Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kohti eurooppalaista numerointiympäristöä - Vihreä kirja Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikasta"



Virallinen lehti nro C 287 , 22/09/1997 s. 0015



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kohti eurooppalaista numerointiympäristöä Vihreä kirja Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikasta" (97/C 287/05) Komissio päätti 26. marraskuuta 1996 Euroopan unionin perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 5. toukokuuta 1997. Esittelijänä oli Michael Mobbs. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 346. täysistunnossaan (toukokuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 89 ääntä puolesta ja 1 vastaan. 1. Johdanto 1.1. Tammikuun 1. päivänä 1998 televiestintäpalvelujen ja -perusrakenteiden markkinat vapautuvat täysin koko Euroopan unionissa (joillekin jäsenvaltioille myönnetyin poikkeuksin). Tämä päivämäärä saattaa menettää merkityksensä, jos kaikkia kansallisia toimeenpanotoimia ei toteuteta ja noudateta. 1.2. Lisäksi tarvitaan vielä toimia, jotta televiestintäoperaattorit, palvelujen tarjoajat, yritykset ja käyttäjät voivat hyötyä vapautumisesta täysimittaisesti. Samalla on huolehdittava kuluttajien ja käyttäjien etujen riittävästä suojelusta. Numeroinnin uudistus on yksi tällainen toimi, sillä numeroita on rajallisesti, mutta jokaisen uuden palvelujen lisäyksen myötä lisääntyvät myös palvelujen toimittajien vaatimukset uusista numeroista. Numeroiden saatavuus on tämän vuoksi ratkaiseva tekijä kilpailun lisäämisessä. On myös muistettava, että tekniikan kehityksen myötä syntyvät palvelut sekä sellaisten palvelujen kuin hakulaitteiden, kotifaksien ja -modeemien (sekä kasvavan liikekäytön) tarvitsemien lisälinjojen, matkapuhelimien ja kaapelitelevision kasvava suosio saattavat vielä lisätä numeroiden tarvetta. Maailman kauppajärjestön WTO:n äskettäisten perustelepalveluneuvottelujen, joissa 69 osanottajaa tarjoutui vapauttamaan kansalliset televiestintäjärjestelmänsä, odotetaan aiheuttavan valtavan kasvun maailmanlaajuisilla televiestintämarkkinoilla ja siten myös lisäävän maailmanlaajuisten palvelujen tarjoajien tarvetta saada käyttöönsä yhä lisää numeroita. 1.3. Vuoden 1995 vihreässä kirjassa televiestinnän infrastruktuurin vapauttamisesta () numerointi tunnustettiin "erittäin tärkeäksi helpottavaksi tekijäksi olennaiseksi tekijäksi markkinoiden vapauttamisessa ja kilpailun käyttöönotossa". Pidettiin tarpeellisena huolehtia siitä, että "numeroinnin perusteella ei estetä televerkkojen ja -palvelujen kehittymistä" ja katsottiin että "tähän haasteeseen on vastattava huolehtimalla numerointijärjestelmistä huolellisesti yleismaailmallisella tasolla, Euroopan tasolla ja kansallisella tasolla". Näitä tavoitteita silmälläpitäen direktiivissä 96/19/EY () vaadittiin jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että heinäkuun 1. päivään mennessä 1997 kaikkiin televiestintäpalveluihin on käytettävissä riittävästi numeroita. Numerot tulee jakaa puolueettomasti, avoimesti ja syrjimättömästi, sillä ne ovat tehokkaan kilpailun, innovaation ja kuluttajien valinnanmahdollisuuksien oleellinen ehto. 1.4. Komissio on nyt julkaissut tämän vihreän kirjan ehdottaakseen mahdollisia vaihtoehtoja Euroopan numerointikysymysten käsittelemiseksi tulevaisuudessa ja käynnistääkseen aktiivisen keskustelun asianomaisten osapuolien kesken, jotta "kokonaissuunnitelma" olisi valmiina 1. tammikuuta 1998. 