Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2020/C 94/04)

Tämä tiedonanto julkaistaan komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti (1).

VAKIOMUUTOKSEN HYVÄKSYNNÄN TIEDOKSI ANTAMINEN

”Touraine”

Viitenumero: PDO-FR-A0501-AM01

Tiedonannon päivämäärä: 19. joulukuuta 2019

HYVÄKSYTYN MUUTOKSEN KUVAUS JA PERUSTELUT

1. Maantieteellinen alue

Maantieteellistä aluetta on tarkistettu siten, että siinä otetaan huomioon nimityksen maantieteellisellä alueella tapahtuneet kuntaliitokset, yhden kunnan lisääminen ja yhden kunnan poistaminen.

Tämän vuoksi muutetaan yhtenäisen asiakirjan 6 kohtaa.

2. Rajattu viljelyalue

Tuote-eritelmän 1 luvun IV kohdan 2 alakohdassa ilmaisun ”9. kesäkuuta 2010” jälkeen lisätään ilmaisu ”ja 14. kesäkuuta 2018”.

Tällä muutoksella halutaan lisätä päivämäärä, jona kansallinen toimivaltainen viranomainen hyväksyi maantieteellisellä tuotantoalueella sijaitsevan rajatun viljelyalueen muutoksen. Viljelyalueen rajaamisella tarkoitetaan asianomaisen suojatun alkuperänimityksen tuotantoon soveltuvien viljelylohkojen määrittämistä maantieteellisellä tuotantoalueella.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

3. Välittömässä läheisyydessä sijaitseva alue

Välittömässä läheisyydessä sijaitsevaa aluetta on tarkistettu siten, että siinä otetaan huomioon nimityksen maantieteellisellä alueella tapahtuneet kuntaliitokset sekä yhden kunnan poistaminen.

Tämän vuoksi muutetaan yhtenäisen asiakirjan 9 kohtaa.

4. Viiniköynnöslajikkeet

Punaviinejä koskevasta täydentävästä maantieteellisestä nimityksestä ”Amboise” on poistettu Cabernet franc-, Cabernet sauvignon- ja Gamay-lajikkeet.

Tämän muutoksen vuoksi punaviineissä voidaan tästedes käyttää ainoastaan Côt-lajiketta. Muutosta pyydettiin, koska Côt on kyseisellä alueella perinteinen lajike, jonka ansiosta alueella saadaan laadukkaampia tuotteita.

Roseeviinejä koskevasta täydentävästä maantieteellisestä nimityksestä ”Amboise” on poistettu Cabernet franc- ja Cabernet sauvignon ‐lajikkeet.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

5. Viiniköynnöslajikkeiden osuudet viinitilalla

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on tarkistettu sääntöjä, jotka koskevat viiniköynnöslajikkeiden osuuksia viinitilalla, koska eritelmästä on puna- ja roseeviinien osalta poistettu tietyt lajikkeet.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

6. Köynnösrivien välinen etäisyys

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on muutettu köynnösrivien välistä etäisyyttä vähintään 1 metristä vähintään 0,90 metriin.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

7. Leikkaus

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on yksinkertaistettu leikkaamista koskevia sääntöjä, jotka olivat erilaisia lajikkeen mukaan, seuraavasti:

”Enintään 11 silmua köynnöstä kohti:

— joko yksinkertaisella Guyot-leikkauksella, jossa jätetään yksi tai kaksi haaraa ja yksi pitkä oksa

— tai matalaleikkauksella (viuhkamainen Gobelet-leikkaus tai cordon- tai cordon de royat ‐leikkaus) niin, että kuhunkin kannusversoon jätetään enintään 3 silmua

Leikkaustavasta riippumatta kyseisenä vuonna hedelmää kantavien oksien määrä on enintään 11.”

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

8. Tukilangoitus

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on poistettu tukilangoitusta koskevat erityissäännökset.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

9. Rypäleiden sokeripitoisuus

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on nostettu sokeripitoisuuksia rypäleiden laadun parantamiseksi:

Rypäleiden vähimmäissokeripitoisuus (grammaa litrassa puristemehua)

Kuivat valkoviinit 179 Puolikuivat, puolimakeat ja makeat valkoviinit 212 Roseeviinit 179 Punaviinit 189

Luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus

Kuivat valkoviinit 11 % Puolikuivat, puolimakeat ja makeat valkoviinit 13 % Roseeviinit 11 % Punaviinit 11 %

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

10. Tuotos ja enimmäistuotos

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta tuotos alennetaan valkoviineissä 55 hehtolitrasta 52 hehtolitraan hehtaaria kohti.

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta enimmäistuotos alennetaan puna- ja valkoviineissä 63 hehtolitrasta 60 hehtolitraan hehtaaria kohti ja roseeviineissä 67 hehtolitrasta 60 hehtolitraan hehtaaria kohti.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

11. Nimityksen käyttöoikeuden menettäminen

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta tarkistetun alkuperänimityksen käyttöoikeus menetetään, jos valkoviinien tuotos hehtaaria kohti on 65 hehtolitraa tai enemmän ja puna- ja roseeviinien tuotos hehtaaria kohti on 70 hehtolitraa tai enemmän.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

12. Viinin sekoitus

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta on laadittu säännöt, jotka koskevat rypälelajikkeiden osuuksia viinien sekoituksissa, koska eritelmästä on roseeviinien osalta poistettu tietyt lajikkeet.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

13. Käymiskykyiset sokerit

Täydentävästä maantieteellisestä nimityksestä ”Amboise” poistetaan puolikuivien roseeviinien luokka, koska sitä ei ole käytetty.

