Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euroopan unionin ja Kanadan väliset suhteet"

(97/C 66/16)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 23. marraskuuta 1995 antaa työjärjestyksensä 23 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti lausunnon aiheesta "Euroopan unionin ja Kanadan suhteet".

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 17. lokakuuta 1996. Esittelijänä oli José Isaías Rodríguez García-Caro.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. ja 28. marraskuuta 1996 pitämässään 340. täysistunnossa (marraskuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 89 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 7 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Kanadalla ja Euroopan unionilla on merkittävää yhteistä (historiallista ja kulttuuri)perintöä ja niiden väliset suhteet ovat perinteisesti olleet hyvät. Kanada on muun muassa G7-ryhmän ja Naton jäsen, minkä vuoksi sillä oli vuoteen 1994 asti joukkoja Euroopassa. Kanada on aktiivinen myös YK:n rauhanturvajoukkojen toiminnassa, erityisesti hiljattain entisessä Jugoslaviassa.

1.2. Uruguayn kierroksen sopimusten vahvistamisen ja maailman kauppajärjestön perustamisen jälkeen Atlantin ylittävät suhteet kehittyivät merkittävästi, kun joulukuussa 1995 Madridissa hyväksyttiin Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välinen poliittinen julistus ja toimintasuunnitelma. Madridin huippukokouksessa, joka seurasi tätä kahdenvälistä tapaamista, neuvosto esitti toivomuksen, että "muutkin Atlantin vastarannalla sijaitsevat demokraattiset maat hyväksyisivät uuden Atlantin ylittävän sopimuksen tavoitteet".

1.3. On kuitenkin mielenkiintoista huomata, että Kanada oli aloitteentekijänä Atlannin ylittävien suhteiden elvyttämisessä jo 1992, jolloin alahuoneen ulkosuhteiden ja ulkomaankaupan pysyvän valiokunnan ulkomaankaupan alavaliokunta antoi lausuntonsa "Kanadan ja uuden Euroopan suhteista". Tässä asiakirjassa suositettiin entistä tiiviimpien taloussuhteiden, mm. eräänlaisen vapaakaupan tavoittelemista Euroopan kanssa. Silloisen ulkomaankauppaministerin Roy MacLarenin useiden vapaakauppaa suosivien julistusten jälkeen Kanadan pääministeri Jean Chrétien hahmotteli 1. joulukuuta 1994 Ranskan senaatissa pitämässään puheessa Euroopan unionin ja Nafta-maiden välisen kaupan vapauttamista. Tämä aloite törmäsi erimielisyyksiin, jotka puhkesivat Euroopan unionin ja Kanadan välille keväällä 1995 kalastusasioista. Erimielisyydet aiheuttivat kahdenvälisten suhteiden väliaikaisen jäädyttämisen.

1.4. Komissio hyväksyi kalastusriidan ratkeamisen jälkeen tiedonannon, jossa se suositti Kanadansuhteiden syventämistä yhteistyön parantamiseksi talouden, politiikan ja turvallisuuden alalla. Yleisten asioiden neuvosto kehotti 25. maaliskuuta 1996 puheenjohtajistoa ja komissiota aloittamaan keskustelut Kanadan hallituksen kanssa EU:n ja Kanadan välisen poliittisen julistuksen ja yhteisen toimintaohjelman aikaansaamiseksi.

1.5. Lukuisista tiiviistä keskusteluista huolimatta Euroopan unioni ja Kanada eivät päässeet yhteisymmärrykseen poliittisesta julistuksesta ja toimintaohjelmasta viimeisimmässäkään, 27. kesäkuuta 1996 Roomassa pidetyssä EU Kanada-huippukokouksessa. Pääasiallinen kompastuskivi oli osittain kalastuskysymykseen liittyvä ekstraterritoriaalisuuden tulkinta.

2. Kanadan poliittinen tilanne

2.1. Kanada on liittovaltio, joka muodostuu kahdesta alueesta ja kymmenestä osavaltiosta, joista kolme suurinta ovat Ontario, Québec ja Brittiläinen Kolumbia. Osavaltioilla on laajoja valtaoikeuksia esimerkiksi opetuksen, terveydenhuollon, verotuksen ja erilaisen sääntelyn alalla.

2.2. Kanada on perustuslaillinen demokratia, jonka valtionpäämiehenä on edelleenkin Englannin kuningatar; lisäksi maalla on joka viides vuosi valittava alahuone sekä senaatti, jonka jäsenet pääministeri nimittää. Jokaisella osavaltiolla on lakiasäätävä kansalliskokous, jonka pääministeri edustaa poliittista enemmistöä.

2.3. Marraskuussa 1993 valittu liberaalipuolueen Jean Chrétien on edelleen vallassa. Liberaalipuolue voitti vallan takaisin kahden vaalikauden jälkeen Kanadan konservatiivipuolueelta (jota edustaa pääministeri Brian Mulroney). Opposition muodostaa québeciläinen puolueryhmittymä Bloc québecois (joka edustaa itsenäisyyssuuntausta ja jonka jäsenet tulevat pelkästään Québecistä) sekä uudistuspuolue (joka edustajat ovat pääasiassa maan länsiosasta ja kannattavat valtion roolin huomattavaa supistamista).

2.4. Poliittisella areenalla viime vuoden tärkein tapahtuma oli 30. lokakuuta 1995 Québecin itsenäisyydestä järjestetty kansanäänestys, jossa kaikkiaan noin 5 miljoonasta äänestäjästä niukka 53 000:n enemmistö antoi ei-äänen (50,6 %, kun jaa-ääniä oli 49,4 %). Merkittävää tässä äänestyksessä oli huomattavan suuri äänestysvilkkaus (93,5 %) ja se, että noin 60 % ranskankielisistä québeciläisistä antoi jaa-äänen. Viisitoista vuotta 1980 järjestetyn kansanäänestyksen jälkeen (jossa ei-äänet saivat 60 prosentin enemmistön) ja noin vuosi sen jälkeen kun québeciläinen puolueryhmittymä sai vallan osavaltiotasolla, tämä vaalitulos ei ratkaissut itsemääräämiskysymystä ja jakaa nyt Québeciä entistä voimakkaammin.

2.4.1. Tämän kansanäänestyksen tuloksena nähtiin muodostuvan kaksi suuntausta. Ensinnäkin pääministeri Jean Chrétien hyväksytti alahuoneessa lakiesityksen, jossa tunnustetaan Québecin erityisasema ja annetaan Québecille, Ontariolle, Brittiläiselle Kolumbialle, Luoteisterritoriolle ja Meriprovinsseille veto-oikeus perustuslain muutoksiin nähden ja myönnetään osavaltioille lainsäädäntöoikeus työvoiman koulutuskysymyksissä. Québecin itsenäisyyden kattajat ovat arvostelleet näitä toimia, ensinnäkin koska epäilevät niiden toteutumista ja toiseksi, koska ne eivät tyydytä heidän perinteisiä vaatimuksiaan.

