FI Euroopan unionin virallinen lehti C 255/10

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Rahoituskriisi ja sen vaikutus reaalitalouteen”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2010/C 255/02)

Esittelijä: Carmelo CEDRONE

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 26. helmikuuta 2009 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Rahoituskriisi ja sen vaikutus reaalitalouteen.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 13. marraskuuta 2009.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 16.–17. joulukuuta 2009 pitämässään 458. täysistunnossa (joulukuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 122 puolesta ja 75 vastaan 33:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja ehdotukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) katsoo, että nykyisenkaltaisen kriisin ratkaisemiseksi tarvitaan voimakasta tahtoa koordinoida toimia yhteisten ja tilanteen vakavuuteen nähden tarkoituksenmukaisten sitoumusten avulla. Tulee määrittää, millaisilla lyhyen ja pitkän aikavälin toimilla ja ehdotuksilla pystytään edistämään talouden elpymistä ja estämään nykyiseen ahdinkoon johtaneiden tapahtumien toistuminen.

1.2 Kansainväliset rahoitusmarkkinat : Kun otetaan huomioon ETSK:n jo aiemmin esittämät suuntaviivat, tulee pitää mielessä, että kaikesta huolimatta tulee laatia viipymättä pääoman vapaan liikkumisen salliva sääntelyjärjestelmä, johon liittyy samanaikaisesti valvontajärjestelmä ja sanktiot sen estämiseksi, että kontrolloimattoman järjestelmän kielteiset seuraukset toistuvat. Tarvitaan säännöt, joiden avulla voidaan luoda aiempaa eheämmät ja avoimemmat markkinat. Tätä voidaan edistää myös lakkauttamalla veroparatiisit sekä kumoamalla pankkisalaisuus ja tietyt aiemmin sovelletut, keinottelun mahdollistaviin arvopapereihin perustuneet nurinkuriset mekanismit. Tulee jälleen erottaa toisistaan liikepankit ja investointipankit.

1.3 EU:n rahoitusmarkkinat : EU:hun tulee luoda rahoitusalan yhtenäismarkkinat, jotta avoimuus lisääntyy, kaupankäynti helpottuu ja kaikki toimijat saavat asianmukaista tietoa. Tässä yhteydessä tulee myös luoda valvontajärjestelmä, jossa EKP ja Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ – EKP) vastaavat ohjeistuksesta ja valvontatoimien kansainvälisestä koordinoinnista. Jäsenvaltioiden valvontaelimet puolestaan voivat huolehtia yksittäisten maiden rahoitusmarkkinoiden päivittäisestä hallinnoinnista, valvonnasta ja seurannasta. (1)

1.4 Valuuttajärjestelmä : ETSK pitää järkevänä ja tarpeellisena pohtia perusteellisemmin kansainvälistä valuuttajärjestelmää siinä tarkoituksessa, että vakautetaan valuuttamarkkinoita ja ehkäistään epärehellinen kilpailu kansainvälisessä kaupassa WTO:n piirissä.

1.5 Reaalitalouden ja yritysten tukeminen – talouden hallintotapa:

— Tarvittaisiin toinen, laajempi unionin tukisuunnitelma eri maissa eri taloudenaloilla käynnistettävien toimien resursseja ja toteutusta varten. Tässä yhteydessä voidaan myös toteuttaa rakenteellisia uudistuksia tai ainakin voimakkaasti koordinoitua suunnitelmaa, jotta yrityksille ja EU:n kansalaisille välittyy positiivinen signaali Euroopan yhdentymisen lisäarvosta ja laadusta.

— EU:n eri politiikanaloja (rakennerahastot, koheesio, YMP, ympäristö, koulutus, tutkimus, Lissabonin strategia jne.) tulee uudistaa perinpohjaisesti aloittamalla menettelyjen ja sääntelyn yksinkertaistamisesta.

— Tulee rahoittaa Euroopan laajuisia verkkoja (energia, liikenne, viestintä) ottamalla käyttöön yhteisön ”laina” sekä tukemalla yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksien kehittämistä.

— Tulee sopia eurooppalaisten pankkien yhteisestä toimintalinjasta pankkien kannustamiseksi käynnistämään uudelleen yritysten normaali luototus ja soveltamaan pk-yrityksiin erityismenettelyä esimerkiksi pidentämällä laina-aikaa, hyödyntämällä vakuusrahastoa tai käyttämällä valtion tai EIP:n suoraa rahoitusta.

— Tulee varmistaa, että pk-yritysten työntekijöille on saatavilla – mikäli näin ei jo ole – työllisyyttä edistäviä ”sosiaalisia iskunvaimentimia”.

— Veropoliittiset toimet tulee sovittaa yhteen kysynnän, talouden elpymisen ja työllisyyden vauhdittamiseksi, ja niiden ohella tulee toteuttaa makrotaloudellisia ja rahapoliittisia toimia.

— Nykyisin vielä liian lokeroituneita työmarkkinoita tulee ”eurooppalaistaa”, eli niillä tulee olla kiinteämmät keskinäiset yhteydet, ja maiden sisäiset ja väliset esteet tulee purkaa. Tarvitaan osallistavia työmarkkinoita, jotka tarjoavat mahdollisuuksia paitsi lyhyt- tai pitkäaikaistyöttömille myös niille, joilla ei ole koskaan ollut työpaikkaa (noin 100 miljoonaa eurooppalaista). Tässä yhteydessä tulee tietenkin noudattaa kohdemaan työntekijöihin sovellettavia sosiaalisia ja taloudellisia normeja.

— On toteutettava toimia teollisuuteen tehtävien sekä unionin alueelle suunnattujen investointien houkuttelemiseksi ja varmistettava, että Eurooppa tarjoaa suhteellisia etuja muihin alueisiin nähden kilpailulainsäädännön, työllisyyden edistämistä koskevien normien ja sopimusten, työn tuottavuuden ja verojärjestelmien osalta. Työttömien määrä osoittaa, missä määrin yrittäjät ja kansainvälinen talouselämä ovat välittämättä henkilöresursseista EU:ssa.

1.6 EU:n kansalaisten auttaminen – sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja hallintotapa:

— Tulee saada aikaan kaikkien osapuolten välinen kasvua, kestävää kehitystä, kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen sopimus, jossa talousjärjestelmän ytimeen palautetaan inhimillisyys, yhteenkuuluvuus ja yhteisvastuullisuus ja jonka avulla pyritään ehkäisemään kansalaisiin ja työntekijöihin kohdistuvia kriisin vakavia seurauksia.

— ”Talousdemokratian” aikaansaamiseksi tai laajentamiseksi työntekijöille tulee tarjota mahdollisuuksia osallistua yrityksen ”elämään”. Lisäksi tulee parantaa ja laajentaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua.

— ”Kulutuspolitiikan” muutosta aina kotitalouksien kulutuksesta yhteiseen kulutukseen, esim. suuriin ketjuihin, saakka tulee edistää palvelujen laatua ja käytettävyyttä parantavin investoinnein.

— Globalisaatiorahastoa tulee kasvattaa. Tulee toteuttaa (korkeakoulujen kanssa) ohjelma yrittäjäksi haluavien nuorten ja yksityisyrittäjiksi aikovien työttömien auttamiseksi mm. hyödyntämällä vaihtoehtoina osuus- ja yhteisötalouteen pohjautuvia yrityksiä.

— Työn verotuksen keventämistä koskevat toimenpiteet tulee sovittaa yhteen.

