoksi erikseen palkkaluokkia -AD9–AD12 (joihin nimitettävien AD-virkamiesten osuus saa olla enintään 20 prosenttia kaikista tiettynä vuonna nimitetyistä AD-virkamiehistä) -AD5–AD8 (joihin suurin osa rekrytoiduista AD-virkamiehistä nimitetään). Olisi syytä huomata myös, että palkkaluokat AD13–AD14, jotka eivät siis ole käytössä rekrytointia varten (ja jotka eivät sen vuoksi kuulu tämän analyysin piiriin), on yleensä varattu johto- ja neuvontatehtäviä hoitaville virkamiehille vuonna 2014 toteutetun henkilöstösääntöjen tarkistamisen jälkeen. Näissä palkkaluokissa on yhä historiallisista syistä virkamiehiä, jotka eivät ole johtotehtävissä. Useimmat heistä ovat ennen vuotta 2004 unioniin liittyneiden jäsenvaltioiden kansalaisia. Heidän määränsä vähenee merkittävästi jatkossa, koska näihin palkkaluokkiin kuuluvien virkamiesten ikärakenteen perusteella suuri osa heistä jää eläkkeelle seuraavien 10–15 vuoden aikana. Näin ollen lähiaikoina tapahtuvat eläköitymiset vaikuttavat ennen muuta joidenkin ennen vuotta 2004 liittyneiden jäsenvaltioiden kansalaisten osuuteen EU:n virkamieskunnasta. 2. Havainnot ja analyysi 2.1. Tilanne 1. tammikuuta 2017 2.1.1. Palkkaluokat AD9–AD12 Liitteessä 7 b on yhteenveto näiden palkkaluokkien tilanteesta 1. tammikuuta 2017. Tarkasteluajankohtaan mennessä on tehty seuraavat keskeiset havainnot: -Huomattavasti aliedustettuina ovat seuraavien 14 jäsenvaltion kansalaiset: kaikki vuoden 2004 jälkeen liittyneet jäsenvaltiot ja Luxemburg. -Absoluuttisesti mitattuna suurimmat vajeet koskevat puolalaisia (160 henkilöä) ja romanialaisia (155 henkilöä).

-Suhteellisesti mitattuna suurimmat vajeet koskevat kroaatteja (joiden osuus on vain 5 prosenttia ohjeellisesta osuudesta), bulgarialaisia (8 prosenttia ohjeellisesta osuudesta) ja romanialaisia (13 prosenttia ohjeellisesta osuudesta). Vuoden 2004 jälkeen liittyneiden jäsenvaltioiden kansalaisten aliedustus palkkaluokissa AD9–AD12 oli jossain määrin ennustettavissa, sillä näissä palkkaluokissa ei laajentumiseen liittyvien erityisten poikkeustoimenpiteiden vuoksi järjestetty lainkaan kilpailuja (johtotehtäviä koskevia kilpailuja lukuun ottamatta). Tavoitteena oli, että virkamiehet ylenevät vähitellen alhaisimmista palkkaluokista ylempiin palkkaluokkiin. Kaikki vuoden 2004 jälkeen liittyneet jäsenvaltiot ovat tämän vuoksi aliedustettuina. Tilanne on kuitenkin kehittynyt odotusten mukaisesti. Kaikkien vuoden 2004 laajentumisessa unioniin liittyneiden valtioiden kansalaisuuksien tapauksessa on nyt saavutettu 50–70 prosenttia asetetusta tavoitteesta. Vuosina 2007 ja 2013 tapahtuneista laajentumisista ei sen sijaan ole vielä kulunut riittävästi aikaa , jotta kyseisten jäsenvaltioiden kansalaiset olisivat merkittävästi edustettuina näissä palkkaluokissa. Näiden jäsenvaltioiden kansalaiset ovat kuitenkin hyvin edustettuina palkkaluokissa AD5–AD8 (palkkaluokassa AD5 osuus on yli 200 prosenttia ja palkkaluokassa AD8 yli 140 prosenttia tavoitteesta, ks. liite 7 a). Tämän perusteella voidaan kohtuullisella varmuudella päätellä, että prosessi etenee suunnitellusti. Komissio seuraa myös jatkossa tarkkaan sitä, miten näiden kansalaisuuksien edustus edellä mainituissa palkkaluokissa kehittyy, ja tarkistaa, jatkuuko kehitys nykyisen suuntauksen mukaisena. Ainoastaan Luxemburgin kansalaisten merkittävä aliedustus edellä mainituissa palkkaluokissa ei vaikuta perustellulta. Tässä yhteydessä olisi kuitenkin otettava huomioon, että aliedustus saattaa olla yhteydessä maan pieneen väkilukuun: jos Luxemburgin kansalaisten määrä edellä mainituissa palkkaluokissa kasvaisi neljällä, Luxemburg ei enää kuuluisi aliedustettujen jäsenvaltioiden joukkoon. 2.1.2. Palkkaluokat AD5–AD8 Palkkaluokkia AD5–AD8 olisi tarkasteltava tarkemmin niiden dynaamisen kehityksen vuoksi. Henkilöstösääntöjen mukaan vähintään 80 prosenttia virkamiehistä on nimitettävä näihin palkkaluokkiin. Näiden palkkaluokkien kansalaisuusjakauma määrää sen, millainen palkkaluokkien AD9–AD12 kansalaisuusjakauma on kymmenen vuoden kuluttua. Johtotehtäviin (ja etenkin keskijohtoon) tällä jaksolla nimitettävät henkilöt valitaan palkkaluokkien AD5–AD8 virkamiehistä. Kansalaisuuksien tämänhetkinen tasapainoinen edustus palkkaluokissa AD5–AD8 on näin edellytys sille, että kansalaisuudet ovat tasapainoisesti edustettuina ylemmissä palkkaluokissa pitkällä aikavälillä. Liitteessä 7 a on yhteenveto näiden palkkaluokkien tilanteesta 1. tammikuuta 2017. Tarkasteluajankohtaan mennessä on tehty seuraavat keskeiset havainnot: -Huomattavasti aliedustettuina ovat seuraavien 10 jäsenvaltion (jotka ovat kaikki liittyneet ennen vuotta 2004) kansalaiset: Tanska, Saksa, Irlanti, Ranska, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Suomi ja Ruotsi. -Absoluuttisesti mitattuna suurimmat vajeet koskevat saksalaisia (230 henkilöä) ja ranskalaisia (140 henkilöä). -Suhteellisesti mitattuna suurimmat vajeet koskevat luxemburgilaisia (joita ei ollut lainkaan edellä mainituissa palkkaluokissa) sekä ruotsalaisia ja tanskalaisia (joiden osuus oli vain noin 30 prosenttia ohjeellisesta osuudesta). Se, että EU14-jäsenvaltioista suurin osa on aliedustettuina palkkaluokissa AD5–AD8, on ainakin osittain seurausta vuoden 2004 jälkeisistä rekrytointisuuntauksista. Suurin osa viroista, jotka oli varattu vuoden 2004 jälkeen liittyneiden jäsenvaltioiden kansalaisia varten, oli palkkaluokissa AD5–AD8. Näihin alempiin palkkaluokkiin rekrytoitiin siis paljon virkamiehiä uusista jäsenvaltioista. Tämä johti lähes automaattisesti siihen, että ennen vuotta 2004 liittyneiden jäsenvaltioiden kansalaiset olivat näissä palkkaluokissa aliedustettuina. Vain neljän EU14-jäsenvaltion kansalaiset ovat riittävästi edustettuina palkkaluokissa AD5–AD8: espanjalaiset ja italialaiset, joiden osuudet ovat hieman alle ohjeellisten osuuksien, sekä belgialaiset ja kreikkalaiset, joiden osuudet vastaavat ohjeellisia osuuksia. Tämän vuoksi on toteutettava asianmukaisia kohdennettuja toimenpiteitä niiden kansalaisuuksien osuuksien kasvattamiseksi, joiden kohdalla on muutoin vaarana virkamiessukupolvien välisen kuilun muodostuminen. Nähtäväksi kuitenkin jää, riittävätkö tällaiset toimenpiteet turvaamaan kaikkien kansalaisuuksien tasapainoisen edustuksen pitkällä aikavälillä. Tässä yhteydessä olisi tarkasteltava kahta seuraavassa esitettyä näkökohtaa. 2.2. Syyt, joiden vuoksi tietyt kansalaisuudet ovat aliedustettuina palkkaluokissa AD5-AD8 2.2.1. EPSO:n varallaololuettelossa olevat kilpailun läpäisseet hakijat Se, että EU14-jäsenvaltioista neljällä on viimeksi kuluneiden 12 vuoden rekrytointisuuntauksista huolimatta riittävä edustus henkilöstössä, näyttäisi viittaavan siihen, että tiettyjen kansalaisuuksien aliedustukseen on myös muita syitä. Yksi aliedustusta selittävä tekijä on EPSOn kilpailun läpäisseiden kansalaisuusjakauma. Liitteissä 8 a ja 8 b olevista taulukoista käy ilmi, että kilpailun läpäisseiden kansalaisuusjakauma ei ole vuodesta 2010 vastannut ohjeellisia osuuksia. Poikkeama on erityisen suuri erikoisalojen AD-kilpailuissa, sillä 23 kansalaisuutta 27:stä on ohjeellisten osuuksien perusteella aliedustettuina. Vain neljän jäsenvaltion kansalaisten osuudet vastaavat ohjeellisia osuuksia: EU14:n kansalaisista belgialaisten, kreikkalaisten, italialaisten ja espanjalaisten edustus palkkaluokissa AD5–AD8 on riittävä, ks. edellä kohta 2.1.2.

