Komission kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanosta vuosina 2001–2002 (komission 22. kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta) {SEC(2006)791} /* KOM/2006/0321 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 21.6.2006 KOM(2006) 321 lopullinen KOMISSION KERTOMUS tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanosta vuosina 2001–2002(komission 22. kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta){SEC(2006)791} TIIVISTELMÄ Tämä kertomus on kuudes komission kertomussarjassa, joka koskee neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanoa. Siinä tarkastellaan kehityssuuntia ja tilastotietoja jäsenvaltioiden vuosina 2001–2002 suorittamista tarkastus- ja valvontatoimista asetuksen (ETY) N:o 3820/85 ajo- ja lepoaikoja sekä taukoja koskevien säännösten osalta. Kertomus perustuu jäsenvaltioilta saatuihin tilastotietoihin ja sisältää jäsenvaltioiden näkemyksiä asetuksen täytäntöönpanosta. Kaikki jäsenvaltiot toimittivat komissiolle kyseistä ajanjaksoa koskevia tietoja. Valitettavasti eräät jäsenvaltiot eivät toimittaneet tietojaan asetetussa määräajassa. Toiset jäsenvaltiot eivät vieläkään erittele yhteenlaskettuja lukujaan, eivätkä niiden vastaukset ole yhdenmukaisia. Tämä on viivästyttänyt kertomuksen koostamista ja rajoittanut myös tilastotietojen varhaista ja tehokasta vertailua. Kymmenen jäsenvaltiota lisäsi tienvarsilla tarkastettujen työpäivien määrää, nimittäin Tanska, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Itävalta, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Muut jäsenvaltiot ilmoittivat tarkastettujen työpäivien määrää vähennetyn. Yleisesti tarkastettujen työpäivien yhteenlaskettu määrä (kotimaiset ja ulkomaiset kuljettajat yhteensä) kasvoi vuosina 2001–2002. Yksitoista jäsenvaltiota lisäsi tienvarsilla suoritettujen tarkastusten määrää, nimittäin Tanska, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Itävalta, Portugali, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Muissa oli vähennystä. Yleisesti yritysten tiloissa tarkastettujen kuljettajien määrä väheni. Kaikki jäsenvaltiot saavuttivat helposti ammattikuljettajien työpäivien tarkastukselle asetetun yhden prosentin perustavoitteen, ja Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta ylittivät kahden prosentin. Jäsenvaltiot ilmoittivat aloitteista, joihin on ryhdytty tämän kertomuksen tarkastelujaksolla ja sen jälkeen. Tanska, Norja, Suomi ja Ruotsi suorittivat yhdenmukaistettuja tarkastuksia viitekaudella. Komissio huomauttaa, että yhteistyö on edelleenkin poikkeuksellista , sillä useimmat jäsenvaltiot näyttävät tekevän keskinäistä yhteistyötä vain satunnaisesti. Työaikaa koskeva uusi yhteisön lainsäädäntö tuli voimaan 23. maaliskuuta 2005. Sillä täydennetään asetusta, mikä edustaa myönteistä kehitystä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkiin uusiin ajoneuvoihin asennetaan digitaalinen ajopiirturi vuoden 2006 alusta. Kirjattujen rikkomusten kokonaismäärän kasvu on kuitenkin jatkunut useissa jäsenvaltioissa. Erittäin kilpailluilla markkinoilla, jotka aiheuttavat yrityksille paineita pitää kustannukset kurissa, on