KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio /* KOM/2011/0500 lopullinen */





SISÄLLYSLUETTELO Maatalous ja maaseudun kehittäminen........................................................................................... 3 Kansalaiset................................................................................................................................... 7 Pelastuspalvelu.............................................................................................................................. 9 Ilmastotoimet.............................................................................................................................. 12 Kilpailukyky ja pk-yritykset........................................................................................................ 18 Tulliliitto ja verotus...................................................................................................................... 22 Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio.......................................................................... 25 Koulutus ja kulttuuri.................................................................................................................... 30 Työllisyys- ja sosiaaliasiat............................................................................................................ 34 Ympäristö................................................................................................................................... 39 Ulkoiset toimet............................................................................................................................ 44 Petostentorjunta.......................................................................................................................... 49 Terveys- ja kuluttaja-asiat........................................................................................................... 51 Sisäasiat..................................................................................................................................... 54 Infrastruktuuri – Euroopan laajuisten verkkojen kehittämisväline ”Verkkojen eurooppa”............... 57 Innovatiiviset rahoitusvälineet....................................................................................................... 79 Oikeusasiat................................................................................................................................. 82 Meri- ja kalastuspolitiikka........................................................................................................... 84 Tutkimus ja innovointi.................................................................................................................. 87 Hallinto....................................................................................................................................... 92 Maatalous ja maaseudun kehittäminen 1. Poliittiset tavoitteet Valtaosa EU:n alueesta on joko maatalousmaata tai metsiä, ja maa- ja metsätaloudella on keskeinen sija maaseudun elinkeinoelämän ja maaseutumaiseman hyvinvoinnin kannalta. Maataloustuottajat suorittavat monenlaisia tehtäviä elintarvikkeiden ja muiden maataloustuotteiden tuotannosta maisemanhoitoon, luonnonsuojeluun ja matkailuun. Yhteisellä maatalouspolitiikalla (YMP) Euroopan maataloussektorista pyritään tekemään nykyaikainen, kestävä ja tehokas. Tavoitteena on edistää alan kilpailukykyä, huolehtia elintarvikeketjun riittävyydestä ja turvallisuudesta, säilyttää ympäristö ja maaseutu sekä turvata maatalousväestölle kohtuullinen elintaso. YMP on eurooppalaista politiikkaa aidoimmillaan: jäsenvaltiot yhdistävät resurssinsa, ja tuloksena on yksi ainoa eurooppalainen politiikka ja eurooppalainen maatalousbudjetti 27 erillisen politiikan ja budjetin sijaan. Tämä tarkoittaa luonnollisestikin sitä, että YMP:n osuus EU:n talousarviosta on huomattava. Se on silti tehokkaampi ja taloudellisempi toimintapa kuin kansalliset, keskenään koordinoimattomat toimintatavat. Euroopan maataloussektorilla on monta haastetta. Viime vuosina maataloustuotteiden hinnat ovat nousseet 50 prosenttia samaan aikaan kun energian hinta on noussut 200 prosenttia ja lannoitteiden hinnat 150 prosenttia. Tämän seurauksena maataloustulot ovat laskeneet pitkään ja jyrkästi. Alan on pystyttävä vastaamaan myös ilmastonmuutokseen ja ympäristön pilaantumiseen sekä muihin polttaviin kysymyksiin, jotka liittyvät elintarvikkeiden turvallisuuteen, alueelliseen tasapainoon ja kestävään kasvuun. Näiden haasteiden edessä YMP:n kehityskulku on ollut merkittävää viime vuosina. Tulossa oleva uudistus on jatkoa tälle kehitykselle; sen tuloksena on modernimpi ja vihreämpi YMP, joka tukee aktiivisesti Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden toteutumista valjastamalla maaseutualueiden taloudellisen potentiaalin, kehittämällä paikallisia markkinoita ja työpaikkoja sekä tukemalla maatalouden rakenneuudistusta ja maataloustuottajien tulonsaantia. Perimmäisenä tavoitteena on kestävä maataloussektori kaikkialla Euroopassa. Uudistettu YMP edistää resurssitehokkuutta ja tukee siten älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua. Tavoitteena on säilyttää elintarvikkeiden, rehun ja uusiutuvien energialähteiden tuotantopohja koko EU:n alueella, kannustaa toimiin, joilla lievitetään ilmastonmuutoksen seurauksia ja sopeudutaan niihin, suojella ekosysteemejä, torjua biodiversiteetin häviämistä ja tukea maaseutualueiden elinkeinoelämän monipuolistamista tasapainoisen aluekehityksen tukemiseksi kaikkialla Euroopassa. 2. Välineet Komissio ehdottaa YMP:n kaksipilarisen rakenteen säilyttämistä: · Ensimmäisen pilarin piiriin kuuluvat edelleen suorat tuet maataloustuottajille ja markkinatoimenpiteet. Suora tuki ja markkinatoimenpiteet rahoitetaan kokonaan EU:n talousarviosta, jotta voidaan varmistaa yhteisen politiikan soveltaminen koko yhtenäismarkkinoilla ja mahdollistaa yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä. · Toisen pilarin puitteissa jatketaan tiettyjen ympäristöhyödykkeiden tarjoamista, maa- ja metsätalouden kilpailukyvyn parantamista, maaseudun elinkeinoelämän monipuolistamista ja elämän laadun parantamista maaseutualueilla. Jäsenvaltiot voivat suunnitella toimenpiteet joustavasti kansallisten ja alueellisten tarpeiden mukaan mutta EU:n painopisteet huomioon ottaen. Jäsenvaltiot myös osallistuvat toisen pilarin toimenpiteiden rahoittamiseen. Näin voidaan varmistaa taustalla olevien tavoitteiden toteutuminen ja tuetaan maaseudun kehittämispolitiikan vipuvaikutusta. Koska EU:n köyhimmille alueille myönnettävät yhteisrahoitusosuudet ovat suuremmat, toisen pilarin toimilla edistetään myös EU:n koheesiopolitiikan tavoitteita. Kaksipilarijärjestelmässä politiikan suunnittelua modernisoidaan ja yksinkertaistetaan kokonaisvaltaisella tavalla. Tavoitteena on oikeudenmukaisempi ja vihreämpi politiikka, joka on linjassa Eurooppa 2020 -tavoitteiden kanssa. Uudistuksen pääkohdat ovat seuraavat: · Suoran tulotuen oikeudenmukaisempi jako Historiallisista syistä hehtaarikohtainen suora tuki EU:n maataloustuottajille vaihtelee suuresti eri puolilla EU:ta. Esimerkiksi keskimääräinen suora tuki potentiaalisesti tukikelpoista hehtaaria ja edunsaajaa kohden on vuonna 2013 Latviassa 94,7 euroa ja Alankomaissa 457,5 euroa. EU-27:n keskiarvo on 269,1 euroa. Uudistettuun YMP:hen kuuluu nk. lähentämisjärjestelmä, jolla pyritään kaventamaan näitä eroja ja jakamaan rahoitustuki oikeudenmukaisemmin. Tämä tuen uudelleentasapainottaminen on yksi uudistuksen pääkohdista. Tavoitteena on tehostaa budjettivarojen käyttöä kohdentamalla suorat tuet oikeudenmukaisemmin ja tarkemmin. Toisena tavoitteena on sovittaa se, miten maaseudun kehittämistukea jaetaan jatkossa, ja maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteet paremmin yhteen. Tavoitteisiin päästään siten, että kaikki jäsenvaltiot, joiden suorat tuet ovat vähemmän kuin 90 prosenttia EU-27:n keskiarvosta, kurovat sovitun ajan kuluessa umpeen kolmanneksen nykytasonsa ja 90 prosentin välisestä vajeesta. Myös maaseudun kehittämistuen jakoperusteita on tarkoitus modernisoida. Tuen suuruus määritellään tiettyjen alueellisten ja taloudellisten kriteerien perusteella, jotka ovat objektiivisia ja joissa huomioidaan tulevat taloudelliset, sosiaaliset, alueelliset ja ympäristöä koskevat poliittiset tavoitteet. · Suorien tukien viherryttäminen Yksi uudistuksen kulmakivistä on suorien tukien pakollinen viherryttäminen. Se on keino parantaa alan ympäristötehokkuutta ja selvä osoitus siitä, miten uudistettu YMP tukee mitä erilaisimpia EU:n painopisteitä. Tulevaisuudessa 30 prosenttia suorista tuista sidotaan ympäristön kannalta kestävien, täydentäviä ympäristöehtoja pidemmälle menevien käytäntöjen noudattamiseen. · Tuki aktiivisille maataloustuottajille YMP:n varojen tehokkaan käytön varmistamiseksi suorat tuet varataan aktiivisille maataloustuottajille. · Yläraja suurimpien maataloustuottajien suorille tuille Tällä hetkellä suuret maatilat saavat suhteettoman suuren osuuden YMP:n suorasta tulotuesta. Osana YMP:n uudistusta otetaan käyttöön maltillinen ja asteittainen prosessi, jonka puitteissa suurimmille maatiloille maksettavalle suoralle tulotuelle asetetaan yläraja. Prosessissa otetaan asiaankuuluvalla tavalla huomioon suurempien yksiköiden mittakaavaedut ja niiden työllistävä vaikutus. · Tuloshakuinen maaseudun kehittämispolitiikka Maaseudun kehittämispolitiikan ja EU:n muiden aluekehitysvarojen välisten synergioiden maksimoimiseksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto sisällytetään komission ja kunkin jäsenvaltion välillä tehtävään kumppanuussopimukseen. Kyseiset sopimukset kytketään Eurooppa 2020 -strategian ja kansallisten uudistusohjelmien tavoitteisiin. Sopimuksiin sisältyy yhtenäistetty aluekehitysstrategia, jota tuetaan kaikista asiaankuuluvista EU:n rakennerahastoista, myös maaseuturahastosta. Lisäksi niihin sisältyy sovittuihin indikaattoreihin perustuvia tavoitteita, strategisia investointeja ja tiettyjä ehtoja. · Yksinkertaistettu järjestelmä pienviljelijöille Suoran tuen saajista monet ovat pienviljelijöitä. Tukijärjestelmää yksinkertaistamalla voidaan vähentää jäsenvaltioiden ja viljelijöiden hallinnollista rasitusta ilman, että sillä on vaikutusta EU:n talousarvioon. · Markkinamenot ja kriisimekanismit Euroopan maataloudella on monia haasteita. Alalla on erityisesti voitava reagoida ennakoimattomiin olosuhteisiin, joilla on äkillinen vaikutus maataloustuloon, ja helpottaa kansainvälisistä kauppasopimuksista johtuvia mukautuksia ja siirtymävaiheita. Siksi onkin ehdotettu, että ensimmäisen pilarin markkinatoimenpiteet järjestettäisiin uudelleen ja että niistä luotaisiin kaksi monivuotisesta rahoituskehyksestä riippumatonta välinettä. Kriisitilanteita (jotka voivat aiheutua elintarvikkeiden turvallisuuden vaarantumisesta tai markkinoiden äkillisestä muutoksesta) varten perustetaan hätämekanismi, josta maataloustuottajat saavat välitöntä tukea nopeutetun menettelyn puitteissa. Menettely varojen saamiseksi hätäapumekanismista on sama kuin hätäapuvarauksessa. Lisäksi ehdotetaan Euroopan globalisaatiorahaston toimialan laajentamista niin, että maataloustuottajille voidaan antaa siirtymävaiheen tukea, jotta heidän on helpompi sopeutua globalisaation välillisten vaikutusten seurauksena syntyneeseen uuteen markkinatilanteeseen. Komissio ehdottaa myös, että vähäosaisimmille tarkoitettu elintarviketuki rahoitetaan jatkossa otsakkeesta 1, jotta köyhyyden ja syrjäytymisen torjuntatoimet voidaan koota yhteen ja elintarviketurvallisuuden ja muiden kansanterveystoimien rahoitus siirtää muualle. 3. Täytäntöönpano Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) luomisen myötä YMP:n oikeusperustaa on muutettu kahden pilarin sovittamiseksi yhteen. Ehdotuksen mukaan rahastot halutaan säilyttää mahdollisimman yhtenäisinä vuoden 2013 jälkeen. Ehdotus yhteistä hallinnointia koskevaksi varainhoitoasetuksen uudeksi artiklaksi vastaa maataloustukirahastoon ja maaseuturahastoon tällä hetkellä sovellettavia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä. Myös maatalousmarkkinoiden järjestelyä koskevaa EU:n lainsäädäntöä on rationalisoitu tuntuvasti; yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevalla asetuksella (asetus (EY) N:o 1234/2007) aiemmin alakohtaisten yhteisten markkinajärjestelyjen piiriin kuuluneet säännökset on nyt koottu yhteen asetukseen. Vuoden 2013 jälkeistä aikaa ajatellen kaikki YMP:n oikeusperustat on tarkoitus tarkistaa sen varmistamiseksi, että yksinkertaistamista jatketaan aina tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan. 4. Määrärahat Kaikki hinnat ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Ehdotus vuosien 2014–2020 kokonaismäärärahoiksi, joista · I pilari – suorat tulotuet ja markkinamenot · II pilari – maaseudun kehittäminen · Elintarvikkeiden turvallisuus · Vähäosaisin väestö · Varaus maataloussektorin kriisejä varten · Euroopan globalisaatiorahasto · Elintarvikkeiden turvallisuutta, biotaloutta ja kestävää maataloutta koskeva tutkimus ja innovointi (tutkimuksen ja innovoinnin yhteisessä strategiakehyksessä) || 386,9 miljardia euroa 281,8 miljardia euroa 89,9 miljardia euroa 2,2 miljardia euroa 2,5 miljardia euroa 3,5 miljardia euroa enint. 