EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 09.09.1996 
KOM(96) 430 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
TUOTTAJAKOHTAISTEN ENIMMÄISMÄÄRIEN SOVELTAMISESTA 
VUOTUISISSA UUHI- JA EMOLEHMAPALKKIOJARJESTELMISSA 

KERTOMUS TUOTTAJAKOHTAISTEN ENIMMÄISMÄÄRIEN SOVELTAMISESTA 
VUOTUISISSA UUHI- JA EMOLEHMAPALKKIOJARJESTELMISSA 
I. JOHDANTO 2 
H. TARVITTAVA TUOTANNON JA YHTEISÖN MENOJEN VALVONTA 
a) Tuotanto 4 
b) Yhteisön menot 5 
m. JÄSENVALTIOIDEN TOIMIVALTAAN KUULUVIEN NEUVOSTON 
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖSTEN TEHOKKUUS 
a) Viitevuosi ja oikeuksien alustava jako 6 
b) Alustava kansallinen varanto 7 
c) Oikeuksien siirto- ja vuokrausjärjestelmä 7 
d) Kansallisten varantojen hallinto 8 
e) Herkät alueet 9 
IV. KOMISSION ANTAMIEN TUOTTAJAKOHTAISTEN ENIMMÄISMÄÄRIEN 
SOVELTAMISTA KOSKEVIEN YKSITYISKOHTAISTEN SÄÄNTÖJEN TOIMINTA 
a) Tuottajakohtaiset enimmäismäärät 10 
b) Käyttösäännöt 10 
c) Siirto- ja vuokrausmekanismit 10 
V. KIINTIÖJÄRJESTELMIEN ARVIOINTI JA LOPPUHUOMIOT 
a) Tuotannon ja kulujen valvonta 12 
b) Kansalliset varannot ja niiden hallinto 12 
c) Kiintiöiden siirtojärjestelmät 13 
d) Herkät alueet 13 
e) Loppuhuomiot 14 
LinTEET 
I. Naudan- ja lampaanlihan tuotanto ja kulutus - EU15 (1986-1996) 
II. Emo- ja lypsylehmien määrä - EY12 (1989-1995) 
III. Uuhi- ja emolehmäpalkkioihin liittyvät yhteisön menot (1980-1995) 
IV. Tuottajakohtaisten enimmäismäärien soveltaminen uuhipalkkion osalta - EY12 
V. Tuottajakohtaisten enimmäismäärien soveltaminen emolehmäpalkkion osalta - EY12 
VI. Tuottajakohtaiset enimmäismäärät uusissa jäsenvaltioissa - uuhi- ja emolehmäpalkkio 
VH. Tuottajakohtaiset oikeudet uuhi- ja vuohipalkkioon - EU15 
VIII. Tuottajakohtaiset oikeudet emolehmäpalkkioon - EU 15 
IX. Uuhi- ja emolehmäpalkkiohakemusten kehitys (1992-1995) 
X. Kansallisen varannon toiminta vuonna 1993 - uuhipalkkio 
XI. Kansallisen varannon toiminta vuonna 1993- emolehmäpalkkio 
XII. Kansallisen varannon toiminta vuonna 1994 - uuhipalkkio 
Xni. Kansallisen varannon toiminta vuonna 1994- emolehmäpalkkio 
XIV. Uuhipalkkiohakemusten aikataulu vuonna 1995 - EU15 
X 
I. JOHDANTO 
Neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 3013/89 ja (ETY) N:o 805/68 edellytetään, että 
komissio antaa ennen 1. päivää heinäkuuta 1996 kertomuksen niiden järjestelyjen 
soveltamisesta, jotka vahvistetaan vuotuisten uuhi- ja emolehmäpalkkiojärjestelmien 
tuottajakohtaisissa enimmäismäärissä, soveltuvilta osin yhdessä tarpeellisten ehdotusten 
kanssa. Tällä kertomuksella täytetään tämä velvoite. Kertomuksen tarkoituksena on 
tarkastella palkkiojärjestelmän soveltamisesta saatuja hallinnollisia kokemuksia vuoden 
1992 uudistuksen jälkeen. Kertomuksen valmistelu aloitettiin ennen BSE-kriisiä, ja 
kertomus ei edusta komission kantaa siitä, kuinka naudanlihajärjestelyjä olisi 
mukautettava kriisin takia. Se muodostaa kuitenkin osan taustaa, joka on otettava 
huomioon arvioitaessa naudanlihajärjestelmän muuttamista. 
Palkkiokiintiöjärjestelmän lähtökohtana on vuoden 1992 YMP-uudistus, jolloin etsittiin 
ratkaisuja kahteen yhteisön lammas- ja naudanliha-alan yhteiseen ongelmaan: yhteisön 
menot kasvoivat samaa tahtia sisäisen tuotannon noususuuntauksen kanssa. Lammasalalla 
1980-luvun lisääntyvä tuotanto, jota edisti palkkioiden saannin helppous, heikensi yhteisön 
hintoja ja kasvatti huomattavasti yhteisön menoja uuhipalkkion laskemisessa sovellettavan 
hinnankorvausjärjestelmän vuoksi. Naudanliha-alalla useiden vuosien huomattavien 
ylijäämien jälkeen uudistus mahdollisti politiikan muutoksen naudanlihahintojen 
tukemisesta kalliilla interventiomekanismeilla kohti palkkioina suoritettavia suoria 
maksuja tuottajille. Muutos perustui tuotannon tarpeelliseen mukauttamiseen sisäisiin 
kulutussuuntauksiin ja erityisesti lähestyviin GATT-sitoumuksiin liittyviin 
vientimahdollisuuksiin. 
Lammasalalla komissio vastasi näihin paineisiin ehdottamalla vuoden 1992 uudistuksen 
yhteydessä tuotannon valvontaan kykenemättömän vakauttajan vaihtamista vaatimukseen, 
jonka mukaan tuottajalla on oltava oikeus jokaiseen uuhipalkkioon. Samalla edellytettiin, 
että näiden oikeuksien määrää rajoitetaan tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä. Tämä 
politiikka tunnetaan paremmin "tuottajakohtaisten kiintiöiden" käyttöönottona. Tämän 
toimenpiteen tavoitteena oli rajoittaa yksittäisten tuottajien pitämien eläinten lukumäärää, 
koska useimmissa tapauksissa karjankasvatus ilman palkkiota on kannattamatonta. 
Naudanliha-alalla koko vuoden 1992 uudistusta koskeva kompromissi laajensi tämän 
ajatuksen tuottajakohtaisista enimmäismääristä emolehmiin. Syynä tähän oli, että 
neuvoston kompromissiin sisältyi suurempi emolehmäpalkkion korotus kuin komissio oli 
alun perin ehdottanut, ja että neuvosto halusi varmistaa, että tämä korotus ei johtanut 
emolehmäkarjojen rajoittamattomaan kasvuun. Tämän lisäksi palkkiokelpoisuuteen 
liittyvien rajojen käyttöönotto naudanliha-alalla osoittautui arvokkaaksi GATT-
sopimukseen johtaneiden neuvottelujen loppuvaiheessa vuoden 1992 uudistuksen jälkeen. 
Näiden kahden alan perusasetuksissa1, jotka ovat pääsuuntauksessaan samanlaiset, 
säädetään, että tuottajakohtaiset kiintiöt jaetaan jokaiselle aktiivisesti toimivalle tuottajalle 
Asetuksen (ETY) N:o 3013/89 5 a - 5 d artikla lammasalalla ja asetuksen (ETY) N:o 805/68 4 e 
ja 4 f artikla naudanliha-alalla. 
aiemmin kunkin alan omakohtaisena "viite"vuonna2 maksettujen palkkiomäärien 
perusteella. Jäsenvaltioille annettiin myös jonkin verran liikkumisvapautta viitevuoden 
valinnassa. Laadittiin myös yleiset säännöt niille tuottajille, jotka eivät olleet hakeneet 
palkkioita viitevuonna, sekä oikeuksien jakamiselle tuottajaryhmien sisällä. 
Tämän seurauksena kaikkien tuottajakohtaisten enimmäismäärien kokonaissumma 
muodosti rajan näiden alojen tuotantokapasiteetille ja vahvisti yhteisön menojen 
enimmäismäärän kyseisten alojen tukemiseksi. Tämän lisäksi unioniin vuonna 1995 
liittyneiden uusien jäsenvaltioiden uuhi-ja emolehmäpalkkio-oikeuksien kokonaismäärän 
vahvistaminen, josta sovittiin osana liittymissopimuksia, ylläpiti periaatetta 
tuotantokapasiteetin rajoittamisesta näillä kahdella alalla. 
Neuvoston antamat säädökset antoivat myös tuottajille tilaisuuden mukauttaa vuosittain 
oikeuksiensa lukumäärää mahdollistamalla oikeuksien siirron ja jäsenvaltion niin halutessa 
kiintiön väliaikainen vuokrauksen. Jäsenvaltiot saattoivat valita vaihtoehtoisesti 
"kaupallisen" kiintiöiden siirtojärjestelmän, joka sallii tuottajien toimia suoraan keskenään, 
tai "hallinnollisen" järjestelmän, jossa oikeudet siirretään kansallisen varannon kautta. 
Ainoastaan yksi jäsenvaltio, Ranska, valitsi jälkimmäisen vaihtoehdon. Lukuun ottamatta 
jäsenvaltioissa olevia tiettyjä rajoittuja alueita, joilta oikeuksia ei voida siirtää pois, koska 
lampaan- ja naudanlihantuotanto on erityisen tärkeää näillä alueilla, tuottajan sallitaan 
siirtää oikeutensa toiselle tuottajalle joko tilan hallinnan kanssa tai ilman sitä. Jos siirto 
tapahtuu ilman tilan hallintaa, 15 prosenttia siirretyistä oikeuksista on kuitenkin 
luovutettava kansalliseen varantoon. 
Palkkio-oikeuksien kansallinen varanto kussakin jäsenvaltiossa perustettiin pidättämällä 
varantoon 1-3 prosenttia oikeuksista yksittäisten oikeuksien alustavassajaossa, ja varantoa 
käytettiin oikeuksien uudelleenjakoon kunkin jäsenvaltion omien perusteiden mukaisesti 
määrittelemien tuottajaluokkien ehdotetun tärkeysjärjestyksen mukaisesti. Tämän lisäksi 
neuvosto suostui luomaan alustavan, muuten kuin oikeuksia pidättämällä perustetun 
varannon, joka vastaa yhtä prosenttia epäsuotuisilla alueilla olevien oikeuksien 
yhteissummasta. 
