euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevista teknisistä ja liiketoimintaa koskevista vaatimuksista sekä asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 260/2012 soveltamisesta

SEPA-suoraveloitusten osalta joissakin jäsenvaltioissa päätettiin lopettaa perinteiset suoraveloitukset ja valittiin SEPA-tilisiirrot ja sähköisen laskutuksen yhdistäviä ratkaisuja. Tällaisissa tapauksissa maksupalveluntarjoajat voivat silti tarjota SEPA-suoraveloituksia kyseisessä maassa, mutta niitä käytetään lähinnä rajatylittävissä maksutapahtumissa eikä suoraveloitusta käytetä enää kansallisissa maksutapahtumissa. Tarkoituksena on palvella lähinnä yrityksiä, jotka tarvitsevat suoraveloituksia rajatylittäviä toimintojaan varten. Tällaisten maiden kohdalle on taulukoihin 2, 5 ja 6 merkitty ”ei sovellu” eli ”–”, vaikka maissa voi esiintyä hyvin vähäistä SEPA-suoraveloitusten käyttöä.

SEPA-hanke ei päättynyt siihen, että SEPA-tilisiirtoja ja ‑suoraveloituksia koskeviin SEPA-standardeihin siirtyminen saatettiin päätökseen. Hanke jatkuu yhä yhtenäisen euromaksualueen kehittämiseen osallistuvilla aloitteilla. Niitä ovat esimerkiksi ”SCT inst”, joka on euromääräisiä pikamaksuja koskeva marraskuussa 2017 käynnistettävä yleiseurooppalainen hanke, ja Mobile Proxy Forum ‑aloite, jolla pyritään koko EU:ssa yhteentoimiviin matkaviestimillä tehtäviin vertaismaksuihin. Näitä molempia hankkeita tukee euromaksualueen vähittäismaksuneuvosto, jonka puheenjohtajana toimii Euroopan keskuspankki ja jossa Euroopan komissio on tarkkailijana.

Tässä kertomuksessa todetaan, että kaiken kaikkiaan SEPA-asetusta sovelletaan asianmukaisesti kaikkialla EU:ssa. Tällä hetkellä ei ole tarvetta antaa lainsäädäntöehdotusta jatkotoimena. Jäsenvaltiot ovat puuttuneet niihin harvoihin ja hyvin määriteltyihin ongelmiin (IBAN-tilinumeroiden syrjintä ja toimivaltaisten viranomaisten valtuudet), joita edelleen esiintyy, ja niiden ratkaisemista olisi seurattava tarkkaan. Tärkein tiiviisti seurattava kysymys on maksunsaajien harjoittama IBAN-tilinumeroiden syrjintä (eli se, että maksajia vaaditaan maksamaan tietyssä maassa sijaitsevalta tililtä, mikä on asetuksen 9 artiklan vastaista), sillä vaikka tapausten määrä on pienentynyt, uusia tapauksia saattaa vielä ilmaantua.

Euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevista teknisistä ja liiketoimintaa koskevista vaatimuksista sekä asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta annettu asetus (EU) N:o 260/2012, josta käytetään myös nimitystä SEPA-asetus tai yhtenäistä euromaksualuetta koskeva asetus tai SEPAn määräaikoja koskeva asetus, annettiin vuonna 2012. Asetus on ollut merkittävä parannus sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta pyrittäessä luomaan euromääräisten sähköisten maksujen yhdentyneet markkinat, joilla ei tehdä eroa kansallisten ja rajatylittävien maksujen välillä.

euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevista teknisistä ja liiketoimintaa koskevista vaatimuksista sekä asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 260/2012 soveltamisesta

Euroalueeseen kuulumattomilta jäsenvaltioilta SEPA-asetuksessa edellytettiin siirtymistä viimeistään 31. lokakuuta 2016, kuten asetuksen 16 artiklan 8 kohdassa todetaan: ”Sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien maksupalveluntarjoajien ja maksupalvelua sellaisessa jäsenvaltiossa käyttävien maksupalvelunkäyttäjien, jonka rahayksikkö ei ole euro, on noudatettava 4 ja 5 artiklan vaatimuksia viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2016. Sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien pieniä maksuja välittävien maksujärjestelmien hoitajien, jonka rahayksikkö ei ole euro, on noudatettava 4 artiklan 2 kohdan vaatimuksia viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2016.”

