[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 12.3.2010

KOM(2010)81 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Elintarvikerahoitusväline: väliraportti toteutetuista toimenpiteistä

SEK(2010)245

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Elintarvikerahoitusväline: väliraportti toteutetuista toimenpiteistä

JOHDANTO

Vuosina 2007 ja 2008 tapahtunut elintarvikkeiden hintojen jyrkkä nousu vaati kansainväliseltä yhteisöltä nopeita ja päättäväisiä toimenpiteitä, joilla vastattiin kehitysmaiden köyhiin kohdistuviin vaikutuksiin lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. Euroopan unioni reagoi nopeasti siirtämällä ja järjestämällä voimavaroja nykyisistä kehitysyhteistyövaroista ja humanitaarisen avun varoista. Ongelmien laajuus kuitenkin edellytti lisätoimia ja ylimääräisiä voimavaroja. Niinpä Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat joulukuussa 2008 komission ehdottaman asetuksen[1] rahoitusvälineen perustamisesta elintarvikkeiden jyrkkään hinnannousuun liittyvää nopeaa toimintaa varten kehitysmaissa.

Asetus, jossa määrätään miljardin euron elintarvikerahoitusvälineen täytäntöönpanosta, on Euroopan unionin ensisijainen väline kriisin hoitamiseen, ja tavoitteena on kattaa aukko hätäavun ja pitkän aikavälin kehitysyhteistyön välillä. Tässä mielessä se täydentää sekä humanitaarisessa avussa että pitemmän aikavälin kehitysyhteistyössä eri rahoitusvälineillä toteutettavia toimia, joita ovat esimerkiksi maakohtaiset kehitysyhteistyötoimet ja temaattista elintarviketurvaa koskeva ohjelma. Aloite on ajallisesti rajattu: asetuksen voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2010, ja toiminta päättyy joulukuun 2011 loppuun mennessä. Tämä hyvin tiukka aikataulu on tehnyt toimien suunnittelusta, ohjelmasuunnittelusta ja täytäntöönpanosta erityisen vaativia sekä Euroopan komissiolle että täytäntöönpanokumppaneille.

Elintarvikerahoitusvälineen ensisijaisina tavoitteina on a) saada aikaan myönteistä muutosta kohdemaiden ja -alueiden maatalouden tarjonnassa, b) tukea toimia, joilla lievitetään nopeasti ja suoraan elintarvikkeiden hintavolatiliteetin kielteisiä vaikutuksia paikalliseen väestöön elintarviketurvaa koskevien kokonaisvaltaisten tavoitteiden mukaisesti, mukaan luettuina ravinnontarvetta koskevat YK:n vaatimukset ja c) lujittaa maatalouden tuotantokapasiteettia ja maatalouden hallintoa toimien kestävyyden tehostamiseksi. Näiden tavoitteiden mukaisesti elintarvikerahoitusvälineen kannalta tukikelpoisia toimenpiteitä on kolmenlaisia:

a) toimenpiteet, joilla parannetaan maatalouden tuotantopanosten ja palveluiden saatavuutta,

b) turvaverkkoa tukevat toimenpiteet sekä

c) muut pienimuotoiset toimenpiteet, joilla pyritään lisäämään tuotantoa maakohtaisten tarpeiden pohjalta.

Euroopan komissiota koskevat ilmoitusvelvoitteet on määritetty asetuksen 11 artiklassa, jossa todetaan mm., että ”Komissio toimittaa joulukuussa 2009 Euroopan parlamentille ja neuvostolle alustavan väliraportin toteutetuista toimenpiteistä” . Väliraportti annetaan asetuksen mukaisesti. Siinä otetaan huomioon tiedot vuoden 2009 loppuun asti. Väliraportissa kerrotaan ensin toteutetuista toimista yleisesti ja sitten annetaan laadullisia ja määrällisiä tietoja tähän mennessä toteutetuista toimista elintarvikerahoitusvälinettä koskevan asetuksen täytäntöönpanemiseksi (ohjelmasuunnittelu, valmistelu, sopimusten teko ja täytäntöönpano) sekä niihin liittyvistä hallinnollisista toimista ja tukitoimista (henkilöstö, tutkimukset). Tähän tiedonantoon liittyy asiakirja, jossa annetaan tarkempia tietoja toteutetuista toimista[2].

Raportin julkistamista on myöhennetty muutamilla viikoilla, koska vuoden loppuun mennessä on vielä tehtävä useita elintarvikerahoitusvälinettä koskevia sopimuksia, ja aikaa tarvitaan kokoamaan kaikki tarvittavat vuotta 2009 koskevat (rahoitukselliset) tiedot. Euroopan komissio julkistaa lopullisen raportin asetuksen mukaisesti ennen vuoden 2012 loppua.

