Komission kertomus budgettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä Tilanne 30. kesäkuuta 2000 /* KOM/2000/0611 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS BUDJETTIVALLAN KÄYTTÄJÄLLE yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä Tilanne 30. kesäkuuta 2000 KOMISSION KERTOMUS BUDJETTIVALLAN KÄYTTÄJÄLLE yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä Tilanne 30. kesäkuuta 2000 Tässä kertomuksessa esitetään yleisestä talousarviosta katettavien takausten tilanne kertomuksen antamispäivään mennessä. Se vastaa komission korjaavaa ja täydentävää lisätalousarviota n:o 1/91 koskevan äänestyksen yhteydessä antamaa julistusta kertomuksen antamisesta "kaksi kertaa vuodessa budjettivallan käyttäjälle talousarvion takauksien ja niihin liittyvien riskien tilanteesta". Tämä kertomus esitetään Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 134 artiklan kohdan mukaisesti. Komissio on toimittanut jo kahdeksantoista tällaista kertomusta budjettivallan käyttäjälle. Tämä kertomus muodostuu kahdesta osasta ja yhdestä liitteestä: 1. Edellisen kertomuksen jälkeen ilmenneet tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet. 2. Arvio mahdollisista riskeistä: niiden yhteisön ulkopuolisten maiden talouksien tila, jotka ovat edunsaajina merkittävimmissä luotonantotoimenpiteissä. SISÄLLYSLUETTELO Ensimmäinen osa Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 31.12.1999 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 2. Tapahtumat 31.12.1999 annetun kertomuksen jälkeen 2.1. Tadzikistan 2.2. Moldova 2.3. Yhteisön takuu Euroopan investointipankille Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten 3. Riskitilanne 3.1. Lainakanta 30. kesäkuuta 2000 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 30. kesäkuuta 2000 mennessä nostetut lainat 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista 4.2. Maksaminen takuurahastosta 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 30. kesäkuuta 2000 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi 6. Takuurahaston tilanne 30.6.2000 Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: Tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto 2. Liittymiseen valmistautuvat maat Bulgaria Viro Latvia Liettua Romania 3. Länsi-Balkan Bosnia ja Hertsegovina Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 4. Entisen Neuvostoliiton Uudet Itsenäiset Valtiot Armenia Valko-Venäjä Georgia Moldova Tadzikistan Ukraina 5. Muut Eu:N Ulkopuoliset Maat Algeria Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) 1.1.2. Lainakanta: luotonanto ja varainhankinta (taulukko 1) 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja luotonanto 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti 3. Maakohtaiset riski-indikaattoritaulukot Ensimmäinen osa Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 31.12.1999 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne Yhteisön talousarviosta katettavat riskit ovat peräisin useista luotonanto- ja takuutoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan: makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot ja mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot. 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Näihin rahoitusjärjestelyihin kuuluvat ensinnäkin jäsenvaltioiden tai yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut luotot, joihin liittyy tiukkoja taloudellisia ehtoja ja sitoumuksia. Tähän luokkaan kuuluu myös 1 250 miljoonan euron luotto, jolla rahoitetaan maatalous- ja elintarviketuotteiden tuontia entiseen Neuvostoliittoon, sillä tähän rahoitusjärjestelyyn liittyvä riski on suuresti riippuvainen edunsaajamaiden makrotaloudellisen ja poliittisen tilanteen kehittymisestä. 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Nämä luotot on tarkoitettu hankkeiden rahoittamiseen, ja ne on maksettava takaisin pitkällä aikavälillä tuotoilla, joita hankkeista odotetaan; niitä myönnetään tavallisesti yrityksille, rahoituslaitoksille tai yhteisön ulkopuolisille maille, ja ne katetaan yhteisön takuun lisäksi tavanomaisilla pankkialalla vaadittavilla takuilla. Tähän luokkaan sisältyvät Euratom- ja NCI-luotot (NCI = yhteisön uusi rahoitusväline) jäsenvaltioille sekä Euratomin ja EIP:n lainat yhteisön ulkopuolelle (Välimeren alueen maat, Keski- ja Itä-Eurooppa, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikan tasavalta). 2. Tapahtumat 31.12.1999 annetun kertomuksen jälkeen Vuoden 2000 alkupuoliskon tärkeimmät tapahtumat ovat seuraavat: 2.1. Tadzikistan Komissio esitti 26. heinäkuuta 1999 ehdotuksen neuvoston päätökseksi poikkeuksellisen rahoitustuen myöntämisestä Armenialle ja Georgialle tehdyn neuvoston päätöksen N:o 97/787/EY muuttamisesta laajentamalla se koskemaan Tadzikistania. Tuki myönnettäisiin 75 miljoonan euron lainana enintään 15 vuodeksi, ja lisäksi myönnettäisiin avustuksena 35 miljoonaa euroa. Neuvosto teki 20. maaliskuuta 2000 päätöksen poikkeuksellisen rahoitustuen myöntämisestä Armenialle ja Georgialle tehdyn neuvoston päätöksen N:o 97/787/EY muuttamisesta laajentamalla se koskemaan Tadzikistania. Tuki on tarkoitus myöntää 75 miljoonan euron lainana ja 35 miljoonan euron avustuksena. 2.2. Moldova Komissio esitti 22. lokakuuta 1999 ehdotuksen neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Moldovalle täydentävän 15 miljoonan euron lainana enintään 10 vuodeksi. Neuvosto teki 10. heinäkuuta 2000 päätöksen täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Moldovalle 15 miljoonan euron lainana. 2.3. Yhteisön takuu Euroopan investointipankille Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten Komissio esitti 6. kesäkuuta 2000 ehdotuksen neuvoston päätökseksi päätöksen 2000/24/EY muuttamisesta siten, että Euroopan investointipankille myönnetty yhteisön takuu laajennetaan kattamaan Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin myönnettävät lainat. Takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen ja kaikkien niihin liittyvien erien yhteismäärästä. Avattujen luottojen enimmäismäärää korotetaan 250 miljoonalla eurolla, joten kokonaismäärä saa olla enintään 18 660 miljoonaa euroa.Kroatia sisällytetään päätöksen 2000/24/EY 1 artiklan 2 kohdassa mainittujen maiden luetteloon. 3. Riskitilanne Yhteisön talousarviota rasittavat riskit voidaan arvioida seuraavilla kahdella perusteella: -kyseisiin rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta tiettynä päivänä; tätä käytetään pankkialalla usein (tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 1), -yhteisöä kunkin varainhoitovuoden osalta rasittavat takaisinmaksuun liittyvät enimmäisriskit; tämä peruste liittyy suoremmin talousarvioon. Jälkimmäistä perustetta voidaan edelleen arvioida kahdella tavalla: -ainoastaan kertomuksen antamispäivään mennessä nostettujen lainojen perusteella, jos ennenaikaista takaisinmaksua ei tapahdu. Tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 2 (se edustaa vähimmäisriskiä yhteisön talousarviolle) -tekemällä ennakkoarvio kaikista komission ehdottamista tai neuvoston päättämistä rahoitusjärjestelyistä, jotta voitaisiin arvioida niiden vaikutukset tuleviin talousarvioihin, olettaen että komission ehdotukset hyväksytään. Tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 3 (se edustaa enimmäisriskiä yhteisön talousarviolle). Esitettyihin ehdotuksiin liittyvien riskien suuruusluokka on mahdollista määrittää viimeksi kuluneen varainhoitovuoden perusteella. On kuitenkin tehtävä arvioita maksupäivistä, takaisinmaksua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka esitetään tarkkaan liitteessä, sekä korkokannasta [1] ja vaihtokursseista [2]. [1] EIP:n lainojen osalta oletuksena on keskimääräinen 10 prosentin korko. Varainhankinta- ja luotonantotoiminnan osalta käytetty keskimääräinen korko on 4,4 prosenttia. Taulukossa 3 esitettyjen uusien toimenpiteiden osalta on käytetty 4,89188 prosentin korkoa. [2] Muina valuuttoina kuin euroina ilmaistujen lainojen vaihtokursseina ovat vuoden 2000 kesäkuun 30. päivän kurssit. Tulokset esitetään taulukoissa 1-3, joissa riski eritellään sen mukaan, koskeeko se yhteisön jäsenvaltioita vai sen ulkopuolisia maita. Voidaan myös huomauttaa, että taulukoissa mainitut kokonaismäärät kattavat erilaisia riskejä: esimerkiksi makrotaloudellisissa tukitoimissa luotot kohdistuvat yhteen maahan ja yhteisön uudessa rahoitusvälineessä (NCI) tai EIP:n toimissa lainanottajien takaamiin hankkeisiin. Seuraavassa analyysissä eritellään kokonaisriski, jäsenvaltioiden lainoihin liittyvä riski ja yhteisön ulkopuolisten maiden lainoihin liittyvä riski. 3.1. Lainakanta 30. kesäkuuta 2000 Tilanne kuvataan taulukossa 1. Kokonaisriski oli kertomuksen antamispäivänä 13 783 miljoonaa euroa, kun se oli puolta vuotta aikaisemmin 14 524 miljoonaa euroa, eli laskua oli 5 prosenttia [3]. [3] Riskien kehitys edellisen puolivuotiskauden aikana selittyy osittain muihin kuin euromääräisiin lainoihin liittyvillä valuuttakurssien vaihteluilla. Seuraavassa taulukossa esitetään rahoitusjärjestelyt, jotka ovat vaikuttaneet lainakannan kehitykseen edellisen kertomuksen jälkeen. miljoonaa euroa Lainakanta 31.12.1999 // 14 524 Lainojen takaisinmaksut Maksutase: Italia Euratom Yhteisön uusi rahoitusväline Rahoitusapu Entinen NL EIP // - 1 482,7 - 10,9 - 12,6 -135,0 0,0 - 253,93 Nostetut lainat Rahoitusapu EIP // + 100 + 800,84 Muiden valuuttojen vaihtokurssien vaihtelu suhteessa euroon // + 253,29 Lainakanta 30.6.2000 // 13 783 Jäsenvaltioille myönnettävien luottojen pääoma oli kertomuksen antamispäivänä 1 182 miljoonaa euroa, mikä on 56 prosenttia vähemmän kuin 31. joulukuuta 1999. Supistus johtuu lähinnä siitä, että Italia maksoi maksutaseensa tukemiseen myönnetystä luotosta takaisin 1 482,7 miljoonaa euroa. Yhteisön ulkopuolisia maita koskevien riskien osalta lainapääoman kokonaismäärä oli kertomuksen antamispäivänä 12 602 miljoonaa euroa, mikä on 6,5 prosenttia enemmän kuin puoli vuotta aiemmin. 