Alueiden komitean lausunto aiheesta "Yleishyödyllisten yhdistysten merkitys lisä eurooppalaiseen yhteiskuntaan"

(98/C 180/10)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon Euroopan komission tiedonannon "Yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa" (),

ottaa huomioon työvaliokuntansa 11. kesäkuuta 1997 perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen alakohdan mukaisesti tekemän päätöksen laatia aiheesta lausunto ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 7:n "Kansalaisten Eurooppa Tutkimus Kulttuuri Nuoriso ja kuluttajat" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 7:n 23. tammikuuta 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 306/97 rev. 2, jonka esittelijä oli Kent Johansson,

hyväksyi 12. 13. maaliskuuta 1998 pitämässään 22. täysistunnossa (maaliskuun 13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Alueiden komitea päätti 11. kesäkuuta 1997 antaa oma-aloitteisen lausunnon aiheesta "Yleishyödyllisten yhdistysten merkitys lisä eurooppalaiseen yhteiskuntaan". Tuo aloite on yksi nyt käsillä olevan lausunnon lähtökohdista.

1.2. Toinen lähtökohta on komission tiedonanto "Yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa". Tässä tiedonannossa komissio kuvaa yleishyödyllisen sektorin erityispiirteitä, tehtävää ja laajuutta Euroopassa. Voidaan todeta, että sen muodostavilla yleishyödyllisillä järjestöillä ja yksityisillä säätiöillä on merkittävä tehtävä lähes kaikilla eurooppalaisilla yhteiskunnan aloilla. Ne myötävaikuttavat työmahdollisuuksien luomiseen, kansalaisaktiivisuuteen, kansanvaltaan, tarjoavat monia palveluita, ovat merkittävä tekijä urheilumaailmassa, edustavat kansalaismielipidettä viranomaisten suuntaan, edistävät ihmisoikeuksia sekä vaikuttavat kolmannelle maailmalle annettavaan kehitysapuun. Tiedonannossaan komissio käsittelee eräitä yleishyödyllisen sektorin kohtaamia ongelmia ja haasteita. Lopuksi esitetään useita suosituksia jäsenvaltioissa, yhdistyksissä ja EU:ssa toteutettaviksi.

1.3. Alueiden komitea on tyytyväinen komission aloitteeseen ja sen kyseistä alaa kohtaan osoittamaan myönteiseen perusasennoitumiseen, joka vastaa pitkälti AK:n omaa näkemystä. Jäljempänä esitetään tämän vuoksi sekä komitean omia periaatteellisia kannanottoja että kommentteja komission tiedonantoon.

1.4. Tällä alalla käytetty terminologia kaipaa joitakin tarkennuksia. Tässä lausunnossa käytetään selvyyden vuoksi käsitettä "yleishyödyllinen yhdistys" tai "yleishyödyllinen sektori" kuvaamaan niitä kollektiivisia yhteiskunnallisia toimijoita, jotka sijoittuvat yksityisen elinkeinoelämän ja julkisen sektorin väliin. Termi "kolmas sektori" käsittää myös yksityiset yleishyödylliset säätiöt. Laajin määritelmä "sosiaalitalous" sisältää yleishyödyllisten yhdistysten ja yksityisten säätiöiden lisäksi myös keskinäiset yhtiöt ja osuuskunnat. Yhteistä kaikille kolmelle ryhmälle on, että toimijat eivät tavoittele ensisijaisesti taloudellista voittoa vaan motiivina ovat yleishyödylliset intressit. Jos tekstissä ei muuta mainita, tarkoitetaan yleishyödyllistä yhdistystä. Lausunnossa kuten ei komission tiedonannossakaan ei käsitellä poliittisia puolueita, uskonnollisia yhteisöjä eikä työmarkkinaosapuolia.

1.5. AK korostaa lausunnossaan useimpien järjestöjen olevan aktiivisia paikallisesti ja alueellisesti. Monien mielestä sosiaalitalouden vahvuus piilee sen paikallisuudessa. Näin ollen voidaan väittää olevan erityisiä perusteita sille, että juuri AK ottaa kantaa asiaan sekä samalla selvittää, miten se itse aikoo tukea ja edistää alaa.