ELINTARVIKERAHOITUSVÄLINE JA MAAILMANLAAJUINEN TOIMINTAYMPÄRISTÖ

Kansainvälisessä kehitysyhteistyöpolitiikassa on viime vuosina kiinnitetty paljon huomiota elintarviketurvaan, mikä on pääasiassa johtunut elintarvikkeiden hintojen korotuksista vuosina 2007 ja 2008. Korotukset ovat entisestään köyhdyttäneet monia ihmisiä. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) arvioiden mukaan vuonna 2009 maailmassa oli yli miljardi aliravittua ihmistä; vuonna 2008 vastaava luku oli 915 miljoonaa. Tämä on suurin lukumäärä sitten vuoden 1970, jolloin vertailukelpoisia tilastoja on ensimmäistä kertaa ollut käytettävissä. Se kertoo myös vuosituhattavoitteen kehityssuunnan muutoksesta (tavoite nro 1 on maailman aliravittujen määrän puolittaminen vuoteen 2015 mennessä). Ongelma on todellakin maailmanlaajuinen: suurin osa maailman aliravituista ihmisistä asuu Aasiassa ja Tyynenmeren alueella (642 miljoonaa), seuraavaksi eniten Saharan eteläpuolisessa Afrikassa (265 miljoonaa), Latinalaisessa Amerikassa ja Karibian alueella (53 miljoonaa), Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa (42 miljoonaa) ja kehittyneissä maissa (15 miljoonaa).

Vuoden 2008 korotusten jälkeen tapahtunut elintarvikkeiden hintojen suhteellinen aleneminen on helpottanut vain vähän monien kehitysmaiden ongelmia. Monilla kansallisilla markkinoilla hinnat pysyvät korkeina, ja niiden ihmisten lukumäärä, joilla on puutteellinen elintarviketurva, on nousussa. Maailmanlaajuinen talouskriisi on edelleen vaikeuttanut ongelmaa, ja monissa kehitysmaissa ilmastonmuutoksen vaikutukset yhdessä väestönkasvun kanssa uhkaavat edelleen heikentää elintarviketurvaa.

Onkin ymmärrettävää, että elintarviketurva on ollut keskeinen kysymys kansainvälisellä tasolla vuosina 2008 ja 2009. Sen lisäksi, että yksittäiset virastot ovat toimineet nopeasti ja aktiivisesti, YK:ssa perustettiin maailmanlaajuista elintarvikekriisiä käsittelevä korkean tason työryhmä (UNHLTF). UNHLTF valmisteli kattavan toimintakehyksen, jonka mukaan määritetään korkean tason työryhmän yhteinen kanta ehdotettuihin toimiin, joiden tavoitteena on helpottaa heikossa asemassa olevien kuluttajien ja elintarviketuottajien välitöntä ahdinkoa ja kehittää kykyä selviytyä vastaavista hintavaihteluista tulevaisuudessa. Kattava toimintakehys vaikutti Euroopan unionin elintarvikerahoitusvälineen perustamiseen; se on keski-pitkän aikavälin rahoitusväline, joka täydentää muita tukimuotoja.

Lisäksi kesäkuussa 2008 pidetyssä FAOn elintarviketurvaa käsittelevässä korkean tason konferenssissa keskusteltiin ilmastonmuutoksen, bioenergian ja elintarvikkeiden jyrkän hinnannousun aiheuttamista haasteista yleismaailmalliselle elintarviketurvalle. Sen loppujulistuksessa vedottiin kansainväliseen yhteisöön tuen lisäämiseksi kehitysmaille, ja varsinkin vähiten kehittyneille maille ja ryhmille, joihin elintarvikkeiden korkeat hinnat vaikuttavat haitallisimmin. Tätä vetoomusta tuettiin G8-huippukokouksessa Japanissa heinäkuussa 2008, Madridin konferenssissa tammikuussa 2009, G8/G20-kokouksissa L'Aquilassa heinäkuussa 2009 ja elintarviketurvaa koskevassa FAOn huippukokouksessa marraskuussa 2009. Erityisen merkityksellinen on L'Aquilassa laadittu elintarviketurva-aloite, johon sisältyy 20 miljardin dollarin sitoumus puutteellisen elintarviketurvan ratkaisemiseksi maakohtaisten ja strategisesti yhdenmukaistettujen prosessien pohjalta. Tämä kansainvälinen sitoumus maailmanlaajuisen puutteellisen elintarviketurvan torjumiseksi vahvistettiin Pittsburghissa syyskuussa 2009.

