KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE - Euroopan unionin laajentumisen selittäminen

1. Johdanto

Laekenin Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin joulukuussa 2001, että "Euroopan unioni on päättänyt viedä liittymisneuvottelut tuloksekkaaseen päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä niiden ehdokasvaltioiden kanssa, jotka ovat valmiita liittymään" Euroopan unioniin, "jotta ne voisivat osallistua unionin jäseninä Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004". Lisäksi Eurooppa-neuvosto totesi olevansa yhtä mieltä komission kanssa siitä, että "jos tahti jatkuu nykyisellään, Kypros, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakia, Slovenia, Tsekki, Unkari ja Viro voisivat olla valmiita liittymään".

Euroopan unionin viidennen ja haasteellisimman laajentumisen lähestyessä nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisten kiinnostus kasvaa. Eri sidosryhmät, kuten erilaiset eturyhmät, yritysjärjestöt ja kansalaisjärjestöt, kiinnostuvat laajentumisesta aiempaa enemmän, kun niihin suoraan vaikuttavia kysymyksiä tulee esiin. Laajentumisprosessin edetessä nämä sidosryhmät alkavat osallistua keskusteluun aiempaa aktiivisemmin.

Euroopan kasvot muuttuvat tämän laajentumisen myötä. Laajentuminen vaikuttaa myös kaikkiin yhteisön toimielimiin ja politiikanaloihin. Myös laajentumisen kaksi strategista päämäärää - poliittisen vakauden luominen ja Euroopan taloudellisen voiman lujittaminen - voidaan saavuttaa.

Laajentumisen hyödyt ovat jo nähtävissä. Keski- ja Itä-Euroopan maissa on edistytty vakaan demokratian rakentamisessa. Edistyminen perustuu ensisijaisesti kyseisten valtioiden kansalaisten omaan toimintaan. He päättivät itse rakentaa avoimen yhteiskunnan, nykyaikaisen demokratian ja toimivan markkinatalouden. Epäilemättä näkymä Euroopan yhdentymisestä tuki ja kannusti kyseistä prosessia.

Laajentumisen ansiosta Euroopan unioni pystyy kohtaamaan paremmin uuden vuosisadan haasteet. Uusien jäsenvaltioiden liittymisen sekä sen ansiosta, että ne hyväksyvät Euroopan unionin säännöt ja toimintatavat, voimme tehostaa Euroopan ympäristönsuojelua, torjua rikollisuutta, parantaa yhteiskunnallisia oloja ja hallita siirtolaisuudesta aiheutuvia paineita aiempaa paremmin.

Tämänlaajuinen laajentumishanke edellyttää monivuotista viestintästrategiaa Euroopan unionin ja ehdokasvaltioiden kansalaisten tiedonsaannin ja prosessiin osallistumisen varmistamiseksi sekä heidän tukensa saavuttamiseksi. Tämä tavoite voidaan saavuttaa vain, jos osallistuminen on todellista. Tämä on tärkeä tehtävä, joka koskee kaikkien jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden hallituksia ja jonka toteuttamista komissio on valmis tukemaan.

Liittymisneuvottelujen ollessa loppusuoralla tarve selittää asioita aiempaa paremmin sekä kansalaisille että erilaisille vaikutusvaltaisille ja entistä aktiivisemmille sidosryhmille on entistäkin suurempi. Ratifioinnin aikana yleinen mielipide on avainasemassa: useimmissa ehdokasvaltioissa suoritetaan todennäköisesti kansanäänestys. Parlamentit osallistuvat toimintaan suoraan sen jälkeen kun Euroopan parlamentilta on pyydetty hyväksyntä. Ratifioinnin osalta tarvitaan perusteellista ja asiantuntevaa keskustelua, jonka kannalta kansalaisten ja sidosryhmien täysimääräinen osallistuminen on ratkaisevaa.

Jotta tähän muuttuvaan ympäristöön voitaisiin vastata ja jotta tuleviin haasteisiin voitaisiin valmistautua aiempaa paremmin, laajentumista koskevassa komission viestintästrategiassa ollaan siirtymässä uuteen toimintavaiheeseen. Tässä kertomuksessa kuvaillaan lyhyesti tähänastisia saavutuksia ja osoitetaan tulevan strategian suunta samalla kun siinä todetaan, että Euroopan unionin toimielinten on edelleen pyrittävä yhdessä selittämään Euroopan laajentumista.

