Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön rautateiden turvallisuudesta annetun direktiivin 2004/49/EY muuttamisesta /* KOM/2008/0137 lopull. - COD 2006/0272 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 7.3.2008 KOM(2008) 137 lopullinen 2006/0272 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön rautateiden turvallisuudesta annetun direktiivin 2004/49/EY muuttamisesta 2006/0272 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön rautateiden turvallisuudesta annetun direktiivin 2004/49/EY muuttamisesta TAUSTA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2006) 784 lopullinen – 2006/0272 COD): | 13.12.2006 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 11.7.2007 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 29.11.2007 | Yhteinen kanta vahvistettiin yksimielisesti: | 3.3.2008 | KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Euroopan komissio ehdotti 13. joulukuuta 2006 toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tukea rautatiealan elvyttämistä poistamalla esteet, jotka haittaavat junien liikkumista Euroopan rautatieverkossa. Tällä aloitteella komissio pyrkii - helpottamaan junien vapaata liikkumista EU:ssa tekemällä veturien käyttöönottomenettelyistä tehokkaampia ja avoimempia, - yksinkertaistamaan sääntely-ympäristöä kokoamalla yhteen rautateiden yhteentoimivuutta koskevat direktiivit. Yksi ehdotetuista toimenpiteistä koskee rautateiden turvallisuudesta annetun direktiivin 2004/49/EY muuttamista. Komission ehdotuksella on kolme tavoitetta: - Otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan yhdessä jäsenvaltiossa jo myönnetyt käyttöönottoluvat tunnustetaan vastavuoroisesti muissa jäsenvaltioissa. Tämän periaatteen mukaan liikkuvalle kalustolle, jolle on jo myönnetty käyttöönottolupa yhdessä jäsenvaltiossa, tarvitsee hankkia toisessa jäsenvaltiossa täydentäviä lupia ja todistuksia ainoastaan sellaisten kansallisten lisävaatimusten osalta, jotka johtuvat esimerkiksi paikallisen verkon erityispiirteistä. - Laajennetaan rautatieviraston toimivaltaa siten, että se voi kartoittaa erilaiset kansalliset menettelyt ja voimassa olevat tekniset säännöt sekä laatia ja pitää ajan tasalla (täydentämällä sitä) luettelon vaatimuksista, joiden noudattaminen on tarkastettava vain yhden kerran joko siksi, että kyse on tunnustetuista kansainvälisistä säännöistä, tai siksi, että kansallisten sääntöjen katsotaan vastaavan toisiaan. - Selvennetään rautatieyrityksen ja vaunujen kunnossapidosta vastaavan toimijan välistä suhdetta. Uuden kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF 1999) voimaantulon myötä vaunujen käyttösopimuksiin on alettu soveltaa uusia sääntöjä. Siksi on aiheellista määritellä vaunun haltijan käsite ja määritellä rautatieyritysten ja vaunujen haltijoiden välinen suhde etenkin kunnossapidon alalla. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET Asiaa käsittelevät kolme toimielintä pyrkivät pääsemään ehdotuksesta pikaiseen sopimukseen sen ensimmäisessä käsittelyssä. Tämä ei kuitenkaan ollut mahdollista johtuen Euroopan parlamentin pyynnöistä, jotka koskivat pääasiassa rautatieyritysten ja vaunujen haltijoiden välisten suhteiden määrittelyä kunnossapidon alalla. Neuvoston yksimielisesti vahvistama yhteinen kanta ei heikennä komission ehdotuksen keskeisiä tavoitteita eikä ehdotuksen perustana olevaa lähestymistapaa. Neuvoston yhteinen kanta sisältää jo osan Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista. Siinä varmistetaan myös yhdenmukaisuus rautateiden yhteentoimivuudesta annettujen direktiivien uudelleen laaditun version (ehdotus KOM(2006)783 lopullinen – 2006/273 (COD)) kanssa, josta päästiin sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä. Erityisesti sovittiin siitä, että rautateiden turvallisuutta koskevan direktiivin 14 artiklan (samoin kuin uuden 14 a artiklan) sisältö siirretään uuteen yhteentoimivuusdirektiiviin, jotta kaikki rautatiekulkuneuvojen käyttöönottoon liittyvät menettelyt saadaan koottua yhteen säädökseen. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Tarkistukset 2, 9, 19, 20, 24, 25, 26 ja 27, joissa selvennetään, tarkennetaan tai täydennetään komission ehdotusta. Tarkistukset 1, 10, 11, 12, 13, 15 ja 23, mutta niiden sanamuoto on mukautettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä tehdyn päätöksen 1999/468/EY muuttamisesta tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/512/EY käytetyn vakioterminologian mukaiseksi. Tarkistus 8: Viittaus kansalliseen kulkuneuvorekisteriin on linjassa kansallisesta rekisteristä 9. marraskuuta 2007 tehdyn komission päätöksen[1] kanssa. Tätä määritelmää on kuitenkin muutettu yhteisessä kannassa, jotta se olisi yhdenmukainen vaunujen kunnossapitoa koskevan uuden artiklan kanssa. Tarkistuksen 18 ensimmäinen kappale ei ole enää tarpeellinen, koska 14 artiklan sisältö on päätetty siirtää uuteen rautateiden yhteentoimivuutta koskevaan direktiiviin. Komission hylkäämät Euroopan parlamentin tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan osittain tai kokonaan Tarkistus 3 , koska yhteentoimivuusdirektiivin ja direktiivin 89/391/ETY väliseen suhteeseen (toimenpiteet työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä ja erityissäännökset rautatietoiminnasta työntekijöille aiheutuvien vaarojen vähentämisestä) viitataan jo voimassa olevan direktiivin johdanto-osan 14 kappaleessa. Tarkistukset 4, 5, 6 ja 7 , koska ei olisi järkevää muuttaa rautateiden turvallisuutta koskevassa direktiivissä 2004/49/EY esitettyä ”kansallisten turvallisuussääntöjen” alkuperäistä määritelmää nyt, kun direktiivi on juuri saatettu osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Mitkään osapuolet eivät ole kyseenalaistaneet tätä määritelmää. On myös muistettava, etteivät kaikki kansalliset turvallisuussäännöt liity rautateiden yhteentoimivuutta koskevien direktiivien olennaisiin vaatimuksiin, vaan ne voivat koskea esimerkiksi ympäristöä. Tarkistuksen 14 osalta on syytä todeta, että yhteisten turvallisuustavoitteiden tarkoituksesta ja niiden hyväksymismenettelystä sovittiin vuonna 2004. Työ on edennyt jo pitkälle eikä olisi järkevää muuttaa sen lähtökohtia kesken kaiken. Lisäksi kustannus-hyötyanalyysistä säädetään jo alkuperäisen direktiivin 6 artiklan 4 kohdassa. Tarkistuksissa 16 ja 17 viitataan korkeaan turvallisuustasoon, ja tältä osin neuvoston yhteisessä kannassa on käytetty sanamuotoa, joka sopii paremmin yhteen muun direktiivin kanssa. Tarkistus 22 koskee teknisen lausunnon pyytämistä rautatievirastolta turvallisuusviranomaisen tekemästä kielteisestä päätöksestä, joka koskee turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan myöntämistä; tämä menee komission ehdotuksessa vahvistettuja tavoitteita pidemmälle. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 21 periaatteessa. Yhteisen kannan teksti perustuu kuitenkin ”kunnossapidosta vastaavan toimijan” käsitteeseen, joka on nykyisin osa uutta yhteisön sääntelykehystä (se on määritelty tavaraliikenteen vaunuja koskevassa YTE:ssä[2] ja edellä mainitussa kansallista rekisteriä koskevassa päätöksessä). Lisäksi siitä, onko vaunujen haltijoiden sertifiointi pakollista vai vapaaehtoista, ei pitäisi säätää direktiivissä, vaan vasta rautatieviraston tekemän vaikutusten arvioinnin jälkeen. PÄÄTELMÄ Komissio katsoo, että 3. maaliskuuta 2008 yksimielisesti vahvistettu yhteinen kanta edistää sen ehdotuksen olennaisia tavoitteita ja peruslähestymistapaa, ja antaa näin ollen tukensa yhteiselle kannalle. [1] EUVL L 305, 23.11.2007, s. 30. [2] EUVL L 344, 8.12.2006, s. 1.