2.4.2. Kansanäänestyksen toisena seurauksena oli Québecin pääministerin Jacques Parizeun eroaminen. Hänen paikallensa tuli québeciläisen puolueryhmittymän karismaattinen johtaja Lucien Bouchard. Jälkimmäinen on ilmaissut selkeästi halunsa viedä Québec itsenäisyyteen ja siis pitää asiasta uusi kansanäänestys. Québecin hallituksen päämääränä on pysyä vallassa kauden loppuun asti (enimmillään vuoteen 1999) ja järjestää muutaman kuukauden kuluessa mahdollisen uudestaanvalitsemisensa jälkeen uusi kansanäänestys.

3. Kanadan taloudellinen ja sosiaalinen tilanne

3.1. Kanada on pinta-alaltaan (10 miljoonaa km²) maailman toiseksi suurin maa, mutta sen asukkaat, jotka ovat keskittyneet Yhdysvaltain puoleista rajaa myötäilevälle n. 250 km:n levyiselle vyöhykkeelle, ovat lukumäärältään vain 26 miljoonaa. Kanadan talous on seitsemännellä sijalla maailman mitassa (bruttokansantuote 1994 oli 750 miljardia Kanadan dollaria). Maan eri alueilla on runsaasti erilaisia luonnonrikkauksia, joihin Kanadan talouskehitys pitkälti pohjautuu. Alberta on pääasiallisesti raakaöljyn ja kaasun tuottaja. Kaivostoiminta on keskittynyt läntisiin osavaltioihin kun taas metsän jalostus on tärkeää Albertan ja Brittiläisen Kolumbian osavaltiossa ja Saskatchewanissa pääelinkeinona on maatalous. Meriterritorioiden elinkeino on riippuvainen kalastuksesta ja kaivostoiminnasta. Ontario ja Québec ovat kaksi rikkainta ja pisimmälle teollistunutta osavaltiota. Ne ovat erikoistuneet pitkälle jalostettujen tuotteiden valmistukseen (Ontarion panos kansallisessa tuotannossa on 40 prosentin luokkaa); myös Brittiläinen Kolumbia on pitkälle teollistunutta aluetta.

3.2. Vielä jokin vuosi sitten Kanada kärsi taantumasta (kasvuprosentti oli -1,2 % v. 1992). Vuonna 1994 maan talouskasvu oli kuitenkin kaikista G7-ryhmän maista voimakkain (4,6 %). Toimenpiteet kauppavajeen vähentämiseksi, USA:n talouskasvun hidastuminen ja Québecin kansanäänestyksen tuoman epävarmuuden seuraukset heijastuivat 1995 kielteisellä tavalla kasvuun, joka oli noin kaksi prosenttia.

3.3. Vuonna 1995 Kanadan hallituksen ja valtionpankin yhteisten, etenkin korkopolitiikan avulla toteutettujen ja hintojen vakauteen tähtäävien ponnistusten ansiosta inflaatio pysyi vain noin kahden prosentin tasolla.

3.4. Kanadan pääongelmia on sen velkaantuminen ja valtiontalouden suuri alijäämäisyys. Liittovaltion velka onkin kasvanut vuoden 1971 luvusta, joka oli 20 miljardia dollaria (19 % BKT:sta) vuoden 1995 maaliskuun yli 545 miljardiin dollariin (73 % BKT:sta). Jos tähän lisätään vielä osavaltioiden velat, summa on bruttokansantulon suuruinen. Kolmekymmentä prosenttia liittovaltion menoista kuluu nykyisellään velkojen hoitoon.

3.4.1. Maan tulevaisuutta uhkaavan tilanteen parantamiseksi hallitus on käynyt budjettivajeen kimppuun yksityistämällä useita valtionyrityksiä (Air Canada, Petro Canada), supistamalla tai lakkauttamalla avustusohjelmia, vähentämällä varoja toisille hallinnontasoille ja supistamalla virkakuntaa. Nämä toimenpiteet ovat antaneet rohkaisevia tuloksia, sillä budjettivaje on laskenut vuosien 1994/1995 viiden prosentin BKT-osuudesta 4,2 prosenttiin vuosina 1995/1996. Tämä mahdollistaa kolmen prosentin tavoitteen toteuttamisen verovuonna 1996/1997; lopullisena tavoitteena on tietenkin budjetin tasapainottaminen.

3.5. Hallituksen ensisijainen kohde on kuitenkin työttömyyden poistaminen. Kanadassa, päinvastoin kuin sen etelänaapurin puolella, työttömyyslukemat ovat pysytelleet usean vuoden ajan 10 prosentin tasolla (10,4 % v. 1994 ja 9,6 % v. 1995). Liittohallituksen strategia on pääasiallisesti suunnattu helpottamaan yksityissektorin työllistämisolosuhteita vähentämällä julkista vajetta ja korkoja, tukemalla innovaatioita ja pienyrityksiä sekä pyrkimällä kasvattamaan Kanadan ulkomaankauppaa. Neljäs hallituksen uudistusohjelman kohta koskee sosiaalipoliittista ohjelmaa ja erityisesti työttömyysvakuutusta, joka muutetaan työllisyysturvaohjelmaksi. Tämä ohjelma painottaa työhön uudelleen sopeuttamista ja nykyistä paremman tuen takaamista pienituloisille ja perheille.

3.6. Kanadan yhteiskunnallisen laman taustalla ovat budjettileikkausten vaikutus kansalaisiin, huonon työllisyystilanteen aiheuttama taloudellinen epävarmuus sekä järjestelmällisten työmarkkinaneuvottelujen ja kanssakäymisen puute. Vaikka mielipidetutkimusten mukaan valtaosa kanadalaisista kannattaa hallituksen pyrkimyksiä valtiontalouden alijäämäisyyden vähentämiseksi, liittohallituksen uudistusesitys työttömyyskorvauksen vähentämiseksi johti silti laajoihin vastalauseisiin. Vielä äänekkäämpi on kansanliike, joka asettui vastustamaan Ontarion osavaltion uuden konservatiivisen pääministerin Mike Harrisin pyrkimyksiä sosiaaliavustusten ja kunnille maksettavan tuen vähentämiseksi sekä terveydenhuollon järkeistämiseksi.