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” kuivien valkoviinien käymiskykyisten sokerien pitoisuutta alennetaan enintään 9 grammasta litrassa enintään 8 grammaan litrassa.

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” puolikuivien valkoviinien käymiskykyisten sokerien pitoisuutta alennetaan vähintään 9 grammasta litrassa vähintään 8 grammaan litrassa.

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” kuivien roseeviinien käymiskykyisten sokerien pitoisuutta alennetaan enintään 9 grammasta litrassa enintään 6 grammaan litrassa.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

14. Väkevöinti

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” valkoviinejä, joiden käymiskykyisten sokerien pitoisuus on yli 8 grammaa litrassa, ei väkevöitetä. Muutoksella pyritään rajoittamaan väkevöitymismahdollisuuksia.

Lisäksi kaikkien täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” saaneiden viinien väkevöinti rajoitetaan 1 prosenttiin.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

15. Käymishuoneen kapasiteetti

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta poistetaan käymishuoneen kapasiteettia koskeva erityissäännös.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

16. Kypsytys

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” valko- ja punaviinien vähimmäiskypsytysaikaa pidennetään joulukuun 31. päivästä sadonkorjuuta seuraavan vuoden huhtikuun 30. päivään.

Muutoksen tarkoituksena on ottaa huomioon käytännöt ja se, että punaviiniä valmistetaan nykyisin vain tanniinisesta Côt-lajikkeesta, jota on kypsytettävä kauemmin tanniinien pehmentämiseksi. Valkoviinien kypsytysajan pidentäminen parantaa niiden makua.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

17. Puristaminen

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” roseeviinien valmistuksessa rypäleet on tästedes puristettava suoraan ennen käymistä, sillä se on laadukkaampi menetelmä.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

18. Kuluttajamarkkinoille saattaminen

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta kuluttajamarkkinoille saattamisen viimeinen päivämäärä siirretään toukokuun 15. päivään kypsytysajan pidentämisen vuoksi.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

19. Liikkuminen valtuutettujen varastonpitäjien kesken

Poistetaan 1 luvun IX kohdan 5 alakohdan b alakohta, joka koskee päivämäärää, jolloin viini lasketaan liikkeelle valtuutettujen varastonpitäjien välillä.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

20. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Amboise” osalta yhteyttä alkuperään on kypsytysajan muuttumisen vuoksi täydennetty lauseella ”Punaviinien kypsytys pehmentää niiden tanniinirakennetta. Valkoviineissä kypsytys lisää aromien monivivahteisuutta.”

Tämän vuoksi muutetaan yhtenäisen asiakirjan 8 kohtaa.

21. Siirtymätoimenpide

Siirtymätoimenpiteet, joiden voimassaolo on päättynyt, poistetaan.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

22. Tärkeimmät valvottavat kohdat

Tärkeimpien valvottavien kohtien kirjoitusmuotoa on yksinkertaistettu.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

23. Osoite

Tuote-eritelmässä oleva INAO:n osoite on ajantasaistettu.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1. Tuotteen nimi

Touraine

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1. Viini

5. Laatukuohuviini

4. Viinin/viinien kuvaus

Analyyttiset normit

Viinit ovat hiilihapottomia valko-, puna- ja roseeviinejä sekä kuohuviinejä (valkoinen ja rosee). Hiilihapottomien valko-, puna- ja roseeviinien luonnollinen alkoholipitoisuus on vähintään 10 tilavuusprosenttia.

Jokainen viinierä täyttää pakkaamisen jälkeen seuraavat analyyttiset normit:

— Valko- ja roseeviineissä käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus on enintään 4 grammaa litrassa ja kokonaisuushappopitoisuus vähintään 3,5 grammaa litrassa viinihappona ilmoitettuna.

— Punaviineissä käymiskykyisten sokereiden (glukoosi ja fruktoosi) pitoisuus on enintään 2 grammaa litrassa. Malolaktinen käyminen saatetaan punaviinien osalta päätökseen. Omenahappopitoisuus saa olla enintään 0,3 grammaa litrassa.

— Väkevöimättömissä valko- ja roseeviineissä, joiden todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 12,5 tilavuusprosenttia, käymiskykyisten sokerien (glukoosi ja fruktoosi) pitoisuus on enintään 6 grammaa litrassa. Tässä tapauksessa kokonaishappopitoisuus ilmoitettuna grammoina viinihappoa litraa kohden ei saa alittaa käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuutta enempää kuin 1 gramman litraa kohden.

Viinin kokonaisalkoholipitoisuus saa olla väkevöinnin jälkeen tilavuusprosentteina enintään seuraavanlainen: 12,5 prosenttia valko-, puna- ja roseeviineissä sekä 13 prosenttia kuohuviineissä (valkoinen ja rosee) (jos puristemehua on väkevöitetty).

Hiilihapottomissa valko- ja roseeviineissä haihtuvien happojen pitoisuus ja kokonaisrikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia. Hiilihapottomissa punaviineissä haihtuvien happojen pitoisuus, kokonaishappopitoisuus ja kokonaisrikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia.

Kuohuviineissä (valkoinen ja rosee) haihtuvien happojen pitoisuus, kokonaishappopitoisuus ja kokonaisrikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia.

Pakkaamattomassa viinissä, johon voidaan lisätä maininta ”varhainen” tai ”uusi”, haihtuvien happojen pitoisuus on enintään 10,2 milliekvivalenttia litrassa.