Neuvosto määräsi komission antamaan yksityiskohtaiset säännöt kiintiöjärjestelmien 
soveltamisesta3. Koska neuvosto noudatti samankaltaista politiikkaa näillä molemmilla 
aloilla, järjestelmät perustuivat samanlaiseen lähtökohtaan alustavassa muodossaan ja 
myöhemmässä kehityksessään. 
Vuodesta 1995 lähtien lammasalalla tuottajakohtaisten kiintiöiden käyttöönoton vuoksi neuvoston 
aiempi "pääraja" Jonka mukaan uuhipalkkio maksettiin täysimääräisenä tuottajille, joilla ei ollut 
yli 1000 uuhta epäsuotuisilla alueilla ja yli 500 uuhta muilla alueilla, tuli tarpeettomaksi ja 
poistettiin. Nettovaikutus tuottajan kiintiöihin oli "päärajan" ylittävien oikeuksien (joista tuottaja 
oli voinut hakea puolet täysimääräisestä palkkiosta) muuttaminen täysimääräisiksi, lukumäärältään 
puolitetuiksi oikeuksiksi. 
Komission asetus (ETY) N:o 3567/92 lammasalan osalta ja asetus (ETY) N:o 3886/92 naudanliha-
alan osalta. 
Edellä osoitetuissa rajoissa tämä kertomus kohdistuu sovelletun politiikan vaikutuksiin 
tuotantoon ja talousarvioon sekajärjestelmän perustamisen alustavalla jaksolla neuvoston 
vahvistamien tärkeimpien säännösten täytäntöönpanon tuloksiin. Kertomus perustuu 
komission jäsenvaltioilta saamiin tietoihin, ja esitetyt huomiot rajoittuvat niihin alueisiin, 
joista tietoja on saatavilla.4 Suurimmaksi osaksi kuvaillut toimenpiteet vaikuttivat 
ainoastaan unioniin ennen YMP-uudistusta kuuluneisiin jäsenvaltioihin. Uudet jäsenvaltiot 
sisällytetään kuitenkin soveltuvilta osin arvioon. Tämän lisäksi komission antamista 
yksityiskohtaisista täytäntöönpanosäännöistä esitetään lyhyt arvio. 
n. TARVITTAVA TUOTANNON JA YHTEISÖN MENOJEN VALVONTA 
a) Tuotanto 
Liitteestä I ilmenee lampaanlihan- ja naudanlihantuotannon suuntaukset vuoden 1992 
uudistusta edeltäneellä viisivuotiskaudella, ja siinä arvioidaan käytettyjen parametrien 
kehitystä tuottajakohtaisen kiintiöpolitiikan käyttöönoton jälkeen. 
Voidaan nähdä selkeästi, että kiintiöpolitiikka on vakauttanut tehokkaasti yhteisön 
lampaanlihantuotannon noin 1,15 miljoonaksi tonniksi/vuosi. Tätä tulosta ei olisi voitu 
saavuttaa aiemmin samaan päämäärään pyrkivän vakauttajamekanismin avulla. 
Toisaalta naudanliha-alaa koskevista tiedoista ei ilmene samankaltaista tuotannon laskua. 
Uudistus tuli voimaan sellaisen aikajakson lopulla, jolloin tuotantosuuntaus oli laskeva 
(1991-1994). Tuotanto on lähtenyt jälleen nousuun, ja se jatkaa kasvuaan, sillä vaikka 
lypsylehmien lukumäärä on laskenut, emolehmien määrä on kasvanut huomattavasti viime 
vuosina yhteisössä (liite II). Emolehmien määrä on kasvanut tuottajakohtaisten kiintiöiden 
käyttöönotosta huolimatta, koska palkkio-oikeuksien kokonaismäärä kasvoi huomattavasti, 
kun oikeudet vahvistettiin järjestelmän käyttöönoton yhteydessä: 
i) Koska hakemusten kokonaismäärä oli kasvanut vuonna 1992 käytännöllisesti 
katsoen kaikissa jäsenvaltioissa, jäsenvaltiot käyttivät tilaisuutta hyväkseen 
vahvistamalla vuoden 1992 viitevuodekseen5 (eli saman vuoden, jolloin kiintiöt 
otettiin käyttöön), sillä tuottajat reagoivat siihen tosiasiaan, että palkkio-oikeuksia 
oli enää rajoitetusti tarjolla. Tämän päätöksen vaikutus johti 1,3 miljoonaan uuteen 
palkkiohakemukseen kyseisissä jäsenvaltioissa, mikä aiheutti 15 prosentin 
lisäyksen vuonna 1992 vuoteen 1991 verrattuna. Tämä taas lisäsi saman verran 
oikeuksia EU:n kokonaismäärään ja loi tilanteen, jossa koko unionin alueella oli 
riittävästi kiintiöitä mahdollistamaan emolehmien määrän kasvu 9 prosentilla 
vuosien 1992 ja 1995 välillä. 
Komissiolla ei ole virallisia tietoja kiintiöillä käytävästä kaupasta, kuten esimerkiksi vuokrattujen 
oikeuksien lukumäärä tai arvo vapailla markkinoilla, koska tällaisten tietojen luovuttamista ei 
vaadita lakisääteisesti jäsenvaltioilta. 
Ainoastaan Kreikka ei valinnut vuotta 1992 viitevuodekseen. 
ii) Maitokiintiön nostaminen 60 000 litrasta 120 000 litraan tilaa kohti lypsy- ja 
emolehmiä kasvattavilla sekatiloilla oli vastaus tiettyjen jäsenvaltioiden YMP-
uudistuksen aikana esittämään pyyntöön kiintiöjärjestelmän laajentamisesta 
keskikokoisiin sekakarjöihin. Näiden tilojen hyväksyminen johti 821 160 
ylimääräisen oikeuden luomiseen. 
Näin ollen tuotannon rajoittaminen, jonka odotettiin alkavan emolehmäkiintiöitä koskevien 
tuottajakohtaisten enimmäismäärien käyttöönoton yhteydessä, voi alkaa vaikuttaa vasta, 
kun EU:n emolehmäkarjat ovat saavuttaneet käytettävissä olevien oikeuksien 
kokonaismäärän asettamat rajat (liite II). Koska noin miljoona oikeutta on vielä 
käyttämättä ja koska muut naudanliha-alalla toimivat tukimekanismit sallivat tuottajien 
pitää enemmän karjaa kuin mitä heidän kiintiönsä sallii, on todennäköistä, että EU:n 
alueella olevan emolehmäkarjan ja sitä tukevan yhteisön talousarvion täydellinen 
vakaannuttaminen ei tapahtuu lähitulevaisuudessa. 
b) Yhteisön menot 
Uuhi- ja emolehmäpalkkiojärjestelmiä koskevien tuottajakohtaisten enimmäismäärien 
käyttöönoton toinen perusperiaate oli menojen valvominen. 
Lammasalalla tehtävä oli suhteellisen yksinkertainen: uuhien mahdollisen määrän 
rajoittaminen yhteisössä rajoittaisi kokonaismenoja, lukuun ottamatta niitä vaihteluja, jotka 
johtuvat keskihinnan heilahtelusta yhteisön markkinoilla. Tätä parametriä käytetään 
vuotuisen uuhipalkkion laskemisessa. 
Liitteestä III ilmenee, että kiintiöjärjestelmällä on todellakin ollut haluttu vaikutus, sillä 
uuhipalkkioihin kuluvat menot ovat tasoittuneet noin 1700 miljoonaksi ecuksi. 
Naudanliha-alalla tuottajakohtaisten enimmäismäärien käyttöönotto emolehmäpalkkioiden 
osalta oli osa kokonaisuudistusta, joka toi mukanaan markkinahintatukitoimenpiteiden 
(interventio) vähenemisen, jota kompensoivat palkkioiden korotukset ja tarkistettu 
vientitukipolitiikka. Näin ollen liitteestä III ilmenee, että emolehmäpalkkioihin käytetyt 
menot ovat kasvaneet huomattavasti viimeisten viidentoista vuoden aikana. 
Emolehmäpalkkiqjärjestelmän menojen kasvu johtuu osittain palkkiotason kasvusta6 ja 
osittain olemassa olevien palkkioiden lisääntyneestä määrästä, mikä liittyy edellä 
esitettyyn arvioon lehmien lukumäärästä. Nykyisten tietojen perusteella menojen pitäisi 
kuitenkin vakiintua korkeintaan 1 800 miljoonaksi ecuksi vuositasolla, kun i) jaksossa 
mainitut käyttämättömät oikeudet ja lisäoikeudet on kulutettu loppuun. 
Vuonna 1992 emolehmäpalkkion ohjelmoitiin kasvavan vuoden 1993 70 ecusta vuoden 1994 90 
ecuun ja vuoden 1995 120 ecuun eläintä kohti. 
DI. JÄSENVALTIOIDEN TOIMIVALTAAN KUULUVIEN NEUVOSTON 
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖSTEN TEHOKKUUS 
Neuvoston antamissa täytäntöönpanosäännöissä toimivalta siirrettiin jäsenvaltioille 
tiettyjen tuottajakohtaisten enimmäismäärien soveltamista koskevien päätösten osalta. 
Tämä joustavuuteen tähtäävä toimenpide toimi viidellä pääalueella: 
a) Viitevuosi ja oikeuksien alustava jako 
Kunkin jäsenvaltion valitsema lammasalan viitevuosi on mainittu liitteessä IV (yleensä 
vuosi 1991) ja naudanliha-alan viitevuosi liitteessä V (yleensä vuosi 1992). Tämän lisäksi 
liitteestä IV ilmenee lammasalan osalta "kerroin", joka laskettiin niille jäsenvaltioille, 
jossa uuhien kokonaismäärä laski vuosien 1989 ja 1991 välillä ja joissa tätä kerrointa 
käytettiin kunkin tuottajan tuottajakohtaiseen enimmäismäärään lisättävien ylimääräisten 
oikeuksien laskemiseen. Näin tapahtui Espanjassa, Ranskassa, Portugalissa ja 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Näihin laskelmiin perustuen liitteestä VII ilmenee lammasalan ja liitteestä VIII 
naudanliha-alan osalta kunkin jäsenvaltion käytettävissä olevien palkkio-oikeuksien 
potentiaalinen määrä tai yhteismäärä, joka jaetaan yksittäisille tuottajille 
kiintiöjärjestelmän käyttöönoton yhteydessä. Komissio on vahvistanut lammasalan osalta7 
esitetyt luvut kunkin jäsenvaltion valitseman viitevuoden perusteella. Emolehmäpalkkioita 
koskevat luvut odottavat vielä komission hyväksymistä. Uusien jäsenvaltioiden 
potentiaaliset oikeudet on myös otettu mukaan. Näistä yhteismääristä on sovittu 
liittymissopimuksessa, ja ne on sisällytetty kunkin alan perusasetukseen. 