Komissio esittää tämän kertomuksen vastauksena (yleisten asioiden) neuvoston 10. joulukuuta 2001 esittämään pyyntöön.

2. Tausta

Komissio laati laajentumista koskevan viestintästrategiansa toukokuussa 2000. Se toimitti toimielinten väliselle tiedottamista käsittelevälle ryhmälle helmikuussa 2002 asiakirjan "Explaining enlargement", jossa selostetaan yksityiskohtaisesti strategian tähänastista täytäntöönpanoa [1].

[1] http://www.europa.eu.int/comm/enlargement/communication/index.htm

Komissio toi julki viestintästrategiansa tavoitteet toukokuussa 2000. Strategia koostuu EU:n laajentumisen ja sen perusteella odotettavissa olevien kansalaisten etujen selittämisestä sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa.

Päävastuu täytäntöönpanosta on kyseisissä maissa olevilla komission edustustoilla ja lähetystöillä, mutta laajentumisasioiden pääosasto Brysselissä koordinoi strategian täytäntöönpanoa, pitää yllä Europa-palvelimen keskeistä www-sivustoa [2] ja tuottaa viestintästrategiaa tukevia tietotuotteita.

[2] Katso http://europa.eu.int/comm/enlargement/index.htm.

Euron onnistuneen käyttöönoton jälkeen komission edustustot jäsenvaltioissa keskittyvät aiempaa enemmän laajentumiseen, laajentumisprosessin ja sen vaikutusten selittämiseen sekä tietojen toimittamiseen tuleville jäsenvaltioille. Komission edustustot ovat pyrkineet toimimaan ensin asiantuntija- tai vaikutusvaltaisten elinten välityksellä ja vastaamaan erityisten väestönosien esiin tuomiin pelkoihin tai huolenaiheisiin; myöhemmin niiden on tarkoitus kohdistaa toimintansa aiempaa suoremmin kansalaisille.

Edustustot toimivat usein yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa ja ne toteuttavat hankkeita yhdessä tietoverkostojen ja tiedotustoimipisteiden kanssa. Tällaisia tietoverkostoja ja tiedotustoimipisteitä ovat muun muassa maaseudun EU-tietokeskukset, Eurooppa-tiedon palvelupisteet ja kansallisten hallitusten ja komission yhdessä hallinnoimat suuret tiedotuskeskukset.

Yhteistyökumppaneihin lukeutuvat myös kansalaisyhteiskunnan järjestöt sekä yhä suuremmassa määrin myös kansalliset sekä alue- ja paikallistason viranomaiset. Yhteistyö on toteutettu toisinaan tekemällä sopimus asianomaisen jäsenvaltion viranomaisten kanssa. Tällaisia sopimuksia, joissa määritellään toteutettavat toimet ja niitä varten osoitettavat määrärahat, on tehty tähän mennessä Alankomaiden, Itävallan, Luxemburgin, Ranskan ja Saksan Ala-Saksin osavaltion sekä Saksan poliittisesta koulutuksesta vastaavan liittovaltion viraston kanssa.

Tähän mennessä toteutetuista toimista mainittakoon tutkimushankkeet, julkiset keskustelut sekä seminaarit ja konferenssit, joihin osallistuvia erityisryhmiä ovat muun muassa tulevien jäsenvaltioiden raja-alueiden asukkaat, kansalaisjärjestöt, nuoret, yritykset, maanviljelijät ja ammattiyhdistykset. Monista laadituista esitteistä mainittakoon laaja-alaiseen levitykseen tarkoitetut yleiset esitteet ja erikoistarkoituksiin laaditut esitteet, kuten toimittajille tarkoitettu tietopaketti. Lisäksi on toteutettu monia media-alaa koskevia hankkeita, kuten toimittajille suunnattua tiedottamista ja koulutusta, ehdokasvaltioihin suuntautuvia vierailuja ja niin edelleen. Tutkimukset ovat osoittaneet useimpien ihmisten tiedonlähteen muodostavien tiedotusvälineiden, erityisesti television, kanssa toteutettavan aiempaa tiiviimmän yhteistyön tärkeyden.