ryhdyttävä toimiin keskeisten sääntöjen noudattamisen parantamiseksi. Euroopan valvontaelimet havaitsevat keskimäärin 1,69 rikkomusta jokaista sataa tarkastettua työpäivää kohti. Komissio rohkaiseekin lähestymään asiaa siten, että tähdätään entistä enemmän riskiarviointiin, koska käytettävissä olevat voimavarat ovat rajalliset. Nykytilanteen ei ilmeisestikään pidä antaa heikentyä. Yhteisön sosiaalisia normeja noudatetaan tieliikennealalla paremmin ainoastaan, jos säännöstö on nykyistä yhtenäisempi ja jäsenvaltiot panostavat ja investoivat nykyistä enemmän valvontatoimintaan. 1. JOHDANTO Tämä vuosia 2001–2002 koskeva kertomus on kuudes neuvoston asetukseen (ETY) N:o 3820/85[1] liittyvässä komission kertomussarjassa. Se perustuu tietoihin, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet käyttäen 22. helmikuuta 1993 tehdyn komission päätöksen[2] mukaista vakiolomaketta. Kaikki jäsenvaltiot toimittivat tiedot komissiolle vakiolomakkeella. Niiden vastaukset ovat suurimmalta osalta täydelliset, mutteivät vieläkään kaikki yhdenmukaisia, ja osa annetuista tiedoista oli hajanaisia tai osittain puutteellisia. Vastauksissa oli viiveitä, etenkin Irlannin kohdalla, ja Kreikan, Luxemburgin ja Portugalin tiedot olivat epätäydellisiä. Vakiolomakkeen käyttö auttaa kuitenkin komissiota analysoimaan ja vertaamaan tilastoja edellisen tarkastelujakson tietojen kanssa. Tässä kertomuksessa selostetaan myös jäsenvaltioiden ilmoittamia aloitteita ja viimeisimpiä yhteisön tason kehityssuuntia. 2. YHTEENVETOTAULUKOT 2.1. Tarkastukset: yhteenveto Tosiasiallisesti tarkastettujen työpäivien määrä suhteessa vaadittuun tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärään Jäsenvaltio | - a - Vaadittu tarkastet-tavien työ-päivien vä-himmäis-määrä | - b - Tarkastettu-jen työpäi-vien määrä (kotimaiset kuljettajat) | - c – Tarkastettu-jen työpäi-vien määrä (ulkomaiset kuljettajat) | - d - Tarkastettu-jen työpäi-vien määrä yhteensä | -e - Tarkastettujen työpäivien määrä suhteessa vaa-dittuun tarkas-tettavien työpäi-vien vähimmäis-määrään (d/a) | Itävalta | 439 090 | 477 155 | 231 478 | 708 633 | 1,61 | Belgia | 720 280 | 555 387 | 297 911 | 853 298 | 1,18 | Tanska | 209 000 | 280 595 | 28 193 | 308 788 | 1,48 | Suomi | 270 160 | 312 310 | 50 778 | 363 088 | 1,34 | Ranska | 2 500 000 | 5 999 030 | 1 176 688 | 7 175 718 | 2,87 | Saksa | 3 470 040 | 7 691 352 | 6 858 957 | 14 550 309 | 4,19 | Kreikka[3] | 4 883 | 34 616 | 5 512 | 40 128 | 8,21 | Irlanti | 585 046 | 873 123 | 2 038 | 875 161 | 1,49 | Italia | 2 189 651 | 4 191 031 | 130 898 | 4 321 929 | 1,97 | Luxemburg | 81 398 | 139 567 | 37 362 | 176 929 | 2,17 | Alankomaat | 546 922 | 541 430 | 56 666 | 598 096 | 1,09 | Portugali[4] | 585 077 | 650 224 | 1,11 | Espanja | 2 016 000 | 4 231 802 | 445 872 | 4 677 674 | 2,32 | Ruotsi | 440 000 | 464 456 | 89 717 | 554 173 | 1,25 | Yhdistynyt kuningaskunta | 2 061 880 | 3 985 245 | 183 230 | 4 168 475 | 2,02 | 2.2. Rikkomukset: yhteenveto Kirjattujen rikkomusten määrä: asetuksen (ETY) N:o 3820/85 6, 7, 8 ja 14 artikla Katsaus jäsenvaltioittain Jäsenvaltio | HENKILÖLIIKENNE | TAVARALIIKENNE | Yhteensä | 6 | Ajoajat | 425 327 | 7 | Tauot | 333 401 | 8 | Lepoajat | 416 783 | 14 | Liikenteen aikataulu ja työ-vuorolista | 7 868 | Yhteensä | 1 183 379 | 3. JÄSENVALTIOIDEN SUHTEET JA KESKINÄINEN YHTEISTYÖ Jotkin jäsenvaltiot näyttivät hyvää esimerkkiä ilmoittamalla yhdenmukaistetuista tarkastuksista. Ruotsi suoritti yhdenmukaistettuja tarkastuksia Tanskan, Norjan ja Suomen kanssa. Saksan poliisi, jolla oli Itävallan viranomaisten antama lupa tarkastaa ajoneuvoja Itävallan teillä, työskenteli Kundlin (Tiroli) tarkastuspiirissä yhdessä Itävallan poliisin kanssa. 4. PÄÄTELMÄT JA HUOMAUTUKSET 4.1. Jäsenvaltioiden ehdotukset Saksa ehdottaa uutta vakiomuotoista raportointilomaketta. Saksa suosittelee seuraavien tietojen sisällyttämistä lomakkeeseen: 1. Tavoite- ja tosiasiallisten määrien vertailu edellä olevan tai vastaavan lomakkeen pohjalta. Tällä hetkellä saavutusaste on määritettävissä ainoastaan lisälaskelmin. 2. Asetuksen (ETY) N:o 3821/85 rikkomiset. Mainitut rikkomukset ovat usein yhteydessä asetuksen (ETY) N:o 3820/85 rikkomisiin ja siitä syystä yhtä tärkeitä. 3. Katsaus asetuksen (ETY) N:o 3820/85 17 artiklassa säädettyyn tietojen vaihtoon ja direktiivin 88/599/ETY 5 artiklan mukaisesti sovittuun jäsenvaltioiden väliseen tarkastusyhteistyöhön. Kaikki jäsenvaltiot eivät ilmeisesti noudata tätä säännöstä, mitä ei voida pitää tyydyttävänä, ja komission olisikin otettava tämä seikka huomioon seurantatoimissaan. 4. Sen jälkeen kun asetus (ETY) N:o 3820/85 ja direktiivi 88/599/ETY sisällytettiin ETA-sopimukseen (EYVL L 1, 3.1.1994, s. 433), nämä säännökset koskevat myös EU:n ulkopuolisia Euroopan talousalueen sopimuskumppaneita. Vuoden 1993 vakiomuotoinen raportointilomake ei mahdollista soveltamista, sillä siinä erotetaan ainoastaan ETY-jäsenvaltiot ja kolmannet maat. Muut ETA-maat on siis sisällytettävä kolmansien maiden sarakkeeseen, vaikka niitä olisi käsiteltävä kuten EU:n (ETY) jäsenvaltioita siitä lähtien, kun asiaa koskevat säännökset on sisällytetty ETA-sopimukseen. Komissio aikoo ottaa tämän asian esille uuden asetuksen mukaisesti perustettavan komitean piirissä. 4.2. Komission päätelmät ja huomautukset Voimassaoleva lainsäädäntö antaa edelleenkin yhteisen yhteisön standardin tieliikenteen harjoittajien enimmäisajoaikojen ja lepoaikojen määrittämiselle. Sen täytäntöönpano jäsenvaltioissa on tärkeässä asemassa pyrittäessä parantamaan tieliikenteen turvallisuutta ja tasapuolista kilpailua unionin piirissä. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että jäsenvaltioilla on eriäviä käsityksiä tämän lainsäädännön tulkinnasta ja täytäntöönpanon valvonnasta. Tarkastusten tehokkuus ja tiheys vaihtelevat jäsenvaltioittain, ja niitä suorittavat usein eri viranomaiset eri painotuksia ja kansallisia sääntöjä noudattaen. Rikkomuksista määrättyjen seuraamusten ankaruusaste vaihtelee niin ikään. Osa jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ei ole yhdenmukaista, ja saattaakin olla varsin hankalaa suorittaa täsmällisiä vertailuja. Komissio on myös todennut tarvetta lisätä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä yhdenmukaisen valvonnan varmistamiseksi. Edellä