Tarkistetulla alkuperänimityksellä ”Touraine” suojatuissa viineissä on pyöreä suutuntuma ja raikas, tasapainoinen jälkimaku.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) Vähimmäishappopitoisuus Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (mEq/l) Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra)

Kuvaus

Valkoviinit ovat usein väriltään kullanvaaleita, ja niiden aromien kirjo voi vaihdella sitrushedelmiä tai eksoottisia hedelmiä muistuttavista hedelmäisistä aromeista kukkaisiin sävyihin, joista tulee mieleen valkoiset kukat. Ne jättävät raikkaan tuntuman suuhun.

Roseeviineissä on herkkiä aromeja, jotka muistuttavat mustaherukkaa, eksoottisia hedelmiä tai sitrushedelmiä.

Gamay N ‐rypälelajikkeesta valmistetut punaviinit (viinit, joissa on merkintä ”gamay” tai maininta ”varhainen” tai ”uusi”) ovat usein väriltään kirsikanpunaisia, ja niissä on yleensä punaisten marjojen ja hedelmien lämpimiä aromeja ja silkinpehmeitä tanniineja. Ne ovat tasapainoisia viinejä, joissa yhdistyvät keveys ja vivahteikkuus. Viinit, jotka on valmistettu yhdistämällä eri rypälelajikkeita tai ainoastaan Cabernet franc N ‐lajikkeesta Toursin pituuspiirin länsipuolella, ovat elegantteja ja voimakkaita viinejä, joilla on hyvä tanniinirakenne ja joiden aromeissa yhdistyvät punaiset ja tummat marjat ja hedelmät. Viinien väri vaihtelee tummasta rubiininpunaisesta syvään granaatinpunaiseen.

Kuohuviinit (valkoinen ja rosee) ovat rakenteeltaan ennen kaikkia hapokkaita, mikä tekee viineistä raikkaita ja vivahteikkaita. Hapokkuuden lisäksi niissä on hedelmäisiä aromeja, ja ajan myötä voi tulla esiin briossinen vivahde.

5. Viininvalmistusmenetelmät

a. Olennaiset viininvalmistusmenetelmät

— Viininvalmistukseen tarkoitetun hiilen käyttö yksinään tai valmisteissa olevina sekoituksina on kiellettyä roseeviinien valmistuksessa

— Punaviineille sallitaan tiivistävät väkevöintimenetelmät, ja osittaisen väkevöimisen enimmäisosuudeksi suhteessa käytettyihin määriin vahvistetaan 10 prosenttia

— Kuohuviinit valmistetaan yksinomaan pullossa tapahtuvan toisen käymisen avulla

— Viinien kokonaisalkoholipitoisuus saa olla väkevöinnin jälkeen enintään 12,5 tilavuusprosenttia valko-, puna- ja roseeviineissä ja 13 tilavuusprosenttia kuohuviineissä (valkoinen ja rosee) (jos puristemehua on väkevöitetty).

Edellä esitettyjen määräysten lisäksi viininvalmistusmenetelmien on oltava unionin tasolla sekä Ranskan maatalous- ja merikalastuslaissa (Code rural et de la pêche maritime) asetettujen velvoitteiden mukaisia.

Viljelykäytäntö

Viiniköynnösten istutustiheys on vähintään 4 500 köynnöstä hehtaarilla, ja rivien välinen enimmäisetäisyys on 2,1 metriä. Samalla rivillä olevien köynnösten välinen etäisyys on vähintään 1 metri.

Viiniköynnökset leikataan niin, että kuhunkin köynnökseen jätetään enintään 11 silmua:

— yksinkertaisella Guyot-leikkauksella, jossa Sauvignon B ‐viiniköynnöslajikkeeseen jätetään enintään 9 silmua pitkään oksaan ja muihin viiniköynnöslajikkeisiin 8 silmua pitkään oksaan, ja enintään 2 kannusversoa

— kaksirunkoisella matalaleikkauksella, jossa köynnökseen jätetään enintään 5 silmua

— matalaleikkauksella (viuhkamaisessa muodossa), jossa kuhunkin kannusversoon jätetään enintään 2 silmua

— tai matalaleikkauksella (Cordon de Royat ‐menetelmällä).

Leikkaustavasta riippumatta kuhunkin viiniköynnökseen voidaan jättää 2 ylimääräistä silmua edellyttäen, että 11 tai 12 lehden fenologisessa vaiheessa kyseisenä vuonna hedelmää kantavien oksien määrä on enintään 11.

b. Enimmäistuotokset

Valkoviinit

72 hehtolitraa/ha

Puna- ja roseeviinit

66 hehtolitraa/ha

Kuohuviinit

78 hehtolitraa/ha

6. Rajattu maantieteellinen alue

Viinien rypäleiden korjuu, viiniyttäminen ja valmistus sekä kuohuviinien rypäleiden korjuu, viiniyttäminen, valmistus, kypsytys ja pakkaaminen tapahtuvat seuraavien kuntien alueella (vuoden 2018 virallisen maantieteellisen koodin perusteella laadittu luettelo):