2,5 miljardia euroa 4,5 miljardia euroa Kansalaiset 5. Poliittiset tavoitteet Lissabonin sopimuksessa annetaan kansalaisille ja kansalaisjärjestöille oikeus osallistua täysimääräisesti demokratian toteuttamiseen EU:ssa. Kansalaisten Eurooppa -ohjelmalla tuetaan kansalaisten osallistumiseen ja eurooppalaiseen identiteettiin liittyviä kansainvälisiä hankkeita. Vaikka eri toimintapoliittisilla aloilla toteutetaankin erityisiä toimenpiteitä, Kansalaisten Eurooppa -ohjelma on ainoa väline, jonka puitteissa kansalaiset voivat antaa panoksensa Eurooppaa yleisesti koskevien kysymysten käsittelyyn, olivatpa ne institutionaalisia – esimerkiksi sellaisia, jotka liittyvät EU:n perussopimuksiin tai Euroopan parlamentin vaaleihin – tai monialaisia. Tiedonvälitys, toisin sanoen tiedottaminen yleisölle EU:n toimintapolitiikoista, on toinen tapa vahvistaa kansalaisten tietoisuutta EU:hun liittyvistä asioista ja kansalaisten oikeuksista. Tämän vuoksi tiedotustoiminnalla lisätään tietoisuutta unionin poliittisista painopisteistä ja tuetaan niitä. 6. Välineet Suurin osa Kansalaisten Eurooppa -ohjelmasta tukee kansainvälistä kummikaupunkitoimintaa. Ohjelmasta annetaan myös rakenteellista tukea EU:n tasolla toimiville kansalaisyhteiskunnan kattojärjestöille ja ajatushautomoille. Näiden strategisten kumppanuuksien avulla varmistetaan, että eurooppalaiset yleishyödylliset järjestöt voivat kehittää panostaan EU:n laajuisiin keskusteluihin. Tämä lähentää EU:n toimintoja kansalaisyhteiskuntaan ja EU:n kansalaisiin ja edistää kansalaisten osallistumiskulttuuria, mikä hyödyttää sekä EU:ta että jäsenvaltioita. Lisäksi ohjelma parantaa yhteistä ymmärtämystä Euroopan historiasta (erityisesti holokaustin ja stalinismin suhteen) tukemalla muistiperintöhankkeita. · Vuodesta 2007 noin 1 miljoona eurooppalaista vuodessa on osallistunut suoraan ohjelman tukemiin toimiin. · Vuosina 2007–2010 toteutettiin noin 800 kansalaisyhteiskuntaan ja muistiperintöön liittyvää hanketta ja yli 4 000 kummikaupunkihanketta. · Lisäksi ohjelmasta tuetaan yli 50:tä merkittävää EU:n tason ajatushautomoa, kattojärjestöä ja verkostoa, jotka ovat EU:n toimielinten ja muiden vaikuttajien keskeisiä keskustelukumppaneita. Tämän erityisohjelman lisäksi tarvitaan tehokkaampaa yleisölle suunnattua tiedotusta ja vahvempaa synergiaa komission eri tiedotustoimintojen välillä, jotta voidaan varmistaa, että unionin poliittisista painopisteistä tiedotetaan tehokkaasti. Näin ollen kuhunkin vuosien 2014–2020 uuden sukupolven oikeusvälineiden mukaiseen oikeusperustaan sisällytetään tiedottamista koskeva säännös, mukaan lukien toimielinten tiedotustoiminta. 7. Täytäntöönpano Kansalaisten Eurooppa -ohjelmaa hallinnoi keskitetysti komissio, jota avustaa koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA). Niitä tukee ohjelmakomitea, joka koostuu jäsenvaltioiden hallitusten edustajista. Suurin osa ohjelmaan osallistuvista maista on perustanut Kansalaisten Eurooppa ‑yhteyspisteitä, jotka avustavat tuensaajia kansallisella tasolla ja antavat Euroopan komissiolle palautetta ohjelman täytäntöönpanosta. Ohjelman puitteissa käydään sidosryhmien kanssa säännöllistä vuoropuhelua. Synergiaedut ja eri oikeusperustoihin pohjautuvien viestintäresurssien yhdistäminen varmistaa paremman johdonmukaisuuden, mittakaavaetujen syntymisen ja resurssien paremman käytön yleisöön kohdistuviin tiedotustoimiin. 8. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina Vuosiksi 2014–2020 ehdotetut määrärahat || 203 miljoonaa euroa Pelastuspalvelu 1. Poliittiset tavoitteet Päätavoitteena EU:n pelastuspalvelualan yhteistyössä on varmistaa ihmisten, ympäristön, omaisuuden ja kulttuuriperinnön parempi suojelu mittavissa luonnonkatastrofeissa sekä ihmisen ja teknologian aiheuttamissa suuronnettomuuksissa. Luonnonkatastrofien ja ihmisen aiheuttamien suuronnettomuuksien lukumäärän, laajuuden ja taloudellisten seurausten lisääntyminen edellyttää, että EU toteuttaa järjestelmällisiä toimia valmiuksien parantamiseksi sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. Eurooppalaisella yhteistyöllä ja solidaarisuudella varmistetaan, että EU on kollektiivisesti valmistautunut suuronnettomuuksiin ja että jäsenvaltiot ja muut toimintaan osallistuvat valtiot (Norja, Liechtenstein, Islanti ja Kroatia) voivat yhdistää resurssinsa ja toimia yhdessä. Tavoitteena on maksimoida toiminnan teho ja minimoida inhimilliset ja aineelliset tappiot. Suuronnettomuuden sattuessa joko EU:n jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa asianomaisen maan viranomaiset voivat saada välitöntä ja konkreettista apua EU:n pelastuspalvelumekanismista. EU:n pelastuspalvelualan yhteistyöllä pyritään – edistämään nopeaa ja tehokasta toimintaa katastrofitilanteessa, – huolehtimaan pelastuspalvelualan toimijoiden riittävästä katastrofivalmiudesta ja – suunnittelemaan toimenpiteitä katastrofien ehkäisemiseksi. EU on kehittänyt yhtenäisen lähestymistavan pelastusjohtamiseen. Se kattaa toiminnan katastrofitilanteessa, katastrofeihin valmistautumisen ja niiden ehkäisemisen. Komissio antoi ja neuvosto hyväksyi vuonna 2010 tiedonannon Kohti parempaa Euroopan katastrofiapua: pelastuspalvelun ja humanitaarisen avun rooli[1] Päätavoitteena on parantaa EU:n toiminnan tehokkuutta, johdonmukaisuutta ja näkyvyyttä. Tavoitteeseen päästään hyödyntämällä Euroopassa ja sen ulkopuolella vuonna 2010 sattuneista luonnonkatastrofeista (esim. Xynthia-myrsky, Itä-Euroopan tulvat, Etelä-Euroopan metsäpalot, Unkarin myrkkyvuoto, Haitin maanjäristys ja Pakistanin tulvat) saatuja kokemuksia. Uusi eurooppalainen hätäapuvalmius perustuu pääosin jäsenvaltioiden olemassa oleviin valmiuksiin, eli siitä ei aiheudu lisäkustannuksia. Euroopan hätäapukeskus suunnittelu- ja koordinointivalmiuksineen hyödyttää koko EU:ta, koska se mahdollistaa jäsenvaltiotasolla säästöt, joiden pitäisi olla suuremmat kuin EU:n talousarviosta katettavat kustannukset, olkoonkin, ettei ihmishenkien pelastamisesta nopealla ja tehokkaalla toiminnalla aiheutuvia hyötyjä voi mitata pelkästään rahassa. Komission tiedonannoissa ja neuvoston päätelmissä[2] esitettyjä, ehkäisyä ja valmiutta koskevia poliittisia toimia ovat muun muassa tuki koulutukselle ja harjoituksille, asiantuntijavaihto ja yhteistyöhankkeet katastrofiriskin vähentämiseen tähtäävien uusien lähestymistapojen testaamiseksi. Riippumattomat selvitykset Maailmanpankin kaltaisille kansainvälisille järjestöille ovat osoittaneet, että katastrofien ehkäisemiseen tehtyjen sijoitusten tuotto on 400–700 prosenttia. 2. Välineet Komissio ehdottaa pelastuspalvelun rahoitusvälineen uudistamista katastrofien hallintasyklin eri näkökohtia tukevien toimintojen rahoittamiseksi. Tavoitteena on hätäavun yhtenäistäminen, valmiuksien parantaminen ja katastrofiriskin pienentäminen innovatiivisin toimin. Pelastuspalvelun rahoitusvälinettä käytetään myös eurooppalaisen hätäapuvalmiuden luomiseen. Hätäapuvalmius nojaa jäsenvaltioiden pelastuspalveluresurssien vapaaehtoiseen yhteiskäyttöön; tavoitteena on lisätä kustannustehokkuutta koordinoimalla käytettävissä olevia pelastuspalveluresursseja. Uudistettu pelastuspalvelun rahoitusväline vahvistaa EU:n katastrofinhallintavalmiuksia, koska painopiste siirtyy ennustettavissa oleviin ja ennalta suunniteltuihin järjestelmiin. Tähän päästään keräämällä kattavampia ja reaaliaikaisia tietoja katastrofeista, kartoittamalla jäsenvaltioiden pelastuspalveluresurssit paremmin ja soveltamalla koordinoitua lähestymistapaa henkilöstön ja materiaalin lähettämiseen nopeasti katastrofialueelle. Sillä tuetaan myös valmiuksia pääpainon ollessa koulutuksessa: koulutuksen laatua parannetaan, koulutus laajennetaan kattamaan myös ehkäisytoimet ja koulutukseen yhdistetään käytännön harjoitukset. Lisäksi tuetaan jäsenvaltioiden pyrkimyksiä tehostaa riskinhallinnan suunnittelua ja kehittää innovatiivisia rahoitusmekanismeja (esim. vakuutusten alueellinen yhdistäminen). 3. Täytäntöönpano Pelastuspalvelun rahoitusvälineen uudistuksessa otetaan huomioon arvioinnin tulokset ja pelastuspalvelualan toimijoiden ehdotukset siitä, miten menettelyjä ja rahoitusmekanismeja voitaisiin yksinkertaistaa. Lisäksi otetaan huomioon nopean toiminnan pilottihankkeista ja valmistelutoimista saadut kokemukset. Jäsenvaltioiden pelastuspalvelutoimintaa tuetaan ja täydennetään EU:n toimin muun muassa helpottamalla koordinointia. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi resurssien vapaaehtoinen yhteiskäyttö, koulutus ja resurssien kuljettamisesta hätäapukohteisiin aiheutuviin kustannuksiin osallistuminen. Tämä auttaa yksinkertaistamaan nykyvälineen puitteissa sovellettavia menettelyjä ja rationalisoimaan varsinkin avustuksiin liittyviä hallinnollisia menettelyjä avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita noudattaen. Arvioitavana olevat vaihtoehdot liittyvät tuettavan toiminnan lajeihin eli koulutukseen, hätätilanteisiin liittyviin harjoituksiin, jäsenvaltioille annettavaan kuljetustukeen sekä katastrofien ehkäisyä ja niihin valmistautumista koskeviin yhteistyöhankkeisiin. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Pelastuspalvelun rahoitusvälineen vuosiksi 2014–2020 ehdotetut kokonaismäärärahat, joista || 455 miljoonaa euroa Pelastuspalvelu – sisäiset toimet || 245 miljoonaa euroa Pelastuspalvelu – ulkoiset toimet ja eurooppalainen hätäapuvalmius || 210 miljoonaa euroa Ilmastotoimet 1. Poliittiset tavoitteet Ilmastonmuutos on yksi EU:n ja sen kansainvälisten yhteistyökumppaneiden suurimmista haasteista. Eurooppa 2020 -strategia ja nk. 20/20/20-tavoitteet osoittavat selvästi, että EU ymmärtää toiminnan kiireellisyyden. Mainituissa tavoitteissa on kyse – kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä 20 prosentilla (30:llä, jos tilanne sallii), – energiankulutuksen vähentämisestä 20 prosentilla parantamalla energiatehokkuutta ja – energiantarpeen kattamisesta niin, että 20 prosenttia energiasta on peräisin uusiutuvista lähteistä. Talouden muuttaminen vähähiiliseksi ja ilmastonmuutoksen kestäväksi luo uusia ympäristöä vähemmän kuormittavia työpaikkoja sekä parantaa Euroopan kilpailukykyä, energiavarmuutta ja ilmanlaadun kohentuessa myös kansanterveyttä. Vuoteen 2020 ulottuvien ja sitä pidemmälle menevien tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan määrätietoista toimintaa ja investointeja. EU:lla on ollut keskeinen rooli näiden tavoitteiden seurannassa ja toteuttamisessa. Esimerkiksi energiatehokkuutta koskevan 20 prosentin tavoitteen saavuttaminen edellyttää huomattavia lisätoimia (nykyennusteiden mukaan tavoite jää alle 10 prosenttiin); toteutuessaan se voi johtaa kasvihuonekaasupäästöjen vähenemiseen 25 prosentilla. Komissio on määritellyt toimet, joiden avulla EU:n on mahdollista vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 80–95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä.[3] EU:n talousarvio on keskeisellä sijalla edistettäessä ilmastotoimia kaikilla Euroopan talouden sektoreilla ja houkuteltaessa investointeja, jotka ovat välttämättömiä ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi ja ilmastonmuutokseen sopeutumisen varmistamiseksi. Kyseiset investoinnit liittyvät energiatehokkuutta parantaviin tekniikkoihin, uusiutuviin energialähteisiin ja niitä tukevaan infrastruktuuriin sekä ilmastonmuutokseen sopeutumiseen. Ilmastonmuutokseen sopeutumisesta aiheutuvat kustannukset on arvioitu vuositasolla noin 125 miljardiksi euroksi ajanjaksolla 2014–2020[4]. Pääasiallisiksi maksajiksi halutaan yksityiset sijoittajat, mutta EU:n talousarvio voi stimuloida kansallista varainkäyttöä ja tarjota pitkän aikavälin ennustettavuutta yksityisille sijoittajille. Lupaavimpia aloja ovat muun muassa rakennusten kunnostaminen, liikenteen innovaatiot, uusien tekniikkojen (esim. älykkäiden energiaverkkojen) käyttöönotto ja uusiutuvat energialähteet. Tällaisilla investoinneilla on valtava potentiaali lisätä kilpailukykyä ja kasvua kaikkialla EU:ssa. EU:n talousarvion tuoma lisäarvo voi olla hyvinkin merkittävä, koska sen avulla helpotetaan investointien tekemistä jäsenvaltioissa, joissa päästöjä on mahdollista vähentää kustannustehokkaasti mutta joiden investointiedellytykset ovat heikot. Energiatehokkuuteen investoiminen kaikissa jäsenvaltioissa lisää myös kokonaistuottavuutta ja auttaa ratkaisemaan energiavarmuuteen ja -köyhyyteen liittyviä kysymyksiä. Tukemalla tällaisia investointeja EU:n talousarviosta on mahdollista vähentää EU:n ilmasto- ja energiatavoitteisiin pyrkimisestä aiheutuvia kokonaiskustannuksia huomattavasti. 