Lähetystöjen työ ehdokasvaltioissa on muuttunut unionin toimintaa selittävän yleisen tiedon tarjoamisesta monisyisemmäksi jäsenyyden yleisten seurausten ja sen sellaisiin asianomaisiin erityisryhmiin, jotka ovat kiinnostuneita tietyistä laajentumisprosessiin liittyvistä näkökohdista, kohdistuvien erityisvaikutusten selittämiseksi. Ehdokasvaltioissa sijaitsevat lähetystöt käyttävät strategian täytäntöönpanon yhteydessä nykyään samankaltaista kaikkien Keski-Euroopan ehdokasvaltioiden pääkaupunkeihin perustettavien EU-tiedotuskeskusten (EUIC:t) verkkoon perustuvaa rakennetta kuin jäsenvaltioissa sijaitsevat edustustot. Näissä keskuksissa käy vuosittain keskimäärin 10 000 vierasta, ja ne tekevät yhteistyötä niihin sidoksissa olevien elinten laajan verkon kanssa palvelujen tarjoamiseksi kyseisillä alueilla.

Kaikki lähetystöt ovat kehittäneet www-sivustoja, jotka ovat yleensä kävijämääränsä (jopa 30 000 käyntiä kuukaudessa) perusteella kyseisten valtioiden käytetyimpiä sivustoja. Useampien ihmisten tavoittamiseksi Team Europe -luennoitsijaryhmä on alkanut kiertää myös kouluissa, paikallisissa järjestöissä ja muissa kohderyhmissä eri puolilla kyseisiä valtioita.

Lähetystöjen tuottama kirjallinen aineisto sisältää erikoisesitteitä, kuten "Your business and the Euro", tietolehtisiä ("Explaining the Sapard programme", "Free movement of persons" ja niin edelleen) sekä viihteellisiä ja helppokäyttöisiä lehtisiä. Eri muodoissa olevia tiedotteita, joissa kerrotaan laajentumisprosessin nykytilanteesta, mutta myös EU:n politiikoista yleisesti, lähetetään usein sähköpostitse aiheesta kiinnostuneille lukijoille.

Hankkeita hallinnoidaan yhteistyössä erityisryhmien, muun muassa kirkon (Puola ja Liettua), maanviljelijöiden ja ammattiyhdistysten (mm. Unkari), vanhusten ja nuorten (esimerkiksi lähetystö Latviassa on julkaissut opetusmateriaalia kouluille) kanssa. Suosittuja kulttuuritapahtumia ovat muun muassa EU:n elokuvafestivaalit (esimerkiksi Tsekissä ja Romaniassa). Tutkimuskeskukset (think tanks) tarjoavat yhteistyökumppaneita seminaareihin (Kyproksen Eurooppa-Instituutti, Maltan EU-tiedotuskeskus jne.), ja tiedotustoimipisteitä perustetaan usein nykyisten verkkojen yhteyteen (kauppakamarit, kirjastot jne.).

Yleinen mielipide

Yleisen mielipiteen kehityksellä muutamana viimeksi kuluneena vuonna on ollut suora vaikutus siihen tapaan, jolla komissio hoitaa viestintästrategiaansa. Tältä osin voidaan tehdä seuraavat päähavainnot:

* Keski-Euroopan ehdokasvaltioiden vuoden 1989 jälkeistä yleistä EU-jäsenyysinnostusta on seurannut jäsenyyden kannattajien ja vastustajien määrän eron pienentyminen. Useissa maissa esiintyy merkittävä vähemmistö, joka kutsuu itseään "päättämättömiksi". Kysymys liittymisestä on aina mukana poliittisessa keskustelussa, ja siksi sitä koskevissa mielipiteissä esiintyy samanlaista vaihtelua kuin muissakin tärkeitä poliittisia kysymyksiä koskevissa mielipiteissä.

* Ehdokasvaltioissa tehdyissä mielipide tutkimuksissa todettujen vaihtelujen suurimpana syynä ovat liittymisneuvottelujen etenemiseen liittyvät seikat. Vaikutelma neuvottelu aseman heikentymisestä on vähentänyt jäsenyyden kannatusta monissa tapauksissa jopa 10 pisteellä.

