KOMISSION KERTOMUS - Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2000

SISÄLLYSLUETTELO

1 Johdanto

2 Yleinen tarkastelu

2.1 Eroavuuksista huolimatta jäsenvaltiot yhtyvät tilintarkastustuomioistuimen yleiseen päätelmään

2.2 Joitakin uudistuksia - ei periaatteellisia kyseenalaistuksia

3 Alakohtainen analyysi

3.1 Omat varat

3.2 Yhteinen maatalouspolitiikka

3.3 Rakennetoimet

3.4 Muut luvut

4 Päätelmät

1 Johdanto

1. EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan 3 kohdan ja varainhoitoasetuksen 89 artiklan 8 kohdan mukaan komission seurantakertomuksessa on esitettävä toimenpiteet, joihin komissio on ryhtynyt niiden huomioiden johdosta, joita on esitetty vastuuvapauden myöntämisestä tehtyjen päätösten yhteydessä ja joita parlamentti on esittänyt menojen toteutumisesta, sekä niiden huomautusten perusteella, joita neuvosto on liittänyt vastuuvapauden myöntämisestä antamiinsa suosituksiin.

Vuonna 1996 Dublinissa pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta lähtien komissio on pyytänyt jäsenvaltiota moitteettoman ja tehokkaan taloushallinnon alalla tekemiensä päätelmien mukaisesti vastaamaan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa ja erityiskertomuksissa esitettyihin huomautuksiin sekä toimittamaan tiedot niistä toimenpiteistä, joihin jäsenvaltioissa on voitu ryhtyä. Nämä toimenpiteet täydentävät komission toteuttamia toimia.

2. Tilintarkastustuomioistuin antoi vuosikertomuksensa varainhoitovuodelta 2000 parlamentille 13. marraskuuta 2001. Samana päivänä kertomus esiteltiin neuvoston budjettikomitealle. Menettely perustui sopimukseen, joka tehtiin jäsenvaltioiden valtiovarainministerien henkilökohtaisten edustajien ryhmän 8. kesäkuuta 2001 pidetyssä kokouksessa. Kokouksessa sovitun mukaan jäsenvaltioille jäisi enemmän aikaa toimittaa vastauksensa vuosikertomukseen, mikäli tilintarkastustuomioistuimen huomautukset esitettäisiin aikaisessa vaiheessa. Siksi komissio lähetti 13. marraskuuta 2001 kaikille pysyville edustajille kirjeen, jossa se pyysi toimittamaan vastaukset ennen vuoden 2001 joulukuun loppua.

3. Jäsenvaltioiden vastauksia varten haluttiin luoda johdonmukaiset ja yhtenäiset puitteet, ja siksi komission pyyntöön liitettiin kyselylomake, joka oli laadittu tiiviissä yhteistyössä tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Lomakkeessa oli yleisluontoisia kysymyksiä varsinkin sellaisista aloista, joilla varainhoito toteutetaan yhteistyössä, luettelo vuosikertomuksessa esitetyistä kutakin jäsenvaltiota koskevista suorista maininnoista sekä yhteenveto DAS-virheistä (DAS = tarkastuslausuma) jäsenvaltioittain. Komission ja tilintarkastustuomioistuimen vahvistamilla yleisillä puitteilla oli kaksi tavoitetta:

- Jäsenvaltioille pyrittiin antamaan tilaisuus ottaa kantaa tilintarkastustuomioistuimen keskeisiin huomautuksiin. Jäsenvaltiot toimittavat kyllä tietoja tarkastusten yhteydessä (vastaukset tarkastushavaintoja koskeviin kirjeisiin), mutta muutoin ne osallistuvat varsin vähän vuosikertomuksen laadintaan, vaikka kuuluvatkin yhteisön määrärahojen tärkeimpiin hallinnoijiin. Näin ollen jäsenvaltioita pyydettiin esittämään vastauksensa niihin vuosikertomuksen kohtiin, jotka koskivat niitä suoraan (suorat maininnat, DAS-virheet), minkä lisäksi niitä kehotettiin myös ottamaan kantaa tilitarkastustuomioistuimen esittämiin yleisempiin huomautuksiin sellaisten alojen osalta, joilla varainhoito toteutetaan yhteistyössä.

- Lisäksi jäsenvaltiot voivat vastaustensa avulla täydentää tai kommentoida vastauksia, jotka komissio on esittänyt tilintarkastustuomioistuimen huomautusten perusteella. Tätä varten niitä pyydettiin esittämään täydentäviä tietoja tapauksista, jotka liittyvät jäsenvaltioissa toteutettuun varainhoitoon. Tässä yhteydessä jäsenvaltioilla oli myös tilaisuus ilmoittaa kantansa tilintarkastustuomioistuimen esittämiin suosituksiin.

4. Tämä kertomus perustuu jäsenvaltioiden esittämiin vastauksiin. On paikallaan korostaa, että yleisten puitteiden vahvistamisesta huolimatta vastaukset ovat varsin erilaisia sekä muodoltaan että sisällöltään. Yleisen tarkastelun (II) perusteella voidaan kuitenkin esittää tärkeimpiä kohtia, jotka tulevat selvästi esiin jäsenvaltioiden vastauksissa. Lisäksi rahoitusnäkymien otsakkeiden mukainen vastausten analyysi (III) osoittaa, että jäsenvaltiot ovat kiinnittäneet erityistä huomiota tiettyihin toiminta-aloihin.

2 Yleinen tarkastelu

Jäsenvaltioiden vastaukset koskevat lähinnä niitä vuosikertomuksen osia, jotka liittyvät suoranaisimmin kyseisiin valtioihin. Yleisen tarkastelun perusteella voidaan kuitenkin todeta kaksi merkittävää ominaispiirrettä. Ensinnäkin jäsenvaltioiden arvioissa tilintarkastustuomioistuimen huomautuksista ja päätelmistä on eroja. Toiseksi ehdotetut ja toteutetut korjaavat toimenpiteet rajoittuvat lähinnä nykyisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien täytäntöönpanon parantamiseen.

2.1 Eroavuuksista huolimatta jäsenvaltiot yhtyvät tilintarkastustuomioistuimen yleiseen päätelmään

Vastaukset voidaan jaotella kahteen ryhmään: vastaukset yleisiin kysymyksiin ja vastaukset yksittäisiä jäsenvaltioita koskeviin huomautuksiin.

- Jäsenvaltiot eivät kiistä yleisesti tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumaa eivätkä tilintarkastustuomioistuimen esittämää yleistä päätelmää, jonka mukaan merkittäviä heikkouksia on edelleen havaittavissa ja parannuksia tarvitaan vielä myös jäsenvaltioiden tasolla. Jäsenvaltiot hyväksyvät tilintarkastustuomioistuimen päätelmät myös tarkastuslausuman kvantitatiiviselta osalta (virheiden esiintyvyys) samoin kuin järjestelmien tarkastuksista saatujen tulosten osalta. Vaikka tilintarkastustuomioistuimen tarkastamat pääasialliset järjestelmät (maatalousalan yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, asetus (EY) N:o 2064/97 rakennerahastojen alalla) katsotaan kaiken kaikkiaan tyydyttäviksi, jäsenvaltiot toteavat, että oikeudellista kehystä voitaisiin parantaa.