3.7. Québecin hallitus, joka joutui kohtaamaan samantapaisia talousvaikeuksia, päätti kokeilla toisenlaisia menetelmiä ennen kuin ryhtyi vaikeisiin ratkaisuihin. Se käynnisti tunnuksella "Uskaltakaamme valita yhdessä" kaikkien Québeciläisten yhteisöjen edustajien kanssa neuvotteluprosessin, jotta voitaisiin yhdessä löytää verouudistusta ja työllisyyden elvyttämistä koskeva sopuratkaisu. Québecin taloudellista ja sosiaalista tulevaisuutta käsittelevässä ensimmäisessä kokouksessa (maaliskuussa 1996) päästiin yhteisymmärrykseen julkisen velan poistamisesta vuoteen 2000 mennessä. Seuraavan, lokakuussa 1996 pidettävän kokouksen on määrä lyödä lukkoon uusi sosiaalipaketti. Luodut sovittelukoneistot vakiintuvat todennäköisemmin jatkossa tavalla tai toisella.

3.8. Talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmät Kanadassa

Yritykset

3.8.1. Kanadalainen yritysjohtajien neuvosto on kanadalaisten suuryritysten pääasiallinen äänitorvi Kanadan julkisen elämän ja ulkomaiden välillä. Neuvostoon kuuluu 150 ensirivin yritysjohtajaa. Kukin heistä edustaa talouselämän tärkeitä lohkoja ja vastaa suurimmasta osasta Kanadan yksityissektorin sijoituksia, ulkomaanvientiä, ammattikoulutusta ja tutkimustyön kehitystä. Neuvosto kannatti innokkaasti Yhdysvaltojen ja Meksikon kanssa tehtyä vapaakauppasopimusta.

3.8.2. Kanadan kauppakamari, Kanadan teollisuuden yhdistys (jolla on edustajansa osavaltioissa) ja yksityisyrittäjien liitto edustavat niin ikään maan työnantajapiirejä. Lisäksi on tiettyjä osavaltiotason edustuselimiä, kuten Québecin yritysjohtajien neuvosto.

Ammattiyhdistykset

3.8.3. Kanadan työläisten kongressi (CTC), johon kuuluu québeciläisenä osastona Québecin työläisten liitto (FTQ), on Kanadan suurin ammattiliitto (Kanadan työväenliitto on suuruusjärjestyksessä toisella sijalla). Se kattaa useita eri aloja edustavia ammattiliittoja. Muutoin Kanadan työläisten kongressi ylläpitää läheisiä suhteita Kanadan uuteen demokraattiseen puolueeseen ja moniin kansalaisten yhdistyksiin, kuten naisyhdistyksiin ja ympäristöryhmiin.

3.8.4. CTC arvostelee sosiaalisen tilanteen huononemista Kanadassa ja vastustaa voimakkaasti Yhdysvaltojen kanssa solmittua vapaakauppasopimusta ja Naftaa. Vaikka CTC toimii kaikkialla Kanadassa ja Québecissä FTQ:n välityksellä, Québecissä on kuitenkin vielä oma yleisliittonsa: kansallisten ammattijärjestöjen keskusliitto (CSN).

3.8.5. Kanadassa ei ole samanlaisia eturyhmien välisen neuvottelun ja sopimisen perinteitä kuin Euroopassa. Työehtosopimusneuvottelut käydään yleensä yritystasolla autoteollisuutta ja muutamia muita poikkeuksia lukuunottamatta. Kuitenkin viime vuosina on ilmaantunut joukko työmarkkinaosapuolten yhteisiä alakohtaisia neuvostoja, joiden pyrkimyksenä on "pelastaa mikä pelastettavissa on".

Maataloustuottajien järjestöt

3.8.6. Kanadan maatalousliitto (FCA) koostuu osavaltiotason maatalousjärjestöistä ja useista erikoistuottajien (kuten viljan, siipikarjan, nautakarjan ja maidontuottajien) etujärjestöistä. FCA:n jäsenillä on joskus hyvinkin vastakkaiset edut. Yhtäällä ovat lännen viljantuottajat, jotka ovat hyvin kilpailukykyisiä ja vientiin suuntautuneita; toisaalla kananmunantuottajat, jotka pystyvät toimimaan vain suojeltujen markkinoiden ja säännellyn tarjonnan turvin.

Kuluttaja- ja muut kansalaisjärjestöt

3.8.7. Kanadan kuluttajayhdistys on ainoa kansallisella tasolla toimiva järjestö. Vaikka järjestöllä on kanadalaisten kuluttajien valveustason ansiosta melkoisesti vaikutusvaltaa, se kärsii voimavarojen puutteesta.

3.8.8. Kuluttajayhdistyksen lisäksi on joukko muita kansalaisjärjestöjä, etenkin ympäristönsuojelun alalla, jolla kanadalaiset ovat erityisen aktiivisia. Lisäksi on erityisesti Québecissä kehittynyt ns. "yhteisösektori", jonka tehtävänä on edistää kansalaisten osallistumismahdollisuuksia yhteiskuntaelämän eri aloilla (terveyden- ja sosiaalihuollossa, yleisessä ja ammattikoulutuksessa sekä kulttuurin eri aloilla).

4. Kanadan ulkomaankauppa

4.1. Kanadan talouskasvu on huomattavan riippuvainen ulkomaisesta ja kansainvälisestä kaupasta, sillä 30 % maan bruttokansantuotteesta on sidottu vientiin. Tämän takia onkin ymmärrettävää, että Kanada on aina ollut aktiivisesti mukana GATTissa ja nyt maailman kauppaliitossa WTO:ssa.

4.2. Kanadalla on huomattavat luonnonvarat, ja sen päävientituotteet ovat vehnä, raakaöljy, puu, paperimassa, paperi ja metallit. Etenkin Yhdysvaltojen kanssa solmitun ja jo pitkään voimassa olleen autoteollisuussopimuksen ansiosta (jossa kumottiin tämän teollisuudenalan tullit maiden väliltä) Kanada on huomattava autoteollisuustuotteiden viejä. Maa vie myös huomattavan määrän televiestintälaitteita, lentokoneita- ja rautatiekalustoa. Sitävastoin Kanada tuo pääasiallisesti valmiita tuotteita, koneita, rakennustarvikkeita, elektronisia laitteita ja kulutushyödykkeitä. Vuonna 1995 vienti kasvoi voimakkaasti tuloksena Yhdysvaltojen taloudellisesta elpymisestä, joka tuotti kauppataseeseen ennätyksellisen 28,3 miljardin dollarin ylijäämän.