* Jäsenvaltioissa tietoisuus sekä laajentumisprosessista että etenkin tulevista jäsenvaltioista on vielä riittämätöntä. Niiden jäsenvaltioiden kansalaiset, jotka ovat ehdokasvaltioiden naapureita, ovat todennäköisemmin huolissaan laajentumisen seurauksista. Kansalaiset ovat yleensä vähemmän huolestuneita itse laajentumisesta kuin konkreettisista asioista, kuten työttömyydestä, rikollisuudesta ja ympäristöstä. Moni yhdistää näiden alojen pelot ja huolet laajentumiseen.

* Kaikesta tarjolla olevasta tiedosta huolimatta sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa on paljon ihmisiä, jotka tuntevat saavansa liian vähän tietoa. Tämä viittaa siihen, että tiedotuksen kohdistamista voidaan parantaa.

3. Opetukset

Kun liittymisneuvottelut päättyvät todennäköisesti vuoden 2002 lopussa, useimmat viestintästrategian kohdemaista siirtyvät ratifiointivaiheeseen. Viestintästrategian tämänhetkiset haasteet ovat seuraavat:

Jäsenvaltioissa on tärkeää lisätä tietoisuutta ja tietoa pian unionin jäseniksi liittyvistä maista. Enemmän vaatii koko laajentumisprosessin - Phare-ohjelman 13-vuotinen menestys ja uusista liittymistä edeltävistä Ispa- ja Sapard-välineistä saadut myönteiset kokemukset mukaan luettuina - tulosten selittäminen ja alueella vuoden 1989 jälkeisillä taloudellisilla ja poliittisilla uudistuksilla aikaansaadun valtavan edistyksen kuvaaminen; näiden seikkojen esiintuominen auttaa haihduttamaan pelkoja, jotka liittyvät ehdokasvaltioiden halukkuuteen liittyä unioniin.

Ehdokasvaltioissa ja jäsenvaltioissa olisi keskityttävä siihen, että kansalaisille tiedotetaan meneillään olevasta monitahoisesta prosessista, johon suhtaudutaan eri maissa eri tavoin. Tämän vuoksi komissio on omaksunut hyvin hajautetun lähestymistavan, joka vastaa eri maiden kansalaisten erilaisiin huolenaiheisiin ja jota se aikoo soveltaa edelleen.

4. Tulevaisuus - yhteistyökumppanuus onnistuneen laajentumisen hyväksi

1. Yhteistyö hallitusten kanssa:

* Päärooli laajentumisen selittämisessä ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden kansalaisille olisi oltava maiden hallituksilla. Komission osana on kannustaa tai kehittää yhteistyökumppanuutta antamalla riittävästi puolueetonta tietoa julkiseen keskusteluun.

* Yksittäisistä ehdokasvaltioista jäsenvaltioiden kansalaisille tiedottaminen on ensi sijassa kyseisten maiden hallitusten tehtävä. Tällä alalla toimintaa on tehostettava.

* Jäsenvaltioiden (nykyisten ja tulevien), komission ja parlamentin on tehtävä yhteistyötä unionin parhaillaan valmisteltavan uuden yleisen viestintästrategian puitteissa. Tärkeää on nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden lähestymistapojen täydentävyys ja yhteistyö kaikilla tarkoituksenmukaisilla tasoilla. Komissio voi antaa strategialle lisäarvoa, koska sillä on ainutlaatuinen rooli liittymistä valmistelevien toimien yhteydessä.

* On tärkeää edistää yhteistyötä ehdokasvaltioissa. Yhteistyötä tapahtuu jo komission lähetystöjen ja niiden tiedotusväen kesken, ja komissio pyrkii edistämään tietojen vaihtoa kaikkien niiden kesken, jotka työskentelevät ehdokasvaltioissa laajentumista koskevan viestintästrategian parissa.

2. Yhteistyö kansalaisyhteiskunnan kanssa:

* Onnistunut viestintästrategia sisältää komission ja jäsenvaltioiden viestinnän lisäksi myös yhteiskunnan kaikkia kerroksia koskevan avoimen keskustelun. Siksi on tärkeää kehittää tai tukea kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan muiden osien eri maihin ja maiden välille muodostamia verkkoja. Tämä edellyttää lisää työtä, erityisesti tiedotusvälineiden kaltaisten tärkeiden kohderyhmien kanssa.