— Indre-et-Loiren departementti: Amboise, Anché, Artannes-sur-Indre, Athée-sur-Cher, Avoine, Avon-les-Roches, Azay-le-Rideau, Azay-sur-Cher, Beaumont-en-Véron, Benais, Bléré, Bossay-sur-Claise, Bourgueil, Brizay, Candes-Saint-Martin, Cangey, Chambray-lès-Tours, Chançay, Chanceaux-sur-Choisille, La Chapelle-sur-Loire, Chargé, Cheillé, Chemillé-sur-Indrois, Chenonceaux, Chinon, Chisseaux, Chouzé-sur-Loire, Cinais, Cinq-Mars-la-Pile, Civray-de-Touraine, Coteaux-sur-Loire, Couziers, Cravant-les-Coteaux, La Croix-en-Touraine, Crouzilles, Dierre, Draché, Epeigné-les-Bois, Esvres, Fondettes, Francueil, Genillé, Huismes, L’Ile-Bouchard, Ingrandes-de Touraine, Joué-lès-Tours, Langeais (vain entisellä Langeais’n kunnan alueella, sillä Langeais’sta on tullut kantonin pääkaupunki), Larçay, Lémeré, Lerné, Lignières-de-Touraine, Ligré, Limeray, Lussault-sur-Loire, Luynes, Luzillé, Marçay, Montlouis-sur-Loire, Montreuil-en-Touraine, Mosnes, Nazelles-Négron, Neuillé-le-Lierre, Noizay, Panzoult, Parçay-Meslay, Pocé-sur-Cisse, Pont-de-Ruan, Razines, Restigné, Reugny, Rigny-Ussé, Rivarennes, Rivière, La Roche-Clermault, Rochecorbon, Saché, Saint-Avertin, Saint-Benoît-la-Forêt, Saint-Etienne-de-Chigny, Saint-Germain-sur-Vienne, Saint-Martin-le-Beau, Saint-Nicolas-de-Bourgueil, Saint-Ouen-les-Vignes, Saint-Règle, Sainte-Maure-de-Touraine, Savigny-en-Véron, Savonnières, Sazilly, Seuilly, Souvigny-de-Touraine, Tavant, Theneuil, Thilouze, Thizay, Tours, Vallères, Véretz, Vernou-sur-Brenne, Villaines-les-Rochers ja Vouvray

— Loir-et-Cherin departementti: Angé, Blois, Chailles, Châteauvieux, Châtillon-sur-Cher, Chaumont-sur-Loire, Chémery, Chissay-en-Touraine, Choussy, Contres, Couddes, Couffi, Faverolles-sur-Cher, Mareuil-sur-Cher, Méhers, Mesland, Meusnes, Monteaux, Monthou-sur-Bièvre, Monthou-sur-Cher, Montrichard Val de Cher, Noyers-sur-Cher, Oisly, Pontlevoy, Pouillé, Rilly-sur-Loire, Saint-Aignan, Saint-Georges-sur-Cher, Saint-Julien-de-Cheédon, Saint-Romain-sur-Cher, Sassay, Seigy, Soings-en-Sologne, Thenay, Thésée, Valaire, Valencisse (entisten Chambon-sur-Cissen ja Molineufin kuntien alueet), Vallières-les-Grandes, Valloire-sur-Cisse (entisen Chouzy-sur-Cissen kunnan alue) ja Veuzain-sur-Loire (entisen Onzainin kunnan alue).

7. Pääasialliset rypälelajikkeet

Orbois B

Sauvignon gris G - Fié gris

Sauvignon B - Sauvignon blanc

Cabernet franc N

Cabernet-Sauvignon N

Côt N - Malbec

Gamay N

Pinot noir N

Grolleau N

Grolleau gris G

Meunier N

Pineau d’Aunis N

Pinot gris G

Chardonnay B

Chenin B

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

a) Kuvaus yhteyden kannalta merkityksellisistä luontoon liittyvistä tekijöistä

Maantieteellinen alue on hieman kumpuilevan tasankoa Pariisin altaan lounaispuolella. Se on yhtymäaluetta, jolla Cher-, Indre- ja Vienne-joet yhtyvät Loireen. Noin sadan kilometrin pituinen viinialue sijaitsee laaksojen varrella, lukuun ottamatta itäistä Solognen viininviljelyaluetta, jonka viinitilat sijaitsevat Cher- ja Loire-jokien välisellä tasangolla.

Täydentävien maantieteellisten nimitysten ”Amboise” ja ”Mesland” maantieteelliset alueet sijaitsevat keskellä laaksoja, jotka levittäytyvät Val de Loiren varrelle lännestä itään, kun taas täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Azay-le-Rideau” maantieteellinen alue sijaitsee Indren laakson reunamilla. Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Chenonceaux” alue sijaitsee Cher-joen laaksossa alajuoksulla, kun taas täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Oisly” maantieteellinen alue sijaitsee Loire- ja Cher-jokien välisellä itäisellä tasangolla.

Korkeusero merenpinnasta on harvoin yli 100 tai 120 metriä maantieteellisen alueen muodostavien 143 kunnan alueella.

Viiniä viljellään lohkoilla, jotka on rajattu tarkasti historiallisia tuotantoalueita mukaillen. Lohkoissa on seuraavanlaisia tyyppejä: – lohkot, joiden maaperä on piipitoista moreenisavea, johon on sekoittunut mioseenikaudelta peräisin olevaa hiekkaa; tunnetaan paikallisesti nimellä ”bournais perrucheux”, – lohkot, joilla on piipitoista moreenisavea sisältävälle ”perruche”-nimellä kutsutulle maa-ainekselle kehittynyt maaperä, tai saven- ja kalkkikivensekaista kivistä maata, joka tunnetaan paikallisesti nimellä ”aubuis”; nämä ovat lämpimiä ja läpäiseviä maaperiä, joita löytyy laaksojen ensimmäisiltä rinteiltä; – vanhasta lietemaasta muodostuneille penkereille syntyneellä laakson maaperällä, jota kutsutaan paikallisesti ”soramaaksi”, sijaitsevat lohkot.