Samassa kansainvälisessä yhteydessä tehtiin lisäksi ehdotuksia maataloutta, elintarviketurvaa ja ravintokysymyksiä koskevan yleismaailmallisen kumppanuuden (Global Partnership for Agriculture, Food Security and Nutrition, GPAFSN) perustamiseksi. Aloite on johtanut muun muassa elintarviketurvaa käsittelevän komitean (CFS) uudistamiseen lokakuusta 2009 alkaen. Uudistuksen tavoitteena on tehdä CFS:stä kehittyvän yleismaailmallisen kumppanuuden keskeinen sidosryhmäfoorumi, joka täydentää korkean tason asiantuntijaryhmän (HLPE) ja YK:n elintarvikekriisiä käsittelevän korkean tason työryhmän (UNHLTF) työtä.

Kansainvälisellä tasolla lisääntynyt toiminta tekee kehitysavun tuloksellisuudesta annetusta Pariisin julistuksesta ja Accran toimintasuunnitelmasta entistä merkittävämpiä. Samalla se, että moni tärkeimmistä aloitteista on saanut alkunsa kansainvälisiltä foorumeilta, on selvä merkki kansainvälisen yhteisön halukkuudesta keskusteluun sekä yhteisen koordinoinnin suunnitteluun. Sitoutuminen Pariisin julistukseen heijastuu elintarvikerahoitusvälinettä koskevaan asetukseen, ja se on ollut johtava periaate sen täytäntöönpanossa. Tästä on osoituksena se, että

- useimmat kansainvälisten järjestöjen toteuttamista elintarvikerahoitusvälineen hankkeista ja ohjelmista perustuvat YK:n virastojen ja Maailmanpankin tekemiin yhteisiin arviointeihin ja ehdotuksiin, joita UNHLTF koordinoi

- vuonna 2009 järjestettiin useita koordinointikokouksia Euroopan komission ja UNHLTF:n välillä

- talousarviotuki on valittu täytäntöönpanotavaksi aikataulun ja yhteistyön sallimien mahdollisuuksien mukaan

- useimmissa kohdemaissa, joissa ehdotuspyyntö on ollut ajankohtainen, on järjestetty maan sisäisiä seminaareja, jolloin on voitu lisätä koordinointia ja ohjata vastausehdotusten muotoilua.

OHJELMASUUNNITTELU

Elintarvikerahoitusvälinettä koskevassa asetuksessa määrättiin, että komission olisi esitettävä neuvostolle ja parlamentille kokonaissuunnitelma, johon sisältyy lista kohdemaista sekä rahoituksen jakautumisesta tukikelpoisten tahojen välillä. Kokonaissuunnitelma esitettiin maaliskuussa 2009, ja se sisälsi yleiskatsauksen kohdemaihin suunnattavista ohjeellisista määrärahoista, jotka yksilöitiin seuraavien tukikelpoisten tahojen ja täytäntöönpanotapojen muodostaman kolmen pääluokan mukaan: kansainväliset järjestöt rahoitussopimusten kautta, valtioista riippumattomat järjestöt, yksityinen sektori sekä jäsenmaiden virastot ehdotuspyyntöjen kautta ja kansalliset hallinnot talousarviotuen kautta. Suurin osa kokonaissuunnitelman ohjeellisista määrärahoista (920 miljoonaa euroa) oli maakohtaista, ja 60 miljoonaa euroa oli tarkoitettu alueellisiin toimiin Afrikassa. Loput, 20 miljoonaa euroa, suunnattiin hallinnolliseen tukeen elintarvikerahoitusvälinettä koskevan asetuksen täytäntöönpanossa (väliaikaiset toimihenkilöt, tutkimukset, tarkastukset, seuranta ja arviointi).

Asetuksen liitteessä[3] annettujen alustavien perusteiden avulla valittiin 50 kohdemaata. Näiden arviointiperusteiden ja väestömäärän pohjalta kullekin kohdemaalle määritettiin ohjeellinen määräraha. Tarvittaessa otettiin huomioon erityisolosuhteet. Liitteenä olevan asiakirjan kohdassa I on yleiskatsaus ohjeellisista määrärahoista kokonaissuunnitelman esityksen mukaisesti, ja kuten neuvosto ja Euroopan parlamentti sen hyväksyivät.