1.6. Alueiden komitea on huomioinut yleishyödyllisten yhdistysten merkityksen kulttuurielämässä jo aiemmin antamassaan lausunnossa "Koheesiopolitiikka ja kulttuuri työllisyyden edistäminen". Annetussa lausunnossa todetaan myös yhdistyksillä olevan merkittävä tehtävä Euroopan kulttuurielämässä. Mutta muutoin AK ei ole lausuntotyössään sanottavasti käsitellyt yhdistysten osuutta ja merkitystä aluepolitiikassa ja yhteiskunnallisessa yhtenäisyydessä. Tästä syystä alueiden komitea haluaa syventää pohdintaansa yleishyödyllisten yhdistysten ja niiden merkityksen osalta arvioidessaan komission aiheesta antamaa tiedonantoa. AK esittää lausunnossaan myös joukon omia suosituksiaan.

1.7. AK katsoo olevan tärkeää selvittää syyt, miksi yhdistykset ja säätiöt juuri nyt nostetaan esiin Euroopan unionissa. Erityiseksi perusteluksi yhteisön kattavan selvityksen tekemiselle AK katsoo mm. alan innovatiivisuuden, jolla on suuri yhteiskunnallinen merkitys. Useimmiten juuri järjestöt huomaavat ensimmäisinä yhteiskunnan uudet tarpeet, paneutuvat niihin sekä yrittävät vastata niiden asettamiin haasteisiin. Kansalaisten Euroopan toteuttamiseksi tulee kansalaisten omat yhteenliittymät ottaa huomioon ja niitä tulee tukea.

1.8. Myös kansalaisaktiivisuuden merkitystä on syytä korostaa. On tärkeää koko yhteiskunnan kannalta eikä vähiten alue- ja paikallisviranomaisten näkökulmasta että kansalaiset ovat kiinnostuneita ja aktiivisia yhteisissä asioissa. Komission tekemän tutkimuksen mukaan tätä tapahtuu nykyisin yhä enemmän juuri yhdistyksissä, mikä on myönteinen piirre koko yhteiskunnan kannalta. Myös unionin toimielinten kannattaa tutkia ja arvioida tätä.

1.9. On myös huomattava, ettei lausunto ole ainoastaan kannanotto komission tiedonantoon vaan myös oma-aloitteinen lausunto. Tämän vuoksi lausunto menee kannanotoissaan paikoitellen pidemmälle kuin pelkästään komission tiedonannon kommentoinnin yhteydessä voisi odottaa. Lausunnolla halutaan nostaa esiin perusteellisesti keskusteltavaksi erityisesti seuraavat kolme kysymystä:

Millainen on julkisen sektorin, erityisesti alue- ja kunnallisviranomaisten, ja yleishyödyllisten yhdistysten välinen periaatteellinen "vastuunjako" esim. poliittisen päätöksenteon, yhteiskunnallisen hyvinvoinnin ja työllisyyden suhteen?

Miten yleishyödylliset yhdistykset voivat säilyttää vapaan ja spontaanin mielipiteitä muokkaavan toimintansa suhteessa viranomaisiin samalla, kun ne yhä enemmän osallistuvat julkisten yhteiskunnallisten palvelujen tuottamiseen?

Miten yhteiskunnan pitäisi kuvailla, mitata ja arvioida yleishyödyllisen sektorin merkitystä mielipiteiden moninaisuudelle, kansalaisten demokraattisille vaikutusmahdollisuuksille ja työllisyydelle?

2. Huomioita

2.1. Johdanto ja tavoite

2.1.1. AK:sta on kiinnostavaa, että komissio on teettänyt tutkimuksen yhdistysten ja säätiöiden levinneisyydestä ja tehtävästä Euroopan yhteisössä. Esitettyjen valtakunnallisten tilastojen tueksi AK kaipaa selväpiirteisempää keskittymistä sektorin alueelliseen ja paikalliseen ulottuvuuteen.

2.1.2. AK panee merkille komission tekemän sosiaalitalouden teknisen rajauksen. Selvyyden vuoksi komissio keskittyy yhdistyksiin ja säätiöihin, vaikka sosiaalitalous on luonnollisesti laajempi käsite ja kattaa myös osuuskunnat sekä keskinäiset yhtiöt. Sosiaalitalouden merkitys on jo aiemmin tullut esiin komission valkoisessa kirjassa "Kasvu, työllisyys ja kilpailukyky", jossa erityisesti painotetaan alan työllisyysvaikutusta. Valkoisessa kirjassa todetaan mm. että sosiaalitalouden avulla voidaan vaikeasti työllistettäville löytää pysyviä työpaikkoja. Alan merkitystä on hiljattain korostettu ns. alueellisten työllisyyssopimusten yhteydessä.