1.5. Kysymykseen tulevia avaintoimijoita sekä tärkeimpiä tekijöitä käsitellään jäljempänä. 1.5.1. Muut avaintoimijat kuin Euroopan komissio Kansalliset sääntelyviranomaiset. Direktiivit 88/301/ETY ja 90/388/ETY edellyttävät jäsenvaltioiden huolehtivan siitä, että sääntelytoiminnat erotetaan televiestintäorganisaatioiden toiminnasta ja palvelujen tarjonnasta. Euroopan telehallintojen neuvottelukunta (CEPT), Euroopan laajuinen järjestö, joka koostuu sen yli 40 jäsenen hallinnoista koko Euroopan alueelta, Euroopan telehallintojen yhteistyökomitea (ECTRA) sekä Euroopan televiestintätoimisto (ETO). ECTRA ja ETO ovat CEPT:n alaisia elimiä, joilla on toimilupia, numerointia, yhteenliittämistä jne. koskevaa vastuuta. Euroopan kiinteän verkon operaattoreiden järjestö (ETNO), johon kuuluvat Euroopan vakiintuneet operaattorit sekä operaattorit, joilla on julkinen äänipuhelintoimilupa. Keskusteluja käydään järjestön avaamisesta itsenäisille matkapuhelinoperaattoreille. Euroopan telealan standardointilaitos (ETSI), jonka jäsenyys on avoin kaikille myös Euroopan ulkopuolisille elimille. Euroopan numerointifoorumi (ENF) on teollisuuden foorumi, jossa keskustellaan numeroinnista ja siihen liittyvistä kysymyksistä. Jäsenyys on avoin kaikille Euroopan tasolla edustettuna oleville järjestöille, jotka ovat kiinnostuneita numeroinnista. GSM-operaattoreiden järjestö, aiesopimus ja varsinkin eurooppalainen eturyhmä, joka edustaa 75:tä eurooppalaista matkapuhelinoperaattoria. Kansainvälinen teleliitto Televiestintäsektori (ITU-T), Yhdistyneiden kansakuntien alainen elin, johon kuuluu yli 180 itsenäistä valtiota (mm. kaikki EU:n jäsenvaltiot) ja joka vastaa kansainvälisestä televiestintäjärjestelmästä numerointi mukaanlukien. CEPT ja ETSI osallistuvat sen kokouksiin tarkkailijoina. 1.5.2. Numerotarpeen kannalta merkittäviä tekijöitä: Puhelinpalvelujen vapautuminen: kaikkien (ääni)puhelinpalvelujen tarjoamista koskevien rajoitusten poistaminen 1. tammikuuta 1998. Operaattorin valinta: asiakkaiden mahdollisuus valita kaukopuhelu- tai kansainvälinen operaattori. Siirrettävyys: tällä tarkoitetaan yleensä mahdollisuutta siirtää puhelinnumero operaattorilta toiselle. Maksuton puhelinpalvelu: palvelu, joka on asiakkaalle ilmainen (ja johon hän voi soittaa ilmaiseksi). Numeroiden saatavuus: riittävä ja avoin sopivien numeroiden tarjonta, joka takaa esteettömän kilpailun. 1.6. Jäsenvaltioiden on varmistettava numeroiden saatavuus mahdollistaakseen tehokkaan ja taloudellisen palvelun alueellaan kansainvälisen liikenteen asettamien vaatimusten lisäksi. Useat jäsenvaltiot ovat hiljattain uusineet numerointinsa. On muistettava, että kuluttajat vastustavat numeroinnin uudistusta, sillä se on kallista, häiritsevää ja yleisesti epäsuosittua käyttäjien ja suuren yleisön keskuudessa. Tämän takia kansallisia numerointimuutoksia tehtäessä on osoitettava, että ilman kyseisiä muutoksia televiestintäalan kehitys vaarantuisi. 1.7. Numerointiuudistukset on toteutettu hyvin vaihtelevasti eri maissa, mikä ei auta ratkaisemaan useita monioperaattoriympäristön synnyttämiä perustavanlaatuisia kilpailukysymyksiä. Se ei myöskään tarjoa välitöntä vastausta tiettyjen operaattorien tai tiettyjen palvelujen tulevaisuudessa mahdollisesti syntyvään tarpeeseen saada euroopanlaajuiset numerot. 