— Erasmus-ohjelmaa tulee laajentaa asteittain niin, että kaikki halukkaat yliopisto-opiskelijat voivat osallistua siihen.

— Kaikkia yhteisön menettelyjä tulee YKSINKERTAISTAA mahdollisimman paljon.

— Sopimus tulee ulottaa kotimaisiin ja kansainvälisiin yrityksiin ja yrittäjiin, jotta ne kohdentavat investoinnit muita kohteita mieluummin jäsenvaltioihin ja jotta näin ylimääräisille henkilöresursseille EU:ssa syntyy työpaikkoja.

Kansalaisläheisen ja poliittisen EU:n rakentaminen : poliittinen hallintotapa (tulevaisuudessa)

1.7.1 Tulevaisuudessa tulee pyrkiä siihen, etteivät kansalaiset enää joutuisi maksamaan EU-tason toimien puuttumisesta aiheutuvia kustannuksia. Sen, että näin tapahtuu, osoittavat laajasti yhteisön kriisitoimien rajoitukset, jotka eivät johdu EU-tason toimien liiallisuudesta vaan päinvastoin niiden puutteesta. Lissabonin sopimus on huomattava edistysaskel tähän suuntaan. ETSK aikoo osallistua uusiin institutionaalisiin järjestelyihin ja esittää näkemyksensä uudelle komissiolle ja Euroopan parlamentille kysymyksissä, jotka liittyvät perussopimuksella osoitettuihin uusiin toimivaltuuksiin.

1.7.2 EU:n on keskityttävä pohdinnoissaan kysymykseen demokratiavajeesta ja demokratian toteutumisesta unionin elimissä ja mm. luotava uusia suoran osallistumisen muotoja kansalaisille ja kansalaisyhteiskunnalle. Kansalaisyhteiskunta ei saa enää katsella piittaamattomana, kun uusia epäoikeudenmukaisuuden muotoja ja uusia voimatekijöitä ilmaantuu.

1.7.3 Kaikki tämä edellyttää EU:n tosiasiallisen ulkoisen edustuksen rakentamista ja sellaisen ”eurooppalaisen poliittisen alueen” luomista, jolla on keinot luoda vastapainoa uusille tasapainotiloille, joita taloudessa ja kansainvälisessä politiikassa on muodostumassa kriisin johdosta ja jotka uhkaavat paitsi heikentää kansalaisten oikeuksia myös köyhdyttää heitä. ETSK antaa tukensa unionin uuden ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan toimille ja aikoo jatkossakin esittää näkemyksiään kansalaisyhteiskuntaan kansainvälisellä tasolla liittyvissä kysymyksissä.

2. Johdanto

2.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea pitää tarpeellisena antaa reaalitalouden ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajana oma-aloitteinen lausunto, jossa luodaan kokonaiskatsaus kriisiin ja esitetään komissiolle ja neuvostolle ehdotuksia erityisesti yritysrahoituksen normalisoimiseen, kasvuun ja työllisyyteen liittyvistä kysymyksistä.

2.2 On kuin olisimme olleet vuosia yleisen euforian vallassa (Samuelson) sellaisen epätarkan tiedottamisen johdosta, jonka yhteydessä on painotettu ”asiantuntijoiden” ääntä ja pidetty heitä takeena toteutettujen toimien ”kelvollisuudesta” ja ”vallitsevan” mallin ylivertaisuudesta sekä väitetty, että markkinat hoitaisivat ennen pitkää kaiken ja karsisivat ”ylilyönnit”.

2.3 ETSK on vakuuttunut siitä, että kriisistä pystytään kaikesta huolimatta nousemaan taloudellisesti ja sosiaalisesti vastuullisten yritysten ja työntekijöiden sitoutuneisuuden avulla, jos julkiselta vallalta saadaan asianmukaista tukea jäsenvaltio- ja EU-tasolla.

3. Kansainvälisen rahoituskriisin nykytilanne

Alkuperä : Kriisin alkulähteet ovat jo liiankin hyvin tiedossa, eikä niitä ole syytä enää käydä läpi. ETSK:n mielestä on kuitenkin syytä muistuttaa mieliin ainakin kriisin kaksi perussyytä. Kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden kehitys johti yliliberaalin talouskulttuurin myötävaikutuksella siihen, että rahoitusmarkkinat ruokkivat reaalitalouden sijasta pikemminkin itseään, mistä aiheutui ”megainflaatio” rahoitusalalle. Kaikki tämä tapahtui tilanteessa, jossa säännöt olivat niukat ja riittämättömät ja niitä noudatettiin löyhästi. Tämä on kriisin toinen syy. Olemassa olleet säännöt eivät toimineet, tai valvontaelimet ja luokituslaitokset eivät noudattaneet niitä. Kyseisten tahojen menettelyt heikensivät markkinoiden avoimuutta. (2)

3.1.1 Nyt on tullut selväksi, että kuplan syntyessä pankkiirit tietäen tai tietämättään harjoittivat erittäin riskialtista toimintaa, jota koskevat säännökset ja varotoimet olivat täysin puutteelliset. Vähittäispankkitoiminnassa myönnettiin volyymien kasvattamiseksi harkitsemattomia kiinnitys- ja luottokorttiluottoja. Investointipankkitoiminnassa tällaiset luotot ja muut tuotteet, kuten yritysostoja varten myönnetty rahoitus, paketoitiin useaan otteeseen ja niistä kehitettiin monimutkaisia johdannaisia, jotka markkinoitiin ilman asianmukaista huolellisuutta ja riittäviä varauksia. On selvää, että pankkien riskiprofiiliin vaikuttaneita operaatioita suorittaneille johtajille ja työntekijöille tarjottiin epäasianmukaisia kannusteita ja että niiden myötä henkilökohtainen palkitseminen nousi pankkijärjestelmän useimpien sidosryhmien ja arvopapereita ostaneiden tietämättömien kansalaisten etua tärkeämmäksi asiaksi. Tilanne ei kuitenkaan oikeuta tapahtunutta epäasianmukaista toimintaa ja häikäilemättömiä väärinkäytöksiä. Tällainen käytös vahingoitti koko rahoitusjärjestelmää ja saattoi sen huonoon valoon.

3.2 Syyt : Tällaisen alennustilan mahdollistivat politiikan puute sekä laiminlyönnit ja virheet, joihin myös valtiovalta syyllistyi niin rahoitusalaa koskevissa kysymyksissä kuin itse makrotalous- ja rahapolitiikassa. Globaalilla tasolla syynä oli esimerkiksi Yhdysvaltain leväperäinen budjettipolitiikka. EU:lla ei ollut riittävän tehokkaita toimintakeinoja, ja sen sosioekonomista mallia vastaan hyökättiin kaikkialta, niin kuin se olisi kaiken pahan alku ja juuri. Kansainväliset elimet olivat liian heikkoja voidakseen puuttua asioihin. Näin jatkui liian pitkään. Poliittiset vallankäyttäjät piiloutuivat usein globalisaation taakse ja syyttivät sitä kaikesta. Heillä on näin ollen suuri vastuu kriisin syistä. (1)

Seuraukset : Vaikutukset ovat olleet katastrofaaliset, mutta pessimismiin ei kuitenkaan ole syytä vaipua. Valitettavasti osaa rahoitustaloudesta ohjasivat euforia ja ahneus, keinottelu ja yleinen vastuuttomuus. Myös pankkialan voimakas keskittyminen (niin voimakas, että alalla uskottiin pankkien olevan niin suuria, ettei niiden voida antaa kaatua) ja riskinhallinnan epäonnistuminen vain pahensivat seurauksia hillitsemättömän dominovaikutuksen takia. Rahoituskriisinä alkaneet vaikeudet muuttuivat siis makrotaloudelliseksi kriisiksi ja levisivät reaalitalouteen. Niinpä meneillään on nyt rahoituskriisi, joka on levinnyt tuotannonaloille ja johtanut talouden, rahapolitiikan ja kaupan kriisiin ja sosiaaliseen kriisiin ja siten luottamuskriisiin.