4.3. Kanadan ulkomaankauppa on huomattavan epätasapainoista, koska se suuntautuu yksipuolisesti Yhdysvaltoihin. Niinpä 70 % tuonnista tulee Yhdysvalloista ja yli 80 % viennistä suuntautuu sinne. Nämä prosenttilukemat ovat kasvaneet viime vuosien aikana koska vuodesta 1989 lähtien kyseisten maiden välillä on käyty vapaakauppaa. Kanadan pääpyrkimyksenä on ollut etsiä turvaa USA:n protektionismia vastaan.

4.4. Tammikuun 1. päivänä 1994 astui voimaan Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välinen Pohjois-Amerikan vapaakauppa alue (Nafta). Tämän sopimuksen päätarkoituksena on poistaa tullitariffit ja suurin osa muista kuin tullimuureista kymmenen vuoden aikana, vapauttaa sijoitusvirrat ja luoda mekanismi polkumyynnin estämiseksi sekä hyvitysoikeutta koskevien erimielisyyksien sovittelemiseksi.

4.5. Toisaalta, kiertääkseen Yhdysvaltojen haluttomuuden ottaa Chile mukaan Naftaan, Kanada aloitti keskustelut tämän maan kanssa vapaakaupasta alkuvuodesta 1996. Lisäksi Tyynenmeren ja Aasian maiden taloudellisen yhteistyöalueen (APEC) ja Amerikan valtioiden järjestön OAS:n jäsenenä Kanadalla on ollut tärkeä rooli näiden kahden organisaation vapaakauppapyrkimyksissä.

5. Euroopan unionin ja Kanadan suhteet ovat hyvät...

5.1. Kanada saattoi 1976 silloisen pääministerin Pierre-Elliot Trudeaun aloitteesta päätökseen sopimuksen taloudellisesta yhteistyöstä Euroopan yhteisöjen kanssa. Sopimuksen allekirjoittajat lupautuivat kasvattamaan ja monipuolistamaan taloussuhteitaan, rohkaisemaan taloudellista yhteistyötä ja helpottamaan yhteisyritysten luomista.

5.1.1. Vaikka tätä sopimusta voitiin 1970-luvun lopulla pitää tärkeänä merkkipaaluna Kanadan ja Euroopan yhteisöjen välisten suhteiden kehityksessä, ei sillä saavutettu toivottuja kaupallisia tuloksia eikä se myöskään estänyt erimielisyyksien ilmaantumista. Sopimus loi kuitenkin pohjan taloudelliselle ja kaupalliselle yhteistyölle, jota on toteutettu sekakomiteassa ja eri työryhmissä (kuten kaupan ja sijoitus, viestintä- ja tietokoneteknologian, mineraalien ja metallien ja puutuotteiden ja paperin työryhmässä).

5.2. Kaupallinen toiminta Euroopan unionin ja Kanadan välillä perustuu suosituimmuusehtoon. Kanada on yhdeksännellä sijalla unionin kauppakumppaneiden listalla, ja unioni on Kanadan toiseksi suurin kauppakumppani. Viidentoista unionimaan (tavaroiden ja palveluiden) tuonti Kanadasta vuonna 1994 oli yhteensä 12,1 miljardia ecua ja vienti 13,2 miljardia.

5.2.1. Unionin ja Kanadan välinen kauppavaihto on viime vuosina polkenut paikallaan (tämä koskee tavarakauppaa eikä palveluja), koska yleinen taloussuhdanne on ollut heikko; varmasti myös kanssakäymisen vääristyneen rakenteen takia, jota havaittiin suosituimmuussopimusten solmimisen tuloksena. Vuonna 1994 kahdentoista yhteisömaan vienti Kanadaan oli 1,75 % kokonaisviennistä (2,23 % vuonna 1990) ja tuonti Kanadasta 1,7 % (2,05 % vuonna 1990).

5.2.2. Euroopan unionin pääasiallinen vienti Kanadaan koostuu koneista, kuljetusvälineistä, teollisuustuotteista ja kemikaaleista. Unioni tuottaa Kanadasta pääasiallisesti puumassaa, lentokoneita, alumiinia, sanomalehtipaperia ja rakennuspuuta. Kaikkein kiinteimmät kauppasuhteet Kanadaan on jäsenmaiden joukossa Englannilla ja Saksalla.

5.3. Joskin kauppasuhteet ovat harmillisen vaisut, ulkomaisten investointien määrä on huomattavasti tyydyttävämpi. Niinpä suorat kanadalaiset investoinnit Euroopan unionissa ovat arvoltaan yli 15 miljardia ecua. Euroopan unioni on toisella tilalla (Yhdysvaltojen jälkeen) kanadalaisten investointien kohdealueena, ja 1994 sen osuus oli 20 %, kun se vuonna 1985 oli 12,5 %. Euroopan unionista peräisin olevien investointien kokonaisarvo Kanadassa on noin 20 miljardia ecua. EU on toiseksi tärkein ulkomainen sijoittaja Kanadassa noin 20 prosentin osuudellaan.

5.4. Poliittisesti ottaen Euroopan unionin ja Kanadan väliset suhteet on määritelty Atlantin ylittävien suhteiden julistuksessa, joka annettiin marraskuussa 1990. Samaan tapaan kuin hieman aikaisemmin unionin ja Yhdysvaltain välillä solmittu sopimus, tämä transatlanttinen julistus ilmaisee yhteiset päämäärät ja haasteet sekä tarpeen vahvistaa yhteistyötä tieteen, talouden ja kulttuurin alalla. Vuoden 1990 julistus käynnistää ennen kaikkea korkeimman tason säännölliset yhteydet muun muassa neuvoston vuorossaolevan puheenjohtajiston, komission puheenjohtajan ja Kanadan pääministerin välillä. Tämä 1990 luotu järjestelmä on toiminut kohtalaisen hyvin ja mahdollistanut yhteyksien vakiinnuttamisen niin poliittisella kuin virkamiestasolla.

6. ...mutta tiettyjä ongelmia on havaittavissa

6.1. Tietyt vanhat ongelmat ovat yhä syynä kahdenvälisten suhteiden ajoittaiseen kiristymiseen, mikä on aiheuttanut välillä merkittäviäkin häiriökausia.

6.2. Kalastusongelma on niistä parhaiten tunnettu kevään 1995 kriisien jälkeen, jotka koskivat ruijanpaltaan kalastusta kansainvälisillä vesillä. Tämä kysymys on aiheuttanut kahdenvälisten suhteiden kiristymistä usean vuoden ajan. Vuonna 1981 allekirjoitettiin sopimus neljän vuoden neuvottelujen päätteeksi. Joulukuussa 1992 laadittiin pöytäkirja, jolla tavoiteltiin jälleen kerran sopuratkaisua NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) hallitsemalla alueella sekä Kanadan aluevesillä elävien kalakantojen suojelun, parhaan mahdollisen hyödyntämisen ja järkevän hallinnoinnin osalta.