2. Komission vihreä kirja 2.1. Komission vihreässä kirjassa selitetään, miksi numerointiuudistusta tarvitaan, ja luodaan katsaus tärkeimpinä pidettyihin ongelmakenttiin. 2.1.1. Tehokkaita televiestintäpalveluja pidetään tietoyhteiskunnan synnyn kannalta ratkaisevana tekijänä. Numerointi on kaupallinen ja kilpailutekijä koko Euroopan televiestintäteollisuudelle, ja sillä on suoria vaikutuksia kuluttajille. Komissio katsoo, että numerointipolitiikan tulee perustua määritettyihin poliittisiin päämääriin, joihin kuuluu vapautumisprosessista sekä taloudellisen ja teknisen ympäristön nopeasta muuttumisesta syntyviä tavoitteita. 2.2. Nykytilanne 2.2.1. Nykyisin numerointipolitiikkaa säännellään monimutkaisilla, maailmanlaajuisen, eurooppalaisen tai kansallisen tason säännöillä, jotka sijoittuvat Kansainvälisen teleliiton ITU:n luomaan yleiseen puitejärjestelmään. 2.2.2. Vihreässä kirjassa myönnetään, että paljon on jo tehty: yhteiset Euroopan laajuiset hätänumerot ja ulkomaanpuhelujen tunnukset; kansallisten sääntelyviranomaisten itsenäisen roolin kehittäminen; EU:n ulkopuolelle ulottuvan järjestelmän luominen numerointia koskevassa yhteistyössä (ENF). 2.2.3. Komissio toteaa, että vakiintuneiden operaattorien ja uusien markkinatulokkaiden mielipiteet siitä, miten Euroopan puhelintoiminnan numerointiympäristön suhteen on paras edetä, jakautuvat selvästi. 2.3. Toimintaehdotukset 2.3.1. Tehokkaan kilpailun takaaminen helpottamalla operaattorin valintaa ja numeroiden siirrettävyyttä sekä järjestämällä uudelleen kansallisia numerointijärjestelmiä. 2.3.2. Sisämarkkinoiden helpottaminen luomalla Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruus (ETNS), kehittämällä yksityis- ja yritysverkkoja, kansallisia sääntelyviranomaisia ja numeroinnin sääntelyä. 2.3.3. Mukautuminen tietoyhteiskuntaan Euroopan pitkän aikavälin numerointisuunnitelman ja Internet-nimien avulla. 2.4. Komissio pyytää ehdotetuista päämääristä ja toimista huomioita ja asettaa niille selkeitä määrätavoitteita ja jopa määräaikoja. 2.5. Päätelmissä komissio esittää yhteenvedon kaikista ehdotuksistaan ja nimeää ne elimet ja järjestöt käyttäjät mukaanlukien joilta pyydetään kommentteja. 3. Yleistä 3.1. Komitea on tyytyväinen vihreään kirjaan ja tunnustaa sen olevan merkittävä osa niiden valtavien vapautusaskelien seurantaa, joita komissio on ottanut siitä lähtien, kun vihreä kirja televiestinnästä () julkaistiin 1987. 3.2. Komitea arvostaa sitä, että komissio ennakoi jäsenvaltioiden toimia tarvittavan sen varmistamiseksi, että numeroinnin kaltainen rajallinen hyödyke ei muodosta markkinoille pääsyn estettä tai muutoin estä useissa direktiiveissä suunniteltujen, avoimien ja kilpailuun perustuvien televiesintämarkkinoiden täysimittaista kehittämistä, jonka on tarkoitus johtaa täyteen vapautumiseen 1. tammikuuta 1998. 3.3. Harkitessaan, mitä ehdotuksia hyväksyä konkreettisiksi toimiksi, komission ei pitäisi sulkea ennalta pois vihreässä kirjassa esitettyjen ratkaisujen vaihtoehtoja, jotka saattavat tarjota (sekä kuluttajille että operaattoreille) paremman "vastineen rahoille". 