kerrotuin perustein komissio on ehdottanut kolmea toimenpidettä ongelmien ratkaisemiseksi: ensinnä asetuksen tarkistamista sääntöjen yksinkertaistamiseksi, selventämiseksi ja ajantasaistamiseksi ja hiljattain direktiivin 88/599/ETY täytäntöönpanon valvonnan tarkistamista valvontatoimien määrän ja laadun nostamiseksi, valvontaviranomaisten yhteistyön lisäämiseksi jäsenvaltioissa ja niiden välillä ja valvontapainotusten selventämiseksi. Kolmanneksi komissio ponnistelee sellaisen digitaalisen ajopiirturin käyttöönoton varmistamiseksi, jonka avulla minimoidaan petokset ja mahdollistetaan nopea, täsmällinen ja yksityiskohtainen tiedonkirjaus, -tallennus ja -tarkastukset. 4.2.1. Tietoja toimitettiin entistä enemmän ja täydellisempinä, mutta toimittamisessa on edelleen ongelma Kaikki jäsenvaltiot toimittivat tietoja tätä kertomusta varten vakiolomakkeella, ja useimmat jäsenvaltiot onnistuivat antamaan entistä yksityiskohtaisempia tietoja. Komissio ei saa kuitenkaan tietoja ajoissa, mikä estää kattavan vertailun ja viivästyttää kertomuksen viimeistelyä. Komissio sai sellaisiakin tietoja, jotka eivät olleet vakiomuodossa, mikä niin ikään estää jäsenvaltioiden välisen kattavan vertailun. Tanska ei toimittanut komissiolle tietojaan yritysten tiloissa tarkastettujen kuljettajien lukumäärästä. Kreikka ei toimittanut tietoja rikkomuksista. Belgia ei aggregoinut tietojaan. Ranska tekee yhä eron Ranskassa ja muualla asuvien, eikä siis kotimaisten ja ulkomaisten kuljettajien välillä, mikä vaikeuttaa vertaamista muiden jäsenvaltioiden tilastoihin. Jäsenvaltioita muistutetaan siitä, että asetuksessa[5] paitsi asetetaan erityinen velvollisuus antaa nämä tiedot, myös vahvistetaan määräaika tietojen lähettämiseksi komissiolle eli kyseisen kaksivuotiskauden päättymistä seuraavan syyskuun 30. päivä. 4.2.2. Kaikki jäsenvaltiot saavuttivat vaaditun tarkastusten vähimmäismäärän Edelliseen raportointijaksoon (1999–2000)[6] verrattuna kuusi jäsenvaltiota kirjasi lisäystä tarkastusten lukumäärässä, nimittäin Saksa, Ranska, Alankomaat, Luxemburg, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta. Yleisesti kaikki jäsenvaltiot saavuttivat yhden prosentin perusstandardin. Saksa, Espanja ja Ranska tarkastivat edelleenkin yli kaksi prosenttia. Ajo- ja lepoaikoja koskevien rikkomusten määrä lisääntyi, kun taas muiden rikkomusten määrä väheni. Asetuksen 6 artiklan (ajoajat) vastaisten rikkomusten määrä laski ainoastaan Italiassa, Irlannissa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Lepoaikoja koskevien rikkomusten kokonaismäärä lisääntyi viime jaksoon verrattuna. Kirjatut taukoihin liittyvät rikkomukset vähenivät viime jaksosta (etenkin Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa). Asetuksen 14 artiklaa koskevien rikkomusten määrässä havaittiin myös laskua liikenteen aikataulujen ja työvuorolistojen osalta. Useimmat jäsenvaltiot toimittivat riittävät tiedot kyseistä jaksoa koskevista rikkomuksista. Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamissa tiedoissa oli edelleenkin vaikeutena lukujen kohdistaminen ajo- tai lepoaikoja taikka taukoja koskeviin rikkomuksiin. 