Myöhemmin osoitettiin 60 miljoonan euron suuruinen määräraha kolmea aluetason toimintoa varten Afrikassa; kullekin toimintatyypille annettiin noin 20 miljoonaa euroa. Ensiksikin rokotehankintaohjelma ja rokotetuotannon ja jakelun parantaminen, joilla voidaan vähentää neljän taudin vaikutusta Afrikan eri osissa: Newcastlen tauti, vuohen tarttuva keuhkorutto, pienten märehtijäin rutto ja naudan tarttuva keuhkorutto. Ohjelma on määrä toteuttaa AU-IBAR:n eli Afrikan unionin tuotantoeläinkysymyksiin keskittyneen toimiston kautta. Toiseksi itäiseen ja eteläiseen Afrikkaan suunnattu ohjelma, joka toteutetaan itäisen ja eteläisen Afrikan yhteismarkkinoiden kanssa ja joka keskittyy kolmeen asiaan: i) siemeniä koskevien säännösten ja vaatimusten yhdenmukaistaminen ja siemenien laadun ja saatavuuden parantaminen, ii) pienviljelijöille suunnattujen maatalouden tuotantopanosten tarjonnan tukeminen ja maataloustuotteiden myyntiverkostojen vahvistaminen ja iii) pienviljelijöille suunnattujen rahoituspalvelujen valmiuksien kehittäminen, mihin sisältyy myös sääindeksivakuutus. Kolmas määrärahan kohde on Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön (ECOWAS) alueella toteutettava ohjelma, joka tukee alueellisen maatalousohjelman (ECOWAP) strategisia osia, kuten riisin, maissin ja hirssin tuotantoa sekä vaatimusten yhdenmukaistamista. Ohjelman toimilla tuetaan talousyhteisön täytäntöönpanovalmiuksien vahvistamista.

Kokonaissuunnitelman mukaan muutoksia, jotka vaikuttavat maakohtaisiin määrärahoihin, tukikelpoisiin tahoihin tai menetelmiin, joiden yhteisvaikutus ei ylitä viittä prosenttia, voidaan toteuttaa vastaamaan muuttuneita olosuhteita edellyttäen, että kyseiset muutokset eivät merkittävästi muuta kokonaissuunnitelman luonnetta. Vuoden 2009 aikana eräät tekijät muuttivat kokonaissuunnitelmaa:

- erot alustavissa ja lopullisissa suunnitelmissa sekä kansainvälisten järjestöjen esittämissä talousarvioissa

- Euroopan komissio sai aikaan säästöjä tekemällä sopimuksia kansainvälisten järjestöjen eri toimien yhdistämisestä, jolloin kustannukset supistuivat

- poliittiset muutokset, jotka vaikuttivat yhteistyöhön tai/ja suunniteltuun täytäntöönpanotapaan; erityisesti talousarviotuen ennakoitua käyttöä oli tarkistettava useissa maissa

- tarjouspyynnön mukaan valittujen hankkeiden yhteiskustannukset poikkesivat yleensä muutamia satojatuhansia euroja alustavista määristä

- muutamien maiden osalta ei esitetty riittävän laadukkaita ehdotuksia ehdotuspyyntöön, jotta olisi saavutettu ohjeellinen määrä.

Kaikesta huolimatta kokonaissuunnitelman muutokset ovat olleet vähäisiä. Ennakoidut muutokset olivat joulukuun lopulla maakohtaisten määrärahojen osalta 2,7 prosenttia ja tukikelpoisten tahojen tai täytäntöönpanotapojen muutosten osalta 3,0 prosenttia. Ennakoitu kokonaismuutos on 4,97 prosenttia[4]. Liitteessä 1 vertaillaan kokonaissuunnitelman ohjelmasuunnittelua ja joulukuun 2009 näkymiä.

VALMISTELU JA SOPIMUSTEN TEKO

Elintarvikerahoitusvälineen erityisluonne edellytti ehdotettujen toimien nopeaa käsittelyä. Erityinen työryhmä perustettiin komission sisällä hankkeen valmistelua, sopimusten tekoa ja seurantaa varten. Lisäksi komissio oli pyytänyt elintarvikerahoitusvälineen valmistelua varten YK:n korkean tason työryhmän välityksellä YK:n virastoilta ja maailmanpankilta toimintaehdotuksia, joita voitaisiin helposti kehittää. Näistä ehdotuksista muotoutuivat ensimmäiset toimet, joita valmisteltiin yksityiskohtaisesti ja jotka jaettiin kahteen osaan keskustelua ja budjettivallan käyttäjien hyväksyntää varten.