2.1.3. AK pitää tutkimusta aivan liian konkreettisena. Viranomaisten, mukaan lukien alue- ja paikallisviranomaisten, välisten suhteiden ja niihin liittyvien käytäntöjen ja sääntöjen analysointi kussakin jäsenvaltiossa ja kullakin osa-alueella, erityisesti taloudelliseen apuun liittyen, mahdollistaisi komission ehdotuksen kehittämisen edelleen ja loisi pohjaa hyvien käytäntöjen vaihdolle jäsenmaissa tukia myöntävien viranomaisten välillä.

2.2. Laajuus

2.2.1. AK panee merkille, että komissio kuvaa järjestöalaa hyvin monimuotoiseksi. On tärkeää säilyttää tasapaino jatkossakin. Tapauksissa, joissa yhteys julkissektoriin on vahva, on ennen kaikkea yritettävä säilyttää riippumattomuus. Sitä vastoin riippumattomien ja itsenäisten, joskus radikaalienkin järjestöjen kanssa toimittaessa on korostettava rakentavaa keskustelua ja demokraattisia toimintatapoja. Ainoastaan silloin, kun yhdistys osoittaa toimivansa demokraattisesti jäseniinsä nähden ja noudattaa avoimen yhteiskunnan pelisääntöjä, sitä tulee pitää jäsentensä ja kannattajiensa oikeutettuna edustajana.

Radikaaleihin ajatuksiin sinällään ei pidä asennoitua torjuvasti, koska yhdistykset ovat nimenomaan muutoksen ja innovaation toimijoita. Voidaan sanoa paradoksaalisesti, että se minkä halutaan säilyvän, on useinkin parasta muuttaa, jotta se voi pysyä elossa ja kehittyä.

2.2.2. AK toteaa, että suuri osa yhdistyksistä toimii sekä paikallisesti että alueellisesti ja tekee arvokasta työtä elämisen laadun kohottamiseksi. AK kehottaa komissiota painottamaan kaikissa yleishyödyllistä sektoria koskevissa päätöksissä ja toimenpiteissä erityisesti alueellista ja paikallista ulottuvuutta sekä kutsumaan kiinnostuneet yhdistykset osallistumaan aktiivisesti EU:n aluepolitiikkaan.

2.2.3. AK panee merkille komission esityksen yhdistysten ja säätiöiden oikeudellisesta asemasta eri jäsenvaltioissa ja pitää sitä paikkansapitävänä kuvauksena tilanteesta.

3. Erityistä

3.1. Yhdistysten ja säätiöiden tehtävä ja merkitys

3.1.1. AK toteaa, että viime vuosina on EU:n omien selvitysten lisäksi tehty useita tutkimuksia, joiden tilastotiedot valaisevat yleishyödyllisen sektorin kokoa ja levinneisyyttä. On myös laadittu selontekoja siitä, miten järjestöjen edustajat tilanteensa kokevat. Sen sijaan edelleen on perusteellisemmin selvittämättä, miten julkinen yhteiskunta kokee järjestyneen vapaaehtoistoiminnan ja miten se aikoo kehittää suhdettaan tähän alaan. Tämä edellyttää monipuolisempaa keskustelua ja nykyistä selkeämpiä kannanottoja.

3.1.2. Kuten tiedonannosta käy selvästi ilmi, yhdistyksillä on selvä myönteinen vaikutus työllisyyten ja talouden kasvuun. Komitea haluaakin painottaa juuri tätä, sillä yleishyödyllisten yhdistysten merkitys työllisyydessä voi kasvaa entisestään yhteiskunnallisen kehityksen ansiosta. Suurin vaikutus yhdistysten työvoimapoliittisilla toimilla voi olla yhteiskunnan syrjäytyneissä ryhmissä. Näille ihmisille voi yhdistysten kautta tarjoutua monissa tapauksissa työtilaisuuksia, jotka ohjaavat heidät takaisin työelämään. AK katsoo, että on tärkeää säilyttää erityisehdot, mukaan lukien verotus, joita sovelletaan sosiaalitaloudessa, jotta sitä voidaan kehittää vastedeskin ja luoda uusia työpaikkoja. Ennen kaikkea on tärkeää valvoa lainsäädännön muutoksia arvonlisäveron osalta, jottei muutoksista aiheudu kielteisiä vaikutuksia yleishyödyllisille yhdistyksille. Verotuskysymyksissä voidaan soveltaa läheisyysperiaatetta, jolloin paikallinen verohallinto vastaa verosäännösten soveltamisesta.