Tässä yhteydessä on tärkeää korostaa, että tiettyjä kansalaisuuksia edustavien kilpailun läpäisseiden hakijoiden puute ei johdu pätevyyden puutteesta vaan pikemminkin siitä, että kilpailuihin osallistuu odotettua vähemmän kyseistä kansalaisuutta edustavia hakijoita. Liitteistä 8 a ja 8 b käy lisäksi ilmi, että usein silloin, kun tiettyjen jäsenvaltioiden on havaittu olevan merkittävässä määrin aliedustettuina, niistä osallistuu kilpailuun suhteessa keskimääräistä huomattavasti vähemmän hakijoita mutta kilpailun läpäisseiden hakijoiden suhteellinen osuus on niillä keskimääräistä suurempi (ks. esimerkiksi Alankomaiden, Ranskan ja Saksan osuudet yleisvirkamieskilpailuissa). Lisäksi EPSOn varallaololuetteloiden kansalaisuusjakauma vaikuttaa todennäköisesti maantieteelliseen tasapainoon myös tulevaisuudessa, jos toimenpiteitä ei toteuteta. Jos kahdeksan viime vuoden aikana havaitut suuntaukset jatkuvat, nykyiset epätasapainot eivät todennäköisesti poistu luonnollista kautta ja seuraavat kansalaisuusryhmät saattavat olla aliedustettuina myös tulevissa virkamiessukupolvissa : tšekit, tanskalaiset, virolaiset, irlantilaiset, kyproslaiset, latvialaiset, liettualaiset, luxemburgilaiset, puolalaiset ja slovenialaiset. 2.2.2. Houkuttelevuus Toinen näkökohta liittyy siihen, pystyykö komissio houkuttelemaan riittävästi erittäin päteviä hakijoita kaikista jäsenvaltioista. Kun tarkastellaan AD5-kilpailuihin viimeksi kuluneiden kahdeksan vuoden aikana osallistuneiden määriä suhteessa miljoonaan asukkaaseen (ks. liite 8 a), voidaan havaita, että eri jäsenvaltioiden määrät poikkeavat toisistaan merkittävästi. Kolmella jäsenvaltiolla (Saksa, Ranska ja Alankomaat) kilpailuihin osallistuneiden osuus on pienempi kuin puolet EU:n keskiarvosta. EPSO on jo pyrkinyt kannustamaan tällaisten heikosti edustettuina olevien jäsenvaltioiden kansalaisia osallistumaan AD-kilpailuihin. Nämä pyrkimykset eivät kuitenkaan näytä tähän mennessä tuottaneen toivottuja tuloksia. Tämä käy ilmi viimeksi järjestetyn ja edelleen käynnissä olevan AD-kilpailun hakijoiden kansalaisuusjakaumasta (ks. liite 8 c). Saksan ja Ranskan kansalaisten osuus hakijoista on edelleen alle puolet EU:n keskiarvosta. Tanskan kansalaisten osuus on kasvanut, mutta Ruotsin ja Puolan kansalaisten osuudet ovat supistuneet merkittävästi. Nämä havainnot osoittavat, että haasteena on tehdä komissiosta houkutteleva työpaikka aikana, jona sen tarjoamien työehtojen (palkan, sosiaalietujen, eläkeoikeuksien ja työn ja yksityiselämän yhteensovittamismahdollisuuksien muodostama kokonaisuus) saatetaan katsoa suhteellisesti heikentyneen aikaisempaan verrattuna.

3. Päätelmät Edellä esitetystä analyysistä voidaan tehdä neljä päätelmää. Ensinnäkin palkkaluokkien AD5–AD8 tilanne poikkeaa merkittävästi palkkaluokkien AD9–AD12 tilanteesta. Molemmissa palkkaluokkaryhmissä on havaittavissa, että jotkin jäsenvaltiot ovat merkittävästi aliedustettuina. Kyseessä eivät kuitenkaan ole samat jäsenvaltiot eikä taustalla sama dynamiikka. Toiseksi voidaan todeta, että vaikka havaittujen epätasapainojen ja viimeksi kuluneiden 10–15 vuoden rekrytointisuuntausten välillä on selkeä yhteys, näyttää siltä, että merkittävänä epätasapainojen aiheuttajana on myös EPSOn varallaololuetteloiden kansalaisuusjakauma. Varallaololuetteloihin liittyvälle epätasapainolle ei näyttäisi olevan objektiivisia eikä etenkään hakijoiden pätevyyteen liittyviä perusteita. Kolmanneksi EPSOn varallaololuetteloihin liittyvät epätasapainot aiheuttavat todennäköisesti uusia epätasapainoja tulevaisuudessa. Neljäntenä päätelmänä on, ettei EPSOn kilpailuihin osallistumiseen kannustavalla viestinnällä ole nykymuodossaan onnistuttu riittävästi lisäämään heikosti edustettuina olevien jäsenvaltioiden kansalaisten osallistumista. Samalla olisi jatkuvasti pyrittävä varmistamaan, että EU:n toimielimiä pidetään houkuttelevana työnantajana. Komissio pyrkii tämän vuoksi määrittelemään toimenpiteitä, joilla voitaisiin puuttua edellä kuvattuihin suuntauksiin ja jotka ovat täysin voimassa olevien säännösten mukaisia. Tämän jälkeen se aikoo laatia yleiset täytäntöönpanosäännökset henkilöstösääntöjen 27 artiklan toisen kohdan soveltamiseksi ja hyväksyä ne henkilöstösääntöjen 110 artiklan nojalla. Näillä säännöillä on tarkoitus saattaa varallaololuetteloissa olevien kilpailun läpäisseiden hakijoiden kansalaisuusjakauma vastaamaan paremmin ohjeellisia osuuksia, jotta voidaan varmistaa, että komission henkilöstön kansalaisuusjakauma vastaa riittävällä tavalla EU:n kansalaisten kansalaisuusjakaumaa.



Jakso 3 – Muut EU:n toimielimet,

joihin sovelletaan henkilöstösääntöjä

2.Johdanto Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa edellytetään, että komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen kyseisen artiklan toisen kohdan täytäntöönpanosta. Komissio keräsi tätä varten tarvitsemiaan tietoja asianomaisilta toimielimiltä. Toimielinten toimittamista tiedoista on yhteenveto liitteissä 9 ja 12 olevissa taulukoissa. Numerotiedot on esitetty liitteissä 10, 11, 13 ja 14. Tässä kertomuksessa esitetään ainoastaan yhteenveto toimielinten toimittamista tiedoista niitä kommentoimatta. 2. Toimielimet ja henkilöstösääntöjen 1 b artiklan nojalla toimielimiksi katsotut elimet (yhdessä ”toimielimet”) Komissio sai tietoja kaikilta asianomaisilta toimielimiltä. Euroopan ulkosuhdehallintoa lukuun ottamatta mikään näistä toimielimistä ei ole virallisesti hyväksynyt maantieteellisen tasapainon, epätasapainon tai merkittävän epätasapainon määritelmää. Tästä huolimatta suurin osa niistä seuraa sitä, miten jäsenvaltiot ovat edustettuina niiden henkilöstössä, ja vertaa henkilöstönsä kansalaisuusjakauman mukaista osuutta asianomaisen jäsenvaltion väkilukuun tai komission vuoden 2004 jälkeen liittyneitä jäsenvaltioita varten laatimaan yhdistelmäindikaattoriin (joka on seuraavien osuuksien keskiarvo: jäsenvaltion osuus EU:n väestöstä, Euroopan parlamentin jäsenistä ja neuvoston äänimäärästä ennen Lissabonin sopimuksen voimaatuloa). Seuranta on suunniteltu siten, että se vastaa kyseisen toimielimen tarpeita ja vaatimuksia. Suurimmalla osalla toimielimistä on maantieteellisiä epätasapainoja henkilöstöjakaumassaan. Joissakin tapauksissa näiden epätasapainojen katsotaan olevan merkittäviä. Kaikki toimielimet katsoivat kuitenkin, että havaitut (merkittävät) epätasapainot olivat objektiivisesti perusteltavissa. Yleisimmin esitetyt perustelut olivat ns. sijaintipaikkavaikutus , EPSOn varallaololuetteloiden koostumus, mahdollisuudet houkutella henkilöstöä tietyistä jäsenvaltioista sekä kielipalvelujen suhteellinen koko. Koska toimielimet katsoivat, että kaikki epätasapainot olivat objektiivisesti perusteltavissa, yksikään niistä ei ole tehnyt aloitetta yleisten täytäntöönpanosäännösten hyväksymisestä henkilöstösääntöjen 27 artiklan toisen kohdan soveltamiseksi. Yksikään toimielimistä ei myöskään odota, että tulevaisuudessa syntyy merkittäviä epätasapainoja (ainakaan AD-tehtäväryhmässä), minkä vuoksi ne eivät ole lähteneet valmistelemaan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä. 3. Erillisvirastot Komissio sai tarvittavia tietoja 19 erillisvirastolta. Erillisvirastot ovat kooltaan keskimäärin pienempiä kuin edellisessä kohdassa käsitellyt toimielimet. Ne sijaitsevat usein muissa jäsenvaltioissa olevissa kaupungeissa, jotka ovat kaukana EU:n suurimpien toimielinten päätoimipaikoista. Ne ovat erikoistuneet tiettyjen tehtävien hoitamiseen, ja ne poikkeavat huomattavasti toisistaan kokonsa, toimialansa ja sijaintinsa osalta. Tästä syystä sekä komissio että erillisvirastot katsovat, että erillisvirastojen ei ole tarkoituksenmukaista noudattaa maantieteellisen tasapainon osalta yhdenmukaista lähestymistapaa. Liitteessä 12 oleva taulukko osoittaa, ettei käytössä ole maantieteellisen tasapainon yhdenmukaista määritelmää. Suurin osa erillisvirastoista kuitenkin katsoi, ettei niillä ollut havaittavissa merkittävää maantieteellistä epätasapainoa, kun otetaan huomioon kulloisetkin erityisvaatimukset. Ne eivät tämän vuoksi ole aikeissa hyväksyä yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä henkilöstösääntöjen 27 artiklan soveltamiseksi. Erillisvirastoista kaksi havaitsi merkittäviä epätasapainoja. Molemmissa tapauksissa erillisvirastot katsovat, että epätasapainoon on useita syitä, kuten sovellettava korjauskerroin sekä se, että puolisoiden on vaikea löytää työtä paikallisilta työmarkkinoilta. Yksi erillisvirasto havaitsi kasvavan epätasapainon sijaintivaltionsa kansalaisten hyväksi. Kyseinen virasto harkitsee yleisten täytäntöönpanosäännösten laatimista henkilöstösääntöjen 27 artiklan soveltamiseksi, jos tämä epätasapaino kasvaa nykyisestä.





