Osaamiskehitysloukussa olevilla alueilla myös yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen keskeyttäjien osuus on muita alueita suurempi. Näillä alueilla työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus on huomattavasti suurempi kuin muilla alueilla (19 prosenttia verrattuna EU:n keskiarvoon, joka on 13 prosenttia). Näillä alueilla on liian monta nuorta, jotka keskeyttävät toisen asteen koulutuksen ja joiden työllistymisnäkymät ovat sen takia huonot.

Työikäinen väestö vähenee laajalti koko EU:ssa: yli puolet EU:n väestöstä asuu alueilla, joissa työikäinen väestö vähenee, mutta joillakin alueilla vähenemiseen liittyy myös muita rakenteellisia haasteita. Korkeakoulutettujen osuus on joillakin alueilla EU:n keskiarvoon verrattuna huomattavasti pienempi, ja nuoret aikuiset (20–24-vuotiaat) hakeutuvat korkeakoulutukseen muita alueita epätodennäköisemmin. Vaikka korkeakoulutettujen osuus 25–64-vuotiaiden ikäryhmässä on koko EU:n tasolla noussut, koska nuoremmat ikäryhmät ovat koulutetumpia kuin vanhemmat, tämä osuus on kuitenkin kasvanut näillä alueilla muita hitaammin, ja tämän suuntauksen ennustetaan jatkuvan. Koska korkeakoulutettujen työntekijöiden osuus pienenee tai polkee paikallaan, nämä alueet eivät pysty kompensoimaan työvoiman vähenemistä korkean osaamistason työntekijöillä. Jos tähän ei puututa, osaamisvaje ja taloudellinen kuilu suurenevat EU:n dynaamisempiin alueisiin nähden.

Tämä tiedonanto on ensimmäinen komission ehdottamaan Euroopan osaamisen teemavuoteen liittyvä julkaisu. Teemavuoden tavoitteena on antaa uutta pontta uudelleenkoulutukseen ja täydennyskoulutukseen ja varmistaa, ettei ketään jätetä jälkeen vihreän ja digitaalisen siirtymän sekä talouden elpymisen yhteydessä. Tässä asiassa alueellinen ulottuvuus on ratkaisevan tärkeä, sillä sekä epäedullisessa asemassa olevilla että syrjäisillä alueilla, myös kaikkein syrjäisimmillä alueilla, haasteet ovat muita alueita akuutimpia.

Jotta vältetään osaamiskehitysloukkujen lisääntymisen riski, on välttämätöntä lisätä sekä osaajien kysyntää (etenkin luomalla nykyistä dynaamisempia ja monipuolisempia taloudellisia toimintamahdollisuuksia) että osaajien tarjontaa. Tämä edellyttää monia investointeja ja uudistuksia, joita tuetaan muun muassa koheesiopolitiikan uuden sukupolven ohjelmilla ja elpymis- ja palautumissuunnitelmilla. Poliittisten toimien olisi sisällettävä kattava joukko toimenpiteitä, jotka laaditaan ja toteutetaan paikkalähtöisten ja paikallisiin olosuhteisiin räätälöityjen lähestymistapojen avulla. Niitä ohjataan koheesiopolitiikan keinoin ja täydennetään alakohtaisilla strategioilla. Asianomaisten alueiden olisi myös kehitettävä liiketoimintaympäristöä ja parannettava elämänlaatua, jotta niistä tulisi nykyistä houkuttelevampia paikkoja asua ja tehdä töitä. Tästä voi olla apua näiden alueiden talouskehityksen kannalta välttämättömän osaamisen edistämisessä, sillä talouskehityksestä tulee kaiken aikaa yhä riippuvaisempaa tiedosta ja innovoinnista ja näin ollen korkean osaamistason työvoimasta. Myös talouspolitiikan EU-ohjausjaksolla on aktiivinen rooli tarvittavien uudistusten edistämisessä etenkin työmarkkinoiden tai koulutusjärjestelmän osalta, kun tavoitteena on kehittää osaamista.

Nämä alueet ovat joutuneet tai ovat vaarassa joutua osaamiskehitysloukkuun. Työikäisen väestön ikääntyminen ja väheneminen sekä taloudellisen dynaamisuuden puute johtavat siihen, että sekä osaajien että nuorten työntekijöiden määrä pienenee. Lisäksi näillä alueilla on huomattavia sosioekonomisia haasteita, kuten talouden monipuolistamismahdollisuuksien puute, liiallinen riippuvuus taantuvista aloista ja alhainen innovointikapasiteetti. Tämä on läheisesti kytköksissä tehottomiin työmarkkinoihin, vähäisempään aikuiskoulutukseen, toteutettujen toimien heikkoihin sosiaalisiin vaikutuksiin ja siihen, että keskeisten palvelujen saatavuus on rajallisempaa kuin muualla. Tällainen yhdistelmä haasteita rajoittaa näiden alueiden mahdollisuutta rakentaa kestäviä, kilpailukykyisiä ja tietoperustaisia talouksia.