3.4. Parhaillaan on käynnissä useita tutkimuksia komission ehdottamien toimien kustannuksista, ja komitea katsoo, että lisätutkimukset saattavat olla tarpeen. On harmillista, että tämän vihreän kirjan perusteella annettavia suosituksia ei ehkä toteuteta ennen kuin tammikuun 1. päivän 1998 jälkeen. Täydellistä vapautumista ja kaikkea, mitä se edellyttää, ei kuitenkaan saa vaarantaa. 3.5. Käytännön näkökulmasta katsoen tulee huomata, että ehdotettujen muutosten ajankohta osuu valitettavasti päällekkäin euron käyttöönoton ja vuosituhannen vaihtumisen kanssa, mikä saattaa aiheuttaa pulan ammattitaitoisista ohjelmoijista. 3.6. Numerot ovat rajallinen voimavara, ja sen vuoksi jäsenvaltioiden, niiden kansallisten sääntelyviranomaisten tai julkisten operaattorien asettamat numeronkäyttörajoitukset voivat vääristää kilpailua ja haitata televiestintämarkkinoita. Tämä on asia, jota unionin kilpailusäädännön noudattamista valvovien on syytä tarkkailla. 4. Erityistä 4.1. Numeroinnin rooli tehokkaan kilpailun varmistamisessa 4.1.1. Operaattorin valinta ja ennaltavalinta 4.1.1.1. Komissio on keskittynyt operaattorivalinnan kahteen päätyyppiin: Operaattorin valinta: yksinkertainen mekanismi, jonka avulla asiakas voi valita kunkin puhelun operaattorin käyttämällä tunnusta tai ennalta ohjelmoitua mekanismia. Tällaisen puuttuessa paikallinen palvelun tarjoaja (paikallinen operaattori) valitsee kaukopuheluoperaattorin automaattisesti. Käyttäjä voi muuttaa tämän valinnan puhelukohtaisesti ("helppo valinta"). Operaattorin ennaltavalinta: menetelmä, jonka avulla paikallinen operaattori/palvelujen tarjoaja automaattisesti reitittää asiakkaan kaukopuhelut ja ulkomaanpuhelut asiakkaan ennalta valitsemalle kaukopuheluoperaattorille. Asiakkaan ei tarvitse valita tai ohjelmoida erityistä operaattorin valintatunnusta jokaisen puhelun yhteydessä ("tasapuolinen valinta"). 4.1.1.2. Komissio ehdottaa operaattorin valinnan käyttöönottoa vaiheittain seuraavasti: 1. tammikuuta 1998 lähtien operaattorin valinta ("helppo valinta"), ja 1. tammikuuta 2000 lähtien operaattorin ennaltavalinta ("tasapuolinen valinta") ja mahdollisuus valinnan muuttamiseen puhelukohtaisesti. 4.1.1.3. Jotkin jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön operaattorin valinnan. "Helpon valinnan" järjestelmässä suurimman osan asiakkaista oletetaan säilyttävän nykyisen operaattorinsa oletusoperaattorina. Tämä antaa nykyisille operaattoreille mahdollisuuden arvioida uudelleen asemaansa kansallisilla, eurooppalaisilla ja yleismaailmallisilla markkinoilla valmistautuessaan "tasapuolisen valinnan" käyttöönottoon, jolloin useat asiakkaat (luultavasti) vaihtavat operaattoria. Tämän vuoksi komission ehdotus "helpon valinnan" käyttämisestä välivaiheena ja "tasapuolisen valinnan" käyttämisestä pitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen keinona saattaa johtaa asteittaisempaan siirtymiseen kohti avoimia kilpailumarkkinoita. Konkreettiset vaikutukset riippuvat kuitenkin kyseisten markkinoiden ominaisuuksista. 