Lukuun ottamatta edellä mainittua palkkiohakemusten kasvanutta määrää vuonna 1992 
naudanliha-alalla ja tähän toimenpiteeseen liittyviä huomattavia hallinnollisia ponnisteluja 
jäsenvaltioissa ei koettu erityisiä vaikeuksia tämän toimenpiteen yhteydessä. Yleisesti 
ottaen sellaisia tuottajia varten, jotka viitevuonna eivät olleet jättäneet hakemuksia tai joita 
oli rangaistu, annettujen säännösten täytäntöönpano onnistui, koska säännökset sallivat 
jäsenvaltioiden oikeudenmukaisen toiminnan esille tulleissa vaikeissa tapauksissa. 
Kuitenkin lammasalalla Italia ja Kreikka toivat neuvostossa esille ongelmat, joita ne olivat 
kohdanneet tuottajakohtaisten enimmäismäärien vahvistamisessa sellaisten tuottajien 
osalta, jotka syystä tai toisesta olivat jättäneet liian pienet hakemukset viitevuonna ja jotka 
eivät kuuluneet voimassa olevien säännösten soveltamisalaan. Näin ollen vuonna 1995 
neuvosto myöntyi siihen, että komission8 tarkastuksesta riippuen Italialle ja Kreikalle olisi 
sallittava 600 000 ylimääräisen oikeuden jako kansallisesta varannosta sellaisille 
tuottajille, jotka eivät olleet saaneet oikeaa alustavaa kiintiötä. 
7 Saksaa ja Italiaa (Sisilia) koskevien lukujen lopullista vahvistamista odotetaan yhä. 
Huhtikuussa 1996 suoritetussa tarkastuksessa komissio suostui korottamaan Italian ja Kreikan 
kansallisia varantoja 600 000 oikeudella. 
b) Alustava kansallinen varanto 
Liitteistä IV, V ja VI ilmenee kunkin jäsenvaltion neuvoston antamien säädösten rajoissa 
omaksuma lähestymistapa alustavan kansallisen varannon perustamiseen kummallakin 
alalla. Vaikka yleisesti ottaen toteutetut toimenpiteet toivat kussakin jäsenvaltiossa 
kansalliseen varantoon 1-3 prosenttia tuottajakohtaisten enimmäismäärien 
kokonaissummasta, taulukot osoittavat, että kansalliseen varantoon pidätettyjen oikeuksien 
prosenttimäärä tuottajakohtaisen enimmäismäärän kokoon verrattuna vaihtelee tuntuvasti. 
Liitteistä VH ja VEH ilmenee niiden oikeuksien lukumäärä, jotka olivat käytettävissä 
kansallisen varannon perustamiseen, mukaan lukien ylimääräiset oikeudet, jotka 
aiheutuivat epäsuotuisten alueiden (LFA) yhden prosentin lisävarannosta. 
Tässä yhteydessä on todettava, että alusta alkaen eri jäsenvaltioiden kansallisiin 
varantoihin on kohdistunut erilainen paine tuottajien esittämien hakemusten takia. 
Molemmilla aloilla Yhdistyneen kuningaskunnan rajoitettu kansallinen varanto, joka alun 
perin vahvistettiin yhdeksi prosentiksi oikeuksien kokonaismäärästä, on ollut erityisen 
suuren paineen alainen, ja huomattavia hallinnollisia vaikeuksia on esiintynyt tuottajien 
esittämien vaatimusten täyttämisessä. Toisaalta Alankomaiden, joka pidätti suhteellisen 
korkean prosenttiosuuden oikeuksista kansalliseen varantoon (3 %) 
emolehmäpälkkiohakemusten vähäisen määrän vuoksi, on joutunut vahvistamaan 
uudelleen tämän osuuden yhdeksi prosentiksi ja palauttamaan ylimääräiset oikeudet 
tuottajille. 
c) Oikeuksien siirto- ja vuokrausjärjestelmä 
Yleisesti ottaen kiintiöiden siirtojärjestelmä on samanlainen koko yhteisön alueella, sillä 
useimmat jäsenvaltiot valitsivat suoran siirron tuottajalta tuottajalle samalla kun ne sallivat 
oikeuksien väliaikaisen vuokrauksen. Kaksi huomattavaa poikkeusta tähän sääntöön ovat 
Ranska, joka sallii tuottajien välisen suoran siirron vain silloin, kun myös koko tila siirtyy 
tuottajalta toiselle kaikkien muiden toimien tapahtuessa siirtoina tuottajalta kansalliseen 
varantoon, ja Alankomaat, joka ei salli väliaikaista vuokrausta. 
Jäsenvaltiot eivät ole kohdanneet ylitsepääsemättömiä ongelmia siirtojärjestelmän 
toiminnassa, ja tuottajat näyttävät sopeutuneen hyvin näiden siirtojen mahdollistamiseksi 
käyttöön otettujen hallinnollisten menettelyjen heille asettamiin velvollisuuksiin. Ranskan 
viranomaiset ovat tuoneet esille vaikeudet, joita ne ovat kohdanneet omaksumansa 
"hallinnollisen" järjestelmän aiheuttaman ylimääräisen työn ja järjestelmään liittyvien 
hankaluuksien vuoksi. Komissio on vastannut näihin pyyntöihin yksityiskohtaisten 
sääntöjen tarkistuksilla, joiden tarkoituksena on parhaan mukaan yksinkertaistaa 
siirtomenettelyjä9 samalla, kun vältetään näiden kahden järjestelmän liiallinen 
hajaantuminen. 
Nämä toimenpiteet, jotka muodostavat osan vuonna 1994 tehtyä YMP-uudistuksen 
yksinkertaistamistoimenpidettä, kuvaillaan jäljempänä jaksossa IV. 
Liitteistä IV, V ja VI ilmenee, että "tilattoman siirron" yhteydessä kansalliseen varantoon 
luovutettava määrä vaihtelee jäsenvaltioissa yhdestä prosentista (Alankomaat) 15 
prosenttiin (suurin osa jäsenvaltioista). Tässä suhteessa tämä järjestelmä on osoittautunut 
hyväksyttäväksi ja toimivaksi poliittiseksi välineeksi, koska se mahdollistaa tietyn määrän 
oikeuksia luovuttamisen kansalliseen varantoon, josta jäsenvaltiot voivat jakaa ne 
uudelleen etusijalla oleville ryhmille (katso jäljempänä). 
d) Kansallisten varantojen hallinto 
"Tilattoman siirron" yhteydessä tapahtuva oikeuksien siirto kansalliseen varantoon on 
ilmaistu numeroin liitteissä X-XIII, joista ilmenee kansallisten varantojen toiminta 
molemmilla aloilla vuosina 1993 ja 1994. Vain jotkut jäsenvaltiot ovat toimittaneet vuotta 
1995 koskevat tiedot. 
Vaikka "tilaton siirto" ei ollut kovinkaan merkittävä kansallisten varantojen ensimmäisten 
toimintavuosien aikana, se tuotti vuonna 1994 suhteessa oikeuksien alustavaan määrään 
noin kolmanneksen niistä oikeuksista, joita lampaantuottajat voivat vuosittain hakea 
kansallisesta varannosta kansallisille viranomaisille esitetyllä hakemuksella. 
Naudanliha-alalla "tilattoman siirron" yhteydessä kansalliseen varantoon siirtyvien 
oikeuksien määrä on edelleen alhainen (4 prosenttia vuonna 1994), vaikka se vaikuttaakin 
merkittävästi kansallisesta varannosta saatavilla olevien oikeuksien määrään Belgiassa ja 
Portugalissa. "Tilattoman siirron" suhteellisen vähäpätöinen asema heijastaa luultavasti 
naudanliha-alalla ilman tilan hallintaa tapahtuvien siirtojen pientä määrää verrattuna 
lammasalaan, jolla kaupankäynti on yleisesti ottaen vilkkaampaa. 
Samoista taulukoista (liitteet X-XIII) ilmenee myös kansallisten varantojen toiminta 
ilmaistuna oikeuksien jakona tuottajille 
Lammasalalla vuonna 1993 yli 90 prosenttia oikeuksista jaettiin tuottajille. Tämä 
prosenttisosuus aleni noin 38 prosenttiin vuonna 1994, jolloin Espanjalla, Italialla ja 
Alankomailla oli alhaisimmat prosentuaaliset jako-osuudet. Tämän lisäksi liitteen IX 
tiedot antavat olettaa, että vuonna 1994 useat jäsenvaltiot (erityisesti Belgia, Tanska, 
Saksa, Kreikka, Irlanti ja Portugali) ottivat tuottajilta oikeuksia pois "tilattomien siirtojen" 
yhteydessä ja "kierrättivät" uudelleen nämä oikeudet muille tuottajille kansallisesta 
varannosta samana markkinointivuonna. 
Naudanliha-alalla alustavaan varantoon kohdistuva kysyntä oli suhteellisen alhainen 
vuonna 1993 (48 %), mutta pysyi vakaampana seuraavana vuonna (1994), jolloin 
keskimääräisesti 53 prosenttia oikeuksista jaettiin tuottajille yhteisössä. Tämän lisäksi 
kalenterivuoden 1994 tietojen tarkastelu osoittaa, että oikeuksien "kierrättäminen" ei ole 
lainkaan niin yleistä naudanliha-alalla kuin lammasalalla: ainoastaan Belgia jakoi 
tuottajille kaikki vuonna 1994 kansallisesta varannostaan saatavilla olevat oikeudet. 
Asteikon toisessa päässä oleva Espanja ei jakanut lainkaan oikeuksia kansallisesta 
varannostaan vuonna 1994, koska oikeuksien oikeudenmukainen jako aiheutti vaikeuksia 
erittäin suuren kysynnän vuoksi. 