Maantieteellisellä alueella vallitsee valtameri-ilmasto, jonka vaikutus kuitenkin heikentyy selvästi siirryttäessä maantieteellisen alueen itäpuolelle Toursin pituuspiirin korkeudella. Heikentymisen huomaa lämpötiloista ja sademääristä, sillä lännessä sademäärä on noin 550 millimetriä ja idässä jopa 650 millimetriä, ja lämpötilan vaihtelu on suurempaa idässä, mikä on merkki valtameren heikommasta vaikutuksesta.

b) Kuvaus yhteyden kannalta merkityksellisistä inhimillisistä tekijöistä

Cheilléssä Azay-le-Rideaun lähellä sijaitsevan vanhan puristamon jäännökset todistavat, että viiniä viljeltiin Tourainessa jo toisella vuosisadalla. Viininviljely kukoisti 700–1100-luvuilla kirkon vaikutuksen ansiosta.

Kuninkaallisen hovin oleskelu Loiren laaksossa 1500-luvulla (mm. Chambordin ja Chenonceaun linnoissa) edisti osaltaan laatuviinien tuotannon huomattavaa kehitystä ja tiettyjen viinitilojen mainetta. Tuotanto kasvoi sen jälkeen, kun viinin tuotannon pääkaupungin lähellä kieltävä edikti julkaistiin, ja tällöin alettiin viljellä myös Lyonin alueelta peräisin olevia Gamay-lajikkeita.

Luonnolliset kulkuväylät Loire ja Cher houkuttelivat luonnostaan maantieteellisen alueen tuotannon kauppaamiseen, kehittämiseen ja vientiin. Parhaiden viinien kauppa suuntautui pääasiassa Hollantiin ja Englantiin Nantesin lähellä sijaitsevan Ingrandes-sur-Loiren tullin kautta. Näitä laatuviinejä aletaan kutsua ”meren viiniksi” niiden kuljetettavuuden vuoksi.

Blérén, Théséen, Montrichardin ja Chenonceaux’n kaupunkeja ympäröivälle Cherin alajuoksun laaksoalueelle kehittyi viinialue 1700-luvulla. Alueen viiniköynnöslajikkeet kuvailtiin vallankumouskalenterin vuoden XII (eli vuoden 1804) maataloustutkimuksen yhteydessä. Tutkimuksessa Côt-lajike esitettiin Cher-joen rantojen yleisintä viiniköynnöstä koskevassa taulukossa (Tableau du plan de vigne le plus propagé sur les côtes du Cher) tärkeimpänä rypälelajikkeena, ”Cher-joen etelänpuoleisen rannan yleisimpänä rypälelajikkeena, josta valmistetaan ensiluokkaista viiniä”.

Myös kreivi Odart mainitsi vuonna 1845 teoksessaan ”Ampélographie” Côt N ‐rypälelajikkeen ”Cher- ja Lot-jokien rantojen viljellyimpänä lajikkeena”. Jules Guyot, jonka kuvaukset olivat aina erittäin tarkkoja, kirjoitti vuonna 1860 seuraavasti: ”Bretonin (Cabernet franc N) pääasiallinen keskus on Chinonin ja Saumurin välissä sijaitseva Bourgueil, jossa lajike tuottaa erinomaisia viinejä, mutta sen viljely loppuu vähitellen, kun kuljemme alueen itäpuolelle, jossa Côt-, Chardenet-, Pinot noir-, Pinot Beurot- ja Pinot Meunier ‐lajikkeet (…) ovat hallitsevia Loir-et-Cherin departementin alueella.”

Viinikirvaepidemian jälkeen Tourainen viinialue herätettiin uudelleen henkiin erityisesti uusilla varrentamalla syntyneillä viiniköynnöslajikkeilla, kuten Gamay N ja Sauvignon B. Maantieteellinen alue muodostui vähitellen siten, että siihen otettiin mukaan viinitiloja, joilla oli laadullista potentiaalia, ja vähän ennen toisen maailmansodan alkua vuonna 1939 hyväksyttiin tarkistettu alkuperänimitys ”Coteaux de Touraine”.

Nimitys ”Touraine” hyväksyttiin lopullisesti vuonna 1953, ja siihen voitiin lisätä täydentävä maantieteellinen nimitys ”Azay-le-Rideau” Indren laaksossa sijaitsevan pienen alueen osalta.

Vuonna 1955 hyväksyttiin täydentävät maantieteelliset nimitykset ”Amboise” ja ”Mesland”. Niitä tuotettiin kahdella alueella, joiden viiniköynnöslajikkeet olivat pysyneet perinteisinä; erityisesti käytettiin Chenin B ‐lajiketta.

Viinialue oli 8 000 hehtaarin kokoinen, ja tuottajat, jotka kuuluivat viiteen osuustoiminnalliseen viininvalmistamoon, kehittivät Sauvignon B- ja Gamay N ‐viiniköynnöslajikkeista peräisin olevien viinien tuotantoa; nämä viinit saivat vankan maineen ravintoloissa yleisnimityksillä ”Sauvignon de Touraine” ja ”Gamay de Touraine”.

Cher-joen laakson tuottajat, jotka olivat tietoisia alueensa ja viiniköynnöslajikkeidensa potentiaalista, alkoivat vuodesta 1985 lähtien istuttaa Côt N- ja Sauvignon B ‐lajikkeita laakson ensimmäisten rinteiden lohkoille, kun taas Solognen viininviljelyalueen hiekkapitoisilla lohkoilla viljeltiin Sauvignon B ‐lajiketta.

Pyrkimys autenttisuuteen palkittiin: Cher-joen rinteiden valko- ja punaviineille saatiin täydentävä maantieteellinen nimitys ”Chenonceaux” ja Solognen viinialueen valkoviineille täydentävä maantieteellinen nimitys ”Oisly”.