- Useat jäsenvaltiot kiistävät tilintarkastustuomioistuimen tarkastustulokset ja päätelmät, jotka liittyvät suoraan niiden itsensä toteuttamaan hallinnointiin. Näkemyserot ovat erityisen selviä virheiden kohdalla. Vaikka vastauksissa ei ole käsitelty kaikkia virheitä, niistä käy kuitenkin ilmi, että kiistettyjen virheiden lukumäärä on huomattava. Jäsenvaltioiden vastauksissa käsitellään 70 prosenttia niille ilmoitetuista virheistä, joita oli yhteensä 109. Jäsenvaltiot kiistävät vastauksissaan yhden kolmasosan maatalousalan virheistä ja yhden neljäsosan rakennetoimia koskevista virheistä. Näin jäsenvaltiot kiistävät yhteensä neljäsosan tilintarkastustuomioistuimen toteamista virheistä. Vastauksista ilmenee, että jäsenvaltiot eivät ole samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa tosiseikoista eivätkä säädöstulkinnoista. Tilintarkastustuomioistuimen huomautuksia koskevat näkemyserot ovat osin ristiriitaisia, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltiot hyväksyvät yleisesti DASin samoin kuin arvostelun, joka koskee suurta virheiden esiintyvyyttä. Lisäksi osa jäsenvaltioista katsoo, että menetelmät, joita tilintarkastustuomioistuin soveltaa DASin yhteydessä, ovat kahdessa suhteessa epävarmoja. Rivien välistä voi päätellä, että näiden jäsenvaltioiden mielestä tilintarkastustuomioistuin ei ota riittävästi huomioon niiden esittämiä vastauksia ja huomautuksia. Syynä tähän on kuulemismenettelyn puuttuminen, joka johtuu erittäin tiukasta aikataulusta. Vakavampaa on se, että joidenkin jäsenvaltioiden näkemyksen mukaan tilintarkastustuomioistuin tekee yleisiä päätelmiä vähämerkityksisten tapausten perusteella, joihin liittyvät virheet ovat toisinaan erittäin vähäisiä.

2.2 Joitakin uudistuksia - ei periaatteellisia kyseenalaistuksia

Kun tarkastellaan yhteistyössä hallinnoitavaa osuutta yhteisön talousarviosta, voidaan todeta, että tilintarkastustuomioistuimen havaitsemien ongelmien ratkaiseminen riippuu suurelta osin kansallisilla tasolla toteutettavista toimista. Siksi jäsenvaltioita pyydettiin esittämään toteutetut tai kaavaillut korjaavat toimet riippumatta siitä, liittyvätkö ne pelkästään yksittäistapauksiin vai painottuvatko ne hallinnointi- ja valvontajärjestelmien täytäntöönpanoon. Lisäksi jäsenvaltioita pyydettiin laajentamaan tarkastelua ja esittämään käsityksensä siitä, mitkä uudistukset on syytä toteuttaa yhteisön tasolla.

2.2.1 Jäsenvaltioissa toteutetut uudistukset ja korjaukset

Aluksi on syytä todeta, että jäsenvaltioiden ja tilintarkastustuomioistuimen välisten näkemyserojen vuoksi osaan esiin tuoduista ongelmista ei ole reagoitu lainkaan.

Kun jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tilintarkastustuomioistuimen esittämän arvostelun, ne ovat toteuttaneet lähinnä kolmen tyyppisiä toimia:

- Hallinnointi- ja valvontajärjestelmät saatetaan asianmukaiseen kuntoon, jos järjestelmät ovat puuttuneet tai jos ne ovat olleet keskeneräisiä tai puutteellisia. Maatalouden alalla jatketaan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän täytäntöönpanoa esimerkiksi ottamalla käyttöön tai parantamalla järjestelmän toimivuuden edellyttämiä välineitä (tietokannat, kuten Kreikan oliivirekisteri; paikalla suoritettavien tarkastusten lisääminen Alankomaissa, karjarekisterin parantaminen Irlannissa jne.). Lisäksi tilintarkastustuomioistuimen esittämän arvostelun perusteella on toteutettu toimenpiteitä useissa valtioissa, joissa on säännöllisesti esiintynyt maidon lisämaksuun liittyviä ongelmia (Kreikka ja Italia).

- Pyritään selventämään tilannetta, jotta käytössä olevia menettelyjä voidaan soveltaa entistä paremmin. Monet jäsenvaltiot ovat julkaisseet käsikirjoja ja tulkintaohjeita sekä järjestäneet koulutusta varmistaakseen, että yhteisön säännöksiä sovelletaan yhtenäisesti ja tehokkaasti. Näiden toimien ohella on säännöllisesti selvennetty toimivaltakysymyksiä jäsenvaltioiden hallinnossa sekä käsitelty ja tehostettu sisäisiä menettelyjä. Tämän suuntaisia toimenpiteitä on toteutettu esimerkiksi rakennerahastojen tarkastusten alalla (asetuksen (EY) N:o 2064/97 täytäntöönpano Ranskassa, Ruotsissa ja Alankomaissa) ja polkumyyntitullien soveltamisen alalla (Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi).

- Joissakin tapauksissa jäsenvaltiot ovat tehneet perusteellisia tarkistuksia omaan lainsäädäntöönsä. Esimerkiksi Kreikka ja Ruotsi ovat tilintarkastustuomioistuimen toistuvien huomautusten vuoksi poistaneet kansalliset säännökset, jotka johtivat suorista maataloustuista tehtäviin vähennyksiin.

- Jäsenvaltioiden suunnittelemien tai toteuttamien toimenpiteiden joukosta on syytä mainita erikseen Alankomaiden aloite. Aloite koskee lakiesitystä, jonka tarkoituksena on selventää ja jäsentää vastuualue- ja tehtäväketjua keskushallinnon sekä yhteisön määrärahoja hallinnoivien tahojen välillä. Lakiesityksessä on kolme keskeistä säännöstä, joiden mukaan hallituksella on yleinen oikeus saada tietoja hallinnoiduista määrärahoista ja toimivalta antaa ohjeita hallinnoinnista vastaaville julkishallinnon elimille sekä toteuttaa korjaavia toimenpiteitä silloin, kun valtion voidaan katsoa olevan vastuussa julkishallinnon elinten hoitamista hallinnointitoimista.