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 30. kesäkuuta 2000 mennessä nostetut lainat Tilanne kuvataan taulukossa 2. Vuoden 2000 jälkipuoliskolla kokonaisriski on 1 826 miljoonaa euroa. -Jäsenvaltioiden lainoja koskeva riski on 1 120 miljoonaa euroa; loppuerä Italialle myönnetystä luotosta erääntyy maksettavaksi. -Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskevat riskit ovat 707 miljoonaa euroa. Riski yhteisön ulkopuolisten maiden osalta on keskimäärin 1 484 miljoonaa euroa vuosina 2001-2008. 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit Tilanne kuvataan taulukossa 3. Riski on 1 864 miljoonaa euroa vuoden 2000 jälkipuoliskolla. Vuodesta 2002 riski kasvaa niin, että se on 4 017 miljoonaa euroa vuonna 2008. -Jäsenvaltioiden lainoja koskevat enimmäisriskit kehittyvät taulukon 2 mukaisesti. -Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskeva riski on 745 miljoonaa euroa vuoden 2000 jälkipuoliskolla. Riski kasvaa vuosina 2001-2008 keskimäärin 12,5 prosenttia vuodessa. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista Komissio käyttää yhteisön kassavaroja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen N:o 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tällä menettelyllä vältetään komission maksujen myöhästyminen ja siitä aiheutuvat kustannukset luotonantotoiminnassa silloin, kun velallisen maksu myöhästyy. 4.2. Maksaminen takuurahastosta Lokakuun 31 päivänä 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) 2728/94 säädetään takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille. Kun yhteisön myöntämän lainan edunsaajan erääntyvät maksut myöhästyvät, takuurahasto auttaa kattamaan maksuhäiriön kolmen kuukauden kuluessa erääntymispäivästä. Jos yhteisön talousarviosta taattu EIP:n myöntämä laina jää maksamatta, yhteisö puuttuu asiaan kolmen kuukauden kuluessa saatuaan EIP:n ilmoituskirjeen. Komissio valtuuttaa silloin EIP:n nostamaan lainaa vastaavan osuuden takuurahastosta. Viivästyskorko varojen käyttöönsaattamispäivän ja rahaston suorituspäivän väliseltä ajalta anotaan takuurahastolta palautettavaksi kassavaroihin. Viimeisten kuuden kuukauden aikana rahasto on maksanut takauksia seuraavien velallismaiden osalta: >TAULUKON PAIKKA> 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 30. kesäkuuta 2000 [4] [4] Kyseiset maksamatta olevat erääntyneet velat koskevat Tad(ikistanin osalta yhteisön entiselle Neuvostoliitolle ja sen tasavalloille myöntämää 1 250 miljoonan euron lainaa, sekä maksamattomia osia EIP:n entiselle Jugoslavialle Välimeren alueen maita koskevien pöytäkirjojen puitteissa myöntämästä lainasta. Määriin sisältyvät yhteisön talousarviosta katetut maksurästit. Yhteisön ulkopuolisten maiden maksamatta olevat erääntyneet velat 30. kesäkuuta 2000 >TAULUKON PAIKKA> (1) Maksamatta olevien lainojen jakautuminen entisen Jugoslavian maakuntien ja tasavaltojen kesken esitetään suuntaa-antavasti. (2) EIP:n toimenpiteitä koskevien takuumaksujen määrät sisältävät määräpäivään mennessä maksamattomat määrät ja yhteisön takauksen käyttöönottopäivästä alkaen kertyneet viivästyskorot. (3) Tilinpäätökseen merkityt viivästyskorot yhteisön takuun käyttöönottopäivän ja kertomuksen antamisen välisenä aikana. Nämä viivästyskorot esitetään kokonaisuutena kaikkien entisen Jugoslavian tasavaltojen osalta. 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi Takuurahasto- ja takuuvarausmekanismi rajoittaa käytännössä yhteisön laina- tai takauskapasiteettia yhteisön ulkopuolisille maille, sillä rahoitusnäkymissä takuuvaraukseen sisältyvä määrä [5] rajoittaa rahaston täydentämiseksi uuden lainapäätöksen yhteydessä käytettävissä olevia määrärahoja (tai vuosierää monivuotisten rahoitusjärjestelyjen takuiden kohdalla). [5] Vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiin sisältyvä määrä on 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Lainakapasiteetti vastaa tiettynä aikana takuuvarauksessa jäljellä olevaa marginaalia. Tämä marginaali on yhtä suuri kuin erotus varauksen ja jo päätettyjen ja valmisteilla olevien rahoitusjärjestelyjen yhteydessä takuurahaston täydentämiseksi tarvittavan arvion välillä. Taulukossa 4 esitetään takuurahastomekanismin mukainen arvio yhteisön lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille kaudella 1999-2001. Laskentamenetelmä ja säädösviittaukset esitetään yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen liitteessä. Neuvoston tekemien sekä ehdotettujen ja valmisteilla olevien päätösten perusteella (ks. taulukko 4) takuuvarauksesta arvioidaan käytettävän 44 miljoonaa euroa vuoden 2000 jälkipuoliskolla; tällöin vuoden 2000 lopussa olisi käytettävissä 8,8 miljoonaa euroa. Kun otetaan huomioon aiemmin päätettyjä lainoja ja vuotta 2000 varten ehdotettuja ja valmisteilla olevia lainoja koskevien rahaston maksujen vaikutus takuuvaraukseen, käytettävissä oleva vuotuinen lainakapasiteetti on seuraava: -98 miljoonaa euroa kokonaisuudessaan yhteisön talousarviosta taattaviin lainoihin, -151 miljoonaa euroa 65-prosenttisesti taattaviin lainoihin (neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemän päätöksen N:o 2000/24/EY mukaisesti). Kuten taulukosta 4 ilmenee, takuurahaston varauksia koskevien nykyarvioiden perusteella näyttää siltä, että jäljellä oleva lainakapasiteetti on hyvin rajoitettu vuonna 2001. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä, johon lisätään erääntyneet, maksamattomat korot, oli 30. kesäkuuta 2000 yhteensä 12 862 miljoonaa euroa. miljoonaa euroa // Tilanne 30.6.2000 1. Lainakanta: varainhankinta ja luotonanto // 1 556 2. Lainakanta EIP:n osalta // 10 940 3. Lainakanta: maksamattomat velat // 172,09 4. Viivästyskorot // 39 5. Erääntyneet, maksamattomat korot [6] // 155,20 [6] Erääntyneet, maksamattomat korot siten kuin ne määritellään takuurahaston perustamisesta annetussa asetuksessa. YHTEENSÄ // 12 862 Takuurahaston varojen ja asetuksessa määritellyn maksamattomien sitoumusten määrän suhde on 10,7 prosenttia eli siis suurempi kuin 9 prosentin tavoitesumma, joka mainitaan asetuksessa N:o 1149/99 takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen N:o 2728/94 muuttamisesta. Vuoden 2000 alkupuoliskolla talousarvioon palautettiin varainhoitovuoden 1999 päättyessä todettu 107,9 miljoonan euron ylijäämä. 6. Takuurahaston tilanne 30.6.2000 Takuurahastossa oli 30. kesäkuuta 2000 yhteensä 1 376 miljoonaa euroa. Rahasto kehittyi vuoden 2000 alkupuoliskolla seuraavasti: -vuoden 2000 takuuvarauksesta maksettiin 150,4 miljoonaa euroa -rahastosta maksettiin uusia maksulaiminlyöntejä 5,1 miljoonaa euroa -rahaston 107,9 miljoonan euron ylijäämä 31. joulukuuta 1999 palautettiin talousarvioon -rahaston varojen sijoitustulot olivat 25,5 miljoonaa euroa. Takuurahaston varat voivat varainhoitovuoden 2000 lopussa olla noin 1 448 miljoonaa euroa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: -vuoden 2000 takuuvarauksesta maksetaan 44 miljoonaa euroa -rahaston toimia edellyttäviä uusia maksulaiminlyöntejä ei tapahdu -velkansa hoitamatta jättäneet maat eivät maksa velkojaan myöhässä -rahaston varojen sijoitustulot vuonna 2000 ovat yhteensä 28 miljoonaa euroa netto. >VIITTAUS KAAVIOON> TOINEN OSA: Mahdollisten riskien arviointi: Tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto Edellisissä osissa esitetyt numerotiedot kuvastivat yleisestä talousarviosta katettavien riskien määrällistä puolta. Nämä tiedot on kuitenkin suhteutettava riskin laatuun, joka riippuu lainatoimen lajista ja lainan saajan tilanteesta. Jäljempänä selvitellään niitä viimeaikaisia tapahtumia, jotka voivat vaikuttaa maariskiyhdistelmään. Tässä toisessa osassa esitettävä maariskiarvio sisältää useita maariski-indikaattoreita, jotka esitetään koko sivun taulukoina maittain (ks. liitteet) kaikkien niiden EU:n ulkopuolisten maiden osalta, jotka ovat saaneet EY:n makrotaloudellista rahoitusapua ja joilla edelleen on velkoja maksettavana EU:lle. Lisäksi esitetään tarkempi sanallinen arvio niistä maista, joista on saatu riskiarviointiin vaikuttavaa merkittävää uutta tietoa edellisen, vuoden 1999 jälkipuoliskoa koskevan selvityksen jälkeen. Lyhyt analyysi esitetään myös maista, joilla on edelleen maksamatta vuonna 1991 silloiselle Neuvostoliitolle myönnetyistä 1 250 miljoonan ecun tavaraluotoista peräisin olevia lainoja. Tässä jaksossa esitettävä arvio koskee vain edellä mainittuja alueita lähinnä siksi, että yhteisön rahoitusriskit muualla (erityisesti EIP:n myöntämien lainojen takauksina) ovat vain murto-osa kokonaisrahoitusriskeistä ja hajaantuvat hyvin monien maiden kesken. 