4.1.1.4. Komitea tunnustaa operaattorin valinnan tuoman hyödyn, sillä se alentaa hintoja ja antaa taloudelle välittömän sysäyksen. Komitea on myös tietoinen teollisuuden huolesta, joka koskee sisämarkkinoiden kilpailulle koituvia vaikutuksia, jos joissain jäsenvaltioissa päätetään käyttää operaattorin valintaa ja toisissa taas operaattorin ennaltavalintaa. Komitean mielestä operaattorivalintajärjestelmien epätasainen käyttöönotto voi johtaa vääristymiin Euroopan yhtenäismarkkinoilla. Tämän vuoksi komitea katsoo, että valinnan ja ennaltavalinnan käyttöönoton yhdenmukaistamista ja samanaikaistamista tulisi vakavasti harkita, ja sen yhteydessä tulee tehdä tyhjentävä kustannus-hyöty-analyysi. Lisäksi komission tulisi pohtia lähemmin tähän kysymykseen liittyviä rajaseutunäkökohtia samoin kuin ongelmia, jotka liittyvät muissa maissa sijaitsevien operaattorien valintaan. 4.1.1.5. Monet hyvät syyt puhuvat "tasapuolisen valinnan" eli operaattorin ennaltavalinnan puolesta. Maissa, joissa kilpailu on kehittymätöntä ja muut sitä edistävät mekanismit kuten tehokas kilpailulainsäädäntö puuttuvat, ennaltavalinta tehostaa kilpailua tehokkaammin kuin "helpon valinnan" menettely. Valinnan muuttamisella on tarkoitus huolehtia siitä, että asiakkailla on mahdollisimman suuri vapaus valita eri operaattorien välillä niin halutessaan. Ennaltavalinta, mahdollisesti yhdistettynä kysely- ja markkinointikampanjoihin, lisää asiakkaiden tietoisuutta valintamahdollisuuksistaan ja kannustaa heitä käyttämään niitä täysimittaisesti hyväkseen. 4.1.1.6. Jos päätetään käyttää "tasapuolista valintaa", komitea katsoo, että asiakkaille on tarjottava yksinkertainen ja maksuton mekanismi, jolla he voivat muuttaa operaattoriaan milloin tahansa ensimmäisen ennaltavalinnan jälkeen. Tämän vuoksi komitea kannattaa operaattorin esivalinnan käyttöönottoa merkittävänä keinona luoda kilpailua tärkeimmillä televiestintämarkkinoilla noudattaen kuitenkin kohdassa 4.1.1.4. mainittua yhdenmukaistamista ja samanaikaistamista. 4.1.2. Numeroiden siirrettävyys 4.1.2.1. Komissio ehdottaa, että kaikki kiinteän verkon operaattorin siirrettävyyden sekä numeroiden siirrettävyyden tekniset esteet matkaviestinpalveluissa ja henkilökohtaisissa telepalveluissa samoin kuin maantieteelliseen alueeseen liittymättömissä palveluissa poistetaan mahdollisimman nopeasti. Kiinteän verkon operaattorin numeroiden siirrettävyyden tulee ehdotuksen mukaan olla käytettävissä suurissa asutuskeskuksissa viimeistään 1. tammikuuta 2000; sama koskee edellä mainittujen matkaviestin- ja henkilökohtaisten palvelujen siirrettävyyttä. 4.1.2.2. Kyselyjen mukaan 80 90 prosenttia yritysasiakkaista ei vaihtaisi operaattoria, jos ne eivät voi pitää entistä numeroaan. 4.1.2.3. Komitea kannattaa vilpittömästi sijaintiin, palveluun ja palvelun tarjoajaan liittyvän numeroiden siirrettävyyden (palvelunumeroiden siirrettävyys mukaanlukien) käyttöönottoa mahdollisimman pian tammikuun 1. päivän 1998 jälkeen, sikäli kuin se on teknisesti mahdollista. Laajempaa numeroiden siirrettävyyttä ei toistaiseksi pidetä suotavana, sillä silloin menetettäisiin oleellisia hintatietoja. 4.1.2.4. Ellei komissio vauhdita asiaa, numeroiden siirrettävyyttä ei todennäköisesti toteuteta kaikissa jäsenvaltioissa, ei ainakaan kohtuullisen ajan kuluessa. 