Hankkeen ensimmäisen osan toimia koskevat lomakkeet esitettiin laatutukiryhmän (QSG) kokoukselle, joka pidettiin 15. tammikuuta 2009, ja myöhemmin kehitysyhteistyön rahoitusvälineen (DCI) komitean kokoukselle 17. helmikuuta 2009. Ensimmäinen rahoituspäätös hyväksyttiin 30. maaliskuuta 2009, ja sen arvo oli 313,9 miljoonaa euroa. Toinen osa toimista esitettiin laatutukiryhmälle 19.-20. helmikuuta 2009 ja kehitysyhteistyön rahoitusvälineen komitealle 23. maaliskuuta 2009. Tämä rahoituspäätös hyväksyttiin 29. huhtikuuta 2009, ja sen arvo oli 393,8 miljoonaa euroa. Toiseen osaan sisältyi tarjouspyyntö, ja sen arvo oli 200 miljoonaa euroa.

Toimien kolmas osa, jonka arvo oli 121,95 miljoonaa euroa, esitettiin neuvostolle ja parlamentille lokakuun alkupuolella. Euroopan komissio teki rahoituspäätöksen 9. joulukuuta 2009. Samanaikaisesti tehtiin erillinen päätös 7,75 miljoonan euron tukiohjelman myöntämisestä Tadžikistanille.

Hyväksymismenettelyn nopeus on pitkälti Euroopan parlamentin osoittaman joustavuuden ansiota, sillä se hyväksyi sen valvontaoikeudelle varatun ajanjakson määräaikojen lyhentämisen ehdotettujen toimien tarkastamisessa.

Kaiken kaikkiaan elintarvikerahoitusvälineen mukaisten hankkeiden valmistelussa ja rahoituksessa otettiin huomioon asetuksen erityinen luonne, joka edellytti nopeaa täytäntöönpanoa, lyhyttä määräaikaa, koordinointia ja keskittymistä yhteen tai useampaan tukikelpoisten toimien tyyppiin. Valmistelumenettely vaihteli valitun toteutustavan mukaan:

- Kansainvälisten järjestöjen kanssa toteutettavat hankkeet perustuivat näiden järjestöjen ehdotuksiin. Niihin kohdistui erilaisia tarkastuksia ja arviointeja sekä lähetystöjen että päätoimipaikkojen tasolla.

- Ehdotuspyyntöjen pohjalta kehitetyt hankkeet perustuivat valtiosta riippumattomien järjestöjen, yksityisen sektorin ja jäsenvaltioiden kehitysjärjestöjen ehdotuksiin. Brysselissä ja asianomaisissa maissa järjestetyt tiedotustilaisuudet olivat hankkeiden kannalta hyödyllisiä. Ehdotuksia kehitettiin kahdessa vaiheessa. Ensin esitettiin lyhyet alustavat ehdotukset, joiden pohjalta pyydettiin esitystä lopullisista ehdotuksista. Näiden joukosta valittiin viimeiseen vaiheeseen pääsevät hanke-ehdotukset.

- Talousarvion tukiohjelmat edellyttivät vuoropuhelua vastaanottajamaiden hallitusten ja muiden kehitysyhteistyökumppanien kanssa (mukaan luettuina IMF ja Maailmanpankki), ja muutamissa tapauksissa niihin sisältyi erityinen valmistelumatka.

- Alueellisella tasolla Afrikassa annettavaan tukeen sisältyi erityisiä valmistelumatkoja Länsi- ja Itä-Afrikassa sekä eteläisessä Afrikassa, ja afrikkalaisen karjan rokotusohjelma valmisteltiin erityisessä seminaarissa.

Ehdotuspyyntöjä varten on alustavasti varattu 200 miljoonaa euroa. Alustavista ehdotuksista tehty arviointi kuitenkin jo osoitti, että pyynnöllä saataisiin enemmän laadukkaita ehdotuksia kuin mitä alustavasta määrärahasta voitaisiin rahoittaa. Lisämäärärahoja myönnettiin myöhemmin kaikkiaan 13,5 miljoonaa euroa lisäehdotusten rahoittamiseksi.

Ehdotuspyynnön jälkeen saatiin 800 alustavaa ehdotusta. Myöhemmässä vaiheessa 275 esivalittua ehdotusta kehitettiin täysimittaisiksi hakemuksiksi 22. syyskuuta 2009 mennessä. Näistä 131:lle on myönnetty tukea lokakuussa 2009 toteutetun arviointimenettelyn jälkeen. Elintarvikerahoitusvälineen tavoitteiden kannalta merkityksellisille toimille sekä maakohtaisille tarpeille on annettu ensisijainen merkitys ehdotuksia arvioitaessa. Muita perusteita ovat mahdollinen tehokkuus, kestävyys ja toteutettavuus tietyn määräajan sisällä (keskimäärin 22 kuukautta).

Sopimukset 131 valitusta ehdotuksesta tehtiin vuoden 2009 lopulla, jolloin myös maksettiin ennakkomaksut. Täytäntöönpanon hajauttaminen asianomaisille unionin lähetystöille tapahtuu vuoden 2010 alkupuolella. Täydellinen luettelo valituista ehdotuksista on liiteasiakirjan kohdassa III.