2.2.2 Yhteisön tasolla suunnitellut yksittäiset uudistukset

Jäsenvaltioiden vastausten mukaan yhteisön säännöstö on kaiken kaikkiaan tyydyttävä ja takaa yleensä asianmukaiset toimintapuitteet. Osa jäsenvaltioista haluaisi kuitenkin, että toteutetaan joitakin kohdennettuja uudistuksia, varsinkin sellaisissa tapauksissa, joissa on jo sovittu voimassa olevan säännöstön uudelleentarkastelusta. Maatalousalalla kyseessä ovat etenkin hedelmien ja vihannesten yhteinen markkinajärjestely (Ranska ja Portugali) sekä lampaan- ja vuohenliha-alan yhteinen markkinajärjestely (Yhdistynyt kuningaskunta). Jotkin jäsenvaltiot ovat ottaneet kantaa henkilöstömenoihin ja esittäneet, että käsittelyyn olisi otettava muun muassa seuraavat osa-alueet: aiempien ansioiden huomioon ottaminen palkkauksessa (Ranska), elinikäisen viran periaate (Ruotsi) ja palvelukseenottomenettelyt (Saksa). Pyyntöjä ovat kuitenkin esittäneet vain harvat jäsenvaltiot, eikä pyyntöjen perusteella voida päätellä, kannattavatko useimmat valtiot tiettyä toimea.

Monet jäsenvaltiot ovat todenneet, että ne kiinnittävät erityistä huomiota komission käynnistämään uudistusprosessiin, varsinkin varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimiseen. Vaikka jäsenvaltiot eivät vastauksissaan ota suoranaisesti kantaa komission ehdotukseen, vastauksista ilmenee, että uudistusten odotetaan johtavan tilanteen huomattavaan parantumiseen ja useiden tilintarkastustuomioistuimen toteamien heikkouksien korjaamiseen.

2.2.3 Komission koordinointitehtävien vahvistaminen aloilla, joilla varainhoito toteutetaan yhteistyössä

Useimmat jäsenvaltiot katsovat, että merkittävä osa kansallisessa hallinnossa havaituista vaikeuksista ja virheistä johtuu monimutkaisesta yhteisön säännöstöstä. Säännöstön monimutkaisuus - ja joidenkin jäsenvaltioiden mukaan sen muuttuvuus - aiheuttaa vastausten mukaan helposti virheellisiä tulkintoja ja sitä kautta sääntöjenvastaisia käytäntöjä. Siksi valtaosa jäsenvaltioista painottaa kahden täydentävän toimen tärkeyttä:

- Yhteisön säännöksiä olisi yksinkertaistettava ja selkeytettävä siten, että helpotetaan hallinnoinnista vastaavien elinten ja lopullisten edunsaajien työtä. Tästä näkökulmasta katsottuna voidaan todeta, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän alalla äskettäin toteutettu säädösuudistus on, jollei esikuvallinen, niin ainakin merkittävä askel oikeaan suuntaan. Kritiikin kohteena ovat selvästi useimmin ne säädökset, joiden soveltamista tilintarkastustuomioistuin on ankarimmin arvostellut ja joita käsitellään keskeisessä osassa jäsenvaltioiden tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen antamia vastauksia (polkumyyntitullit, yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, asetukseen (EY) N:o 2064/97 perustuvat valvontanormit ja -menettelyt).

- Yksinkertaistamistoimien lisäksi monet jäsenvaltiot odottavat komissiolta apua säädösten tulkinnassa ja työn koordinoinnissa ja tiedottamista muun muassa parhaista toimintatavoista. Jos komissio osallistuisi nykyistä enemmän yhteistyössä toteutettuun hallinnointiin, voimassa olevia sääntöjä pystyttäisiin soveltamaan entistä yhtenäisemmin ja paremmin.

3 Alakohtainen analyysi

3.1 Omat varat

Kahdessa vuosikertomuksen kohdassa käsitellään omiin varoihin liittyvää jäsenvaltioiden toimintaa: polkumyyntitoimenpiteet ja jäsenvaltioiden erillinen kirjanpito (B-kirjanpito).

3.1.1 Polkumyyntitullit

Tilintarkastustuomioistuin tuo kertomuksessaan esiin useissa jäsenvaltioissa havaittuja heikkouksia, jotka koskevat varsinkin valvontaa, polkumyyntitullien taannehtivaa kantamista sekä keskinäisen avunannon viestien riittämätöntä seurantaa.

Jäsenvaltiot ovat yleisesti hyväksyneet tilintarkastustuomioistuimen esittämän arvostelun ja ilmoittaneet, että ne toteuttavat toimenpiteitä tärkeimpien havaittujen ongelmien ratkaisemiseksi. Irlanti huomautti kuitenkin vastauksessaan, että sen käytäntö oli todettu tyydyttäväksi komission toimittamassa tarkastuksessa.

Esimerkiksi Ranskassa on viimeksi kuluneiden kahden vuoden aikana päätetty keskittyä tullin toiminnassa entistä enemmän polkumyyntitullien valvontaan. Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Portugalissa on päätetty pyrkiä ratkaisemaan tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat ongelmat esimerkiksi ottamalla sisäiset menettelyt uudelleen tarkasteltaviksi. Tällä tavoin on määrä tehostaa polkumyyntitullien hallinnointia ja kantamista (Yhdistynyt kuningaskunta), parantaa valvontaa käyttämällä sen perustana entistä useammin riskianalyysiä (Portugali) ja parantaa keskinäisen avunannon viestien käsittelyä (Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta). Ongelmia on tarkoitus karsia myös koulutus- ja tiedotustoimien avulla. Ruotsi on puolestaan päättänyt selventää kansallisen ja alueellisen hallintonsa vastuualueet taannehtivasti kannettavien polkumyyntitullien osalta.

Sen sijaan Italia katsoo vastauksessaan, että sen harjoittama valvonta on tehokasta.

Alankomaiden vastauksessa muistutetaan, ettei maa ole vielä saanut pyytämiään ohjeita polkumyyntitullien soveltamisesta peräkkäisten myyntien tapauksessa.

3.1.2 Erillinen kirjanpito

Tilintarkastustuomioistuimen huomautukset kohdistuvat lähinnä kahteen epäkohtaan: erillisen kirjanpidon pitämiseen liittyviin heikkouksiin ja tiettyjen erien kirjaamiseen B-kirjanpitoon. Tilintarkastustuomioistuin muistuttaa, että tämän perusteella voitaisiin käynnistää rikkomisesta johtuva menettely useita jäsenvaltioita vastaan.

Jäsenvaltioiden näkemykset vaihtelevat:

Jotkin jäsenvaltiot hyväksyvät arvostelun ja ovat toteuttaneet tai toteuttamassa korjauksia. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta toteuttaa parannuksia, joiden avulla se uskoo havaittujen ongelmien ratkeavan 31. maaliskuuta 2002 mennessä. Alankomaissa tarkastellaan parhaillaan, miltä osin kirjanpitomenettelyt eivät vastaa säännöksiä, ja onko tämä aiheuttanut viivästyksiä varojen asettamisessa komission käyttöön.