Lisäksi Euroopan komission yksiköt tiedottivat yksittäisille kantelijoille näiden oikeuksista ja neuvoivat heitä ottamaan yhteyttä kansallisiin viranomaisiin, jotka on nimetty varmistamaan SEPA-asetuksen noudattaminen kansallisella tasolla.

Lisäksi Euroopan komission yksiköt lähettivät vuosina 2015 ja 2016 noin viisitoista kirjettä jäsenvaltioille, joissa oli ilmoitettu esiintyvän IBAN-tilinumeroiden syrjintää, ja tiedustelivat jatkuvasta syrjivästä kohtelusta, johon kansalliset viranomaiset eivät olleet puuttuneet. Vaikutti siltä, että useissa jäsenvaltioissa oli nimetty viranomaisia, jotka vastasivat noudattamisen varmistamisesta maksupalveluntarjoajien osalta, mutta eivät maksupalvelunkäyttäjien (kuten yleishyödyllisiä palveluja tarjoavan yrityksen) osalta. Lisätietoja on 2.4 luvussa.

Kansalliset viranomaiset ovat puuttuneet näihin ongelmiin seuraavasti:

·Alankomaiden keskuspankki De Nederlandsche Bank (DNB) on saanut maksupalvelunkäyttäjiltä yli 250 kantelua, jotka koskevat IBAN-tilinumeroiden syrjintää, pääasiassa yrityksiä koskevia kuluttajien kanteluja. DNB on osallistunut näiden tapausten käsittelyyn erityisen aktiivisesti ehdottamalla välitystä ja auttamalla ratkaisemaan kanteluja. Jotta ulkomaalaisten maksupalvelunkäyttäjien syrjintään liittyvä ongelma voitaisiin ratkaista, DNB on myös ottanut käyttöön yhteistyöjärjestelyjä muiden asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten, kuten keskuspankkien, kanssa.

·Saksan rahoitusvalvontaviranomainen Bafin ja Saksan keskuspankki Bundesbank kirjasivat vuoden 2016 loppuun mennessä 75 kantelua, joista 66 liittyi IBAN-tilinumeroiden syrjintään. Kun kantelut olivat perusteltuja, voitiin tarjota oikeuskeinot sekä maksupalveluntarjoajien että maksupalvelunkäyttäjien tekemien rikkomisten osalta. Yrityksiltä saadun palautteen mukaan kyse oli usein teknisistä muunto-ongelmista, jotka korjattiin ajan mittaan. Näyttää siltä, että erilaisilla toteutetuilla toimilla saatiin ratkaistua nämä ongelmat.

·Italian keskuspankki Banca d’Italia sai 4 kantelua vuonna 2013, 35 kantelua vuonna 2014, 14 kantelua vuonna 2015 ja 6 kantelua vuonna 2016. Italian kilpailuviranomainen ei ole saanut tähän mennessä yhtään kantelua. Vuonna 2017 Banca d’Italia sai kaksi IBAN-tilinumeroiden syrjintään liittyvää kantelua. Kuten yleensä samanlaisissa asioissa, Banca d’Italia edistää näiden ongelmien ratkaisemista ottamalla yhteyttä molempiin osapuoliin ja helpottamalla vuoropuhelua.