Kaikkiaan lähes 510 miljoonasta eurosta oli tehty sopimus kansainvälisten organisaatioiden kanssa 31. joulukuuta 2009 mennessä (ks. seuraavaa taulukkoa). Elintarvikerahoitusvälineen sopimusten kokonaisarvo vuoden 2009 lopulla oli selvästi yli 700 miljoonaa euroa[5]. Maksujen suuruus tuolloin oli 456 miljoonaa euroa; suurin osa oli maksettu kansainvälisten järjestöjen hankkeisiin (325,2 miljoonaa euroa) sekä ehdotuspyynnön alulle panemiin hankkeisiin (115 miljoonaa euroa) liittyen.

Kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtyjen sopimusten arvo 31. joulukuuta 2009

Organisaatio | Sopimuksen arvo euroissa | %-osuus |

FAO | 215 352 085 | 42,2 |

Maailmanpankki | 100 950 000 | 19,8 |

Maailman elintarvikeohjelma WFP | 83 864 476 | 16,4 |

Kansainvälinen maatalouden kehittämisrahasto IFAD | 31 682 272 | 6,2 |

Palestiinan pakolaisten avustus- ja työjärjestö UNRWA | 39 700 000 | 7,8 |

YK:n kehitysohjelma UNDP | 13 193 139 | 2,6 |

UNICEF | 11 229 000 | 2,2 |

Muut | 14 000 000 | 2,8 |

Yhteensä | 509 970 972 | 100,0 |

Elintarvikerahoitusvälineen tukikelpoisten toimenpiteiden kolmen luokan osalta alustava jakauma[6] on seuraavanlainen:

Tukikelpoiset toimenpiteet | Kansainvälisten järjestöjen hankkeiden arvon %-osuus |

1 | Toimenpiteet, joilla parannetaan maatalouden tuotantopanosten ja palveluiden saatavuutta | 40,4 % |

2 | Turvaverkkoa tukevat toimenpiteet | 36,4 % |

3 | Muut pienimuotoiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on lisätä tuotantoa (mukaan luettuina mikrolainat, infrastruktuuri, varastointi ja ammatillinen koulutus) | 23,2 % |

Yhteensä | 100 % |

TÄYTÄNTÖÖNPANO

Useimmat kansainvälisten järjestöjen toteuttamista ja osissa 1 ja 2 hyväksytyistä hankkeista ovat vielä täytäntöönpanon varhaisissa vaiheissa. Hankeryhmiä sekä tarvittaessa ohjauskomiteoita perustetaan, hankintasuunnitelmia kehitetään ja kohdennetaan ja tuensaajia valitaan. Liitteenä olevan asiakirjan kohdassa IV annetaan tietoja kansainvälisten järjestöjen toteuttamien hankkeiden tilanteesta. Viime aikoina on hyväksytty muita hankkeita ja ohjelmia (ehdotuspyynnöstä sekä osasta 3), eikä niitä ole vielä toteutettu.

Eräissä niissä hankkeissa, joita on toteutettu yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa keväästä 2009 alkaen, on nähtävissä tuloksia ja konkreettisia tuotoksia. Siemeniä, lannoitteita ja maataloustyökaluja on jaettu, turvaverkkomenettelyjä on käytössä, haavoittuvuuden arviointeja on tehty, kansallisten valmiuksien kehittämiskoulutusta on annettu ja koordinointimenetelmiä on vahvistettu.

Joitakin hankkeita toteutetaan konfliktien repimissä maissa. Niissä turvallisuus on edelleen keskeinen ongelma, joka saattaa vaikuttaa useiden hankkeiden edistymiseen (Somalia, Sri Lanka ja Pakistan). Vaikeuksia on myös maissa, joihin on kohdistunut luonnonmullistuksia (Filippiinit, Bangladesh, Afrikan sarvi, Guatemala ja Haiti).

Mahdollisuuksien mukaan hankkeita nivelletään ja yhdistetään tämänhetkisiin avunantajien koordinointivälineisiin maakohtaisesti. Hankkeiden valmistelu on hyötynyt näistä välineistä synergiamahdollisuuksien toteuttamiseksi muiden kumppanien kanssa. Elintarvikerahoitusvälineen mukaiset toimet ovat merkittävästi edistäneet YK:n virastojen ja muiden kansallisten sidosryhmien välistä koordinointia.