Tanska sitä vastoin katsoo, ettei sen noudattama kirjanpitokäytäntö ole yhteisön säännösten vastainen. Tanska esittää muun muassa asetuksista (ETY, Euratom) N:o 1552/89 ja (EY, Euratom) N:o 1150/2000 komission ja tilintarkastustuomioistuimen tulkinnasta poikkeavan tulkinnan. Toisin kuin tilintarkastustuomioistuin, Tanska katsoo, että passitustoimista syntyneet tullivelat kuuluu kirjata B-kirjanpitoon, kunnes kyseiset määrät on saatu perittyä. Itävalta ja Saksa yhtyvät Tanskan kantaan ja toteavat muun muassa, että jäsenvaltioiden ei pidä olla velvollisia siirtämään varoja, joita ne eivät ole vielä saaneet. Saksaa vastaan on vireillä erillisen kirjanpidon hoitamiseen liittyvien jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskeva menettely. Saksa katsoo kuitenkin, että sen soveltama käytäntö on sääntöjen mukainen.

3.1.3 Arvonlisävero

Ainoastaan kaksi jäsenvaltiota on ottanut kantaa alv-kysymyksiin. Valtiot ovat Saksa ja Italia, joissa on erään komission raportin mukaan arvonlisäveron perintään liittyviä ongelmia. Italia ei ole maininnut tätä näkökohtaa, vaan se on viitannut hallinnolliseen yhteistyöhön liittyviin vaikeuksiin, jotka johtuvat voimassa olevien säännösten monimutkaisuudesta. Italian mukaan säännöksiä on muutettava, mikä onkin suunnitteilla.

Saksa on sitä vastoin toistanut komission väitteitä koskevan kantansa, jonka mukaan komission analyysi perustuu perittävää arvonlisäveroa koskevaan teoreettiseen laskelmaan. Saksa ei pidä laskelmaa pätevänä, koska komission käyttämän indikaattorin mukaan laskettua vero poikkeaa varsin huomattavasti summista, jotka tosiasiassa voidaan periä.

3.2 Yhteinen maatalouspolitiikka

3.2.1 Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä

Kaikki jäsenvaltiot yhtyvät tilintarkastustuomioistuimen näkemykseen, jonka mukaan yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä on hyvä ja tarpeellinen maatalousmenojen hallinnoinnin väline. Useat jäsenvaltiot kuitenkin katsovat, että järjestelmää on parannettava, jotta sitä olisi helpompi soveltaa kansallisella tasolla. Viisi jäsenvaltiota (Tanska, Ranska, Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi) toteaa, että järjestelmää on yksinkertaistettava edelleen, jotta säännöksiä olisi helpompi tulkita ja voitaisiin välttää eräät kansallisella tasolla havaitut virheet. Kaksi jäsenvaltiota (Ranska ja Alankomaat) katsoo, että komission olisi tarjottava enemmän tukea ja koordinoitava toimintaa entistä aktiivisemmin.

Lisäksi monet jäsenvaltiot korostavat, että havaittujen epäkohtien korjaamiseksi on jo ryhdytty toimenpiteisiin. Korjauksia on suoritettu muun muassa Alankomaissa (paikalla toimitettavien tarkastusten lisääminen ja tietokantojen parantaminen) ja Itävallassa (keskuspalvelimen perustaminen ja maaseudun kehittämiseen liittyvien menojen hallinnointijärjestelmän parantaminen).

3.2.2 Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen

Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa luvussa tarkastellaan komission päätöksiä ja kansallisella tasolla ilmenneitä ongelmia. Seuraavassa esitetään joitakin merkittäviä tapauksia, joiden kohdalla jäsenvaltiot eivät yhdy komission kantaan:

- Pellava-ala: Sekä tilintarkastustuomioistuin että vastuuvapauden myöntämisestä vastaava viranomainen ovat kiinnittäneet eritystä huomiota pellava-alaan. Yksi esiin tulleista näkökohdista - petostapauksia mukaan lukematta - koskee pellavan viljelyä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistynyt kuningaskunta toteaa, ettei se yhdy tilintarkastustuomioistuimen päätelmiin eikä varsinkaan päätelmään, jonka mukaan sen alueella kasvatettu pellavalajike ei ole tukikelpoinen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että ne ovat kaikilta osin noudattaneet kokeellisia lajikkeita koskevia säännöksiä muun muassa viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon kirjaamisen edellyttämien testien osalta. Lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta huomauttaa kysynnän puutteesta, että viljelyaloja on rajoitettu nimenomaan asetuksen (EY) N:o 1673/2000 perusteella. Espanja ei ole ottanut suoraan kantaa tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin. Se on ainoastaan todennut valmistelevansa vastauksia rahoituskorjausta koskevaan komission ehdotukseen sekä OLAFin raporttiin.

- Maksajavirastot: Tilintarkastustuomioistuimen mukaan joidenkin maksajavirastojen virheprosentti on liian korkea, minkä osa jäsenvaltioista puolestaan kiistää. Esimerkiksi Ranska toteaa, että tilintarkastustuomioistuin on katsonut virheiksi tapauksia, joissa havaitut sääntöjenvastaisuudet ovat johtaneet hallinnollisiin tarkastuksiin. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan joissakin maksajavirastoissa on ilmennyt puutteita saatavien perinnässä. Yhdistynyt kuningaskunta toteaa jo korjanneensa tilanteen. Espanja puolestaan katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen esittämä arvostelu on perusteetonta, ja viittaa komission toimittaman tarkastukseen myönteisiin tuloksiin.

- Tarkastusten toimittaminen ja kirjausketjun seuranta: Tilintarkastustuomioistuin on havainnut ongelmia jäsenvaltioiden toimittamassa valvonnassa sekä näihin liittyvissä komission toimissa varsinkin kiinteämääräisten oikaisujen osalta. Ottamatta kantaa tähän asiaan, eräs jäsenvaltio (Tanska) toteaa, ettei se yhdy tilintarkastustuomioistuimen analyysiin Tanskan toimittamista tarkastuksista vientitukien alalla. Tanska mainitsee kuitenkin, että tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen taustalla olevia vaikeuksia on pystytty ratkaisemaan tapauskohtaisten toimenpiteiden avulla. Eräs toinen jäsenvaltio (Portugali) myöntää, että tilintarkastustuomioistuimen esittämä arvostelu pitää paikkansa, ja toteaa suorittaneensa tarvittavat toimenpiteet varsinkin tarkastusten laadun takaamiseksi (lampaita ja vuohia koskeva rekisteri, yhdenmukaistetun tarkastusjärjestelmän perustaminen yhteisön tukia varten, nautojen rekisteröinti- ja tunnistusjärjestelmän saaminen käyttövalmiiksi maaliskuussa 2001). Kreikka on puolestaan muuttanut suorien tukien maksutapaa (pankkisiirrot) helpommin seurattavan kirjausketjun aikaan saamiseksi.

3.2.3 Aiempien huomautusten seuranta

Lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn osalta monet jäsenvaltiot, muun muassa Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta, toteavat olevansa tyytyväisiä komission käynnistämiin uudistuksiin. Kannanottoja esittäneet valtiot suhtautuvat myönteisesti tukien määritystavan muuttamiseen, jonka myötä on tarkoitus siirtyä kiinteisiin tukiin.

Hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä koskevat näkemykset vaihtelevat. Monet jäsenvaltiot (Ranska ja Portugali) yhtyvät tilintarkastustuomioistuimen esittämään arvioon, jonka mukaan järjestelmää on vielä uudistettava. Ranska toivoo, että kilpailukykyä koskeviin ongelmiin löydetään ratkaisu, ja Portugali katsoo, että tuottajajärjestöjen asemaa on vahvistettava. Alankomaiden viranomaiset ilmoittavat panneensa merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, mutta katsovat, että vuoden 1996 uudistuksella on päästy tavoitteeseen eli tuotteiden markkinoilta poistamiseen liittyvien menojen supistamiseen. Espanja esittää eriävän mielipiteensä erityisesti niihin tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin, joissa arvostellaan tarkastusten riittämättömyyttä ja eräitä epäjohdonmukaisuuksia (tuotteiden markkinoilta poistamiseen myönnettyjen tukien ja tuotantotukien välinen ristiriita).

Alankomaiden vastauksessa otetaan kantaa perunatärkkelystä ja viljatärkkelystä koskevaan erityiskertomukseen ja todetaan, että maassa on asiamukainen valvontajärjestelmä.

3.2.4 Muut maatalousalaa koskevat kysymykset

Budjettihallinto kuuluu suurelta osin komission toimivaltaan. Jotkin jäsenvaltiot ovat kuitenkin halunneet tuoda esiin näkemyksiään maidon lisämaksusta (ennakkomaksun vähentämisestä). Portugali katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen esittämä, sitä koskeva huomautus on suhteutettava asiayhteyteen, sillä huomautus koskee Azoreilla sijaitsevaa varsin vähäistä tuotanto-osuutta, joka ei muutoin anna aihetta maidon lisämaksun perimiseen. Kreikka korostaa alalla aikaan saatua edistystä: vuoden 2000 erääntyneistä saatavista on peritty 92 prosenttia. Espanja puolestaan toteaa, ettei sillä ole ongelmia tällä alalla, ja muistuttaa, että se on nostanut yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, joka koskee komission päätöksiin perustuvien rahoitusoikaisujen määrää.

3.2.5 Tarkastuslausumaan liittyvät arvioinnit / DAS-virheet

Vuosikertomuksen DAS-osan huomautuksissa viitataan monissa kohdin jäsenvaltioihin. Tilintarkastustuomioistuin esittää yhteenvedon tarkastustuloksista, jotka perustuvat toimista poimittuun otokseen.

Jäsenvaltioiden vastauksissa käsitellään 53:tä virhettä, kun tilintarkastustuomioistuin oli todennut 68 sisältövirhettä. Jäsenvaltioiden vastaukset voidaan jakaa kolmeen luokkaan:

3.2.5.1 Tilintarkastustuomioistuimen päätelmät kiistetään joissakin tapauksissa kokonaan tai osittain

Vastauksia saatiin 53, joista 18:ssa kyseenalaistetaan tilintarkastustuomioistuimen huomautukset tai ainakin osa niistä. Näissä 18 tapauksessa jäsenvaltiot kiistävät joko tilintarkastustuomioistuimen esiin tuomat seikat tai tilintarkastustuomioistuimen tulkinnan asianomaisista säännöksistä:

- Jäsenvaltiot kyseenalaistavat huomautuksen perusteet. Esimerkiksi liian suurina ilmoitettujen pinta-alojen tapauksessa (6 tapausta) tietyt jäsenvaltiot katsovat, ettei tilintarkastustuomioistuin ole ottanut huomioon kaikkia asiaankuuluvia näkökohtia tai että tilintarkastustuomioistuin on tehnyt virheitä (pensasaitojen huomioon ottaminen, lohkojen käyttötarkoituksen muuttuminen). Lisäksi valtiot esittävät varauksia ja katsovat, että tarkastajien päätelmät on tarkistettava. Joissakin tapauksissa jäsenvaltiot kiistävät tilintarkastustuomioistuimen esittämät seikat. Esimerkiksi Ranska katsoo, että se on määrännyt jakelun viivästymisen vuoksi asianmukaiset seuraamukset Venäjän elintarvikeapua koskevassa tapauksessa. Portugali toteaa, että se on noudattanut tarkastusten vähimmäismäärää oliiviöljyalalla.

- Jäsenvaltiot katsovat noudattaneensa yhteisön säännöksiä. Tietyt jäsenvaltiot tulkitsevat yhteisön säännöksiä eri tavalla kuin tilintarkastustuomioistuin. Näin ollen ne katsovat, ettei virheitä ole tapahtunut. Kyseiset tapaukset koskevat muun muassa kuivarehulle myönnettyä tukea ja banaanista maksettavaa tukea Ranskassa sekä lohkoja koskevien topografisten selvitysten perusteella veloitettuja maksuja Ruotsissa.

3.2.5.2 Yleensä arvostelu hyväksytään ja epäkohdat pyritään korjaamaan

- Useimmissa tapauksissa (35 tapauksessa) jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarvittavat korjaukset esimerkiksi uudistamalla hallinnointimenettelyjään (maidon julkista varastointia koskeva ministeriöiden välinen kiertokirje Ranskassa), ottamalla käyttöön tarvittavat hallinnointi- ja valvontavälineet (oliivirekisteri ja tilarekisteri Kreikassa, 5 tapausta), toteuttamalla rahoitukseen liittyviä toimenpiteitä (perintä, tukihakemusten hylkääminen) tai muuttamalla säännöksiä (suoriin maataloustukiin sovellettujen vähennysten poistaminen Kreikassa, 14 tapausta).

- Joskus jäsenvaltiot (Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta) kuitenkin korostavat, etteivät tilintarkastustuomioistuimen esittämät havainnot anna aihetta korjauksiin, vaikka havainnot ovatkin sinänsä perusteltuja. Tämä koskee muun muassa tapauksia, joissa todellisen pinta-alan ylittävä osuus on niin pieni, että se mahtuu toleranssirajojen sisään, sekä virheitä, joista ei aiheudu tosiasiallisia taloudellisia vaikutuksia.

3.2.5.3 Tilintarkastustuomioistuimen menetelmien kyseenalaistaminen

Jotkin jäsenvaltiot katsovat, että tilintarkastustuomioistuimen esittämät havainnot olisi eriteltävä, varsinkin tapauksissa, jotka koskevat liian suurina ilmoitettuja viljelypinta-aloja.