Kanada ei ole kuitenkaan ratifioinut tähän sopimukseen pohjautuvaa muistiota, mistä aiheutuu yhteisön kalastukselle haittaa:

a) luvan saamisessa Euroopan unionin kalastuslaivoille kanadalaisiin satamiin saapumisen ja niiden käytön suhteen;

b) Kanadan yksinomaisella talousalueellaan ilmoittaman kalastusylijäämän saattamisessa EU:n käytettäväksi huolimatta siitä, että EU on aina ilmaissut kiinnostuksensa tiettyjen kalalajien ylijäämiä kohtaan;

c) EU:n alusten mahdollisuuksille osallistua yhdessä kanadalaisten yritysten kanssa kehitysyhteistyöohjelmien ja muiden kalastusohjelmien puitteissa solmittuihin kaupallisiin sopimuksiin.

6.2.1. Yhteisö tuomitsi vuoden 1995 kalastuskriisin aikana kanadalaisten toiminnan, etenkin espanjalaistroolarin pysäyttämisen kansainvälisillä vesillä, joka oli kansainvälisen oikeuden perustavanlaatuisten ja yleismaailmallisesti tunnustettujen säännösten vastainen teko, samoin kuin yksipuolisen moratorion ruijanpaltaan kalastukselle Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön hallitsemilla vesillä. Aikansa kestänyt jännitys laukesi sopuratkaisun löydyttyä 16. huhtikuuta 1995.

6.2.2. Vuoden 1995 huhtikuun sopimuksessa, jonka Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön kaksitoista muuta jäsentä hyväksyivät syyskuussa, määrätään kalastuskiintiöiden jaosta vuodelle 1996 sekä uusista suojelu- ja valvontatoimista.

6.2.3. Vaikka vuoden 1995 alkupuolen jännitys onkin rauennut, ei tätä kysymystä ole vielä täysin ratkaistu. Kanadalla onkin edessään tilanne, jossa sen täytyisi vähentää kalavarojensa hyväksikäyttöä, mistä puolestaan on taloudellisia seurauksia Newfoundlandin asukkaille sekä sisäpoliittisia seurannaisvaikutuksia, jotka tekevät kompromissin aikaansaamisen hyvin vaikeaksi. Lisäksi Espanja haastoi Kanadan kalastusaluksen käännyttämisen vuoksi kansainväliseen tuomioistuimeen. Tuomiota odotettaessa (asia ratkennee vuoden 1997 loppuun mennessä) on hyvin epätodennäköistä, että Kanada tekee mitään ratkaisuja, jotka voisivat vaikuttaa sen kannalta kielteisesti.

6.3. Ansarautojen käyttö aiheuttaa myös tiettyjä ongelmia. Neuvoston asetus (ETY) N:o 3254/91 kieltää ansarautojen käytön Euroopan unionin alueella 1. tammikuuta 1995 lähtien. Tästä päivämäärästä lähtien on myös kiellettyä turkisten ja turkistuotteiden tuonti maista, jotka eivät kiellä ansarautoja tai käyttävät muita vastaavia kansainvälisten eläinsuojelustandardien vastaisia ansastusmenetelmiä.

6.3.1. Tämän asetuksen voimaantuloa lykättiin vuonna 1995 Kanadan eduksi. Maa perustelee asetuksen voimaansaattamisen vastustamista sillä, että sen alkuperäiskansat ja erityisesti eskimot ovat hyvin riippuvaisia turkiskaupasta. Tämä kysymys on jälleen ajankohtainen, koska kansainvälinen standardointijärjestö ei ole laatinut kansainvälistä säännöstöä, eikä Euroopan unionin, Kanadan, Yhdysvaltain ja Venäjän yhteinen työryhmä ole saavuttanut näkyviä tuloksia. Lausunnossaan neuvoston asetusehdotuksesta, jossa esitetään vuoden 1991 asetuksen voimaantulon lykkäämistä vielä yhdellä vuodella, komitea ilmaisee huolensa sen johdosta, ettei komissio vaadi riittävän painokkaasti valvontatoimia, joilla ansastusmenetelmien kivuttomuus voidaan taata. Muutoin talous- ja sosiaalikomitea vaatii:

että muiden osapuolten kanssa laaditaan sitova aikataulu;

että komissio paneutuu kysymykseen teknisen avun antamisesta kansoille, jotka käyttävät perinteisiä pyyntimenetelmiä, jotta nämä alkaisivat kehitellä kivuttomampia ansastusmenetelmiä;

että neuvotteluissa käsitellään avoimuuskysymystä, jotta tuontituotteista ilmenisi pyydystys- ja kaatomenetelmä sekä -paikka;

yleisemmin ottaen komission tulisi pyrkiä tarkistamaan kolmansien maiden kanssa solmittuja sopimuksia ja neuvotella tuleviin sopimuksiin lauseke, jossa sitoudutaan yhteisesti vaalimaan ympäristöä.

6.4. Koko joukko vehnään, luuttomaan pihvilihaan ja pastaan liittyviä erimielisyyksiä pystytty ratkaisemaan maatalousneuvotteluissa, joissa on pyritty hyvittämään Kanadalle Euroopan unionin laajenemisesta koituvat kielteiset seuraukset (WTO:n sääntöjen 24 artiklan 6 kohta).

6.5. Jäljellä olevista ongelmista mainittakoon mäntypuussa esiintyvä sukkulamato, kanadalaismetsien avohakkuut, jotka aiheuttavat vastarintaa Euroopassa, ja viinien ja alkoholien nimikkeet sekä alkoholimarkkinoinnin järjestelyt osavaltiotasolla.

7. Euroopan unionin ja Kanadan suhteisiin haetaan uutta sysäystä

7.1. Talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu myönteisesti komission Kanadaa koskevaan aloitteeseen. Komitean mielestä täydellinen ja tasapainoinen Atlannin ylittävä suhde ei ole mahdollinen ilman Kanadan täysipainoista osallisuutta.

7.2. Komitean mielestä on myös tarpeen tunnustaa Kanadan erityisasema; maan yhteiskuntamalli edustaa niin sanottujen amerikkalaisen ja eurooppalaisen mallin välimuotoa. Lisäksi talous- ja sosiaalikomitea pitää tarpeellisena tunnustaa kahdenkeskisissä suhteissa Kanadan sisäinen moni-ilmeisyys samoin kuin kahden väestöryhmän, englannin- ja ranskankielisen, olemassaolo.