Vuonna 2009 viinialue levittäytyi noin 4 500 hehtaarin alueelle, jota viljeli 800 tuottajaa. Viiniä tuotettiin noin 260 000 hehtolitraa, joista yli 60 prosenttia oli valkoviinejä. Hiilihapottomat viinit Tarkistetulla alkuperänimityksellä ”Touraine” suojatuissa viineissä on pyöreä suutuntuma ja raikas, tasapainoinen jälkimaku.

Valkoviinit ovat usein väriltään kullanvaaleita, ja niiden aromien kirjo voi vaihdella sitrushedelmiä tai eksoottisia hedelmiä muistuttavista hedelmäisistä aromeista kukkaisiin sävyihin, joista tulee mieleen valkoiset kukat. Ne jättävät raikkaan tuntuman suuhun.

Roseeviineissä on herkkiä aromeja, jotka muistuttavat mustaherukkaa, eksoottisia hedelmiä tai sitrushedelmiä. Niihin voidaan lisätä maininta ”varhainen” tai ”uusi”, ja ne viiniytetään siten, että ne voidaan käyttää nopeasti valmistusta seuraavien kuukausien aikana.

Gamay N ‐rypälelajikkeesta valmistetut punaviinit (viinit, joissa on merkintä ”gamay” tai maininta ”varhainen” tai ”uusi”) ovat usein väriltään kirsikanpunaisia, ja niissä on yleensä punaisten marjojen ja hedelmien lämpimiä aromeja ja silkinpehmeitä tanniineja. Ne ovat tasapainoisia viinejä, joissa yhdistyvät keveys ja vivahteikkuus. Viinit, jotka on valmistettu yhdistämällä eri rypälelajikkeita tai ainoastaan Cabernet franc N ‐lajikkeesta Toursin pituuspiirin länsipuolella, ovat elegantteja ja voimakkaita viinejä, joilla on hyvä tanniinirakenne ja joiden aromeissa yhdistyvät punaiset ja tummat marjat ja hedelmät. Viinien väri vaihtelee tummasta rubiininpunaisesta syvään granaatinpunaiseen.

Kuohuviinit Kuohuviinit (valkoinen ja rosee) ovat rakenteeltaan ennen kaikkia hapokkaita, mikä tekee viineistä raikkaita ja vivahteikkaita. Hapokkuuden lisäksi niissä on hedelmäisiä aromeja, ja ajan myötä voi tulla esiin briossinen vivahde. Hiilihapottomat viinit Loiren, Viennen, Cherin ja Indren muodostama jokiverkko on aikojen kuluessa muokannut sekundääri- ja tertiäärikausien pehmeistä kivilajeista kumpuilevaa tasankoa. Kirkon vaikutuksesta ihmiset istuttivat keskiajalla viinitarhat tällä tavoin muodostuneille rinteille ja tasangon reunamille.

Jokien läheisyys oli jo renessanssin aikaan merkittävä etu, joka edesauttoi Touraine-viinien vientiä. Ingrandes-sur-Loiren tulli, jonka kautta viinejä vietiin Hollantiin, sekä viinin tuotannon pääkaupungin lähellä kieltävän ediktin voimaantulo vuonna 1577 muokkasivat Loire-joen viinialuetta ja edistivät korkealaatuista tuotantoa. Ilmaston vuoksi maantieteellisen alueen länsiosassa viljeltiin Chenin B- ja Cabernet franc N ‐viiniköynnöslajikkeita, kun taas alueen itäpuolella suosittiin Sauvignon B-, Côt N- ja Gamay N ‐lajikkeita. Tämä luonnollinen ilmastoraja kulki Toursin pituuspiirin kohdalla. Viiniköynnöslajikkeet vakiintuivat luontaisesti niissä erilaisissa viininviljelyolosuhteissa, joita tuottajille oli tarjolla.

Käyttötarkoitusten mukaisesti rajattuun viljelyalueeseen valikoituivat lohkot, joilla oli läpäisevää maa-ainesta pääasiassa Turonia-vaiheen ja Senon-epookin aikaisen maaperän päällä. Suurin osa välissä olevien laaksojen maaperästä on moreenisavea, jossa on suuria määriä piipitoisia kiviä. Piikiviä on paljon maa-aineksen pinnalla, ja niillä on tärkeä merkitys rypäleiden kypsymisen kannalta, sillä ne lisäävät maaperän lämmönvaihtoa. Nämä olosuhteet vaikuttavat merkittävästi valko- ja punaviinien laatuun. Sauvignon B ‐rypälelajike viihtyy erityisen hyvin lohkoilla, joilla on piipitoista moreenisavea sisältävää ”perruche”-tyyppistä maaperää tai saven- ja kalkkikivensekaista kivistä ”aubuis”-tyyppistä maata. Maaperän olosuhteet takaavat kyseisen lajikkeen rypäleiden tasaisen kypsymisen vuodesta toiseen. Näissä maaperä- ja ilmasto-olosuhteissa tuotetut viinit ovat raikkaita ja omaperäisiä. Ne edustivat kahta kolmasosaa tarkistetun alkuperänimityksen tuotannosta vuonna 2009. Gamay N ‐lajiketta, joka on viinikirvaepidemian jälkeisestä uudistamisesta peräisin oleva tumma rypälelajike, viljellään pääasiassa piipitoisilla moreenisavipohjaisilla lohkoilla, ja siitä valmistetut viinit ovat hedelmäisiä ja pirteitä.

Toursin pituuspiirin itäpuolelta tulevat punaviinit valmistetaan pääasiassa Côt N ‐rypälelajikkeesta, kun taas pituuspiirin länsipuolella viljellään pääosin Cabernet franc N ‐lajiketta. Näissä viineissä on erinomainen tanniinirakenne.

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Touraine” luonnonympäristöltään monimuotoisella maantieteellisellä alueella on hyväksytty viisi täydentävää maantieteellistä nimitystä, joilla on tiukat tuotantoa koskevat säännöt.