Ranska, Ruotsi ja Tanska painottavat, että tilintarkastustuomioistuimen soveltama mittausmenetelmä poikkeaa menetelmästä, jota käytetään tukien laskennassa. Kyseiset kolme jäsenvaltiota tähdentävät, että tarkastuksien olisi kohdistuttava tiloihin eikä yksittäisiin lohkoihin (lohkoja koskevien virheiden vaikutukset kumoutuvat monesti tilatasolla). Esimerkiksi Ruotsi toteaa, että 155 000 hehtaaria käsittävien tarkastusten aikana se havaitsi ainoastaan 0,8 prosentin eron ilmoitettuihin pinta-aloihin nähden. Ruotsi katsoo edelleen, että ekstrapoloimalla on vaikeaa tehdä yleisiä päätelmiä muun muassa aiheutuneista menetyksistä tai liian suurien pinta-alojen ilmoittamisen yleisyydestä. Ruotsi muistuttaa näiden tapausten rajallisesta luonteesta ja korostaa, että toimitettujen tarkastusten määrä on vähäinen (muutamia kymmeniä lohkoja koko EU:ssa).

3.3 Rakennetoimet

Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen annetuissa jäsenvaltioiden vastauksissa toistuu kolme keskeistä teemaa:

3.3.1 Tarkastusten toimittaminen - asetus (EY) N:o 2064/97

Tilintarkastustuomioistuin arvostelee rakennerahastojen toimien varainhoidon valvontaa jäsenvaltioissa käsittelevän asetuksen (EY) N:o 2064/97 täytäntöönpanoa monissa kohdin, varsinkin DASiin liittyvässä arvioinnissa samoin kuin erityiskertomuksessa nro 10/2001.

Jäsenvaltiot korostavat vastauksissaan, että kyseistä säännöstöä voidaan pitää varsin myönteisenä, sillä sen tarkoituksena on taata rakennetoimiin osoitettujen määrärahojen asianmukainen käyttö.

3.3.1.1 Tarkastustavoitteen noudattaminen (5 prosenttia menoista)

Useimmat jäsenvaltiot katsovat, että ne ovat saavuttaneet tavoitteen, jonka mukaan 5 prosenttia menoista on tarkastettava, tai että tavoitteeseen päästään ennen määräaikaa eli kesäkuuta 2002. Jotkin jäsenvaltiot, esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta, korostavat, että niissä on jopa ylitetty säännösten mukaiset vaatimukset. Jotkin jäsenvaltiot - kuten Kreikka, jossa tilintarkastustuomioistuimen mukaan ei ollut käynnistetty vaadittuja tarkastuksia kevääseen 2001 mennessä - lupaavat saattaa tarkastukset päätökseen säädettyjen määräaikojen rajoissa. Irlanti hyväksyy tilintarkastustuomioistuimen esittämän arvostelun, jonka mukaan tarkastukset eivät ole kattaneet lopullisille edunsaajille suoritettuja maksuja. Tilanteen ratkaisemiseksi kyseiset tarkastukset on annettu riippumattoman tarkastajan hoidettavaksi.

3.3.1.2 Tarkastusten laatu ja tarkastusmenetelmät

Tilintarkastustuomioistuin huomauttaa ongelmista, jotka koskevat sovellettavaa menetelmää käsittelevän säännöstön tulkintaa (otoksen koko ja koostumus, riskianalyysi, riittämätön asiakirja-aineisto jne.). Jotkin jäsenvaltiot (Kreikka, Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi) myöntävät, että niillä on ollut vaikeuksia, jotka johtuvat asetuksen monimutkaisuudesta, epätarkkuuksista ja takautuvasta luonteesta. Kyseiset jäsenvaltiot katsovat kuitenkin, että ne pystyvät vastedes toteuttamaan asianmukaiset tarkastukset ja jopa ylittämään säännösten mukaiset edellytykset (Yhdistynyt kuningaskunta). Tulkintaan ja tiedottamiseen on pyritty kiinnittämään huomiota varsinkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa (toimintaohje), Ranskassa (kiertokirjeet vuosina 1998 ja 2001), Espanjassa, Alankomaissa ja Ruotsissa.

Monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin korostaneet, että komission panosta olisi lisättävä. Ne katsovat, että komission olisi tuettava jäsenvaltioita antamalla niille toiminta- ja tulkintaohjeita, jotta taattaisiin, että säännöksiä sovelletaan tyydyttävällä ja yhdenmukaisella tavalla (Saksa, Kreikka, Ranska, Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi).

3.3.2 Ohjelmakauden 2000-2006 alku

Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että uusien säännösten käyttöönoton myötä ei ole päästy kaikkiin kaavailtuihin tavoitteisiin varsinkaan kysymyksissä, jotka koskevat ohjelmien hyväksymiseen tarvittavan ajan lyhentämistä. Useimmat jäsenvaltiot vastaavat tähän arvosteluun viittaamalla aikaan, joka tarvitaan niiden toimivaltaan kuuluvien ohjelmien hyväksymiseen. Jäsenvaltiot, jotka ottavat kantaa varsinaiseen uudistukseen, esittävät vaihtelevia näkemyksiä ohjelmakauteen 2000-2006 sovellettavista säännöksistä.

3.3.2.1 Uusia säännöksiä koskeva arviointi

Osa jäsenvaltioista katsoo, että uudet säännökset ovat tuoneet mukanaan parannuksia verrattuna kaudelta 1994-1999 saatuihin kokemuksiin. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta pitää uusia säännöksiä entistä yksinkertaisempina ja selvempinä ja toteaa, että yhteisön etua koskevien ohjelmien väheneminen merkitsee edistystä. Portugali puolestaan katsoo, että tarkastuksia koskevat säännökset ovat parantuneet. Toiset jäsenvaltiot - muun muassa Itävalta ja Tanska - ovat epäilevämpiä ja huomauttavat tilintarkastustuomioistuimen tavoin, että kaikkia kaavailtuja parannuksia ei ole vielä toteutettu, sillä säännökset ovat yhä monimutkaisia ja ennen ohjelmien hyväksymistä komission kanssa käytävät keskustelut ovat aikaa vieviä.

3.3.2.2 Ohjelmien hyväksymistä koskevan viiden kuukauden määräajan noudattaminen

Useat jäsenvaltiot (Tanska, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta) myöntävät, etteivät ne ole pystyneet noudattamaan asetettua määräaikaa. Niissä on todettu muutamien kuukausien ylityksiä.

Kyseiset jäsenvaltiot tähdentävät kuitenkin, että viivästykset johtuvat kahdesta jäsenvaltioista riippumattomasta syystä. Kriittisimmin uuteen säännöstöön suhtautuvat jäsenvaltiot katsovat, että osa viivästyksistä johtuu säännösten monimutkaisuudesta. Toisena syynä mainitaan aikaa vievät keskustelut, joita käydään komission kanssa lopullisten ohjelmien määrittämiseksi.

Muutamat jäsenvaltiot, kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja, selostavat vastauksissaan määrärahojen vajaakäyttöä vuonna 2000 ja tuovat muun muassa esiin ohjelmien suunniteltua hitaamman hyväksymisen ja toteuttamisen. Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että tilanne korjaantuu eikä aiheuta häiriöitä koko ohjelmakaudella 2000-2006. Espanja sitä vastoin toteaa, että vuonna 2000 hyväksyttyjen ohjelmien maksujen myöhästyminen aiheuttaa todellisen taloudellisen ongelman.