4.2.3. Kirjattujen rikkomusten määrä lisääntyi useissa jäsenvaltioissa Tällä jaksolla rikkomusten kokonaismäärä lisääntyi joissakin jäsenvaltioissa, esimerkiksi Saksassa, Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä lisäys saattaa johtua useista eri tekijöistä: rikkomusten määrän todellinen kasvu, valvontaviranomaisten entistä tavoitteellisempi ponnistelu tai parempi tilastojen keruu. Tähän liittyy se seikka, että tarkastettujen työpäivien kokonaismäärä nousi Tanskassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kun taas tarkastettujen työpäivien kokonaismäärä laski Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa. Vaikka useat jäsenvaltiot raportoivat lisäyksestä, koko EU:ssa havaittujen rikkomusten kokonaismäärä näytti yleisesti nousseen vain hieman. Jaksolla 1999–2000 kirjattiin kaikkiaan 1 173 122 rikkomusta ja jaksolla 2000–2001 kaikkiaan 1 180 334 rikkomusta. Tarkastusten määrän lisääminen tai vähentäminen ei automaattisesti johda havaittujen rikkomusten määrän vastaavaan nousuun tai laskuun. Vaikka tämä suhde saattaa joissakin tapauksissa heijastaa tiheämpien valvontatoimien pelotevaikutusta, on ilmeistä, että monissa jäsenvaltioissa lisääntynyt valvontatoiminta nostaa yksinkertaisesti esiin kasvavan ongelman. 4.2.4. Rikkomusten havaitsemisaste vaihtelee suuresti Havaittujen rikkomusten kokonaismäärän suhde tarkastettujen työpäivien kokonaismäärään paljastaa suuria eroja siinä, miten jäsenvaltiot onnistuvat kohdistamaan tarkastuksensa potentiaalisiin sääntöjen rikkojiin. Ajalla 2001–2002 Itävalta, Saksa ja Suomi onnistuivat parhaiten. Itävallassa havaittiin 6,67, Saksassa 5,36 ja Suomessa 3,79 rikkomusta kyseisellä jaksolla sataa tarkastettua työpäivää kohti. Joissakin jäsenvaltioissa havaitsemistaso oli yli yksi rikkomus (Ranska, Italia ja Alankomaat) sataa tarkastettua työpäivää kohti, kun taas muut jäsenvaltiot eivät saavuttaneet tätä astetta. Suhdelukujen erot saattavat olla osoitus siitä, mitä hyötyjä on saavutettavissa jäsenvaltioiden välisestä kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihdosta sekä tehokkaimman ja kansallisiin oloihin parhaiten soveltuvan käytännön omaksumisesta koko unionissa. 4.2.5. Neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja 3821/85 tulkinta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden avulla jaksolla 2001–2002 Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei antanut neuvoston asetuksia (ETY) N:o 3820/85 ja 3821/85 koskevia tuomioita 1. tammikuuta 2001 ja 31. joulukuuta 2002 välisenä aikana. 4.2.6. Digitaalisen ajopiirturin käyttöönotto Komissio antoi 13. kesäkuuta 2002 asetuksen (EY) N:o 1360/2002 tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran. Komission asetuksen liite 1 B sisältää neuvoston asetuksella (EY) N:o 2135/98 käyttöönotetun digitaalisen ajopiirturin tekniset eritelmät. Voimassaolevien säännösten mukaan digitaalisen ajopiirturin oli määrä tulla pakolliseksi kaikkien jäsenvaltioiden kaikissa uusissa ajoneuvoissa 5. elokuuta 2004 jälkeen. Koska ajoneuvovalmistajien käytettävissä ei kuitenkaan ollut tyyppihyväksyttyjä digitaalisia ajopiirtureita tavoiteajankohtana 5. elokuuta 