[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 10.1.2006 KOM(2006) 3 lopullinen KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE eräiden kolmansien maiden kanssa toteutettavista vastavuoroisista viisumivapausjärjestelyistä luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta vastavuoroisuusmekanismin osalta 2 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 851/2005 2 artiklan mukaisesti SISÄLLYSLUETTELO I. Johdanto 3 II. uuden vastavuoroisuusmekanismin toteuttaminen: 3 III. uuden vastavuoroisuusmekanismin tulokset 5 1. Ne kolmannet maat, joiden kanssa on saavutettu myönteisiä tuloksia: 5 1.1. Costa Rica 5 1.2. Nicaragua 5 1.3. Panama 6 1.4. Venezuela 6 1.5. Brasilia 7 2. Ne kolmannet maat, joiden kanssa viisumien vastavuoroisuuteen liittyvät ongelmat on periaatteessa jo ratkaistu, mutta joissa tarvitaan vielä täytäntöönpano- ja/tai tarkistustoimia 7 2.1. Brunei 7 2.2. Malesia 8 2.3. Singapore 8 2.4. Uruguay 9 3. Kolme kolmatta maata, joiden kanssa viisumimenettelyn vastavuoroisuuden toteutuminen on vielä varsin kaukana 9 3.1. Australia 9 3.2. Yhdysvallat 11 3.3. Kanada 14 Annex 1A 17 Annex 1B 18 Annex 2 20 I. JOHDANTO EU:n yhteisen viisumipolitiikan keskeinen väline on 15 päivänä maaliskuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001 luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään (asetuksen liite I), ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske[1] (asetuksen liite II). Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001 ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä Irlantia. Sen sijaan vastavuoroisuusmekanismi ja siten myös tämä kertomus kattaa kaikki muut jäsenvaltiot, myös ne jotka liittyivät EU:hun 1. toukokuuta 2004, sekä Islannin ja Norjan, joita asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo siksi, että ne ovat liittyneet Schengenin säännöstöön. Asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta 2 päivänä kesäkuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 851/2005 sisältää uuden vastavuoroisuusmekanismin[2], jonka tarkoituksena on luoda vastavuoroinen viisumikohtelu sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka edelleen vaativat EU:n jäsenvaltioiden kansalaisilta viisumin alle 90 vuorokauden oleskelua varten, vaikka kyseiset jäsenvaltiot eivät sovella tällaista viisumipakkoa näiden kolmansien maiden kansalaisiin. Uutta vastavuoroisuusmekanismia toteutetaan seuraavasti: - Jäsenvaltioita pyydettiin ilmoittamaan kaikista tilanteista, joista vastavuoroisuus puuttuu, 24. heinäkuuta 2005 mennessä, ja ilmoitukset on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 11. lokakuuta 2005. - Ilmoitusten julkaisemisen jälkeen komission oli määrä toteuttaa jäsenvaltioiden kuulemisen pohjalta välittömiä toimenpiteitä viisumivapaan matkustusoikeuden palauttamiseksi niiden kolmansien maiden viranomaisten kanssa, jotka eivät noudata vastavuoroisuutta. - Komission on esitettävä neuvostolle asiaa koskeva kertomus viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen, kun ilmoitukset on julkaistu virallisessa lehdessä, sekä mahdolliset ehdotukset viisumipakon väliaikaisesta käyttöönotosta asianomaisten kolmansien maiden kansalaisten osalta. Tässä kertomuksessa esitetään mainittuihin