4.1.2.5. Aikaisinta mahdollista ajankohtaa määritettäessä tulee ottaa huomioon teollisuuden huolestuneisuus erilaista teknologiaa käyttäville operaattoreille luotavien yhteisten menetelmien ja niiden välisen yhteensopivuuden takaamisen toteutettavuudesta ja suotavuudesta (kustannukset ja hyödyt) sekä palvelunhallinta- ja muista teknisistä kysymyksistä, jotka liittyvät etenkin matka- ja henkilöviestintäverkkoihin. () 4.1.3. Kansallisten numerointijärjestelmien uudelleenjärjestely 4.1.3.1. Komissio ehdottaa kansallisten numerointijärjestelmien vaiheittaista uudelleenjärjestelyä: Heinäkuun 1. päivään 1997 mennessä on oltava käytettävissä riittävästi numeroita erityisesti sitä varten, että uudet tulokkaat voivat tarjota puhelintoimintapalveluja yleisölle. Toisessa vaiheessa heinäkuun 1. päivän 1997 jälkeen kansalliset järjestelmät on tarkistettava kansallisten numerointisuunnitelmien jatkoyhtenäistämistä ajatellen. ETOn suorittaman teknisen työn päätyttyä kansalliset numerointijärjestelmät olisi mukautettava sovittujen yhteisten suuntaviivojen mukaisesti, ja tämä olisi vietävä päätökseen vuoteen 2000 mennessä. Tällä välin jäsenvaltioiden ei pitäisi jakaa yli 13-numeroisia puhelinnumeroja (joihin sisältyy maatunnus mutta ei ulkomaan- tai operaattorin valintatunnusta). 4.1.3.2. Komission ehdotusten on ainoastaan määrä muodostaa kehys numerointiuudistuksen toteuttamiselle. Itse toteutus on jäsenvaltioiden ja niiden kansallisten sääntelyviranomaisten vastuulla. 4.1.3.3. Komitea yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan kansalliset numerointijärjestelmät on joka tapauksessa uusittava, jotta ne pystyvät vastaamaan markkinoiden täydellisestä vapautumisesta 1. tammikuuta 1998 sekä WTO:n neuvotteluissa äskettäin saavutetuista tuloksista odotettavissa olevaan televiestinnän valtavaan kasvuun. Tällä hetkellä muutoksia toteutetaan vain kansallisella tasolla, eivätkä ne aina ole osa selkeää pitkän aikavälin eurooppalaista strategiaa. 4.1.3.4. Komitea ymmärtää, että kansallisten numerointisuunnitelmien uudistus, oli se millainen tahansa, aiheuttaa väistämättä seurauksia kuluttajille. Kuluttajat vastustavat puhelinnumeroidensa muuttamista, joten heidät on vakuutettava muutoksen tarpeellisuudesta ja siitä, että se tuo heille hyötyä pitkällä aikavälillä. Aikaisemmin muutoksia on vastustettu, ja näistä kokemuksista on syytä ottaa opiksi. Koska usein tehtävät kansallisen numeroinnin muutokset laitteiden uudelleen ohjelmointeineen ja ohjelmien päivityksineen ovat kalliita, jäsenvaltioiden tulisi välttää tarpeettomia muutoksia. 4.1.3.5. Tämän vuoksi kansalliset numerointijärjestelmät tulisi uudistaa asianmukaisesti, koordinoidusti ja "kertaheitolla", sikäli kun tämä on käytännössä mahdollista. 4.2. Sisämarkkinoiden edistäminen 4.2.1. Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruus (ETNS) 4.2.1.1. Vihreässä kirjassa ehdotetaan, kansallisten numerointiavaruuksien kanssa samansuuntaisen numerointiavaruuden, ETNS:n luomista 1. tammikuuta 1998 lähtien sellaisille erityispalveluille kuin yleiseurooppalaiset maksuttomat palvelut, yhteisesti kustannettavat palvelut sekä henkilökohtaiset viestintäpalvelut. Muita ehdotuksia ovat Euroopan maatunnusten muuttaminen 1. tammikuuta 2000 (nykyisten maatunnusten eteen lisättäisiin "3") ja kansallisten järjestelmien yhdentäminen, mikä varsinkin edellyttäisi laajoja muutoksia jäsenvaltioiden tunnuksiin. 