LIITE 1: Oikeusperusta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 9 artikla:

”Unioni noudattaa kaikessa toiminnassaan kansalaistensa yhdenvertaisuuden periaatetta [...]”. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 18 artikla:

”Kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä perussopimusten soveltamisalalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussopimusten erityismääräysten soveltamista. […]”. Euroopan perusoikeuskirjan 21 artikla – Syrjintäkielto: 1.”Kielletään kaikenlainen syrjintä, joka perustuu sukupuoleen, rotuun, ihonväriin tai etniseen taikka yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, varallisuuteen, syntyperään, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen tai muuhun sellaiseen seikkaan. 2.”Kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä perussopimusten soveltamisalalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussopimusten erityismääräysten soveltamista. Lisäksi olisi mainittava EU:n perussopimuksiin sisältyvät yleisperiaatteet, jotka koskevat institutionaalista riippumattomuutta ja vilpitöntä yhteistyötä. Henkilöstösääntöihin sisältyy vaatimuksia ja kieltoja, joiden tarkoituksena on ohjata nimittävän viranomaisen päätöksentekoa. Yleissääntönä on, että nimittävän viranomaisen on perustettava kaikki päätöksensä ainoastaan yksikön etuun ja hakijoiden ansioihin. Sen mukaan, mitä osa-aluetta päätös koskee, henkilöstösäännöissä on myös lueteltu kriteerit, joita nimittävä viranomainen ei saa käyttää. Kansalaisuuden käyttäminen kriteerinä on nimenomaisesti kielletty ainoastaan seuraavissa virkojen täyttämistä koskevissa tapauksissa: Yleisesti (kieltoa sovelletaan henkilöstösääntöihin kokonaisuutena): Henkilöstösääntöjen 1 d artiklassa kielletään ”kaikenlainen syrjintä ja esimerkiksi sukupuoleen, rotuun, ihonväriin, etniseen tai sosiaaliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, varallisuuteen, syntyperään, vammaisuuteen, ikään tai seksuaaliseen suuntautuneisuuteen perustuva syrjintä” . Rekrytointi: Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa edellytetään, että virkamiehet ”otetaan palvelukseen unionin jäsenvaltioiden kansalaisten keskuudesta maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta”.

Vaikka säännöksessä ei nimenomaisesti mainita kansalaisuutta, ilmauksella ”maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta” katsotaan viitattavan kansalaisuuteen. Yksittäisten virkojen täyttäminen: Henkilöstösääntöjen 7 artiklassa säädetään, että ”nimittävä viranomainen määrää nimittämällä tai toisiin tehtäviin siirtämällä kunkin virkamiehen [...] virkaan [...] ainoastaan yksikön edun huomioon ottaen ja kansallisuudesta riippumatta”. Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa säädetään lisäksi, että ”virkaa ei saa varata tietyn jäsenvaltion kansalaisille”.

Oikeuskäytännössä on vahvistettu, että näissä säännöksissä kielletään tiettyjen virkojen varaaminen tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaisille mutta ne eivät estä toimielimiä hyväksymästä toimenpiteitä kokonaistasapainon varmistamiseksi (ja etenkään ottamasta huomioon kansalaisuutta täytettäessä virkoja, ”joihin hakevilla henkilöillä on käytännössä sama pätevyys” ). Vuonna 2014 toteutetun henkilöstösääntöuudistuksen yhteydessä sääntöihin lisättiin rekrytointiin liittyvä viittaus kansalaisuuteen. Etenkin: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1023/2013 johdanto-osan 2 kappaleessa todetaan, että ”on tarpeen varmistaa sellainen sääntelykehys, jonka ansiosta voidaan houkutella, ottaa palvelukseen ja sitouttaa erittäin pätevää, monikielistä, [....] henkilöstöä jäsenvaltioiden kansalaisten keskuudesta maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta”. Saman asetuksen johdanto-osan 5 kappaleessa todetaan lisäksi, että ”Unionin virkamieskunnan arvo on [...] sen kulttuurisessa ja kielellisessä moninaisuudessa, joka voidaan taata vain varmistamalla, että virkamiehet edustavat sopivassa suhteessa eri kansalaisuuksia”. Nykyisin voimassa olevien henkilöstösääntöjen 27 artiklassa todetaan, että ”Unionin kansalaisten yhdenvertaisuuden periaatteen mukaisesti kukin toimielin voi hyväksyä asianmukaisia toimenpiteitä, jos virkamiesten kansalaisuuksien kesken on havaittu merkittävä epätasapaino, joka ei ole objektiivisesti perusteltavissa”. Näiden (muutettujen) säännösten taustalla on oletus, jonka mukaan hakijoille tarjottava kokonaispaketti samoin kuin valinta- ja rekrytointimenettelyt suunnitellaan siten, että hakijoiden, kilpailun läpäisseiden ja palvelukseen otettujen virkamiesten (ts. palveluksessa olevan henkilöstön) kansalaisuusjakaumat vastaavat suurin piirtein unionin kansalaisuusjakaumaa, ellei tästä periaatteesta poikkeaminen ole objektiivisesti perusteltua. Jos objektiivisia perusteita ei ole, kaikkia havaittuja merkittäviä poikkeamia voidaan sen vuoksi pitää kansalaisten yhdenvertaisuuden periaatteen vastaisina, joten asiamukaiset toimenpiteet niiden korjaamiseksi ovat perusteltuja.

Unionin muuhun henkilöstöön sovellettavat palvelussuhteen ehdot ja erityisesti niiden 12 artikla sisältävät väliaikaiseen henkilöstöön sovellettavia vastaavia säännöksiä. Henkilöstösääntöjen 27 artiklan täytäntöönpanemiseksi kunkin toimielimen olisi: -määritettävä, miten ne tulkitsevat kansalaisuuksien ”tasapainon” -määritettävä, miten ne tulkitsevat ”merkittävän” epätasapainon -seurattava todellista tilannetta ”havainnoidakseen” kansalaisuuksien tasapainoa -tarvittaessa selvitettävä merkittävän epätasapainon syyt ja määritettävä, onko epätasapaino niiden vuoksi ”objektiivisesti perusteltavissa” -tarvittaessa määriteltävä ja/tai hyväksyttävä ”asianmukaiset korjaavat toimenpiteet”. Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa säädetään lisäksi, että komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen kyseisen artiklan toisen kohdan täytäntöönpanosta kolmen vuoden kuluttua 1 päivästä tammikuuta 2014.



LIITE 2: EU15-jäsenvaltioiden ohjeelliset prosenttiosuudet Liite 1 Maantieteellinen tasapaino aikaisemmissa laajentumisissa Luvut on esitetty liitteessä 1 a ·Lähtötilanne (vuosi 1958): neuvoteltuihin osuuksiin perustuva maantieteellinen tasapaino

Lähtötilanteessa, jossa jäsenvaltioita oli kuusi, pääperiaatteena oli, että suurilla jäsenvaltioilla oli yhtä suuret osuudet ja pienemmät jäsenvaltiot koottiin yhdeksi ryhmäksi, jolla oli oma osuutensa. Teoreettinen tavoiteosuus oli Ranskalla, Saksalla, Italialla ja oman ryhmänsä muodostaneilla Benelux-mailla kullakin 25 prosenttia. Epävirallisia viitearvoja sovellettiin joustavasti korkeammissa A-palkkaluokissa. ·Ensimmäinen laajentuminen (vuonna 1973): maantieteellinen tasapaino perustuu edelleen neuvoteltuihin osuuksiin

Vuonna 1973 tapahtuneen laajentumisen yhteydessä katsottiin, että Yhdistyneen kuningaskunnan osuuden olisi oltava sama kuin kolmella muulla suurella jäsenvaltiolla (18 prosenttia mukauttamisen jälkeen) ja Tanskan, Irlannin ja Norjan yhteenlasketun osuuden 10 prosenttia. Viimeksi mainittua osuutta ei mukautettu sen jälkeen kun Norja päätti olla liittymättä, vaikka Tanskan ja Irlannin yhteenlasketuksi osuudeksi arvioitiin 7–8 prosenttia. ·Toinen laajentuminen (vuonna 1981): maantieteellinen tasapaino perustuu neuvoteltujen osuuksien ja objektiivisten kriteerien yhdistelmään (väkiluku ja BKT)