tietoihin perustuva asiaintila. Lisäksi neuvoston ja komission yhteisessä lausumassa (EUVL C 172, 12.7.2005, s. 1) viitataan mahdollisuuteen soveltaa kyseisiin kolmansiin maihin muita väliaikaisia toimenpiteitä erityisesti politiikan, talouden ja kaupan alalla. II. UUDEN VASTAVUOROISUUSMEKANISMIN TOTEUTTAMINEN: Vastavuoroisuuden puuttumisesta ilmoittivat uuden asetuksen tullessa voimaan (24. kesäkuuta 2005) seuraavat 18 jäsenvaltiota: Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Kreikka, Italia, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Itävalta, Puola, Portugali, Slovenia, Slovakia, Suomi ja Ruotsi. Myös Islanti ja Norja ovat ilmoittaneet vastavuoroisuuden puuttumisesta[3]. Ensimmäiset ilmoitukset julkaistiin virallisessa lehdessä 11. lokakuuta 2005[4]. Tästä julkaisupäivästä alkoi 90 päivän määräaika, jonka kuluessa komission oli määrä toteuttaa toimenpiteitä asianomaisten kolmansien maiden viranomaisten kanssa, jotta ne poistaisivat viisumipakon tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaisilta, ja laatia asiasta kertomus neuvostolle. Useat jäsenvaltiot eivät kuitenkaan toimittaneet ilmoituksiaan määräaikaan mennessä, minkä vuoksi ne julkaistiin myöhemmin (Tanskan, Itävallan ja Ruotsin ilmoitukset 10.11.2005[5] ja Islannin ja Norjan ilmoitukset[6] 8.12.2005[7]). Ilmoitettujen tapausten määrän perusteella on todettava, että vastavuoroisuuden puuttuminen on nyt huomattavasti harvinaisempaa kuin heti EU:n viime laajentumisen jälkeen. Komission keräämien epävirallisten tietojen mukaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteessä II mainituista 33 maasta 22 vaati viisumin yhden tai useamman uuden jäsenvaltion kansalaisilta. Kaiken kaikkiaan 1. toukokuuta 2004 vastavuoroisuus ei toteutunut uusien jäsenvaltioiden kohdalla 112 tapauksessa (ks. liite 1 A). Uuden vastavuoroisuusmekanismin yhteydessä käyttöön otettu ilmoitusjärjestelmä osoittaa, että vastavuoroisuuden puuttumiseen liittyvät tapaukset ovat laajentumisen jälkeen huomattavasti vähentyneet (ks. liite 1 B). Nyt ilmoitukset koskivat vain 13:a kolmatta maata, ja niistä 5 mainitaan muista kuin viisumipakkoon liittyvistä syistä. Kaiken kaikkiaan näiden 13 maan osalta ilmoitettiin 75 tapausta, joista 18 koski viisumivapaan oleskelun keston rajoittamista (alle 90 vuorokautta) ja 4 rajanylityksen tai lyhytaikaisen oleskelun yhteydessä sovellettavia erityisiä muodollisuuksia. Tilanteen paraneminen on komission ja jäsenvaltioiden 1. toukokuuta 2004 jälkeen toteuttamien diplomaattisten toimien ansiota. Tämä osoittaa, että vuoropuhelusta ja kyseisten kolmansien maiden kanssa solmittavista diplomaattiyhteyksistä muodostuva menetelmä, johon uusi vastavuoroisuusmekanismi perustuu, on ollut tuloksellinen. Komissio vastasi ilmoituksiin lähettämällä jäsenvaltioille sekä Islannille ja Norjalle kirjeen, jossa se kehotti niitä toimittamaan lisätietoja vastavuoroisuuden puuttumisesta ja varsinkin mahdollisista syistä, joiden vuoksi yksipuolinen viisumipakko kenties on otettu käyttöön, ja kertomaan kahdenvälisistä toimista, joiden avulla tilannetta on pyritty korjaamaan. Saamiensa tietojen perusteella komissio pyysi jäsenvaltioilta tarvittaessa tarkempia tietoja epäselvyyksien selvittämiseksi. Komissio on tiedottanut