2. liittymiseen valmistautuvat maat Bulgaria Bulgarian talouskehitys on jatkunut vakaana ja talouskasvu kiihtynyt kesästä 1999 lähtien. Kasvun kiihtymisen pääsyitä ovat yksityisen kulutuksen kasvu ja vilkas investointitoiminta. Joulukuussa 1999 maa saavutti yhden poliittisista päätavoitteistaan kun Helsingin Eurooppa-neuvosto kutsui sen neuvotteluihin EU:n jäsenyydestä. Tämän odotetaan lisäävän liittymisvalmisteluihin kiinnitettävää huomiota. Rakenneuudistus etenee IMF:n kanssa sovitun keskipitkän aikavälin talousohjelman mukaisissa puitteissa ja aikataulussa. Tuonti kasvoi kulutushyödykkeiden ja laiteinvestointien voimakkaan kotimaisen kysynnän myötä, mutta tavaravienti supistui huomattavasti. Tavarakaupan taseen negatiivisuutta (10 % suhteessa BKT:hen) tasapainotti vain osittain palvelujen voimakas kehitys, johon sisältyi matkailualan myönteinen kehitys. Pääomasiirtoina ja suorina sijoituksina toteutuneet rahoitusvirrat pystyivät kattamaan melkein kokonaan alijäämän, ja ulkomaisen velan määrä on edelleen laskenut. Alijäämä kasvoi kuitenkin 5,5 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 1999. Valuuttakatejärjestelmän vakauttavan vaikutuksen ansiosta inflaation hidastuva perustrendi säilyi. Öljyn hinnan nousu ja yleishyödyllisten laitosten hinnankorotukset aiheuttivat kuluttajanhintaindeksin nousupainetta alkutalvesta ja kiihdyttivät inflaation vuoden 1999 lopulla 6,5 prosenttiin. Vakaa finanssipolitiikka on valuuttakatejärjestelmän uskottavuudelle ratkaisevan tärkeä. Bulgaria on jo edistynyt huomattavasti julkisen talouden hallinnassa ja onnistui laskemaan julkisen talouden alijäämän vuoden 1996 12 prosentista 0,9 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 1999. Vuonna 1999 julkisen talouden tulojen reaalikasvu oli 14 prosenttia, ja muiden kuin verotulojen osuus niistä oli huomattava. Vero- ja sosiaaliturvamaksurästit vähenivät vuoden 1999 lopulla 50 prosenttia vuoden 1998 lopun tilanteesta, mutta tämä saavutettiin suurelta osin poistamalla veroja valtion saatavista. Kansainvälisen korkotason suotuisa kehitys ja aktiivinen velanhoitostrategia laskivat korkomenot noin 4 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen. Bulgarian viranomaiset ennustavat julkisen talouden alijäämän olevan 1,4 prosenttia vuonna 2000. Tämä tavoite perustuu oletukseen, että bruttokansantuotteen kasvu olisi 4 prosenttia ja inflaatio 3,5 prosenttia. Julkisyhteisöjen menojen ennustetaan laskevan noin 38 prosenttiin, mikä merkitsee 3 prosenttiyksikön supistumista vuoden 1999 tasosta (IMF:n laskutavan mukaan). Korkojen osuus kokonaismenoista on 12 prosenttia. Virallinen työttömyys kasvoi koko vuoden 1999, koska julkisten yritysten rakenneuudistuksiin ja lopettamiseen liittyi laajoja irtisanomisia. Työntekijöitä on edelleen paljon sellaisilla aloilla ja yleishyödyllisissä laitoksissa, joiden kannattavuus on alhainen tai negatiivinen ja joiden tulevaisuus siten on epävarma. Talvikuukausina työttömyysluvut nousivat huimasti. Helmikuussa 2000 työvoimatoimistoissa oli kirjoilla 693 531 työtöntä, mikä vastaa 18,1 prosenttia työvoimasta. Tämä merkitsee yli kolmanneksen kasvua helmikuusta 1999. Viro Vuosina 1996-1999 Viron talous koki ensimmäisen täydellisen suhdannekiertonsa: kahta voimakkaan talouskasvun vuotta seurasi lyhyt mutta syvä taantuma ja vähittäinen elpyminen. Vuonna 1999 kokonaistuotanto laski 1,1 prosenttia. Voimakas kasvu käynnistyi vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla, jolloin kokonaistuotannon kasvuksi arvioitiin ensimmäisen neljänneksen aikana 5,2 prosenttia. Korkojen lasku, EU:n talouskasvun voimistuminen ja suurempi yleinen luottamus ovat päätekijät, jotka selittävät kotimaisen kysynnän elpymistä. Lisäksi vienti kasvoi voimakkaasti. Vähittäiskaupan myynnin, viennin ja investointien kasvu viittaa siihen, että elpyminen on laajapohjaista ja tervettä. Julkisen talouden alijäämä kasvoi vuonna 1999, mutta vuonna 2000 finanssipolitiikkaa on kiristetty. Vuoden ensimmäisellä puoliskolla alijäämä pysyi sovituissa rajoissa. Inflaatio kiihtyi hieman vuoden 1999 lopulla ja vuoden 2000 alussa, jolloin säännösteltyjä hintoja mukautettiin, hyödykkeiden (erityisesti öljyn) hinnat nousivat ja euron arvon alentuminen vaikutti dollarimääräisen tuonnin hintoihin. Inflaatio hidastui kuitenkin ensimmäisen puoliskon lopulla uudelleen ja vakiintui kohtuulliseksi (noin 3 prosenttiin vuositasolla). Tuonnin kasvu kiihtyi vuonna 2000, mutta viennin kasvu oli vuoden 2000 alkupuolella vieläkin suurempaa, 47 prosenttia vuoden neljän ensimmäisen kuukauden aikana vuoden 1999 samaan ajankohtaan verrattuna. Tämä viittaa siihen, että Viron ulkoinen kilpailukyky oli edelleen hyvä. Viron riskiarvio on edelleen alueen parhaita. Talouden vakaus parani ja tämä näkyi historiallisen alhaisina Viron kruunun ja Saksan markan määräisten talletusten kurssieroina. Lisäksi velkaa synnyttävät pääomavirrat pankkeihin, erityisesti velkavastuut ulkomaisille luottolaitoksille, supistuivat edelleen vuoden 2000 alkupuoliskolla ja valuuttavaranto kasvoi, mikä vähensi alttiutta ulkoisille häiriöille. Virolaisten ulkomainen bruttovelka kuitenkin kasvoi vuonna 1999 suhteessa bruttokansantuotteeseen. Vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla Viro allekirjoitti Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa valmiusluottojärjestelyn ja Euroopan komission kanssa yhteisen arvion keskipitkän aikavälin talouspoliittisista painopisteistä. Maaliskuussa 2000 Viro myös maksoi takaisin viimeisen 20 miljoonan euron erän EY:n makrotalouslainasta, joka oli myönnetty itsenäisyyden palauttamisen jälkeen. Latvia Venäjän rahoituskriisi vuonna 1998 vaikutti syvästi Latviaan. Kokonaistuotannon kasvu hidastui vuoden 1997 8,6 prosentista vuoden 1998 3,6 prosenttiin ja pysähtyi melkein kokonaan, 0,1 prosenttiin, vuonna 1999. Vuoden 1999 jälkipuoliskosta lähtien Latvian talous on kuitenkin hitaasti elpynyt. Kahdella viimeisellä vuosineljänneksellä kehitys on ollut myönteistä: kokonaistuotannon kasvu oli kolmannella neljänneksellä 0,2 prosenttia ja viimeisellä neljänneksellä 2,8 prosenttia vuositasolla. Teollisuustuotanto väheni 8,8 prosenttia edellisestä vuodesta vuonna 1999, mutta vuoden lopulla tuotanto elpyi vuoden 1998 tasolle. Tämä trendi jatkui vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä: teollisuustuotanto kasvoi 3,8 prosenttia edellisen vuoden vastaavasta ajanjaksosta. Virallinen työttömyysaste oli Latviassa vuoden 1999 lopussa 9,1 prosenttia (korkeimmillaan se oli ollut huhtikuussa, 10,2 %) ja pysyi tällä tasolla vuoden 2000 kahden ensimmäisen kuukauden ajan. Maaliskuussa se aleni hieman, 9,0 prosenttiin. Vuonna 1999 ulkomaankauppa käyvin hinnoin supistui vuodesta 1998. Tuonti väheni nopeammin kuin vienti. Kokonaisvienti väheni 5 prosenttia ja tuonti 8,4 prosenttia, mikä johti suureen kauppataseen alijäämään. Vienti EU:hun kasvoi koko vuoden, vaikkakaan ei tarpeeksi korvatakseen Venäjälle ja IVY-maihin suuntautuneen viennin vähenemisen. Vuoden 1999 lopulla kauppa IVY-maiden kanssa alkoi kuitenkin elpyä. Vuoden 2000 kahden ensimmäisen kuukauden aikana Latvian ulkomaankaupan alijäämä käyvin hinnoin alkoi jälleen kasvaa edellisen vuoden vastaavaan kauteen verrattuna. Vienti kasvoi 13,5 prosenttia. Tuonti kasvoi 13,9 prosenttia ja sen arvo oli 47,2 prosenttia viennin arvoa suurempi. Latvian vaihtotaseen alijäämä oli vuonna 1999 ennätyksellinen 10,2 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen, kun se oli edellisenä vuonna ollut 11,1 prosenttia. Koska viennin kasvun odotetaan kiihtyvän ja tuonnin kasvavan hitaammin, vaihtotaseen alijäämä supistunee edelleen vuonna 2000. Joulukuussa 1999 IMF myönsi Latvialle 16 kuukauden valmiusluottojärjestelyn. Sen perusteella Latvian hallitus sopi uudistusohjelmasta, johon sisältyy joitakin varsin kovia toimenpiteitä julkisella sektorilla. Ohjelman painopisteenä on julkisen talouden kokonaisalijäämän supistaminen noin 2 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 2000, kun se vuonna 1999 oli 3,8 prosenttia. Koska sosiaaliturvan osuus julkisyhteisöjen talousarviosta on melkein kolmannes, uusi hallitus on ilmoittanut ryhtyvänsä toimenpiteisiin myös sosiaaliturvabudjetin alijäämien kaventamiseksi. Latvian pankkialan rakenneuudistus on saatu melkein päätökseen: melkein kaikki pankit on yksityistetty. Vain Latvijas hipoteku un zemes banka on edelleen valtion omistuksessa ja valtion osuutta Latvijas Krajbankasta yksityistetään parhaillaan. Liettua Venäjän kriisin vuoksi Liettuan taloudessa koettiin jyrkkä taantuma vuonna 1999, jolloin bruttokansantuote supistui 4,1 prosenttia ja teollisuustuotanto melkein 10 prosenttia. Supistumisen päätekijänä on ollut entisessä Neuvostoliitossa olleiden perinteisten vientimarkkinoiden menetys; niiden osuus kokonaisviennistä oli 36 prosenttia vuonna 1998 ja vain 18 prosenttia vuonna 1999. Alueen ainoan öljynjalostamon epätasainen öljynsaanti verotti myös tuotannon kasvua. Lisäksi litin kiinnittäminen Yhdysvaltain dollariin kiinteään kurssiin johti litin arvon huomattavaan nousuun suhteessa euroon, mikä esti kaupan suuntaamisen vakaammille markkinoille. Tämän vuoden ensimmäisestä neljänneksestä saatujen tietojen mukaan talous näyttää kuitenkin elpyvän. Kokonaistuotanto kasvoi ensimmäisellä neljänneksellä 4,2 prosenttia ja