Kreikan liittyessä säilytettiin periaate, jonka mukaan suurimmat jäsenvaltiot olivat edustettuina yhtä suurin osuuksin ja pienemmät jäsenvaltiot yliedustettuina. Vaikka laajentumisen vaikutuksia käsittelevässä asiakirjassa (COM(78)190) ehdotettiin, että Kreikalle annetaan Belgian ja Alankomaiden asemaa vastaava asema, Kreikan osuudeksi vahvistettiin lopulta 4,5 prosenttia, eli sen osuus oli pienempi kuin Belgialla ja Alankomailla (molemmilla 8,1 prosenttia). Väkilukua ja BKT:tä koskevat tiedot esitettiin samalla ensimmäistä kertaa valitun lähestymistavan perustaksi. ·Kolmas laajentuminen (vuonna 1986): maantieteellinen tasapaino perustuu edelleen neuvoteltujen osuuksien ja objektiivisten kriteerien yhdistelmään (väkiluku ja BKT) Iberian niemimaan valtioiden liittyessä vuonna 1986 täydennettiin epävirallisia viitearvoja, jotka koskivat ainoastaan palkkaluokkia A1–A3. Espanjan osuudeksi vahvistettiin nimenomaisia perusteita esittämättä mediaanin arvo Alankomaiden osuuden ja suuriin jäsenvaltioihin sovelletun osuuden väliltä. Portugalin osuus vahvistettiin samaksi kuin Kreikan. ·Neljäs laajentuminen (vuonna 1995): maantieteellinen tasapaino perustuu edelleen neuvoteltujen osuuksien ja objektiivisten kriteerien yhdistelmään (väkiluku ja BKT) Komissiolle 17. toukokuuta 1994 annetussa tiedonannossa SEC 94/844 asetettiin viitearvot kolmelle uudelle jäsenvaltiolle sekä kuvailtiin käytetyt menetelmät. Maantieteellistä tasapainoa mukautettiin vertaamalla laajentuneeseen unioniin suhteutettuja uusien jäsenvaltioiden väestö- ja BKT-tietoja muiden jäsenvaltioiden vastaaviin tietoihin. Suomen suureet olivat verrattavissa Tanskan suureisiin, joten tavoitteeksi asetettiin, että Suomen kansalaisia rekrytoidaan tuolloin palveluksessa olleita Tanskan kansalaisia vastaava määrä. Itävallan ja Ruotsin suuret olivat puolitoistakertaiset Tanskan suureisiin verrattuna, ja rekrytointitavoitteet suhteutettiin tämän perusteella. Käytetty lähestymistapa on kuvattu liitteessä 1 b.

·Yhteenveto: tähän mennessä sovelletut kolme pääperiaatetta:

Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että komission tulkinta maantieteellisestä tasapainosta sisältää kolme osatekijää. *Maantieteelliseen tasapainoon on pyritty unionin perustamisesta lähtien, etenkin korkeammissa A-palkkaluokissa. *Maatieteellisen tasapainon määrittämisessä on aina käytetty seuraavien kahden säännön yhdistelmää:

a) neljän (alun perin kolmen) suurimman jäsenvaltion yhtäläinen edustus

b) pienimpien jäsenvaltioiden yliedustus vähimmäisedustuksen varmistamiseksi. *Vanhojen jäsenvaltioiden suhteellista painotusta ei ole koskaan muutettu laajentumisen yhteydessä. Tämä vuoksi

a) vanhojen jäsenvaltioiden suhteelliset painot ovat aina säilyneet laajentumisten yhteydessä ennallaan (esimerkiksi vuosina 1981, 1986 ja 1995 tapahtuneiden laajentumisten yhteydessä Belgian paino säilyi samana kuin Alankomaiden paino, ts. se oli edelleen 45 prosenttia Saksan painosta).

b) uusien jäsenvaltioiden paino määritettiin niiden kanssa mahdollisimman samankaltaisten jäsenvaltioiden painon perusteella (esimerkiksi Portugalille annettiin sama paino kuin Kreikalle ja Espanjalle paino, joka oli Alankomaiden ja Ranskan painojen väliltä). Liite 1a Edelliset laajentumiset – suuntaviivat 1958 1973 1981 1986 1995 (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) Benelux-maat: 25,0 % 18,0 % (17,7 %) (15,1 %) (13,5 %) LU Luxemburg 1,5 % 1,3 % 0,9 % IE Irlanti 3,5–4 % 3,5 % 3,0 % 2,7 % FI Suomi 2,7 % DK Tanska 3,5–4 % 3,5 % 3,0 % 2,7 % PT Portugali 3,8 % 3,6 % GR Kreikka 4,5 % 3,8 % 3,6 % AT Itävalta 4,0 % SE Ruotsi 4,0 % BE Belgia 8,1 % 6,9 % 6,3 % NL Alankomaat 8,1 % 6,9 % 6,3 % ES Espanja 11,0 % 9,8 % IT Italia 25,0 % 18,0 % 17,7 % 15,1 % 13,4 % UK Yhd. kuningaskunta 18,0 % 17,7 % 15,1 % 13,4 % FR Ranska 25,0 % 18,0 % 17,7 % 15,1 % 13,4 % DE Saksa 25,0 % 18,0 % 17,7 % 15,1 % 13,4 % 100,0 % 97–98 % 100,0 % 100,1 % 100,2 %



Liite 1b



Vertaileva lähestymistapa sellaisena kuin sitä sovellettiin vuoden 1995 laajentumiseen Asukasmäärä BKT Keskimäärä (asukasmäärä, BKT) Suuntaviivat 1995 (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) LU Luxemburg 0,4 0,1 % 21 0,2 % 0,2 % 0,9 % IE Irlanti 3,8 1,0 % 114 1,3 % 1,1 % 2,7 % FI Suomi 5,2 1,4 % 141 1,6 % 1,5 % 2,7 % DK Tanska 5,4 1,4 % 181 2,1 % 1,7 % 2,7 % PT Portugali 10,3 2,7 % 118 1,3 % 2,0 % 3,6 % GR Kreikka 10,6 2,8 % 128 1,5 % 2,1 % 3,6 % AT Itävalta 8,1 2,1 % 214 2,4 % 2,3 % 4,0 % SE Ruotsi 8,9 2,4 % 246 2,8 % 2,6 % 4,0 % BE Belgia 10,3 2,7 % 256 2,9 % 2,8 % 6,3 % NL Alankomaat 16,0 4,2 % 430 4,9 % 4,6 % 6,3 % ES Espanja 40,3 10,6 % 647 7,4 % 9,0 % 9,8 % IT Italia 57,9 15,3 % 1 224 13,9 % 14,6 % 13,4 % UK Yhd. kuningaskunta 60,0 15,8 % 1 511 17,2 % 16,5 % 13,4 % FR Ranska 59,2 15,6 % 1 458 16,6 % 16,1 % 13,4 % DE Saksa 82,3 21,7 % 2 112 24,0 % 22,9 % 13,4 % 378,7 100,0 % 8 801 100,0 % 100,0 % 89,5 % 10,7 % (1) EUROSTAT: asukasmäärä vuonna 2001 (2) EUROSTAT: markkinahintainen BKT vuonna 2001 LIITE 3: Uusien jäsenvaltioiden viitearvojen ja rekrytointitavoitteiden laskentamenetelmä Lähestymistapa Vuoden 2004 laajentumisen yhteydessä komissio hyväksyi sille 14. helmikuuta 2003 annetun tiedonannon, joka koskee komission virkamiesten rekrytointia uusista jäsenvaltioista (”vuoden 2003 tiedonanto”). Tiedonannon mukaan vuoden 2004 laajentuminen on luonteeltaan sellainen, ettei aiempiin laajentumisiin sovellettuja kriteerejä voitaisi käyttää, koska ne eivät johtaisi oikeudenmukaiseen ja tasapainoiseen tulokseen. Tämä arvio piti erityisen hyvin paikkansa kun otetaan huomioon, että uusien jäsenvaltioiden painoarvon odotettiin nousevan huomattavasti seuraavien 10 vuoden aikana. Tältä pohjalta komissio laati uusiin jäsenvaltioihin ja tuleviin laajennuksiin sovellettavan menetelmän . Hyväksyessään tämän menetelmän komissio päätti, että rekrytointi uusista jäsenvaltioista pohjautuisi viitearvoihin ja suuntaa antaviin rekrytointitavoitteisiin ainoastaan siirtymäkauden aikana. Komissio laati kolmivaiheisen lähestymistavan: a)ensin määritetään se, kuinka monta virkaa olisi varattava kaikkia uusia jäsenvaltioita varten yhteensä b)toiseksi jokaiselle uudelle jäsenvaltiolle lasketaan viitearvo eli sille varattujen virkojen suuntaa antava määrä ilmaistuna prosentteina kaikille uusille jäsenvaltioille varattujen virkojen kokonaismäärästä c)kolmanneksi lasketaan kunkin uuden jäsenvaltion rekrytointitavoite eli a x b. Kaikille uusille jäsenvaltioille yhteensä varattavien virkojen määrän vahvistaminen

Tämä määrä vahvistetaan kolmessa peräkkäisessä vaiheessa: Ensin lasketaan kaikkien uusien jäsenvaltioiden muodostaman ryhmän painoarvo suhteessa ns. vanhojen jäsenvaltioiden muodostamaan ryhmään seuraavien kolmen kriteerin pohjalta: väestö, Euroopan parlamentin jäsenet (MEPit) ja äänten painotus neuvostossa (näiden kolmen matemaattinen keskiarvo).

Toiseksi tätä painoarvoa (prosenttiosuutta) sovelletaan laajentumisen jälkeiseen henkilöstötaulukkoon sisältyvien virkojen määrään.