3.3.1 Totuuden nimissä on kuitenkin otettava huomioon, että viimeksi kuluneina kolmenakymmenenä vuotena on koettu maailmanlaajuisesti – etenkin kehitysmaissa – ennennäkemätön talouden kehitys ja kasvu. Kasvun on osaltaan mahdollistanut rahoitusmarkkinoiden kehitys: monet ovat hyötyneet siitä ja tuudittautuneet siihen uskoon, että näin voisi helposti jatkua pidempään.

3.3.2 Kriisi vaikuttaa varmasti valtasuhteiden maailmanlaajuiseen ja maakohtaiseen uudelleenjärjestelyyn, kuten Pittsburghissa pidetty G20-kokous jo osoitti. Kriisin jälkeen talouden ja politiikan ”maantiede” ei ole entisensä. Alkuperäinen finanssikriisi onkin muuttunut makrotaloudelliseksi kriisiksi, joka vaikutukset näkyvät reaalitaloudessa bkt:n pienentymisenä ja työttömyyden voimakkaana kasvuna. ETSK pohtii tätä taustaa vasten EU:n asemaa ja toivottua tulevaa roolia.

4. Ehdotukset kriisin taltuttamis- ja torjuntakeinoiksi

4.1 Rahoitusjärjestelmän uudistaminen

ETSK pitää Lontoossa pidetyn G20-kokouksen ja L'Aquilassa pidetyn G8-kokouksen tuloksia tyydyttävinä, sillä ne ylittivät pessimistiset ennakko-odotukset ja osoittivat, että maailman taloutta ja rahoitusjärjestelmää hallinnoidaan yhdessä tai sitten ei lainkaan. Toteutumassa on kansainvälisen hallinnon periaate, jossa politiikalle palautetaan sille kuuluva asema. Toivottavasti myöskin Euroopan hallitukset tekevät tarvittavat johtopäätökset (kohta 4.4). Kokoustulokset on kuitenkin – Basel II -sopimuksen mukaisten muutosten lisäksi – toteutettava konkreettisesti ja tehokkaasti käytännössä Basel III -sopimuksen avulla järjestelemällä uudelleen ja uudistamalla kansainvälisiä elimiä.

4.1.1.1 Olisi tietysti ollut toivottavaa, että Pittsburghissa pidetyssä seuraavassa G20-kokouksessa esitetyt hyvät aikeet olisi toteutettu käytännössä. Itse asiassa siellä ei käsitelty todellisia ajankohtaisia ongelmia: rahoitusjärjestelmän sääntöjä ja uudistuksia (1), Yhdysvaltain ja Kiinan kaupan epätasapainoa, osakeyhtiön rakennetta, työttömyyden kasvua yms. Ellei toimiin ryhdytä, vaarana on siis edelleen, että jotkut taloudellisten etujen nauttijat pitävät kriisiä vähäisenä takaiskuna ja katsovat siten voivansa palata entisiin toimintatapoihin (3).

4.1.2 ETSK katsoo, että valvontaelinten tehtäviä tulee kyllä vahvistaa (4), mutta ennen kaikkea tulee varmistaa niiden toimintaedellytykset, riippumattomuus poliittisesta vallasta ja kurinpitovaltuudet. Veroparatiisit tulee lakkauttaa ja/tai niiden toiminnasta tulee tehdä avointa, jotta niitä ei hyödynnettäisi rahanpesussa eikä veronkierrossa. Suurimpana ongelmana on juuri avoimuuden puute. Kaikkien on saatava tietoa pankkilainojen todellisesta luonteesta sekä pankkien aktiivoista, varannoista ja riskiprofiileista.

4.1.3 ETSK toivoo, että Lontoossa, L'Aquilassa ja Pittsburghissa määritellyt suuntaviivat ja tehdyt (vähät) päätökset ovat käännekohta ja auttavat luomaan (palauttamaan) uskottavassa aikataulussa vähemmän ideologisen ja avoimemman uuden talous- ja kauppakulttuurin. Jotkut haluavat puhua rahoitusmarkkinoiden moraalista tai etiikasta, mutta tähän tulee suhtautua varovasti: sitä voidaan erehtyä pitämään pilantekona niiden kustannuksella, jotka maksavat kriisistä kovaa hintaa. Paljon järkevämpää on puhua oikeuksista, seuraamuksista, säännöistä ja niiden toteuttamiskeinoista.

4.1.4 Näin voidaan vakuuttavimmin ja tehokkaimmin palauttaa kuluttajien luottamus ja elvyttää siten kysyntää. Tarvitaan uutta talouden kieltä, joka puhuu reaalitaloudesta, investoinneista, työstä, riskeistä, oikeuksista, velvollisuuksista ja kilpailun ylläpitämisestä.

4.1.5 ETSK:n mielestä reaalitalouden toimijoiden, yritysten ja työntekijöiden tulee esittää näkemyksiään ja perustelujaan entistä ponnekkaammin sekä tuoda itsenäisesti esille oma roolinsa, joka on talouden kehityksen, sosiaalisen kehityksen, kilpailukyvyn, innovoinnin, kasvun ja työllisyyden kannalta elintärkeä. Samaa toivotaan myös poliittisilta piireiltä.

Myös kansainvälistä valuuttajärjestelmää tulisi tarkistaa. Kansainvälisen valuuttajärjestelmän toiminta ja uudistaminen – IMF:n rahoitusosuuksien uudelleenjakoa lukuun ottamatta – eivät nousseet Lontoon G20-kokouksessa, L'Aquilan G8-kokouksessa ja Pittsburghin G20-kokouksessa keskeisiksi aiheiksi maailmantalouden ohjaamiseksi kestävän kasvun tielle. Osalla G20- ja G8-kokouksissa tehdyistä sitoumuksista, mikäli niistä pidetään kiinni, voisi kuitenkin olla suuri vaikutus valuuttamarkkinoihin ja siten valuuttajärjestelmän toimintatapoihin.

4.1.6.1 Päätökset kehitysmaiden ja erityisesti Afrikan maiden tukemisesta, Kansainvälisen valuuttarahaston varojen kolminkertaistamisesta (750 miljardiin dollariin) ja 250 miljardin osoittamisesta erityisnosto-oikeuksina (special drawing right, SDR) kriisin pahiten koettelemille maille annettavaan taloudelliseen tukeen antavat esimakua siitä valtavasta dollarimäärästä, joka lasketaan liikkeeseen tukemaan maita, joiden vaihtotase on hyvin alijäämäinen.

4.1.6.2 Toiseksi Yhdysvaltain julkisen velan kasvu (kokonaisvelka nousee seuraavien kolmen vuoden aikana 100 prosenttiin bkt:stä), jota presidentti Obaman uusi velkaelvytyspolitiikka maan nostamiseksi taantumasta edistää, paisuttaa sekin liikkeeseen laskettavien dollarien määrää. Tällä on merkittävä vaikutus kansainväliseen talousjärjestelmään. Vastaava tilanne syntyi myös 1960-luvun jälkipuoliskolta alkaen, ja se päättyi dollarin devalvaatioon ja vuonna 1971 Bretton Woodsin kiinteiden valuuttakurssien järjestelmän romahtamiseen.