3. Osoitettu sitoutuminen selkeyteen ja avoimuuteen:

* Komissio tehostaa jäsenyysneuvotteluja, liittymistä valmistelevaa strategiaa ja ehdokasvaltioita koskevien tietojen julkaisemista Internetissä piristääkseen keskustelua. Tämä on osoitus komission sitoutumisesta siihen, että laajentumisprosessia johdetaan avoimesti.

4. Jatkuva sitoutuminen tiedottamiseen:

* Euroopan tasolla ja kansallisella tasolla julkaistujen useiden tutkimusten tärkein päätelmä on, että mikäli laajentuminen hoidetaan hyvin, se hyödyttää sekä nykyistä unionia että siihen liittyviä maita. Laajentuminen on myönteinen prosessi, jonka edut ovat huomattavasti suuremmat kuin haitat. Komission mielestä näistä analyyseista olisi tehtävä laaja selvitys, jotta niiden tuloksista voidaan tiedottaa Euroopan kansalaisille laajemmin.

* On tärkeää sitoutua jatkuvaan viestintään laajentumisen jälkeenkin, jotta voitaisiin taata kitkaton siirtyminen laajempaan unioniin.

5. Kansanäänestykset ehdokasvaltioissa:

* Kaikissa tai lähes kaikissa ehdokasvaltioissa järjestetään kansanäänestys. Jäsenyysneuvottelujen edistyessä on helpompaa havaita kysymykset, joihin kampanjassa on mahdollisesti keskityttävä kansanäänestyksen yhteydessä ja joita ovat esimerkiksi suvereniteetti, kansallinen ja kulttuurinen identiteetti tai taloudelliset kysymykset ja maatalouskysymykset. Strategian on oltava riittävän joustava, jotta tällaiset erot voidaan ottaa huomioon.

5. Päätelmät

Vaikka laajentumista koskevan viestintästrategian olisi oltava pääosin hajautettu, niin että voidaan keskittyä kunkin maan erityisiin huolenaiheisiin, on esitettävä unionin kokonaisuudessaan - toimielimet, jäsenvaltiot ja alueet mukaan luettuina - kattava perusviesti. Se on erittäin tärkeää kansalaisten vakuuttamiseksi.

Selkeä viesti, jota kaikkien prosessin onnistumisesta vastuussa olevien olisi korostettava, on se, että laajentumisesta hyötyvät kaikki ja että Euroopan jälleenyhdistäminen laajentaa rauhan, vaurauden ja turvallisuuden alueen koko mantereelle.

Komissio suosittelee, että neuvosto tukee voimakkaasti tätä viestiä laajentumisen edullisuudesta unionille ja osoittaa, että Euroopan unionin onnistunut laajentuminen vaatii sekä nykyisten että tulevien jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten tarmokasta yhteistyötä kattavan viestintästrategian täytäntöön panemiseksi.

LIITE

Eurobarometri 56

laajentumisen tuki [3] prosentteina eu:n jäsenvaltioissa

[3] Tutkimus tehty loka-marraskuussa 2001, julkaistu huhtikuussa 2002. Kysymys: "Mitä mieltä olette seuraavista lausumista- Vastatkaa kuhunkin ehdotukseen, oletteko sen puolesta vai sitä vastaan." "Euroopan unionin laajentuminen uusien maiden ottamiseksi jäseneksi".

(suluissa: muutos EB 55:stä, kevät 2001)

>TAULUKON PAIKKA>

Eurobarometri ehdokasvaltioissa (syksy 2001)

eu:hun liittymistä koskeva äänestysaikomus [4]

[4] Tutkimus tehty lokakuussa 2001, raportti julkaistu maaliskuussa 2002 (luvut ovat saattaneet muuttua hieman sen jälkeen). Kysymys: "Jos huomenna järjestettäisiin kansanäänestys maanne liittymisestä Euroopan unioniin, äänestäisittekö liittymisen puolesta vai sitä vastaan-"

>TAULUKON PAIKKA>