Yleisesti ottaen kansallisten varantojen hallinto ei ole aiheuttanut ylitsepääsemättömiä 
vaikeuksia kansallisille viranomaisille ottaen huomioon kuinka suurelta osalta 
päätöksentekoon kuuluva toimivalta siirrettiin jäsenvaltioille tällä alalla. Kuitenkin 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa nousi esille huomattava ongelma joidenkin niin 
kutsuttuun "kehittäjä"-etusijaluokkaan kuuluvien tuottajien osalta molemmilla aloilla, 
koska nämä tuottajat eivät saaneet alun perin kaikkia hakemiaan oikeuksia kansallisesta 
varannosta vuonna 1993 saatavilla olevien oikeuksien riittämättömän määrän vuoksi. 
Kansallisen tuomioistuimen tekemän päätöksen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan 
viranomaiset päättivät jakaa uudelleen osan kansallisesta varannosta tälle tuottajaluokalle, 
mikä on viivyttänyt vuoden 1993 ja sitä seuraavien vuosien jaon lopullista päätöstä. 
e) Herkät alueet 
Jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvana lisäesimerkkinä voidaan mainita liitteistä IV, V 
ja VI ilmenevät vyöhykkeet, jotka on nimetty erityisen tärkeiksi lampaan- ja 
naudanlihantuotannon takia ja joilta tämän vuoksi ei voida siirtää pois oikeuksia. Tätä 
toimintaa kutsutaan "ympärysaitaamiseksi". 
Useimmat jäsenvaltiot ovat "ympärysaidanneet" epäsuotuisat alueensa. Tämä päätös on 
yhdenmukainen niiden näitä alueita koskevien poliittisten toimintalinjojen kanssa. Kaksi 
huomattavaa poikkeusta ovat Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Ranskan viranomaiset 
ovat nimenneet koko Ranskan herkäksi alueeksi. Yhdistyneen kuningaskunnan 
viranomaiset puolestaan ovat jakaneet koko maan seitsemään herkkään alueeseen. Jaon 
perusteena on käytetty alueellisia ja epäsuotuisia alueita koskevia perusteita. Ainoat muut 
poikkeukset ovat Belgia, joka on jaettu kahteen vyöhykkeeseen maaluokituksen 
perusteella, ja Saksa, joka on määritellyt patoalueensa samoin kuin epäsuotuisat alueensa 
herkäksi alueeksi. 
Kaikki osapuolet, joiden etua asia koskee, ovat laajalti hyväksyneet näiden herkkien 
alueiden nimeämisen, eikä komissio ole saanut tähän mennessä todisteita siitä, että tätä 
toimenpidettä siinä muodossa kuin se alun perin suunniteltiin olisi käytetty tai sovellettu 
väärin. 10 
IV. KOMISSION ANTAMIEN TUOTTAJAKOHTAISTEN ENIMMÄISMÄÄRIEN 
SOVELTAMISTA KOSKEVIEN YKSITYISKOHTAISTEN SÄÄNTÖJEN 
TOIMINTA 
Tuottajakohtaisten enimmäismäärien soveltamisesta lammas- ja naudanliha-alalla 
annettujen komission asetusten olennaisimmissa säännöissä on seuraava perusrakenne: 
10 Kuitenkin jotkut jäsenvaltiot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että tietyt "ympärysaitaMedut ovat 
saattaneet kasautua ja niillä saattaa olla ympäristöllisesti kielteinen vaikutus (katso jäljempänä 
olevaa arviointia). 
a) Tuottajakohtaiset enimmäismäärät 
Tuottajakohtaisten enimmäismäärien hallinnon saamiseksi mahdollisimman toimivaksi 
uuhipalkkion osalta ainoastaan niille tuottajille, joilla oli vähintään kymmenen uuhta, 
jaettiin alustava kiintiö. Emolehmäpalkkion osalta eläinten korkeammasta taloudellisesta 
arvosta johtuen alarajaa ei vahvistettu. 
b) Käyttösäännöt 
Asetuksissa otettiin käyttöön useita sääntöjä, joiden perusteella tuottaja voi menettää 
kansalliseen varantoon tietyn määrän oikeuksistaan, jollei hän hae näihin oikeuksiin 
perustuvaa palkkiota määritettyinä aikoina. Näiden sääntöjen tavoitteena oli lisätä 
oikeuksien liikkuvuutta välttämällä tilanne, jossa huomattava määrä oikeuksia jää 
tuottajille, jotka eivät käytä niitä itse ja eivät myöskään päätä siirtää tai vuokrata näitä 
oikeuksia toiselle tuottajalle. 
Tätä tarkoitusta varten määriteltiin yleinen käyttösääntö, jonka mukaan tuottaja, joka ei 
käytä vähintään 50 prosenttia oikeuksistaan kahden peräkkäisen vuoden aikana, menettää 
viimeisen vuoden aikana käyttämättä jääneen osuuden kansalliseen varantoon. Lisäksi sen 
varmistamiseksi, että tuottajat, jotka eivät aio itse käyttää oikeuksia välittömästi, eivät 
hankkisi oikeuksia keinottelumielessä, asetettiin tiukempi käyttäjäsääntö niille tuottajille, 
jotka saavat maksutta oikeuksia kansallisesta varannosta. Jos tällainen tuottaja ei 
kiintiöjärjestelmän käyttöönoton alussa käyttänyt kaikkia oikeuksiaan kolmen vuoden 
kuluessa oikeuksiensa saannista kansallisesta varannosta, hän menetti käyttämättömän 
osuuden11. Tämän lisäksi kyseinen tuottaja ei saanut siirtää ja vuokrata oikeuksiaan noiden 
kolmen vuoden aikana. 
Viimeisin käyttösääntöihin tehty muutos, joka tuli voimaan vuonna 1996 osana vuoden 
1994 yksinkertaistamistoimenpiteitä, yhdisti nämä kaksi sääntöä siten, että vuotuisen 
käytön vähimmäisprosenttiosuus korotettiin 70 prosenttiin. Tällä toimenpiteellä pyritään 
kannustamaan tuottajia panemaan liikkeelle oikeudet, jotka he voisivat pitää voimassa 
olevien suhteellisen lievien yleisten käyttösääntöjen mukaisesti. Toisaalta tällainen 
sääntöjen yksinkertaistus oli oikeutettu, koska vaara keinottelumielessä kansallisesta 
varannosta haetuista oikeuksista ei ollut käynyt toteen. 
c) Siirto- ja vuokrausmekanismit 
Toiminnan selkeyden ja helppouden varmistamiseksi komission antamissa säädöksissä 
otettiin käyttöön kerralla siirrettävien tai vuokrattavien oikeuksien vähimmäismäärä12. 
n 
12 Parivuottajärjestelmänkäyttöönotonjälkeenkävi ilmeiseksi, että äärimäisessä tapauksessa pienelle 
joukolle tuottajia, joka oli saanut oikeuksia kansallisesta varannosta, oli kohtuuttoman vaikeaa 
käyttää kaikki omistamansa oikeudet kolmen seuraavan vuoden aikana. Jopa luonnolliset vaihtelut 
karjan koossa saisivat heidät menettämään osan oikeuksistaan. Tämän vuoksi sääntöä päätettiin 
lieventää 90 prosentin keskimääräiseksi käytöksi kolmen vuoden aikana. Lieventäminen jatkui vielä 
vuonna 1996, kun otettiin käyttöön vuotuinen 70 prosentin käyttösääntö. 
Jotta vältetään se, että tuottaja pitää kiinni oikeuksistaan vuokraamalla ne toiselle tuottajalle 
10 
Molempien osapuolien velvollisuutena oli ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille siirrosta 
määräajan sisällä, joka oli kaksi kuukautta ennen palkkiohakemuksen jättämistä. Kuitenkin 
kun siirtojärjestelmä oli otettu käyttöön ja toiminnassa, jäsenvaltiot huomasivat, että 
joidenkin Hitännäismenettelyjen yksinkertaistamista tarvittiin varsinkin Ranskassa, jossa 
sovelletaan "hallinnollista" järjestelmää. Vuoden 1995 palkkiohakemusten tullessa 
ajankohtaiseksi oikeuksien vähimmäismäärää ilman tilan hallintaa tapahtuvassa siirrossa 
yksinkertaistettiin muuttamalla aikaisempaa sanamuotoa, joka perustui tuottajan 
käytettävissä olevan kiintiön prosenttimääriin. 
Samaan aikaan siirron ilmoittamista koskevaa määräaikaa muutettiin, minkä jälkeen 
tuottajat ovat voineet ilmoittaa viranomaisille siirrosta aina siihen päivä saakka, jolloin 
palkkiohakemus tehdään. Näin se antaa tuottajille ja viranomaisille enemmän aikaa 
organisoida ja käsitellä siirrot sekä vähentää tuottajien keskuudessa ilmennyttä 
sekaannusta siirron ilmoittamista ja palkki ohakemusten jättämistä koskevien määräaikojen 
välillä. 
Suurimmat myönnytykset siirtoa koskeviin sääntöihin on kuitenkin vahvistettu komission 
antamissa säädöksissä, joilla on avattu toinen kaupankäyntijakso molemmilla aloilla sekä 
vuonna 1993 että vuonna 199413. Nämä poikkeukset olivat oikeutettuja järjestelmän alussa 
ilmeiden siirtymäkauden ongelmien vuoksi, erityisesti sen vuoksi, että tuottajat koko 
yhteisön alueella kokivat huomattavia vaikeuksia kiintiöillä käydyssä kaupassa tai 
riittävien oikeuksien saamisessa kansallisesta varannosta palkkiohakemustensa 
kattamiseksi alun perin vahvistettujen määräaikojen sisällä. 
Lopuksi lammasalalta otettuna esimerkkinä hakemusten ja ilmoitusten erilaiset määräajat, 
jotka johtuvat komission antamien sääntöjen soveltamisesta jokaisessa jäsenvaltiossa, 
esitetään tiivistelmänä liitteessä XIV markkinointivuoden 1995 osalta. 
V. KIINTIÖJÄRJESTELMIEN ARVIOINTI JA LOPPUHUOMIOT 
Vielä suhteellisen varhaisessa vaiheessa tuottajakohtaisia enimmäismääriä koskevan 
politiikan täytäntöönpanossa uuhi- ja emolehmäpalkkiojärjestelmien osalta komissio 
haluaa tuoda esille muutamia huomioita järjestelmän kehittämisestä ja tähänastisesta 
edistyksestä. 