Kolmanneksi uusille jäsenvaltioille varattavien virkojen määrä vahvistetaan kahdeksi kolmasosaksi edellä mainitusta määrästä. Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenveto vuosien 2004 , 2007 ja 2013 laajentumisia varten tehdyistä laskelmista. 2004 2007 2013 Uusien jäsenvaltioiden väestö (1) 75,0 milj. 29,5 milj. 4,4 milj. Vanhojen jäsenvaltioiden väestö (1) 378,7 milj. 459,3 milj. 502,5 milj. Uusien jäsenvaltioiden MEPit 162 50 12 Vanhojen jäsenvaltioiden MEPit 570 732 754 Uusien jäsenvaltioiden äänet neuvostossa 84 24 7 Vanhojen jäsenvaltioiden äänet neuvostossa 237 321 345 Uusien jäsenvaltioiden painoarvo 21,6 % 7 % 1,5 % Vanhojen jäsenvaltioiden painoarvo 78,4 % 93 % 98,5 % (1) luvut eri kolumneissa eivät täsmää, koska komissio käytti 10 uuden jäsenvaltion liittymisessä vuoden 2001 tietoja, ja 2 uuden jäsenvaltion liittymisessä vuoden 2005 tietoja ja Kroatian liittymisessä vuoden 2011 tietoja. Jäsenvaltiokohtaisen viitearvon laskeminen Laskentamenetelmä on sama kuin uusien jäsenvaltioiden yhteistä painoarvoa laskettaessa lukuun ottamatta sitä seikkaa, että uusia jäsenvaltioita verrataan vain toisiinsa. Niitä ei siis verrata vanhoihin jäsenvaltioihin. Menetelmän soveltaminen käytännössä Suuntaa antava viitearvo Rekrytointitavoite – AD Rekrytointitavoite – AST Tšekki 14,3 % 318 184 Viro 3,4 % 76 44 Kypros 3,2 % 71 41 Latvia 4,5 % 100 58 Liettua 7,0 % 156 90 Unkari 14,2 % 316 182 Malta 2,4 % 53 31 Puola 39,0 % 867 501 Slovenia 3,9 % 87 50 Slovakia 8,1 % 180 104 EU10 (1) 100,0 % 2 224 1 284 Bulgaria 34,0 % 225 135 Romania 66,0 % 437 261 EU2 (2) 100,0 % 662 396 Kroatia (3) – 149 100 (1): EU10 yhteensä: 21,6 % – EU15 yhteensä: 78,4 %

(2): EU2 yhteensä: 6,5 % – EU25 yhteensä: 93,5 %

(3): Kroatia: 1,5 % – EU27 yhteensä: 98,5 %

LIITE 4: Väestönkehitys jäsenvaltioissa (pois lukien Yhdistynyt kuningaskunta) 2001 2015 Muutos 2001–2015 Luxemburg 439 500 562 958 28,1 % Kypros 697 500 847 008 21,4 % Irlanti 3 832 783 4 628 949 20,8 % Espanja 40 665 542 46 449 565 14,2 % Ruotsi 8 882 792 9 747 355 9,7 % Malta 391 415 429 344 9,7 % Belgia 10 263 414 11 208 956 9,2 % Ranska 61 357 400 66 415 161 8,2 % Itävalta 8 032 926 8 576 261 6,8 % Italia 56 960 692 60 795 612 6,7 % Tanska 5 349 212 5 659 715 5,8 % Alankomaat 15 987 075 16 900 726 5,7 % Suomi 5 181 115 5 471 753 5,6 % Slovenia 1 990 094 2 062 874 3,7 % Tšekki 10 414 373 10 538 275 1,2 % Portugali 10 256 658 10 374 822 1,2 % Slovakia 5 402 547 5 421 349 0,3 % Puola 38 253 955 38 005 614 –0,6 % Kreikka 10 934 097 10 858 018 0,7 % Saksa 82 259 540 81 197 537 1,3 % Unkari 10 200 298 9 855 571 3,4 % Kroatia 4 437 460 4 225 316 4,8 % Viro 1 388 000 1 313 271 5,4 % Bulgaria 7 928 901 7 202 198 9,2 % Romania 22 132 000 19 870 647 10,2 % Latvia 2 364 254 1 986 096 16,0 % Liettua 3 483 972 2 921 262 16,2 % Yhteensä 429 487 515 443 526 213 3,3 % Lähde: Eurostat – tiedot kerätty 23. tammikuuta 2017. LIITE 5: Uusia ohjeellisia osuuksia koskeva ehdotus: aritmeettisen laskentamenetelmän soveltaminen Jäsenvaltio Väestö

2015 Aritmeettinen osuus, % Paikat EP:ssä Aritmeettinen osuus, % Äänten painotus neuvostossa Aritmeettinen osuus, % Ohjeellinen osuus, % Malta 429 344 0,1 % 6 0,9 % 3 0,9 % 0,6 % Luxemburg 562 958 0,1 % 6 0,9 % 4 1,2 % 0,8 % Kypros 847 008 0,2 % 6 0,9 % 4 1,2 % 0,8 % Viro 1 313 271 0,3 % 6 0,9 % 4 1,2 % 0,8 % Latvia 1 986 096 0,4 % 8 1,2 % 4 1,2 % 1,0 % Slovenia 2 062 874 0,5 % 8 1,2 % 4 1,2 % 1,0 % Liettua 2 921 262 0,7 % 11 1,6 % 7 2,2 % 1,5 % Kroatia 4 225 316 1,0 % 11 1,6 % 7 2,2 % 1,6 % Irlanti 4 628 949 1,0 % 11 1,6 % 7 2,2 % 1,6 % Slovakia 5 421 349 1,2 % 13 1,9 % 7 2,2 % 1,8 % Suomi 5 471 753 1,2 % 13 1,9 % 7 2,2 % 1,8 % Tanska 5 659 715 1,3 % 13 1,9 % 7 2,2 % 1,8 % Bulgaria 7 202 198 1,6 % 17 2,5 % 10 3,1 % 2,4 % Itävalta 8 576 261 1,9 % 18 2,7 % 10 3,1 % 2,6 % Ruotsi 9 747 355 2,2 % 20 2,9 % 10 3,1 % 2,7 % Unkari 9 855 571 2,2 % 21 3,1 % 12 3,7 % 3,0 % Portugali 10 374 822 2,3 % 21 3,1 % 12 3,7 % 3,1 % Tšekki 10 538 275 2,4 % 21 3,1 % 12 3,7 % 3,1 % Kreikka 10 858 018 2,4 % 21 3,1 % 12 3,7 % 3,1 % Belgia 11 208 956 2,5 % 21 3,1 % 12 3,7 % 3,1 % Alankomaat 16 900 726 3,8 % 26 3,8 % 13 4,0 % 3,9 % Romania 19 870 647 4,5 % 32 4,7 % 14 4,3 % 4,5 % Puola 38 005 614 8,6 % 51 7,5 % 27 8,4 % 8,2 % Espanja 46 449 565 10,5 % 54 8,0 % 27 8,4 % 8,9 % Italia 60 795 612 13,7 % 73 10,8 % 29 9,0 % 11,2 % Ranska 66 415 161 15,0 % 74 10,9 % 29 9,0 % 11,6 % Saksa 81 197 537 18,3 % 96 14,2 % 29 9,0 % 13,8 % Yhteensä 443 526 213 100,0 % 678 100,0 % 323 100,0 % 100,0 %



Liite 6: DGT:n ja SCIC:n muissa kuin johtotehtävissä toimivan AD-henkilöstön kansalaisuusjakauma 1.1.2017 Väestö 2015 ja MEPit ja äänet neuvostossa Ohjeellinen osuus Päälliköt, tavoite

(2017) Tilanne 1.1.2017 Ylijäämä tai alijäämä

suhteessa tavoitteeseen Onko havaittu merkittävää epätasapainoa? AD5–AD14

muut kuin johtotehtävät,

DGT ja SCIC Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Päälliköitä Prosenttiosuus Päälliköitä

(2017) Prosenttiosuus

tavoitteesta Belgia 3,1 % 2,5 % 63 50 147 7,3 % 84 233 % Bulgaria 2,4 % 1,9 % 49 39 75 3,7 % 26 154 % Tšekki 3,1 % 2,5 % 62 50 80 3,9 % 18 129 % Tanska 1,8 % 1,4 % 36 29 65 3,2 % 29 180 % Saksa 13,8 % 11,1 % 280 224 165 8,1 % 115 59 % KYLLÄ Viro 0,8 % 0,6 % 16 13 67 3,3 % 51 410 % Irlanti 1,6 % 1,3 % 33 26 40 2,0 % 7 123 % Kreikka 3,1 % 2,5 % 63 50 84 4,1 % 21 134 % Espanja 8,9 % 7,1 % 181 145 124 6,1 % 57 69 % KYLLÄ Ranska 11,6 % 9,3 % 235 188 98 4,8 % 137 42 % KYLLÄ Kroatia 1,6 % 1,3 % 32 26 59 2,9 % 27 184 % Italia 11,2 % 8,9 % 226 181 129 6,4 % 97 57 % KYLLÄ Kypros 0,8 % 0,6 % 16 13 4 0,2 % 12 26 % KYLLÄ Latvia 1,0 % 0,8 % 19 15 70 3,5 % 51 362 % Liettua 1,5 % 1,2 % 30 24 71 3,5 % 41 236 % Luxemburg 0,8 % 0,6 % 15 12 3 0,1 % 12 20 % KYLLÄ Unkari 3,0 % 2,4 % 61 49 74 3,7 % 13 121 % Malta 0,6 % 0,5 % 13 10 58 2,9 % 45 450 % Alankomaat 3,9 % 3,1 % 79 63 41 2,0 % 38 52 % KYLLÄ Itävalta 2,6 % 2,0 % 52 42 13 0,6 % 39 25 % KYLLÄ Puola 8,2 % 6,5 % 165 132 86 4,2 % 79 52 % KYLLÄ Portugali 3,1 % 2,4 % 62 49 89 4,4 % 27 144 % Romania 4,5 % 3,6 % 91 73 80 3,9 % 11 88 % Slovenia 1,0 % 0,8 % 19 16 72 3,6 % 53 370 % Slovakia 1,8 % 1,4 % 36 29 70 3,5 % 34 195 % Suomi 1,8 % 1,4 % 36 29 94 4,6 % 58 262 % Ruotsi 2,7 % 2,2 % 56 45 68 3,4 % 12 122 %