7.3. Komitea yhtyy komission ja neuvoston arvioon, jonka mukaan Euroopan unionin suhteet yhtäältä Yhdysvaltoihin ja toisaalta Kanadaan edustavat siinä määrin samanlaisia haasteita, että niiden käsittely käy samalta pohjalta. Toisin sanoen uusia institutionaalisia kehyksiä ei tarvita. Komitea myöntää komission tavoin, että lähestymistapa tulisi mukauttaa tähän nimenomaiseen tapaukseen ja ottaa huomioon Euroopan unionin ja Kanadan välisten suhteiden mittakaava ja erikoislaatu. Kanadan kanssa sovittavassa toimintaohjelmassa tulisi komitean mielestä kuitenkin ottaa huomioon kahdenkeskisten erimielisyyksien aiheet eikä karttaa niitä, kuten on tehty Yhdysvaltain ja Euroopan unionin toimintasuunnitelmassa.

7.4. Komitea valittaa, että tarpeellisia neuvotteluja sopimuksen löytämiseksi ei saatu päätökseen Rooman huippukokouksen yhteydessä. Komitea kehottaa neuvoston puheenjohtajistoa ja komissiota jatkamaan vuoropuhelua toimintasuunnitelmasta mahdollisimman pian, jotta alkukesällä suhteissa tapahtunut myönteinen kehitys ei valuisi hukkaan. Komitea suosittelee tiukan linjan ylläpitämistä Kanadan tulkintaan ekstraterritoriaalisuudesta. Kanadan tulkinta Helms-Burton -lain täytäntöönpanosta tai ulkomaisten alusten pysäyttämisestä kansainvälisillä vesillä on mahdoton hyväksyä jo ilmeisistä periaatesyistä.

7.5. Tinkimättä kansainvälisten periaatteiden ja sääntöjen noudattamisen tärkeydestä tulisi kuitenkin välttää tilanne, jossa kalastuskysymyksen lopullinen ratkaisu muodostuu ennakkoehdoksi toimintasuunnitelmasta sopimiselle. Toisaalta komitean mielestä toimintasuunnitelman puuttuminen ei saisi haitata muiden neuvottelujen jatkamista tai uusien, muita aiheita käsittelevien neuvottelujen aloittamista.

7.6. Komission esittämien suuntaviivojen mukaisesti Euroopan unionin ja Kanadan välinen toimintasuunnitelma kattaa neljä pääkohtaa: turvallisuus- ja ulkopolitiikan, kansainväliset ongelmat, kaupan, kehitysyhteistyön ja investoinnit sekä eräiltä osin Euroopan unionin ja Kanadan välisten suhteiden syventämisen ja laajentamisen.

8. Ulkopolitiikka ja turvallisuus

8.1. Komission tiedotteesta voi lukea:

"Ottaen huomioon Euroopan unionin kehittyvän aseman kansainvälisten asioiden hoidossa ja Kanadan asenteen maailmanlaajuisiin kysymyksiin, samoin kuin niiden yhteisen arvomaailman, Kanadan ja Euroopan unionin on suotavaa pyrkiä toimintojensa yhteensovittamiseen ja yhteistyön kehittämiseen."

Mahdollisina yhteistyön vahvistamisen alueina mainitaan mm. Atlantin ylittävät turvallisuuskysymykset, ihmisoikeuskysymykset IVY-maissa sekä YK:n organisaation uudistaminen ja vahvistaminen.

8.2. Enemmän yhteistyötä voitaisiin harrastaa myös humanitaaristen tavoitteiden toteuttamisessa. Tämän aiheen osalta voidaan todeta, että valtion budjetin tasapainottamistoimet ovat valitettavasti erityisesti koetelleet Kanadan julkista kehitysapua. Apu onkin vähentynyt kolmesta miljardista dollarista 2,2 miljardiin kolmessa vuodessa. Tästä huolimatta Euroopan unioni ja Kanada jakavat laajasti samat humanitaarisen avun kohteet ja käyttävät suurin piirtein yhtä suuren osan bruttokansantuotteestaan (0,4 %) kehitysapuun. Komitea kehottaa komissiota kehittämään yhteistyötä Kanadan kanssa näissä tärkeissä kohteissa. Toimien parhaan mahdollisen sujuvuuden kannalta olisi mielekästä luoda koordinaatiorakenne, jonka tehtävänä olisi järjestää henkilöstövaihtoja komission ja Kanadan kansainvälisen kehitysyhteistyöviraston kanssa.

8.3. Komitea on usein ilmaissut huolensa Afrikan köyhtymisestä ja eristäytyneisyydestä. Myös Kanada kantaa huolta tästä asiasta, ja Afrikka onkin 44 prosentin osuudellaan Kanadan julkisen kehitysavun pääkohde. Tässä asiassa olisi yhteistyö hyvinkin mahdollista.

9. Kansainväliset ongelmat

9.1. Sisä- ja oikeusasiat

9.1.1. Komission tiedonannossa selitetään, että Euroopan unionin perustamissopimus ja nimenomaan sen VI osasto, joka käsittelee yhteistyötä sisä- ja oikeusasioissa, on herättänyt yhteistyöhalua muissa maissa, mm. Kanadassa. Asiat, jotka koskevat siirtolaisvirtoja ja turvapaikkaoikeutta, kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta, huumekauppaa ja rahanpesua, terrorismin vastaista taistelua ja laitonta siirtolaisvälitystä, voivat hyvin tulla yhteistyön kohteiksi.

9.1.2. Komitea yhtyy täysin näihin huolenaiheisiin. Se on kuitenkin vakuuttunut, että Atlantin ylittävä tehokas yhteistyö, joka on välttämätön näiden yleismaailmallisten haasteiden hoitamisessa, on mahdollista vain, mikäli vahvistetaan Euroopan unionin kykyä esittää yhtenäisiä kannanottoja näistä kysymyksistä. Tämän näkökulman käsittely kuuluu hallitusten välisen kokouksen yhteyteen.

9.2. Ympäristö

Komitea kannattaa yhteistyötä Kanadan kanssa ympäristönsuojelupolitiikassa, josta Kanadalla on huomattava kokemus. Yhteistoiminnan tuloksena Euroopan unioni ja Kanada voisivat edistää kansainvälisten sopimusten aikaansaamista ympäristönsuojeluasioissa. Kanada ja Euroopan unioni, päinvastoin kuin Yhdysvallat, suhtautuvat samoin esimerkiksi tuotteiden ympäristömerkintöihin. Tämä riittänee vuoropuhelun syventämisen ja yhteisten ratkaisujen etsimisen perusteluksi.