4.2.1.2. Tulisi huomata, että tarvittava hakemus eurooppalaisen 3-XX-tyyppisen maatunnuksen käytöstä ETNS:ssä on jo jätetty ITU:lle, ja sillä on takanaan kansallisten sääntelyviranomaisten, ENF:n ja ECTRAn täysi tuki. 4.2.1.3. Ottaen huomioon kysymyksessä olevat perustavanlaatuiset aiheet on syytä pohtia eräitä ETNS:ää koskevia tärkeimpiä näkökohtia: Yleismaailmallista maksutonta puhelinpalvelua (UIFS) pidetään sinä perustana, jolle voidaan luoda todelliset yleiseurooppalaiset maksuttomien palvelujen markkinat. Euroopan laajuisten numeroiden tarve lisääntyy, koska yleismaailmallisten tuotteiden myynti-, markkinointi- ja asiakastukitoiminnot on usein järjestetty Euroopan tasolla. Maailmanlaajuisen kehityksen suhde Euroopan laajuisten palvelujen, kuten lisämaksullisten tai yhteisesti kustannettavien palvelujen, piilevään kysyntään. Markkinat vapautuvat Euroopassa nopeammin kuin monissa muissa osissa maailmaa. Euroopan unioni ei voi odottaa ITUn kehitystoimia, jotka ovat selvästi jäljessä Euroopan tarpeista, vaan sen on tehtävä omia aloitteita tällä alalla. ETSIn työryhmä saa työnsä tästä aiheesta päätökseen vuoden 1997 loppuun mennessä, ja arvioidaan, että ratkaisun valitsemiseen ja toteuttamiseen tarvitaan ainakin kahdeksantoista kuukautta. ETNS:n hallinto edellyttää uuden eurooppalaisen viranomaisen perustamista. Eräät teollisuuden edustajat uskovat, ettei tällaista viranomaista saada perustettua niin nopeasti kuin vihreässä kirjassa annetaan ymmärtää, sillä se edellyttää kansallisten sääntelyviranomaisten ja komission välisiä neuvotteluja. Jos ETNS perustuu ECTRAn etusijalle asettamaan 3-XX-tyyppiseen maatunnukseen, ITU:n hyväksynnän vaatima määräaika täytyy ottaa huomioon. ETNS:n käyttöönotto riippuu operaattorien ja palvelujen toimittajien kiinnostuksesta käynnistää yleiseurooppalaisia palveluja. ETNS:n palvelujen tulee olla markkinalähtöisiä, ei sääntelytoimilla määrättyjä. 4.2.1.4. Vaikka komitea kannattaakin ETNS:n mahdollisimman pikaista hyväksymistä, sen tuomia taloudellisia ja yhteiskunnallisia etuja tulisi seurata jatkuvasti. 4.2.1.5. Komitea kannattaa ETNS:n luomista siinä tapauksessa, että vastaavaa maailmanlaajuista palvelua tai eurooppalaista ratkaisua ei pystytä toteuttamaan nopeammin. Maailmanlaajuiset palvelut voivat olla yleiseurooppalaisia palveluja, joita voidaan tarjota myös maailmanlaajuisella tasolla tai joita tarjoavat monikansalliset operaattorit, joilla on omat kansainväliset numerointivoimavaransa. 4.2.2. Numerointiympäristön hallinto EU:n tasolla 4.2.2.1. Komissio ehdottaa uuden eurooppalaisen sääntelyviranomaisen luomista viimeistään 1. tammikuuta 1998. TSK:n mielestä komissio ei ole esittänyt riittävästi yksityiskohtia tästä uudesta viranomaisesta jotta komitea voisi ottaa siihen kantaa. Tarvitaan lisätietoja tällaisen elimen (jolla olisi luonnollisesti koordinoiva rooli ETNS:ssä ja sen tulevassa kehityksessä) luonteesta ja toimenkuvasta. 4.2.2.2. On tarpeen luoda Euroopan tasoinen numerointikehys. Tämä voitaisiin tehdä esimerkiksi vahvistamalla jo olemassa olevia kansainvälisiä järjestöjä (esim. saattamalla ETO, joka Tanskassa jo on oikeushenkilö, laillisemmalle perustalle). 4.2.2.3. Sovittujen sääntöjen ja asetusten toimeenpano säilyisi jäsenvaltioiden ja niiden kansallisten sääntelyviranomaisten vastuulla. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden tulee säilyttää oikeutensa hallinnoida numeroita. 4.2.3. Numeroinnin lähentyminen 4.2.3.1. Komitea on samaa mieltä siitä, että Euroopassa, jossa yhä useammat ihmiset matkustavat, työskentelevät ja asuvat unionin eri osissa, puhelimen käytön monioperaattoriympäristössä tulisi olla yksinkertaista ja käyttäjäystävällistä ja numeroiden tulisi antaa myös jonkinlaisia viitteitä palvelun hinnasta. 