13 rajoittamattomaksi ajaksi, otettiin käyttöön sääntö, joka velvoittaa tuottajat käyttämään kaikki 
oikeutensa vähintään kahden peräkkäisen vuoden aikana viiden vuoden pituisella aikajaksolla. 
Koska tämä sääntö merkitsee, että tuottajat saattoivat vuokrata oikeudet vuonna 1993 tapahtuneesta 
kiintiöjärjestelmän käyttöönotosta alkaen kolmeksi vuodeksi eteenpäin, vuosi 1996 on itse asiassa 
säännön ensimmäinen soveltamisvuosi. 
Toinen kaupankäyntijakso sallittiin vuosiksi 1995 ja 1996, mutta sitä ei sovelleta kaikkiin 
jäsenvaltioihin: ainoastaan Italialle ja Kreikalle annettiin tämä mahdollisuus neuvoston asetuksella 
(EY) N:o 1265/95 käyttöönotettujen 600 000 ylimääräisen uuhipalkkio-oikeuden jakamiseksi. 
Yhdistynyt kuningaskunta voi avata toisenjakson vuodeksi 1995 molemmilla aloilla (sekä vuodeksi 
1996 lammasalalla) niiden tuottajien tarpeiden täyttämiseksi, joihin vaikutti vuoden 1993 
kansallisen varannon jaon viivästyminen. 
11 
a) Tuotannon ja kulujen valvonta 
i) Tuottajakohtaisten kiintiöiden käyttöönoton tärkein vaikutus uuhipalkkion osalta 
on ollut lampaanlihan tuotannon ja yhteisön menojen toteutunut valvonta alalla. 
ii) Edellä esitettyjen syiden vuoksi naudanliha-alalla ei ole selvästikään saavutettu 
samanlaista valvonnan tasoa tuotannon ja kulujen osalta. 
b) Kansalliset varannot ja niiden hallinto 
iii) Kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana naudanliha-alan kansallisiin 
varantoihin kohdistunut lammasalaa lievempi paine on johdonmukainen sen 
komission huolenaiheen kanssa, että jopa ennen BSE-kriisiä, emolehmäkiintiöiden 
nykyisellä tasolla ei ole pystytty toteuttamaan tarvittavaa tuotannonvalvontaa. 
Tärkein syy siihen, että naudanliha-alan kansallisiin varantoihin ei kohdistu 
painetta, on se, että useimmat jäsenvaltiot valitsivat vuoden 1992 viitevuodekseen 
emolehmäkiintiön osalta, mikä merkitsi sitä, että karjakoot eivät kehittyneet 
olennaisesti vuoteen 1993 mennessä ja että suurimmalla osalla tuottajia oli 
riittävästi oikeuksia vuonna 1993 heidän vuoden 1992 hakemustensa perusteella. 
Toiseksi kansallisesta varannosta oikeuksia saaville tuottajille asetetut, kiintiöiden 
käyttöä koskevat velvollisuudet sekä eläintiheyden käyttöönotto emolehmien 
tukikelpoisuuden määrittelyssä ovat saattaneet saada tuottajat alun perin 
luopumaan hakemusten jättämisestä. Koska laskentatiedoista ilmenee, että 
emolehmien määrä on nousussa koko unionin alueella, tiedot kansallisten 
varantojen kehittymisestä vuonna 1995, joita komissio ei ole vielä saanut, 
osoittavat erityisesti kiintiöpolitiikan nykyisen tilan koko unionin alueella. 
iv) Kansallisten varantojen hallinnon osalta järjestelmän voidaan yleisesti ottaen sanoa 
toimivan hyvin. Komission käytössä olevat tiedot antavat kuitenkin aihetta olettaa, 
että erityisesti lammasalalla oikeuksien jakoperusteissa on jonkinlaista hajontaa, 
sillä jotkut jäsenvaltiot "kierrättävät" oikeuksia, eli ottavat oikeuksia pois ja 
jakavat ne uudelleen toisille tuottajille samana vuonna, toiset taas eivät. Tämän 
eron syyt voivat löytyä siitä, että joissakin jäsenvaltioissa tuottajat eivät hae niin 
suuria määriä oikeuksia ja kierrätystä ei luultavasti tarvita, kun taas toisten 
jäsenvaltioiden valitsemien hallinnollisten menettelyjen vuoksi oikeuksia 
"kierrätetään" niiden peruuttamista seuraavana vuonna. 
v) Tuotannon valvontaan ja kiintiöillä keinottelun vähentämiseen liittyvistä syistä 
komissio haluaa tuoda esille kantansa, jonka mukaan oikeuksien "kierrättäminen" 
voi rohkaista liian suurten palkki ohakemusten esittämiseen14. Komissio tunnustaa, 
14 Itse asiassa "kierrätettävien" oikeuksien määrä saadaan selville ainoastaan palkkioiden hakuajan 
loputtua. Tuottajien on tämän vuoksi tehtävä palkkiohakemuksensa tietämättä, missä määrin 
jäsenvaltiotvoivat täyttää heidän pyyntönsä saada ilmaiseksi lisäoikeuksia kansallisesta varannosta. 
Toivoessaan saavansa hakemansa lisäoikeudet tietyillä tuottajilla on tapana kasvattaa 
palkkiohakemustaan, ja tämän vuoksi he pitävät enemmän eläimiä kuin mitä heidän 
tuottajakohtainen kiintiönsä sallii. 
12 
että voimassa olevat neuvoston antamat säädökset jättävät kansallisten varantojen 
hallinnon suurelta osin jäsenvaltioille ja että ei ole annettu säädöksiä kansallisten 
varantojen jakamisen määräajoista. Komissio kehottaa kuitenkin jäsenvaltioita 
toteuttamaan tarvittavat täytäntöönpanotoimenpiteet kansallisen varannon 
jakamiseksi ennen palkkioiden hakuajan loppumista eli ennen siirto- ja 
vuokrausjakson päättymistä. 
c) Kiintiöiden siirtojärjestelmät 
vi) Sen estämättä, mitä edellä on sanottu kansallisista varannoista, komissio haluaa 
kiinnittää neuvoston huomion siihen seikkaan, että toiset kaupankäyntijaksot, joita 
oikeutetusti myönnettiin jäsenvaltioille aiemmin, liittyvät tähän seikkaan siltä 
osin, että ne sallivat tuottajien itse asiassa optimoida kiintiöiden käyttönsä vuosina 
1993 ja 1994. Tämän vuoksi komissio haluaa ilmoittaa, että tästä lähtien se 
suhtautuu huomattavasti tiukemmin toisiin kaupankäyntijaksoihin, koska tuottajien 
ja viranomaisten kohtaamat alustavat ongelmat kiintiöjärjestelmän käyttöönotossa 
ovat nyt varmasti ohitse. 
vii) Oikeuksien siirtoa koskevien kansallisten järjestelmien suhteen komissio korostaa, 
että huomattavia ponnisteluja on tehty jäsenvaltioiden joustavampia 
siirtomenettelyjä koskevien pyyntöjen toteuttamiseksi. Suurempaan hajaannukseen 
"kaupallisen" ja "hallinnollisen" järjestelmän välillä johtavista toimenpiteistä on 
kuitenkin kieltäydytty. Tästä syystä komissio ei ole ollut valmis suostumaan 
oikeuksien vuokraukseen kansallisen varannon kautta, koska "hallinnollisessa" 
järjestelmässä tämä merkitsisi sitä, että tuottajakohtaiset kiintiöt toimisivat 
alueellisina enimmäismäärinä, mikä johtaisi tällaisten enimmäismäärien 
aiheuttamiin hankaluuksiin tuotannon rajoittamisessa. 
viii) Samojen kansallisten siirtojärjestelmien osalta komissio toteaa, että Ranskan 
viranomaisten oikeuksille antama alhainen rahallinen arvo saa tuottajat pitämään 
itsellään käyttämättömiä oikeuksia. Komissio toivoo, että käyttösääntöihin 
vuodesta 1996 alkaen tehdyt muutokset helpottavat ongelmaa, joka aiheutuu 
kiintiöiden alhaisesta saatavuudesta. 
d) Herkät alueet 
ix) Komissio haluaa edelleen vakuuttaa, että palkkio-oikeuksien "ympärysaitaamisen" 
suoran vaikutuksen on tarkoitus rajoittaa oikeuksien siirtoa jäsenvaltion sisällä. 
Komissio haluaa kuitenkin tuoda esille, että herkkien alueiden määrittelyssä 
kussakin jäsenvaltioissa käytettyjen erilaisten perusteiden vuoksi tämän säännöksen 
käytännöllinen seuraus on, että oikeuksia ei voida siirtää kaikkien alueiden tai 
kaikkien unionin jäsenvaltioiden välillä. 
x) Komissio tiedostaa, että joissakin tilanteissa on väitetty, että jäsenvaltion sisällä 
tapahtuvalla kiintiöiden "ympärysaitaamisella" alkaa olla kielteinen vaikutus 
maaseutuympäristöön oikeuksien kasaantuessa näiden herkkien alueiden rajojen 
sisälle, mikä ei ole tälle säännökselle toivottu vaikutus. Tämän vuoksi komissio 
13 
haluaa kiinnittää jäsenvaltioiden huomion tähän seikkaan, jotta löydettäisiin 
parempi tasapaino tämän säännöksen sosioekonomisten tavoitteiden ja 
ympäristönsuojelun tiettyjen objektiivisten vaatimusten välillä. 
e) Loppuhuomiot 
Edellä oleva kehitys huomioon ottaen komissio on tullut siihen tulokseen, että 
tuottajakohtaiset enimmäismäärät ovat tähän mennessä osoittautuneet 
menestykselliseksi poliittiseksi välineeksi tuotannon ja menojen valvonnassa 
lammasalalla mutta eivät kuitenkaan emolehmien osalta naudanliha-alalla. Tämän 
vuoksi kun otetaan huomioon se, että muutokset uuhipalkkiojärjestelmässä eivät 
ole oikeutettuja ja että koko naudanlihajärjestelmää tarkastellaan parhaillaan 
uudelleen BSE-kriisin takia, komissio katsoo, että nyt ei ole oikea hetki tehdä 
kiintiöjärjestelmiä koskevia ehdotuksia kummankaan palkkiojärjestelmän osalta. 