10. Kauppa, yhteistyö ja sijoittaminen

10.1. Monenkeskisyys

10.1.1. Komitea muistuttaa kannanotostaan monenkeskisyyden ja maailman kauppaliiton roolin lujittamisesta. Komitea toteaa ilahtuneena, että keskustelut Kanadan kanssa Uruguayn kierroksen aikana selvittämättä jääneistä kysymyksistä, kuten julkisista hankintamarkkinoista, suorista ulkomaisista sijoituksista sekä uusista kauppapoliittisista kysymyksistä, ovat käynnistyneet uudelleen.

10.2. Transatlanttinen ulottuvuus

10.2.1. Kanada on johtomiestensä suulla ilmaissut useaan otteeseen halunsa keskustella Atlantin ylittävän vapaakauppa-alueen avaamisesta tai jopa Euroopan unionin ja Kanadan välisen vapaakauppasopimuksen solmimisesta. Komitea toteaa, että näiden ehdotusten suurena ansiona on ollut asiaa koskevan yhteisen keskustelun käynnistäminen. Mutta komission tavoin komitea arvelee, että aloite on ennenaikainen, koska se saattaisi ensinnäkin osoittautua turmiolliseksi Uruguayn kierroksen tuloksien vahvistamiselle ja toiseksi sen toteuttaminen vaatisi liian suuria ponnistuksia. Toisaalta on pakko todeta, että Euroopan unionin ja Kanadan väliset kauppasuhteet ovat niukat ja jähmeät ja että Kanadan talous on voimakkaasti Pohjois-Amerikka -keskeistä, mitä asiaintilaa edes vapaakauppasopimus ei voisi muuttaa.

10.2.2. Ehdotetaan, että Kanada ja Euroopan unioni valmistelevat yhteisen tutkimuksen tavaroiden ja palvelusten kaupan helpottamisesta samoin kuin tulli- ja muiden kuin tullimuurien vähentämiseksi tai poistamiseksi. Komitea toivoo komission tiedottavan sille tutkimuksen etenemisestä sekä saaduista tuloksista. Tämän lisäksi komitea kehottaa tutkimaan keinoja kehittää ja helpottaa erityisesti pk-yrityksille suunnattuja investointeja. Komiteassa on kuitenkin herännyt kysymyksiä yhtäläisyyksistä tämän ja erään toisen samaa aihetta koskevan tutkimuksen välillä, joka EU:n on määrä toteuttaa Yhdysvaltojen kanssa. Komitea ihmettelee termin "uusi transatlanttinen kauppa" puuttumista Kanada-politiikan määrittelystä, sillä se on hyvin tärkeä osa Yhdysvaltojen kanssa päätettyä yhteistyötä. Komitea kehottaa jälleen kerran käyttämään perusteellista harkintaa luotaessa yhteistä strategiaa suhtautumisessa Naftan kolmeen jäsenmaahan.

10.3. Kahdenkeskinen kauppa

10.3.1. Euroopan unionin ja Kanadan väliset kahdenkeskiset kauppasuhteet ovat usein aiheuttaneet eripuraa, ja muutamat erimielisyydet voivat pahentua huomattaviksi riidoiksi. Vaikka useat näistä erimielisyyksistä ovat viime aikoina ratkenneet, riidan mahdollisuus on silti vielä olemassa. Täytyy todeta, että suuri osa erimielisyyksistä perustuu osapuolten erilaisiin käsityksiin ympäristönsuojelusta. Tämä pysyvä kompastuskivi ilmenee käsiteltäessä hylkeenpoikasten pyyntiä, kalastusta, metsäteollisuustuotteiden kauppaa ja myös ansarautojen käyttöä. Niinpä komitea kehottaa kiinnittämään nykyistä enemmän huomiota vuoropuhelun kehittämiseen ympäristökysymyksistä ja niiden vaikutuksista kauppasuhteisiin.

10.3.2. Komitea toteaa ilahtuneena, että komissio pyrkii estämään ongelmien uusiutumisen nykyistä tehokkaammalla erimielisyyksien oireiden analyysillä heti sellaisten ilmaantuessa. Komitea valittaa kuitenkin, että komission ehdotus tähtää vain nykyisten analyysimekanismien kehittämiseen, vaikka niiden tehokkuudesta ei ole aiemmin saatujen kokemusten perusteella takeita. Komitea on usein aiemmin suositellut "riitojen ehkäisyjärjestelmän" luomista. Toisaalta on huomattu, että suurin osa näistä kahdenkeskisistä riidoista on johtunut eurooppalaisten tai kanadalaisten eturyhmien toiminnasta ja siksi komitea ehdottaakin, että nämä eturyhmät ottaisivat osaa Atlannin ylittävään keskusteluun ja riitojen ehkäisyyn.

10.4. Yhteistyö säännösasioissa

10.4.1. Komitea yhtyy komission pyrkimykseen vilkastuttaa kanssakäymistä yhteistyöllä säännösasioissa.

10.4.2. Komitea suosittaa solmimaan mahdollisimman pian sopimuksen standardien molemminpuolisesta tunnustamisesta ja yhdenmukaisuuden arvioinnista (jolloin kyseeseen tulevat sertifiointiin ja tekniseen tarkastukseen liittyvät menettelyt). Komitea tähdentää muutoinkin kannattavansa kansainvälisten standardien mahdollisimman laajaa soveltamista. On tärkeää, että standardien laatimiseen ottavat osaa kaikki asianomaiset eturyhmät.

10.4.3. Sopimusneuvotteluja käydään parhaillaan kilpailupolitiikan ja tulliyhteistyön sopimusten aikaan saamiseksi. Lisäksi komitea edellyttää yhteistyön lisäämistä rahamarkkinoiden palvelujen helpottamiseksi.

10.4.4. Tällaista tehostettua sääntely-yhteistyötä tulisi laajentaa kuulemalla eturyhmiä, joita kyseinen sääntelypolitiikka koskee. Kuuleminen ei saisi rajoittua vain kaupallisiin eturyhmiin vaan sen tulisi ulottua ammattijärjestöihin, kuluttajayhdistyksiin ja muihin kansalaisjärjestöihin.

10.5. Yhteistyö työllisyys- ja sosiaalipolitiikan aloilla

10.5.1. Yhteisten etujen korostaminen työllisyys- ja sosiaalipolitiikan aloilla on Kanadan kanssa kehitettävien suhteiden kantava päämäärä. Kokemusten vertailu työttömyyden vähentämisestä ja työpaikkojen luomisesta, uuden teknologian suhteesta työelämään, ammattikoulutuksesta ja elinikäisestä oppimisesta, kansanterveydestä tai sosiaalietujen puolustamisesta voisi olla hyvin hedelmällistä. Nämä ongelmat ovat hyvin samantyyppisiä niin Kanadassa kuin Euroopan unionin maissa.

10.5.2. Tätä taustaa vasten komitea suositteleekin, että vuoropuhelua käytäisiin myös kansalais- eikä vain virkamiestasolla. Komitean huomattavaan alan kokemukseen vedoten siitä voisi olla apua vuoropuhelussa, jolla pyritään keskinäisen ymmärtämyksen parantamiseen ja ratkaisun löytämiseen mahdollisuuksien mukaan.

11. Vuoropuhelun syventäminen ja laajentaminen

11.1. Komission strategian viimeinen osa koostuu Atlantin ylittävän vuoropuhelun laajentamisesta uusiin ryhmiin liike-elämän ja kansalaisyhteiskunnan piirissä, ja se käsittelee sellaisia uusia asioita kuin koulutus, kulttuuri ja tieteet. Mainitsemattakin on selvää, että komitea yhtyy näihin päämääriin. Se totesi jo lausunnossaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltain suhteista:

"Liike-elämän kanssakäymisestä juontuva taloudellisten ja yhteiskunnallisten eturyhmien välinen yhteistyö laajentaisi vuoropuhelua, johon tähän asti on osallistunut varsin pieni poliittisten ja turvallisuuspoliittisten asiantuntijaryhmien joukko."

11.2. Niinpä komitea ehdottaa, että yritysten välillä aloitetaan vuoropuhelu Yhdysvaltain kanssa tehdyn mallin mukaisesti. Komitea hyväksyy mielihyvin hiljattain sovitussa kahdenvälisessä sopimuksessa yhteistyön kehityskohteiksi tulevat ajankohtaisaiheet tietoyhteiskunnasta ja multimediatekniikan käytöstä opetuksessa ja kulttuurin parissa.

11.3. Komitea toivottaa tervetulleeksi ehdotuksen, jonka tarkoituksena on aluepolitiikan ongelmien yhteinen tutkiminen, sillä tälläkin rintamalla Euroopan unioni ja Kanada ovat samantyyppisten haasteiden edessä.

11.4. Komitea suosittelee muutoinkin korkeakouluopintojen ja aikuiskoulutuksen alalla hiljattain solmitun sopimuksen luomien yhteistyöjärjestelyiden täysimittaista hyväksikäyttöä, mutta arvelee osanottoehtojen olevan liian rajoittavat (laitosten täytyy edustaa kahta jäsenvaltiota ja kahta eri osavaltiota). Komitea toivoo muutoinkin opintojen ja korkeakoulututkintojen keskinäisen tunnustamisprosessin nopeuttamista.

11.5. Komitea kehottaa Atlantin molemmilla puolilla toimivia eturyhmiä ottamaan osaa Euroopan unionin ja Kanadan väliseen laajennettuun vuoropuheluun. Jotta kahdenkeskiseen vuoropuheluun osallistuminen olisi mahdollisimman täydellistä, mukaan pitäisi saada edustajat työntekijöiden, maatalouden, kuluttajien ja luonnonsuojelijoiden piiristä. Rakentavaa vuoropuhelua voitaisiin käydä esimerkiksi:

raha- ja talouspolitiikan ongelmista,

pysyvän kehitysavun kannatuksesta, julkisesta kehitysavusta ja Afrikan tilanteesta,

kokemuksien vertailusta työpaikkojen luomisen, ammattikoulutuksen, terveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen alalla,

ympäristönsuojelupolitiikan sekä kaupan ja ympäristön välisten suhteiden tutkimisesta,

kuluttajasuojan ja -valistuksen kehittämisestä,

maatalouspolitiikan eroista, avustusten yhteisestä vähentämisestä, maatalouden annista ympäristön suojelulle,

aluepolitiikan vertailusta,

kansalaisjärjestöjen uudistusaloitteista sekä kansanfoorumien järjestämistavoista ja -paikoista,

kulttuurivaihdosta ja nuorten välisten yhteyksien kehittämisestä.

11.6. Kanadalaisen kansalaisyhteiskunnan elinvoimaisuuden ja vuoropuhelun laajentamisajatuksen Kanadassa saaman hyvän vastaanoton huomioon ottaen komitea suosittaa sellaisen vuosittaisen tapaamisen järjestämistä, jossa jatkettaisiin keskustelua yllämainituista aiheista. Tällaiset säännölliset kokoukset edistäisivät yhteisymmärrystä ja toimisivat riitoja ehkäisevästi. Ne saisivat kansalaisyhteiskunnan ja väestöpiirit kiinnostumaan Atlannin ylittävästä vuoropuhelusta, joka liian usein jää asiantuntijaryhmien asiaksi. Komitea toivoo, että Euroopan unionin ja Kanadan yhteinen toimintasuunnitelma rohkaisee jatkamaan tällä tiellä.

Bryssel, 27. marraskuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Seuraava muutosehdotus, joka sai yli neljäsosan äänistä, hylättiin keskustelussa:

Kohta 7.5

Korvataan kohta seuraavalla tekstillä:

"Tarpeellinen tiukka linja suhteessa kansainvälisiin periaatteisiin ja sääntöihin merkitsee joka tapauksessa, että toimintasuunnitelman aikaansaaminen ei poista välttämätöntä tarvetta ratkaista epänormaali tilanne, joka on syntynyt Kanadan jätettyä ratifioimatta vuonna 1992 allekirjoittamansa kalastussopimuksen; sopimuksessa sovittiin Kanadan satamien avaamisesta unionin kalastusaluksille, Kanadan ja Euroopan unionin välisten yhteisyritysten perustamisesta ja saalisylijäämien käyttöoikeudesta. Toimintasuunnitelma olisi merkittävä edistysaskel normalisoitaessa Euroopan unionin ja Kanadan suhteita, joissa kalastukseen liittyvät näkökohdat ovat keskeisen tärkeitä, ja siirtäisi syrjään tämän merkitsemättä asian aliarvioimista millään lailla riita-asian, jota parhaillaan ratkotaan Kansainvälisessä tuomioistuimessa sovittelumenettelyä käyttäen."

Perustelu

Vaikka ehdotukseni sisältö on pohjimmiltaan sama kuin alkuperäisen tekstin, se on uskoakseni konkreettisempi ja ytimekkäämpi.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 31, ei-ääniä: 50, tyhjiä: 19.