4.1.6.3 Tällaiseen tilanteeseen suhtautuu varauksellisimmin Kiina, jonka ulkomaanvaluuttavarannot ovat kasvaneet viimeksi kuluneiden kymmenen vuoden aikana yli 5 000 miljardia dollaria ja todennäköisesti kasvavat edelleen myös lähivuosina, vaikkakin ehkä hitaammin. Kiina pelkää valtavien valuuttavarantojensa mahdollista arvonlaskua dollarin heikentymisen takia.

4.1.6.4 Euro, josta on tullut lyhyessä ajassa toiseksi tärkein kansainvälinen varantovaluutta, ei pysty korvaamaan dollaria, vaikka se olisikin hyödyllistä ja toivottavaa. Ei voida myöskään ajatella, kuten Kiinan rahaviranomaiset ovat toivoneet, että erityisnosto-oikeuksista tulisi ”ylikansallinen varantovaluutta” ja niitä käytettäisiin paitsi nykyiseen tapaan hallitusten ja kansainvälisten elinten välisesti myös maksuvälineenä kansainvälisessä kaupassa ja rahoitusmarkkinoilla. Uusien erityisnosto-oikeuksien liikkeeseenlasku on varmasti hyödyllinen keino luoda lisävarantoja sellaisille kansantalouksille, joilla on vaihtotaseen vajetta, mutta siitä ei ole pitkäaikaiseksi ratkaisuksi nykyiseen kriisiin.

4.1.6.5 On varsin todennäköistä ja myös toivottavaa, että euro saa yhä enemmän kansainväliseltä varantovaluutalta ja maailmanmarkkinahintojen viitevaluutalta vaadittavia ominaisuuksia. ETSK toivoo kuitenkin, että myös maailmantaloudellisesti yhä merkittävämpää kansantaloutta kuvastavan Kiinan yuanin (renminbin) virallinen suojaus puretaan. Renminbi on ollut kymmenen vuoden ajan tiukasti kytkettynä dollariin, ja vasta vuonna 2005 sen arvo sidottiin muitakin valuuttoja sisältävään koriin. Renminbistä pitää tulla kansainvälisillä markkinoilla vapaasti vaihdettava valuutta.

4.1.6.6 ETSK katsoo, että kansainvälisellä tasolla tarvitaan lisäponnisteluja ja ettei Kiina voi entiseen tapaan tukeutua viennin jatkuvaan kasvuun, kerätä ylijäämää vaihtotaseeseensa ja sysätä muiden harteille valuuttakurssien kansainväliseen hallinnointiin liittyviä ongelmia, joita se itse osaltaan luo säästämistä suosivalla ja kotimaista kulutusta jarruttavalla raha- ja veropolitiikallaan.

4.1.6.7 Kansainväliselle valuuttajärjestelmälle, joka perustuu kelluviin vaihtokurssijärjestelmiin, ovat ominaisia keinottelusta johtuvat valuuttakurssien jatkuvat huomattavat heilahtelut. Tämä tilanne vaikuttaa erittäin kielteisesti maailmantalouteen, ja se voitaisiin korjata tärkeimpien teollisuusmaiden keskuspankkien poliittisella sopimuksella. Tällöin kyseiset keskuspankit sitoutuisivat toimimaan yhdessä, kun johonkin valuuttaan kohdistuu liian voimakas vahvistumis- tai heikentymispaine, jotta vaihtokurssien vaihtelu voitaisiin pitää kohtuullisissa rajoissa.

4.1.7 Tulee luoda eurooppalaiset rahoitusalan säännöt – luoda EU:n rahoitusalan yhtenäismarkkinat. (5) EU-tason lainsäädännöstä ja eurosta huolimatta tämä tavoite on euroalueellakin vielä kaukana. Kriisi on osoittanut, että on edettävä viipymättä tähän suuntaan ja nykyistä paljon pidemmälle toteuttamalla tarvittavat uudistukset, kuten De Larosièren raportissa ja komission ehdotuksissa toivotaan. Tällöin myös EKP kykenisi toimimaan nopeammin ja joustavammin. On syytä pitää mielessä, että rahoitusmarkkinoiden ensisijaisena päämääränä on tukea yrityksiä sekä edistää yrittäjyyttä, kasvua ja työllisyyttä. Tämän tehtävän täyttäminen olisi helpompaa, jos rahoitusmarkkinat uudistettaisiin, niillä olisi entistä enemmän kilpailua, ne olisivat nykyistä avoimemmat ja niiden eri ulottuvuudet sovitettaisiin yhä paremmin yhteen.

4.2 Reaalitalouden tukeminen

4.2.1 Kevään 2009 Eurooppa-neuvostolle osoitetussa komission tiedonannossa, jolla on kunnianhimoinen otsikko ”Elvytys Euroopassa” (6), mainitaan ensimmäisenä toimenpiteenä nykyisen kriisin voittamiseksi, kysynnän voimistamiseksi ja uusien työpaikkojen luomiseksi kansalaisten ja talouden toimijoiden luottamuksen palauttaminen. Ehdotettujen toimenpiteiden tulee tuottaa konkreettisia tuloksia eikä jäädä pelkiksi hyviksi aikomuksiksi.

4.2.2 ETSK katsoo erityisesti, että ratkaisua vaativana pääkysymyksenä on työllisyys ja yritysten heikko maksuvalmius (7). ILO:n arvioiden mukaan työpaikat ovat vähentyneet joulukuussa 2007 alkaneen kriisin aikana noin 40 miljoonalla (joista 7 miljoonaa OECD:n alueella), ja ennusteet ovat varsin huonot. Tämän sosiaalisen kriisin ylitse pääseminen edellyttää luottamuksen palautumista markkinoiden toimintaan sekä kasvua, kilpailukykyä, innovointia ja työllisyyttä edistäviä julkisia toimia. Eurooppa tarvitsee talouspolitiikkaa ja ohjelmaa, joka houkuttelee yrityksiä ja jolla niitä autetaan kasvamaan ja luomaan työpaikkoja!

4.2.3 ETSK antaa täyden tukensa komission asettamalle tavoitteelle. Tiedonannossa kuvaillut toimet ovat kannatettavia, sillä ne koskevat pankki- ja rahoitusalalla, reaalitalouden tukemisessa ja EU:n sisämarkkinoiden hyödyntämisessä kiireesti tarvittavia toimenpiteitä. Niistä kuvastuu kuitenkin perinteinen ja kaikkea muuta kuin innovatiivinen lähestymistapa, jossa päähuomio kiinnitetään siihen, miten Euroopan komission suoraan hallinnoimien ja/tai koordinoimien alakohtaisten talouspolitiikkojen hyödyntämistä tulisi parantaa.

4.2.4 Talouden toimijoiden ja EU:n kansalaisten luottamuksen palauttaminen unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden viranomaisten kykyyn taltuttaa kriisi perustuu sen tunnustamiseen, ettei kriisi johdu yksin dramaattisistakaan suhdanneilmiöistä tai markkinahäiriöistä tai markkinoiden puutteista.