2. Välineet 2.1. Ilmastotoimien valtavirtaistaminen Ilmastotoimet on nykyään sisällytetty osaksi monia eri politiikan aloja (esim. biodiversiteetin suojelua ja ilmastonmuutoksen seurauksiin sopeutumista koskeva politiikka). Jo nyt osa EU:n talousarviosta liittyy ilmastotoimien valtavirtaistamiseen, mikä on omiaan edistämään Euroopan muuttumista vähähiiliseksi ja ilmastonmuutoksen kestäväksi. Komissio aikoo nostaa näiden varojen osuuden vähintään 20 prosenttiin; varat siirretään eri politiikan alojen määrärahoista vaikutustenarvioinnin perusteella. Jotta Eurooppa 2020 -tavoitteet voitaisiin saavuttaa ja maailman muita osia auttaa lisäämään ilmastonmuutoksen torjuntatoimiaan, EU:n tulevan talousarvion ilmastomäärärahoja on lisättävä tuntuvasti. Myös sellaisia hankkeita on tuettava, jotka eivät liity yksinomaan ilmastoon mutta joilla on tärkeä ilmastollinen ulottuvuus. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kaikkiin EU:n suurempiin ohjelmiin on tarkoitus sisällyttää ilmastonmuutoksen vaikutusten lievittämistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevia toimia. · Koheesio-, energia- ja liikennepolitiikka ovat kaikki ilmaston kannalta erittäin merkityksellisiä. Koheesiopolitiikassa voidaan tuloksiin keskittymällä ja ehtoja tiukentamalla varmistaa, että EU:n talousarviosta tuettavat hankkeet edistävät konkreettisesti EU:n ilmastotavoitteita. Jäsenvaltioiden kanssa tehtyjä kumppanuussopimuksia käytetään 20/20/20-tavoitteita tukevien investointien edistämiseen ja niiden edistymisen seurantaan. Valtavirtaistamisella olisi pyrittävä investointien ilmastokestävyyteen. Koheesiopolitiikka ja siihen kuuluvat toiminnalliset ohjelmat, joita toteutetaan kaikkialla EU:ssa, ovat ratkaisevassa asemassa, kun toimia energiatehokkuudelle asetetun 20 prosentin tavoitteen saavuttamiseksi pyritään lisäämään. · Tutkimus ja innovointi. Ilmastotoimet ovat yksi tulevan, tutkimuksen ja innovoinnin yhteisen strategiakehyksen kulmakivistä. Kehyksestä tuetaan toimia, joilla on myönteinen ilmastovaikutus joko suoraan tai välillisesti liikenteen, energian, materiaalitutkimuksen ja kestävän biotalouden kaltaisilla aloilla. Strategisen energiateknologiasuunnitelman mukaan EU tarvitsee vuosina 2010–2020 arviolta 50 miljardia euroa sellaisen tekniikan kehittämiseen, jonka avulla torjutaan ilmastonmuutosta ja sopeudutaan siihen sekä turvataan EU:n energiahuolto ja kilpailukyky. Huomattava osa budjettivaroista olisi investoitava rahoitusvälineiden (vieras ja oma pääoma) välityksellä sellaisten puutteiden korjaamiseen, jotka hidastavat innovatiivisten vähähiilisten ja sopeutumista edistävien tekniikoiden käyttöönottoa.[5] · Maataloustuottajille maksettavan suoran tulotuen viherryttäminen on yksi yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistamisen avainkohdista. Voimassa olevien, täydentävien ympäristöehtojen noudattamisen ohella 30 prosenttia maataloustuottajille maksettavista tuista on sidottu tiettyihin ympäristön huomioon ottaviin käytäntöihin, joilla edistetään maatalouden ilmastoystävällisyyttä. Näin uudistettu YMP tukee merkittävällä tavalla EU:n ilmastotavoitteiden saavuttamista, joilla toisaalta lievennetään ilmastonmuutoksen vaikutuksia (esim. lisätään maan orgaanista ainesta ja vähennetään lannoitteiden ja lannan käytöstä aiheutuvia päästöjä) ja toisaalta sopeudutaan niihin (esim. parannetaan tuhoeläinten sietokykyä ja sopeudutaan veden saatavuuden heikkenemiseen). · Lisäksi maaseudun kehittämispolitiikka on tarkoitus kytkeä entistä suoremmin ilmastotoimiin. Ilmasto- ja ympäristönäkökohtien valtavirtaistaminen johtaa siihen, että maataloustuottajille luodaan voimakkaita kannustimia tuottaa julkishyödykkeitä ja ottaa käyttöön tuloksellisia tekniikkoja, joilla maataloutta voidaan kehittää ympäristö- ja ilmastoystävällisemmäksi ja ilmastonmuutoksen paremmin sietäväksi. 2.2. LIFE+ -ohjelma Ilmastotoimien ja ympäristötavoitteiden valtavirtaistamisen ohella komissio ehdottaa, että LIFE+ -ohjelmaa jatketaan ja että se sovitetaan paremmin Eurooppa 2020 -tavoitteisiin muun muassa lisäämällä ilmastotoimien määrää. LIFE+ toimii jatkossakin jäsenvaltioiden parhaiden käytäntöjen vaihtofoorumina ja tuloksellisempien investointien liikkeellepanijana. Siitä tuetaan ilmastotoimia bottom up -ajattelun mukaisesti eli paikallisten/alueellisten valmiuksien kehittämishankkeita sekä vähähiilisten ja sopeutumista edistävien tekniikkojen pienimuotoista testausta yksityisten toimijoiden, erityisesti pk-yritysten, toimesta. Alkupääomaa tarvitaan sekä ilmastomuutokseen sopeutumisen että sen vaikutusten lieventämisen pilottihankkeisiin. Tavoitteena on oppia politiikasta ja kehittää sitä edelleen näillä uusilla EU:n painopistealoilla. Ilmastotoimien alaohjelmassa keskitytään pilottihankkeisiin ja pienimuotoisiin demonstrointihankkeisiin. Lisäksi on tarkoitus toteuttaa integroituja hankkeita esimerkiksi rajatylittävien sopeutumisstrategioiden edistämiseen tulville alttiilla alueilla. Ilmastotoimien alaohjelmassa tuetaan varsinkin seuraavia tavoitteita: (1) Vaikutusten lieventäminen: tuki kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiselle. Toimet sellaisten pilottihankkeiden käynnistämiseksi, joita voidaan käyttää innovatiivisten lähestymistapojen testaamiseen muun muassa pk-yrityksiä tukemalla. Lisäksi tavoitteena on kehittää tietämyskantaa ja tukea ilmastoa koskevan EU:n säännöstön täytäntöönpanoa. (2) Sopeutuminen: tuki ilmastonmuutoksen sietokykyä lisääville toimille. Toimet kansallisten/alueellisten/paikallisten sopeutumisstrategioiden kehittämiselle tai täytäntöönpanolle. Toimet, joiden avulla päätöksentekijät voivat tehokkaasti hyödyntää ilmastonmuutoksen vaikutuksia koskevaa taitotietoa sopeutumisen suunnittelussa. (3) Hallintotapa ja tietoisuus: tuki toimille, joilla lisätään tietoisuutta, viestintää, yhteistyötä ja tiedonjakoa toimista ilmastonmuutoksen vaikutusten lieventämiseksi ja niihin sopeutumisen edistämiseksi. Toimet, joilla lisätään EU:n kansalaisten ja sidosryhmien tietoisuutta muun muassa pyrkimällä vaikuttamaan käyttäytymiseen. 2.3. Maailmanlaajuinen ulottuvuus Lissabonin sopimuksella ilmastonmuutoksen kansainvälisen tason torjunnasta tehtiin yksi EU:n tavoitteista. EU on maailman suurin avunantaja ja markkinaehtoisten mekanismien tiennäyttäjä, joten sillä on ainutlaatuista asiantuntemusta muille jaettavaksi. EU rahoittaa kansainvälisiä välineitä ja rahastoja ja osallistuu niiden hallintoelinten toimintaan. Näin se varmistaa paikkansa kansainvälisen ilmastopolitiikan keskeisenä toimijana jatkossakin. EU on sitoutunut lunastamaan kansainväliset ilmastorahoitussitoumuksensa. Ilmastopolitiikka on tarkoitus ottaa osaksi maantieteellisiä ulkopolitiikan välineitä ja lisätä sen painoarvoa. Tavoitteena on lisätä ilmastoon liittyvää rahoitusta ulkoisten toimien otsakkeessa merkittävästi. Mitä tulee kehitysyhteistyön rahoitusvälineen temaattisiin välineisiin, EU:n olisi pyrittävä käyttämään vähintään 25 prosenttia globaaleja julkishyödykkeitä koskevan ohjelman varoista ilmastonmuutokseen ja ympäristöön liittyvien tavoitteiden toteuttamiseen. EU:n budjettivaroja osoitetaan myös kansainväliseen ilmastorahoitukseen: ilmastosopimusneuvotteluissa kehitysmaille luvattiin vuoteen 2020 mennessä 100 miljardia dollaria vuosittain. Sen lisäksi, että ilmastotoimet sisällytetään ulkoisten toimien talousarvioon, komissio harkitsee talousarviosta riippumattoman mekanismin/rahaston perustamista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien ja EU:n budjettivarojen yhdistämiseksi. 3. Täytäntöönpano 3.1. Valtavirtaistaminen Valtavirtaistamalla maksimoidaan ilmastopolitiikan ja muiden politiikkojen väliset synergiat, mutta sen on tapahduttava näkyvällä ja konkreettisella tavalla. Sen tueksi tarvitaan selkeä monialainen velvoite määritellä, miten ohjelmilla edistetään ilmastotoimia tai energiatehokkuutta, jotta EU pystyy osoittamaan selvästi, mikä osuus sen menoista liittyy ilmastotoimiin. On ehdotettu selvien vertailuarvojen sekä seuranta- ja raportointisääntöjen käyttöönottoa kaikille EU:n poliittisille välineille. Toimintakehyksen olisi oltava yksinkertainen ja käytännöllinen ja perustuttava seuraaviin: 1) yhteiset seurantamenettelyt ilmastoon liittyville menoille ja 2) tavoitteiden asettelu kaikilla asiaankuuluvilla politiikan aloilla ja tulosten seuranta. Ilmastoon liittyvien menojen seuranta sisällytetään käytössä oleviin menetelmiin, joilla mitataan EU:n ohjelmien tuloksellisuutta. Kaikkiin asian kannalta merkityksellisiin välineisiin liitetään ilmastoon liittyvä tavoite ja tulosindikaattori. Kaikki menot merkitään kuuluvaksi johonkin seuraavista luokista: yksinomaan ilmastoon liittyvät menot (100 %), pitkälti ilmastoon liittyvät menot (40 %), ilmastoon liittymättömät menot (0 %). Luokittelu perustuu OECD:n menetelmään (nk. Rion tunnusmerkit), muttei estä yksityiskohtaisempien menetelmien käyttöä aloilla, joilla sellaisia on tarjolla. Tulosten seurannalla varmistetaan valtavirtaistamistoimien tehokkuus seuraavan talousarviosyklin aikana. Samalla meno-ohjelmien ja niiden ehtojen tehokkuuden määrittely helpottuu. 3.2. LIFE+ Komissio hallinnoi nykyistä LIFE+ -ohjelmaa suoraan keskitetysti. Komissio katsoo, että myös tulevaa ohjelmaa olisi hallinnoitava keskitetysti, mutta valtaosa hallinnointitehtävistä voitaisiin delegoida olemassa olevalle toimeenpanovirastolle. Delegoinnin ehtoja määritettäessä on otettava huomioon komission tarve säilyttää vahvat poliittiset kytkökset integroiduissa hankkeissa. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Niihin ei ole laskettu valtavirtaistamiseen käytettäviä varoja, jotka sisältyvät alakohtaisten rahoitusvälineiden budjettimäärärahoihin. LIFE+ -ohjelma (ilmastoa koskeva alaohjelma) || 800 miljoonaa euroa Kilpailukyky ja pk-yritykset 1. Poliittiset tavoitteet EU:n teollisuuden – erityisesti pienten ja keskisuurten (pk-) yritysten – kilpailukyvyn edistäminen ja avustaminen tuotanto- ja palveluprosessien mukauttamisessa vähähiiliseen, ilmastonmuutokseen sopeutuvaan ja resurssitehokkaaseen talouteen ovat Eurooppa 2020 ‑strategian tärkeimpiä tavoitteita. EU pyrkii parantamaan liiketoimintaympäristöä ja tukemaan sellaisen vahvan ja monimuotoisen teollisuuspohjan kehittämistä, joka pystyy kilpailemaan maailmanlaajuisesti. Erityisesti on pyrittävä edistämään pk-yritysten kehitystä. Pk-yritykset ovat merkittävä talouskasvun ja uusien työpaikkojen lähde EU:ssa, sillä niiden osuus on yli 67 prosenttia yksityisen sektorin työpaikoista ja ne vastaavat yli 58 prosentista kokonaisliikevaihdosta EU:ssa. Edellytysten luominen pk-yritysten menestymiselle on osa EU:n kasvu- ja työllisyysstrategiaa, kuten komission Eurooppa 2020 -strategiaan liittyvässä teollisuuspolitiikan lippulaivatiedonannossa[6] kuvataan. EU:lla on hyvin tärkeä rooli pk-yritysten kasvupotentiaalin vapauttamisessa, esimerkiksi hyödyntämällä EU:n talousarviota kohdennetusti. Tämän alan toimissa keskitytään tärkeimpiin markkinoiden toimintapuutteisiin, jotka rajoittavat pk-yritysten kasvua, kuten rahoituksen saantia koskeviin kysymyksiin, ja pyritään varmistamaan, että pk-yritykset pystyvät hyödyntämään täysimääräisesti Euroopan sisämarkkinoiden valtavia mahdollisuuksia. Näitä pyrkimyksiä voidaan edistää huomattavasti käyttämällä EU:n talousarviota strategisella ja innovatiivisella tavalla. EU:n talousarviota on tarkoitus käyttää tarjoamaan kipeästi tarvittavaa pääoma- ja velkarahoitusta innovatiivisten rahoitusvälineiden kautta ja tukemaan monenlaisia toimintoja pk-yritysten kehityksen edistämiseksi Euroopan tasolla. Yhdessä nämä toiminnot tarjoavat merkittävän piristysruiskeen pk-yrityksille. 2. Välineet Teollisuuden kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevassa EU:n strategiassa keskitytään edistämään pk-yritysystävällisiä toimintoja kautta koko EU-politiikkojen ja rahoitusohjelmien kirjon sekä tarjoamaan kohdennettua tukea ja palveluja, jotka suunnataan pk-yritysten nimenomaisiin tarpeisiin Euroopan tasolla. 