Euroopan komissio käyttää säännöllisesti tuloshakuista seurantajärjestelmää (ROM), jolla se antaa ulkopuolista, itsenäistä ja puolueetonta palautetta yhteistyöhankkeiden tuloksista. Elintarvikerahoitusvälineen yhteydessä on käynnistetty kansainvälinen tarjouskilpailu noin 120 hankkeen tuloshakuisesta seurantajärjestelmästä ja laadunarvioinnista. Lisäksi 12 hankkeen tuloksia seurataan käytössä olevan aihekohtaisia ohjelmia koskevan sopimuksen mukaisesti. Ryhmiä oli jo seuraamassa hankkeita eri kansainvälisten järjestöjen kanssa marraskuussa 2009 Liberiassa ja miehitetyillä palestiinalaisalueilla.

TUKITOIMENPITEET

Enintään 2 prosenttia elintarvikerahoitusvälineestä (toisin sanoen enintään 20 miljoonaa euroa) voidaan käyttää tukitoimenpiteisiin, joita ovat henkilöstön palkkaaminen sopimusten, seurannan, tarkastuksen ja arvioinnin hallintaan sekä konsultoinnit ja tutkimukset täytäntöönpanon tukemiseksi. Osa elintarvikerahoitusvälineeseen liittyvän erityisen työryhmän henkilöstöstä palkattiin tämän pohjalta Brysselissä.

Valmiuksien vahvistamiseksi niissä Euroopan unionin lähetystöissä, joissa on liian vähän tai ei ollenkaan elintarviketurvaa käsittelevää henkilöstöä, rahoitusta suunnataan 21 EU:n lähetystön tukihenkilöiden virkoihin. Lisähenkilöstön tehtävänä on seurata elintarvikerahoitusvälineen hankkeita (ehdotuspyyntöjen mukaisten hankkeiden sopimusten hallinnointi, seuranta, jne.). Kuuteen lähetystöön on palkattu tai ollaan palkkaamassa paikallisia toimihenkilöitä. Muissa tapauksissa on palkattu sopimussuhteisia toimihenkilöitä, joista suurin osa on jo aloittanut työnsä lähetystöissä.

Lisäksi elintarvikerahoitusvälineen hallintomäärärahoista on rahoitettu useita tukikonsultointeja. On olemassa kolmenlaisia konsultointeja. Koska kyseessä on valittujen hankkeiden laadun puolueeton arviointi, riippumattomia ja kokeneita asiantuntijoita on palkattu arvioimaan ehdotuspyyntömenettelyn kautta saatuja alustavia ehdotuksia ja lopullisia hanke-ehdotuksia. Joillekin lähetystöille, joissa on liian vähän henkilöstöä tai jotka käsittelevät useita hankkeita (Liberia, Nepal, Tadžikistan), on lisäksi myönnetty tukea (ulkopuolisia asiantuntijoita on rahoitettu hallintomäärärahoista) elintarvikerahoitusvälineen hankkeiden hoitamiseen ja/tai auttamaan, kunnes sopimussuhteinen toimihenkilö on saapunut. Myös talousarviotuen valmistelumatkoja Togoon ja Boliviaan rahoitettiin, samoin kuin alueellisten hankkeiden valmistelumatkoja Afrikkaan.

Useita tutkimuksia on tilattu ja tullaan tilaamaan täytäntöönpanon tukemiseksi. Tutkimuksia on seuraavista aiheista: YK:n järjestelmän institutionaaliset vastaukset maailmanlaajuiseen elintarvikekriisiin ja EU:n elintarvikerahoitusvälineeseen, tutkimus tuotantopanostuista, tuensaajia arvioiva tutkimus, tutkimus turvaverkkoa tukevista toimista sekä maatalouden tarjonnan lisääminen vastauksena elintarvikkeiden hintojen nousuun.

PÄÄTELMÄT

Elintarvikerahoitusvälinettä koskevan asetuksen hyväksyminen osoitti Euroopan unionin kykyä vastata nopeasti ja voimakkaasti kehitysmaiden elintarviketurvan ongelmiin, joita elintarvikkeiden hintavolatiliteetti aiheutti vuosina 2007 ja 2008. Toistaiseksi miljardin euron suuruinen elintarvikerahoitusväline on maailmanlaajuisesti tärkein yksittäinen tuki maatalouden kehittämistoimille ja nälän torjumiseen G8-maiden johtajien annettua asialle tukensa Tokiossa heinäkuussa 2008. Elintarvikerahoitusväline on siten antanut Euroopan unionille kansainvälistä uskottavuutta ja lisännyt sen vaikutusvaltaa keskusteluissa elintarviketurvan globaalin hallinnoinnin kehyksistä. Lisäksi se erityinen tapa, jolla rahoitusvälinettä pannaan täytäntöön ottamalla mukaan eri YK:n virastoja, mutta myös muita toimijoita ja rakentamalla toimintaa kansallisten tarpeiden ja suunnitelmien pohjalle, on lisännyt selvästi avun vaikuttavuutta.