Liite 7a: Muiden pääosastojen kuin DGT:n ja SCIC:n AD5–AD8-henkilöstön kansalaisuusjakauma 1.1.2017 Väestö 2015 ja MEPit ja äänet neuvostossa Ohjeellinen osuus Päälliköt, tavoite

(2017) Tilanne 1.1.2017 Ylijäämä tai alijäämä

suhteessa tavoitteeseen Onko havaittu merkittävää epätasapainoa? AD5–AD8-henkilöstö

(ei DGT eikä SCIC) Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Päälliköitä Prosenttiosuus Päälliköitä

(2017) Prosenttiosuus

tavoitteesta Belgia 3,1 % 2,5 % 131 105 300 7,1 % 169 229 % Bulgaria 2,4 % 1,9 % 102 81 259 6,1 % 157 255 % Tšekki 3,1 % 2,5 % 129 103 135 3,2 % 6 105 % Tanska 1,8 % 1,4 % 75 60 25 0,6 % 50 33 % KYLLÄ Saksa 13,8 % 11,1 % 582 466 354 8,4 % 228 61 % KYLLÄ Viro 0,8 % 0,6 % 34 27 39 0,9 % 5 115 % Irlanti 1,6 % 1,3 % 68 54 28 0,7 % 40 41 % KYLLÄ Kreikka 3,1 % 2,5 % 130 104 145 3,4 % 15 111 % Espanja 8,9 % 7,1 % 377 301 318 7,5 % 59 84 % Ranska 11,6 % 9,3 % 490 392 353 8,4 % 137 72 % KYLLÄ Kroatia 1,6 % 1,3 % 67 53 93 2,2 % 26 140 % Italia 11,2 % 8,9 % 470 376 441 10,5 % 29 94 % Kypros 0,8 % 0,6 % 33 26 34 0,8 % 1 105 % Latvia 1,0 % 0,8 % 40 32 48 1,1 % 8 119 % Liettua 1,5 % 1,2 % 63 50 77 1,8 % 14 123 % Luxemburg 0,8 % 0,6 % 32 25 0 0,0 % 32 0 % KYLLÄ Unkari 3,0 % 2,4 % 127 102 218 5,2 % 91 172 % Malta 0,6 % 0,5 % 27 21 30 0,7 % 3 112 % Alankomaat 3,9 % 3,1 % 164 131 82 1,9 % 82 50 % KYLLÄ Itävalta 2,6 % 2,0 % 108 86 65 1,5 % 43 60 % KYLLÄ Puola 8,2 % 6,5 % 344 275 462 11,0 % 118 134 % Portugali 3,1 % 2,4 % 129 103 61 1,4 % 68 47 % KYLLÄ Romania 4,5 % 3,6 % 190 152 453 10,7 % 263 238 % Slovenia 1,0 % 0,8 % 41 32 50 1,2 % 9 123 % Slovakia 1,8 % 1,4 % 75 60 80 1,9 % 5 107 % Suomi 1,8 % 1,4 % 75 60 30 0,7 % 45 40 % KYLLÄ Ruotsi 2,7 % 2,2 % 116 93 36 0,9 % 80 31 % KYLLÄ



Liite 7b: Muiden pääosastojen kuin DGT:n ja SCIC:n muissa kuin johtotehtävissä toimivan AD9–AD12-henkilöstön kansalaisuusjakauma 1.1.2017 Väestö 2015 ja MEPit ja äänet neuvostossa Ohjeellinen osuus Päälliköt, tavoite

(2017) Tilanne 1.1.2017 Ylijäämä tai alijäämä

suhteessa tavoitteeseen Onko havaittu merkittävää epätasapainoa? AD9–AD12 muissa kuin johtotehtävissä (ei DGT eikä SCIC) Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Absoluuttinen määrä Merkittävä epätasapaino, jos pienempi kuin Päälliköitä Prosenttiosuus Päälliköitä

(2017) Prosenttiosuus

tavoitteesta Belgia 3,1 % 2,5 % 123 98 571 14,4 % 448 464 % Bulgaria 2,4 % 1,9 % 95 76 8 0,2 % 87 8 % KYLLÄ Tšekki 3,1 % 2,5 % 121 97 68 1,7 % 53 56 % KYLLÄ Tanska 1,8 % 1,4 % 71 56 71 1,8 % 0 101 % Saksa 13,8 % 11,1 % 546 437 503 12,7 % 43 92 % Viro 0,8 % 0,6 % 32 25 22 0,6 % 10 69 % KYLLÄ Irlanti 1,6 % 1,3 % 64 51 74 1,9 % 10 116 % Kreikka 3,1 % 2,5 % 122 98 164 4,1 % 42 134 % Espanja 8,9 % 7,1 % 353 282 376 9,5 % 23 107 % Ranska 11,6 % 9,3 % 459 367 505 12,8 % 46 110 % Kroatia 1,6 % 1,3 % 62 50 3 0,1 % 59 5 % KYLLÄ Italia 11,2 % 8,9 % 441 353 481 12,2 % 40 109 % Kypros 0,8 % 0,6 % 30 24 21 0,5 % 9 69 % KYLLÄ Latvia 1,0 % 0,8 % 38 30 21 0,5 % 17 56 % KYLLÄ Liettua 1,5 % 1,2 % 59 47 41 1,0 % 18 70 % KYLLÄ Luxemburg 0,8 % 0,6 % 30 24 20 0,5 % 10 67 % KYLLÄ Unkari 3,0 % 2,4 % 119 95 82 2,1 % 37 69 % KYLLÄ Malta 0,6 % 0,5 % 25 20 17 0,4 % 8 68 % KYLLÄ Alankomaat 3,9 % 3,1 % 154 123 160 4,0 % 6 104 % Itävalta 2,6 % 2,0 % 101 81 121 3,1 % 20 120 % Puola 8,2 % 6,5 % 322 258 162 4,1 % 160 50 % KYLLÄ Portugali 3,1 % 2,4 % 121 96 107 2,7 % 14 89 % Romania 4,5 % 3,6 % 178 143 23 0,6 % 155 13 % KYLLÄ Slovenia 1,0 % 0,8 % 38 30 29 0,7 % 9 76 % KYLLÄ Slovakia 1,8 % 1,4 % 70 56 36 0,9 % 34 51 % KYLLÄ Suomi 1,8 % 1,4 % 70 56 129 3,3 % 59 184 % Ruotsi 2,7 % 2,2 % 109 87 137 3,5 % 28 126 % Liite 7c: Ison-Britannian kansalaiset – muissa kuin johtotehtävissä toimiva AD-henkilöstö 1.1.2017 palkkaluokittain Ison-Britannian kansalaiset

muissa kuin johtotehtävissä AD5–AD8 AD9–AD12 AD13–AD14 Yhteensä muualla kuin DGT:ssä ja SCIC:ssä 81 170 110 361 DGT:ssä ja SCIC:ssä 50 56 41 147 Yhteensä 131 226 151 508 Ikäjakauma



Liite 7d: Kaksoiskansalaisuus – komission virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt 1.1.2018 Toinen kansalaisuus AUT BEL BGR CYP CZE DEU DNK ESP EST FIN FRA GBR GRC HRV HUN IRL ITA LTU LUX LVA MLT NLD POL PRT ROU SVK SVN SWE Yhteensä Ensimmäinen kansalaisuus AUT 1 3 2 1 7 BEL 2 2 2 4 7 1 26 15 12 2 2 3 13 5 2 6 3 4 1 1 1 114 BGR 1 17 6 1 14 3 1 1 2 46 CYP 3 1 4 6 9 1 24 CZE 1 3 1 3 5 1 1 15 DEU 2 7 1 4 12 12 4 1 2 1 2 1 2 3 1 1 2 1 59 DNK 3 4 1 1 9 ESP 7 3 16 5 1 1 1 34 EST 1 1 FIN 1 1 FRA 2 28 1 1 14 8 2 31 2 14 2 7 7 3 5 1 128 GBR 12 3 4 1 25 4 1 1 27 7 15 1 4 2 4 111 GRC 2 20 3 3 11 4 2 1 1 1 48 HRV 2 2 3 1 4 1 1 14 HUN 1 5 7 13 1 2 1 4 34 IRL 4 1 2 57 1 1 1 1 68 ITA 1 13 1 10 1 13 17 1 3 1 1 1 2 2 67 LTU 1 1 1 1 1 5 LUX 1 2 2 1 6 LVA 1 1 MLT 1 1 2 NLD 2 1 5 1 1 10 POL 22 9 1 2 22 4 1 4 1 2 1 2 71 PRT 8 1 1 2 1 2 1 1 17 ROU 56 6 20 2 1 8 6 3 2 2 1 1 108 SVK 5 4 3 4 2 2 20 SVN 1 1 1 1 3 1 8 SWE 2 3 3 1 1 2 1 13 Yhteensä 11 220 4 6 9 83 3 25 1 3 203 173 36 10 19 33 72 2 30 1 0 25 21 13 15 5 3 15 1 041 Liite 8a: Tilastotietoja EPSOn järjestämistä AD5-kilpailuista (pois lukien kielipalvelutehtävät) 2010–06/2017 EPSO, AD5-kilpailut, 2010–06/2017 Hakemukset Kilpailun läpäisseet Väestö (miljoonaa) Ohjeellinen osuus Kilpailun läpäisseet maittain Ylijäämä tai alijäämä / ohjeellinen osuus Kilpailun läpäisseet, % ohjeellisesta osuudesta Merkittävä epätasapaino EPSOn luettelossa*? Osallistujat