2003, käyttöönoton määräpäivää lykättiin 5. elokuuta 2005 asti siten, että siirtymäkausi päättyi 1. tammikuuta 2006. Määräaikaa pidennettiin toukokuuhun 2006, jotta voidaan ottaa huomioon vasta sovitun tieliikenteen sosiaalilainsäädännön sisältämät uudet säännökset. Digitaalisen ajopiirturin käyttöönoton päätavoite on parantaa valvontaa. Se on myös tärkeä kannustin tasapuolisten toimintaedellytysten luomiselle ja edistää asetuksen yhdenmukaista täytäntöönpanoa ja valvontakäytännön lähentymistä. Digitaalinen ajopiirturi pakottaa valvontaviranomaiset tarkistamaan huomattavasti tapoja, joilla ne valvovat sääntöjä ja saattavat sääntöjen rikkojat vastuuseen. Tästä asiasta on käynnistetty komission tukema hanke. Hankkeen avulla jäsenvaltiot pystyvät työstämään yhteiset täytäntöönpanosuunnitelmat ja tietojen vaihtomahdollisuudet ja kehittämään yhdenmukaisia ja entistä tehokkaampia ratkaisuja. Tuloksena on kuljettajan ajoaikasääntöjen valvonnan tehostaminen, jolla parannetaan merkittävästi tieliikenneturvallisuutta, kuljettajan työoloja ja tasapuolista kilpailua. Hankkeen loppuraportti esitettiin lokakuussa 2004, ja vuosina 2005–2008 toteutettavilla jatkotoimenpiteillä tuetaan täytäntöönpanoa uusissa jäsenvaltioissa ja suoritetaan perehdyttämis- ja tiedotustoimia (esim. verkkosivusto, käyttäjätuki). 4.2.7. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tarkistaminen Valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta liikennepolitiikasta vuoteen 2010: valintojen aika (KOM(2001) 370) komissio totesi seuraavaa: ”Tieliikennettä koskeva yhteisön lainsäädäntö on varsinkin työolosuhteiden osalta puutteellista. Ongelmaa pahentaa vielä se, että nykyistenkin sääntöjen soveltamisessa on vakavia puutteita. Säännöstön soveltamista vaikeuttavat osaltaan sen tulkinnassa esiintyvät vaihtelut. Sekä yhteisön että kansallisen lainsäädännön tehokkuus riippuu sen asianmukaisesta ja puolueettomasta soveltamisesta yhteisön koko alueella.” Tilanteen parantamiseksi komissio aikoo edistää yhteisön tieliikennelainsäädännön tehokasta ja yhdenmukaista tulkintaa, täytäntöönpanoa ja seurantaa. Yhdenmukaiseen tulkintaan tähdättiin uudella asetuksella[7]. Ehdotuksen päätavoitteena oli yksinkertaistaa ja selkeyttää asetus ja saattaa se ajan tasalle. Ehdotuksella vahvistetaan työnantajan vastuusäännöksiä, otetaan käyttöön tienvarsitarkastusten ekstraterritoriaalisuuden periaate ja vakavien rikkomusten yleisenä seuraamuksena ajoneuvon takavarikointi. Sillä perustetaan kansallisten valvontaviranomaisten edustajista muodostettu neuvoa-antava komitea edistämään jatkuvaa osallistumista ja sitoutumista asetuksen täytäntöönpanon valvontaan. Euroopan parlamentti ja neuvosto pääsivät viimein sopimukseen uudesta asetuksesta 2. helmikuuta 2006, ja se tulee voimaan 20 päivää julkaisemisensa jälkeen (luultavasti toukokuussa 2006). Sen säännökset ovat sovellettavissa vuoden kuluttua, lukuun ottamatta digitaalista ajopiirturia koskevia säännöksiä, joita voidaan soveltaa välittömästi. 