teollisuustuotanto 4,5 prosenttia supistuttuaan jyrkästi vuonna 1999. Elpyminen johtuu suurelta osin ulkoisesta kysynnästä, vaikkakin vähittäiskaupan 8 prosentin kasvu ensimmäisellä neljänneksellä osoittaa myös kotimaisen kysynnän piristyneen. Kuluttajahintainflaatio on hidastunut huomattavasti. Litin vahvistumisen lisäksi alhaiset tuontihyödykkeiden hinnat ja maataloustuotteiden ylitarjonta kotimaan markkinoilla hidastivat osaltaan kuluttajahintainflaatiota vuoden 1998 2,4 prosentista vuoden 1999 0,3 prosenttiin. Ensimmäisellä vuosineljänneksellä kuluttajahintainflaatio nopeutui hieman vuositasolla, 0,8 prosenttiin. Vaikka hintojen vapautuminen ja raaka-aineiden maailmanmarkkinahintojen nousu luovat inflaatiopaineita, uskotaan inflaation pysyvän hitaana lähitulevaisuudessa. Kasvun hidastumisen ja talouden rakenneuudistuksen vuoksi työttömyysaste nousi koko vuoden: se oli 6,9 prosenttia joulukuussa 1998 ja 10 prosenttia joulukuussa 1999. Koko vuoden 1999 keskimääräinen työttömyysaste nousi 8,4 prosenttiin, kun se vuonna 1998 oli 6,4 prosenttia. Huhtikuussa työttömyysaste oli 11,2 prosenttia. Koska rakenneuudistukset vähentävät työvoimatarvetta, työttömyys voi kasvaa edelleen. Julkisen talouden tila heikkeni merkittävästi, kun Venäjän kriisin vaikutukset alkoivat tuntua Liettuan taloudessa. Juoksevat tulot jäivät tavoitteen alapuolelle, kun veropohja supistui, ja menot kasvoivat, kun kriisistä kärsineitä yrityksiä tuettiin. Tämän seurauksena julkisyhteisöjen talouden alijäämä kasvoi vuoden 1997 alle 1 prosentista noin 8,5 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 1999. Marraskuussa 1999 parlamentti hyväksyi kriisintorjuntaohjelman, johon sisältyi finanssipolitiikan tuntuva kiristäminen julkisen talouden ja maksutaseen tasapainottomuuksien korjaamiseksi. Ohjelman keskeisiä osia ovat etupainotteiset menoleikkaukset, talletusten palautuksen viimeisen erän maksun lykkääminen sekä keskipitkän aikavälin rakennetoimet, kuten sosiaaliturvajärjestelmän vakauttaminen. Maaliskuun alkupuolella allekirjoitettiin IMF:n kanssa valmiusluottojärjestely, jotta vältettäisiin maksuvalmiuden vaarantuminen. Vuoden neljän ensimmäisen kuukauden aikana julkinen talous noudatti suurin piirtein ohjelman tavoitteita. Ohjelmalla pyritään kaventamaan julkisen talouden alijäämä 2,8 prosenttiin tänä vuonna ja lähelle tasapainoa ensi vuonna. Maksutase heikkeni tuntuvasti Venäjän kriisin aikana, jolloin vientimarkkinat supistuivat mutta tuonti pysyi suhteellisen suurena, koska Liettuan hallitus pyrki kasvun vakauttamiseen ja talouden modernisointi ja rakenneuudistus loivat jatkuvaa tuontitarvetta. Vuoden neljän ensimmäisen kuukauden aikana ulkoisen kysynnän elpyminen ja kriisintorjuntaohjelman kysyntää vaimentavat vaikutukset paransivat kuitenkin huomattavasti kauppatasetta, mikä vaikuttaa myönteisesti myös vaihtotaseeseen. Ulkomaiset suorat sijoitukset eivät talouskasvun hidastumisesta juurikaan kärsineet, ja niiden avulla rahoitettiin huomattava osa vaihtotaseen alijäämästä. Yksityistäminen on edennyt jatkuvasti. Liettua ilmoitti 3. huhtikuuta tarjouskilpailusta, jolla yksityistettäisiin Agriculture Bank (AG). Hallitus hyväksyi 3. toukokuuta aikataulun, jonka mukaan jäljellä oleva valtion 35 prosentin osuus Lithuanian Telekomista on tarkoitus myydä. Teleliikenneyhtiön myynnistä odotettavat tulot ovat noin 1,2 miljardia litiä, mikä on noin 3 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen. Lisäksi Liettuan rautatieyhtiötä pilkotaan parhaillaan useisiin itsenäisiin yksiköihin. Liettuan hallitus on myös tehnyt ratkaisevan sosiaaliturvaa koskevan päätöksen hyväksyessään eläkeuudistussuunnitelman 12. huhtikuuta. Siinä muodostetaan 3-pylväinen eläkejärjestelmä. Romania Romanian talouden tilassa havaittiin vuoden 2000 alkupuolella joitakin vähäisiä paranemisen merkkejä, mutta yleistilanne pysyi heikkona. Viennin elpyminen vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä oli rohkaisevin merkki siitä, että viime vuosien ponnistukset ovat alkaneet vaikuttaa talouden tarjontapuoleen. Makrotalouden vakauttamisessa saavutetut tulokset ovat kuitenkin edelleen heikkoja erityisesti siksi, että rakenneuudistuksissa ei tapahdu merkittävää edistystä ja rahoitusalalla on ongelmia. Romanian talousnäkymiin vaikutti kielteisesti myös epävarmuus, joka liittyy syksyn 2000 parlamenttivaalien jälkeen mahdollisesti tapahtuvaan talouspolitiikan suunnanmuutokseen. Vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä vienti kasvoi odotettua nopeammin ja saavutti tason, jolla se ei ole ollut sen jälkeen kun siirtyminen markkinatalouteen alkoi. Tuonnin kasvu oli vähäisempää. Viennin kasvu vaikutti myönteisesti teollisuustuotantoon. Näin ollen on mahdollista, että kokonaistuotanto kääntyy tänä vuonna jälleen kasvuun. Vuoden 2000 ensimmäisen puoliskon tietojen perusteella tämä näyttää kuitenkin epävarmalta, koska kotimainen kysyntä on hyvin heikkoa ja korot ovat korkeat. Viennin elpyminen johti siihen, että kauppataseen ja vaihtotaseen alijäämät supistuivat edelleen. Vaalien lähestyessä on tiukan finanssipolitiikan jatkaminen vuonna 2000 osoittautunut vaikeaksi: toukokuun alussa hyväksytyssä vuoden 2000 talousarviossa ennakoitiin alijäämän lievää kasvua ja perusjäämän pientä supistumista. Vuoden kolmen ensimmäisen kuukauden aikana alijäämä kasvoi odotettua enemmän varsinkin siksi, että julkisen velan korot kasvoivat voimakkaasti ja ovat nyt 42 prosenttia valtion budjettimenoista. Kotimarkkinoiden odotettiin rahoittavan julkisen talouden alijäämän, mikä herätti edelleen epäilyjä julkisen talouden kestävyydestä, sillä kotimaisten velkojen maksuajat olivat lyhyet ja reaalikorot korkeat. Maksutaseessa pääomataseen kehitys oli huolestuttavaa. Kansainvälisten sijoittajien hyvin vähäistä luottamusta Romaniaan kuvastaa se, että ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät huomattavasti ja portfoliosijoituksia virtasi maasta ulos runsaasti vuoden 2000 alkupuoliskolla. Myönteistä on kuitenkin se, että valuuttavaranto pysyi vakaana. Ulkoinen velka supistui hieman ja lyhytaikaiset ulkomaiset velat pysyivät pieninä. Vuonna 2000 erääntyvät ulkomaiset maksut ovat kuitenkin suuret. Romanian viranomaiset pääsivät IMF:n kanssa 7. kesäkuuta 2000 sopimukseen ensimmäisen tarkastuksen loppuunsaattamisesta ja valmiusluottojärjestelyn jatkamisesta. Sopimus IMF:n kanssa johti virallisen lainanannon käynnistymiseen uudelleen, mihin sisältyivät erityisesti Maailmanpankin rakennesopeutusluotot ja ensimmäinen 100 miljoonan euron erä neuvoston marraskuussa 1999 myöntämästä EY:n makrotaloudellisesta rahoitusavusta. 3. Länsi-Balkan Bosnia ja Hertsegovina Vuosina 1996-1998 Bosnia ja Hertsegovina (BiH) onnistui pitämään keskimääräisen kasvun noin 35 prosenttina. Näin korkeisiin kasvulukuihin päästiin hyvin alhaisista BKT-tasoista, ja kehitykseen on vaikuttanut kansainvälisen rahoittajayhteisön tukema, ulkomaisin varoin rahoitettu 5,1 miljardin Yhdysvaltain dollarin BiH:n talouden elvytys- ja jälleenrakennusohjelma (1996-1999). Kasvulukujen suuruudesta huolimatta inflaatio on hidastunut nopeasti ja on koko maassa yksinumeroisissa luvuissa. Tätä hidastumista tukee valuuttakatejärjestelmän sääntöjen tiukka noudattaminen ja varovainen finanssipolitiikka, jota toteutetaan osana IMF:n valmiusluottojärjestelyllä tuettua koko maan laajuista makrotalousohjelmaa. Vaihdettavan markan (Konvertible Marka, KM) kurssi on valuuttakatejärjestelmässä edelleen kiinnitetty suhteessa 1:1 Saksan markkaan (ja sitä kautta euroon). Vuonna 1999 kokonaistuotannon kasvun arvioidaan hidastuneen 12 prosenttiin, kun kasvuksi ennen Kosovon kriisiä ennustettiin 16 prosenttia, mikä johtuu Kosovon tilanteen vaikutuksesta kauppaan ja kotimaisiin investointeihin vuoden 1999 alkupuolella. Työttömyys on kummassakin yhteisössä korkea, noin 40 prosenttia. Vuonna 2000 alijäämän suhteessa bruttokansantuotteeseen ennustetaan olevan (ennen avustuksia) federaatiossa 1,6 prosenttia ja serbitasavallassa 3,4 prosenttia eli hieman vuoden 1999 arvioituja alijäämäsuhteita alhaisemmat. Vuodeksi 2000 hyväksytyt talousarviot ovat laajasti ottaen IMF:n suositusten mukaisia. Vaihtotaseen alijäämä on edelleen suuri (noin 22 % suhteessa BKT:hen vuonna 1999), ja se rahoitetaan pääasiassa lahjoittajien avulla. Alijäämä heijastaa jälleenrakennukseen liittyvän tuonnin suurta määrää. Alijäämän odotetaan kuitenkin vuonna 2000 supistuvan 950 miljoonasta Yhdysvaltain dollarista 900 miljoonaan dollariin parantuneen kauppataseen ansiosta. Virallinen valuuttavaranto vastaa bruttomääräisenä noin 3 kuukauden tuontia eli on noin 600 miljoonaa KM-markkaa, ja sen kasvu on ollut ennätysmäistä vuoden 1999 jälkipuoliskon ajan, mikä kuvastaa KM-markan entistä laajempaa hyväksyntää kummassakin yhteisössä. BiH:n ulkomainen velka on edelleen suuri (noin 73 % suhteessa BKT:hen vuonna 1999), josta osa on entiseltä Jugoslavialta perittyä huomattavaa velkataakkaa. Velanhoitokustannukset suhteessa tavaroiden ja palvelujen vientiin ovat kuitenkin melko alhaiset velan ja bruttokansantuotteen suhteeseen nähden. Tämä kuvastaa sitä, että huomattava osa lainoista on saatu erittäin edullisin ehdoin ja Lontoon ja Pariisin klubien kanssa on sovittu lainojen uusista aikatauluista. Nämä tekijät myös selittävät, miksi velan ja velanhoitosuhteen ennustetaan alenevan lähivuosina, vaikka ulkomaista lainaa joudutaan yhä ottamaan jälleenrakennukseen liittyviin toimiin paljonkin. BiH:ssa yhteisöt (federaation osuus on 61 % ja serbitasavallan 39 %) vastaavat siitä, että ne toimittavat valtiolle riittävästi varoja ulkomaisen velan hoitoon. Toukokuussa 1998 IMF hyväksyi 81 miljoonan Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelyn. Kesäkuussa 1999 IMF päätti korottaa apuaan 23 miljoonalla dollarilla Kosovon kriisin haitallisten vaikutusten vuoksi. Toimenpiteiden täytäntöönpanossa tapahtuneiden viivästysten jälkeen IMF:n toinen ja kolmas tarkastus saatiin päätökseen 30. maaliskuuta 2000 ja ohjelmaa jatkettiin huhtikuuhun 2001. Maailmanpankki toteuttaa parhaillaan kahta poliittisiin päätöksiin perustuvaa tointa, joilla tuetaan julkisen talouden uudistuksia ja yksityistämistä sekä pankkialan uudistuksia. Näistä ensimmäisen rahoitus vaatii 72 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja toisen 50 miljoonaa dollaria. BiH:n maariski-indikaattoreista ei ole tarkkoja tietoja, koska arviointilaitokset eivät tee riskiarvioita BiH:sta. Yleinen käsitys on, että sijoitusten maariski on edelleen suuri. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia Riski, että yhteisön talousarviosta joudutaan maksamaan maan lainoja, pieneni hieman vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Aiemmat merkit taloudellisen toimeliaisuuden elpymisestä vuoden 1999 toisella puoliskolla ovat nyt vahvistuneet ja tällä hetkellä entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouskasvu on tervettä. Koko vuoden 1999 aikana kokonaistuotanto kasvoi 2,7 prosenttia. Vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla tuotanto ja kauppa olivat huomattavasti aiempien vuosien tason alapuolella, mikä johtui Kosovon kriisin aiheuttamista keskeytyksistä. Vuoden toisella puoliskolla Kosovon jälleenrakennus osoittautui hyvin myönteiseksi talouden kasvutekijäksi, mutta kasvun odotetaan tasoittuvan vuoden 2000 aikana. Vuoden 1999 kokonaistuonti ja -vienti olivat alhaisemmat kuin vuonna 1998, mutta vienti entiseen Jugoslaviaan /Kosovoon kasvoi huomattavasti vuoden 1999 toisella puoliskolla, mikä edisti kasvua ja vaihtotaseen alijäämän nopeaa supistumista 8,8 prosentista 4,0 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen. Lisäksi kansainvälisen henkilöstön läsnäolo entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian maaperällä lisäsi sinällään kotimaista kokonaiskysyntää. Viennin väheneminen, korkojen nousu ja eräät muut tekijät ovat kuitenkin johtaneet siihen, että velanhoitosuhde kasvoi 13 prosenttiin viennistä, kun se aiemmin oli 10 prosenttia. Lisäksi velan suhde bruttokansantuotteeseen kasvoi yli kaksi prosenttiyksikköä 43,3 prosenttiin, kun toisaalta virallinen valuuttavaranto kasvoi vastaamaan hieman yli kolmen kuukauden tuontia. IMF:n kanssa huhtikuussa 1997 sovittu ESAF-järjestely päättyi huhtikuussa 2000. Järjestelyä ei ollut pystytty noudattamaan pitkään aikaan osittain Kosovon kriisin aiheuttamien talouden häiriöiden ja melko väljän finanssipolitiikan virityksen vuoksi. Tämän vuoden alusta saakka on viranomaisten ja IMF:n välillä käyty neuvotteluja, jotka ehkä saadaan päätökseen kesällä tai syksyllä. Samanaikaisesti ovat käynnissä neuvottelut Maailmanpankin kanssa toisen FESAL-lainan sopimisesta ennen talvea. 4. Entisen Neuvostoliiton Uudet Itsenäiset Valtiot Armenia Pääosin Armenian poliittisen epävakauden vuoksi maan bruttokansantuote kasvoi viime vuonna vain 3,3 prosenttia ja tuotanto kehittyi entistäkin heikommin, sillä bruttokansantuotteen kasvu oli edellisen vuoden vastaavaan ajankohtaan verrattuna alle 2 prosenttia vuoden 2000 ensimmäisinä kuukausina. Teollisuustuotanto kasvoi ensimmäisellä neljänneksellä vain 0,3 prosenttia. Julkisen talouden alijäämä, joka oli suuri jo vuonna 1999, kasvoi edelleen vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä. Myönteistä on se, että kuluttajahinnat nousivat vuoden ensimmäisen neljän kuukauden aikana vain 0,8 prosenttia, mikä on huomattavasti vähemmän kuin viime vuoden vastaavana ajanjaksona. Armenian valuutta pysyi vakaana heiketen vain 2 prosenttia joulukuusta 1999. Kauppataseen ja vaihtotaseen alijäämät kasvoivat vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä, jolloin tuonti kasvoi 17 prosenttia. Armeniassa viime kuukausina vallinnut hankala poliittinen tilanne on hidastanut yksityistämistä ja kovin tarpeelliset suorat ulkomaiset sijoitukset ovat vähentyneet. Valuuttavaranto ylitti huomattavasti kolmen kuukauden tuonnin vuoden 2000 alussa, mutta ulkomainen velka oli suuri (ainakin 47 % suhteessa BKT:hen) ja edelleen kasvussa. Maailmanpankki hyväksyi Armenian huhtikuussa 2000 raskaasti velkaantuneiden köyhien maiden (HIPC) erityiskohtelun piiriin. Ennen sitä maan pitäisi päästä kestävään velkatasoon neuvottelemalla Pariisin klubin kanssa, jonka oletetaan alentavan Armenian velkojen nettonykyarvoa jopa 67 prosentilla. Armenian viranomaisten odotetaan pääsevän muodolliseen yhteisymmärrykseen IMF:n kanssa uudesta kolmivuotisesta ohjelmasta (PRGF - Poverty Reduction and Growth Facility) ennen vuoden 2000 loppua. Maailmanpankin kanssa on syntynyt vaikeuksia Armenian energianjakelun yksityistämiseen liittyvissä kysymyksissä. Valko-Venäjä Valko-Venäjän taloudellinen ja poliittinen kehitys on edelleen hyvin huolestuttavaa. Vuonna 1999 kysynnän lasku yhdessä ulkomaankaupan vakavan vaihtosuhdehäiriön kanssa johti talouden toimeliaisuuden tuntuvaan vähenemiseen. Kasvu hidastui vuoden 1998 8,3 prosentista 3,4 prosenttiin vuonna 1999. Pääsyynä tähän oli maataloustuotannon väheneminen 8,6 prosentilla ja kiinteiden sijoitusten väheneminen 5,4 prosentilla. Teollisuus näytti yllättäen kestävän Venäjän kriisin vaikutukset paremmin, sillä tehdasteollisuuden tuotannon kasvu hidastui 12,0 prosentista vain edelleen korkeaan 9,7 prosenttiin. Suurelta osin Venäjän markkinoiden parantumisen seurauksena kokonaiskuva on hieman kohentunut vuonna 2000: bruttokansantuotteen kasvu edellisen vuoden vastaavaan kauteen verrattuna oli ensimmäisten neljän kuukauden aikana 5,0 prosenttia, vaikka teollisuuden kasvu hidastui 6,1 prosenttiin ja maataloustuotanto laski 8,5 prosenttia. Finanssi- ja valuuttapolitiikalla ei pystytty korjaamaan niitä huomattavia tasapainottomuuksia, joista maa kärsii: joulukuussa 1999 inflaatio oli 251,3 prosenttia, kun se vuotta aikaisemmin oli 181,7 prosenttia, ja julkisen talouden alijäämä puolestaan kaksinkertaistui 2,9 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen, kun se vuonna 1998 oli ollut 1,5 prosenttia. Koska valtiolla on jatkuvasti vaikeuksia saada kokoon riittävästi kovaa valuuttaa velkojensa hoitoon, on olemassa huomattava riski, että velat jäävät hoitamatta. Vaikka ulkomaisen velkakannan arvioidaan olevan vain 25 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen, käteisen puutteesta kärsivä valtio joutui jo järjestelemään uudelleen valtiontakauslainojaan. Myös sähkö- ja kaasumaksurästit Venäjälle ja Liettualle kasvavat edelleen. Georgia Georgian bruttokansantuotteen kasvu kiihtyi vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä 4,4 prosenttiin. Teollisuustuotanto kasvoi 14,1 prosenttia, mikä on IVY-maiden suurimpia kasvulukuja. Georgian keskuspankki osoitti pystyvänsä hallitsemaan inflaatiota, sillä hinnat alenivat vuoden 2000 neljän ensimmäisen kuukauden aikana 0,1 prosenttia. Valtion tulot jäivät kuitenkin noin kolmanneksen virallisten tavoitteiden alapuolelle vuonna 1999 ja vuoden 2000 alkukuukausina. Vuonna 1999 menojen asettamisessa tärkeysjärjestykseen epäonnistuttiin pahoin, mikä johti huomattaviin maksurästeihin erityisesti palkkojen, eläkkeiden ja sosiaalietuuksien maksamisessa. Hallituksen on taas kiristettävä menoja vuonna 2000, mutta sosiaalimenoihin ja ulkoisen velan hoitoon tämä ei vaikuta. Hyvin alhainen veronkantoaste johtuu heikosta hallinnosta, pienistä julkisen sektorin palkoista, korruptiosta, kulttuurista, jossa maksujen laiminlyönti hyväksytään, sekä salakaupan yleisyydestä jakautuneessa maassa. Vuonna 1999 vaihtotaseen alijäämä supistui 10 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen, mutta sen odotetaan kasvavan vuonna 2000, koska investointitoiminta on vilkastunut ja kotimainen kysyntä kasvanut. Vienti hyötyy kuitenkin Venäjällä tapahtuneesta kysynnän elpymisestä. Valuutta lari on ollut suhteellisen vakaa suurimman osan vuotta 1999 ja vuonna 2000 (arvo on alentunut tänä vuonna vain 1 prosentin). Virallinen valuuttavaranto vastaa alle 2,5 kuukauden tuontia. Vuoden 2000 loppuun mennessä ulkomainen velka voi kuitenkin olla yli 40 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen ja sen hoitaminen vie huomattavan osan valtion menoista. Maailmanpankki hyväksyi Georgian huhtikuussa 2000 raskaasti velkaantuneiden köyhien maiden (HIPC) erityiskohtelun piiriin. Ennen sitä maan pitäisi päästä kestävään velkatasoon neuvottelemalla Pariisin klubin kanssa, jonka odotetaan alentavan Georgian velkojen nettonykyarvoa jopa 67 prosentilla. Koska Georgian ulkomainen velka on suuri ja sen velanhoitokyky heikko, lähivuosina sekä sisäinen että ulkoinen alijäämä pysyy suurena. Näin ollen IMF tukee täysin maan pyyntöä saada kahdenvälisiä luottoja monenvälisen