/ milj. asukasta Onnistumis-prosentti Belgia 19 795 171 11,2 3,1 % 11,1 % 8,0 % 357 % 1 766 0,9 % Bulgaria 11 275 38 7,2 2,4 % 2,5 % 0,1 % 103 % 1 565 0,3 % Tšekki 3 452 15 10,5 3,1 % 1,0 % 2,1 % 32 % KYLLÄ 328 0,4 % Tanska 1 966 10 5,7 1,8 % 0,7 % 1,1 % 36 % KYLLÄ 347 0,5 % Saksa 17 583 205 81,2 13,8 % 13,3 % 0,5 % 97 % 217 1,2 % Viro 1 789 2 1,3 0,8 % 0,1 % 0,7 % 16 % KYLLÄ 1 362 0,1 % Irlanti 2 028 11 4,6 1,6 % 0,7 % 0,9 % 44 % KYLLÄ 438 0,5 % Kreikka 18 787 49 10,9 3,1 % 3,2 % 0,1 % 103 % 1 730 0,3 % Espanja 27 569 177 46,4 8,9 % 11,5 % 2,6 % 129 % 594 0,6 % Ranska 19 208 163 66,4 11,6 % 10,6 % 1,0 % 91 % 289 0,8 % Kroatia 4 239 26 4,2 1,6 % 1,7 % 0,1 % 109 % 1 003 0,6 % Italia 49 325 261 60,8 11,2 % 17,0 % 5,8 % 152 % 811 0,5 % Kypros 1 077 0 0,8 0,8 % 0,0 % 0,8 % 0 % KYLLÄ 1 272 0,0 % Latvia 2 172 7 2,0 1,0 % 0,5 % 0,5 % 48 % KYLLÄ 1 094 0,3 % Liettua 4 339 9 2,9 1,5 % 0,6 % 0,9 % 39 % KYLLÄ 1 485 0,2 % Luxemburg 526 0 0,6 0,8 % 0,0 % 0,8 % 0 % KYLLÄ 934 0,0 % Unkari 6 435 56 9,9 3,0 % 3,6 % 0,6 % 121 % 653 0,9 % Malta 930 5 0,4 0,6 % 0,3 % 0,3 % 51 % 2 166 0,5 % Alankomaat 4 532 71 16,9 3,9 % 4,6 % 0,7 % 119 % 268 1,6 % Itävalta 3 779 38 8,6 2,6 % 2,5 % 0,1 % 96 % 441 1,0 % Puola 11 452 30 38,0 8,2 % 2,0 % 6,2 % 24 % KYLLÄ 301 0,3 % Portugali 10 322 32 10,4 3,1 % 2,1 % 1,0 % 68 % 995 0,3 % Romania 25 933 91 19,9 4,5 % 5,9 % 1,4 % 131 % 1 305 0,4 % Slovenia 2 475 6 2,1 1,0 % 0,4 % 0,6 % 41 % KYLLÄ 1 200 0,2 % Slovakia 4 144 17 5,4 1,8 % 1,1 % 0,7 % 63 % 764 0,4 % Suomi 3 208 23 5,5 1,8 % 1,5 % 0,3 % 84 % 586 0,7 % Ruotsi 3 132 24 9,7 2,7 % 1,6 % 1,2 % 57 % 321 0,8 % EU27 261 472 1 537 443,5 100,0 % 100,0 % 0,0 % 100 % 590 0,6 % Huom.: Kroatian lukuja on oikaistu tarkastelujakson aikana järjestettyjen laajentumiseen liittyvien kilpailujen ottamiseksi huomioon.

*: Kilpailun läpäisseiden osuus on alle 50 % ohjeellisesta osuudesta.





Liite 8b: Tilastotietoja EPSOn järjestämistä erikoisalojen AD-kilpailuista (pois lukien kielipalvelutehtävät) 2010–2016 EPSO, erikoisalojen AD-kilpailut 2010–2016 Hakemukset Kilpailun läpäisseet Väestö (miljoonaa) Ohjeellinen osuus Kilpailun läpäisseet maittain Ylijäämä tai alijäämä / ohjeellinen osuus Prosessin läpäisseet, % ohjeellisesta osuudesta Merkittävä epätasapaino EPSOn luettelossa*? Osallistujat Onnistumisprosentti / milj. asukasta Belgia 4 862 122 11,2 3,1 % 10,0 % 6,9 % 322 % 434 2,5 % Bulgaria 2 172 21 7,2 2,4 % 1,7 % 0,7 % 72 % 302 1,0 % Tšekki 451 8 10,5 3,1 % 0,7 % 2,4 % 21 % KYLLÄ 43 1,8 % Tanska 219 10 5,7 1,8 % 0,8 % 1,0 % 46 % KYLLÄ 39 4,6 % Saksa 2 886 132 81,2 13,8 % 10,9 % 3,0 % 79 % 36 4,6 % Viro 313 6 1,3 0,8 % 0,5 % 0,3 % 61 % 238 1,9 % Irlanti 571 11 4,6 1,6 % 0,9 % 0,7 % 56 % 123 1,9 % Kreikka 3 955 78 10,9 3,1 % 6,4 % 3,3 % 208 % 364 2,0 % Espanja 7 493 157 46,4 8,9 % 12,9 % 4,0 % 145 % 161 2,1 % Ranska 5 324 106 66,4 11,6 % 8,7 % 2,9 % 75 % 80 2,0 % Kroatia 875 19 4,2 1,6 % 1,6 % 0,0 % 100 % 207 2,2 % Italia 10 420 245 60,8 11,2 % 20,2 % 9,0 % 181 % 171 2,4 % Kypros 238 3 0,8 0,8 % 0,2 % 0,5 % 32 % KYLLÄ 281 1,3 % Latvia 327 6 2,0 1,0 % 0,5 % 0,5 % 52 % 165 1,8 % Liettua 767 13 2,9 1,5 % 1,1 % 0,4 % 72 % 263 1,7 % Luxemburg 117 3 0,6 0,8 % 0,2 % 0,5 % 33 % KYLLÄ 208 2,6 % Unkari 1 019 32 9,9 3,0 % 2,6 % 0,4 % 87 % 103 3,1 % Malta 147 2 0,4 0,6 % 0,2 % 0,5 % 26 % KYLLÄ 342 1,4 % Alankomaat 954 35 16,9 3,9 % 2,9 % 1,0 % 74 % 56 3,7 % Itävalta 636 27 8,6 2,6 % 2,2 % 0,3 % 87 % 74 4,2 % Puola 2 093 44 38,0 8,2 % 3,6 % 4,5 % 44 % KYLLÄ 55 2,1 % Portugali 2 515 34 10,4 3,1 % 2,8 % 0,3 % 92 % 242 1,4 % Romania 424 47 19,9 4,5 % 3,9 % 0,6 % 86 % 21 11,1 % Slovenia 526 11 2,1 1,0 % 0,9 % 0,1 % 94 % 255 2,1 % Slovakia 744 16 5,4 1,8 % 1,3 % 0,5 % 74 % 137 2,2 % Suomi 501 12 5,5 1,8 % 1,0 % 0,8 % 56 % 92 2,4 % Ruotsi 476 15 9,7 2,7 % 1,2 % 1,5 % 45 % KYLLÄ 49 3,2 % EU27 51 025 1 215 443,5 100,0 % 100,0 % 0,0 % 100 % 115 2,4 % Huom.: Kroatian lukuja on oikaistu tarkastelujakson aikana järjestettyjen laajentumiseen liittyvien kilpailujen ottamiseksi huomioon.

*: Kilpailun läpäisseiden osuus on alle 50 % ohjeellisesta osuudesta.



Liite 8c: Validoidut hakemukset viimeisimmässä (käynnissä olevassa) AD-kilpailussa EPSO AD/338/17 Hakemukset Väestö (miljoonaa) Osallistujat

/ milj. asukasta* Prosenttiosuutena EU:n keskiarvosta Belgia 2 073 11,2 185 274 % Bulgaria 913 7,2 127 188 % Tšekki 264 10,5 25 37 % Tanska 197 5,7 35 52 % Saksa 1 867 81,2 23 34 % Viro 152 1,3 116 171 % Irlanti 245 4,6 53 78 % Kreikka 3 306 10,9 304 451 % Espanja 3 731 46,4 80 119 % Ranska 2 184 66,4 33 49 % Kroatia 525 4,2 124 184 % Italia 6 341 60,8 104 155 % Kypros 163 0,8 192 285 % Latvia 156 2,0 79 116 % Liettua 370 2,9 127 188 % Luxemburg 71 0,6 126 187 % Unkari 533 9,9 54 80 % Malta 103 0,4 240 355 % Alankomaat 1 072 16,9 63 94 % Itävalta 507 8,6 59 88 % Puola 1 025 38,0 27 40 % Portugali 1 028 10,4 99 147 % Romania 1 875 19,9 94 140 % Slovenia 248 2,1 120 178 % Slovakia 297 5,4 55 81 % Suomi 399 5,5 73 108 % Ruotsi 288 9,7 30 44 % EU 29 933 443,5 67 100 % *: Ei ole verrattavissa vuosia 2010–2017 koskevaan taulukkoon, joka kattaa useita kilpailuja.



Liite 9: Yhteenveto muiden toimielinten toimittamista tiedoista

Huom.: Kunkin toimielimen tiedonanto ja sanamuodot kuvastavat sen ilmoittamia tietoja. Toimielin Maantieteellisen tasapainon arvioinnissa käytettävät menetelmät ja kriteerit (Merkittävän) epätasapainon indikaattori(t) Havaittu (merkittävä) epätasapaino jäsenvaltioittain Epätasapainon objektiivinen perustelu Odotettavissa oleva epätasapaino 27 artiklan mukaisesti toteutettu/suunniteltu toimenpide Euroopan parlamentti Euroopan parlamentti ei ole vielä keskustellut asiasta. Tämän vuoksi oikealla olevat sarakkeet perustuvat seuraaviin olettamuksiin: ·Maantieteellistä tasapainoa voidaan arvioida kokonaisuutena (kaikki tehtäväryhmät yhdessä). ·Kunkin jäsenvaltion kohortin osuutta EP:n pääsihteeristössä voidaan verrata saman jäsenvaltion osuuteen EU:n koko väestöstä. Aliedustettu: UK ja vähemmässä määrin DE.