neuvostolle säännöllisesti tilanteen kehittymisestä. Ilmoitusten ja jäsenvaltioilta sekä Islannilta ja Norjalta saamiensa tietojen pohjalta komissio on esittänyt asianomaisille kolmansille maille verbaalinootteja ja järjestänyt niiden viranomaisten kanssa kahdenvälisiä kokouksia. III. UUDEN VASTAVUOROISUUSMEKANISMIN TULOKSET Edellä mainittujen, kolmansien maiden viranomaisten kanssa luotujen yhteyksien pohjalta komissio jaottelee kolmannet maat neuvottelutulosten perusteella kolmeen ryhmään seuraavasti[8]: NE KOLMANNET MAAT, JOIDEN KANSSA ON SAAVUTETTU MYÖNTEISIÄ TULOKSIA: Costa Rica Ilmoitukset : Viro ja Slovakia (viisumivapaus rajattu 30 vuorokauden oleskeluun). Costa Rican viranomaiset toimittivat komissiolle 22. marraskuuta 2005 päivitetyt ”yleiset säännöt viisumien myöntämisestä ulkomaalaisille”. Sääntöjen mukaan Slovakian ja Viron kansalaiset voivat oleskella Costa Ricassa viisumivapaasti enintään 90 vuorokautta. Tarkistaessaan näitä yleisiä sääntöjä komissio havaitsi, että Islanti on ainoa Schengen-valtio, jota ei mainita luettelossa maista, joiden kansalaisilta ei vaadita viisumia silloin kun oleskelu kestää enintään 90 vuorokautta. Komissio mainitsi asiasta Costa Rican viranomaisille ja sai kuulla, että myös Islanti on tarkoitus lisätä luetteloon lähiaikoina. Edellä mainittuja ”yleisiä sääntöjä” on ilmoitettu tarkistettavan vastaavasti. Arviointi Komissio katsoo Costa Rican viranomaisten antamien tietojen perusteella, että kaikkien jäsenvaltioiden ja Norjan – lähiaikoina siis myös Islannin – kansalaiset on vapautettu viisumipakosta. Nicaragua Ilmoitukset : Latvia (maahantulon yhteydessä on hankittava turistikortti), Itävalta (viisumivapaus koskee enintään kuukauden kestävää oleskelua) ja Islanti (viisumipakko). Nicaraguan viranomaiset tiedottivat komissiolle 5. syyskuuta 2005 voimaan tulleesta kansallisesta säädöksestä ( Decreto Presidencial n°57-2005) , jonka mukaan viisumipakosta vapautetaan muun muassa kaikki EU:n jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaiset, kun oleskelu kestää enintään 90 vuorokautta. Kaikkien viisumipakosta vapautettujen maiden kansalaisten on maksettava vero ja heille annetaan turistikortti maahantulon yhteydessä. Arviointi Nicaraguan viranomaisten antamien tietojen perusteella kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan valtioiden kansalaiset on vapautettu viisumipakosta. Panama Ilmoitukset : Viro, Malta, Slovakia, Islanti ja Norja (viisumipakko). Viro, Malta ja Slovakia ovat sittemmin ilmoittaneet komissiolle, että Panama on vapauttanut niiden kansalaiset viisumipakosta. Panaman viranomaiset vahvistavat, että Viron, Maltan ja Slovakian kansalaisilta ei enää vaadita viisumia Panaman alueelle tuloa varten. Komissiolle on myös toimitettu 10. kesäkuuta 2005 päivitetty luettelo maista ( clasificación migratoria ), jonka mukaan kaikkien EU:n jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaiset on vapautettu viisumipakosta. Arviointi Komissio katsoo Panaman viranomaisten antamien tietojen perusteella, että kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaiset on vapautettu viisumipakosta. Venezuela Ilmoitukset : Itävalta (viisumivapaus koskee enintään 60 vuorokautta kestävää oleskelua), Saksa (viisumi vaaditaan, kun maahantulo tapahtuu meritse tai maitse), Latvia ja Ruotsi (turistikortti vaaditaan). Venezuelan viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle maan ulkoministeriön (konsulisuhteiden pääosaston) laatiman asiakirjan, joka on yleisön nähtävillä ministeriön verkkosivuilla. Se sisältää luettelon maista, joiden kansalaisilta ei vaadita viisumia, jos oleskelu kestää alle 90 vuorokautta. Luettelossa mainitaan kaikki EU:n jäsenvaltiot sekä Islanti ja Norja. Kaikkien luettelossa mainittujen maiden kansalaisten on täytettävä turistikortti DEX-2 ennen maahantulotarkastusta tai sen yhteydessä. Kortti on kaksiosainen: toinen osa jää maahanmuuttoviranomaisille ja toinen palautetaan asianomaiselle henkilölle. Venezuelan viranomaiset aikovat pitää tämän toimenpiteen voimassa tilastojen laatimista varten. Komissio on saanut vahvistuksen siitä, että nykyisten viisumi- ja rajatarkastusjärjestelyjen mukaan ei enää tehdä eroa lentoteitse, maitse tai meritse saapuvien matkailijoiden välillä. Arviointi Komissio katsoo, että Venezuelan viranomaisten antamien tietojen perusteella kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaiset on vapautettu viisumipakosta. Venezuelaan tulon yhteydessä vaadittu turistikortti DEX-2 ei vastaa viisumipakkoa. Turistikortti vaaditaan kaikkien niiden maiden kansalaisilta, joilta ei vaadita viisumia Venezuelaan tulon yhteydessä. Kortti vastaa maihinnousukorttia tai maahantuloilmoitusta ja se myönnetään maksutta. Brasilia Ilmoitukset : Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Malta ja Itävalta (viisumipakko). Brasilian viranomaiset ovat jo ilmoittaneet ja virallisesti vahvistaneet poliittisen valmiutensa vapauttaa viisumipakosta niiden jäsenvaltioiden kansalaiset, joita se vielä koskee. Tätä varten Brasilian viranomaiset lähettivät komissiolle heinäkuussa 2005 luonnoksen Euroopan yhteisön kanssa tehtävästä sopimuksesta, jolla niiden jäsenvaltioiden kansalaiset, joilta vielä vaaditaan viisumi Brasiliaan tuloa varten, vapautetaan tästä vaatimuksesta. Sopimus ei vaikuta voimassa oleviin kahdenvälisiin sopimuksiin, joita Brasilia on tehnyt muiden jäsenvaltioiden kanssa. Brasilian viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että Brasilian perustuslain mukaan viisumipakosta vapauttaminen aiheuttaa verotulojen menetyksen ja edellyttää siksi parlamentin hyväksyntää. Tämän vuoksi asiasta on tehtävä kansainvälinen sopimus. Brasilia on myös ilmoittanut komissiolle poliittisista vaikeuksista, joita muiden jäsenvaltioiden kanssa tehtyjen, voimassa olevien kahdenvälisten sopimusten korvaaminen tai muuttaminen aiheuttaa. Arviointi Kun otetaan huomioon yhteisön yksinomainen toimivalta tällä alalla, EY:n ja Brasilian välillä ei ole mahdollista tehdä viisumivapaussopimusta, jota sovellettaisiin ainoastaan osaan jäsenvaltioista. Kun yhteisö käyttää ulkoista toimivaltaansa, se käyttää sitä koko yhteisön puolesta, ja sitä rajoittavat ainoastaan määräykset, joiden mukaan Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät osallistu tällaiseen toimintaan ( opt-out ). Koska Brasilian viranomaiset kuitenkin ovat poliittisesti sitoutuneet varmistamaan viisumivapauden osalta täyden vastavuoroisuuden kaikkien jäsenvaltioiden kanssa, on selvitettävä tarkemmin, miten nämä