velkojen uudelleenaikatauluttamisen poikkeusrahoitusta varten. Georgian odotetaan pääsevän mukaan uuteen IMF:n kanssa sovittavaan kolmivuotiseen köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestelyyn (Poverty Reduction and Growth Facility) vuoden 2000 aikana. IMF on yleisesti ottaen tyytyväinen Georgian varovaiseen rahapolitiikkaan, mutta se on huolissaan finanssipolitiikasta ja erityisesti kroonisesta tulojen vähyydestä, joka yhdessä menojen puutteellisen priorisoinnin kanssa on johtanut menorästien jatkuvaan kasaantumiseen (enimmäkseen sosiaalietuuksien kohdalla). Rakenneuudistuksessaan Georgian olisi jatkettava laajamittaista infrastruktuurin yksityistämistä. Sen on myös päästävä eroon korruptiosta ja parannettava hallintoa voidakseen houkutella pitkäaikaista pääomaa, jota talouden rakenneuudistukseen tarvitaan. Moldova Moldovan talous supistui 4,4 prosenttia vuonna 1999 supistuttuaan vuonna 1998 jo 6,5 prosenttia. Tämän taantuman aiheutti Venäjän kriisi. Venäjälle suuntautuva vienti romahti, ja se oli aiemmin ollut noin puolet Moldovan koko viennistä. Tämä aiheutti tuotannon suuren laskun; tästä seurannut maksutasekriisi kiihdytti inflaatiota, jolloin reaalipalkat ja kotimainen kysyntä romahtivat. Venäjän talous alkoi elpyä vuoden 1999 viimeisellä neljänneksellä, mikä on lisännyt Moldovan vientikysyntää ja vetää nyt Moldovan alkavaa mutta kovin heikkoa talouskasvua. Myös julkisen talouden tila on kohentunut: vuonna 1999 julkisen talouden alijäämä supistui 3,0 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen, kun se vuonna 1998 oli ollut 3,4 prosenttia, ja vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä nimellinen alijäämä oli sama kuin viime vuoden vastaavana ajankohtana ja reaalisesti noin neljänneksen pienempi. Ulkomaisen velan hoito on edelleen suurimpia ongelmakohtia. Syyskuun 1999 lopulla ulkomaista velkaa oli 1 462 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä merkitsi 10 miljoonan dollarin kasvua vuoden 1998 lopusta. Velan suhde bruttokansantuotteeseen kasvoi huomattavasti: vuonna 1998 se oli 86 prosenttia ja vuonna 1999 sen arvioidaan olleen 126 prosenttia. Moldovaa tällä hetkellä vaivaavan poliittisen epävarmuuden ja suuren ulkomaisen velan hoitamiseen liittyvien vaikeuksien vuoksi talousnäkymät ovat muutamasta myönteisestä piirteestä huolimatta synkät. Hallituksen ja parlamentin haluttomuus IMF:n ja Maailmanpankin avun edellyttämien talousuudistusten toteuttamiseen on johtanut siihen, että Moldovan julkisen talouden ja vaihtotaseen alijäämän monenvälistä ulkomaista rahoitusta on lykätty määrittelemättömäksi ajaksi. Kyvyttömyys rahoittaa raaka-aineiden ja pääomahyödykkeiden tuontia estää teollisuustuotannon ja kuljetustoiminnan kasvun, jos luottoja ei järjesty IMF:ltä eikä Maailmanpankilta. Ilman ulkomaista rahoitusta kasvaa riski, että Moldovan 100 miljoonan dollarin velanhoitomaksut jäävät tänä vuonna suorittamatta. Tadzikistan Vuonna 1999 Tadzikistanin bruttokansantuotteen kasvu hidastui noin 3,5 prosenttiin, mutta vuonna 2000 sen odotetaan nopeutuvan 5 prosenttiin. Julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan vuoden 1999 3,1 prosentista 2,2 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 2000. Venäjän kriisin aiheuttama ulkoinen häiriö vuonna 1999 ja siitä seurannut Tadzikistanin ruplan arvon lasku johtivat inflaation jyrkkään kiihtymiseen (31 % joulukuusta joulukuuhun). Raha- ja finanssipolitiikan keventäminen kesällä 1999 edisti myös huomattavasti valuutan heikkenemistä ja inflaatiota. Kaiken kaikkiaan Tadzikistanin ruplan arvo laski elokuusta 1998 elokuuhun 1999 noin 50 prosenttia suhteessa Yhdysvaltain dollariin. Raha- ja finanssipolitiikan selvä kiristäminen syyskuussa 1999 on palauttanut makrotalouden vakautta. Vaihtotaseen alijäämä (ilman siirtoja) supistui: vuonna 1998 se oli 13,7 prosenttia ja vuonna 1999 7,2 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen. Supistuminen johtui tuonnin vähenemisestä puuvilla-alan luottojen säännöstelyn ja valuutan huomattavan reaalisen heikkenemisen seurauksena. Vienti kasvoi 14 prosenttia. Alijäämän odotetaan kasvavan vuonna 2000 hieman, 7,7 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen. Valuuttavarannon, joka vuoden 1999 lopulla vastasi 1,7 kuukauden tuontia, odotetaan kasvavan 2,2 kuukauden tuonnin tasolle vuoden 2000 lopulla. Tadzikistanin ulkomaisen velan odotetaan kasvavan vuoden 2000 loppuun mennessä 1 177 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin eli 118 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen. Maailmanpankki on hyväksynyt Tadzikistanin raskaasti velkaantuneiden köyhien maiden (HIPC) erityiskohtelun piiriin. Ennen sitä maan pitäisi päästä kestävään velkatasoon neuvottelemalla Pariisin klubin kanssa, jonka odotetaan alentavan Tadzikistanin velkojen nettonykyarvoa jopa 67 prosentilla. Vuoden 2000 alkukuukausina IMF oli huolissaan siitä, että keskuspankki myönsi edelleen suoria luottoja talouden eri aloille. Luotot on myönnetty ilman sovittua luottohuutokauppamenettelyä. Lisäksi niiden suuret määrät ovat heikentäneet raha- ja finanssipolitiikkaa tiukentamalla elokuusta 1999 lähtien toteutettua makrotalouden vakauttamista. Näin ollen IMF päätti maaliskuussa 2000 palauttaa Tadzikistanin viranomaiset kuriin jättämällä lainaeriä maksamatta. Kolmivuotisen PRGF-ohjelman kolmas vuosijärjestely esitellään IMF:n johtokunnalle syyskuussa 2000 heti kun riittävä epävirallinen seurantatulos on saatu. Ukraina Kokonaistuotanto väheni 0,4 prosenttia vuonna 1999, vaikka tuotanto kääntyi kasvuun vuoden toisella puoliskolla ja sen jälkeen on ollut havaittavissa joitakin elpymisen merkkejä varsinkin teollisuudessa. Kuluttajahintainflaatio nopeutui vuoden 1999 lopulla ja vuoden 2000 alkukuukausina, mikä kuvasti raha- ja finanssipolitiikan keventämistä presidentinvaalien aikoihin loka-marraskuussa 1999, valuutan arvon jyrkkää laskua vuoden 1999 puolivälissä ja tammikuussa 2000 sekä öljyn hintojen nousua. Vuotuinen kuluttajahintainflaatio nopeutui lokakuun 1999 18,4 prosentista 25 prosenttiin helmikuussa 2000. Vuoden loppupuolen lipsumisista huolimatta julkisen talouden sulautettu alijäämä supistui vuoden 1998 3 prosentista 1,1 prosenttiin suhteessa bruttokansantuotteeseen vuonna 1999. Vuodeksi 2000 parlamentti on hyväksynyt tasapainoisen talousarvion. Vaihtotaseen alijäämän arvioidaan kehittyneen vuoden 1998 3 prosentin alijäämästä suhteessa bruttokansantuotteeseen lievästi ylijäämäiseksi viime vuonna, sillä tuotannon supistumisen kielteinen vaikutus tuontiin korvasi reilusti viennin uuden vähenemisen. Vaihtotaseen parantumista kuvastaa osittain se, että valuuttakurssi on elpynyt jonkin verran helmikuun puolivälistä 2000 lähtien, kun keskuspankki on ostanut valuuttavarantoja useassa erässä. Huhtikuussa 2000 vaihdettiin myös noin 2,6 miljardin Yhdysvaltain dollarin ulkomainen velka, joka oli enimmäkseen yksityisten sijoittajien omistamia euromääräisiä joukkovelkakirjoja, euro- tai dollarimääräisiin seitsemän vuoden joukkovelkakirjoihin. Tästä myönteisestä kehityksestä huolimatta maksutase on edelleen heikko. Lainojen uudesta aikataulusta huolimatta velanhoitovelvoitteet ovat vuosina 2000-2001 suuret. Lisäksi virallinen valuuttavaranto vastaa vain noin yhden kuukauden tuontia. Erityisesti maataloudessa ja energia-alalla on rakenneuudistus edennyt hitaasti ja tuottanut pettymyksiä. Vuoden 1999 lopulta lähtien uudelleen valittu presidentti ja uusi Justsenkon hallitus ovat ryhtyneet joihinkin rohkaiseviin toimiin. Joulukuussa 1999 presidentti hyväksyi asetuksen, jolla sallitaan yksittäisten tonttien myyminen kollektiivisista maatalousyrityksistä ja luodaan siten perusta maamarkkinoiden kehitykselle. Hallitus on laatinut myös kunnianhimoisen yksityistämisohjelman kolmeksi lähivuodeksi. Siihen sisältyy valtion teleliikennemonopolin Ukrtelecomin kaltaisten suuryritysten myynti. Parlamentille on myös jätetty lakiesitys, jossa määritellään avoimemmat säännöt tarjouskilpailuille. Syyskuussa 1998 IMF hyväksyi Ukrainalle 2,2 miljardin dollarin EFF-järjestelyn, joka myöhemmin korotettiin 2,6 miljardiksi dollariksi. EFF-järjestelyn toteutus petti toisen kerran syksyllä 1999, mikä oli seurausta siitä, että ohjelman finanssipoliittisia ja rakenteellisia tavoitteita ei noudatettu ja presidentinvaalit loivat pysähtyneen tilanteen. IMF jatkoi keskusteluja uudesta talousohjelmasta sen jälkeen kun Justsenko oli nimitetty pääministeriksi, mutta väitteet, että keskuspankki oli käyttänyt IMF:n varoja väärin vuosina 1997-1998, sekä erimielisyys joistakin finanssi- ja rakennetoimista vaikeuttavat IMF:n lainanannon jatkamista. Sopiminen uudesta ohjelmasta IMF:n kanssa antaisi komissiolle mahdollisuuden aloittaa uudelleen keskustelut niistä edellytyksistä, joilla neuvoston lokakuussa 1998 hyväksymän 150 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun toinen erä voitaisiin maksaa. Moody's arvioi velkojen maksamatta jäämisen riskin niin korkeaksi, että se laski tammikuun 2000 alussa Ukrainan pitkän aikavälin valuuttariskiluokituksen B3:sta Caa1:teen. 5. Muut Eu:N Ulkopuoliset Maat Algeria Öljyn ja kaasun hinnankorotukset vaikuttavat todennäköisesti myönteisesti Algerian talouteen ja maariskiin. Öljy- ja kaasuteollisuuden tulojen kasvu auttaa