3.1.3. AK katsoo, että julkissektorilla on vastaisuudessakin oltava päävastuu hyvinvoinnista yhteiskunnassa. Se ei kuitenkaan estä julkissektoria muodostamasta yhteistyötä yleishyödyllisten yhdistysten kanssa hoitaakseen omat tehtävänsä paremmin. Useissa maissa, kuten Saksassa, tämä on jo toimiva malli, jota toisten maiden olisi hyödyllistä tutkia. Tässäkin suhteessa on kuitenkin kunnioitettava läheisyysperiaatetta sekä oikeutta valtiollisiin ja alueellisiin erityisratkaisuihin.

Yhteiskunnallinen merkitys

3.1.4. AK haluaa lisätä, että yleishyödyllinen vapaaehtoissektori hoitaa monia tärkeitä yhteiskunnallisia tehtäviä, jotka mainitaan tiedonannossa. Näiden lisäksi niillä on myös huomattava tehtävä alueellisen ja paikallisen identiteetin vahvistajina. Tämä on käynyt selvästi ilmi esimerkiksi EU:n erilaisissa maaseudun kehitysohjelmissa. Komitea haluaa näin ollen tukea alue- ja paikallisyhdistysten aktiivista osallistumista alueelliseen kehitystyöhön.

3.1.5. Muista yhteistyömuodoista viranomaisten ja yleishyödyllisen toiminnan välillä voidaan mainita, että monissa Euroopan kunnissa yhdistykset kantavat päävastuun kulttuuritarjonnasta ja -toiminnasta. Tämä toiminta vahvistaa ratkaisevasti alueellista ja paikallista identiteettiä.

Poliittinen merkitys kansalaisuus

3.1.6. AK korostaa, että eurooppalaista kansalaisuutta vahvistettaessa mukaan on luettava myös ehkä ennen kaikkea alueelliset ja paikalliset toimijat. Yhdistysten jäsenistö koostuu paikallisista asukkaista ja useimmat toimivat paikallisesti ja alueellisesti. Yhä useammilla valtakunnallisilla yhdistyksillä on hyvin rakennettu kansainvälinen verkosto, kun taas monilta alue- ja paikallisyhdistyksiltä puuttuvat vastaavat tärkeät kansojen väliset yhteydet. Siksi AK kaipaa käytännön ohjelmia ja ehdotuksia alueellisten ja paikallisten yhdistysten välisten yhteyksien helpottamiseksi. Suunnitellun yhdistyksiin ja Euroopan kansalaisuuteen liittyvän teemavuoden yhteydessä pitää siksi antaa aktiivinen rooli paikallisille ja alueellisille viranomaisille.

3.1.7. Yhdistystoiminnassa on keskusteltu ajatuksesta perustaa alueellisia elimiä, joiden tehtävänä on edistää kansalaisyhteyksiä ja levittää yhdistysten yhteistyötä Euroopan eri alueille. Erityisesti on painotettu toimivien yhdistyskontaktien merkitystä Pohjois- ja Etelä-Euroopan sekä Itä- ja Länsi-Euroopan välillä. AK kehottaa kiinnostuneita alueita kokeilemaan ja edistämään vastaavia yhteistyömalleja yhteistyössä yhdistysten kanssa.

3.1.8. AK katsoo myös, että kansalaisyhteiskunnassa tarvitaan useita kansalaisvaikuttamisen kenttiä. Jotta monimuotoisuus ja moniarvoisuus yhteiskunnassa säilyvät, on kaikkien osallisten eri tasojen yhdistysten ja viranomaisten taattava, ettei arvokasta moniarvoisuutta uhata.

Poliittinen merkitys demokratian vahvistaminen

3.1.9. AK haluaa turvata järjestöalan mahdollisuudet jatkaa kriittistä keskustelua vallanpitäjien kanssa. Julkissektorin ei tule rajoittaa taloudellisin ohjauskeinoin tai muutoin yhdistysten toimintamahdollisuuksia. Lisääntynyt taloudellinen riippuvuus julkissektorista ei saa johtaa oman profiilin mukauttamiseen tai kriittisen analyysin vesittämiseen.

AK kehottaakin yhdistyksiä tutkimaan uusia mahdollisuuksia laajentaa rahoituspohjaansa. Esimerkiksi toimivampi yhteistyö yksityisten säätiöiden ja alue- sekä paikallisviranomaisten kanssa saattaisi tarjota kaivattua monitahoisuutta. Uuden ajattelun konkreettisesta esimerkistä käyvät Iso-Britannian "Community foundations" ["yhteisösäätiöt"], joihin muiden maiden kannattaa tutustua. Näiden paikallissäätiöiden avulla viranomaiset ja yksityissektori rahoittavat yhdessä tietyn paikkakunnan yleishyödyllisiä yhdistyksiä.