2.1. Teollisuuden kilpailukyvyn ja pk-yritysten tukeminen On elintärkeää ottaa pk-yritysten erityisedut ja -olosuhteet huomioon kaikkien EU-politiikkojen ja rahoitusohjelmien suunnittelussa. Tulevaisuuden rahoituskehys suunnitellaan erityisesti siten, että sillä helpotetaan pienyritysten osallistumista rahoitusohjelmiin, esimerkiksi yksinkertaistamalla sääntöjä, supistamalla osallistumiskustannuksia, nopeuttamalla myöntämismenettelyjä ja tarjoamalla käyttöön keskitetty asiointipiste, millä kevennetään EU-rahoituksen saajiin kohdistuvaa rasitetta. 2.2. Teollisuuden kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskeva erityinen ohjelma Sen lisäksi, että edistetään pk-yritysten etuja ja toteutetaan toimia rahoitusohjelmien koordinoinnin ja yksinkertaistamisen tehostamiseksi, EU:n talousarviosta on tarkoitus tarjota pk-yrityksille kohdennettua rahoitustukea. Komissio ehdottaa erityisen kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevan ohjelman perustamista nykyisen kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman innovaatioon liittymättömän osan seuraajaksi. Kaikki pk-yrityksille osoitettava tutkimus- ja innovaatiotuki (mukaan luettuna kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman innovaatiota koskeva osa) sisällytetään tutkimuksen ja innovoinnin yhteiseen strategiakehykseen. Kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevassa ohjelmassa keskitytään pääasiassa toimenpiteisiin, joilla pyritään edistämään pk-yritysten dynaamisuutta ja kansainvälistä kilpailukykyä. Tällaisia toimenpiteitä ovat esimerkiksi seuraavat: 2.2.1. Rahoituksen saanti: kasvua edistävät rahoitusvälineet Kasvua edistävät rahoitusvälineet helpottavat pk-yritysten rahoituksen saantia innovatiivisten rahoitusvälineiden avulla. Näiden välineiden yhteydessä hyödynnetään täysimääräisesti uusia pääoma- ja velkamekanismeja pääoma- ja lainatakausjärjestelyjen tarjoamiseksi. Innovatiivisille yrityksille ja pk-yrityksille tarjotaan rahoitusvälineitä käynnistysvaiheen ja kasvuvaiheen investointeihin, erityisesti riskipääomaa, myös tutkimuksen ja innovoinnin yhteisestä strategiakehyksestä. Kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevaan ohjelmaan sisältyvät seuraavat välineet: (4) Kasvuvaiheen investointeja varten tarkoitettu pääomajärjestely, josta tarjotaan kaupallisesti suuntautunutta takaisin maksettavaa pääomaa pääasiassa riskipääoman muodossa rahoituksenvälittäjien kautta pk-yrityksille. Tähän liittyen suunnitellaan kahta toimenpidettä: – Investoinnit riskipääomarahastoihin, jotka toimivat EU:ssa yli rajojen ja ovat keskittyneet sijoittamaan kasvusuuntautuneisiin yrityksiin ja täten tukevat EU:n laajuisten riskipääomamarkkinoiden kehittymistä. – ”Rahastojen rahasto” (tai ”eurooppalainen rahasto”), joka sijoittaa yli rajojen riskipääomarahastoihin, jotka sitten sijoittavat yrityksiin, erityisesti niiden kansainvälisen laajentumisen vaiheessa. (5) Luottojärjestely, josta tarjotaan suoria tai muunlaisia riskinjakojärjestelyjä rahoituksenvälittäjien kanssa kattamaan pk-yrityksille myönnettäviä lainoja. Järjestely saisi aikaan suuren vipuvaikutuksen ja rajat ylittävää tai usean maan välistä antolainausta, johon ei helposti päästä kansallisen tason järjestelyillä. Täydentävyyden varmistamiseksi nämä toiminnot koordinoidaan tiiviisti koheesiopolitiikan piirissä yhteisellä hallinnoinnilla toteutettavien toimintolajien kanssa. 2.2.2. EU:n teollisuuden kilpailukyvyn ja kestävyyden parantaminen Kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevan ohjelman tästä osalohkosta tuetaan esimerkiksi seuraavia toimia: · Euroopan kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävät toiminnot: Tällä alalla toteutettavat EU:n toimet keskitetään täytäntöönpanon yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden tukemiseen sekä asiatietoon perustuvan politiikkojen laadinnan tukemiseen EU:n tasolla. Sillä parannetaan erityisesti taloudellista ja sääntelyllistä ympäristöä vertailuanalyysien, parhaiden käytänteiden vaihdon ja alakohtaisten aloitteiden kautta. · Pk-yrityksiä koskevan politiikan kehittäminen ja pk-yritysten kilpailukyvyn edistäminen eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteen tavoitteiden mukaisesti: EU:n toimiin sisältyy ”pienet ensin” -periaatteen käytön vahvistaminen EU:n ja jäsenvaltioiden politiikkojen laadinnassa, parhaiden käytänteiden yksilöiminen ja vaihtaminen eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan aloitteen täytäntöönpanon edistämiseksi, EU:n politiikkoja koskevan keskitetyn asiointipisteen – pk-yritysportaalin – ylläpitäminen sekä tuki pk-yrityksille sisämarkkinoiden mahdollisuuksien hyödyntämiseksi. · Matkailu: EU:n toimet matkailualalla keskitetään muun muassa luotettavien tietojen tarjoamiseen matkailualan kysynnän suuntauksista Euroopan tasolla, matkailualan kilpailukyvyn kehittämiseen ja tieto- ja viestintätekniikan käyttöönoton edistämiseen matkailualan yrityksissä. Lisäksi pyritään torjumaan matkailualan sesonkiluonteisuutta, suosimaan kestäviä matkailutuotteita ja -kohteita, ottamaan käyttöön alan työntekijöiden ja työnantajien taitoja ja valmiuksia koskeva kehys sekä helpottamaan parhaiden käytänteiden vaihtoa ja kumppanuuksien luomista. EU:n toimilla matkailun alalla kannustetaan jäsenvaltioita Lissabonin sopimuksen määräysten mukaisesti tekemään yhteistyötä osallistumalla valtioiden rajat ylittävän matkailutarjonnan monipuolistamiseen, koordinoimalla kansallisia toimia Euroopan näkyvyyden parantamiseksi kolmansien maiden markkinoilla ja tiedottamalla yhdessä uusista, muista kuin perinteisistä kohteista Euroopassa. · Uudet liiketoiminta-ajatukset kestävien, käyttäjävetoisten, suunnittelupohjaisten tuotteiden edistämiseksi: Tässä aloitteessa keskitytään merkityksellisten konseptien ja ajatusten kaupalliseen käyttöön tekstiili-, jalkine- ja urheilualalla sekä muilla kulutustavaramarkkinoilla. 2.2.3. Markkinoillepääsy Tämän alan toimiin kuuluvat muun muassa seuraavat: · Kasvusuuntautuneiden tukipalvelujen tarjoaminen yrityksille Yritys-Eurooppa-verkoston kautta: Yritys-Eurooppa-verkosto ja sen 600 kumppaniorganisaatiota 49 maassa toimivat pk-yritysten keskitettynä asiointipisteenä ja jatkavat kattavien ja yhdenmukaisten palvelujen tarjoamista pk-yrityksille. Niihin kuuluvat muun muassa – EU-kysymyksiä koskevat tiedotus- ja neuvontapalvelut – rajatylittävien kumppanuuksien helpottaminen hallinnoimalla yhteistyötietokantaa, joka sisältää 13 000 aktiivista yhteistyöpyyntöä ja ‑tarjousta – EU:n sisäiset kansainvälistymispalvelut, jotka johtavat 2 500 kumppanuussopimukseen yritysten yhteistyön, teknologian ja T&K:n alalla vuosittain – pk-yrityksille tiedottaminen EU:n lainsäädännöstä ja EU:n rahoitusohjelmista, myös tutkimuksen ja innovoinnin yhteisestä strategiakehyksestä – mahdollisuus hyödyntää pk-yritysten ja komission välillä toimivaa kaksisuuntaista kanavaa, jossa on jo ollut mukana 10 000 pk-yritystä – tuki pk-yritysten taloudellisen tietämyksen parantamiseen ja – pk-yritysten mahdollisuudet saada energiatehokkuutta, ilmastonmuutosta ja ympäristöasioita koskevaa asiantuntemusta. · Pk-yritysten tukeminen EU:n ulkopuolisilla markkinoilla: Onnistuakseen pääsemään kolmansien maiden markkinoille pk-yrityksillä on oltava asianmukaiset taidot sekä tiedot kyseisen maan sääntelykehyksestä. Tällä alalla ehdotettuja toimia ovat muun muassa palvelujen kysynnän vertaaminen nykyiseen palvelujen tarjontaan, verkkoportaalin perustaminen ja tarvittaessa EU:n pk-yrityskeskusten perustaminen ja/tai niille osoitettavan tuen jatkaminen valikoiduissa tapauksissa yhteistyössä paikallisten eurooppalaisten ja jäsenvaltioiden liike-elämän järjestöjen kanssa. EU:n pk-yrityskeskukset tarjoavat kattavia tukipalveluja EU:n markkinoiden ulkopuolella toimiville pk-yrityksille. · Kansainvälinen teollisuusalan yhteistyö: Toimintojen tarkoituksena on vähentää sääntely- ja liiketoimintaympäristön eroja EU:n ja sen tärkeimpien kauppakumppanien sekä Euroopan naapureina sijaitsevien maiden välillä käymällä sääntelyä koskevaa hallitustenvälistä vuoropuhelua, liikeyritysten välistä vuoropuhelua sekä järjestämällä kolmansien maiden kanssa suoria toimia kuten temaattisia työpajoja ja konferensseja. 2.2.4. Yrittäjyyden edistäminen Tämän alan toimintoihin kuuluu hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistaminen ja yrittäjätaitojen ja -asenteiden kehittäminen erityisesti uusien yrittäjien, nuorten ja naisten keskuudessa. Kaikilla toiminnoilla on vahva eurooppalainen ulottuvuus. Yrittäjien Erasmus-vaihto-ohjelma tarjoaa uusille yrittäjille tai yrittäjäksi aikoville mahdollisuuden työskennellä jopa kuusi kuukautta kokeneen yrittäjän kanssa toisessa EU-maassa. Tämän eurooppalaisen liikkuvuutta koskevan ohjelman tavoitteena on edistää yrittäjyyttä ja tukea EU:n mikro- ja pienyritysten kansainvälistymistä ja kilpailukykyä. 3. Täytäntöönpano Kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevan uuden ohjelman hallinnointi ulkoistetaan suureksi osaksi ulkopuolisille elimille, erityisesti kasvua edistäviä rahoitusvälineitä käsittelevälle EIP-ryhmälle sekä kilpailukyvyn ja innovoinnin toimeenpanovirastolle (EACI) (sen seuraajalle) muiden pk-yrityksiin liittyvien toimintojen osalta. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskeva ohjelma || 2,4 miljardia euroa Tulliliitto ja verotus 1. Poliittiset tavoitteet Tulliliitto on yksi sisämarkkinoiden kulmakivistä. Se mahdollistaa rajattomien sisämarkkinoiden toiminnan varmistamalla, että kolmansista maista peräisin olevien tavaroiden osalta noudatetaan sovittuja sääntöjä niitä tuotaessa tai niitä liikkeeseen laskettaessa ja ne voivat siten liikkua vapaasti sisämarkkinoilla. Tulliliitto on myös yhteisen kauppapolitiikan toiminnallinen osa. Sen puitteissa pannaan täytäntöön kahdenvälisiä ja monenvälisiä kauppasopimuksia, kerätään tulleja, sovelletaan kauppaa koskevia toimenpiteitä (kuten alkuperäsääntöjä), saartoja ja muita rajoituksia. Lisäksi tullin tehtäviin kuuluu lisääntyvässä määrin suojelu kuten osallistuminen toimitusketjun turvallisuuden takaamiseen, terrorismin ja kansainvälisen rikollisuuden (esimerkiksi rahanpesun, huumausaineiden lähtöaineiden ja laittoman asekaupan) torjumiseen ja teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseen rajalla. Tulli edistää yhtäläisiä toimintaolosuhteita varmistamalla, että tuodut tuotteet noudattavat samoja teknisiä, terveyttä ja turvallisuutta koskevia normeja kuin EU:n tuotteet. Kansainvälinen kauppa laajenee tasaista tahtia ja tehokkaat tuonti- ja vientiprosessit ovat olennaisen tärkeitä EU:n talouden kilpailukyvylle. Samanaikaisesti turvallisuusriskit kasvavat. EU:lla on sen vuoksi edessään tulevaisuuden painopistealueisiin vaikuttava kaksiosainen haaste: laillisten kauppiaiden tavaravirtojen helpottaminen ja samaan aikaan kansalaisten suojelu turvallisuusuhkia vastaan. Kansalliset tulliviranomaiset ovat vastuussa tulliliiton jatkuvasta joustavasta toiminnasta. Se edellyttää tullihallintojen välistä tiivistä toiminnan verkostoitumista muun muassa huipputason tietotekniikkainfrastruktuurin ja -järjestelmien avulla, jotka mahdollistavat niiden toiminnan yhtenä huippuluokan tullihallintona. On taloudellisesti järkevää rahoittaa tietyt toimet EU:n talousarviosta erillisten kansallisten ohjelmien sijaan. Sen vuoksi EU:n rahoittamasta tulliyhteistyöohjelmasta tuetaan kyseistä verkostoitumista ja yhteistyötä useilla käytännön tavoilla. EU:n yritykset ja kansalaiset joutuvat kohtaamaan useita verotukseen liittyviä esteitä harjoittaessaan rajatylittävää toimintaa. Kyseiset esteet johtuvat pirstoutuneesta tilanteesta, jossa samoja liiketoimia käsitellään eri jäsenvaltioissa eri tavalla. Sen vuoksi esteiden poistaminen ja jäsenvaltioiden välinen verotuksen koordinointi ottaen täysin huomioon jäsenvaltioiden toimivallan kyseisellä alalla on yksi yhteismarkkinoiden vahvistamisen ja syventämisen painopistealoista. Lisäksi veropetokset ovat olleet ja ovat edelleenkin vakavia haasteita EU:lle ja jäsenvaltioille varsinkin nyt, kun julkisen talouden kurinalaisuuden säilyttäminen on erittäin tärkeää. Veropetosten torjuminen yhteismarkkinoilla on sen vuoksi EU:n veropolitiikan tärkeimpiä kysymyksiä. Petosten torjuminen yhteismarkkinoilla, vahvat hallinnolliset yhteistyöjärjestelyt jäsenvaltioiden verohallintojen välillä ja tehokas tietojenvaihto liiketoimista, yrityksistä tai petosjärjestelyistä ovat välttämättömiä. Alv- ja valmisteveropetosten torjuntaa helpotetaan suuresti järjestelmillä, jotka mahdollistavat hallintojen nopean tietojenvaihdon. EU:lla on korvaamaton rooli jäsenvaltioiden avustamisessa ottamaan käyttöön tarvittavat järjestelmät ja prosessit tehokkaan rajatylittävän yhteistyön varmistamiseksi. Erityisesti Fiscalis-yhteistyöohjelmalla on erittäin tärkeä merkitys kyseisen yhteistyön helpottamisessa, sillä se antaa lisäarvoa jäsenvaltioiden omille toimille kyseisellä alalla. 