palauttamaan sekä julkisen talouden että vaihtotaseen ylijäämäiseksi. Hallitus pyrkii lopettamaan poliittiset levottomuudet ja palauttamaan rauhan. Kestävän rauhan mahdollisuus lisää kansainvälistä luottamusta Algeriaan. Algerialaiset valitsivat 15. huhtikuuta 1999 maan presidentiksi Abdelaziz Bouteflikan viideksi vuodeksi. Pääministeriksi nimitettiin Ahmed Benbitour. Bouteflika yrittää toteuttaa yhteiskuntasopua ja talousuudistuksia koskevia suunnitelmia. Algerian sisällissodassa on kuollut arviolta 100 000 ihmistä vuoden 1992 jälkeen. Presidentti Bouteflika tarjosi armahdusta kapinallisryhmille, ja kansa hyväksyi tämän ajatuksen kansanäänestyksessä; useimmat kapinallisryhmät hyväksyivät sen myös. Algerian talous on hyvin riippuvainen öljyn ja kaasun tuotannosta. Öljyn hintojen romahdettua vuoden 1998 alkukuukausina OPEC sopi tuotannon vähentämisestä 2,6 miljoonalla barrelilla päivässä; Algerian raakaöljykiintiötä laskettiin 80 000 barrelia, 731 000 barreliin päivässä. Algerian keskimääräinen raakaöljytuotanto vuonna 1999 oli 772 301 barrelia päivässä. Vuonna 1999 Algeria tuotti öljyä yhteensä 1,36 miljoonaa barrelia päivässä. Hiilivetyjen tuotanto kasvoi vuonna 1999 vain 2,6 prosenttia, mikä johtui osittain OPECin kiintiöistä. Vuonna 2000 Algerian odotetaan tuottavan 1,4 miljoonaa barrelia päivässä. Bruttokansantuote kasvoi 3,5 prosenttia vuonna 1999, ja viennin kasvu oli 6,0 prosenttia. Öljyn hinta nousi vuonna 1999 keskimäärin 39,5 prosenttia ja sama suuntaus jatkuu vuonna 2000. Talousnäkymät ovat myönteiset. Viennin odotetaan kasvavan, koska öljyn ja muiden polttoaineiden kysyntä on vahva. Inflaatio on viime vuosina saatu hallintaan, ja kuluttajahintainflaatio oli 2,6 prosenttia vuonna 1999 - vaikka dinaarin nimellisarvo on suhteessa dollariin laskenut vuonna 1999 noin 13,3 prosenttia. Inflaation ennustetaan kuitenkin kiihtyvän. Algerian vaihtotase supistui yli 7 prosentin ylijäämästä suhteessa bruttokansantuotteeseen (1997) melkein 2 prosentin alijäämään vuonna 1998, mutta saavutti tasapainon vuonna 1999. Algerian vaihtotase on vuonna 2000 todennäköisesti ylijäämäinen, koska raakaöljyn hinta on korkealla ja Algeria on hyvin riippuvainen hiilivetyjen viennistä, jonka osuus ulkomaisista tuloista on 95 prosenttia. Keskipitkät ja pitkät luotot vähenivät hitaasti vuonna 1999 ja dollarimääräiset velanhoitokustannukset alenivat siten vain hieman. Öljyn hinnan nousun ansiosta ulkomainen kokonaisvelka väheni: vuonna 1998 se oli 64,8 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen ja vuonna 1999 noin 58,9 prosenttia. Algeria on yrittänyt muuttaa velkoja pääomasijoituksiksi ja on siinä osittain onnistunutkin. Velanhoito rasittaa kuitenkin taloutta huomattavasti: velanhoitosuhde, joka laski tilapäisesti alle 30 prosenttiin vuosina 1996-1997 kun velkojen maksu aikataulutettiin Pariisin klubin kanssa uudelleen, oli 47,5 prosenttia vuonna 1998 ja laski 39,05 prosenttiin vuonna 1999. Alhaisten öljyn hintojen kielteistä vaikutusta valuuttavarantoon - joka supistui vuoden 1999 lopulla 6,8 miljardista dollarista 4,4 miljardiin - ovat lievittäneet arabien valuuttarahaston maksutaseapu (80 milj. USD) ja IMF:n 300 miljardin dollarin CCFF-järjestely viime toukokuussa. Tuorein IMF:n tukema EFF-ohjelma päättyi toukokuussa 1998. Lyhenteet BKT // Bruttokansantuote CBA // Valuuttakatejärjestelmä (currency board arrangement) CCFF // Kompensoiva ja vararahoitusjärjestely (Compensatory and Contingency Financing Facility DEM // Saksan markka EFF // Laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility) EIP // Euroopan investointipankki EJTM // Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ESAF // Tehostettu rakennesopeutusohjelma (Enhanced Structural Adjustment Facility) FESAL // Rahoitus- ja yritysalan sopeutuslaina (Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan) HIPC // Raskaasti velkaantuneet köyhät maat (Heavily Indebted Poor Countries) IMF // Kansainvälinen valuuttahasto KHI // Kuluttajahintaindeksi PRGF // Köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestely (Poverty Reduction and Growth Facility) SAF // Rakennesopeutusohjelma (Structural Adjustment Facility) SBA // Valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement) UIV // Uudet itsenäiset valtiot USD // Yhdysvaltain dollari Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 Taulukoiden 1-3 tarkoituksena on esittää pääomaan ja korkoihin liittyvien takausten ja vuosittaisten takaisinmaksujen määrä sellaisten varainhankinta- ja luotonantotoimintojen osalta, joiden riski katetaan yhteisön talousarviosta. Luvut esittävät näiden rahoitusjärjestelyjen suurimman mahdollisen riskin yhteisölle, joten niitä ei pidä tulkita siten, että niiden esittämät määrät tosiaankin katettaisiin talousarviosta. Varsinkin taulukon 3 osalta ei ole varmaa, että kaikki mainitut toimenpiteet tosiasiassa toteutetaan. 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä määritellään jokaiseen neuvoston päättämään rahoitusjärjestelyyn myönnetyn pääoman enimmäismäärien summana (yläraja). Yhteisön talousarviosta katettavien riskien määrittämiseksi kokonaisuudessaan on otettava huomioon seuraavat tekijät, jotka muuttavat riskiä vastakkaisiin suuntiin: -Riskiä lisäävät tekijät: lainojen pääoman enimmäismäärään on lisättävä lainoista perittävä korko, -Riskiä pienentävät tekijät: *EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 75 prosenttiin Välimeren alueen maiden kanssa allekirjoitettavien lainojen osalta, *EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 70 prosenttiin neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, *EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 65 prosenttiin neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, *takaisinmaksetut määrät, jos kyseessä ovat maksutaseluottoja lukuun ottamatta (jäsenvaltioille) myönnettävien luottojen enimmäismäärät eivätkä hyväksytyt, vielä maksamatta olevat luotot, *myönnettäviä määriä ei välttämättä käytetä kokonaan. 1.1.2. Lainakanta: luotonanto ja varainhankinta (taulukko 1) Kyseessä on lainansaajan nostamista lainoista tiettynä päivämääränä jäljellä oleva, takaisinmaksettava lainapääoma. Toisin kuin edellisessä ryhmässä, tähän eivät sisälly nostamattomat lainat eivätkä nostettujen lainojen takaisinmaksetut osuudet. Se kuvaa tiettynä päivämääränä "olemassa olevia" lainoja. 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) Määrä saadaan arvioimalla kunakin varainhoitovuotena erääntyvien pääomien ja korkojen määrä. Määrä lasketaan: a) joko ainoastaan nostettujen lainojen osalta (taulukko 2) Tällöin takaisinmaksettava pääoma vastaa lainakantaa. b) tai nostettujen lainojen, päätettyjen mutta nostamattomien lainojen ja komission ehdottamien, päätöstä odottavien lainojen osalta (taulukko 3). Tässä tapauksessa takaisinmaksettava pääoma vastaa myönnettyjen lainojen enimmäismäärää, johon on tarvittaessa lisättävä ne komission ehdottamat rahoitustoimenpiteet, joista ei vielä ole tehty päätöstä. 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista EIP on itse toimittanut luvut, joita on käytetty taulukon 3 laadinnassa tarvittavien oletusten laskemiseksi ja jotka koskevat EIP:n omista varoistaan yhteisön ulkopuolisille maille myöntämiä lainoja. Arvio lainojen allekirjoittamisesta Allekirjoitettavien lainojen määrä 30. kesäkuuta 2000 oli 250 miljoonaa euroa. Määrä jakautuu seuraavasti: Välimeren alueen maat: aiemmat valtuudet (4. Syyriaa koskeva pöytäkirja) // 115 miljoonaa euroa Välimeren alueen maat // 0 miljoonaa euroa KIE-MAAT (1) // 75 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 0 miljoonaa euroa Etelä-Afrikka // 0 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 20 miljoonaa euroa Bosnia // 40 miljoonaa euroa (1) Loput KIE-maiden allekirjoittamatta olevat 14 päivänä huhtikuuta 1997 tehdyn päätöksen mukaiset lainat. Neuvosto päätti 22. joulukuuta 1999 uudistaa EIP:n luotonantovaltuudet (vuosiksi 2000-2007); lainojen allekirjoittamisen alustava aikataulu käy ilmi komission ehdotukseen liitetystä rahoitusselvityksestä. Arvio lainojen nostoista Allekirjoittamatta olevien lainojen nostojen arvioidaan jakautuvan seuraavasti: allekirjoitusvuosi: 0 %, 2. vuosi: 10 %, 3.5. vuosi: 25 % vuodessa, 6. vuosi: 15 %. Kertomuksen antamispäivänä jo allekirjoitetuista lainoista oli nostamatta 6 398 miljoonaa euroa. Määrä jakautuu seuraavasti [7]: [7] Oletuksena on, että lainoista nostetaan 25 prosenttia vuodessa neljän vuoden aikana ja että lainat annetaan keskimäärin 15 vuodeksi, joista kolmena maksetaan ainoastaan korkoja. Välimeren alueen maat // 2 526 miljoonaa euroa KIE-maat // 2 630 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 810 miljoonaa euroa Etelä-Afrikka // 280 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 92 miljoonaa euroa Bosnia // 60 miljoonaa euroa Myös uusien valtuuksien osalta (vuodet 2000-2007) nostojen arvioidaan jakautuvan edellä mainitulla tavalla. 