3.3.3 Tarkastuslausumaan liittyvät arvioinnit

Tilintarkastustuomioistuimen toimittama tarkastus kattaa sekä järjestelmät (asetuksen (EY) N:o 2064/97 täytäntöönpano, ks. edellä) että tapahtumat.

Jäsenvaltioiden vastaukset koskevat 24 virhettä, kun ilmoitettujen virheiden kokonaismäärä oli 41. Suuri osa virheistä koski tukeen oikeuttamattomia menoja, kirjausketjun katkeamista tai riittämätöntä asiakirja-aineistoa. Yli neljäsosassa tapauksista jäsenvaltiot kiistävät tilintarkastustuomioistuimen päätelmät kokonaan tai osittain. Näissä tapauksissa jäsenvaltiot joko kyseenalaistavat esiin tuotujen seikkojen olennaisuuden tai kiistävät tilintarkastustuomioistuimen tulkinnan asiaan sovellettavista säännöksistä.

Useimmissa tapauksissa jäsenvaltiot ovat kuitenkin tarkistuksia suoritettuaan hyväksyneet tilintarkastustuomioistuimen päätelmät ja toteuttaneet asianmukaiset toimenpiteet. Toimenpiteet voidaan jakaa kahteen ryhmään: korjaukset ja perintätoimet tapauksissa, joissa on jo maksettu virheellisiä maksuja, ja hallinnointijärjestelmien uudistaminen tapauksissa, joissa ongelma johtuu järjestelmästä, erityisesti kun havaittu virhe liittyy suoraan järjestelmän toiminnallisiin heikkouksiin.

3.4 Muut luvut

3.4.1 Hallintomenot

Muutamat jäsenvaltiot ottavat kantaa henkilöstömenoihin varsin erilaisista syistä:

- Talousarvioon liittyvät erityiskysymykset: Ranska tuo jälleen esiin näkemyksensä, jotka koskevat hajautettujen erillisvirastojen henkilöstöä (hallinnointikehystä koskevien vähimmäisvaatimusten määrittäminen) samoin kuin Eurooppa-koulujen henkilökuntaa (tiettyjen koulujen aiheellisuus).

- Edustus toimielimissä: Saksa katsoo, että sen kansalaiset ovat aliedustettuja yhteisön virkamieskunnassa, koska palvelukseenottomenettelyt eivät vastaa saksalaisten odotuksia (kilpailut, palvelukseenoton vaatima aika). Saksa pahoittelee sitä, ettei komissio ole ottanut tätä näkökohtaa huomioon uudistushankkeessaan. Lisäksi Saksa toivoo, että otetaan käyttöön kiintiöjärjestelmä.

- Yhteisön virkamiehistö: Ruotsi toivoo, että luovuttaisiin virkamiesten automaattisista palkankorotuksista ja elinikäisen viran periaatteesta.

3.4.2 Sisäiset politiikat

Tämän alan menot kuuluvat komission yksinomaiseen toimivaltaan, minkä vuoksi niistä esitetään vastauksissa vain vähän huomautuksia. Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittaa kuitenkin kannattavansa tilintarkastustuomioistuimen esittämiä suosituksia, jotka koskevat tutkimuspolitiikkaa ja varsinkin hallinnollisten ja taloudellisten menettelyjen yhdenmukaistamista sekä tarkastusten lisäämistä. Yhdistynyt kuningaskunta pahoittelee kuitenkin sitä, ettei komissio aseta vastauksissaan tarkkoja tavoitteita ja määräaikoja kaavailtujen uudistusten toteuttamiselle vaan ilmoittaa pelkästään, että kaavaillut toimet kuuluvat tulevan puiteohjelman piiriin.

3.4.3 Ulkoiset toimet

Yhdistynyt kuningaskunta kiinnittää vastauksessaan huomiota tähän lukuun ja viittaa tilintarkastustuomioistuimen esittämään arvosteluun. Yhdistynyt kuningaskunta myöntää tosin, että tilanne parantunee komission toimenpiteiden myötä (maksattamatta olevien sitoumusten poistaminen, varainhoitoasetuksen tarkistaminen). Lisäksi vastauksessa ehdotetaan, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastusalaa laajennetaan (vuonna 2000 se rajoittui Tacis-ohjelmaan). Ranska puolestaan kehottaa komissiota jatkamaan resurssiensa sisäistä hajauttamista.

4 Päätelmät

1. Komissio toteaa ensiksikin, että jäsenvaltioiden vastausten laatu on parantunut. Tämä osoittaa, että jäsenvaltiot haluavat kehittää tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomusta varainhoidon tehostamisen välineenä, ja että ne pyrkivät ottamaan kaikilta osin huomioon niille osoitetut huomautukset ja suositukset.

Komissio pitää jäsenvaltioiden osallistumisen lisäämistä tarpeellisena. Vaikka komissio on viime kädessä vastuussa yhteisön talousarvion toteuttamisesta, on otettava huomioon myös se varainhoidon tehtäväalue, joka kuuluu yhteisön politiikkojen täytäntöönpanijoille. Tilintarkastustuomioistuin tuo tämän seikan entistä selvemmin esiin, sillä se pyrkii vuosikertomuksessaan erittelemään aiempaa tarkemmin kunkin toimijan tehtävät.

Näin ollen on luonnollista, että entistä yksilöidympien huomautusten perusteella saadaan tarkkoja vastauksia organisaatioilta, jotka ovat suoraan vastuussa kyseisistä tapauksista. Yhteisön varojen käytön valvonta edellyttää täsmällistä ongelmien kartoitusta, jotta ongelmiin voidaan määrittää ratkaisut.

Tässä tilanteessa olennaisia tavoitteita ovat varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimisen avulla saatava selvä ja johdonmukainen säädöskehys sekä jäsenvaltioiden osallistuminen tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen annettaviin vastauksiin. Kun yhteisön talousarvion eri hallinnointitasoja tarkastellaan entistä yksityiskohtaisemmin, vuosikertomuksesta ja siihen annetuista vastauksista saadaan toimivampia diagnoosivälineitä vastuuvapauden myöntäjän toteuttaman talousarviovalvonnan yhteyteen.