”Amboise”

Pehmeälle liitukivelle muodostunut tasanko on melko kumpuilevaa, ja se kohoaa 80–100 metrin korkeudelle merenpinnasta. Maantieteellisten olosuhteiden ja maaperän monimuotoisuuden ansiosta tuottajilla on ollut mahdollisuus löytää kullekin viiniköynnöslajikkeelle optimaaliset viljelypaikat. Roseeviinit ovat hedelmäisiä ja raikkaita, punaviineillä on hyvä tanniinirakenne ja melko voimakkaat aromit, jotka tuovat mieleen pääasiassa punaiset marjat ja hedelmät. Valkoviinit ovat yleensä kuivia, mutta niissä voi joskus olla käymiskykyisiä sokereita, jolloin niitä voidaan nimittää ”puolikuiviksi”, ”puolimakeiksi” tai ”makeiksi”. Punaviinien tanniinirakennetta pehmennetään kypsytyksellä. Valkoviineissä kypsytys lisää aromien monivivahteisuutta.

”Azay-le-Rideau”

Loire- ja Indre-jokien laaksojen välisen sijainnin vuoksi näillä viinitarhoilla vallitsee leuto ilmasto. Grolleau N- ja Chenin B ‐lajikkeita viljellään kukkuloilla ja hiekka- ja sorapitoisilla pengermillä, joilta saadaan elegantteja ja raikkaita valkoviinejä sekä hedelmäisiä roseeviinejä. Roseeviinien hedelmäisyys saadaan aikaan puristamalla rypäleet suoraan ennen käymistä. Valkoviinit, joissa voi joskus olla käymiskykyisiä sokereita, ovat elegantteja ja mineraalisia.

”Chenonceaux”

Maantieteellinen alue sijaitsee Cher-joen molempien rantojen rinteillä. Köynnökset istutetaan lohkoille, joiden maaperässä on huomattavasti piikiveä. Valkoviinien aromit ovat yleensä voimakkaita, ja niissä on kukkaisia (mm. orapihlaja ja akasia) ja hedelmäisiä vivahteita (kuten sitrushedelmiä ja kuivattuja hedelmiä). Kypsytys, joka kestää vähintään sadonkorjuuta seuraavan vuoden huhtikuun 30. päivään, tuo viineihin pehmeyttä ja herkkyyttä. Punaviineissä on erinomainen tanniinirakenne. Niiden aromit ovat melko voimakkaita ja tuovat mieleen punaisten marjojen ja hedelmien vivahteet. Vähintään sadonkorjuuta seuraavan vuoden elokuun 31. päivään asti kestävällä kypsytyksellä viineihin saadaan monisävyisiä aromeja ja pyöreitä, silkinpehmeitä tanniineja.

”Mesland”

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Touraine” maantieteellisen alueen koillispuolella sijaitseva Meslandin maantieteellinen alue on Loire-joen yläpuolisen tasangon reunamalla. Alueen maa-aineksille on yhteistä mioseenikaudelta peräisin oleva piikivi ja hiekka. Suuret lämpötilanvaihtelut ja maantieteellinen sijainti ovat ihanteellisia varhaisten rypälelajikkeiden kannalta. Puna- ja roseeviineissä, jotka valmistetaan pääasiassa Gamay N ‐rypälelajikkeesta, on tiiviitä punaisten marjojen ja hedelmien aromeja. Valkoviineissä, jotka sisältävät joskus käymiskykyisiä sokereita, on monisävyisiä aromeja, joissa on kukkaisia (mm. orapihlaja, lehmus, rautayrtti) ja hedelmäisiä (esim. sitrushedelmät, päärynä) vivahteita. Jälkimaku on usein raikas.

”Oisly”

Näillä viinitarhoilla Solognen viinialueen sydämessä tuotetaan kuivia valkoviinejä ainoastaan Sauvignon B ‐rypälelajikkeesta, joka pääsee täyteen kukoistukseensa mannerhiekkaa ja -soraa sisältävässä maaperässä sekä niin sanotuissa Solognen muodostumissa, jotka koostuvat hiekasta, savesta ja kuorikalkkikivestä. Maantieteellisen alueen ilmasto näkyy täällä koko Tourainen alueeseen verrattuna selkeimpänä kuivahkona kautena. Tässä luonnonympäristössä syntyy raikkaita viinejä, joiden hienostuneista ja herkistä aromeista tulevat mieleen sitrushedelmät ja valkoiset kukat. Kypsytys, joka kestää vähintään sadonkorjuuta seuraavan vuoden huhtikuun 30. päivään, tuo makuun monivivahteisuutta.

Tourainen alue, jonka viinitarhoja ja laaksoja kuninkaat ovat ylistäneet, on edelleen yksi pohjoisten viiniviljelmien helmistä, ja sen elävä, vuosisataisen viininviljelyn säilyttämä kulttuurimaisema edisti Loiren laakson rekisteröimistä UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Kuohuviinit

Kuohuviinejä tuotetaan edellä kuvatuissa olosuhteissa. Tourainelaiset viininvalmistajat havaitsivat, että kellareissa pullotetut viinit alkoivat joskus käydä uudestaan, ja he halusivat ottaa tämän ”luontaisten kuohuviinien” tekniikan haltuunsa ja hyödyntää sitä. Näin syntyivät ”helmeilevät” viinit, joita on myyty 1800-luvulta lähtien. Tuffeau-kiveen kaivetut viinikellarit vaikuttivat suotuisasti näiden viinien valmistukseen, sillä siihen tarvitaan suuria, sopivan viileitä varastointi- ja käsittelytiloja.