4.2.3.2. Komitea yhtyy komission kantaan, jonka mukaan puheluvalintajärjestelmiä tulee yhdenmukaistaa koko Euroopassa. 4.3. Eurooppalaisen numerointiympäristön mukauttaminen tietoyhteiskuntaan 4.3.1. Euroopan pitkän aikavälin numerointisuunnitelman luominen 4.3.1.1. Komissio ehdottaa jäljempänä kuvaillun Euroopan pitkän aikavälin strategisen numerointisuunnitelman kehittämistä 1. tammikuuta 1998 mennessä. 4.3.1.2. Suunnitelmissa on kansallisten numerointijärjestelmien ja ETNS:n yhdistäminen yhtenäisellä eurooppalaisella numerointiympäristöllä vuoteen 2000 mennessä. Samoin vuoteen 2000 mennessä Euroopan sisäisiä puheluita ei enää käsitellä ulkomaanpuheluina, ja niille annetaan koko Euroopassa käytettävä sopiva tunnus. Komissio uskoo, että tämä helpottaa numerovalintaa, poistaa psykologisia esteitä sekä tarjoaa joukon yhteisiä lyhyttunnuksia eri palveluille kuten operaattorin valintaan jne. 4.3.1.3. On kuitenkin tärkeätä muistaa, etteivät nykyisten maatunnusten muutokset vaikuta vain niihin maihin, joiden tunnukset muuttuvat, vaan koko maailmaan, koska kansainväliset puhelinvaihteet on ohjelmoitava uudelleen. Muulle maailmalle, jolle muutoksesta ei ole mitään suoraa hyötyä, koituu seurauksia jokaisesta vihreän kirjan tavoitteiden saavuttamiseksi tehtävästä muutoksesta. Lisäksi ehdotetuille muutoksille ei ole helppoja siirtymämenettelyjä. 4.3.1.4. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että käyttäjät on otettava tiiviisti mukaan pitkän aikavälin numerointistrategian muotoiluun. Vaikka komitea kannattaa komission pitkän aikavälin eurooppalaista numerointistrategiaa uskoen sen hyödyttävän eurooppalaisia kuluttajia ja luovan eurooppalaista identiteettiä, komission tulee antaa tästä kysymyksestä lisätietoja. 4.3.2. Nimeäminen ja osoitteiden jakaminen Internetissä ja muissa syntyvissä multimediapalveluissa 4.3.2.1. Komissio katsoo, että jäsenvaltioissa olisi pohdittava Internet-nimien ja -osoitteiden tilannetta ja tarvittaessa ehdotettava toimenpiteitä niiden tasapuoliseksi ja syrjimättömäksi jakamiseksi. 4.3.2.2. Markkinat ovat maailmanlaajuiset ja hyvin pitkälti markkinavoimien varassa. Komitea kehottaa komissiota tutkimaan mahdollisuutta luoda Euroopalle ennakoivasti aktiivinen rooli kansainvälisillä etenkin nimien ja osoitteiden jakoa käsittelevillä foorumeilla Internetin kehittyessä. Bryssel, 28. toukokuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () Vihreä kirja televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamisesta II osa: Yhteinen lähestymistapa Euroopan unionin televiestinnän infrastruktuurin sääntelyyn (KOM(94) 682 lopullinen) TSK:n lausunto: EYVL C 301, 13.11.1995, s. 24. () Komission direktiivi N:o 96/19/EY, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1996 täydellisen kilpailun toteuttamista pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta, EYVL L 74, 22.3.1996, s.13. TSK:n lausunto: EYVL C 39, 12.2.1996, s. 52. () Vihreä kirja televiestintäpalvelujen ja -laitteiden sisämarkkinoiden kehittämisestä (COM(87) 290 final, 30.6.1987). () Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Televiestinnän yhteenliittäminen ja yhteentoimivuus" (esittelijänä Bernardo Hernández Bataller); EYVL C 153, 28.5.1996, s. 21.