Tässä tiedonannossa keskitytään alueisiin, joihin kohdistuu joukko toisiinsa liittyviä haasteita: työikäisen väestön voimakas väheneminen yhdistettynä siihen, että korkeakoulutettujen osuus on pieni ja polkee paikallaan. Samoin tarkastelun kohteena ovat alueet, joilla nuorten poismuutto on vilkasta.

Näiden väestönkehityksen suuntausten yhdistelmä on johtanut siihen, että työikäinen väestö vähenee. EU:n työikäisen väestön määrä on vähentynyt 3,5 miljoonalla vuosina 2015–2020, ja sen odotetaan vähenevän seuraavien vuosien ja vuosikymmenten aikana vielä 35 miljoonalla vuoteen 2050 mennessä.

Euroopan unionin yhteiskunnissa ja talouksissa on käynnissä merkittävä väestörakenteen muutos. EU:n väestö ikääntyy, ja syntyvyys on ollut vakaassa laskussa 1960-luvulta alkaen. Nuoren ja ammattitaitoisen työvoiman vilkas poismuutto on ongelmana useilla EU:n alueilla.

Osaamiskehitysloukussa olevilla alueilla myös aikuiskoulutukseen osallistuminen on muita alueita vähäisempää (5,6 prosenttia verrattuna EU:n keskiarvoon, joka on 10 prosenttia): yhä harvemmat ihmiset päivittävät osaamistaan tai opettelevat uusia taitoja, kuten sellaisia, joita vihreä ja digitaalinen siirtymä edellyttävät, ja tällöin suurenee riski siitä, ettei osaaminen vastaa nopeasti kehittyvien työmarkkinoiden tarpeita. Aikuiskoulutuksen yleisyys vaihtelee jäsenvaltioissa huomattavasti; kaupunkialueilla aikuiskoulutukseen osallistutaan paljon enemmän kuin maaseutualueilla.

Myös koulutusinfrastruktuurin konkreettinen saavutettavuus on näillä alueilla muita heikompi. Vaikka kaikilla näillä alueilla on vähintään yksi korkeakoulu, niiden ihmisten osuus, jotka asuvat 45 minuutin matkan päässä lähimmästä korkeakoulusta, on kuitenkin pienempi kuin muilla alueilla.

Jäsenvaltioissa on suuria eroja esimerkiksi pääkaupunkiseudun ja muiden alueiden välillä, ja toisinaan myös alueiden sisällä on eroja. Useimmissa jäsenvaltioissa pääkaupunkiseutu on monia nuoria houkutteleva alue, sillä siellä on korkeakouluja, korkeaa osaamistasoa edellyttäviä työpaikkoja ja taloudellisia toimintamahdollisuuksia. Lisäksi pääkaupunkiseuduilla kulttuuri- ja sosiaalinen elämä on vilkasta. Nuoret muuttavat tällaiselle seudulle opiskelemaan tai etsimään työpaikkaa pian opintojensa jälkeen. Vuosien kuluttua he saattavat muuttaa pois pääkaupunkiseudulta. Tällaisesta osaamiskierrosta on hyötyä kaikille, mutta se voi toteutua vain, jos kaikki alueet pystyvät houkuttelemaan osaajia yhtä hyvin.

2.2.Alueilla, joilta nuoret osaajat lähtevät muualle, on riski joutua osaamiskehitysloukkuun

Korkeakoulutus voi olla merkittävä alueellista dynamiikkaa ja vetovoimaisuutta edistävä tekijä. Yhtäältä on kuitenkin yhtä tärkeää luoda taloudellisia toimintamahdollisuuksia, jotta osaajat jäävät alueelle ja heitä muuttaa sinne lisää, ja toisaalta sovittaa työvoiman tarjonta markkinoiden nykyisiin ja tuleviin tarpeisiin. Uranäkymien puute voi estää nuoria investoimasta korkeakoulutukseen ja johtaa siihen, että monet etsivät uramahdollisuuksia muualta. Nuorten (15–34-vuotiaiden) työttömyysaste on 14,6 prosenttia alueilla, jotka jo ovat osaamiskehitysloukussa tai jotka ovat vaarassa joutua tällaiseen loukkuun, mikä on huomattavasti enemmän kuin EU:n keskiarvo (11,1 prosenttia). Vaikka nuorten poismuutto voikin tuoda lähtijöille uusia mahdollisuuksia, se voi myös aiheuttaa lisää jännitteitä työmarkkinoille ja pahentaa työpaikkojen puutetta joillakin aloilla.