4.2.8. Direktiivin 88/599/ETY tarkistaminen Direktiivin 88/599/ETY[8] tarkistusehdotuksellaan komissio tähtäsi niin ikään tarkastusten ja seuraamusten valvonnan, tehokkuuden ja yhdenmukaisuuden parantamiseen. Sen kolme tavoitetta olivat nostaa tarkastusten määrää ja laatua, kannustaa valvontaviranomaisia tiiviimpään yhteistyöhön ja puuttua seuraamusten yhdenmukaistamiskysymykseen. Tarkastusten määrän lisäämisen osalta niiden vähimmäisosuus nostetaan yhdestä prosentista kolmeen prosenttiin ammattikuljettajien työpäivien kokonaismäärästä. Tämän kokonaisosuuden sisällä tienvarsitarkastusten vähimmäisosuus nostetaan 15 prosentista 25 prosenttiin ja tiloissa tehtävien tarkastusten osuus 25 prosentista 50 prosenttiin. Tarkastusten laadun nostamiseksi ehdotuksessa kaavailtiin, että kussakin jäsenvaltiossa nimetään yksi koordinointia johtava valvontaelin, joka kehittää, julkaisee ja toteuttaa valvontastrategian. Valvontahenkilöstön käyttöön on annettava riittävät ja yhteentoimivat perusvälineet ja koulutusta yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Tieinfrastruktuuriin on sisällyttävä riittävästi pysähdyspaikkoja tai huoltoasemia tarkastusten suorittamista varten. Sekä pistotarkastuksissa että kohdennetuissa tarkastuksissa on käytettävä yhteistä riskiluokitusjärjestelmää. Jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten välinen yhteistyö varmistetaan lisäämällä yhdenmukaistettuja toimia, parantamalla tietojenvaihtoa sähköisen verkon avulla ja perustamalla valvontaviranomaisten pysyvä komitea selvittämään direktiivin täytäntöönpanoa, kannustamaan yhtenäiseen lähestymistapaan ja edistämään kuljetusalan ja viranomaisten välistä vuoropuhelua. Seuraamusten osalta ehdotuksella varmistettiin, että jäsenvaltiot sisällyttävät seuraamuksiin ja käyttävät niinä väliaikaista ajokieltoa tai yrityksen toimiluvan taikka ajokortin pysyvää tai tilapäistä peruuttamista tai rajoittamista. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Ehdotuksella pyritään myös oikeasuhteisten taloudellisten seuraamusten soveltamiseen koko kuljetusketjuun silloin, kun rikkomuksista koituu taloudellista hyötyä. Ehdotuksessa on myös luettelo yleisesti vakaviksi tunnustetuista rikkomuksista, joista on sen vuoksi määrättävä asianmukainen rangaistus. Euroopan parlamentti ja neuvosto pääsivät viimein sopimukseen uudesta asetuksesta 2. helmikuuta 2006. Se tulee voimaan 20 päivää julkaisemisensa jälkeen (toukokuussa 2006), ja jäsenvaltioilla on 30. päivään huhtikuuta 2007 aikaa saattaa se osaksi kansallista lainsäädäntöään. 4.2.9. Maantieliikennesektorin työaikojen soveltaminen: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/15/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/15/EY maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä annettiin 11. maaliskuuta 2002. Tämän direktiivin ja tieliikennealan yleisen työaikadirektiivin 2003/88/EY täytäntöönpano edellyttää niiden saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Alakohtaisen direktiivin 2002/15/EY voimaansaattamispäivä oli 23. maaliskuuta 2005. Kaksi jäsenvaltiota, Suomi ja Espanja, nostivat yhteisen kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa alakohtaisen direktiivin mitätöimiseksi osittain tai kokonaan. Tuomioistuin hylkäsi kanteen 4. syyskuuta 2004. Komissio on vakuuttunut siitä, että direktiivin tultua täytäntöönpannuksi kaikissa jäsenvaltioissa se auttaa parantamaan maantiekuljetuksia hoitavien henkilöiden sosiaalisia olosuhteita samoin kuin tieliikenteen turvallisuutta. 