Elintarvikerahoitusvälinettä koskevan asetuksen tultua voimaan 1. tammikuuta 2009 Euroopan komissio on järjestänyt sen täytäntöönpanoa nopeasti ja tehokkaasti. Ohjelmasuunnittelu varojen käyttämiseksi kokonaissuunnitelman muodossa esitettiin helmikuussa, ja neuvosto ja parlamentti antoivat siitä myönteisen lausunnon huhtikuussa. Vaikka joitakin suhteellisen vähäisiä muutoksia tehtiin myöhemmin, kokonaissuunnitelma on edelleen pätevä ohjausasiakirja rahoitusvälineen täytäntöönpanemisessa. Komission erityisen työryhmän tuella tehtiin rahoituspäätöksiä, joiden arvo vuoden 2009 neljän ensimmäisen kuukauden aikana oli 707,7 miljoonaa euroa. Vuonna 2009 tehtyjen rahoituspäätösten kokonaisarvo oli 837,2 miljoonaa euroa (tavoitteena oli 820 miljoonaa euroa), ja maksumenettelyjen määrä kohosi 456 miljoonaan euroon. Kaiken kaikkiaan vuoden loppuun mennessä kansainvälisten järjestöjen, kansallisten hallitusten ja valtioista riippumattomien järjestöjen kanssa oli tehty 150 sopimusta. Valmistelut olivat hyvin pitkällä rahoituspäätösten 145,3 miljoonan euron suuruisen viimeisen osan esittämiseksi alkuvuodesta 2010. Elintarvikerahoitusvälinettä koskevan asetuksen täytäntöönpano noudattaa täysin alkuperäistä suunnitelmaa ja talousarviota koskevia määräyksiä.

Täytäntöönpano ensimmäisissä kohdemaissa alkoi vuoden 2009 puolivälissä, ja viimeisissä maissa tuki toteutuu vasta vuoden 2010 alkupuolella. Tämän vuoksi on liian varhaista arvioida tuen vaikutuksia. Laajamittaista seuranta- ja arviointikehystä varten on tehty pohjatyö, joka mahdollistaa kokemuksista oppimisen ja vaikutusten arvioinnin lähivuosina.

Tähän mennessä toteutetut toimet osoittavat, että elintarvikerahoitusvälineen täytäntöönpano edistyy hyvin. On kuitenkin olemassa lukuisia haasteita, jotka saattavat vaikuttaa täytäntöönpanon vaikuttavuuteen tulevaisuudessa. Näitä ovat luonteeltaan poliittiset ja/tai turvallisuuteen liittyvät vaikeudet monissa kohdemaissa sekä hankkeiden ja ohjelmien hyvin tiukka täytäntöönpanokausi. Nämä edellyttävät, että kaikki täytäntöönpanosta vastaavat kumppanit noudattavat tiukasti toimenpiteiden lopetuspäivämääriä, jotka on suunniteltu vuoden 2011 jälkipuoliskolle.

Asetuksen mukaisesti Euroopan komissio julkistaa lopullisen raportin ennen vuoden 2012 loppua.

[1] 2008/1337/EY, EUVL 354/62, 31.12.2008.

[2] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja SEC(2010)xx, xx xx 2010.

[3]*+ABCabcdãïo x ¨©/õZ›e&f&(

(Ø(Ù(o)p)É*Ê*5+6+ñ+öæÛÎÅö¼ö®ö®ö®ö¥ö˜öˆö}öˆö˜ömöböböböböböhu

5?mHnHu[pic] Köyhyystaso ja väestön todelliset tarpeet, elintarvikkeiden hintakehitys ja sen mahdolliset sosioekonomiset vaikutukset (riippuvuus elintarvikkeiden tuonnista, sosiaalinen haavoittuvuus ja poliittinen vakaus, elintarvikkeiden hintakehityksen vaikutukset makrotalouteen) ja kyseisen maan kyky toimia ja toteuttaa riittäviä toimenpiteitä (maatalouden tuotantokapasiteetti, ulkoisten häiriöiden sietokyky).

[4] Prosentuaaliset muutokset maakohtaisissa määrärahoissa ja menetelmissä/tahoissa eivät täsmää, koska on samanaikaisia muutoksia, joita ei pitäisi laskea kahdesti.

[5] Ainakin Euroopan yhteisöjen allekirjoittamat sopimukset.

[6] Perustuu kansainvälisten järjestöjen hankkeista saatuihin tietoihin.