4.2.5 Maailman ja Euroopan taloutta ravistelevassa kriisissä erityistä on juuri se, että syy on syvemmällä itse järjestelmässä. Se liittyy modernien yhteiskuntien eettisiin ja moraalisiin perusarvoihin (vastuullisuus, laillisuus, sosiaalinen oikeudenmukaisuus), jotka luovat pohjan kaikille talous- ja yhteiskuntaelämän ja kansalaisyhteiskunnan toimille. Luottamusta talous- ja rahoitusjärjestelmien toimintaa kohtaan ei voida palauttaa pyrkimällä vaikuttamaan vain huonosti toimineisiin markkinamekanismeihin, vaan toimet tulee kohdentaa eurooppalaisiin makro- ja mikrotalouspolitiikkoihin.

4.2.6 Komitea on samaa mieltä tästä lähestymistavasta ongelmiin, mutta komission tiedonannossa ehdotetut ratkaisut vaikuttavat riittämättömiltä tai ainakin varsin tehottomilta niihin muutoksiin nähden, joita jäsenvaltioiden talouskasvun tukemiseksi pitäisi edistää eri maiden tuotantojärjestelmissä sekä EU:n ja kansainvälisen tason politiikoissa. Lisäksi kriisin kielteiset vaikutukset ovat olleet Euroopassa voimakkaammat kuin Yhdysvalloissa: Euroopan bkt on pienempi. Silti Yhdysvallat on reagoinut vahvalla ja yhtenäisellä ohjelmalla sekä laajemmilla ja tehokkaammilla julkisilla toimilla. EU:n pitäisi edistää yhtenäisten toimenpiteiden toteuttamista jäsenvaltioissa ja laatia siksi toinen, tehokkaampi ja yhtenäisempi toimenpidesuunnitelma.

4.2.7 ETSK pohtii tässä vain lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä Euroopan talouden elvyttämiseksi tarvittavia toimia ja katsoo, että EU:n ja jäsenvaltioiden tulisi kiinnittää huomiota ja ohjata määrärahoja ensisijaisesti pieneen määrään sellaisia toimia, joilla on suuri vaikutus eri markkinoihin ja yleensä talouden toimijoihin. Toimien tulisi kohdistua luottamuksen palauttamiseen rahoitusjärjestelmän toimintaa kohtaan, Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan parantamiseen, unionin keskeisten politiikkojen tarkistamiseen ja niiden jäsenvaltioiden tukemiseen, jotka kärsivät kriisistä eniten, aloittaen Itä-Euroopan maista.

Luottamuksen palauttaminen rahoitusjärjestelmän toimintaa kohtaan. Euroopan taloutta voidaan elvyttää vakauttamalla rahoitusmarkkinoita ja parantamalla niiden toimivuutta niin, että noudatetaan uusia sääntöjä ja uusia makro- ja mikrovalvontajärjestelmiä, joiden avulla markkinoiden normaali ja vastuullinen toiminta taataan kansainvälisesti. Rahoituslaitosten tulee palata talouskasvun edistämisen kannalta korvaamattomaan perinteiseen rooliinsa: rahoittamaan eri toimijoiden (yritykset, kotitaloudet, verkot ja palvelut, perusrakenteet, ympäristö ja energia) reaalista toimintaa.

4.2.8.1 Vielä on kuitenkin ratkaisematta ongelma, joka liittyy valtioiden mittaviin, valitettavasti välttämättömiin toimiin pankkijärjestelmän tukemiseksi. ETSK katsoo, ettei tällainen tilanne voi jatkua pitkään ja että tukitoimista luopumiseksi tulee laatia strategia, jonka yhteydessä pankkijärjestelmälle asetetaan systemaattisesti esimerkiksi sisäistä uudelleenjärjestelyä koskevia ehtoja ja taseeseen kirjattujen varantojen määrää lisätään ja laatua parannetaan. Strategian avulla tulee pyrkiä saamaan kansainväliset luotto- ja rahoitusmarkkinat uudelleen käyntiin riippumattomina ja avoimina, jotta kriisi ei toistuisi.

4.2.8.2 Komissio sekä Lontoossa kokoontuneet G20-maat, L'Aquilassa kokoontunut G8-ryhmä ja Pittsburghissa kokoontunut G20-ryhmä ovat toivoneet, että rahoitusalan toimien valvontaa ja avoimuutta parannettaisiin. Komissio ja neuvosto aikovat niin ikään esittää ehdotuksen Euroopan rahoitusjärjestelmän uudistamiseksi, ja ETSK antaa arvoa tällaiselle ehdotukselle. ETSK katsoo kuitenkin, että rahoitusvalvontaa varten mahdollisesti perustettavalla uudella riippumattomalla eurooppalaisella elimellä on oltava todellista toimivaltaa. (8)

4.2.8.3 Tämän pitäisi edistää Euroopan maiden erilaisten rahoitusvalvontalainsäädäntöjen yhtenäistämistä ja mahdollisuuksia sanktiotoimien toteuttamiseen niiden nojalla.

4.2.9 Euroopan talouden elvytyssuunnitelman parantaminen

4.2.9.1 ETSK on eräässä aiemmassa lausunnossaan (9) esittänyt, miten komission esittämää Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaa voitaisiin uudistaa perusteellisesti. Uudistus ei koskisi pelkästään eikä ensisijaisesti kriisin vakavuuteen nähden riittämättöminä pidettäviä määrärahoja vaan jäsenvaltioissa toteutettavien elvytystoimien jäsentelyn ja toteutuksen muuttamista.

4.2.9.2 Kun elvytystoimien piiriin kuuluvaa toimintaa valitaan, riippumatta siitä, mitä aloja nykyisin pidetään rahoitustarpeiltaan ensisijaisina (autoteollisuus, rakennusala, pk-yritykset jne.), tulee varmistaa käynnistettävien toimenpiteiden johdonmukaisuus ja yhtenäisyys sekä EU:n sisämarkkinasääntöjen tinkimätön noudattaminen.

4.2.9.3 Yksittäisten aloitteiden, jotka rahoitetaan osana EU:n elvytyssuunnitelmaa yhteisön talousarvion kiintiöstä tai kriisiyrityksille, -aloille tai -maille suunnattuihin ensiaputoimiin varatuista jäsenvaltioiden hallitusten kiintiöistä, ei tulisi missään tapauksessa johtaa siihen, että jotkin elinkeinot pääsevät etuoikeutettuun tai suojattuun asemaan muiden kustannuksella.

4.2.9.4 Sisämarkkinat ovat yksi tärkeimmistä Euroopan taloutta edistävistä tekijöistä, ja niitä vahvistamalla ja kehittämällä taataan parhaiten mahdollisuus tuotannollisen aloitekyvyn parantamiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. Elvytyssuunnitelman EU- ja jäsenvaltiotason toimia koordinoimalla ja valvomalla tulee osoittaa EU:n kansalaisille, että yhteisö kykenee hallinnoimaan rahoitustukia lainsäädäntönsä mukaisesti ja ottaen huomioon väestön sekä kriisin heikentämien alueiden edut.

4.2.9.5 ETSK:n mielestä tuotantotoiminnan tukemisessa on kiinnitettävä erityishuomiota pk-yrityksiin (laatimalla niiden osallistumista helpottava ja menettelyiltään yksinkertaisempi erityisrahoitussuunnitelma; vrt. esimerkiksi pk-yrityksiä tukeva Small Business Act -aloite). EU:n suunnitelmassa ei esitetä riittävän tarkasti, minkälaisia toimia pienten ja keskisuurten yritysten elvyttämiseksi on tarkoitus käynnistää. Pienten yritysten osuus EU:n kokonaistyöllisyydestä on erittäin merkittävä. ETSK katsoo, että aloitteiden makrotaloudellisessa viitekehyksessä on otettava huomioon maakohtaiset ja paikalliset erityispiirteet, erilaiset tiettyyn alaan liittyvät erikoistumisasteet sekä yritysten erilaiset uusien taitojen, innovatiivisten tekniikoiden ja palveluinfrastruktuurien tarpeet.