Yliedustettu: BE, EE, FI, HR, LT, LU, LV, MT, SL ja SK. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: ·UK, DE: EU:n toimielimet ja/tai EU-ura eivät ole riittävän houkuttelevia; kilpailun läpäisseiden hakijoiden määrä EPSO:n varallaololuetteloissa. ·BE, LU: työpaikan sijainnin vaikutus ja rajatylittävän työssäkäynnin vaikutus. ·BE, EE, FI, HR, LT, LU, LV, MT, SL ja SK: kielipalvelut (kääntäminen, tulkkaus, juristi-lingvistit) tarjotaan kaikilla virallisilla kielillä; tarvittavan kielipalveluhenkilöstön vähimmäismäärällä on suurempi vaikutus pienten jäsenvaltioiden tapauksessa. EI EI/EI Neuvoston pääsihteeristö Maantieteellistä tasapainoa arvioidaan kokonaisuutena (kaikki tehtäväryhmät yhdessä). Vertailuarvo: kullakin jäsenvaltiolla seuraavien osuuksien keskiarvo: -osuus EU:n väestöstä -osuus MEPeistä -osuus neuvoston äänimäärästä ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa. Epätasapainoa on silloin, kun kansalaisten osuus poikkeaa vertailuarvosta yli 20 prosenttia. Merkittävää epätasapainoa on silloin, kun tietyn maan kansalaisten osuus alittaa vertailuarvon 40 %:lla tai ylittää sen 400 %:lla. Merkittävä aliedustus: CY, DE ja UK. Merkittävä yliedustus: BE Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: CY, DE ja UK: kilpailun läpäisseiden hakijoiden määrä EPSO:n varallaololuetteloissa on pieni. BE: sijaintipaikkavaikutus.

Tasapainoon vaikuttaa myös kielipalvelujen suuri suhteellinen painoarvo. Hyvin vaikea ennakoida suuren epävarmuuden vuoksi. EI/EI Unionin tuomioistuin Maantieteellistä tasapainoa arvioidaan kokonaisuutena (kaikki tehtäväryhmät yhdessä). Vertailuarvo: Asianomaisen jäsenvaltion väestön osuus EU:n väestöstä. Epätasapainoa on silloin, kun ali- tai yliedustus on ilmiselvä.

Merkittävää epätasapainoa ei ole määritelty. Aliedustettu: UK.

Yliedustettu: FR, BE. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: ·FR, BE: tuomioistuimen työkieli on ranska (vaikutusta vähentää kielikurssien laaja tarjonta). ·UK: Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia on vaikea rekrytoida. EI EI/EI (myös brexit huomioon ottaen) Tilintarkastustuomioistuin Maantieteellistä tasapainoa arvioidaan kokonaisuutena (kaikki tehtäväryhmät yhdessä). Vertailuarvo: asianomaisen jäsenvaltion väestön osuus EU:n väestöstä. Epätasapainoa on silloin, kun kansalaisten osuus poikkeaa vertailuarvosta yli 20 %. Merkittävää epätasapainoa on silloin, kun poikkeama ylittää 50 %. Aliedustettu: UK

Yliedustettu: BE, PT. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: Luxemburgin erityispiirteet, kuten koko, houkuttelevuus, rajatyöntekijöiden suuri määrä ja maassa asuvien portugalilaisten suuri määrä. EI, paitsi ehkä AST-SC-tehtäväryhmässä. EI/EI Euroopan ulkosuhdehallinto Maantieteellistä tasapainoa arvioidaan tehtäväryhmätasolla (erityisesti AD-tasolla). Vertailuarvo: asianomaisen jäsenvaltion väestön osuus EU:n väestöstä. Merkittävää epätasapainoa on silloin, kun jonkin jäsenvaltion kansalaiset eivät ole edustettuina lainkaan (tai ovat merkittävästi aliedustettuina). Epätasapainoa ei ole havaittu. – EI EI/EI Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ETSK ei arvioi maantieteellistä epätasapainoa tiettyä menettelyä käyttäen virallisen määritelmän puutteen vuoksi. Se, että yhden tai useamman jäsenvaltion kansalaiset eivät ole edustettuina, voi olla merkki epätasapainosta. Aliedustettuina: CY

Huom.: ETSK onnistui kuitenkin rekrytoimaan henkilön määräpäivän jälkeen.

Suuri määrä työntekijöitä seuraavista maista: BE, IT, EE, LV, SL jne. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: EPSOn listoilla on hyvin vähän kyproslaisia;

virkoja on hyvin vähän henkilöstösupistusten vuoksi;

sijaintipaikkavaikutus ja

muut historialliset syyt (IT).

Tasapainoon vaikuttaa myös kielipalvelujen suhteellinen painoarvo. EI, paitsi ehkä AST-SC-tehtäväryhmässä. EI/EI Alueiden komitea Maantieteellistä tasapainoa arvioidaan kokonaisuutena (kaikki tehtäväryhmät yhdessä). Vertailuarvo: kullakin jäsenvaltiolla seuraavien osuuksien keskiarvo: -osuus EU:n väestöstä -osuus MEPeistä -osuus neuvoston äänimäärästä ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa. Epätasapainoa on silloin, kun kansalaisten osuus on 50 % pienempi tai 200 % suurempi kuin vertailuarvo. Merkittävää epätasapainoa on silloin, kun jokin osuus poikkeaa merkittävästi tästä haarukasta. Merkittävä aliedustus: LU ja UK.

Merkittävä yliedustus: BE. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: toimielimen koko; päätoimipaikan vaikutus; joidenkin jäsenvaltioiden kansalaiset eivät pidä EU:n toimielimiä riittävän houkuttelevana työnantajana; eräiden jäsenvaltioiden pieni koko. Koska AK on pieni toimielin, lukujen tulkinnassa on syytä noudattaa varovaisuutta. EI. Brexitillä tai olosuhteiden heikkenemisellä voi kuitenkin olla vaikutusta. EI/EI Euroopan oikeusasiamies Toimielimessä ei ole sen koon vuoksi koskaan määritelty maantieteellistä (epä)tasapainoa. Indikaattorina voitaisiin käyttää kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten edustusta väkiluvulla painotettuna. Epätasapainoa on silloin, kun ali- tai yliedustuksella ei ole objektiivisia perusteita. Merkittävä yliedustus: FR, AST-tehtäväryhmässä. Epätasapaino voidaan perustella objektiivisesti seuraavista syistä: ·sijaintipaikan (Ranska) vaikutus, ·rekrytointivaikeudet Strasbourgissa, ·historialliset syyt (paljon väliaikaisia toimia). EI EI/EI Euroopan tietosuojavaltuutettu (EDPS) EDPS on pieni toimielin, jonka toimiala on tarkkaan määritelty. Henkilöstö rekrytoidaan sen vuoksi tiettyjen profiilien ja tietosuoja-alaa koskevien EPSOn varallaololuetteloiden perusteella pienestä hakijarekisteristä. Erityisprofiilien ja rekrytointivaikeuksien vuoksi tasapainoista edustusta ei ole pohdittu. – EI – EI EI/EI Liite 10: AD-henkilöstön kansalaisuusjakauma EU:n toimielimissä (henkilöstömäärä) AD-virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt 1.1.2017

Lähde: toimielimiltä saadut tiedot AD-virkamiehet ja väliaikainen henkilöstö EP Neuvoston pääsihteeristö Unionin tuomioistuin EUH ETSK AK Euroopan oikeusasiamies EDPS Yhteensä Belgia 182 116 108 72 30 16 0 6 530 Bulgaria 75 41 33 9 8 12 0 0 178 Tšekki 69 44 34 19 8 12 2 1 189 Tanska 60 44 35 32 14 3 2 1 191 Saksa 218 91 69 87 26 26 5 3 525 Viro 55 41 30 22 8 5 0 0 161 Irlanti 27 28 14 26 3 5 6 0 109 Kreikka 100 50 47 37 17 10 3 0 264 Espanja 175 86 70 77 20 12 2 4 446 Ranska 217 92 185 100 18 19 5 4 640 Kroatia 68 31 29 9 6 7 0 0 150 Italia 201 77 78 105 30 24 0 4 519 Kypros 6 2 2 3 0 0 0 1 14 Latvia 55 35 32 7 5 11 0 0 145 Liettua 56 38 33 19 9 9 0 0 164 Luxemburg 13 6 9 4 1 0 0 0 33 Unkari 89 42 39 16 10 8 1 1 206 Malta 45 32 24 10 5 4 1 0 121 Alankomaat 63 32 22 32 10 6 1 1 167 Itävalta 32 18 13 24 9 2 2 0 100 Puola 111 61 43 39 11 20 2 2 289 Portugali 84 62 38 31 10 7 1 0 233 Romania 97 57 37 24 15 14 1 1 246 Slovenia 58 40 32 13 4 10 0 1 158 Slovakia 64 37 32 5 7 12 0 0 157 Suomi 91 58 31 19 11 10 1 0 221 Ruotsi 70 40 36 34 8 8 1 1 198 UK 118 50 50 72 15 10 1 0 316 Yhteensä 2 499 1 351 1 205 947 318 282 37 31 6 670 Liite 11: AD-henkilöstön kansalaisuusjakauma EU:n toimielimissä (AD-henkilöstön prosenttiosuus)