IBAN-tilinumeroiden syrjintätapauksia ilmoitettiin erityisesti maissa, joissa SEPA-suoraveloituksia käytetään paljon ja/tai kuluttajat tai yritykset pitävät niitä kätevinä (kuten Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Saksassa, Espanjassa tai Alankomaissa) ja haluavat käyttää niitä mielellään myös rajatylittävissä maksuissa, mihin SEPA-asetus tarjoaa mahdollisuuden. Suurin osa ilmoitetuista tapauksista johtuu siitä, että maksupalvelunkäyttäjillä on puutteelliset tiedot asetuksen vaatimuksista, tai perinteisten prosessien rajoituksista, joiden vuoksi ulkomaalaisia IBAN-tilinumeroita ei voida käyttää (esimerkiksi verkko- tai paperilomakkeet, joissa IBAN-tilinumeron numeromerkkimäärä on rajoitettu tiettyyn määrään tai joissa esitetään esitäytetty maatunnus).

Sitä vastoin maissa, joissa SEPA-suoraveloitukset eivät ole laajassa käytössä tai jotka eivät kuulu euroalueeseen, saadaan yleensä vähemmän kanteluja. Esimerkiksi Bulgaria, Irlanti, Kreikka, Kroatia, Kypros, Liettua, Luxemburg, Malta, Puola, Romania, Ruotsi, Slovenia, Tanska, Tšekki, Unkari ja Viro raportoivat yhteensä alle 20 kantelusta, jotka on tehty siirtymisen päättymispäivän (maan mukaan joko 1. elokuuta 2014 tai 31. lokakuuta 2016) jälkeen.

2.4.Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen ja valtuudet

SEPAan siirtymiseen osallistui useita eri viranomaisia, kuten Euroopan keskuspankki ja kansalliset keskuspankit. Keskeisiä sidosryhmiä siirtymisessä olivat kansalliset toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat asetuksen noudattamisen varmistamisesta.

Tässä suhteessa siirtymisprosessin ja siirtymisen päättymispäivän 1. elokuuta 2014 jälkeisten kuukausien aikana esiin tullut ongelma on kansallisten toimivaltaisten viranomaisten toiminnan laajuus. Asetuksen 10 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot nimeävät toimivaltaisia viranomaisia, jotka vastaavat asetuksen noudattamisen varmistamisesta. Joissakin jäsenvaltioissa SEPA-asetusta tulkittiin niin, että kansallisille viranomaisille asetettu velvoite rajoittuu sen varmistamiseen, että maksupalveluntarjoajat noudattavat asetusta, vaikka asetus (9 artikla) sisältää itse asiassa velvoitteita myös maksupalvelunkäyttäjien (maksunsaajien) osalta.

Käytännössä lähes kaikki maksupalveluntarjoajat noudattivat asetusta siirtymisen päättymispäivänä eli 1. elokuuta 2014. Tilanne oli kuitenkin erilainen useiden maksupalvelunkäyttäjien osalta, olipa sitten kyse veroviranomaisista, energiapalvelujen tarjoajista, televiestintäoperaattoreista, vakuutusyhtiöistä tai muista yleishyödyllisiä palveluja tarjoavista yrityksistä. Ne eivät noudattaneet asetusta eivätkä etenkään sen 9 artiklaa, joka koskee minkä tahansa EU:ssa sijaitsevan euromääräisen maksutilin hyväksymistä maksujen suorittamiseen tai vastaanottamiseen.

Jäsenvaltioiden nimeämille toimivaltaisille viranomaisille, jotka ovat useimmiten keskuspankkeja, ei monissa tapauksissa ollut annettu valtuuksia näihin maksupalvelunkäyttäjiin nähden. Näin ollen komissio käynnisti tapauksissa rikkomusmenettelyä valmistelevan vaiheen (EU Pilot ‑hankkeen puitteissa) sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot nimeäisivät viranomaisia myös varmistamaan, että maksupalvelunkäyttäjät noudattavat asetusta. Kaikki jäsenvaltiot kolmea lukuun ottamatta noudattavat nyt asetuksen vaatimuksia.

Toimivaltaiset viranomaiset ja yhteyspisteet kanteluja varten luetellaan liitteessä.