14 
BEEF AND SHEEPMEAT PRODUCTION AND CONSUMPTION - EU15 (1986-1996) 
PRODUCTION ET CONSOMMATION DES VIANDES BOVINE ET OVINE - UE15 (1986-1996) 
ERZEUGUNG UND VERBRAUCH VON RIND- UND SCHAFFLEISCH - EUR15 (1986-1995) ANNEX 
9500 
9000 
8500 + 
8000 4-
w 
c 7500 c o 
•S 7000 o m 
6500 
6000 4-
5500 4-
5000 
1986 a .ET 
--•' 
1987 1988 1989 1990 1991 
Year 1992 1993 1994 1995 4- 1800 
4- 1700 
4- 1600 1900 
+ 1300 g-
JC 
CO 
+ 1200 
4 noo 
4- 1000 
900 -A— Beef Production 
A - • Consumption 
41—Sheepmeat Production 
D - • Consumption s: 
Source: DGVI 
SUCKLER AND DAIRY COW NUMBERS - EC12 (1989-1995) 
NOMBRES DE VACHES ALLAITANTES ET LAITIERES - CE12 (1989-1995) 
MUTTERKUH- UND MILCHKUHBESTÄNDE - EUR12 (1989-95) ANNEX II 
35000 
•*—Total cows 
•«— Dairy cows 
- - Potential rights 
-*— Stickler cows 
1996 rr 
c 
Source: EUROSTAT 
COMMUNITY EXPENDITURE IN EWE AND SUCKLER COW PREMIUM (1980-1995) 
DEPENSES COMMUNAUTAIRES POUR LES PRIMES A LA BREBIS ET A LA VACHE ALLAITANTE (1980-1995) 
GEMEINSCHAFTSAUSGABEN FOR MUTTERSCHAF- UND MUTTERKUHPRÀMIEN (1980-1995) ANNEX 
4500 
4000 
3500 4-
3000 
2500 4-
D 
O 
ID 
5 2000 4-
1500 
1000 -4— Total Beef Sector Budget 
•m- Ewe and Goat Premium 
-A—Suckler Cow Premium 
Year 
Source: DGVI 
ANNEX IV 
APPLICATION OF INDIVIDUAL PRODUCER LIMITS FOR EWE PREMIUM - EC12 
APPLICATION DE LIMITES INDIVIDUELLES POUR LA PRIME A LA BREBIS - CE12 
ANWENDUNG DER ERZEUGERSPEZIFISCHEN OBERGRENZEN MUTTERSCHAFPRAMIE - EUR12 
Decision concerning 
a) Reference year 
b) Coefficient 
c) Supply of rights to 
National Reserve due to 
coefficient > 1 
d) Percentage of rights 
retained for the initial 
National Reserve in 
relation to the size of the 
initial producer limit 
e) Percentage of rights 
to be surrendered to 
National Reserve in case 
of transfer without 
holding fsyphon") 
f) Method of transfer of 
rights without holding 
g) Leasing of rights 
f) Definition of Sensitive 
Zones out of which 
rights may not be 
transferred Belgique/België 
1991 
1 
no 
Globally »1% 
< 33 rights » 0% 
> 33 rights «1,5% 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers 
2 zones Danmark 
1991 
1 
no 
< 13 rights »0 rights 
13-60 rights «1 right 
> 60 rights • 2 rights 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers 
None Deutschland 
1991 
1 
no 
> 17 rights «3% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's; 
dykes zone Ellas 
1991 
1 
no 
< 200 rights «3% 
> 200 rights «2* 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
None EspaMa 
1990 
1,00239 
yes 
2% 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's France 
1989 
1,02157 
partially 
1% 
15% 
Via national 
reserve 
Via national 
reserve 
The whole 
country Ireland 
1991 
1 
no 
10-100 rights • 0% 
101-200 rights - 1% 
201-300 rights » 2% 
301-400 rights « 3S 
501-1000 rights »4% 
> 1000 rights * 5% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's Italia 
1991 
1 
no 
3% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
Not decided Luxemburg 
1991 
1 
no 
< 17 rights = 0 > 
17 rights = 3% 
15% 
Between 
producers 
Not permitted 
The whole" 
country Nederland 
1991 
1 
no 
3% 
1% 
Between 
producers 
Not 
permitted 
LFA's Portugal 
1989 
1.06 
partially 
3% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's United Kingdom 
1990 
1,0116 
partially 
1% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
7 zones covering 
the whole country 
Source: Member States 
ANNEX V 
O APPLICATION OF INDIVIDUAL PRODUCER LIMITS FOR SUCKLER COWS - EC12 
APPLICATION DES UMITES INDIVIDUELLES POUR LA PRIME A LA VACHE ALLAITANTE - CE12 
ANWENDUNG DER ERZEUGERSPEZIFISCHEN OBERGRENZEN MUTTERKUHPRAMIE - EUR12 
Decision concerning 
a) Reference year 
b) Potential rights 
c) Percentage of rights 
retained for the initial 
National Reserve in 
relation to the size of the 
Initial producer limit 
d) Percentage 6? rights to 
be surrendered to 
National Reserve in case 
of transfer without 
holding fsyphon") 
e) Method of transfer of 
rights without holding 
0 Leasing of rights 
g) Definition of Sensitive 
Zones out of which rights 
may not be transferred Betgiqua/Belgit 
1992 
443.588 
1% 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers Denmark 
1992 
135.937 
< 20 rights-0 rights 
20-49 rights -1 right > 
49 rights »2 rights 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers Deutschland 
1992 
651.122 
3% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers Ellas 
1990 
149.778 
2% 
5% 
Between 
producers 
Between 
producers Espafla 
1992 
1.462.527 
2% 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers 
Whole 
country France 
1992 
3.886.366 
3% 
15% 
Via national 
reserve 
Via national 
reserve Ireland 
1992 
1.106.528 
1% 
5-14% 
Between 
producers 
Between 
producers Italia 
1992 
787.993 
3% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers Luxemburg 
1992 
14.765 
3% 
15% 
Between 
producers 
Not 
permitted 
Whole country Nederland 
1992 
98.006 
1% 
1% 
Between 
producers 
Not 
permitted 
LFA's Portugal 
1992 
286.554 
1% 
5% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's United Kingdom 
1992 
1.805.323 
1% 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
Source: Member States 
ANNEX VI 
N 
3 INDIVIDUAL PRODUCER LIMITS IN THE NEW MEMBER STATES - EWE AND SUCKLER COW PREMIUM 1 
LIMITES INDIVIDUELLES DANS LES NOUVEAUX ETATS-MEMBRES - PRIME A LA BREBIS ET A LA VACHE ALLAITANTEi 
ERZEUGERSPEZIFISCHE OBERGRENZEN IN DEN NEUEN MITGLIEDSTAATEN - MUTTERSCHAF- UND MUTTERKUHPRAMIEN 1 
d) Percentage of rights 
retained for the initial 
National Reserve in 
relation to the size of the 
initial producer limit 
e) Percentage of rights 
to be surrendered to 
National Reserve in 
case of transfer without 
holding ("syphon") 
f) Method of transfer of 
rights without holding 
g) Leasing of rights 
f) Definition of Sensitive 
Zones out of which 
rights may not be 
transferred Ewe Premium 
Österrelch 
Rights remaining 
after attribution of 
individual limits 
were sufficient 
15% 
Between 
producers 
Under discussion 
Under discussion Suomi/Finland 
1% 
10% 
Between 
producers 
Between 
producers 
LFA's Sverige 
Rights remaining 
after attribution of 
individual limits 
were sufficient 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
The whole country Suckler Cow Premium 
Österrelch 
Rights remaining 
after attribution of 
individual limits 
were sufficient 
15% 
Between 
producers 
Under discussion 
Under discussion Suomi/Finland 
1% 
10% 
Between 
producers 
• 
Between 
producers 
LFA's Sverige 
Rights remaining 
after attribution of 
individual limits 
were sufficient 
15% 
Between 
producers 
Between 
producers 
The whole country 
11nformation as received from Member States 
ANNEX VII 
INDIVIDUAL RIGHTS TO EWE AND GOAT PREMIUM - EU151 
DROITS INDIVIDUELS A LA PRIME A LA BREBIS ET A LA CHEVRE - UE15 1 
INDIVIDUELLE ANSPRÖCHE AUF MUTTERSCHAF- UND MUTTERZIEGENPRAMIE - EUR151 
Rights X 1000 
Member State 
Belgique/Belglfi 
Danmark 
Deutschland 4 
Ellas 
Espafla 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdom 
Sub-total EC-12 
österrelch * 
Suomi/Finlands 
Sverige8 
TotalEU-15 A 
Premiums paid in reference year 
Ewes 
69 
103 
1313 
6.585 
17.004 
7.581 
4.869 
7.861 
4 
836 
2.229 
19.791 
68.245 Goats 
0 
0 
0 
3.726 
2.492 
174 
0 
1.032 
0 
0 
476 
0 
7.900 Total* 
69 
103 
1.313 
10.311 
19.496 
7.755 
4.869 
8.893 
4 
836 
2.705 
19.791 
76.145 B 
Extra 