3.1.10. AK toteaa, että vapaaehtoisjärjestöillä on merkittävä vaikutus paikallisdemokratian vahvistamisessa. Ne ovat jopa toimivan avoimen ja edustuksellisen demokratian edellytys. Ennen poliittisten puolueiden syntyä useimmissa maissa toimi vapaaehtoisjärjestöjä. EU:n itälaajentumista suunniteltaessa AK puhuu nykyistä laajemman alueellisten ja paikallisten yleishyödyllisten yhdistysten vuorovaikutuksen puolesta jäsenyyttä hakevien maiden ja nykyisten jäsenvaltioiden välillä hakijamaiden demokratiakehityksen edistämiseksi erityisesti alue- ja paikallistasolla.

3.1.11. AK kehottaa komissiota kiinnittämään hakijamaiden kanssa käytävissä jäsenyysneuvotteluissa huomiota yleishyödyllisten järjestöjen oikeudelliseen asemaan demokratiakehityksen ja ihmisoikeuksien sekä vapauden mittarina.

3.1.12. AK on tyytyväinen, että poliittisten päätöksentekijöiden ja yhdistysten yhteistyö näyttää useimmissa jäsenvaltioissa sujuvan myönteisessä hengessä. Yhdistyksiä kuullaan säännöllisesti asiantuntijoina, sillä ne voivat tarjota uusia mielipiteitä ja täydentäviä näkökantoja. AK yhtyy komission käsitykseen, jonka mukaan lopullisen vastuun poliittisista päätöksistä tulee vastedeskin säilyä demokraattisesti valituilla päätöksentekijöillä.

3.2. Järjestöalan ja Euroopan unionin toimielinten yhteistyö

3.2.1. AK toteaa, että yleishyödyllisellä sektorilla ja EU:lla on jo monia toimivia yhteyksiä useilla eri aloilla. AK toivoo voivansa osallistua itsekin nykyistä aktiivisemmin yhteistyöhön sekä tutkia, miten se voi osallistua yhdistysten kanssa käytävään kansalaiskeskusteluun ja valottaa tilannetta paikallis- ja aluenäkökulmasta.

3.2.2. Siihen on ainakin kaksi mahdollisuutta. Neuvoa-antavassa asemassaan EU:n päätöksenteossa AK voi heijastaa alue- ja paikallistason edellytyksiä sekä työtapoja ottamalla huomioon ja selostamalla myös tulevissa lausunnoissaan alueellisten ja paikallisjärjestöjen toimintaehtoja ja -mahdollisuuksia. Toinen ratkaisu on, että AK pyrkii syyskuussa järjestetyn liikuntaseminaarin tapaisten erityisseminaarien ja ennen kaikkea jäsenten oman aktiivisen vaikuttamisen kautta lisäämään alueellisen ja paikallisen yhdistystoiminnan keskinäistä kanssakäymistä niin, että tämä toiminta vilkastuu ja vuorovaikutus, yhteistyö ja ymmärtämys vahvistuvat yhteisön piirissä.

3.2.3. Alueiden komitea toteaa, että Maastrichtin sopimuksen liitteenä olevassa sosiaalipolitiikan alaan kuuluvassa julistuksessa N:o 23 viitataan siihen huomattavaan merkitykseen, mikä Euroopan yhteisön sekä sosiaalisesta hyvinvoinnista huolehtivien järjestöjen ja säätiöiden yhteistyöllä on sosiaalipalvelujen tarjoamisen kannalta. Komitean mielestä myös muilla yhteisön politiikan aloilla tulisi pyrkiä yhteisön ja kyseisellä alalla toimivien yleishyödyllisten organisaatioiden yhteistyöhön.

3.2.4. AK panee myös merkille, etteivät yhdistykset Amsterdamin sopimuksessa saaneet asemaa tunnustettuna yhteistyöosapuolena, kuten olisi ollut aiheellista. AK tukee yhdistysten toivetta saada yksiselitteisempi asema tunnustettuna yhteistyöosapuolena parhaillaan Euroopan unionin toimielinten kanssa käytävässä keskustelussa. Kysymys voidaan ratkaista vaikkapa tarjoamalla yleishyödylliselle sektorille edustus neuvoa-antavissa elimissä, joita Euroopan unionin toimielimet kuulevat. Erityisen tärkeää tämä on sosiaalirahaston ja aluepoliittisten ohjelmien osalta.

3.2.5. AK kiinnittää yhtä lailla huomiota siihen tosiseikkaan, että valtaosalla sektoreja on omia neuvoa-antavia eurooppalaisia kattojärjestöjä, joita komissio kuulee. Joissain tapauksissa järjestöt ovat katsoneet tärkeäksi laajentaa jäsenpohjaansa ja ottaneet jäseniksi yhdistyksiä muistakin kuin tämänhetkisistä unionin jäsenvaltioista. Valitettavasti tämä on toisinaan johtanut neuvoa-antavan aseman heikkenemiseen. AK pitää tärkeänä, että yleishyödyllinen sektori voi olla edelläkävijänä jäsenyyttä hakevien maiden yhdistysten saamisessa mukaan EU:n puitteissa tehtävään yhteistyöhön. AK:n mielestä ei ole mitään estettä sille, että neuvoa-antavalla elimellä on jäseniä nykyisen EU:n ulkopuoleltakin eli ETA-maista ja yhteisön jäsenyyttä hakevista maista.

3.2.6. Eräs mahdollisuus herättää kiinnostusta eurooppalaiseen yhdistysyhteistyöhön olisi EU:n rahoittamien yhdistystapaamisten matkakustannusten yhteisvastuullinen jakaminen silloin, kun matkakustannuksia ei muutoin korvata. Toimittaessa toisin on olemassa vaara, että kaukaisten maiden ja alueiden järjestöt syrjäytyvät entisestään. Yleishyödyllisellä sektorilla, jossa osallistumisdemokratia ja yhteisvastuullisuus ovat kunnia-asia, tällä olisi suuri merkitys. Tätä tarkoitusta varten voitaisiin perustaa rahasto yhteistyössä yksityisten säätiöiden kanssa.

3.2.7. AK kehottaa osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä edustavaa vastikään perustettua neuvoa-antavaa komiteaa ottamaan huomioon kansallisen edustavuuden ja alakohtaisen jaon ohella myös alueelliset näkökohdat. AK katsoo, että neuvoa-antavan komitean merkitys on suuri ja että sitä voidaan kasvattaa jäsenpohjaa laajentamalla.

3.2.8. Yhteisön laajuisessa yhdistysten välisessä yhteistyössä EU:n on otettava huomioon myös kielelliset rajoitukset. Osallistumisen eurooppalaiseen yhdistyskokoukseen ei pitäisi edellyttää parempia kielellisiä valmiuksia kuin jäsenvaltioiden yhteistyössä, jossa säännönmukaisesti on taattu tulkkaus kaikille jäsenvaltioiden virallisille kielille. Jos yksinomaan kielitaidosta tulee määräävä tekijä eurooppalaisessa yhdistysyhteistyössä, vaarana on lisääntyvä elitismi ja ammattimaistuminen, jotka sopivat huonosti yhteen sektorin tavoitteiden kanssa. AK katsoo tästä syystä, että neuvoa-antavassa asemassa oleville kattojärjestöille voidaan tarjota mahdollisuus käyttää erityistapauksissa EU:n tulkkipalveluja.

3.3. Ongelmia ja haasteita

3.3.1. Komitea hyväksyy pääosin komission tekemän selvityksen ongelmista ja haasteista, jotka liittyvät julkissektorin supistamiseen ja uusien tehtävien siirtämiseen vapaaehtoisille yhdistyksille. AK korostaa, että yhdistyksiä on tuettava niiden vastatessa uusiin haasteisiin. Jos julkinen sektori päättää uskoa yhdistyksille julkisiin palveluihin kuuluvia tehtäviä, on rahoituksen oltava riittävää. Yhdistysten kanssa tehtävää yhteistyötä ei pidä nähdä ensisijaisesti säästötoimenpiteenä, vaan sen tulee lähteä tarpeesta lisätä käyttäjien vaikutusmahdollisuuksia. Yhteistyön on rakennuttava molemminpuoliselle kunnioitukselle, taloudellisesti kestäville sopimuksille ja pitkällä aikavälillä lujalle taloudelliselle pohjalle.

3.3.2. Ottaessaan huomioon sektorin uudet haasteet ja koulutustarpeen AK kehottaa komissiota antamaan yhdistysten hyödyntää nykyistä paremmin EU:n koulutusohjelmia mm. kannustamalla verkostoitumista. Tarpeeton byrokratia ja tottumattomuus työskentelyyn vapaaehtoisyhdistysten kanssa eivät saa estää yhdistyksiä hyötymästä EU:n rahoituksesta. Komission on huomattava, että yhdistyksillä on usein ratkaiseva rooli työttömien ja muiden uhanalaisten ryhmien koulutuksessa sekä uudelleenkoulutuksessa.

3.3.3. AK myöntää, että alue- ja paikallisviranomaisten tiedot kolmannesta sektorista ovat nykyisin tietyssä määrin puutteellisia ja vajavaisia. AK haluaa toimia ja käyttää yhteysverkkoaan, jotta sektorille voidaan tarjota aktiivisempi asema alueilla.

3.3.4. AK ymmärtää komission kysymyksenasettelun ja pitää sitä aiheellisena. Se haluaa kuitenkin, että EU:n maksujen myöhästymisestä päästään eroon, sillä se on monille vapaaehtoisjärjestöille lähestulkoon ylittämätön este EU:n tukiohjelmiin osallistumiselle. Komissiossa maksujen käsittelijöiden on sopeuduttava nykyistä paremmin yhdistysten toisenlaisiin vaatimuksiin ja työtapoihin. Yhdistyksillä on vähäiset taloudelliset toimintapuitteet, koska yleishyödylliset järjestöt eivät jo määritelmänsäkään mukaan saa tuottaa voittoa.

3.3.5. Mutta yhdistykset voivat omalla tahollaan tutkia mahdollisuuksia vahvistaa yhteistyötään yksityisten säätiöiden kanssa. Esimerkiksi Suomessa yksityinen säätiö on perustanut hyväksyttyjen hankkeiden ennakkomaksatusjärjestelmän helpottamaan aatteellisten yhdistysten yhteistyötä komission kanssa. Tämän tyyppistä takuurahastoa voitaisiin menestyksellisesti soveltaa monissa muissa maissa ja muilla alueilla.

3.3.6. AK jakaa komission näkemyksen, jonka mukaan yhdistysten oikeudellisen aseman tunnustamisen puuttuminen toisissa jäsenvaltioissa on kasvava ongelma. AK on aikaisemmin [alueiden komitean lausunto "Kulttuurinäkökohdat" ()] tuonut esille kysymyksen yhdistysten vaikeuksista tehdä rajanylittävää yhteistyötä unionissa jäsenvaltioiden voimassa olevasta lainsäädännöstä johtuen. AK tukeekin siksi komission ehdotusta erityisten yhteisten sääntöjen laatimiseksi eurooppalaisia yleishyödyllisiä yhdistyksiä varten, päämääränä antaa näille oikeushenkilön asema muissa Euroopan unionin maissa.

3.3.7. Informaatioteknologian kehitys on ollut räjähdysmäisen nopeaa. Sen merkitys on jatkuvasti kasvanut yhdistysten päivittäisessä toiminnassa ja rutiineissa. Omien sähköisten järjestelmien saanti voi helpottaa yhteydenpitoa erityisesti yhteistyökumppaneihin muissa Euroopan maissa. Yleishyödyllisen sektorin erityistarpeet ja toiveet tulee siksi ottaa huomioon alue- ja paikallisviranomaisten kehittäessä sähköisiä tietoverkkojaan.

3.4. Yhdenvertaiset mahdollisuudet

3.4.1. AK tunnustaa toisaalta, että yleishyödyllisen sektorin rahoitustilanteesta johtuen sen luomat työpaikat ovat usein hyvin epävarmoja. Seurauksena on, että tämäntyyppiset työt annetaan usein naisille, jotka näin jäävät yleensä epäedulliseen asemaan. Komitea kehottaakin asiasta vastaavia valtion, alue- ja paikallisen tason viranomaisia kehittämään rahoituskeinoja, jotka ovat paremmin soveltuvia pysyvien työpaikkojen luomiseen kyseisellä sektorilla.

4. Alueiden komitean päätelmät: jäsenvaltioiden, yhdistysten ja EU:n tasolla

4.1. AK painottaa yleishyödyllisten yhdistysten ja säätiöiden kanssa käytävän vuoropuhelun ja aktiivisen yhteistyön merkitystä. AK pitää tärkeänä, että kansalaiskontaktit koskettavat myös sitä, eivätkä ainoastaan muita EU:n toimielimiä. Tämän vuoksi komitean tulee omasta puolestaan tutkia, miten yleishyödyllistä sektoria koskevia kysymyksiä voidaan tuoda esiin lisäselvityksiä ja -keskusteluja varten. Tämä on erityisen tärkeää, sillä monissa paikallis- ja aluetason poliittisissa elimissä keskustellaan aktiivisesti siitä, miten yleishyödyllinen sektori voisi osaltaan vahvistaa ja kehittää yhteiskuntaa. Näiden kontaktien järjestäminen on tässä vaiheessa avoin kysymys. AK haluaa tällä hetkellä ainoastaan muistuttaa mahdollisuudesta järjestää yhdessä komission sekä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa eri aiheista kuulemistilaisuuksia ja työseminaareja, joihin myös yhdistysten edustajat voivat osallistua.