4.2.9.6 Ilman asianmukaista eurooppalaista ja kansallista pk-yritysten kasvunäkymien viitekehystä vaarana on toimien sirpaloituminen ja lokeroituminen, kuten aiemmin on jo tapahtunut. Tällöin tuloksena on, että kaikkia tuetaan, mutta ketään ei auteta laajentumaan tai parantamaan tarjottavien tuotteiden ja palvelujen laatua.

4.2.9.7 Lisäksi ETSK katsoo, että kriisistä selviämistä voitaisiin edistää lisäämällä yritysten, ammattiliittojen sekä osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden osallistumista työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ja yhteisneuvottelujen avulla.

4.2.10 Unionin keskeisten politiikkojen tarkistaminen

4.2.10.1 ETSK katsoo, että eurooppalaisten toimijoiden luottamuksen palautuminen edellyttää myös niiden toimintamallien syvällistä muuttamista, joita komissio soveltaa yhteisön politiikkojen hallinnoinnissa talous- ja yhteiskuntaelämän tärkeillä aloilla ja erityisesti koheesiopolitiikassa. ETSK on jo antanut koheesiopolitiikkaa käsittelevän lausunnon (10), jossa se ehdottaa lukuisia muutoksia.

4.2.10.2 Kaikissa Euroopan maissa meneillään oleva syvä talouskriisi, jonka ennustetaan mahdollisesti jatkuvan myös vuonna 2010, pakottaa uudistamaan radikaalisti rakennerahastojen (EAKR ja ESR) hallinnointia ja tarkistamaan ohjelmakaudeksi 2007–2013 suunniteltuja toimia. Komissio laatii parhaillaan muutosehdotuksia menettelyjen yksinkertaistamiseksi, maksatusten nopeuttamiseksi ja joidenkin alakohtaisten politiikkojen toiminta-alojen uudelleenmäärittelemiseksi, mutta nämä toimenpiteet eivät vielä riitä. Toimenpiteitä tarvitaan nykyisen kriisin uhkaaman EU:n koheesion ylläpitämiseksi.

4.2.10.3 ETSK kehottaa komissiota ryhtymään yhä laajempiin ponnisteluihin suunniteltujen toimien sovittamiseksi kansainvälisen kriisin muovaamaan uuteen todellisuuteen. Joka tapauksessa kyseisiä politiikkoja tulee pohtia uudelleen kautta linjan. Keskus- ja aluehallintojen erimielisyys kriisitilanteen helpottamiseen tarkoitettujen rakennerahastovarojen hallinnoinnista on yksi esimerkki niistä uusista seikoista, joita unionin vähäosaisimmille alueille tarkoitetun tuen uudelleenjärjestelyn yhteydessä tulee pohtia.

4.2.10.4 ETSK on sitä mieltä, että myös koheesiopolitiikassa kunkin tuensaajavaltion on määriteltävä erityiset alakohtaiset ja paikalliset painopisteet ohjatakseen yhteisön tuen ja maan omat resurssit taloudellisesti ja sosiaalisesti tehokkaimpiin ohjelmiin ja hankkeisiin. Koheesiopolitiikan suuntaviivojen tarkistamisen perusperiaatteina tulee olla johdonmukaisuus toimien valikoinnissa, yritystukipolitiikkojen koordinointi EU- ja jäsenvaltiotasolla sekä yhteiset ohjelmat erityiskoulutusta ja uusien taitojen kehittämistä varten.

4.2.10.5 Kaiken kaikkiaan kriisin tarjonnee EU:lle mahdollisuuden paitsi tehostaa nykyisten politiikkojensa hyödyntämistä myös käynnistää uusia: parantaa perusrakenteita ja käynnistää esimerkiksi ympäristöä ja uusien Euroopan laajuisten energia- ja viestintäverkkojen (esim. laajakaista) luomista koskeva suunnitelma eurooppalaisen julkisen rahoituksen (euro-obligaatioiden?) avulla. Tämä vauhdittaisi huomattavasti talouden elpymistä.

4.2.10.6 ETSK:n mielestä nyt on ainutlaatuinen tilaisuus pohtia syvällisesti uudelleen yhteisön talousarvion nykyistä rakennetta sekä laadullisesti että määrällisesti ja nostaa mahdollisesti asiantuntijaryhmän myötävaikutuksella keskusteluun veropolitiikka. Se on kasvun ja kehityksen kannalta perustavan tärkeä kysymys, jota EU-tasolla ei voida enää vältellä tai käyttää sosiaaliseen ja taloudelliseen polkumyyntiin.

4.2.11 Kriisistä eniten kärsivien jäsenvaltioiden tukeminen, aloittaen EU:hun kuuluvista Itä-Euroopan maista

4.2.11.1 ETSK katsoo, että vaikkei kriisin pahiten koettelemille maille luotaisikaan erillistä tukiperustaa (EU:n vaikutusvaltaisimmat maat torjuivat tämän ehdotuksen), komission tulee kuitenkin luoda mm. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin avulla sellaisten rahoitustoimien kokonaisuus, jotka kohdennetaan EU:n heikoimpien kansantalouksien vakauttamiseen tähtääviin aloitteisiin. Tätä työtä aloitellaankin jo. Tässä yhteydessä tulee kiinnittää erityishuomiota itäisiin maihin, ja niille on osoitettava erityistukia. Ehdotukselle erityistukien ohjaamisesta näille maille on monia perusteita. Ellei tukea anneta, vaarana on yhdentymisen toisen, laajentumista koskevan peruspilarin sortuminen (toisena ovat yhtenäismarkkinat).

4.2.11.2 EU:n joutuu lähikuukausina ja -vuosina ratkaisemaan varsin kiperiä kysymyksiä: talous- ja työllisyyskriisi, sosiaaliset konfliktit, käynnistettävät toimielinuudistukset ja sisäiset jäsenvaltioiden väliset erot. Kaikki tämä tapahtuu euroskeptisyyden alati voimistuessa puolueissa, monien EU-maiden hallituksissa ja EU-tason päätöksiin varsin tyytymättömien kansalaisten keskuudessa.

4.2.11.3 Luottamus Euroopan talous- ja sosiaalimalliin ja sen kykyyn löytää päteviä ja kaikkien jäsenvaltioiden etujen mukaisia ratkaisuja palautuu, jos EU tarttuu heikoimpien maiden ongelmiin ja auttaa niitä selviämään tämänhetkisistä ongelmistaan.

4.2.11.4 Monissa itäisissä maissa meneillään oleva luottoalan, rahoituspalvelujen ja tuotantoteollisuuden kriisi ei ole niin laaja, ettei EU pystyisi puuttumaan siihen. Suuri osa tästä toiminnasta on saanut alkunsa EU:n 15 jäsenvaltion tuen ja suorien investointien avulla, ja on vaikea kuvitella, että itäisiltä EU-mailta jäsenyyteen vaadittujen lähentymistoimien jälkeen nyt palattaisiin tapauskohtaiseen toimintamalliin ja vähimmäismääräisiin ja heikohkoihin taloudellisiin toimiin. Tämä on strateginen ja talouspoliittinen virhe, jota ei pystytä korjaamaan lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, ja laadultaan varsin huolestuttavaa poliittista lyhytnäköisyyttä, joka saattaa haitata Euroopan tulevaa yhdentymiskehitystä.