2. Välineet Komissio ehdottaa uusien tullia (Tulli 2020) ja verotusta (Fiscalis 2020) koskevien ohjelmien laatimista. Molemmat ohjelmat ovat olennaisen tärkeitä sisämarkkinoiden tukemisessa ja vahvistamisessa tulevina vuosikymmeninä. Kaikki sidosryhmät tulevat hyötymään ohjelmista: liiketoimintaympäristö saadaan tehokkaammaksi ja turvallisemmaksi, kansalaisten turvallisuus paranee ja hallitukset voivat panna yhteiskuntapolitiikan täytäntöön tehokkaammalla ja vaikuttavammalla tavalla. Kyseiset ohjelmat auttavat jäsenvaltioiden vero- ja tullihallintoja toimimaan yhdessä tehokkaammin. Tukena ovat nykyaikaiset ja tehokkaat tiedonvaihtojärjestelmät laillisen kaupan helpottamiseksi ja petosten torjumiseksi. Kyseiset yleiseurooppalaiset välineet voidaan tarjota tehokkaammin ja taloudellisimmin EU:n tasolla. Esimerkiksi Euroopan laajuinen turvallinen tietoverkko, joka yhdistää vero- ja tullihallinnot, merkitsee vuosittaista 35 miljoonan euron säästöä jäsenvaltioille, mutta se maksaa vain 11 miljoonaa euroa EU:n tasolla. Ohjelmista tuetaan seuraavia toimia: · Euroopan laajuiset tietojärjestelmät tietojen ja prosessien välittämiseksi kansallisten tulli- ja veroviranomaisten välillä yhteentoimivien tietoteknisten sovellusten kautta, jotka mahdollistavat hallintojen toimimisen yhtenäisenä ja joilla edistetään yrityksiä ja kansalaisia koskevaa sähköistä hallintoa; · Vahvistetut henkilöverkostot ja pätevyyksien kehittäminen käytännön yhteistyön edistämiseksi, tietojen vaihtamiseksi ja parhaiden käytäntöjen ja koulutuksen määrittelemiseksi ja jakamiseksi kansallisten tulliviranomaisten, kansallisten veroviranomaisten ja kaupallisten edustajien välillä; · Infrastruktuurin toimintakyvyn kehittäminen EU:n ulkorajoilla tapahtuvan tullivalvonnan ja valvontatehtävien suorittamiseksi tarvittavan erityisen laitteiston oston rahoittamiseksi, koska valvonnasta on etua kaikille jäsenvaltioille. 3. Täytäntöönpano Tulli- ja Fiscalis-ohjelmat pannaan täytäntöön priorisoidusti. Työohjelmat, joissa määritetään tietyn ajankohdan painopistealueet, laaditaan yhdessä sidosryhmien kanssa. Kyseisten ohjelmien oikeusperusta laaditaan uudelleen niiden muuttamiseksi vuosittaisista monivuotisiksi työohjelmiksi ja nykyisten järjestelyjen yksinkertaistamiseksi. Tällä hetkellä voimassa oleva suora keskushallinto säilytetään ja valtavirtaistetaan molempien ohjelmien osalta, jotta komission ja kansallisen tason hallintotuki on mahdollisimman tehokasta ja jotta kaikki sidosryhmät ymmärtävät täytäntöönpanosäännöt paremmin. Komissio panee toimeen suurimman osan julkisista hankintasopimuksista, joihin käytetään suurin osa ohjelmien määrärahoista, EU:n sääntöjen mukaisesti ja yhteisiä laadunvarmistus- ja hyväksymissääntöjä noudattaen. Molemmat ohjelmat on suunniteltu niin, että EU voi reagoida tarkoituksenmukaisella tavalla ja nopeasti tilanteissa, jotka muuttuvat nopeasti. Ohjelmien toimet voidaan panna täytäntöön tehokkaasti, sillä ohjelmille on räätälöity työvälineet ja niillä on joustava ehdotusten jättämistä koskeva mekanismi. Vaihtoehtoisten rahoitusmenetelmien soveltaminen on perusteltua osallistumis- ja järjestelykustannusten kattamiseksi. Komissio korvaa (ainakin osittain) voimassa olevan tosiasiallisten kustannusten soveltamisen kiinteämääräisellä maksulla. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Vuosiksi 2014–2020 ehdotettujen määrärahojen kokonaismäärä Tulli 2020 ja Fiscalis 2020 || 690 miljoonaa euroa Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio 1. Poliittiset tavoitteet EU:n koheesiopolitiikan päätavoite on vähentää Euroopan alueiden välillä yhä esiintyviä merkittäviä taloudellisia, sosiaalisia ja alueellisia eroja. Jos näitä eroja ei kavennettaisi, jotkut EU:n kulmakivistä, myös sisämarkkinat ja yhteisvaluutta euro, joutuisivat kyseenalaisiksi. Koheesiopolitiikalla on keskeinen rooli Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisessa kaikkialla EU:ssa. Hyvin kohdennetulla koheesiorahoituksella saadaan aikaan todellista lisäarvoa, jolla edistetään kasvua ja luodaan työpaikkoja Euroopan alueilla. Komissio ehdottaa viidennen koheesiokertomuksen[7] päätelmien mukaisesti, että tuloksia ja EU-lisäarvoa koskevaa painopistettä lujitetaan sitomalla koheesiopolitiikka järjestelmällisemmin Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin. Komissio ehdottaa erityisesti merkittäviä muutoksia koheesiopolitiikan suunnitteluun ja täytäntöönpanoon. Rahoitusta keskitetään siten, että painopistealoja on vähemmän. Sovittuihin tavoitteisiin pyrkimistä valvotaan tarkemmin ja jäsenvaltioiden kanssa tehtäviin kumppanuussopimuksiin liitetään tiukat ehdot. Näin EU:n koheesiopolitiikalla saadaan aikaan paras mahdollinen panos taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle koheesiolle sekä kasvun ja työpaikkojen luomiselle. 2. Välineet 2.1. Yhteinen strategiakehys Komissio ehdottaa, että Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan sosiaalirahasto ja koheesiorahasto yhdistetään yhteiseen strategiakehykseen, joka kattaa myös Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston. Näin varmistetaan, että rahoituslähteiden välillä on parempi johdonmukaisuus ja että painopisteenä on selkeämmin Eurooppa 2020 ‑strategia. 2.2. Painopiste Eurooppa 2020 ‑strategiaan Koheesiorahoituksen tehostamiseksi määrärahat keskitetään harvempiin tavoitteisiin, jotka liittyvät Eurooppa 2020 -strategian painopisteisiin. Koheesiovaroja keskitetään edelleen jälkeen jääneisiin alueisiin ja jäsenvaltioihin. Koska jäsenvaltioilla on kuitenkin ollut vaikeuksia käyttää rakennerahastovaroja ja koota tarvittavaa osarahoitusta, koheesioon suunnattavien varojen määrän enimmäismääräksi asetetaan 2,5 prosenttia suhteessa BKTL:oon. Käyttöön otetaan uusi alueluokka, siirtymäalueet, nykyisen tuen asteittaisen käyttöönotto- ja käytöstäpoistojärjestelmän tilalle. Tähän luokkaan kuuluvat kaikki alueet, joiden BKT/asukas on 75–90 prosenttia suhteessa EU-27:n keskiarvoon, ja erityisesti seuraavat alueet: · alueet, jotka ovat tällä hetkellä tukikelpoisia lähentymistavoitteen perusteella, mutta joiden BKT/asukas on kasvanut yli 75 prosenttiin EU27:n keskiarvosta. Nämä alueet säilyttävät kaksi kolmasosaa nykyisestä koheesioon suunnattavien varojen määrästään. · alueet, joilla – vaikka ne eivät tällä hetkellä ole lähentymistavoitteen perusteella tukikelpoisia – BKT/asukas on 75–90 prosenttia suhteessa EU-27:n keskiarvoon. Tuen taso vaihtelee BKT:n tason mukaan siten, että alueiden, joiden BKT on lähes 90 prosenttia suhteessa EU:n keskiarvoon, tuki-intensiteetti vastaa kehittyneempien alueiden tuki-intensiteettiä. Kilpailukykyalueet, joilla BKT on yli 90 prosenttia suhteessa EU:n keskiarvoon, saavat koheesiopolitiikan mukaista tukea rajatulle määrälle painopistealoja. Siirtymäalueita ja kilpailukykyalueita edellytetään keskittämään koko saamansa koheesiorahoitus (Euroopan sosiaalirahastoa lukuun ottamatta) pääasiassa energiatehokkuuteen ja uusiutuvaan energiaan sekä pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukykyyn ja innovointiin. Energiatehokkuuden ja uusiutuvan energian osuus investoinneista näillä alueilla on ainakin 20 prosenttia. Lähentymisalueet voivat käyttää määrärahansa useamman tyyppisiin tavoitteisiin, jotka vastaavat niiden kehitystarpeiden laajempaa kirjoa. Alueellisella yhteistyöllä on edelleen oma roolinsa, kun alueita autetaan poistamaan haitat, jotka liittyvät niiden sijaintiin sisä- tai ulkorajoilla, soveltamaan kunnianhimoista naapuruuspolitiikkaa ja vastaamaan yhteisiin rajatylittäviin ja kansainvälisiin haasteisiin. Koheesiovälinettä käytetään pyrittäessä seuraavassa esitettäviin erillisiin, mutta toisiaan täydentäviin tavoitteisiin. · Euroopan aluekehitysrahasto Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) tavoitteena on vahvistaa Euroopan unionin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta korjaamalla alueiden välistä epätasapainoa. EAKR:sta tuetaan alueellista ja paikallista kehitystä osarahoittamalla tutkimukseen ja kehitykseen ja innovointiin tehtäviä investointeja, ilmastonmuutokseen ja ympäristöön liittyviä hankkeita, pk-yrityksille tarkoitettuja yritystukia, yleistä taloudellista etua koskevia palveluja, televiestintää, energia- ja liikenneinfrastruktuuria, terveys-, koulutus- ja sosiaaliturvainfrastruktuuria sekä kestävää kaupunkikehitystä. Toisin kuin kuluvalla jaksolla, kaikkia näitä investointityyppejä voidaan tulevaisuudessa rahoittaa paitsi avustuksin, myös rahoitusvälineiden kautta (riskipääomalla, riskirahastoista, paikallisista kehitysrahastoista ym.). · Euroopan sosiaalirahasto Euroopan sosiaalirahaston avulla pyritään vahvistamaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta tukemalla työllisyyden edistämistä, investointeja taitotietoon, koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen, sosiaalista osallistamista ja köyhyyden torjuntaa sekä institutionaalisten valmiuksien lisäämistä ja tehokasta julkishallintoa. Euroopan sosiaalirahaston vähimmäisosuudet vahvistetaan kullekin alueluokalle (25 prosenttia lähentymisalueille, 40 prosenttia siirtymäalueille ja 52 prosenttia kilpailukykyalueille). Euroopan sosiaalirahaston soveltamisalaa laajennetaan koskemaan niiden laitteistojen kustannuksia, jotka liittyvät sosiaaliseen ja inhimilliseen pääomaan tehtäviin investointeihin. · Koheesiorahasto Koheesiorahastosta avustetaan jäsenvaltioita, joiden BKTL asukasta kohden on alle 90 prosenttia suhteessa EU-27:n keskiarvoon, investoimaan TEN-T-liikenneverkkoihin ja ympäristöön. Osa koheesiorahaston määrärahoista (10 miljardia euroa) erotetaan keskeisten kuljetusverkkojen rahoittamiseen osana ”Verkkojen Eurooppa” -välinettä (ks. erillinen luku). Koheesiorahastosta voidaan rahoittaa myös energiaan liittyviä hankkeita, mikäli ne ovat ympäristön kannalta selkeästi hyödyllisiä, esimerkiksi edistämällä energiatehokkuutta ja uusiutuvan energian käyttöä. 3. Täytäntöönpano 3.1. Jaettu hallinnointi Koheesiopolitiikan osana annettava tuki on edelleen Euroopan komission ja jäsenvaltioiden jaetun hallinnoinnin piirissä (lukuun ottamatta ”Verkkojen Eurooppa” –välinettä, jota hallinnoidaan keskitetysti), ja jäsenvaltioilta edellytetään osarahoitusta. Maiden, jotka saavat taloudellista tukea SEUT-sopimuksen 136 tai 143 artiklan nojalla, on mahdollista saada enemmän yhteisrahoitusta. 3.2. Kumppanuussopimukset Komission ja kunkin jäsenvaltion välisissä kumppanuussopimuksissa vahvistetaan kansallisten ja alueellisten kumppaneiden ja komission sitoumukset. Ne liitetään Eurooppa 2020 -strategian ja kansallisten uudistusohjelmien tavoitteisiin. Sopimuksissa vahvistetaan aluekehityksen yhdennetty strategia, jota tuetaan kaikista asiaan liittyvistä EU:n rakennerahastoista ja johon kuuluu sovituille indikaattoreille perustuvia tavoitteita, strategisia investointeja ja useita ehtoja. Sopimuksiin sisältyy sitoumuksia, jonka mukaan edistymisestä on raportoitava vuosittain koheesiopolitiikkaa koskevissa vuosikertomuksissa ja muissa julkisissa asiakirjoissa. 3.3. Yhdennetty ohjelmasuunnittelu Jäsenvaltioita kannustetaan käyttämään tulevaisuudessa useasta rahastosta rahoitettavia ohjelmia, joilla on yhteiset valmistelu-, neuvottelu-, hallinnointi- ja täytäntöönpanoprosessit, erityisesti tapauksissa, joissa henkilöstövoimavarojen ja infrastruktuuri-investointien koordinoinnin tarve on suurin. Tarvittaessa asetetaan ”päärahasto”, joka liittyy ohjelman politiikanaloihin. Päärahastosta maksettavia tukia täydennetään tuilla muista rakennerahastoista, jotta varmistetaan johdonmukainen tuki koheesiopolitiikan eri alakohtaisille tavoitteille. 3.4. Ehdot Uusilla ehdoilla varmistetaan, että EU:n rahoitus painottuu tuloksiin ja sillä luodaan jäsenvaltioille vahvoja kannustimia Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseksi koheesiopolitiikan avulla. Jotta kestämättömät makrotalouden ja finanssipolitiikan toimintalinjat eivät varmasti haittaa koheesiorahoituksen tehokkuutta, uudella talouden ohjauksella ja hallinnalla täydennetään kussakin sopimuksessa määriteltyjä alakohtaisia ennakkoehtoja. Ehdot ovat sekä ennakkoehtoja, joita on sovellettava ennen varojen maksamista, että jälkikäteen sovellettavia ehtoja, joiden mukaisesti lisävarojen saamisen edellytyksenä on ennakolta määriteltyjen tulosten saavuttaminen. Soveltamisen helpottamiseksi määritellään välitavoitteita ja indikaattoreita, ja edistymistä valvotaan tarkasti vuosikertomusten kautta. Jos edistystä ei saavuteta, rahoitus jäädytetään tai perutaan. 