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja luotonanto Euroopan yhteisö ottaa rahoitusmarkkinoilta lainaa varainhankinta- ja luotonantotoimintaansa varten siirtääkseen lainan tuoton samoin korko- ja aikaehdoin jäsenvaltioiden (maksutaselainat), yhteisön ulkopuolisten maiden (keskipitkän aikavälin rahoitusapu) tai yritysten (NCI, Euratom) käyttöön. Lainojen takaisinmaksulla on katettava yhteisön liikkeeseen laskemien lainojen erääntyminen. Jos lainansaaja myöhästyy takaisinmaksussa, komission on maksettava laina takaisin määräpäivänä omista varoistaan. Jos yhteisön myöntämän lainan saajan maksu viivästyy, budjettitakauksen maksamiseksi tarvittavat varat otetaan käyttöön seuraavilla tavoilla: a) kassavarojen väliaikaisella käytöllä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tämä menetelmä otetaan käyttöön, jotta yhteisö voisi suorittaa lainan takaisinmaksun välittömästi määräpäivänä silloin kun lainansaajan maksu viivästyy. b) jos maksun viivästyminen varmistuu kolmen kuukauden kuluttua sen erääntymisestä, komissio pyytää takuurahastoa suorittamaan laiminlyödyn maksun. Komission tavoitteena on tällöin saada korvaus kassavaroistaan suorittamistaan maksuista. c) määrärahasiirtomenettelyllä, jonka avulla takauksia koskevaan budjettikohtaan saadaan laiminlyödyn maksun suorittamiseksi tarvittavat määrärahat. Ne otetaan ensisijaisesti takuuvarauksessa käytettävissä olevasta marginaalista. Määrärahasiirtoa käytetään, kun takuurahaston käytettävissä olevat varat eivät riitä, ja siihen tarvitaan budjettivallan käyttäjältä ennakkoon hankittava lupa. d) käyttämällä uudelleen määriä, jotka on peritty takaisinmaksun aiemmin laiminlyöneiltä lainanottajilta, joiden puolesta yhteisön talousarviosta on maksettu takauksia. Tämä keino mahdollistaa maksun lyhyen määräajan kuluessa sillä varauksella, että perityt määrärahat ovat käytettävissä. 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset Kolmansille osapuolille annettavissa takauksissa yhteisö on rahoituslaitosten, kuten Euroopan investointipankin (EIP) antamien lainojen takaajana. EIP:n huomatessa, että lainansaaja ei maksa takaisin sovitussa määräajassa sellaista lainaa, jolla on takaus, se pyytää yhteisöä takaussopimusten mukaisesti maksamaan maksunsa laiminlyöneen velallisen erääntyneet suoritukset. Takaus on maksettava viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen kun yhteisö on vastaanottanut EIP:n maksupyynnön. EIP hoitaa lainaa hyvän pankkitavan mukaisesti huolella ja on velvollinen vaatimaan erääntyneitä maksuja sen jälkeen kun vakuus on asetettu maksuun. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annetun asetuksen voimaantulosta lähtien rahaston hallinnosta tehdyssä yhteisön ja EIP:n välisessä sopimuksessa määrätään, että EIP:n vaatiessa takauksen maksamista takaisinmaksun laiminlyönnin vuoksi komissio antaa pankille valtuudet nostaa laiminlyöntejä vastaavat määrät takuurahaston tililtä kolmen kuukauden kuluessa. Jos rahaston varat eivät riitä takauksen maksamiseen, sovelletaan varainhankinta- ja luotonantotoimien takaustoimenpiteille säädettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä. Yhteisön ja EIP:n välillä tehtiin 20. ja 22. tammikuuta 1999 täytäntöönpanoa koskeva sopimus, jolla säädellään EIP:lle myönnettyjen yhteisön takausten maksu- ja takaisinmaksumenettelyjä. 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten sopimuksessa määrätään Eurooppa-neuvoston Edinburghin kokouksen päätelmien mukaisesti, että Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon tehdään varaus yhteisön ulkopuolisten maiden lainojen takuita varten. Varauksen tarkoituksena on kattaa takuurahaston rahoitustarpeet ja tarvittaessa ne takausvaatimukset, joiden määrä ylittää rahastossa käytettävissä olevat varat ja jotka voidaan näin rahoittaa talousarviosta. Takuuvarauksen määrä on sama kuin vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymissä, eli 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Varauksen määrä on 203 miljoonaa euroa vuonna 2000. Edellytykset varauksen varojen käyttöön ottamiseksi, käyttämiseksi ja rahoittamiseksi määritellään seuraavissa säädöksissä: *neuvoston päätös 94/729/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta *neuvoston asetus (EHTY, EY, Euratom) N:o 2730/94, annettu 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta *neuvoston päätös 94/728/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen omista varoista. 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste Rahastolle suoritettavat määrät lasketaan käyttämällä voimassa olevaa takausprosenttia, joka on 65, 70, 75 tai 100 prosenttia: -neuvoston hyväksymiin lainatakauksiin sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainatakuisiin rahoitusselvityksissä esitettyjen allekirjoitettujen laina-arvioiden perusteella (EIP:n lainat, Euratomin lainat), -neuvoston hyväksymiin lainoihin (rahoitusapuna annetut lainat) sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainoihin. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 31 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2728/94 liitteessä, jossa esitetään takuurahastolle suoritettavia maksuja koskevat yksityiskohtaiset säännöt, säädetään, että varainhankinta- ja/tai luotonantotoimenpiteissä tai annettaessa takauksia rahoituslaitoksille osana usealle vuodelle jakautuvaa runkojärjestelmää, jonka tavoite on liiketaloudellinen ja rakenteellinen, maksut rahastoon suoritetaan vuotuisina erinä komission ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä esitettyjen vuosittaisten määrien perusteella, jotka tarvittaessa mukautetaan neuvoston päätöksen perusteella. Yhteisön muiden varainhankinta- tai luotoantotoimenpiteiden osalta (esim. yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen annetut lainat), jotka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä, rahastoon suoritettava määrä lasketaan neuvoston päättämän toiminnan kokonaismäärän perusteella. Takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen liitteessä säädetään, että (usealle vuodelle jakautuvissa toimenpiteissä) toisesta vuodesta alkaen korjataan rahastoon maksettavia määriä edellisen vuoden joulukuun 31 päivänä todetulla edellisen maksun perustana olleen arvion ja saman vuoden kuluessa toteutuneiden allekirjoitettujen lainojen määrän erotuksella. Mahdollinen erotus edelliseen vuoteen maksetaan seuraavana vuonna. Liitteessä säädetään edelleen, että aloittaessaan maksumenettelyn komissio tarkistaa, missä määrin aiemmin rahoitettuja toimenpiteitä on toteutettu ja jos sitoumusten alun perin vahvistettuja määräaikoja ei ole noudatettu, ehdottaa, että tämä otetaan huomioon laskettaessa ensimmäistä seuraavan varainhoitovuoden alussa suoritettavaa maksua jo vireillä olevan toiminnan osalta. Vuoden 2000 alkupuoliskolla budjettivallan käyttäjä hyväksyikin määrärahasiirron 6/2000, jonka tarkoituksena on toteuttaa, kuten aina varainhoitovuoden alussa, rahastoon suoritettuja määriä koskevat korjaukset ja suorittaa rahoitusselvityksen mukainen, vuotuista osuutta vastaava maksu EIP:lle yhteisön ulkopuolisiin hankkeisiin myönnettyjä lainoja varten (Keski- ja Itä-Euroopan maat, Välimeren alueen maat, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikka, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Bosnia ja Hertsegovina sekä Turkki (maanjäristyksen vaurioittamien alueiden jälleenrakentamiseen)). 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa EIP:n lainoissa, joissa takaus on 75 prosenttia lainan kokonaismäärästä, varat rahastoon suoritetaan 75 prosentin perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden kokonaismäärästä. Neuvoston 14. huhtikuuta 1997, 19. toukokuuta 1998 ja 14. joulukuuta 1998 yöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 70 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 70 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. Neuvoston 29. marraskuuta 1999 ja 22. joulukuuta 1999 myöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 65 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät Takuurahastoon suoritettavien maksujen määrät saadaan soveltamalla edellä määriteltyyn laskentaperusteeseen suoritettavia osuuksia eli 14:ää prosenttia. Takuurahastosta annetun asetuksen 2 ja 4 artiklassa säädetään, että rahastoa rahoitetaan Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta suoritetuilla maksuilla, jotka ovat 14 prosenttia toimenpiteiden pääoma-arvosta kunnes rahasto saavuttaa tavoitesumman. Koska tavoitesumma saavutettiin 31. joulukuuta 1997, komissio on asetusten mukaisesti tehnyt ehdotuksia, joissa suoritettavaa määrää tarkastellaan uudelleen. Nämä ehdotukset esitetään komission takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisesti antamassa kokonaiskertomuksessa takuurahaston toiminnasta (KOM(98) 168 lopullinen, 18.3.1998). Toukokuun 25. päivänä 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 1149/99 muutettiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annettua asetusta N:o 2728/94. Sen mukaan rahastoon suoritettavan määrän ja tavoitesumman osuus on 9 prosenttia 1. tammikuuta 2000 alkaen. 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali määritetään varauksen ja takuurahaston rahoittamista koskevan budjettikohdan välisen erotuksen perusteella. 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti Jäljellä oleva lainakapasiteetti merkitsee lainoja, jotka vastaavat varauksessa jäljellä olevaa lainamarginaalia, voimassa olevat takausprosentit huomioon ottaen. 3. Maakohtaiset riski-indikaattoritaulukot >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON>