FI Euroopan unionin virallinen lehti C 376/97

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Resurssitehokas Eurooppa – Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke

KOM(2011) 21 lopullinen

2011/C 376/18

Esittelijä: Lutz RIBBE

Komissio päätti 26. tammikuuta 2011 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Resurssitehokas Eurooppa – Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke

KOM(2011) 21 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 6. syyskuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 21.–22. syyskuuta 2011 pitämässään 474. täysistunnossa (syyskuun 22. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 120 ääntä puolesta ja 13 vastaan 10:n pidättyessä äänestämästä.

1. Tiivistelmä

1.1 ETSK suhtautuu myönteisesti ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeeseen, joka ei kuitenkaan ole sen mielestä tarpeeksi konkreettinen. Ympäristöön liittyvät avainkysymykset ovat luonteeltaan globaaleja, joten komitea viittaa tässäkin yhteydessä ehdotuksiin, joita se esittää vuonna 2012 järjestettävälle YK:n kestävän kehityksen konferenssille, ja kantoihin, joita se esittää aiheesta ”Etenemissuunnitelma vähähiiliseen talouteen vuonna 2050” (1).

1.2 Komitea odottaa, että komissio täsmentää 20 esitetyn erillisen aloitteen osalta hyvin tarkkaan seuraavat seikat:

— Mitä ”resurssitehokkuudella” tarkkaan ottaen tarkoitetaan?

— Mitä teknologisen optimoinnin avulla voidaan saavuttaa jo tässä vaiheessa?

— Millä aloilla on toteutettava tiedonannossa mainitut ”merkittävät rakenteelliset muutokset”, millaisia niiden on kulloinkin oltava ja minkä välineiden avulla ne ajatellaan saavutettavan?

— Minkälaisia tuotanto- ja kulutustapojen muutoksia pidetään käytännössä välttämättöminä ja miten niitä voidaan nopeuttaa?

1.3 On täysin selvää, että Eurooppa 2020 -strategiassa on esitettävä ratkaisevat suuntaviivat kestävää ja näin ollen myös resurssitehokasta taloutta varten. On kuitenkin mielekästä säilyttää tehtävienjako kestävän kehityksen strategian ja Eurooppa 2020 -strategian välillä.

1.4 ETSK pitää käsittämättömänä sitä, että resurssitehokkuusaloite on sisällytetty Eurooppa 2020 -strategiaan. Se pitää aloitetta ennemminkin kestävän kehityksen strategian – jota koskeva päätös tehtiin vuonna 2001 ja jota tarkistettiin vuonna 2006 – konkreettisena ilmentymänä jo pelkästään siitä syystä, että sen aikahorisontti ulottuu paljon vuotta 2020 pidemmälle. ETSK kehottaa elvyttämään kestävän kehityksen strategian, jonka komissio on sen mielestä jättänyt huomiotta.

2. Johdanto

2.1 Vähän ennen kuin komissio pyysi ETSK:ta laatimaan käsillä olevan lausunnon aiheesta ”Resurssitehokas Eurooppa -lippulaivahanke”, komitean työvaliokunta oli päättänyt laatia oma-aloitteisen lausunnon EU:n kestävän kehityksen strategian nykytilasta ja asemasta.

2.2 ETSK:n elimet päättivät sisällyttää molemmat aiheet tähän lausuntoon.

3. Resurssitehokas Eurooppa – Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke

3.1 Komission julkistama ja tässä tarkasteltava ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahanke on yksi seitsemästä uudesta lippulaivahankkeesta, jotka komissio on sisällyttänyt Eurooppa 2020 -strategiaan.

3.2 Tiedonannossaan komissio toteaa – ja kyseessä ei ole ensimmäinen kerta –, että nykyinen resurssien intensiivinen käyttö kuormittaa maapallon ympäristöä liiallisesti ja uhkaa toimitusvarmuutta etenkin, jos nopeasti kehittyvät taloudet ja kehitysmaat pyrkivät saavuttamaan vastaavanlaisen hyvinvointitason, joka perustuu kestämättömiin tuotanto- ja kulutusmalleihin.

3.3 Tämän lippulaivahankkeen puitteissa on tarkoitus julkistaa vielä vuoden 2011 kuluessa yhteensä 20 erillistä aloitetta, joiden on määrä osaltaan edistää resurssitehokkaan Euroopan toteuttamista. Komissio katsoo, että se edellyttää teknologisia parannuksia, energia-, teollisuus-, maatalous- ja liikennejärjestelmien perinpohjaista uudistamista sekä muutoksia tuotanto- ja kulutustapoihin.

3.4 Komissio toteaa, että tarvitaan uudenlaisia tuotteita ja palveluja sekä uusia keinoja vähentää resurssipanoksia ja että sen johdosta on ryhdyttävä koordinoituihin toimenpiteisiin, joilla on oltava poliittista painoarvoa.

3.5 Aluksi on tarkasteltava johdonmukaisesti syitä siihen, ettei tiettyjä resursseja käytetä tehokkaasti, ja sen jälkeen on luotava monitahoinen ja kokonaisvaltainen lähestymistapa, joka mahdollistaa yhteisvaikutusten optimaalisen hyödyntämisen ja jonka avulla löydetään kompromisseja eri alojen vastakkaisten intressien ja politiikkojen välillä.

3.6 Lippulaivahankkeen ensisijaisena tavoitteena on päästä yksimielisyyteen vuoteen 2050 ulottuvasta pitkän aikavälin visiosta, josta käy ilmi, millainen on vähähiilinen talous, kuinka energia- ja liikennejärjestelmiä muutetaan ja miten talouskasvu irrotetaan resurssien käytöstä.

4. Yleisiä huomioita ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeesta ja sen suhteesta kestävän kehityksen strategiaan

4.1 ETSK suhtautuu myönteisesti komission aloitteeseen, jota se pitää kestävän kehityksen strategian merkittävänä, jopa keskeisenä osatekijänä; se ei voi kuitenkaan korvata sitä.

4.2 Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että Eurooppa 2020 -strategiassa on esitettävä suuntaviivat vuoteen 2050 ulottuvasta ja sen jälkeisestä kehityksestä. Se ihmettelee kuitenkin, miksi komissio kytkee tämän ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeen Eurooppa 2020 -strategiaan eikä esittele sitä kestävän kehityksen strategian konkreettisena ilmauksena, mikä olisi paljon järkevämpää. Jo yksinomaan se, että komission tiedonannossa viitataan useammin vuoteen 2050 ulottuvaan aikajänteeseen kuin vuoteen 2020 osoittaa, että kyse on pitkän aikavälin tehtävästä.

4.3 Komission näkemys, jonka mukaan on tehtävä teknologisia parannuksia, uudistettava energia-, teollisuus-, maatalous- ja liikennejärjestelmiä ja muutettava tuotanto- ja kulutustapoja, vastaa ETSK:n näkökantaa, jonka se esitti jo 28. huhtikuuta 2004 antamassaan valmistelevassa lausunnossa aiheesta ”EU:n kestävän kehityksen strategian arviointi”. ETSK huomautti kuitenkin jo tuolloin, että kestävän kehityksen politiikan onnistumisen varmistamiseksi on välttämätöntä ilmoittaa mahdollisimman konkreettisesti, mitä muutoksia tarvitaan ja miten ne tulisi toteuttaa.

4.4 Nimenomaan tältä osin tiedonannossa on puutteita. Se on kyllä helppolukuinen, mutta siinä on vähän konkretiaa. Siksi ETSK pitää välttämättömänä, että 20 erillisessä aloitteessa, jotka on vielä tarkoitus julkistaa, kuvaillaan hyvin yksityiskohtaisesti, mitä on muutettava ja miten, minkä seikkojen osalta tarkkaan ottaen on odotettavissa vastustusta ja kuinka – minkälaisin käytännön toimenpitein – vastustus voidaan voittaa.

4.5 Tässä yhteydessä ETSK pitää komission esittämää jäsennystä

— teknologisiin parannuksiin

— perinpohjaiseen uudistamiseen sekä

— tuotanto- ja kulutustapojen muuttamiseen

erittäin hyödyllisenä. Komission tulisi näin ollen täsmentää kussakin tapauksessa, mitä teknologisin parannuksin on mahdollista saada aikaan, mitkä ovat niiden rajat ja mikä viime kädessä tekee perinpohjaisen muutoksen tietyillä elämän- ja taloudenaloilla välttämättömäksi.

4.6 Ensin on kuitenkin todellakin tarkasteltava johdonmukaisesti – kuten tiedonannossa todetaan – sitä, miksi resursseja käsitellään vielä nykyisinkin niin tehottomasti. Tiedonannon puutteena on, ettei se sisällä nimenomaan tämänkaltaista analyysia.

4.7 ETSK yhtyy vain hyvin varauksellisesti komission väittämään, jonka mukaan resurssien tehoton käyttö johtuu siitä, ettei saatavilla ole tietoja sen yhteiskunnalle todellisuudessa aiheuttamista kustannuksista. Itse asiassa esimerkiksi havaittavissa olevan ilmastonmuutoksen kustannuksia kuvaillaan niin kutsutussa Sternin raportissa ja biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä TEEB-raportissa (The Economics of Ecosystems and Biodiversity) mitä vaikuttavimmalla tavalla. Mitään perustavaa muutosta ei ole kuitenkaan vielä tapahtunut.

4.8 Nykyistä tehottomuutta voidaan ehkä ennemminkin selittää seuraavilla syillä:

a) Todellinen yhteiskunnallinen yksimielisyys nykyisen tilanteen arvioinnista puuttuu edelleen (”Mikä on tehokasta/tehotonta? Kuinka kestävyysperiaatteiden mukaisia/vastaisia elämäntapamme ja tietyt taloudenalat nykyisin todella ovat?”).

b) On paljon epäselvyyttä siitä, mitä kestävä kehitys, vihreä talous ja resurssitehokas talous tarkoittavat käytännössä. Selkeää ja yleispätevää näkemystä tai määritelmää siitä, mitä edellä mainitut seikat kulloinkin tarkoittavat yksittäisten politiikanalojen kannalta, ei ole olemassa.

c) Käsitykset siitä, mihin konkreettisiin muutoksiin on ryhdyttävä sekä määrällisesti että laadullisesti, millä tavoin tulevan kehityksen on näin ollen poikettava nykyisestä ja mitä vaikutuksia sillä on päivittäiseen elämään ja talouteen, ovat täysin erilaisia kulloistenkin intressien mukaan.

4.9 Komissio on oikeassa todetessaan tiedonannossaan, että kestävyysperiaatteiden vastainen talous luo nykyisin perustan hyvinvoinnille, josta monet ihmiset nauttivat (ja josta toiset jäävät osattomiksi). Kestävyysperiaatteiden vastaisen talouden kielteiset seuraukset iskevät täydellä voimalla vasta tuleviin sukupolviin, joiden on vastattava niistä.

4.10 Sekä poliittisilla päätöksentekijöillä että talouselämän ja kansalaisyhteiskunnan edustajilla on vaikeuksia myöntää tämä asiaintila ja tehdä siitä tarvittavat johtopäätökset. Vielä vaikeammaksi asian tekee se, että tuskin kenelläkään on käsitystä siitä, kuinka ”uudenlainen hyvinvointi” voidaan turvata esimerkiksi ainoastaan kymmenesosalla nykyisestä energiankulutuksesta. Tämä epätietoisuus aiheuttaa pelkoja ja epävarmuutta, joita on käsiteltävä erittäin hienovaraisesti. (2)

Tekninen optimointi, perinpohjainen uudistaminen ja käyttäytymisen muuttaminen

4.11 EU:n tähän saakka soveltamat määrälliset tavoitteet – esimerkiksi hiilidioksidipäästöjen vähentäminen 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä – vaikuttavat mitättömiltä verrattaessa niitä ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeessa uudelleen määriteltyihin tavoitteisiin (hiilidioksidipäästöjen vähentäminen 80–95 prosentilla). Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen 20 prosentilla on itse asiassa verrattain helposti toteutettavissa teknisen optimoinnin avulla, kun otetaan huomioon nykyisen järjestelmän tekninen tehottomuus ja uudet teknologiat. Kuitenkin jopa tähänastisten, selkeästi vielä riittämättömien tavoitteiden toteuttamisen yhteydessä on voitu ja voidaan edelleen kuulla moninaisia varoituksia siitä, kuinka jo suunnitellut tekniset toimenpiteet ja optimoinnit vaarantavat talouden kilpailukyvyn. Seurauksena on, ettei nykyisin tehdä johdonmukaisesti edes sitä, mikä olisi suurelta osin toteutettavissa teknisen optimoinnin avulla ilman että kulutusta on tarpeen vähentää. On selvää, että pidemmälle meneviä toimenpiteitä (”perinpohjainen uudistaminen”) vastustetaan vielä voimakkaammin.

4.12 ETSK pitää aiheellisena tuoda selkeästi esiin, että tehokkuuden teknisellä optimoinnilla on tavoitteiden saavuttamisen kannalta huomattava merkitys. Resurssitehokkaimpiakaan tekniikoita ei tosin pidä automaattisesti rinnastaa ”kestävyyden” kanssa. Annettakoon seuraava esimerkki: Saksan autoteollisuus, joka onnistui estämään komission kaavailemat tiukat päästörajoitukset (120 g CO2/km), on ylpeä uusista teknisistä innovaatioistaan. Audi lyö rumpua esimerkiksi siitä, että uusi A7 (sylinteritilavuus: 2,7 l), jonka suorituskyky on 180 hv, kuluttaa ”vain” 6,8 litraa dieseliä sadalla kilometrillä (ja aiheuttaa näin ollen 180 g CO2-päästöjä kilometrillä). Verrattuna vastaavan luokan ajoneuvojen aiempiin päästöarvoihin kyse on varmasti edistymisestä tehokkuuden alalla, mutta sillä ei ole mitään tekemistä kestävyyden kanssa. Audi A7 ei ole kestävyysperiaatteiden mukainen eikä resurssitehokas! Se ei ilmennä millään tavoin uutta ”vihreää taloutta”, vaan on ennemmin hyvä osoitus siitä, että niukkoja raaka-aineita voidaan kuluttaa näennäisesti tehokkain tekniikoin ja että tarvitaan näin ollen täysin uusi liikkuvuuspolitiikka ihmisiä ja tavaroita varten.

4.13 ETSK pahoittelee, että komissio käsittelee lippulaivahankkeessa ainoastaan marginaalisesti ja muutamassa virkkeessä kaiken ratkaisevaa kysymystä, toisin sanoen sitä, että läntisen maailman nykyinen sosiaalisen hyvinvoinnin malli perustuu liiallisessa määrin halvan energian käyttöön sekä materiaalien lisääntyvään ja usein tehottomaan käyttöön ja hyödyntämiseen.

4.14 ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeessa tai mieluummin vielä elvytetyssä kestävän kehityksen strategiassa tulisikin käsitellä nimenomaan tätä kysymystä paljon nykyistä seikkaperäisemmin. Komission tiedonannossa viitataan kylläkin eräissä kohdin ”erilaisiin intresseihin”, jotka ovat resurssitehokkaan lähestymistavan esteenä, mutta niitä ei kuitenkaan kuvailla selkeästi eikä täsmennetä, miten politiikassa on aiottu toimia niiden osalta.

4.15 Hyvä esimerkki siitä, kuinka vaikeaa kuitenkin on käsitellä näitä vastakkaisia intressejä, on Saksa, jossa on tehty päätös energia-alan perinpohjaisesta uudistamisesta kyseenalaistamatta hiilidioksidipäästöjen vähentämistavoitetta.

Perinpohjainen uudistaminen

4.16 Merkittävä edessämme oleva tehtävä on määritellä, kehittää ja panna täytäntöön perinpohjainen uudistus, ”uusi” talous ja näin ollen talouden uudenlainen kilpailukyky (myös maailmanlaajuisesti). Halvan energian ja raaka-aineiden aikakausi on niiden liikahyödyntämisen johdosta päättymässä, ja meillä on myös tulevia sukupolvia ajatellen velvollisuus oppia jakamaan näitä niukoiksi käyneitä ympäristöhyödykkeitä. Politiikassa on näin ollen tuotava paljon nykyistä selkeämmin esiin, että sellaisella taloudella, jonka kilpailukyky perustuu halpaan energiaan ja luonnonvarojen liikakäyttöön ja jossa ympäristökustannukset voidaan lisäksi ulkoistaa, ei missään tapauksessa ole pitkällä tähtäimellä tulevaisuutta. Yhteiskuntapoliittisesti tavoitteena ei voi eikä pidä olla tällaisen talouden säilyttäminen; sitä on päinvastoin pyrittävä uudistamaan.

4.17 ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahanke voi tältä osin tarjota merkittävän panoksen, mutta tavoite ei ole saavutettavissa pelkästään sen avulla, sillä kysymys resurssitehokkuudesta ei anna vastausta kestävän kehityksen muihin näkökohtiin. Sen vuoksi on kehitetty kestävän kehityksen strategia; sen avulla on tarkoitus hahmotella ja edistää Euroopan vähittäistä yhteiskunnallista ja taloudellista uudistamista, jonka on kuljettava käsi kädessä sukupolvien välisen oikeudenmukaisuuden ja tasapuolisuuden kysymysten kanssa.

4.18 ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeessa ei ole edes kyetty määrittelemään käsitettä ”resurssitehokkuus”. Tämä on lisäpuute, johon ETSK haluaa kiinnittää huomiota. Olisi toivottavaa, että kulloinkin resurssitehokkaana pidettyä teknologiaa kuvailtaisiin yksittäisten tuotteiden, menettelyiden ja alojen osalta täsmällisemmin ja edistettäisiin niin kutsutun top runner -lähestymistavan puitteissa. Komissio on jo ottanut ensimmäisen askeleen tähän suuntaan ottamalla käyttöön esimerkiksi jääkaappeja koskevan energiatehokkuusmerkinnän.

4.19 Ei ole epäilystäkään siitä, että entistä resurssitehokkaampien rakenteiden luomiseksi on hyödynnettävä erilaisia välineitä. Yksi niistä on tuotehinnoittelu, jolla on komission näkemyksen mukaan merkittävä rooli jatkossa. Komissio on näin ollen oikeassa todetessaan, että ”on korostettava enemmän oikeanlaista hinnoittelua”, edistettävä hinnoittelun avoimuutta sekä otettava hinnoissa täysimääräisesti huomioon resurssien käytöstä aiheutuvat kustannukset. Kyse ei todellakaan ole kuitenkaan mistään vuonna 2011 tehdystä uudesta havainnosta. Ei ole myöskään mitään uutta, että ETSK on toistuvasti kehottanut sisällyttämään hintoihin vastaavat ulkoiset kustannukset. Ongelmana on kuitenkin, että edistyminen on aivan liian vähäistä. Tämä ei johdu ainoastaan komissiosta ja jäsenvaltioista, vaan myös talouden eräiden alojen vastustuksesta, sillä ne eivät hyötyisi asiasta millään tavoin, vaan päinvastoin toteuttavaksi vaadittu perinpohjainen uudistus vaikuttaisi niihin kielteisesti. Poliittisten päättäjien on kyettävä voittamaan tämä vastustus vähitellen.

4.20 Jotta tässä onnistuttaisiin, olisi ehdottoman välttämätöntä esittää, kuinka oikeanlaiseen hinnoitteluun ja hinnoittelun avoimuuteen aiotaan pyrkiä. Strategiasta puuttuvat kuitenkin tähän liittyvät viittaukset.

5. Poliittisten päättäjien ja kansalaisyhteiskunnan yhteistyö, resurssitehokkuus, Eurooppa 2020 -strategia ja kestävä kehitys – edellytyksenä hyvä hallintotapa

5.1 Poliittiset päättäjät tekevät järkevästi pohtiessaan huolellisesti syitä kestävän kehityksen, vihreään talouteen siirtymisen tai resurssitehokkaaseen talouteen tähtäävien uudistusten hitaaseen edistymiseen. ETSK on jo edellä esittänyt eräitä vastauksia tältä osin.

5.2 Hitaasti, hyvin hitaasti kasvaa tietoisuus siitä, että nykyisessä talousjärjestelmässämme muutosten on tosiaan oltava luonteeltaan ”perinpohjaisia”, jotta todella voidaan puhua kestävästä kehityksestä. ETSK on tyytyväinen siihen, että komission tiedonannossa mainitaan tältä osin eräitä konkreettisia lukuja, esimerkiksi että vuoteen 2050 mennessä EU:n hiilidioksidipäästöjä tulisi vähentää 80–95 prosenttia. Kun kyseiset tavoitearvot mainittiin ensimmäisen kerran, Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barrroso puhui ”uudesta teollisesta vallankumouksesta”, jonka edessä olemme tai joka meidän on toteutettava.

5.3 ETSK toteaa jälleen tätä tulevaa keskustelua silmällä pitäen, että seikkaperäinen keskustelu kasvun käsitteestä olisi pitänyt käydä jo aiemmin. Komitean aiheesta ”BKT:tä enemmän” laatimat asiaan liittyvät lausunnot ovat komissiolle ja neuvostolle tuttuja. Niissä tehdään selväksi, että vanha kansantaloudellinen sanonta ”kasvu merkitsee hyvinvointia” ei nykyisin enää pidä paikkaansa.

5.4 Tätä kysymystä ei kuitenkaan valitettavasti käsitellä riittävästi ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahankkeessa eikä Eurooppa 2020 -strategiassa. Päinvastoin, niiden sisällöstä voi syntyä käsitys, että ”kasvu” on arvo sinänsä.

5.5 Eurooppa 2020 -strategiassa todetaan seuraavasti: ”Eurooppa 2020 -strategian ytimen olisi muodostuttava kolmesta prioriteetista:

— Älykäs kasvu – osaamiseen ja innovointiin perustuvan talouden kehittäminen.

— Kestävä kasvu – resurssitehokkaamman, vihreämmän ja kilpailukykyisemmän talouden edistäminen.

— Osallistava kasvu – taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta lisäävän korkean työllisyyden talouden edistäminen.

Nämä kolme prioriteettia vahvistavat toisiaan, ja ne tarjoavat vision sosiaalisesta markkinataloudesta 2000-luvun Euroopassa.”

5.6 ETSK ihmettelee, millaisen viestin komissio ja neuvosto haluavat lähettää tällaisilla muotoiluilla: Onko yhteiskunnan ymmärrettävä tämä niin, että aiempi kasvu ei perustunut osaamiseen ja innovointiin? Eikö politiikan tavoitteena ole aina ollut edistää korkeaa työllisyyttä sekä sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta? Entä johtavatko nämä erilaiset ”kasvufilosofiat” automaattisesti kestävään kehitykseen? Jos niin on, miksei komissio tai Eurooppa-neuvosto käytä enää käsitettä ”kestävä kehitys”, miksi kuvaillaan visiota ”sosiaalisesta markkinataloudesta 2000-luvun Euroopassa” eikä vaikkapa visiota sosioekologisesta markkinataloudesta?

5.7 Komissio on erittäin hyvin tietoinen siitä, että esimerkiksi johdonmukainen resurssien suojelu voi hyvinkin johtaa bruttokansantuotteen kasvun sijasta sen supistumiseen. Kun kaikki perinteiset hehkulamput on korvattu säädetyn myyntikiellon johdosta energiasäästölampuilla, kun rakennukset on eristetty johdonmukaisesti ja kaikki energiansäästötoimet toteutettu, laskee esimerkiksi energiankulutus merkittävästi ja sen myötä bkt. Siksi ETSK muistuttaa jälleen siitä, että

— ”kasvu” on määriteltävä uudelleen ja että

— bkt ei ole yksikkö, joka tarjoaa tietoja onnellisuudesta, hyvinvoinnista, ympäristön tilasta, terveydestä tai sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta.

Uusi teollinen ”vallankumous” – vastuullisuuden vallankumous

5.8 Puhuessaan ”uudesta teollisesta vallankumouksesta” komission puheenjohtaja José Manuel Barroso on oikeassa ainoastaan mahdollisten muutosten radikaalin luonteen osalta. Tulevaisuus edellyttää uutta tuotanto- ja kulutusmallia. Barroso on luonnollisesti erittäin hyvin tietoinen siitä, että käsite ”vallankumous” on yhteiskuntapoliittisesti täysin sopimaton ja voi synnyttää pelkoja. Vallankumousten aloittajia ovat alistetut enemmistöt, jotka haluavat muuttaa kestämättömän tilanteen nopeasti ja pysyvästi nousemalla ”vallanpitäjiä” vastaan.

5.9 Kun käydään keskustelua kestävästä kehityksestä tai resurssitehokkuudesta, tilanne on täysin päinvastainen: kyse ei ole alistetusta enemmistöstä, joka kapinoisi valtarakenteita vastaan. Tilanne on pikemminkin seuraavanlainen: ihmiset elävät varsin mukavasti yhteiskunnassa, jossa kulutetaan joka vuosi yhtä paljon öljyä kuin sitä muodostui noin viidessä miljoonassa vuodessa ja jossa lajeja kuolee vuosittain sukupuuttoon 10 000 kertaa enemmän kuin evoluution aiheuttamana.

5.10 Olemme näin ollen seuraavan tehtävän ja kysymyksen edessä: kuinka voidaan kehittää nyt elossa olevien kollektiivista vastuuntunnetta tulevia sukupolvia kohtaan, toisin sanoen miten luodaan painetta todellisiin muutoksiin, jotka saattavat merkitä uhrauksia?

5.11 Keskeinen merkitys on tällöin sillä, että kansalaisyhteiskunta ja talouselämä otetaan alusta lähtien riittävässä määrin mukaan prosessiin. Nimenomaan tämä on ja oli tähän asti Göteborgissa vuonna 2001 hyväksytyn EU:n kestävän kehityksen strategian tehtävä.

EU:n kestävän kehityksen strategia: nykytilanne

5.12 ETSK on useiden vuosien ajan seurannut erittäin tarkoin ja määrätietoisesti tätä EU:n kestävän kehityksen strategiaa, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi vuonna 2001. ETSK on alusta lähtien painottanut, että nimenomaan tähän pitkän tähtäimen strategiaan kiinnitettäisiin mahdollisimman suurta huomiota.

5.13 ETSK on johdonmukaisesti (ja toistuvasti) kehottanut tarjoamaan kestävän kehityksen strategiassa kansalaisille, liike-elämälle ja järjestöille sekä poliitikoille selkeitä suuntaviivoja ja näin ollen laadullisia ja määrällisiä tavoitteita. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä tehtävien päätösten tulisi perustua kyseisiin tavoitteisiin, ja EU:n kaikki politiikanalat tulisi suunnata kestävän kehityksen strategian tavoitteiden mukaan.

5.14 Yhtä lailla toistuvasti ETSK:n on kuitenkin täytynyt pahoitella sitä, että sen mielestä kestävän kehityksen strategia on sanamuodoltaan aivan liian epämääräinen ja että se on myös poliittisesti joutunut lapsipuolen asemaan.

5.15 Komitea on lisäksi todennut suhtautuvansa myönteisesti Eurooppa-neuvoston nimenomaisesti sille vuoden 2006 tarkistetussa kestävän kehityksen strategiassa osoittamaan erityistehtävään, toisin sanoen kannanottojen toimittamiseen Euroopan komission joka toinen vuosi laatimiin edistymiskertomuksiin. Komission vuosina 2007 ja 2009 julkistamia edistymiskertomuksia komitea tosin kommentoi ja arvioi jälkikäteen, koska komissio ei ollut pyytänyt ETSK:lta kannanottoja ennen kertomusten laatimista, kuten oli ollut määrä.

5.16 Mikäli noudatetaan Eurooppa-neuvoston hyväksymää kaksivuotissykliä, seuraava edistymiskertomus tulisi itse asiassa julkistaa tänä vuonna. Kaikki seikat tosin viittaavat siihen, ettei näin tule käymään. Komissio ei ole tähän mennessä pyytänyt ETSK:lta kannanottoja.

5.17 Komission työohjelmassa 2011 (3) ei ole viittauksia siihen, että komissio esittäisi tällaisen väliraportin, eikä 51-sivuisessa asiakirjassa ylipäätään mainita kestävän kehityksen strategiaa. Asiakirjassa viitataan uskomattomaan määrään mitä erilaisimpia EU:n strategioita, mutta ei kuitenkaan kestävän kehityksen strategiaan. ETSK pitää tätä äärettömän valitettavana.

5.18 Kestävän kehityksen strategian ympärillä on ollut hyvin hiljaista – liian hiljaista ETSK:n mielestä. Kestävän kehityksen strategian yhteydessä annetuista poliittisista lupauksista, joista mainittakoon esimerkiksi luettelon laatiminen ympäristölle haitallisista tuista, monia ei ole pidetty. Päivänpoliittisella asialistalla käsiteltävänä on ainoastaan Eurooppa 2020 -strategia, joka ei puolestaan luo minkäänlaista todellista yhteyttä kestävän kehityksen strategiaan.

5.19 Se, että kestävän kehityksen strategiasta tuskin enää keskustellaan ja viestitään poliittisesti, on mahdollisimman huono signaali kansalaisyhteiskunnalle. ETSK miettii, mikä tähän on syynä ja miten yhteiskunnan tulisi tulkita tämä tilanne. Komission on syytä olla selvillä siitä, että syntyy vaikutelma, että viime kuukausien ja vuosien moninaiset kriisit (4) ovat vaatineet poliittisten päättäjien yksinomaisen huomion siinä määrin, että pitkän aikavälin politiikat on työnnetty kokonaan taka-alalle.

5.20 Samalla yhä useammat ihmiset kysyvät ETSK:n mielestä täysin aiheellisesti, eivätkö nämä hyvin erilaisilla politiikanaloilla toistuvasti ilmenevät kriisit ole a) yhteydessä toisiinsa ja b) kestävän kehityksen vastaisen talouden ilmentymä tai seuraus.

5.21 Neuvoston puheenjohtajavaltion selvitystä ”EU:n kestävän kehityksen strategian uudelleentarkastelu vuonna 2009” (5) voidaan hyvinkin tulkita niin, että ainakin neuvostolle on selvää, että asia luultavasti on näin. Jo asiakirjan ensimmäisissä virkkeissä todetaan seuraavasti: ”Tämänhetkinen kehitys on monessa suhteessa muuta kuin kestävää; maan kestokyvyn rajat ovat ylittymässä ja sosiaalinen ja taloudellinen pääoma on paineen alla. Vaikka muutoksen tarpeellisuutta on yhä uudelleen toistettu, tulokset ovat rajallisia.” Selvitys on pohjimmiltaan vetoomus kestävän kehityksen strategian puolesta: ”Kestävän kehityksen strategia tarjoaa pitkän aikavälin vision ja yleiset poliittiset puitteet, joilla ohjataan EU:n politiikkoja ja strategioita. [– –] Haasteena on varmistaa, että kestävän kehityksen strategialla on tosiasiallinen vaikutus EU:n politiikkoihin [– –] johdonmukaisuuden varmistamiseksi lyhyen ja pitkän aikavälin tavoitteiden välillä ja eri alojen välillä.”

5.22 Yleiset poliittiset puitteet (joita ETSK on pyytänyt ja joita myös neuvosto pitää välttämättöminä), jotka EU:n kestävän kehityksen strategian on määrä tarjota, ovat näin nykyisin olemassa enää korkeintaan vaatimuksena vanhoissa asiakirjoissa ja joissakin puheissa, mutta eivät poliittisessa todellisuudessa. Tätä puutetta ei ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaivahanke tai Eurooppa 2020 -strategia voi paikata.

5.23 ETSK:n mielestä suurena vaarana on, että kansalaiset kadottavat kokonaiskuvan yhtäältä, koska nykyisin ei ole enää lainkaan selvää, mikä strategia on olemassa ja sitova, ja toisaalta, koska käsitteet aiheuttavat sekaannusta. Eurooppa 2020 -strategiassa viitataankin alituisesti mitä erilaisimpiin kasvun muotoihin, mutta käsitteitä ”kestävyys” tai ”kestävä kehitys” ei enää mainita.

5.24 ETSK pitääkin aiheellisena, että komissio selittää mitä pikimmin yksiselitteisesti, kuinka Eurooppa 2020 -strategia ja kestävän kehityksen strategia liittyvät toisiinsa. Se toteaa toistamiseen kannattavansa kestävän kehityksen strategian elvyttämistä sekä sitä, että Eurooppa 2020 -strategia ymmärrettäisiin erittäin tärkeäksi osatekijäksi ryhdyttäessä uudistamaan keskeisiä taloudenaloja.

Bryssel 22. syyskuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) ETSK:n lausunto aiheesta ”Rio+20: kohti vihreää taloutta ja parempaa hallintoa – Euroopan järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan panos” ja ETSK:n lausunto aiheesta ”Etenemissuunnitelma vähähiiliseen talouteen vuonna 2050” (ks. EUVL, s. 110).

(2) ETSK viittasi nimenomaan tähän jo vuonna 2004 laatimassaan valmistelevassa lausunnossa ”EU:n kestävän kehityksen strategian arviointi” (ks. EUVL C 117, 30.4.2004, s. 22–37) ja pyysi tuloksetta komissiota kiinnittämään asiaan erityistä huomiota.

(3) KOM(2010) 623 lopullinen, 27.10.2010.

(4) Esimerkkeinä mainittakoon finanssikriisi/eurokriisi, energiakriisi, ilmastokriisi, biologista monimuotoisuutta koskeva kriisi ja nälkäongelma.

(5) Ks. neuvoston asiakirja N:o 16818/09, 1.12.2009.