4.3 EU:n kansalaisten auttaminen

4.3.1 Kriisin jälkeen ”löydetään uusi tasapaino, joka sijaitsee kuitenkin aiempaa alemmalla tasolla: on pystyttävä madaltamaan elintasoa”. Jos tämä ennustus (11) toteutuu, ainoa selvä asia on niiden varmuus, jotka joutuvat entisestään ”madaltamaan” elintasoaan – toivottavasti vain lyhyeksi aikaa.

4.3.2 Tulee välttää sitä riskiä, että yritykset ja työllisyys joutuisivat taas markkinoiden pelastamisen maksumiehiksi, mutta pääoman liike kohti varmempia markkinoita veroja edelleen kiertäen jatkuisi. Tällöin työstä saatava tulo supistuisi edelleen, minkä seurauksena markkinatalous menettäisi sosiaalisen oikeutuksensa. Jotta näin ei kävisi, tulee vahvistaa ja laajentaa Euroopan sosiaalisen markkinatalouden mallia ja palauttaa ihminen talousjärjestelmän ytimeen.

4.3.3 ETSK katsookin, että jäsenvaltioiden hallitusten ja unionin tulisi kiinnittää nykyistä enemmän huomiota veropolitiikkaan ja edistää toimien koordinointia, jotta ei syntyisi yhtenäismarkkinoille sopimattomia olosuhde-eroja. Lisäksi tulisi suosia mieluummin veropohjaa laajentavia kuin verokantaa korottavia uudistuksia, joissa otetaan huomioon pikemminkin pääomat kuin yritysten toiminta ja työvoima.

4.3.4 Lisäksi tulee pyrkiä siihen, etteivät finanssikriisin seuraukset vaikuttaisi katastrofaalisesti jäsenvaltioiden eläkejärjestelmiin. Näin on tapahtunut Yhdysvalloissa, jossa eräille eläkejärjestelmiä hallinnoiville laitoksille on koitunut huomattavia tappioita hedgerahastojen kriisistä ja kyseisiin eläkejärjestelmiin liittyneille työntekijöille kertyneiden säästöjen arvo on puolittunut. ETSK katsoo, että tavoitteena tulee olla säädöspuitteiden laatiminen ja eläkemallien muokkaaminen EU:n kansalaisten ja eurooppalaisten työntekijöiden etujen suojelemiseksi.

4.3.5 Epäoikeudenmukaisuuden ja eriarvoisuuden lisääntyminen on kaventanut ja kaventanee edelleen liikkumavaraa. Se saattaa vaarantaa Euroopan maiden ja erityisesti hyvin suuresta demokratiavajeesta edelleen kärsivän EU:n kansanvaltaisuuden, sillä se heikentää kriisin taltuttamiseksi ja kestävän kehityksen edistämiseksi toteutettavien politiikkojen hyväksyntää köyhtyneiden keskuudessa.

4.3.6 ETSK katsoo, että nyt on oikea hetki ja EU:n tärkeä tilaisuus tuoda julki kansalaisläheisyytensä konkreettisin ja kouriintuntuvin aloittein, joiden kohderyhmänä ovat kriisin pahiten koettelemat kansalaiset, yritykset ja työntekijät.

Tässä yhteydessä tulee pyrkiä suojaamaan oikeuksia, ja EU:n onkin voitava toteuttaa omia sosiaalipoliittisia aloitteita. Sosiaalikysymys tulee ottaa täysipainoisesti huomioon kohdassa 4.4.3 tarkoitetussa strategisessa sopimuksessa. Lisäksi tulee toteuttaa talouspoliittisia toimia (mm. erityisrahoitus Lissabonin strategian toteuttamiseksi) ja tukea heikoimmassa asemassa olevia yrityksiä (EU:n ja jäsenvaltioiden tulee toteuttaa tällaista tukipolitiikkaa, ks. kohta 4.2).

4.3.7.1 Rakenteellisten työmarkkinatoimien avulla tulee lisätä työmarkkinoiden läpäisevyyttä ja osallistavuutta. Tässä yhteydessä tulee soveltaa EU-tasolla sovittuja sääntöjä ja hyödyntää ESR:ää, yksinkertaistaa menettelyjä ja aikaistaa maksatuksia.

4.3.7.2 Tulee toteuttaa toimia sellaisten yritysten tukemiseksi, jotka sitoutuvat toteuttamaan ja noudattamaan sosiaalisen vastuun periaatetta Euroopassa ja sosiaalilausekkeen periaatetta Euroopan ulkopuolella.

4.3.8 ETSK toivoo ja pyytää, että komissio edistäisi yhdessä eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten kanssa kaikin mahdollisin tavoin, esim. talouskannustimien (rakennerahastojen) avulla, sopimusten ja/tai muiden ratkaisujen tekemistä yrityksiin ja työntekijöihin kohdistuvien kriisin vaikutusten lieventämiseksi. Tässä yhteydessä tulee myös levittää hyviä käytäntöjä, joita muutamissa maissa on syntynyt.

4.3.9 ETSK pyytää neuvostoa antamaan tarvittavat säännökset, eurooppalaisen säännöstön, jossa määritellään toiminta-alat palkkaerojen kaventamiseksi ja uuden oikeudenmukaisen jaon vahvistamiseksi muillakin kuin rahoitusalalla. Palkkaerot ovat johtaneet eriarvoisuuden huimaan ja täysin perusteettomaan kasvuun. Osapuolten kanssa tulisi solmia eurooppalainen sopimus.

4.4 EU:n poliittisen ulottuvuuden aktivoiminen: kansalaisläheinen ja poliittinen EU

4.4.1 ETSK:n mielestä EU tarvitsee kriisin käsittelemiseksi ja voittamiseksi uusia päätöksentekovälineitä. Niiden puute on pääsyynä unionin toimintavajeeseen, joka uhkaa nyt marginalisoida EU:n verrattuna Kiinan ja Yhdysvaltojen kaltaisiin suurvaltoihin. ETSK katsookin, että EU:n täytyy varmistaa vaikka väliaikaisin keinoin konkreettinen toimintavalmiutensa, jotta tänä syvällisten muutosten aikana tehty työ ja ponnistelut eivät valu hukkaan.

Poliittinen hallintotapa: ETSK katsoo, että yhtenä pääsyynä nykyiseen kriisiin ovat poliittiset erimielisyydet ja virheet. Ilman yhtenäistä visiota politiikka on ollut voimatonta, minkä seurauksena unioni on luopunut johtavasta roolistaan sekä kansainvälisellä tasolla että Euroopassa. Tulokset ovat nyt kaikkien nähtävissä.