3.5. Suoritusvaraus Jotta painopiste olisi entistä vahvemmin tulosten ja Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisessa, koheesiomäärärahoista pannaan sivuun 5 prosenttia. Tämä annetaan väliarvioinnin yhteydessä niille jäsenvaltioille ja alueille, joiden ohjelmat ovat saavuttaneet välitavoitteensa suhteessa ohjelman Eurooppa 2020 -strategiaan liittyviin tavoitteisiin. Välitavoitteet määritellään koheesiopolitiikkaa koskevien asetusten mukaisesti. 3.6. Innovatiivinen rahoitus Rahoituksen lisäksi koheesiotukea ehdotetaan yrityksille ja hankkeille, joiden odotetaan tuottavan merkittävää tuottoa. Se annetaan pääosin innovatiivisten rahoitusvälineiden kautta. (Ks. myös erillinen innovatiivisia rahoitusvälineitä koskeva luku.) 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 yhteensä josta: || 376 miljardia euroa · Lähentymisalueet · Siirtymäalueet · Kilpailukykyalueet · Alueellinen yhteistyö · Koheesiorahasto · Lisämäärärahat kaikkein syrjäisimmille ja harvaan asutuille alueille || 162,6 miljardia euroa 39 miljardia euroa 53,1 miljardia euroa 11,7 miljardia euroa 68,7 miljardia euroa 926 miljoonaa euroa · ”Verkkojen Eurooppa” –väline (liikenne, energia ja tieto- ja viestintätekniikka) || 40 miljardia euroa + koheesiorahaston sisäinen erillinen 10 miljardin euron määrä Koulutus ja kulttuuri 1. Poliittiset tavoitteet Koulutus on olennaisen tärkeää Euroopan talouden kehitykselle ja kasvulle, ja sillä on merkittävä rooli Eurooppa 2020 -ohjelman tavoitteiden yhteisessä saavuttamisessa. Lisääntyneet investoinnit inhimilliseen pääomaan ja koulutuksen modernisointi auttavat tekemään EU:n taloudesta älykkään, kestävän ja osallistavan. Suurin osa kyseisistä investoinneista tehdään kansallisella tasolla. Euroopan kansalaisista yhä useampi haluaa kuitenkin etsiä koulutusmahdollisuuksia kansallisten rajojen ulkopuolelta. EU:lla on tärkeä rooli sen varmistamisessa, että yhteismarkkinoiden mahdollisuudet ovat avoimet kaikille. EU toimii koulutuksen edistämiseksi useilla eri tavoilla. Ohjelmat, joilla edistetään oppimiseen liittyvää maiden rajat ylittävää liikkuvuutta, kuten Erasmus-ohjelma, ovat osoittautuneet suureksi menestykseksi. Ne auttavat hankkimaan uusia tulevaisuudessa tarvittavia taitoja. Lisääntynyt liikkuvuus voi myös edistää koulutusjärjestelmien uudistamista helpottamalla ideoiden ja parhaiden käytäntöjen jakamista rajojen yli. Kohdennettujen rahoitusohjelmien yhdistelmillä ja muiden rahoituslähteiden, kuten rakennerahastojen, avulla EU:n talousarviosta voidaan saada todellista lisäarvoa, joka syntyy liikkuvuutta edistämällä, yhteistyötä helpottamalla, parhaita käytäntöjä vaihtamalla ja jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmien modernisointia tukemalla. Euroopan kulttuurinen monimuotoisuus on yksi suurimmista vahvuuksistamme. Se rikastuttaa kansalaisten elämää ja antaa heille virikkeitä sekä tuo todellisia taloudellisia etuja. Kulttuuriteollisuuden ja luovan toiminnan alojen taloudellinen ja sosiaalinen rooli on kasvanut. Sen osuus oli 4,5 prosenttia suhteessa Euroopan koko BKT:hen vuonna 2008, ja sen osuus työvoimasta oli 3,8 prosenttia. EU toimii tiiviissä yhteistyössä kyseisellä alalla jäsenvaltioiden kanssa yhteismarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien käyttöön ottamiseksi ja oikeiden olosuhteiden luomiseksi kulttuuriteollisuuden ja luovan toiminnan alan menestymiselle. EU:n talousarviosta rahoitettavissa seuraavan sukupolven ohjelmissa käsitellään heikkouksia, jotka rajoittavat alan kasvumahdollisuuksia. Käsiteltäviä asioita ovat markkinoiden pirstoutuminen, kulttuuri- ja audiovisuaalialan kilpailukyvyn vahvistaminen, toimintakyvyn kehittämistoimet ja kulttuuriteosten levittämisen tukeminen. 2. Välineet Komissio ehdottaa, että EU:n talousarviosta tuetaan koulutus- ja kulttuuripolitiikkaa seuraavan kahden pääasiallisen välineen avulla: 2.1. Koulutus- ja nuoriso-ohjelma Education Europe Tässä ohjelmassa yhdistetään tällä hetkellä erilliset elinikäisen oppimisen ohjelman alaohjelmat, korkea-asteen koulutuksen kansainväliset näkökohdat, mukaan luettuna Erasmus Mundus, ja Youth in Action. Näin ohjelmasta saadaan tehokkaampi, strateginen tavoite vahvistuu ja ohjelman eri näkökohtien välisiä synergioita voidaan hyödyntää. Vaikka EU:n nykyisten liikkuvuutta koskevien ohjelmien tarjoamat tutkinnot ovat innovatiivisten työpaikkojen ja tutkimuksen kannalta erittäin tehokkaat, niitä ei ole mukautettu ylemmän korkea-asteen opiskelijoille. Kustannustehokkain tapa saavuttaa kyseiset opiskelijat on käyttää EU:n talousarviomäärärahoja yksityisen sektorin rahoituksen hankkimiseen pääasiassa kansallisilta pankeilta opintolainojen ja apurahojen siirrettävyyden takaamiseksi. Leonardo-ohjelmasta tällä hetkellä tuettavia toimia tehostetaan osana nuorisotyöttömyyden torjuntaa, ja komissio toimii yhdessä Euroopan investointipankin kanssa lainojen takaamiseksi ylemmän korkea-asteen opiskelijoille, jotka haluavat suorittaa tutkintonsa toisessa jäsenvaltiossa. Uudessa ohjelmassa keskitytään: – kohdennettujen rajat ylittävien oppimismahdollisuuksien tarjoamiseen; – taitojen ja työmarkkinoiden kysynnän kohtaamiseen nuorten työllistämisen, yrittäjyyden ja osallistumisen kannustamiseksi; – vapaaehtoistyöhön sekä epäviralliseen oppimiseen ja arkioppimiseen; ja – laajojen uudistusten tukemiseen ja koulutusjärjestelmien modernisointiin koko Euroopassa ja Euroopan ulkopuolella. Ohjelma koostuu kolmesta pääkohdasta: (6) Oppimiseen liittyvä maiden rajat ylittävä liikkuvuus. Jopa 800 000:ta EU:n kansalaista, pääasiassa opiskelijaa, voitaisiin auttaa liikkuvuuden osalta joka vuosi. (7) Koulutuslaitosten ja työelämän välisiä yhteistyötoimia tuetaan koulutuksen modernisoimisen, innovaatioiden ja yrittäjyyden edistämiseksi. (8) Poliittista tukea annetaan näytön hankkimiseksi koulutukseen tehtyjen investointien tehokkuudesta ja jäsenvaltioiden auttamiseksi panemaan täytäntöön tehokkaita politiikkoja. Liikkuvuutta koskevat ankarat laatuehdot, keskittyminen tärkeimpiin poliittisiin tavoitteisiin, joiden osalta on mahdollista saavuttaa kriittinen massa, ja vastaavuus muiden EU:n ohjelmien kanssa ovat ratkaisevan tärkeitä korkeatasoisen eurooppalaisen lisäarvon varmistamisessa. Education Europe -ohjelma kokoaa olemassa olevat kansainväliset ohjelmat kuten Erasmus Mundus, Tempus, Alfa ja Edulink, sekä yhteistyöohjelmat teollisuusmaiden kanssa saman välineen piiriin. Sillä on useita eri tavoitteita (eurooppalainen korkeakoulutusalue, huippuosaaminen, solidaarisuus ja oikeudenmukaisuus). Kyseinen lähestymistapa lopettaa korkea-asteen koulutuksen alalla tehtävää kansainvälistä yhteistyötä tukevien EU:n välineiden nykyisen pirstoutumisen, joka vaikeuttaa opiskelijoiden ja yliopistojen mahdollisuuksia saada tietoja Euroopan korkea-asteen koulutusmahdollisuuksista ja haittaa EU:n korkea-asteen koulutuksen näkyvyyttä maailmanlaajuisesti. 2.2. Sport Osana Education Europe -ohjelmaa ehdotetussa Sport-alaohjelmassa keskitytään · rajat ylittävien urheilulle ominaisten uhkien torjuntaan. Uhkia ovat muun muassa doping, väkivalta, rasismi ja suvaitsemattomuus sekä kilpailujen ja urheilijoiden rehellisyyteen liittyvät kysymykset; · eurooppalaisen urheiluyhteistyön kehittämiseen esimerkiksi laatimalla urheilijoiden kahta uraa koskevat suuntaviivat tai määrittelemällä viitearvo urheilujärjestöjen hyvälle hallinnolle; ja · ruohonjuuritason urheilujärjestöjen tukemiseen. Kyseiset järjestöt voivat osallistua laajempien sosiaalistaloudellisten kysymysten, kuten sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, käsittelemiseen. Kyseinen ohjelma tuo EU:n lisäarvoa urheilun erityisluonteesta johtuviin kysymyksiin. Se mobilisoi yksityissektorin rahoituksen urheilun alan toimijoilta ja tukee urheilupyramidin alaosassa olevia järjestöjä huipputason ammattilaisten sijaan. 2.3. Kulttuuri- ja audiovisuaaliteollisuuden ohjelma Creative Europe Tässä ohjelmassa yhdistetään Culture-, Media- ja Media Mundus -ohjelmat tuen keskittämiseksi Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamiseen ja työpaikkojen luontimahdollisuuksien edistämiseksi kulttuurin ja luovan toiminnan aloilla. Ohjelmalla täydennetään muita EU:n ohjelmia, sillä se kohdennetaan erityisesti toimintaansa kansallisten rajojen ulkopuolelle laajentamaan pyrkivien kulttuurin ja luovan toiminnan alojen tarpeisiin. Ohjelmalla on myös vahva yhteys kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistämiseen. Kunkin alan erityispiirteet otetaan huomioon muun muassa kohdentamalla niihin erityisiä talousarviomäärärahoja, ja kolmannen toimintalinjan mukaisesti annetaan horisontaalista tukea kulttuurin ja luovan toiminnan aloille innovatiivisten rahoitusvälineiden kautta. 3. Täytäntöönpano Uusien ohjelmien täytäntöönpanoa on yksinkertaistettu paljon. Uudella Education Europe -ohjelmalla toimia ja sääntöjä yksinkertaistetaan merkittävästi poistamalla alaohjelmat, vähentämällä toimien kokonaismäärää ja lisäämällä kiinteiden määrien käyttöä. Creative Europe -ohjelmaa, kuten myös Culture- ja Media -ohjelmia, hallinnoidaan keskitetysti koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanoviraston (EACEA) kautta. Muutamia toimia hallinnoi suoraan komissio (esimerkiksi Euroopan kulttuuripääkaupungit, EU:n kulttuuripalkinnot ja yhteiset toimet kansainvälisten järjestöjen kanssa). Creative Europe -ohjelman Culture- ja Media -toimintalinjoja täydennetään Euroopan investointipankki -ryhmän johtamilla innovatiivisilla rahoitusvälineillä, joista kulttuurin ja luovan toiminnan aloille myönnetään vierasta ja oman pääoman ehtoista rahoitusta. Näin poistetaan yksi kulttuurin ja luovan toiminnan sisällön kehittämisen este eli rahoituksen saanti. Rahoitusta saisivat ne kulttuurin ja luovan toiminnan alat, jotka eivät saa tukea muista EU:n ohjelmista. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Vuosiksi 2014–2020 ehdotettujen määrärahojen kokonaismäärä josta || 16,8 miljardia euroa · Education Europe || 15,2 miljardia euroa · Creative Europe || 1,6 miljardia euroa Työllisyys- ja sosiaaliasiat 1. Poliittiset tavoitteet Euroopan unionilla on edessään merkittäviä haasteita työllisyyden ja sosiaaliasioiden aloilla. Työttöminä on melkein 23 miljoonaa ihmistä, ja yli 113 miljoonan arvioidaan elävän köyhyysrajalla tai olevan syrjäytymisvaarassa.[8] Sosiaali- ja työllisyysasiat ovat Euroopan kansalaisten päällimmäisiä huolenaiheita ja ala, jolla unionin odotetaan tekevän enemmän. Huolimatta äskettäin tapahtuneesta taloudellisen tilanteen paranemisesta työllisyysnäkymät ovat keskipitkällä aikavälillä edelleen epävarmat, mikä johtuu muun muassa jäsenvaltioiden erilaisista taloustilanteista ja maailmantaloudesta johtuvista odotettavissa olevista talouden rakenneuudistuspaineista. Työttömyys ja jatkuvasti korkea köyhyysaste edellyttävät kattavia toimia. Jo käyttöön otettuja toimintalinjoja on päivitettävä ja vahvistettava, sillä unionilla on edessään polttavia haasteita: taitojen vähentyminen, aktiivisen työmarkkinapolitiikan ja koulutusjärjestelmien tavoitteiden saavuttamatta jääminen, marginalisoituneiden ryhmien sosiaalinen syrjäytyminen ja alhainen työvoiman liikkuvuus. Rahoitus- ja talouskriisi, väestöön ja maahanmuuttoon liittyvät suuntaukset sekä teknologisen muutoksen kiivas tahti ovat lisänneet kyseisten haasteiden vakavuutta. Jos niitä ei ratkaista tehokkaasti, ne ovat merkittävä uhka sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle ja kilpailukyvylle. Työmarkkinoiden ja sosiaalipoliittisten järjestelmien modernisoinnista päävastuussa ovat jäsenvaltiot. EU antaa kuitenkin lisäarvoa niiden ponnisteluille vauhdittamalla uudistusten edistämistä ja helpottamista, myöntämällä rahoitusta Euroopan sosiaalirahaston kautta ja lisäämällä työmarkkinaosapuolten, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja muiden sidosryhmien, joilla on uudistuksissa tärkeä rooli, vaikutusmahdollisuuksia. 2. Välineet Euroopan työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aloite perustetaan yhteisellä toimella koulutuksen ja ammattikoulutuksen, työllisyyden ja yhteenkuuluvuuden aloilla. Tämän alan rahoitus myönnetään pääasiassa kolmen päävälineen kautta. Ne yhdenmukaistetaan täysin Eurooppa 2020 -tavoitteiden mukaisiksi, ja niiden saatavuutta parannetaan varmistamalla niiden vastaavuus muiden välineiden kanssa sekä menettelyjä yksinkertaistamalla. 