LFA reserve 
0 
0 
8 
78 
161 
64 
36 
68 
0 
0 
23 
128 
566 C 
Additional 
rights 
1 
1 
9 
1 
8 
31 
54 
0 
0 
30 
14 
109 
258 D=A+B+C 
Total potential 
rights3 
70 
104 
1.330 
10.990 
19.665 
7.850 
4.959 
9.561 
4 
866 
2.742 
20.028 
78.169 
206 
80 
180 
78.635 E 
Initial individual 
limits 
69 
101 
1.344 
9.564 
18.195 
7.100 
4.755 
7.381 
4 
839 
2.541 
18.985 
70.878 F 
Initial National 
Reserve 
1 
3 
98 
877 
1.468 
742 
208 
1.706 
0 
92 
169 
826 
6.190 G 
Rights available 
(1993 and 1994) 
70 
104 
1.442 
10.441 
19.663 
7.842 
4.963 
9.087 
4 
931 
2.710 
19.811 
77.068 H 
Of which: 
at 50% 
0,10 
0,50 
19,30 
7.70 
530,10 
0,14 
13,80 
193,40 
0,00 
2,40 
40,30 
639,00 
1446,74 I = G - (H/2) 
Conversion to 
full rights (1995)3 
69,95 
103,75 
1.432,35 
11.037,15 
19.397,95 
7.841,93 
4.956,10 
9.590,30 
4,00 
929,80 
2.689,85 
19.491,50 
77.544,63 
1 Based on information supplied by Member States 
2 Verified by the Commission with exception of Deutschland and Italy (Sicily) 
3 Including 600.000 additional rights for Italy and Greece 
4 Excluding New Lander 
5 Art 5e(1) of Reg. 3013/89 
INDIVIDUAL RIGHTS TO SUCKLER COW PREMIUM - EU15 (1) 
DROITS INDIVIDUELS A LA PRIME A LA VACHE ALLAITANTE - UE15 
INDIVIDUELLE ANSPRÛCHE AUF MUTTERKUHPRAMIE • EUR15 ANNEX VIII 
K) Belgique/ 
BelgiA 
Danmark 
Deut8chland(2) 
Deutschland* 
NBL(7) 
Elias (1990) 
Espafla 
France (8) 
Ireland 
Italia 
Luxembourg 
Nederland 
Portugal (9) 
United Kingdom 
TOTAL A 
Reference 
year total 
403.029 
121.099 
354.931 
137.775 
1.363.610 
3.616.219 
1.024.757 
690.609 
11.648 
67.444 
240.099 
1.669.538 
9.700.758 B 
Additional 
rlQhts (fnbcod 
herd) (3) 
36.080 
13.320 
111.240 
10.520 
84.320 
242.480 
63.400 
90.160 
3.000 
30.560 
17.760 
118.320 
821.160 c 
Additional rights 
(non-payment) 
(4) 
3.022 
1.518 
2.674 
411 
2.462 
3.443 
10.247 
2.000 
0 
0 
26.741 
6.382 
58.900 D 
Additional rights 
for 
•xtsnsiffciftion 
(*) E 
Lees favoured 
areas (Q1K) 
(Addreserve) 
1.457 
0 
2.277 
1.072 
12.135 
24.224 
8.124 
5.224 
117 
2 
1.954 
11.083 
67.669 F 
Total potonttet 
rights (A-E) 
443.588 
135.937 
471.122 
180.000 
149.778 
1.462.527 
3.886.366 
1.106.528 
787.993 
14.765 
98.006 
286.554 
1.805.323 
10.828.487 0 
1. Initial Individual 
ceUngs (non less 
favoured) 
255.495 
134.144 
119.813 
13.353 
135.475 
1.086.431 
212.319 
163.097 
0 
66.587 
23.858 
551.639 
2.762.211 2. Initial individual 
ceMngs(less 
favoured) 
145.700 
0 
224.174 
107.225 
1.192.906 
2.422.477 
812.438 
506.793 
11.592 
183 
240.875 
1.097.217 
6.761.580 H 
Additional rights 
•located (mixed 
herd) (6) 
36.080 
837 
31.378 
250 
9.916 
242.480 
18.611 
2.968 
2.398 
6.829 
517 
11199 
363.463 I 
National Initial 
reserve 
4.856 
956 
91.207 
27.878 
112.095 
110.754 
55.036 
107.910 
658 
24.405 
20.684 
123.776 
-680.215 J 
Total available 
rights (G*H*I*E) 
443.588 
135.937 
468.849 
180.000 
149.778 
1.462.527 
3.886.366 
1.106.528 
785.992 
14.765 
98.006 
285.934 
1.794.914 
10.813.184 
1) Except for those In column B. aR figures are provisionat; figures are based on information supplied by Member States (TO BE VERIFIED BY THE COMMISSION). 
2) Former Lander onty. 
3) Regulation (EEC) 805/88. Art.4d(6) and Annex II. 4) R. (EEC) 805/68. Art.4d(3) and R.(EEC) 3886/92, Art.29. 
5) Regulation (EEC) 3888/92, Art.38(3). Estimated figures (in me case of FFU/-15.000). 6) R.(EEC) 3886/92. Art 29. 
7) Not including rights resulting from the former German Lander switch. Regulation (EEC) 805/68 Art. 4k(1)(b). 
8) Not including additional rights destined to DOM (fewer than 35.000 rights). Regulation (EEC) 3763/91 Art.5(3) as amended by R.(EC) 2598/95. 
9) Not Including up to 78.740 rights tor extensive Rvestock after coflectMsatlon. Regulation (EC) 1017/94 Art 2 as amended by R. (EC) 1461/95. 
ANNEX IX 
EVOLUTION IN EWE AND SUCKLER COW PREMIA GRANTED - (1992-1995) 
EVOLUTION DES PRIMES OCTROYEES A LA BREBIS ET A LA VACHE ALLAITANTE - (1992-1995) 
ENTWICKLUNG DER GEWAHRTEN MUTTERSCHAF- UND MUTTERKUHPRAMIEN - (1992-1995) 
Premla x 1000 
Member State 
Belglque/BelgIS 
Danmark 
Deutschland 
Ellas 
Espana 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdom 
Subtotal EC-12 
österrelch 
Suomi/Finland 
Sverige 
TotalEU-15 EWE AND GOAT PREMIA GRANTED 
Potential Rights1 
70 
104 
1.330 
10.990 
19.665 
7.850 
4.959 
9.561 
4 
866 
2.742 
20.028 
78.169 
206 
80 
180 
78.635 1992 
70 
106 
1.876 
10.972 
19.788 
7.393 
5.024 
9.737 
4 
854 
2.652 
19.543 
78.019 * 
• 
* 1993 
69 
85 
1.742 
9.640 
17.818 
7.292 
4.825 
9.541 
4 
735 
2.675 
18.526 
72.952 • 
• 
• 
• 
• 
• 
* 1994 
64 
81 
1.721 
11.974 
17.009 
7.306 
4.656 
10.652 
3 
715 
2.840 
20.416 
77.437 * 
• 
* 
* 
* 
• 
• 
• 
« 
* 1995* 
64 
72 
1.753 
11.974 
19.232 
7.237 
4.674 
11.365 
4 
-• 727 
2.695 
20.077 
79.874 
160 
64 
152 
80.250 MS 
BE 
DK 
DE 
EL 
ES 
FR 
IR 
IT 
LX 
NL 
PT 
UK 
EC-12 
ÖST 
SU 
SV 
EU-15 SUCKLER COW PREMIA GRANTED 
Potential Rights * 
444 
136 
651 
150 
1.463 
3.886 
1.107 
788 
15 
98 
287 
1.805 
10.830 
325 
55 
155 
11.365 1992 
403 
121 
44? 
132 
1.364 
3.616 
1.025 
691 
12 
67 
240 
1.670 
9.788 1993 
435 
102 
413 
126 
1.243 
3.603 
884 
674 
13 
50 
226 
1.558 
9.327 
m 1994 
424 
104 
506 
117 
1.171 
3.492 
910 
807 
13 
52 
238 
1.552 
9.386 1995* 
427 
101 
535 
120 
1.380 
3.600 
955 
783 
15 
60 
286 
1.591 
9.853 
267 
26 
127 
10.273 
* Information provided by Member States 
(figures in Halles are provisional or estimated claim data) 
1 From Annex VI 
2 From Annex VII 
ANNEX X 
to OPERATION OF THE NATIONAL RESERVES IN 1993 - EWE PREMIUM 
FONCTIONNEMENT DES RESERVES NATIONALES EN 1993 - PRIME A LA BREBIS 
BEWIRTSCHAFTUNG DER EINZELSTAATLICHEN RESERVEN 1993 - MUTTERSCHAFPRAMIE 
Member State 
Belglque/BelgIS 
Danmark 
Deutschland 
Ellas 
Espana 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdom ' 
TOTAL EU-12 Initial 
National Reserve 
801 
2.576 
98.730 
876.775 
1.425.329 
742.061 
204.581 
1.533.633 
444 
58.091 
166.065 
815.137 
5.924.223 Rights ceded to National Reserve due to 
(a) 
Transfers w/o holding 
192 
1.247 
10.264 
17.760 
46.076 
0 
6.981 
2.647 
0 
0 
4.545 
27.581 
117.293 (b) 
Insufficient usage 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 _j 
0 
0 
0 
0 (c) 
Total 
192 
1.247 
10.264 
17.760 
46.076 
0 
6.981 
2.647 
0 
0 
4.545 
27.581 
117.293 Rights attributed 
free of charge 
fromNR 
972 
2.290 
88.948 
817.956 
1.462.625 
662.958 
188.464 
1.404.482 
390 
27.614 
169.132 
782.137 
5.607.968 Of which: rights 
from supplementary 
LFA reserve" 
99 
0 
6.650 
78.597 
152.632 
-
36.513 
25.222 
390 
0 
-
127.940 
428.043 Balance of 
National Reserve 
(end 1993) 
21 
1.533 
20.046 
76.579 
8.780 
79.103 
23.098 
131.798 
54 
30.477 
1.478 
60.581 
433.548 
1 Based on information provided by Member States following Art 5 (2) of Reg. 3567/92 
2 Derived from Art 5c of Reg. 3013/89 
3 Figures liable to change as a result of reassessment of national reserve attribution 
ANNEX XI 
OPERATION OF THE NATIONAL RESERVES IN 1993 - SUCKLER COW PREMIUM 
FONCTIONNEMENT DES RESERVES NATIONALES EN 1993 - PRIME A LA VACHE ALLAITANTE 
BEWIRTSCHAFTUNG DER EINZELSTAATLICHEN RESERVEN 1993 - MUTTERKUHPRAMIE 
Member State 
Belgique/BeiglS 
Danmark 
Deutschland * 
Ellas 
Espana 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdoms 
TOTALEU-12 Initial 
National Reserve 
6.313 
956 