Yli sadan vuoden kokemuksen ansiosta kuohuviinien valmistajat hallitsevat läpikotaisin cuvéen koostamiseen tarvittavan taitotiedon. Valkoisten kuohuviinien alueellinen omaperäisyys selittyy sillä, että niissä on oltava 60 prosenttia Chenin B- tai Orbois B ‐rypälelajiketta. Pitkä kypsytys vaakatasossa tuo viineihin briossisia aromeja ja monivivahteisuutta.

9. Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Välittömässä läheisyydessä sijaitseva alue

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Tuotantoa rajatulla maantieteellisellä alueella koskeva poikkeus

Edellytyksen kuvaus:

Viinien viiniyttämistä ja valmistusta sekä kuohuviinien viiniyttämistä, kypsytystä ja pakkausta koskevan poikkeuksen mukaisesti määritelty välittömässä läheisyydessä sijaitseva alue muodostuu seuraavien kuntien alueesta (vuoden 2018 virallisen maantieteellisen koodin perusteella laadittu luettelo):

— Indren departementti: Faverolles-en-Berry, Fontguenand, Lye, La Vernelle, Veuil ja Villentrois

— Indre-et-Loiren departementti: Bréhémont, La Chapelle-aux-Naux, Chaveignes, Chezelles ja Crissay-sur-Manse

— Loir-et-Cherin departementti: Candé-sur-Beuvron, Cheverny, Cormeray, Feings, Fougères-sur-Bièvre, Fresnes, Les Montils, Mont-près-Chambord, Ouchamps, Sambin ja Selles-sur-Cher

— Maine-et-Loiren departementti: Brain-sur-Allonnes ja Montsoreau.

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

— Tarkistetun alkuperänimityksen jälkeen on lisättävä maininta ”gamay” tuote-eritelmässä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

— Tarkistetun alkuperänimityksen lisäksi voidaan merkitä jokin seuraavista täydentävistä maantieteellisistä nimityksistä tuote-eritelmässä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti: ”Amboise”, ”Azay-le-Rideau”, ”Chenonceaux”, ”Mesland” ja ”Oisly”.

— Tarkistettuun alkuperänimitykseen voidaan lisätä maininta ”varhainen” (primeur) tai ”uusi” (nouveau) tuote-eritelmässä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

— Vapaaehtoiset merkinnät, joiden käyttöä jäsenvaltiot voivat unionin lainsäädännön nojalla säännellä, kirjoitetaan etiketteihin kirjaimin, jotka ovat mitoiltaan eli korkeudeltaan ja leveydeltään enintään kaksi kertaa niin suuret kuin kirjaimet, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

— Maantieteellinen nimitys ”Val de Loire” voidaan kirjoittaa kirjainkoolla, joka on korkeudeltaan ja leveydeltään enintään kaksi kolmasosaa kirjainkoosta, jolla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Täydentävät maantieteelliset nimitykset

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

— Täydentävä maantieteellinen nimitys ”Amboise”, ”Azay-le-Rideau” tai ”Mesland” on kirjoitettava etiketteihin tarkistetun alkuperänimityksen jälkeen kirjaimilla, joiden koko ei saa olla korkeudeltaan eikä leveydeltään isompi kuin kirjainkoko, jolla tarkistettu alkuperänimitys on kirjoitettu.

— Täydentävä maantieteellinen nimitys ”Chenonceaux” tai ”Oisly” on kirjoitettava etiketteihin tarkistetun alkuperänimityksen alapuolelle kirjaimilla, joiden koko ei saa olla korkeudeltaan eikä leveydeltään isompi kuin kirjainkoko, jolla tarkistettu alkuperänimitys on kirjoitettu.

— Valkoviinien, joilla on täydentävä maantieteellinen nimitys ”Amboise”, ”Mesland” tai ”Azay-le-Rideau”, etiketissä on oltava maininta ”puolikuiva” eritelmässä kyseiselle maininnalle vahvistettujen analyyttisten normien mukaisesti ja maininta ”puolimakea” tai ”makea”, riippuen viinin käymiskykyisten sokerien pitoisuudesta (glukoosi ja fruktoosi), unionin lainsäädännössä määritellyllä tavalla.

Merkinnät

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

— Roseeviinien, joilla on täydentävä maantieteellinen nimitys ”Mesland”, etiketissä on oltava maininta ”puolikuiva” tässä eritelmässä kyseiselle maininnalle vahvistettujen analyyttisten normien mukaisesti ja maininta ”puolimakea” tai ”makea”, riippuen viinin käymiskykyisten sokerien pitoisuudesta (glukoosi ja fruktoosi), unionin lainsäädännössä määritellyllä tavalla.

— Viineihin, joihin voidaan lisätä maininta ”varhainen” tai ”uusi”, on merkittävä myös vuosikerta.

— Tarkistetulla alkuperänimityksellä suojattujen viinien merkinnöissä voidaan mainita pienemmän maantieteellisen yksikön nimi edellyttäen, että — kyseessä on kiinteistörekisteriin kirjattu paikka ja — paikka on mainittu satoilmoituksessa.

— Merkintä ”gamay” on kirjoitettava etiketteihin välittömästi tarkistetun alkuperänimityksen alapuolelle kirjainkoolla, joka on korkeudeltaan ja leveydeltään vähintään kaksi kolmasosaa kirjainkoosta, jolla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan, ja enintään tarkistetun alkuperänimityksen kirjainkoon kokoinen.

Linkki eritelmään

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-5f8c6cbf-bad9-4bba-9f9e-c780f349dfaf

(1) EYVL L 9, 11.1.2019, s. 2.