2.1. Euroopan sosiaalirahasto Euroopan sosiaalirahastosta myönnetään rahoitusta taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota koskeviin rakennetoimiin. Rahoitus keskitetään Eurooppa 2020 -strategian tärkeimmille alueille erityisesti investoimalla seuraaville neljälle alalle: – työllisyyden edistäminen; – investoinnit taitoihin, koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen; – sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja köyhyyden torjunta; ja – institutionaalisten kapasiteettien parantaminen ja julkisen hallinnon tehostaminen. Kyseisiin aloihin liittyen Euroopan sosiaalirahasto pyrkii myös edistämään muita poliittisia tavoitteita kuten siirtymistä vähähiiliseen ja luonnonvaroja tehokkaasti käyttävään talouteen, tutkimuksen ja innovaatioiden edistämistä erityisesti sosiaalialalla, sukupuolten välisen tasa-arvon lisäämistä ja syrjinnän torjuntaa. Erityisesti sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevia toimia ehdotetaan järjestettäväksi uudelleen siirtämällä kaikkein vähävaraisempien henkilöiden elintarvikeapuohjelma Euroopan sosiaalirahastolle. Vuoden 2013 jälkeen Euroopan sosiaalirahasto tulee osaksi rakennerahastojen yhteistä strategiakehystä[9]. Rahoitus ohjelmoidaan osaksi jäsenvaltioiden kanssa neuvoteltavia kumppanuussopimuksia. Asetetut tavoitteet yhdenmukaistetaan kansallisten uudistusohjelmien kanssa ja investointipäätökset tehdään sovittujen tavoitteiden perusteella. Tulosten parantamiseksi otetaan käyttöön ehdollinen mekanismi, joka perustuu ennalta määriteltyjen vaatimusten noudattamiseen ja jonka tarkoituksena on maksimoida EU:n talousarvion vaikutus ja käynnistää tarvittavat uudistukset jäsenvaltiossa ja tukea niitä. Jotta Euroopan sosiaalirahasto voisi antaa todellisen panoksen Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen, sekä EU:n tasolla että toimintaohjelmien tasolla tarvitaan rahoituksen kriittistä massaa. Euroopan sosiaalirahastolle varattu tarvittava koheesiopolitiikan investointien vähimmäisosuus räätälöidään alueluokkien mukaan, jotka vastaavat niiden saaman avun eri intensiteettejä ja niiden kohtaamia haasteita. Tämä tapahtuu vahvistamalla Euroopan sosiaalirahastolle vähimmäisosuudet rakennerahastoilta saatavasta tuesta kunkin alueluokan osalta (25 prosenttia lähentymisalueiden osalta, 40 prosenttia siirtymäalueiden osalta, 52 prosenttia kilpailukykyalueiden osalta, edellyttäen, että koheesiorahasto myöntää jatkossakin yhden kolmasosan koheesiopolitiikan määrärahoista tukikelpoisissa jäsenvaltioissa, ja jos alueyhteistyötä ei oteta huomioon.) Kyseiset osuudet merkitsevät Euroopan sosiaalirahastolle yhteensä 25 prosentin vähimmäisosuutta koheesiopolitiikkaan kohdennetuista talousarviomäärärahoista. 2.2. Työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhteenkuuluvuutta koskeva yhdennetty ohjelma Työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhteenkuuluvuutta koskevalla yhdennetyllä ohjelmalla edistetään Eurooppa 2020 -strategian toteuttamista ja sen toisiaan tukevien yleistavoitteiden saavuttamista tukemalla toimia, joilla edistetään korkeaa työllisyysastetta ja riittävää sosiaaliturvaa, sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden torjuntaa sekä parannetaan työolosuhteita. Ohjelma toimii muutoksen alkuunpanijana jäsenvaltioissa, ja siihen sisältyy seuraavat osat: · vastavuoroisia oppimisprosesseja koskeva Euroopan laajuinen foorumi uudistusten suunnittelua ja täytäntöönpanoa koskevan tietopohjan lisäämiseksi ja sidosryhmien osuuden edistäminen poliittisessa päätöksenteossa omavastuullisuuden lisäämiseksi EU:n työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhteenkuuluvuutta koskevien tavoitteiden osalta Progress-ohjelmasta saadun myönteisen kokemuksen pohjalta; · näyttöön perustuvan sosiaalisen innovaation edistäminen kansallisten sosiaali- ja työllisyyspoliittisten järjestelmien modernisoimista koskevien jäsenvaltioiden ponnistelujen vauhdittamiseksi käyttämällä hyväksi havaittuja suunnittelu-, täytäntöönpano- ja arviointimenetelmiä sekä jakamalla tietoa tehokkaammin; · työvoiman liikkuvuuden edistäminen EU:n sisällä ja työllistymismahdollisuuksien parantaminen erityisesti nuorten osalta EURES-verkoston toimien pohjalta; · yrittäjyyden ja itsensä työllistämisen tukeminen keinona luoda työpaikkoja ja torjua sosiaalista syrjäytymistä. Tukeen sisältyy heikoimmassa asemassa oleville ryhmille, mikroyrityksille ja yhteisötaloudelle myönnettävän mikrorahoituksen saatavuuden parantaminen Progress-mikrorahoitusjärjestelyn pohjalta. 2.3. Euroopan globalisaatiorahasto Suuren rakennemuutoksen seurauksena työttömäksi joutuneille työntekijöille myönnetään erityistukea Euroopan globalisaatiorahastosta. Euroopan globalisaatiorahaston kautta EU jatkaa jäsenvaltioiden avustamista räätälöidyn tuen antamisessa lisääntyvästä tuotannon ja kaupan rakenteen globalisaatiosta johtuvan suuren rakennemuutoksen seurauksena työttömäksi joutuneille työntekijöille. Lisäksi Euroopan globalisaatiorahastosta myönnetään rahoitusta, kun kyseessä ovat yhtäkkisen ja odottamattoman kriisin aiheuttamista vakavista paikallisen, alueellisen tai kansallisen talouden häiriöistä johtuvat laajat irtisanomiset. Euroopan globalisaatiorahaston tavoitteena on, että 50 prosenttia sen avustamista työntekijöistä löytää uuden ja pysyvän työpaikan 12 kuukauden jälkeen[10]. Komissio ehdottaa Euroopan globalisaatiorahaston soveltamisalan laajentamista globalisaatiosta johtuvien seurausten korvaamiseksi tietyillä maatalousaloilla. 2.4. Autonomiset budjettikohdat Mainittujen välineiden lisäksi ja sille perustamissopimuksessa annetun toimivallan nojalla komissio jatkaa autonomisten budjettikohtien täytäntöönpanoa[11] – Euroopan sosiaalisen mallin tärkeän osan muodostavan Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun helpottamiseksi; – henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan kansallisen lainsäädännön tärkeimpien suuntausten analysoimiseksi ja arvioimiseksi sekä kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinoinnin edistämiseksi; ja – yhteiskunnallisen tilanteen ja väestörakenteen muutoksen vaikutuksen analysoimiseksi. 3. Täytäntöönpano Rahoitusvälineiden ja budjettikohtien määrän vähennys sekä hallinto- ja täytäntöönpanomenetelmien ja -järjestelmien valtavirtaistaminen mahdollistaa välineiden tiiviimmän yhdentymisen ja yksinkertaistamisen erityisesti edunsaajien kannalta. 3.1. Euroopan sosiaalirahasto Euroopan sosiaalirahaston täytäntöönpanossa keskitytään vahvemman ja tuloksiin perustuvan lähestymistavan yhdistämiseen liittämällä Euroopan sosiaalirahasto yhteiseen strategiakehykseen kaikkien jaettujen hallintovälineiden ja jäsenvaltioiden kanssa neuvoteltujen kumppanuussopimusten osalta. Lisäksi täytäntöönpanoa yksinkertaistetaan. Yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja hyödynnetään enemmän erityisesti pienten hankkeiden osalta ja siten vähennetään jäsenvaltioiden ja alueiden hallintotaakkaa sekä helpotetaan rahoituksen saatavuutta paikallisille aloitteille. Maksut kytketään yhteisten toimintasuunnitelmien mukaisesti tiiviimmin kumppanuussopimuksissa ennalta määriteltyjen tavoitteiden toteutumiseen. Tuloksiin perustuva kannustinmekanismi otetaan lisäksi käyttöön hyvin menestyneiden ohjelmien ja toimenpiteiden palkitsemiseksi ja huonosti menestyneiden kannustamiseksi. 3.2. Työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhteenkuuluvuutta koskeva yhdennetty ohjelma (suora hallinnointi) Komissio hallinnoi suoraan työllisyyttä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaa uutta yhdennettyä ohjelmaa. Tärkeimmät toimenpiteet ovat tarjouspyynnöt, ehdotuspyynnöt ja yhteinen hallinnointi erityisesti yhdessä Euroopan investointirahaston kanssa täytäntöönpantavan mikrorahoitusjärjestelyn osalta. Kriittisen massan saavuttamiseksi ja hallintotaakan vähentämiseksi uudessa ohjelmassa keskitytään suuriin hankkeisiin, joilla on selvää lisäarvoa EU:n tasolla. Yhdenmukaistettuja ja yksinkertaistettuja sääntöjä otetaan käyttöön erityisesti pienten järjestöjen ohjelmaan osallistumisen helpottamiseksi. Lisäksi otetaan käyttöön monivuotinen ohjelmointi pitkän aikavälin poliittisten tavoitteiden sekä vuotuisen rahoituksen määrittelemiseksi. Tällä varmistetaan, että ohjelma on aito politiikan ohjaama väline. Ohjelma pannaan täytäntöön tuloksiin perustuvan hallinnollisen lähestymistavan mukaisesti, joka perustuu edistyksen säännölliseen seurantaan selkeiden indikaattoreiden avulla. 3.3. Tuki työttömäksi jääneille työntekijöille Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta päättää edelleen budjettivallankäyttäjä. Komissio pyrkii varmistamaan, että Euroopan globalisaatiorahaston toiminta yksinkertaistuu ja se vastaa paremmin taloudellisten olosuhteiden muutoksiin. 3.4. Autonomiset budjettikohdat Autonomisten budjettikohtien täytäntöönpano sovitetaan täysin yhteen molempien välineiden kanssa päällekkäisyyksien estämiseksi ja synergioiden lisäämiseksi. Niiden lukumäärää vähennetään ja suurille hankkeille annetaan etusija kriittisen massan saavuttamiseksi ja hallintotaakan vähentämiseksi. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Vuosiksi 2014–2020 ehdotettujen määrärahojen kokonaismäärä josta || 88,3 miljardia euroa · Euroopan sosiaalirahasto (perustuu 25/40/52 -malliin alueluokkien mukaisesti, osuus koheesiomäärärahoista 25 prosenttia lukuun ottamatta Verkkojen Eurooppa -välinettä) || 84 miljardia euroa · työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhteenkuuluvuutta koskeva yhdennetty politiikka || 850 miljoonaa euroa · Euroopan globalisaatiorahasto || 3 miljardia euroa · Autonomiset budjettikohdat || 400 miljoonaa euroa Ympäristö 1. Poliittiset tavoitteet Euroopan unionin ympäristöpolitiikalla edistetään älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevien Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamista. Ympäristönsuojeluun tehtävät investoinnit ovat investointeja yhteiskuntiemme modernisointiin, ja ne tukevat Euroopan muuttumista tietoperustaiseksi ja luonnonvaroja tehokkaasti käyttäväksi taloudeksi. Ne ovat välttämättömiä ympäristön laadun suojelemiseksi ja parantamiseksi. Ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen taloudessa merkitsee ympäristökustannusten vähenemistä, koska luonnonvaroja käytetään tehokkaammin. Tämä edistää kasvua, kilpailukykyä ja työpaikkojen luontia. Biodiversiteetin - luonnollisen pääomamme - suojelu ja ekosysteemien sietokyvyn vahvistaminen edistävät merkittävällä tavalla kestävän kasvun tavoitteiden saavuttamista. Ekosysteemit tarjoavat ruokaa, vettä, raaka-aineita ja monia muita hyötyjä ja vaikuttavat siten tuottavuuteen ja elämänlaatuun ja julkisen terveydenhoidon kustannusten vähenemiseen. Ekosysteemien ja niiden tarjoamien palvelujen ennallistaminen edistää vihreää taloutta, sillä se luo uusia taitoja ja työ- ja yritystoimintamahdollisuuksia, kannustaa innovaatioihin ja auttaa sopeutumaan ilmastonmuutokseen. Toiminen yhdessä eurooppalaisella tasolla yhteisten ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi antaa laajasti tunnustettua lisäarvoa, koska ympäristökysymykset ovat rajatylittäviä. Vihreämmän Euroopan edellytyksenä on tiivis yhteistyö EU:n naapurien ja voimakkaasti kasvavien talouksien maiden kanssa. Ympäristön kestävyyden tavoite, johon EU on sitoutunut, on myös yksi vuosituhannen kehitystavoitteista. EU:n talousarvio hyödyttää eurooppalaista ympäristölainsäädäntöä, minkä lisäksi sillä voidaan edistää ympäristötavoitteita sekä erityisillä ohjelmilla että varmistamalla, että ympäristötavoitteet sisältyvät vahvasti kaikkiin EU:n talousarviosta tuettuihin toimiin. 