Standardin EN 308 6.4 kohtaan sisältyvän vaatimuksen mukaan ”– – Mittaustason suurin sallittu poikkeama on 0,05 (t22–t21)”. Tätä vaatimusta ei voida täyttää, kun mittaus tehdään koneen sisällä, eikä sitä tarvitse näin ollen noudattaa.

Lämpötilan mittauspisteiden on oltava säteilysuojattuja.

Mittaamisessa ja testaamisessa käytettävä ilmavirta on muihin kuin asuinrakennuksiin tarkoitetun ilmanvaihtokoneen nimellisilmavirta, joka kulkee lämmönsiirtimien läpi (ilman uudelleenkiertoa tai ohivuotoa, tavallisesti suunnitelluissa talviolosuhteissa).

Puhaltimet ovat toiminnassa, ja puhaltimen/moottorin tuottama lämpö on otettava huomioon suhteiden laskennassa.

Jos mahdollista, lämpötila-antureiden on oltava sijoitettu standardin EN 13053 mukaisesti. Jos antureita ei ole mahdollista sijoittaa koneen sisälle ja puhaltimen ja lämmöntalteenottojärjestelmän väliin, mahdollisia testimenettelyjä on kaksi.

Asetuksessa 1253/2014 säädetään, että sisä- ja ulkolämpötilan eron on oltava 20 kelviniä. Tästä syystä voidaan käyttää vain standardia EN 308 / EN 13053.

Standardissa ISO 16494 kuvataan testimenettely lämmöntalteenottojärjestelmällä varustetulle ilmankäsittelykoneelle. Siinä määritetään erityisiä vaatimuksia staattiselle paineelle imu- ja paineaukoissa ja puhaltimen asetuksille. Testijärjestely on sama kuin standardeissa EN 13141-7 ja EN 308. Siinä viitataan ilmavirran mittausmenetelmän osalta standardeihin EN ISO 5801, ISO 3966 ja EN ISO 5167-1.

Standardin EN 13053 liitteessä A3 kuvataan, miten lämpötila-anturit on sijoitettava koneen sisälle ja puhaltimen ja lämmöntalteenottojärjestelmän väliin.

Standardissa EN 13053 (6.5 kohta ja liite A) viitataan standardiin EN 308 testijärjestelyn ja -menettelyn osalta. Ainoana poikkeuksena on lämpötila-anturien sijoittaminen koneeseen.

Ilmoitettu qnom-arvo (tietovaatimus) on sekä tulo- että poistoilmavirran summa jaettuna kahdella.

Voidaan mitata myös standardien EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8, - 11 konetyypin mukaan ja standardin EN ISO 5801 mukaisesti. Standardi EN 13141 koskee ensisijaisesti asuinrakennusten ilmanvaihtoa mutta on yksityiskohtaisempi, ja sitä voidaan käyttää niillä aloilla, joilla standardin EN 13053 mukaisia menettelyjä ei ole vielä määritetty.

Tarkempi kuvaus sisältyy tämän asiakirjan 3 lukuun ja DTI:n asiakirjaan ”Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint”.

On suositeltavaa, että valmistaja kuvaa koneen kummallekin puolelle sovellettavan paineen jakautumisen, koska koneen suorituskyky voi muuttua paineen jakautumisen mukaan.

Kanavassa (mittauskanavissa) mitattava paine ja sallittu poikkeama on suunniteltava ja testattava standardin EN ISO 5801 mukaisesti niin kauan kuin sitä sovelletaan.

Ulkoinen nimellispaine on tuloilmavirran ja poistoilmavirran välinen paineenkorotus. Kaksi-ilmavirtaisten ilmanvaihtokoneiden tapauksessa se käsittää molemmat ilmavirrat.

Kanavaliitäntäisten ilmanvaihtokoneiden osalta paine on mitattava toisiinsa liitetyissä kanavissa, jotta käyttäjät saavat yhtenäiset paine- ja virtausarvot.