3.Päätelmät ja SEPA-hankkeen seuraavat toimet

Kaiken kaikkiaan SEPA-asetusta on sovellettu ja pantu täytäntöön asianmukaisesti kaikkialla EU:ssa. Tällä hetkellä ei ole tarvetta antaa lainsäädäntöehdotusta jatkotoimena. Muutamia käsiteltyjä ongelmia, erityisesti IBAN-tilinumeroiden syrjintää, seurataan kuitenkin edelleen tarkkaan sen varmistamiseksi, että ongelmat korjataan lopullisesti.

SEPA-tilisiirrot ja ‑suoraveloitukset ovat tuoneet EU:n kansalaisille tehokkaan tavan suorittaa euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia Euroopan unionissa. Standardin ansiosta maksumarkkinoille on tullut uusia toimijoita, jotka tarjoavat maksutoimeksiantopalveluja ja matkaviestimillä tehtäviä vertaismaksuja. Uudentyyppisten toimijoiden markkinoille tuloa voidaan odottaa myös tarkistetun maksupalveludirektiivin ja SEPAn uusien kehittämishankkeiden, kuten marraskuusta 2017 alkaen käytettävissä olevien SEPA-pikamaksujen, ansiosta.

Hankkeita tukee euromaksualueen vähittäismaksuneuvosto, jonka puheenjohtajana toimii Euroopan keskuspankki. Tämä uusi elin, joka korvasi SEPA-neuvoston, pyrkii edistämään yhtenäisten, innovatiivisten ja kilpailukykyisten markkinoiden kehittämistä euromääräisille vähittäismaksuille Euroopan unionissa. Neuvostossa on mukana eurooppalaisia vähittäismaksualan edustajia sekä kysyntä- (pankit, maksulaitokset ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat) että tarjontapuolelta (kuluttajat, vähittäiskauppiaat, vähittäisverkkokauppiaat, yritykset, pk-yritykset ja jäsenvaltioiden julkishallinnot). Lisäksi kokouksiin osallistuu viisi eurojärjestelmää edustavaa kansallista keskuspankkia ja yksi euroalueeseen kuulumattomia jäsenvaltioita edustava keskuspankki vuorotteluperiaatteen mukaisesti. Euroopan komissio osallistuu kokouksiin tarkkailijana.

Kansalliset SEPA-koordinointikomiteat ja niiden EU-foorumi, jonka komissio on perustanut, ovat olleet keskeisessä asemassa yhtenäisen euromaksualueen täytäntöönpanossa ja sen tavoitteen saavuttamisessa, että EU:n kansalaiset voivat suorittaa kaikki euromääräiset maksutapahtumansa missä tahansa EU:n jäsenvaltiossa yhdeltä ainoalta pankkitililtä. Vaikka SEPAan siirtyminen on nyt saatettu lähes päätökseen, maksujärjestelmien muutos jatkuu yhä vauhdilla. Useimmat kansallisista SEPA-komiteoista on muutettu kansallisiksi maksukomiteoiksi tai ‑neuvostoiksi, jotka ohjaavat tätä muutosta. Ne keskittyvät nyt uusiin haasteisiin, kuten pika- tai mobiilimaksuihin siirtymiseen. Kun toinen maksupalveludirektiivi tulee voimaan tammikuussa 2018, kansallisten komiteoiden on lisäksi seurattava muuta kehitystä ja etenkin uusien toimijoiden, kuten tilitietojen koontipalvelun tarjoajien ja maksutoimeksiantopalvelun tarjoajien, tuloa maksumarkkinoille.

Jotta voidaan tukea maksujen alalla tapahtuvaa kehitystä, koordinoida kansallisia aloitteita ja vaihtaa tietoja ja parhaita käytäntöjä, komissio tutkii parhaillaan tiiviissä yhteistyössä Euroopan keskuspankin kanssa, miten kansallisten SEPA-koordinointikomiteoiden EU-foorumi voitaisiin muuttaa näiden uudistettujen kansallisten maksukomiteoiden tai ‑neuvostojen foorumiksi.