Komission tiedonanto sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperinnässä sovellettavasta korkotasosta

(2003/C 110/08)

EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(1) 14 artiklassa säädetään, että sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta. Takaisin perittävään tukeen lisätään korko, jonka suuruuden komissio vahvistaa. Korkoa maksetaan siitä päivästä alkaen, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti.

Jäsenvaltioille 22. helmikuuta 1995 lähettämässään kirjeessä komissio totesi, että käyvän korkotason mukaista korkoa käyttämällä sääntöjenvastaisesta tuesta tuensaajalle koituva aiheeton etu voidaan laskea tarkemmin tilanteen palauttamiseksi ennalleen. Komissio ilmoitti jäsenvaltioille, että se käyttää sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimistä koskevissa päätöksissään käyvän korkotason mukaisen koron perustana viitekorkoa, jota käytetään aluetukien nettoavustusekvivalenttia laskettaessa. Komission vakiintuneena käytäntönä on jo vuosien ajan ollut lisätä takaisinperimistä koskeviin päätöksiin lauseke, jossa edellytetään, että takaisinperittävään tukeen lisättävä korko määritetään aluetukien nettoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävän viitekoron perusteella.

Komissio ja jäsenvaltiot toimivat läheisessä yhteistyössä takaisinperimistä koskevien päätösten täytäntöönpanemiseksi. Tällöin on ratkaistava, sovelletaanko yksinkertaista korkoa vai lasketaanko korkoa korolle(2). Komissio pitää tarpeellisena selventää kiireellisesti kantaansa asiaan, kun otetaan huomioon sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisen tavoitteet ja sen asema perustamissopimuksen mukaisessa valtiontukien valvontajärjestelmässä.

Laajan yhteisön oikeuskäytännön perusteella(3) takaisinperintä on looginen seuraus tuen sääntöjenvastaisuudesta. Takaisinperinnän tarkoituksena on palauttaa aikaisemmin vallinnut tilanne. Maksamalla tuen takaisin tuensaaja menettää edun, jonka se sai markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna, ja samalla ennen tuen maksua vallinnut markkinatilanne palautuu ennalleen.

Markkinakäytännön mukaan yksinkertaista korkoa sovelletaan tavallisesti silloin, kun varojen saaja ei voi käyttää korkosummaa ennen tietyn kauden loppua (esim. jos korkoa maksetaan vasta tietyn ajan jälkeen). Korkoa korolle sovelletaan yleensä silloin, kun voidaan katsoa, että korkoa on maksettu saajalle jokaisena vuonna (tai jokaisella kaudella) ja se on kasvattanut näin alkuperäisen pääoman määrää. Tällöin varojen saaja saa korkoa myös kultakin kaudelta maksetusta korosta.

Käytännössä myönnetyn tuen muoto ja kunkin tuensaajan tilanne voi vaihdella. Jos tuki on johtanut liiallisiin korvauksiin, yrityksen tuesta saamaa hyötyä voidaan verrata talletukseen, josta yleensä maksetaan korkoa korolle. Jos tuki on investointitukea tietyille tukikelpoisille kustannuksille, tuella on voitu korvata vaihtoehtoinen rahoituslähde, joka yleensä myös edellyttäisi markkinaehtoista korkoa korolle. Jos tuki on toimintatukea, se vaikuttaa suoraan tuloslaskelmaan ja taseeseen ja sitä kautta talletettavina olevien varojen määrään. Vaikka tilanteet voivat vaihdella, näyttää kuitenkin siltä, että sääntöjenvastaisen tuen vaikutukset ovat samankaltaiset. Se tarjoaa tuensaajalle rahoitusta samanlaisin ehdoin kuin keskipitkän ajan koroton laina. Näin ollen vaikuttaa tarpeelliselta lasketa korkoa korolle, jotta voidaan varmistaa tilanteesta koituvien taloudellisten etujen täydellinen kompensointi.

Näin ollen komissio ilmoittaa jäsenvaltioille ja asianomaisille osapuolille, että kaikissa sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperintää koskevissa tulevissa päätöksissään komissio soveltaa aluetukien nettoavustusekvivalentin laskemisessa käytettävää viitekorkoa laskemalla korkoa korolle. Yleisen markkinakäytännön mukaan korkoa korolle lasketaan vuositasolla. Komissio odottaa, että jäsenvaltiot laskevat korkoa korolle myös parhaillaan täytäntöönpanon kohteena olevien päätösten osalta, ellei se ole yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden vastaista.

(1) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(2) Yksinkertainen korko lasketaan seuraavalla kaavalla: korko = (pääoma × korkokanta × vuosien lukumäärä). Koronkorko lasketaan seuraavalla kaavalla (kun korkoa korolle lasketaan vuosittain): korko = (pääoma (1 + korkokanta) vuosien lukumäärä) - pääoma.

(3) Ks. asia C-24/95, Land Rheinland-Pfalz v. Alcan (Kok. 1997, s. I-1591) ja asia T-459/93, Siemens v. komissio (Kok. 1995, s. II-1675).