4.4.2.1 Kansainvälinen hallintotapa: EU:lla ei ole vielä yhteistä ulkopolitiikkaa eikä itsenäisiä kriisinhallintavaltuuksia, mutta ainakin euroalueen maiden tulisi esiintyä yhtenäisesti kansainvälisissä yhteyksissä ja erityisesti niissä elimissä, joita valmistaudutaan uudistamaan. Näin voitaisiin toimia muiden taloudellisten ja poliittisten yhteenliittymien vastapainona. EU on maailman suurin tavaroiden ja palvelujen markkina-alue sekä köyhimmille maille tarkoitetun julkisen kehitysavun merkittävin maksaja, ja sen valuutta euro on toiseksi tärkein kansainvälinen varantovaluutta. EU on siis monessa suhteessa talousjätti, mutta jos pohditaan unionin kykyä tehdä päätöksiä kansainvälisessä ympäristössä, se on poliittinen kääpiö. Tätä suoranaista paradoksia EU:n kansalaisten on mahdoton ymmärtää. Globaalin politiikan tulee päinvastoin saada yhä enemmän vaikutteita EU:n ehdotuksista ja ”arvoista”.

4.4.2.2 Valtion- ja hallitusten päämiesten onkin uskallettava tunnustaa tämä rajoitus ja asettaa itselleen kyseinen tavoite. Nyt he toimivat kuin kapteeniton joukkue, mistä on huomattavaa taloudellista ja poliittista haittaa. Tälle käsitykselle ei tarvitse hakea vahvistusta historiankirjoittajilta tai unionin perustajahahmoilta. (”Jos Eurooppa lopulta yhdentyisi, sen 400 miljoonaa asukasta saisivat nauttia rajattomasta onnesta, hyvinvoinnista ja kukoistuksesta”, sanoi Winston Churchill vuonna 1946.) Kriisin hallitsemiseksi tulisi laatia pikaisesti velvoittava sopimus, joka voidaan myöhemmin muuntaa yhteisömenetelmän mukaisesti, eikä päinvastoin, kuten nyt tapahtuu.

4.4.3 Talouden hallintotapa: Päätavoitteeksi tulee lisätä se, että EU:lle laaditaan välineitä yhteisten makrotalouspoliittisten ja alakohtaisten suuntaviivojen määrittelemiseksi ja kehittämiseksi (ainakin euroalueelle; tämä vaikuttaisi myönteisesti kaikkiin 27 jäsenvaltioon). EU:n rahapolitiikan rinnalle tulee luoda euroalueesta aloittaen yhteinen talouspolitiikka, johon sisältyy Euroopan etujen kannalta strategisten alojen toimia (mm. ympäristö, energia, innovointi, maahanmuutto, työllisyys, koheesio). Yhteistä talouspolitiikkaa ei voida enää rajoittaa pelkäksi koordinointipyrkimykseksi. Tulee laatia uusi kasvua, kestävää kehitystä, kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen sopimus, jossa annetaan arvoa erityisesti sosiaaliselle ja ympäristötietoiselle markkinataloudelle ja jolla pyritään täydentämään sisämarkkinoita Lissabonin strategian tavoitteiden mukaisesti.

4.4.4 Sosiaalinen hallintotapa: Eurooppalaisen sopimuksen keskeisiin tavoitteisiin tulee kuulua myös sosiaali- ja koheesiopolitiikka. EU:lla tulisi olla nykyistä laajemmat toimintamahdollisuudet sosiaalipolitiikan alalla (12) sosiaalisten perusoikeuksien vähimmäismäärästä tai -tasosta päättämiseksi. Kaikista näistä syistä tarvitaan nykyistä toimintakykyisempää Eurooppaa. Lähtökohdaksi tulee ottaa se seikka, että EU on alkujaan talouden alan hanke (EHTY, ETY ja euro), johon liittyy poliittisia tavoitteita.

4.4.5 ETSK katsookin, että nyt on paikallaan laajentaa kansalaisten, erityisesti nuorten, osallistumista EU:n rakentamiseen ja kokeilla uudenlaisia ruohonjuuritason osallistumismuotoja. Osallistumista ei saa jättää sattuman varaan. Julkiseen mielipiteeseen vaikuttaisi merkittävästi esimerkiksi se, että EU käynnistäisi tehokkaan ja pitkäjänteisen aloitteen, jossa kansalaiset ovat keskeisellä sijalla ja johon liittyy uusia osallistumismenettelyjä merkittävien EU-poliittisten päätösten tekemiseksi. Tämä olisi erinomainen tapa luoda yhteyksiä EU:n kansalaisten ja heitä palvelevien toimielinten välille ja edistäisi EU:n demokratiavajeen umpeen kuromista. Tätä unionin tulevaisuuden kannalta elintärkeää kysymystä ei voida enää lykätä, vaikka Lissabonin sopimus merkitseekin pientä edistysaskelta.

4.4.6 Eurooppalainen kansalaisyhteiskunta voi antaa merkittävän sysäyksen tähän suuntaan. Kansalaisyhteiskuntaan ei voida viitata sattumanvaraisesti, eikä sitä pidä käsitellä erillisenä ympäristönä tai käyttää vain viikunanlehtenä. Tämä on haaste ETSK:lle ja sen Eurooppa-ohjelmalle.

Bryssel 16. joulukuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Ks. ETSK:n lausunnot aiheista ”De Larosièren asiantuntijaryhmän raportti” (EUVL C 318, 23.12.2009, s. 57)

(2) Ks. ETSK:n lausunnot aiheista ”De Larosièren asiantuntijaryhmän raportti” (EUVL C 318, 23.12.2009, s. 57) ja ”Euroopan talouden elvytyssuunnitelma” (EUVL C 182, 4.8.2009, s. 71).

(3) Situation of the financial and banking system (”Rahoitus- ja pankkijärjestelmän tila”) – useissa eurooppalaisissa sanomalehdissä 4. syyskuuta 2009 julkaistu yhteisartikkeli: Ranskan talous-, teollisuus- ja työllisyysministeri Christine Lagarde, Ruotsin valtiovarainministeri Anders Borg, Alankomaiden valtiovarainministeri Wouter Bos, Luxemburgin valtiovarainministeri Jean-Claude Juncker, Espanjan valtiovarainministeri Elena Salgado Méndez, Saksan valtiovarainministeri Peer Steinbrück ja Italian valtiovarainministeri Giulio Tremonti.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus rahoitusjärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta yhteisössä ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta – KOM(2009) 499 lopullinen, 23.9.2009; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan pankkiviranomaisen perustamisesta – KOM(2009) 501 lopullinen, 23.9.2009; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan vakuutus- ja työeläkeviranomaisen perustamisesta – KOM(2009) 502 lopullinen, 23.9.2009; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen perustamisesta – KOM(2009) 503 lopullinen, 23.9.2009.

(5) Ks. alaviite 3.

(6) KOM(2009) 114 lopullinen, ”Elvytys Euroopassa”, 4.3.2009.

(7) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Työllisyyshuippukokouksen tulokset”, EUVL C 306, 16.12.2009, s. 70.

(8) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”De Larosièren asiantuntijaryhmän raportti”, EUVL C 318, 23.12.2009, s. 57. José Manuel Barroso esitti niin ikään tämänsuuntaisen näkemyksen ETSK:n täysistunnossa 30. syyskuuta 2009 pitämässään puheenvuorossa.

(9) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Euroopan talouden elvytyssuunnitelma”, EUVL C 182, 4.8.2009, s. 71.

(10) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle koheesiopolitiikan strategioita ja ohjelmia ohjelmakaudella 2007–2013 koskevien neuvottelujen tuloksista”, EUVL C 228, 22.9.2009, s. 141.

(11) Talousnobelisti John Nash, lokakuu 2008.

(12) José Manuel Barroso esitti niin ikään tämänsuuntaisen näkemyksen ETSK:n täysistunnossa 30. syyskuuta 2009 pitämässään puheenvuorossa.