4.2. Alueiden komitea pitää komission tiedonannossa esitettyjä päätelmiä pääosin oikeina, mutta ehdottaa lisäksi seuraavaa:

Jäsenvaltioiden tasolla

4.3. AK toteaa, että kolmannen sektorin ongelmat voidaan edelleenkin ratkaista parhaiten valtakunnallisen, alueellisen ja paikallisen tason läheisessä yhteistyössä yhdistysten kanssa. AK pitää kuitenkin myönteisenä, että komissio osoittaa aitoa kiinnostusta asiaan.

4.4. AK pitää selvänä, että yhdistysten on säilytettävä riippumattomuutensa silloinkin, kun ne ovat läheisessä yhteistyössä julkisten viranomaisten kanssa. Tämä ei estä niitä yhdistyksiä, jotka ottavat hoidettavakseen julkissektorin palveluita, ottamasta aktiivisemmin osaa myös poliittiseen suunnitteluun omilla toiminta-aloillaan.

4.5. AK kannattaa yleishyödyllisten yhdistysten aktiivista osallistumista aluepolitiikkaan ja erityisesti EU:n laajoihin rakennerahasto-ohjelmiin.

Yhdistysten ja säätiöiden tasolla

4.6. AK kehottaa yhdistyksiä säilyttämään riippumattomuutensa sekä etsimään uusia tapoja laajentaa toimintansa taloudellista pohjaa.

4.7. AK toivoo, että yhdistykset myös vastaisuudessa arvostavat demokraattisia työmenetelmiä ja rakentavaa keskustelua viranomaisten kanssa. Tämä ei kuitenkaan saa estää järjestöjä esittämästä radikaaleja ja uudenlaisia ajatuksia.

EU:n tasolla

4.8. AK kehottaa EU:ta kiinnittämään huomiota alueellisiin ja paikallisiin näkökohtiin yhteyksissään vapaaehtoissektorin kanssa. Tämä voisi toteutua esimerkiksi vastikään perustetussa järjestöalan neuvoa-antavassa komiteassa, eurooppalaisissa järjestötapaamisissa matkakustannusten yhteisvastuullisena jakamisena ja pienten kieliryhmien huomioimisena EU:n kokoustyöskentelyssä.

Lisäksi AK pitää etuna eikä haittana, että eurooppalaisissa kattojärjestöissä, joita komissio kuulee, on jäseninä yhdistyksiä ETA-maista ja unionin jäsenyyttä hakevista maista.

4.9. AK haluaa antaa paikallis- ja aluejärjestöille nykyistä paremmat mahdollisuudet kansainvälisiin yhteyksiin. Paikallisdemokratiaa edistävien ohjelmien soveltaminen keski- ja itä-eurooppalaisissa jäsenehdokasmaissa olisi hyödyllistä.

Komissio voi tämän lisäksi tutkia mahdollisuuksia perustaa erityisiä vaihto-ohjelmia kolmannen sektorin piirissä toimiville.

4.10. AK haluaa tarjota yleishyödylliselle sektorille nykyistä aktiivisemman roolin EU:n rakennepolitiikassa sekä muissa asianmukaisissa yhteisöohjelmissa. AK kehottaa EU:n elimiä suhtautumaan joustavasti yhdistysten totutusta poikkeaviin edellytyksiin ja työskentelyolosuhteisiin.

4.11. AK ehdottaa, että komissio tekee aloitteen erityisen, kolmannen sektorin asemaa ja edellytyksiä tutkivan ohjelman luomiseksi osana viidennen puiteohjelman sosioekonomista tutkimustoimintaa.

4.12. AK katsoo, että niin komission, valtiollisten, alueellisten kuin myös paikallisten viranomaisten on syytä toimia yhdessä suotuisien toimintaedellytysten luomiseksi Euroopan yleishyödyllisille yhdistyksille, jotta ne voivat kehittyä edelleen ja luoda uusia työmahdollisuuksia.

Bryssel, 13. maaliskuuta 1998.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

() KOM(97) 241 lopull.

() EYVL C 116, 14.4.1997, s. 65.