4.2.10. Loppuhuomautukset Ajo- ja lepoaikoja koskevien sääntöjen asianmukainen soveltaminen on kaikkien edun mukaista. Komissio kannustaa kaikkia jäsenvaltioita lisäämään tarkastusten määrää ja laatua ja vahvistamaan valvontaa kaikissa jäsenvaltioissa sekä tekemään yhteistyöaloitteita, joilla edistetään tietojen ja henkilöstön vaihtoa, ja suorittamaan yhteistoimia. Näillä toimilla tehostetaan valvontatoimia ja lisätään yhteisymmärrystä asetuksen täytäntöönpanossa. Jäsenvaltioita muistutetaan siitä, että asetuksessa paitsi asetetaan erityinen velvollisuus antaa tietoja, myös vahvistetaan määräaika niiden lähettämiseksi komissiolle eli kyseisen kaksivuotiskauden päättymistä seuraavan syyskuun 30. päivä. Komissio on rohkaistunut siitä, että kaikki jäsenvaltiot ovat saavuttaneet valvonnan vähimmäistason eli tarkastaneet yhden prosentin ammattikuljettajien työpäivistä. Ensimmäisen kerran kaikki myös toimittivat tiedot vakiomuodossa. Tulokset antavat kuitenkin aihetta huoleen. Rikkomuksia on liikaa, ja edellisiin kertomuksiin verrattuna määrä on kasvussa. Erittäin kilpailluilla markkinoilla, jotka aiheuttavat yrityksille paineita pitää kustannukset kurissa, on ryhdyttävä toimiin keskeisten sääntöjen noudattamisen parantamiseksi. Näistä syistä komissio pitää ratkaisevina perussääntöjen yksinkertaistamista, selkeyttämistä ja ajantasaistamista sekä valvontatoiminnan tehostamista koskevaa kahta ehdotusta, joihin liittyvistä lainsäädäntötoimista on nyt päästy sopimukseen. Se korostaa myös, että kuljetusala on kiinnostunut varmistamaan, että uusia työaikasääntöjä sovelletaan ja valvotaan yhdenmukaisesti ja tasapuolisesti koko unionissa kilpailun vääristymisen estämiseksi. Komissio olettaa niin ikään jäsenvaltioiden ryhtyneen tarvittaviin toimenpiteisiin digitaalisen ajopiirturin käyttöönottamiseksi. Ajopiirturin avulla mahdollistetaan asiattomalta käytöltä suojattu, pitkäaikainen tiedontallennus ja tietojen nopea ja täsmällinen lataaminen sekä tarkastus. Yhteisön sosiaalisia normeja noudatetaan tieliikennealalla paremmin ainoastaan, jos säännöstö on nykyistä johdonmukaisempi ja jäsenvaltiot panostavat ja investoivat nykyistä enemmän valvontatoimintaan. Komissio jatkaakin kuljetusalan kehityksen seuraamista kaikissa jäsenvaltioissa, jotta varmistetaan sosiaalilainsäädännön yhdenmukainen täytäntöönpano, kannustetaan hyvien toimintatapojen noudattamiseen ja nostetaan täytäntöönpanon valvonnan tasoja ja tehokkuutta. [1] EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1. [2] EYVL L 72, 25.3.1993, s. 33. [3] Komission laskelmien mukaan tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärän (a) pitäisi olla 9 766,40, joten Kreikka saavutti 4,1 prosentin valvontatason. [4] Tältä jaksolta oli tiedossa ainoastaan kokonaistilastot. [5] 16 artiklan 2 kohta. [6] KOM(2004) 360 lopullinen, 30.4.2004. [7] KOM(2001) 573 lopullinen, 12.10.2001. [8] KOM(2003) 628 lopullinen, 21.10.2003.