2. Nimenomaan jäsenvaltioiden vastausten hyödyntämiseksi komissio haluaa käynnistää pohdinnan, joka perustuu jäsenvaltioiden kannanottoihin. Vaikka kannanotoissa on joitakin näkemyseroja, seuraavat näkökohdat tulevat selvästi esiin:

- Jäsenvaltioiden vastauksista samoin kuin vuosikertomukseen annetuista komission vastauksista käy ilmi, että tarkastajan ja tarkastettavien välillä on huomattavia näkemyseroja, sillä näkemykset eroavat useiden virheiden kohdalla. Tästä on osoituksena myös se, ettei komissiokaan yhdy tilintarkastustuomioistuimen kaikkiin analyysituloksiin, vaan katsoo, että jotkin virheet olisi pitänyt karsia kertomuksesta. Tilanne on epätyydyttävä, koska se saattaa hämärtää yhteisön määrärahojen hallinnointia koskevaa analyysiä ja arviointia. Siksi komissio toivoo, että voitaisiin pohtia, miten päästäisiin lähemmäs yhteisymmärrystä varsinkin määritettäessä, mitkä tapaukset on katsottava virheiksi. Tätä varten olisi muun muassa sovittava periaatteista, joita noudattamalla voidaan välttää myöhemmät erimielisyydet. Näistä kysymyksistä olisi keskusteltava sellaisessa työryhmässä, jonka asianomaiset toimielimet katsovat asianmukaiseksi, ja jossa on mukana jäsenvaltioiden ja tilintarkastustuomioistuimen edustajia. Virheitä koskeva pohdinta on joka tapauksessa kytkettävä yleisempään keskusteluun, joka olisi käynnistettävä DAS-menetelmistä jatkona vuotta 2000 koskevalle vastuuvapausmenettelylle.

- Jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle yksityiskohtaisia suosituksia, jotka koskevat tiettyjä yhteisön politiikan aloja. Suositukset käydään läpi, jotta voidaan päättää, onko ne mahdollista liittää komission kaavailemiin uudistushankkeisiin. Tämä koskee varsinkin tutkimuspolitiikkaa sekä hedelmien ja vihannesten samoin kuin lampaan- ja vuohenliha-alan yhteistä markkinajärjestelyä. Kahden jälkimmäisen osalta jäsenvaltiot voivat esittää ehdotuksensa hallintokomiteoissa.

- Komissio on myös pannut merkille monien jäsenvaltioiden toiveen resurssien lisäämisestä, jotta yhteisön säännökset voidaan panna täytäntöön kunnolla. Jaetun toimivallan aloilla on komission mielestä syytä pohtia keinoja, joiden avulla voidaan lujittaa toimivaltuuksia valvonnan ja seuraamusten alalla. Keskipitkän ajan kuluessa päästäneen konkreettisiin ehdotuksiin, jotka voisivat tukeutua jo käytössä oleviin järjestelyihin.

- Useat jäsenvaltiot korostavat, että EU:n säännösten monimutkaisuus voi aiheuttaa tiettyjä heikkouksia, kun säännöksiä pannaan täytäntöön jäsenvaltioissa. Komissio yhtyy jossain määrin tähän huomioon ja pyrkii korjaamaan tilanteen. Merkittäviä aloitteita onkin jo tehty muun muassa maatalousalalla, jolla komissio perusti vuoden 2000 lopussa säännösten yksinkertaistamista käsittelevän komitean, jonka jäseninä on jäsenvaltioiden edustajia. Jäsenvaltioita on jo aiemmin pyydetty esittämään yksinkertaistamista koskevia ehdotuksia, ja niiden osallistumista pyritään edelleen edistämään ja lisäämään. Toiminta on jo johtanut muun muassa yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää koskevien säännösten uudistamiseen ja pieniä maataloustukia koskevien menettelyjen yksinkertaistamiseen. Lisäksi on tehty sitoumuksia, jotka koskevat lainsäädäntötyön ohjaamista ja joissa nimenomaan otetaan huomioon yksinkertaistamiskysymykset [1]. Komissio ottaa nämä tekijät huomioon käyttäessään toimivaltaansa lainsäädäntötyön alalla. Näin ollen komissio katsoo, että säädösten yksinkertaistamista koskeva varsin yleisluonteinen tavoite on arvioitava perusteellisesti sen selvittämiseksi, kyseenalaistavatko jäsenvaltiot tiettyjä yhteisön politiikan aloja vai onko kyse yleisemmin siitä, miten yhteisö käyttää toimivaltaansa lainsäätäjänä. Komissio pyytää jäsenvaltioilta lausunnot säännösten yksinkertaistamista koskevasta yleisestä kysymyksestä, jotta se saisi tarkan kuvan jäsenvaltioiden odotuksista. Tämä kysymys on itse asiassa paljon laaja-alaisempi kuin tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen annetut vastaukset, ja siksi jäsenvaltioiden näkemykset ja odotukset on aiheellista selvittää ennen aloitteiden tekoa. Asiasta voitaisiin laatia jäsenvaltioiden kannanottojen perusteella alustava analyysi, mahdollisesti virheitä käsittelemään nimetyssä työryhmässä.

[1] Edinburghin Eurooppa-neuvostosta (1992) lähtien korkeimmalla poliittisella tasolla on todettu toistuvasti, että lainsäädäntötyön laatua on parannettava eli säädösteksteistä on tehtävä selvempiä ja yksinkertaisempia ja ne on laadittava hyvien lainsäädäntökäytäntöjen mukaisesti. Neuvosto ja komissio ovat toteuttaneet joitakin tämänsuuntaisia toimenpiteitä. Säädöskäytännön parantamista vaaditaan myös Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetyssä julistuksessa N:o 39 yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta. Yhteisön säädösten antamiseen osallistuvat kolme toimielintä - Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio - vahvistivat julistuksen mukaisesti 22. joulukuuta 1998 yhteiset suuntaviivat, joiden tarkoituksena on parantaa yhteisön säädösvalmistelun laatua.

- Väitetystä monimutkaisuudesta seuraa joidenkin jäsenvaltioiden mukaan yhteisön säännösten poikkeavia tulkintoja ja täytäntöönpanotapoja, mikä puolestaan johtaa lukuisiin tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin. Siksi kyseiset jäsenvaltiot katsovat, että komission olisi omaksuttava aktiivisempi rooli koordinoinnin, valvonnan sekä jäsenvaltioille annettavan tuen alalla. Komissio tekee jo nyt huomattavaa tulkinta- ja tukityötä muun muassa hallintokomiteoissa, joiden tehtävänä on juuri yhteisön politiikan täytäntöönpanon ohjaaminen. Komissio on luonnollisesti valmis tarjoamaan jäsenvaltioille näiden tarvitsemaa apua säännösten asianmukaisen ja tehokkaan soveltamisen takaamiseksi. Apu voidaan kuitenkin antaa vain kunkin politiikanalan nykyisissä puitteissa, kansallisten viranomaisten ja komission toimivaltaisten yksiköiden välisen suoran yhteyden avulla. Varsin yleinen näkemys, jonka mukaan osallistumista yhteisön säännösten moitteettoman täytäntöönpanon valvontaan kansallisella tasolla on lisättävä, johtaisi komission mielestä moniin vaikeuksiin. Kullakin alalla on omat erityispiirteensä, jotka eivät välttämättä ole yhteensopivia yleisiin periaatteisiin nojautuvan toimintatavan kanssa; toisaalta on otettava huomioon yleisen lähestymistavan merkittävät kielteiset vaikutukset muun muassa toissijaisuusperiaatteen noudattamiseen ja vaara, että asioita monimutkaistetaan entisestään. Lisäksi komissio korostaa, että sen resurssit riittävät vain yksittäisten toimien toteuttamiseen jäsenvaltioiden täsmällisesti kohdennettujen pyyntöjen pohjalta.