93.484 
28.950 
124.230 
134.978 
63.160 
113.134 
775 
24.407 
20.684 
134.859 
745.930 Of which: 
LFA Reserve 
1.457 
-
2.277 
1.072 
12.135 
24.224 
8.124 
5.224 
775 
2 
1.954 
11.083 
68.327 Rights ceded to National Reserve due to 
(a) 
Transfers w/o 
holding ("syphon") * 
376 
1.389 
379 
-
708 
-
550 
-
-
-
144 
1.943 
5.489 (b) 
Insufficient 
usage1 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 (c) 
Total 
376 
1.389 
379 
-
708 
-
550 
-
-
-
144 
1.943 
5.489 Rights attributed 
free of charge 
from NR 
6629 
1.372 
38.763 
25.646 
74.651 
58.925 
20.557 
54.777 
172 
7.933 
20.308 
50.127 
359.860 Of which: rights 
from LFA reserve* 
1457 
-
480 
1.072 
12.135 
43.325 
-
-
172 
-
1954 
16.807 
77.402 Balance of 
National Reserve 
(end 1993) 
60 
973 
55.100 
3.304 
50.287 
76.053 
43.153 
58.357 
603 
16.474 
520 
86.675 
391.559 Of which: rights 
from LFA reserve 
-
-
1.797,50 
-
-
-
8.124,00 
5.224,00 
602,80 
2,00 
-
-
15.750,30 
1 Based on information provided by Member States following Art 30 (2) of Reg. 3886/92 
2 Derived from Art 4e (1) of Reg. 805/68 
3 Art 33 of Reg. 3886/92 
4 Former Lander only 
5 Figures liable to change follwoing reassessment of attribution 
ANNEX XII 
OPERATION OF THE NATIONAL RESERVES IN 1994 - EWE PREMIUM 1 
FONCTIONNEMENT DE RESERVES NATIONALES EN 1994 - PRIME A LA BREBIS 1 
BEWIRTSCHAFTUNG DER EINZELSTAATLICHEN RESERVEN 1994 - MUTTERSCHAFPRAMIE1 
Member State 
Belgique/Belglö 
Danmark 
Deutschland 
Ellas 
Espafla 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdom3 
TOTAL EU-12 Balance of 
National Reserve 
(end 1993) 
21 
1.533 
20.046 
76.579 
8.780 
79.103 
23.098 
131.798 
54 
30.477 
1.478 
60.581 
433.548 Rights ceded to National Reserve due to 
(a) 
Transfers w/o 
holding ("syphon") 
223 
10.199 
7.594 
18.784 
86.589 
37.126 
14.751 
7.444 
-
1.025 
2.858 
27.184 
213.777 (b) 
Insufficient 
usage 
0 
0 . 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-
0 
0 
0 
0 (c) 
Total 
223 
10.199 
7.594 
18.784 
86.589 
37.126 
14.751 
7.444 
-
1.025 
2.858 
27.184 
213.777 Rights attributed 
free of charge 
from NR 
244 
7.682 
25.758 
91.102 
6.297 
41.721 
34.741 
0 
-
3.574 
4.308 
27.184 
242.611 Of which: rights 
from LFA 
reserve* 
* 
0 
0 
1.308 
0 
0 
-
0 
0 
-
0 
0 
0 
1.308 Balance of 
National Reserve 
(end 1994) 
0 
4.050 
1.882 
4.261 
89.072 
74.508 
3.108 
139.242 
-
27.928 
28 
60.581 
404.660 
1 Based on information provided by Member States following Art 5 (2) of Reg. 3567/92 
2 Derived from Art 5c of Reg. 3013/89 
3 Figures liable to change following reassessment of the national reserve attribution 
ANNEX XIII 
°4 OPERATION OF THE NATIONAL RESERVES IN 1994 - SUCKLER COW PREMIUM 1 
FONCTIONNEMENT DES RESERVES NATIONALES EN 1994 - PRIME A LA VACHE ALLAITANTE 1 
BEWIRTSCHAFTUNG DER EINZELSTAATLICHEN RESERVEN 1994 - MUTTERKUHPRAMIE1 
Member State 
Belglque/BelgIA 
Denmark 
Deutschland4 
Ellat 
Espana 
France 
Ireland 
Italia 
Luxemburg 
Nederland 
Portugal 
United Kingdom * 
TOTAL EU-12 Initial 
National Reserve 
60,00 
973,00 
55.100,20 
3.304,20 
50.287,00 
76.053,00 
43.153,00 
58.357,00 
602,80 
16.474,10 
520,10 
86.675,00 
391.559,40 Of which: 
LFA Reserve 
0,00 
0,00 
1.797,50 
-
0,00 
-
-
-
602,80 
2,00 
0,00 
0,00 
2.402,30 Rights ceded to National Reserve due to 
(a) 
Transfers w/o 
holding {"syphon")a 
995.00 
58,00 
996,60 
83,60 
1.799.70 
11.326,00 
660,00 
219,60 
31,60 
31,50 
292,40 
2.339.00 
18.833,00 (b) 
Insufficient 
usage* 
0,00 
375.00 
0,00 
385,20 
0,00 
0,00 
0,00 
0,00 
0,00 
0,00 
0,00 
0,00 
760,20 (c) 
Total 
995,00 
433,00 
996,60 
468,80 
1.799,70 
11.326.00 
660,00 
219,60 
31,60 
31,50 
292,40 
2.339,00 
19.593,20 Rights attributed 
free of charge 
fromNR 
1.055,00 
822,00 
47.391,20 
3.165,00 
0,00 
68.997,00 
19.096,00 
42.480.00 
529,80 
55,30 
489,60 
32.215,00 
216.295,90 Of which: rights 
from LFA reserve* 
-
-
-
1.064,40 
0,00 
-
-
0,00 
-
-
-
-
1.064,40 Balance of 
National Reserve 
(end 1993) 
0,00 
584,00 
8.705.60 
608,00 
52.086.70 
18.382,00 
24.717,00 
16.096,60 
104,60 
16.450,30 
322,90 
56.799.00 
194.856,70 Of which: rights 
from LFA reserve 
-
-
1797,5 
-
-
-
8124 
5224 
602,8 
2 
-
-
15.750 
1 Based on information provided by Member States following Art 30 (2) of Reg. 3886/92 
2 Derived from Art 4e (1) of Reg. 805/68 
3 Art 33 of Reg. 3886/92 
4 Former Lander only 
5 Figure liable to change following reassessment of 1993 attribution 
CALENDAR FOR EWE PREMIUM APPLICATIONS IN 1995 - EU16 
CALENDRIER POUR LES DEMANDES DE PRIME A LA BREBIS EN 1995 - UE15 
ZEITPLAN FOR DIE BEANTRAGUNG DER MUTTERSCHAFPRAMIE - EUR15 ANNEX XIV 
MEMBER STATE Deadline for Permanent Deadline for Temporary Period for Application for Deadline for attributing Period for Premium Retention Period Period for Application 
Transfer» (•) Leaalng(a) Rights from N Reserve right* from N reserve Application (b) (Inclusive) for Fattened Lamb Premium 
Belglque/Belgll 
Denmark 
Deutschland 
Ellas 
Espsfla 
Franc» 
Ireland 
Italia 
Luxembourg 
Nederland 
österrelch 
Portugal 
Suomi 
Sverige 
United Kingdom -OB 
•NI 14 Oct 1994 
31 Mar199S 
1 Jun- 31 Oct 1994 
1 Feb 1995 
31 Mar 1995 
6 Jan 1995 
23 Jan 1995 
24 Mar 1995 
20 Jan 1995 
14-Deo-94 
not applicable 
15 Dec 1994 
not applicable 
9 Mar 1995 
20 Feb 1995 
20 Feb 1995 14 Oct 1994 
31 Mar 1995 
1 Jun - 31 Oct 1994 
1 Feb 1995 
31 Mar 1995 
31 Mar 1995 
23 Jan 1995 
24 Mar 1995 
20 Jan 1995 
not applicable 
not applicable 
15 Dec 1994 
not applicable 
9 Mar 1995 
20 Feb 1995 
20 Feb 1995 15 Dec-16 Jan 
31 Dec 1994 
1 - 31 Jan 1994 
1 Dec 1994 • 15 Feb 1995 
before 31 Oct 1994 
before 30 Nov 1994 
before 16 Dee 1994 
before 15 Feb 1995 
5 Dec-30 Dec 1994 
not applicable 
15 Jan-28 Feb 1995 
not applicable 
1 • 31 Jan 1995 
1 Dec-31 Jan 1996 
1 Dec-31 Jan 1996 1 Mar 1995 
none 
15 Jan 1995 
31 Oct 1995 
16 Apr 1995 
20 Feb 1995 
not applicable 
7 Sep 1995 
not applicable 
20 Feb 1995 
not yet known 
not yet known 15 Dec 1994 -16 Jan 1995 
1 •31 Mar 1995 
1 - 31 Jan 1995 
1 Dec 1994 - 15 Feb 1995 
1 • 31 Mar 1995 
6 - 31 Jan 1995 
1) 3-23 Jan 1995 
2) 1-16 Mar 1995 (c) 
15 Feb -24 Mar 1995 
1 Feb-15 Feb 1995 
20 Feb-23 Mar 1995 
7-31 Jan 1995 
15 Jan -28 Feb 1995 
13 - 31 Mar 1995 
1 - 31 Mar 1995 
1)15 Nov-15 Dec 1994 
2) 15 Jan-20 Feb 1995 
1)15 Nov-15 Dec 1994 
2) 15 Feb-15 Mar 1995 17 Jan-26 Apr 1995 
1 Apr-9 Jul 1995 
1 Feb-11 May 1995 
16 Feb-26 May 1995 
1 Apr-9 Jul 1996 
31 Jan-10 May 1995 
1) 23Jan- 2May 1995 
2) 16 Mar-23 Jun 1995(c) 
25 Mar -2 Jul 1995 
15 Feb-25 May 1995 
23 Mar -30 Jun 1996 
1 F»b-11 May 1995 
1 Mar -8 Jun 1995' 
1 Apr-9 Jul 1995 
1 Apr - 9 Jul 1996 
1) 16 Dec 1994 • 25 Mar 1995 
2) 21 Feb 1996 - 31 May 1995 
1)16 Dec 1994-26 Mar 1995 
2) 15 Mar 1995 -23 Jun 1995 15 Dec-16 Jan 
not applicable 
1 Dec 1994 -15 Feb 1995 
1 - 31 Mar 1995 
6 • 31 Jan 1995 
not applicable 
15 Feb-24 Mar 
not applicable 
not applicable 
15 Jan-28 Feb 1995 
not applicable 
1-30 Apr 1995 
15 Nov-15 Dec 1994 
15 Nov-15 Dec 1994 
Subscripts: a«or until the date of premium application; b*or up to 20 days later, with 1%/day reduction; csecond application period only for producers failing to receive rights from NR 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 430 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 
Luettelonumero : CB-CO-96-430-FI-C 
ISBN 92-78-08035-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
3o