Ihmisten liikkuvuuteen vaikuttavat monet tekijät, esimerkiksi työmahdollisuudet, palkat, työolot, yhtäläiset mahdollisuudet, työpaikan sijainti ja palvelujen saatavuus lähiympäristössä sekä instituutioita kohtaan koettu luottamus.

Tältä osin palkkojen, tulojen ja talouden kehittyminen on osaamiskehitysloukussa olevilla alueilla huomattavasti vähäisempää kuin muualla EU:ssa (palkansaajakorvaus työntekijää kohti (OVS) on 82 prosenttia EU:n keskiarvosta). Myös instituutioiden laatu on heikompi kuin muualla, sillä näillä alueilla Euroopan hallinnon laatuindeksi on vain noin 60 prosenttia EU:n keskiarvosta.

Ilman yhdennettyä strategiaa, jonka tavoitteena on edistää osaamista ja luoda uusia kehitysmahdollisuuksia, ne alueet, joilta lähtee paljon nuoria muualle, voivat joutua samankaltaiseen rakenteelliseen tilanteeseen kuin ne alueet, joiden työikäinen väestö vähenee hitaasti mutta kiihtyvässä määrin nopeammin ja joilla korkeakoulutettujen osuus polkee paikallaan.

2.3.Alueet, jotka ovat jo osaamiskehitysloukussa tai vaarassa joutua tällaiseen loukkuun

Osaamiskehitysloukku on hyvin monitahoinen asia, ja se on merkittävä riski alueiden pitkän aikavälin hyvinvoinnille.

Karttaan on merkitty (punaisella) 46 aluetta, jotka ovat osaamiskehitysloukussa. Näillä alueilla työikäisen väestön määrä vähenee nopeasti ja korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuus on pieni, eikä se ole juuri muuttunut vuosina 2015–2020. Tämän ryhmän alueilla asuu 16 prosenttia EU:n väestöstä. Useimmilla niistä talous on kehittynyt heikommin kuin muulla EU:ssa, ja niiden BKT henkeä kohti on noin 64 prosenttia EU:n keskiarvosta. Tämän ryhmän alueet ovat maaseutuvoittoisempia kuin muualla EU:ssa: niiden väestöstä 31 prosenttia asuu maaseudulla, kun vastaava luku EU:ssa on keskimäärin 21 prosenttia.

Karttaan on merkitty (keltaisella) myös toinen ryhmä, ne 36 aluetta, jotka ovat vaarassa joutua osaamiskehitysloukkuun tulevaisuudessa. Niiltä muuttaa pois selvästi enemmän 15–39-vuotiasta väestöä kuin niille tulee (väestö vähenee enemmän kuin –2 kutakin tuhatta asukasta kohti vuodessa verrattuna siihen, että EU:n keskiarvo on 5,3 kutakin tuhatta asukasta kohti). Tämän ryhmän alueilla asuu 13 prosenttia EU:n väestöstä.

Näiden kahden alueryhmän osuus on yhteensä 30 prosenttia EU:n väestöstä.

Erilaisten edellä kuvattujen tekijöiden yhdistelmä luo näille alueille syöksykierteen, joka hankaloittaa ja estää pitkän aikavälin kasvua. Vaarallinen kierre on katkaistava kattavilla resursseilla ja kannustinstrategialla, jotta näiden alueiden talouden dynaamisuutta voidaan vahvistaa.

3.Kehitysloukkujen välttäminen edistämällä osaamisen kysyntää ja tarjontaa

Jotta alueet voivat välttää joutumasta tai jäämästä osaamiskehitysloukkuun, niiden on löydettävä keinoja edistää sekä osaamisen tarjontaa että sen kysyntää ja voitava samalla sovittaa ne alueen talouden muuttuviin tarpeisiin. Tätä varten on parannettava alueiden työmarkkinoiden sekä yleissivistävän, ammatillisen ja aikuiskoulutuksen tehokkuutta, innovoinnin ja julkishallinnon tuloksellisuutta ja liiketoimintaympäristöä sekä parannettava palvelujen tasoa ja saatavuutta. Kaikki EU:n alueet, joiden työikäinen väestö vähenee ja jotka haluavat parantaa vetovoimaansa, kehittää osaamispohjaansa, houkutella osaajia ja pitää heidät alueella, hyötyvät uudesta ”osaamisen edistämismekanismista”, joka on tätä varten kehitetty EU-aloite. Lisäksi alueet, jotka jo ovat osaamiskehitysloukussa tai vaarassa joutua siihen, hyötyvät tämän mekanismin tiettyjen osien mukaisesta tuesta (ks. kohta 3.5).

3.1.Osaamisen kehittäminen paikkalähtöisten toimintapolitiikkojen avulla