2. Välineet 2.1. Valtavirtaistaminen Ympäristöpolitiikan painopistealueet valtavirtaistetaan kaikkiin tärkeimpiin EU:n rahoitusvälineisiin, mukaan luettuina koheesiota, maataloutta, meri- ja kalastusasioita sekä tutkimusta ja innovaatiota koskevat välineet, ja ulkoisen avun ohjelmiin. Tällä lähestymistavalla maksimoidaan ympäristöpolitiikkojen ja muiden alojen väliset synergiat ja otetaan huomioon se, että samoilla toimilla voi ja niillä pitäisikin olla useita toisiaan täydentäviä tavoitteita. Tällä lähestymistavalla edistetään myös sitä, että ohjelmien määrä ei lisäänny ja hallinnollinen taakka pienenee. · Maatalous. Yksi yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen tärkeistä tavoitteista on edistää ympäristötavoitteita ottamalla ympäristönäkökohdat huomioon maanviljelijöille annettavissa suorissa maksuissa. Suorista maksuista 30 prosenttia tehdään ehdollisiksi ympäristöä koskevien parhaiden käytäntöjen noudattamisesta olemassa olevien täydentäviin ehtoihin liittyvien velvollisuuksien lisäksi. Yhteisen maatalouspolitiikan mukaisessa maaseudun kehittämisessä keskitytään lisäksi uudelleen julkisten hyödykkeiden jakamiseen muun muassa maatalouden ympäristötoimenpiteiden avulla. Kyseiset toimenpiteet auttavat varmistamaan, että EU:n maatalousala on kestävä ja pystyy tarjoamaan ympäristöhyödykkeitä, joihin kuuluvat muun muassa puhdas vesi, biodiversiteetti, maaperän suojelu, puhtaampi ilma ja maiseman suojelu. Näin edistetään myös EU:n ilmastotavoitteiden saavuttamista sekä ilmastonmuutoksen vaikutusten lieventämisen että siihen mukautumisen osalta. · Meri- ja kalastuspolitiikka. Ympäristön kestävyys on meri- ja kalastuspolitiikan keskeinen osa tulevaisuudessa. Tämä saavutetaan muun muassa vähentämällä ylikalastusta ja ylikapasiteettia sekä suoria vaikutuksia (kuten sivusaaliita tai vaikutusta merenpohjaan) ja tukemalla merien suoja-alueita. Yhdennetyllä meripolitiikalla määritellään meriympäristöön vaikuttavat ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajat osana meristrategiapuitedirektiiviä. · Koheesiopolitiikka. Eurooppa 2020 -tavoitteissa keskitytään enemmän koheesiopolitiikkaan ja saamaan EU:sta luonnonvaroja tehokkaasti käyttävä, vihreä ja kilpailukykyinen talous. Tämä saavutetaan antamalla suuri painoarvo tuloksille ja ehdollisuudelle myös ympäristötavoitteiden osalta. Kyseisiin tavoitteisiin kuuluu ympäristösäännöstön (vesi, jätteet, meriasiat, nitraatit, teollisuuden päästöjä koskeva direktiivi, ilmanlaatu, tulvalainsäädäntö) täytäntöönpanon edistäminen ja ympäristöä koskevan infrastruktuurin rahoitus sekä biodiversiteetin ja ekosysteemipalvelujen suojelu ja ennallistaminen muun muassa vihreän infrastruktuurin kehittämisen sekä aavikoitumisen vähentämisen ja estämisen kautta. Ympäristöön liittyvien riskien tarkastelua tehostetaan osana koheesiopolitiikkaa. · Tutkimus ja innovaatiot. Uudella yhteisellä EU:n tutkimus- ja innovointirahoitusta koskevalla strategiakehyksellä edistetään tieteen ja tekniikan läpimurtoja, joita tarvitaan luonnonvaroja tehokkaasti käyttävään talouteen siirtymiseksi. Eko-innovaatioihin annettavan rahoitustuen jatkamisella edistetään myös älykästä ja kestävää kasvua. Innovaatiokumppanuuksilla on suora vaikutus luonnonvarojen tehokkaaseen käyttämiseen esimerkiksi veden, ekosysteemien, raaka-aineiden ja älykkäiden kaupunkien osalta. · Ulkoisten toimien osalta liittymistä valmistelevalla tukivälineellä autetaan ehdokasmaita ympäristöä koskevan infrastruktuurin rahoittamisessa ja toimintakyvyn kehittämisessä, jotta EU:n säännöstöä voitaisiin noudattaa. Alueellisen ja kansallisen tason poliittisen vuoropuhelun avulla komissio jatkaa ympäristötuen valtavirtaistamista eurooppalaisen naapuruuspolitiikan välineen mukaisesti. Ympäristökysymyksiä pitäisi myös valtavirtaistaa lisää kehitysmaiden tukiohjelmiin. Biodiversiteetti ja ekosysteemit ovat tärkeitä globaaleja julkishyödykkeitä, ja ne ovat osa suunniteltua globaaleja julkishyödykkeitä ja haasteita koskevaa temaattista ohjelmaa. Lissabonin sopimuksessa EU:lle annetaan vahvempi rooli monenvälisissä ympäristösopimuksissa ja kansainvälisessä ympäristöhallinnossa, mikä heijastuu lisääntyneenä rahoituksena. 2.2. Ympäristöä ja ilmastotoimia koskeva erityisväline Valtavirtaistamisen lisäksi komissio ehdottaa LIFE+ -ohjelman jatkamista ja sen tiiviimpää yhdenmukaistamista Eurooppa 2020 -tavoitteiden kanssa. Nykyisen ohjelmakauden tapaan uudella välineellä katetaan yhden ohjelman puitteissa useita toimia ympäristön ja ilmastotoimien aloilla. Ympäristöä koskevan alaohjelman[12] mukaisesti välineessä keskitytään kahdentyyppisiin hankkeisiin: uusiin integroituihin hankkeisiin, joiden määrä ja rahoitusosuus lisääntyvät asteittain ohjelman keston aikana, ja ”perinteisiin” hankkeisiin. Komissio katsoo, että yhdennetyillä hankkeilla voi olla olennaisen tärkeä alullepanijan rooli seuraavien tavoitteiden saavuttamisessa: biodiversiteetin ja ekosysteemien suojelu ja ennallistaminen, Natura 2000 -verkoston tehokas hallinnointi, ympäristöhallinnon edistäminen sekä jäte- ja vesihuolto. Ne voivat myös edistää rahoituksen hankkimista muista lähteistä kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Hankkeiden valinnassa käytetään edelleenkin mittapuuna niiden EU:n tasolla saatavaa lisäarvoa ja mahdollisuuksia siirtää taitotietoa. Yhdennetyillä LIFE -hankkeilla tärkeimmät EU:n ympäristödirektiiveihin, kuten luontotyyppidirektiiviin tai vesipuitedirektiiviin, liittyvät ympäristöä koskevat toimintasuunnitelmat[13] pannaan täytäntöön kestävällä tavalla. Yhdennetyillä hankkeilla tuetaan useita erityistoimia ja -toimenpiteitä. Lisärahoitusta kyseisille hankkeille hankitaan muista EU:n rahoitusohjelmista sekä kansallisista, alueellisista ja yksityisen sektorin rahoituslähteistä, ja se kohdennetaan yhteisesti ympäristötavoitteisiin. LIFE-rahoitus toimisi siten katalysaattorina, jolla varmistetaan jatkuvuus ja strategian keskittyminen ympäristöasioihin ja jonka avulla synergioita voidaan käyttää täysimääräisesti hyväksi. Yhteisen strategiakehyksen kautta yhteistyöstä muiden EU:n rahastojen kanssa tulee jäsennellympi. Ympäristöä koskevaan alaohjelmaan kuuluvat seuraavat painopistealueet: (a) LIFE Biologinen monimuotoisuus -osa-alueessa otetaan edelleen huomioon Natura 2000 -ohjelma ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyvien parhaiden käytäntöjen kehittäminen ja jakaminen, mutta siinä keskitytään myös laajempiin biologista monimuotoisuutta koskeviin haasteisiin Eurooppa 2020 -ohjelman strategisen biodiversiteettitavoitteen mukaisesti. Kyseisellä tavoitteella pyritään säilyttämään ja ennallistamaan ekosysteemit ja niiden tarjoamat palvelut. (b) LIFE Ympäristö -osa-alueessa keskitytään EU:n ympäristöpolitiikan ja erityisesti Eurooppa 2020 -strategian luonnonvarojen tehokasta käyttämistä koskevien tavoitteiden kannalta merkityksellisen ympäristölainsäädännön (kuten vesipuitedirektiivi tai jätteitä koskeva puitedirektiivi) täytäntöönpanon tukemiseen julkisella ja yksityisellä sektorilla. (c) LIFE Hallinto -osa-alueessa tuetaan foorumien perustamista parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi EU:n ympäristöpoliittisista painopisteistä kiinni pitämisestä ja ympäristöpolitiikan soveltamisesta, politiikan kehittämisestä ja tietoon perustuvasta päätöksenteosta (esimerkiksi hankkeiden tulosten laaja levitys) hyvää hallintotapaa korostaen. Tällä toimintalinjalla tuetaan myös ympäristökysymyksiä käsitteleviä kansalaisjärjestöjä ja edistetään tietämyksen lisäämistä ja ympäristöä koskevan tiedon tukemista ja jakamista, sillä ne liittyvät erottamattomasti hyvän hallintotavan saavuttamiseen ja politiikan täysimääräiseen täytäntöönpanoon sekä noudattamiseen. 2.3. Biodiversiteettiä koskeva rahoitus Biologista monimuotoisuutta koskevan EU:n strategian rahoitus vuoteen 2020[14] saakka edellyttää biologisen monimuotoisuuden valtavirtaistamista EU:n koko talousarvioon. EU:n sisällä se tapahtuisi tärkeimpien rahoitusvälineiden kautta ja EU:n ulkopuolella ulkoisten toimien rahoituksen avulla. Jotta EU:n varojen käyttö tehostuisi, on myös tärkeää maksimoida synergiat ilmastonmuutoksen torjuntatoimien rahoittamisen kanssa rahoittamalla ekosysteemiin perustuvia ilmastonmuutoksen vaikutuksiin sopeutumista ja niiden lieventämistä koskevia hankkeita, joilla tarjotaan myös laajempia ekosysteemipalveluja, sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. Natura 2000 -ohjelman mukaisesti suojeltujen alueiden tehokas hoito ja ennallistaminen ovat keskeisessä osassa EU:n biodiversiteetin heikkenemisen pysäyttämistä ja sen uudelleen vahvistumista koskevan Eurooppa 2020 -tavoitteen, jonka Eurooppa-neuvosto asetti vuonna 2010, saavuttamisessa. Tehostettu yhdennetty lähestymistapa, jonka mukaisesti käytetään useita EU:n alakohtaisia rahastoja ja varmistetaan niiden yhdenmukaisuus Natura 2000 -toimintakehyksen painopistealueiden kanssa, yhdessä parannetun LIFE Biodiversiteetti -toimintalinjan kanssa tarjoaa EU:n tasolla vahvan perustan uuden Natura 2000 -ohjelman rahoitusstrategialle. Biodiversiteettisopimuksen sopimuspuolten konferenssin 10. lokakuuta 2010 Nagoyassa järjestetyssä 10. kokouksessa EU sitoutui yhdessä muiden sopimuspuolten kanssa lisäämään merkittävästi maailmanlaajuisen biologisen monimuotoisuuden rahoitusta vuoteen 2020 mennessä. EU:n talousarviorahoitus myönnetään EU:n ulkoisten toimintaohjelmien maantieteellisten ja alueellisten määrärahojen kautta sekä globaaleja julkishyödykkeitä koskevan temaattisen ohjelman kautta. Sen lisäksi, että biologinen monimuotoisuus valtavirtaistetaan ulkoisten toimien talousarvioon, komissio ehdottaa talousarvion ulkopuolisen mekanismin/rahaston perustamista jäsenvaltioiden rahoituksen ja EU:n talousarviomäärärahojen yhdistämiseksi. 3. Täytäntöönpano 3.1. Valtavirtaistaminen Valtavirtaistaminen tapahtuu muissa alakohtaisia politiikkoja koskevissa luvuissa kuvattujen rakenteiden ja välineiden kautta. Tulosten toimittamisen varmistamiseksi kaikille asian kannalta merkityksellisille EU:n politiikan välineille asetetaan selkeitä vertailuarvoja sekä valvontaa ja raportointia koskevia sääntöjä ja asianmukaisia indikaattoreita. Synergioiden maksimoimiseksi eri poliittisten tavoitteiden välillä ympäristöön liittyvien menojen osalta suunnitellaan otettavaksi käyttöön samankaltainen seurantamenettely kuin ilmastokysymyksiin liittyvien menojen osalta. Biologisen monimuotoisuuden osalta OECD:n määrittelemät ja komission ulkoisten välineiden osalta jo käyttöön ottamat Rion tunnusmerkit otetaan osaksi olemassa olevia EU:n ohjelmien toteutumista mittaavia menetelmiä. Niiden avulla voidaan myös esittää ilmastoon ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyvien menojen yhteiset edut ja korostaa ilmastoon liittyviin REDD+ -ohjelman (metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä aiheutuvien päästöjen vähentäminen) toimiin suunnatuista menoista saatavia etuja biologisen monimuotoisuuden kannalta. 3.2. Ympäristöä ja ilmastotoimia koskeva erityisväline Komissio hallinnoi nykyistä LIFE+ -ohjelmaa suoraan keskitetysti. Komissio katsoo, että tulevaa ohjelmaa olisi edelleen hallinnoitava keskitetysti, mutta hallintotehtäviä voitaisiin suuressa määrin delegoida olemassa olevalle toimeenpanovirastolle. Delegoinnin laajuudessa, ehdoissa ja edellytyksissä on otettava huomioon komission tarve säilyttää vahvat poliittiset yhteydet yhdennettyjen hankkeiden osalta. 4. Ehdotetut määrärahat vuosiksi 2014–2020 Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina. Valtavirtaistamisen rahoitusta ei oteta huomioon, sillä se sisältyy alakohtaisten rahoitusvälineiden talousarviomäärärahoihin. LIFE+ -ohjelma (Ympäristö-alaohjelma) || 2,4 miljardia euroa Ulkoiset toimet 1. Poliittiset tavoitteet Euroopan unioni on väestömääränsä ja taloudellisen valtansa vuoksi maailmanluokan toimija. EU:n 500 miljoonan asukkaan osuus koko maailman bruttokansantuotteesta on 25 prosenttia ja maailmankaupasta viidennes. EU on myös aktiivinen poliittinen toimija, jolla on alueellisia (erityisesti naapurialueisiin liittyviä) ja maailmanlaajuisia turvallisuusintressejä ja vastuuta. Se osoittaa solidaarisuutta erityisesti antamalla yli puolet kaikesta kansainvälisestä kehitysavusta ja on maailman suurin humanitaarisen avun antaja. Se toimii aktiivisesti ihmisoikeuksien suojelun, ihmisarvoisen työnteon, muiden yleismaailmallisten arvojen ja kansainvälisten ympäristöä koskevien ja yhteiskunnallisten yleissopimusten hyväksi. EU toimii yhä aktiivisemmin konfliktien ehkäisyssä, kriisienhallinnassa ja rauhanrakentamisessa johtamiensa kriisinhallintaoperaatioiden sekä kriisinhallinta- ja vakautusvälineiden kautta. EU myös tukee YK:n ja Afrikan unionin rauhanturva- ja rauhanpalauttamistehtäviä epävakaissa ja sotaa käyvissä maissa. Lisäksi EU on sitoutunut tukemaan monenvälistä järjestelmää ja sen uudistamista, Dohan monenvälisiä kauppaneuvotteluja, ilmastonmuutosta koskevaa Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimusta ja siihen liittyviä neuvotteluja, biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen liittyviä biodiversiteettineuvotteluja, muita monenvälisiä sopimuksia koskevia neuvotteluja, G-8:n ja G-20:n uudistuksia ja globaalia hallintaa. Ulkopolitiikka on siis EU:lle merkittävä toimintakenttä, jota on lujitettu uudessa Lissabonin sopimuksen mukaisessa toimielinrakenteessa. EU käyttää ulkosuhteiden taloudellisia välineitä näiden toimintalinjojen täytäntöönpanon tukemiseen ja erityisesti seuraaviin kysymyksiin: (1) EU:n arvojen edistäminen ja puolustaminen ulkomailla. Ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen esiin tuominen; viime aikojen tapahtumat eri puolilla maailmaa ovat osoittaneet, että EU:n antamaa apua siirtymävaiheessa ja demokratiakehityksen eri vaiheissa oleville maille ja kansalaisyhteiskunnalle on tarkasteltava uudelle