Ulkoinen paine on oltava määritetty suunniteltujen paineolosuhteiden mukaiseksi. On suositeltavaa, että sisäinen paine otetaan huomioon ja että vuotojen välttämiseksi välittömästi lämmöntalteenottojärjestelmää seuraavassa tuloilma-osassa on suurempi paine kuin välittömästi lämmöntalteenottojärjestelmää edeltävässä poistoilma-osassa.

Yleisesti ottaen kaksi-ilmavirtaisten ilmanvaihtokoneiden osalta testi kuvataan standardissa EN 13141-7 (6.2.2 kohta) (ja muissa 13141-sarjan standardeissa konetyypin mukaan). Testi on tehtävä kaikissa neljässä kanavassa. Standardissa EN 13141-7 viitataan standardiin EN 13141-4 (5.2.2 kohta), jossa määritellään kanavien asentaminen.

Voidaan mitata myös standardien EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8, - 11 konetyypin mukaan ja standardin EN ISO 5801 mukaisesti. Standardi EN 13141 koskee ensisijaisesti asuinrakennusten ilmanvaihtoa mutta on yksityiskohtaisempi, ja sitä voidaan käyttää niillä aloilla, joilla standardin EN 13053 mukaisia menettelyjä ei ole vielä määritetty.

Sähkön nimellisottoteho (P) on ilmaistava kilowatteina (kW) ja SFPint muodossa W/m3/s.

Sähkön nimellisottoteho voidaan myös mitata standardien EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8, - 11 konetyypin mukaan ja standardin EN ISO 5801 mukaisesti. EN 13141 -sarja koskee ensisijaisesti asuinrakennusten ilmanvaihtoa mutta on yksityiskohtaisempi joidenkin tuotetyyppien osalta, ja sitä voidaan käyttää niillä aloilla, joilla standardin EN 13053 mukaisia menettelyjä ei ole vielä määritetty. Siinä tapauksessa käytä EN 13141 -sarjan menetelmää ja standardin EN 13053/ EN ISO 5801 mukaista mittausperiaatetta.

Standardissa EN 13053 kuvataan, että sähköteho, -jännite ja -virta on mitattava, mutta siinä ei viitata mihinkään standardeihin eikä kuvata mitään menetelmiä (taulukko 2). Siinä viitataan testimenetelmän osalta yleisesti standardiin EN ISO 5801 (5.2.2 kohta).

Katso DTI:n asiakirjaan sisältyvä kuvaus. Yksi-ilmavirtaisten muiden kuin asuinrakennuksiin tarkoitettujen ilmanvaihtokoneiden, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi suodattimen kanssa, ilmoitetun SFPint-arvon on oltava ”ei sovelleta”.

”Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint”

Katso mittaamisen ja laskemisen osalta kuvaus DTI:n asiakirjassa ”Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint”.

Pinta-ala on koneen vapaa tila suodattimen tai puhaltimen kohdalla. Ilmoitettu arvo on tuloilman tai poistoilman suurin nopeus.

Käytä ilmavirran ja nopeuden mittaamiseen standardia EN 13053 ja EN ISO 5801. Nopeuden laskennassa käytettävän pinta-alan mittauksessa epävarmuus on +/-3 %.

Muihin kuin asuinrakennuksiin tarkoitetun ilmanvaihtokoneen tulo- ja poistoilmavirran häviöt on sisällytettävä ”ilmanvaihtokomponenttien sisäiseen painehäviöön (Δps, int)”. Jos kanavaliitäntäisessä ilmankäsittelykoneessa on täysikokoiset aukot (kanavajärjestelmien sisäinen poikkileikkaus on sama kuin muihin kuin asuinrakennuksiin tarkoitetun ilmanvaihtokoneen poikkileikkaus), sen sisä- ja poistoilma-aukoissa ei esiinny lisäpainehäviöitä.

”Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint”

Puhaltimen hyötysuhde (ηfan)

CEN

Ulkoinen – standardi EN ISO 5801 (yksi-ilmavirtaiset ilmanvaihtokoneet, joissa ei ole suodatinta/lisäkomponentteja) Sisäinen – Yksikään asiaa koskeva standardi ei ole tarkoituksenmukainen.