oikeudelliset ja poliittiset esteet voidaan voittaa. Komissio aikoo esittää neuvostolle suosituksen, jonka tarkoituksena on antaa neuvotteluohjeet viisumivapaussopimuksen neuvottelemiseksi Euroopan yhteisön ja Brasilian välillä. Sopimus kattaisi kaikki jäsenvaltiot ja korvaisi Brasilian ja jäsenvaltioiden välillä tehdyt voimassa olevat kahdenväliset viisumivapaussopimukset. NE KOLMANNET MAAT, JOIDEN KANSSA VIISUMIEN VASTAVUOROISUUTEEN LIITTYVÄT ONGELMAT ON PERIAATTEESSA JO RATKAISTU, MUTTA JOISSA TARVITAAN VIELÄ TÄYTÄNTÖÖNPANO- JA/TAI TARKISTUSTOIMIA Brunei Ilmoitukset : Tšekki, Viro, Latvia, Liettua, Malta, Portugali, Slovenia, Suomi ja Islanti (viisumipakko); Italia, Kypros, Unkari, Slovakia, Ruotsi ja Norja (viisumivapaan oleskelun kesto rajattu 14 vuorokauteen); Saksa, Kreikka ja Itävalta (viisumivapaan oleskelun kesto rajattu 30 vuorokauteen). Brunein viranomaiset ovat myöntäneet, että jäsenvaltioita kohdellaan teknisellä tasolla eri tavoin, ja ilmoittaneet, että toimivaltaiset viranomaiset tutkivat, miten kaikkien jäsenvaltioiden yhtäläinen kohtelu voitaisiin toteuttaa. Brunein viranomaiset kuitenkin korostivat, että vaikka Brunein kansalaisilla on oikeus oleskella jäsenvaltioiden alueella viisumivapaasti 90 vuorokauden ajan, Brunei on pieni valtio, eikä se myönnä yli 30 vuorokauden viisumivapaata oleskeluoikeutta edes aasialaisten naapurimaidensa kansalaisille (komission saamien tietojen mukaan Brunei on myöntänyt 90 vuorokauden viisumivapaan oleskelun vain yhden kolmannen maan, Yhdysvaltojen, kansalaisille). Arviointi Alle 90 vuorokauden viisumivapaan oleskelun ei voida katsoa takaavan täydellistä viisumien vastavuoroisuutta (vaikka kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisia koskee sama aikarajoitus), mutta Brunei on luvannut soveltaa kaikkiin EU:n kansalaisiin yhtä suotuisia edellytyksiä kuin lähimpien aasialaisten naapurivaltioiden kansalaisiin. Näin jäsenvaltioiden kansalaisille olisi taattu yhtäläinen kohtelu. Kun otetaan huomioon Brunein pienuus ja niiden EU:n kansalaisten vähäinen määrä, joita asia koskee, sekä Brunein suhtautuminen naapurimaiden kansalaisiin, olisi aiheellista keskustella jäsenvaltioiden kanssa siitä, riittäisikö enintään 30 vuorokauden viisumivapaa oleskelu kattamaan EU:n kansalaisten ammatilliset ja yksityiselämään liittyvät tarpeet. Brunein viranomaisten on joka tapauksessa vahvistettava, että ne myöntävät kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaisille viisumivapauden tällaista alle 90 vuorokauden oleskelua varten. Malesia Ilmoitukset : Viro, Kreikka ja Latvia (viisumivapaus rajattu alle 30 vuorokauden oleskeluun). Malesia on vakuuttanut komissiolle, ettei sen mukaan ole estettä pidentää viisumivapaan oleskelun kesto 90 vuorokauteen näiden kolmen jäsenvaltion sekä Portugalin osalta, joka myös näyttäisi olevan samassa tilanteessa. Malesian viranomaiset ovat ilmoittaneet tarkastelevansa asiaa ja antavansa virallisen vastauksen, jota ei kuitenkaan ole vielä saatu. Arviointi Malesian viranomaisilta saatujen lupaavien viestien perusteella komissio katsoo, että asiaa olisi seurattava, jotta voidaan varmistaa viisumivapausjärjestelyjen täysimääräinen vastavuoroisuus kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaisten osalta. Singapore Ilmoitus : Viro (viisumipakko, kun oleskelu kestää yli 30 vuorokautta). Singaporen viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että Singapore myöntää jäsenvaltioiden kansalaisille maahantulon yhteydessä luvan oleskella maassa 30 vuorokautta. Lupa merkitään passiin. Tämän jälkeen jäsenvaltioiden kansalainen voi hakea oleskelun pidennystä kahdesti, kummallakin kerralla 30 vuorokauden ajaksi. Pidennyksen hakeminen on helppoa ja maksutonta. Tätä menettelyä sovelletaan kaikkien niiden maiden kansalaisiin, jotka on vapautettu viisumipakosta. Singaporen viranomaiset ovat perustelleet menettelyä sillä, että Singaporella on maan suhteellisen pienen koon vuoksi oikeus tietää, miksi ulkomaalaiset haluavat jäädä sinne yli kuukauden ajaksi. Arviointi Komissio katsoo, että kun otetaan huomioon olosuhteet, joissa alkuperäinen viisumivapaus on rajattu 30 vuorokauteen (mm. kaikkien viisumipakosta vapautettujen yhtäläinen kohtelu, viisumin pidentämismenettelyn helppous ja maan koko), ja oikeasuhteisuuden periaate, asian käsittelyä ei ole tarpeen jatkaa. Uruguay Ilmoitus : Viro (viisumipakko). Uruguayn viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle suullisesti, ettei ole olemassa oikeudellista estettä viisumivapauden myöntämiseksi Viron kansalaisille. Vastavuoroisuuden toteuttava asetus on jo laadittu ja se hyväksyttäneen lähiaikoina. Arviointi Komissio katsoo Uruguayn viranomaisten toimittamien tietojen perusteella, että viisumien vastavuoroisuuden pitäisi toteutua pian kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Komissio ilmoittaa neuvostolle Uruguayn viranomaisten mainitseman asetuksen voimaantulosta. KOLME KOLMATTA MAATA, JOIDEN KANSSA VIISUMIMENETTELYN VASTAVUOROISUUDEN TOTEUTUMINEN ON VIELÄ VARSIN KAUKANA Australia, Kanada ja Yhdysvallat tarkastelevat tapauskohtaisesti kaikkien niiden jäsenvaltioiden tilannetta, jotka eivät tällä hetkellä kuulu viisumien vastavuoroisuuden piiriin, sovellettavan lainsäädännön ja muiden edellytysten nojalla. Vaikka on todettava, että asianomaisten jäsenvaltioiden on toteutettava tiettyjä toimenpiteitä täyttääkseen kyseiset edellytykset, on erittäin tärkeää, että kukin maa saa tietoonsa kattavat, täsmälliset ja mitattavissa olevat edellytykset, jotka sen on täytettävä voidakseen päästä viisumien vastavuoroisuutta koskevan järjestelyn piiriin. Australia Kaikkien ulkomaalaisten[9] on hankittava viisumi ennen Australiaan matkustamista. Viisumia on hakijan kansalaisuudesta riippuen haettava joko sähköisesti – Electronic Travel Authority -järjestelmän mukainen ns. ETA-viisumi tai e-viisumi (ks. lähemmin liite 2) – tai jättämällä hakemus diplomaattiedustustoon. Useiden maiden kansalaisilta vaaditaan lisäksi kauttakulkuviisumi, jos he matkustavat Australian kautta toiseen maahan. Australia vaatii ainoastaan ETA-viisumin 14 jäsenvaltion kansalaisilta (Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Luxemburg, Malta, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Suomi, Ruotsi) sekä Islannin ja Norjan kansalaisilta. E-viisumi vaaditaan 9 jäsenvaltion kansalaisilta (Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Puola, Slovenia ja Slovakia). Näiden 9 jäsenvaltion kansalaisilta, joilta vaaditaan e-viisumi, ei 1. marraskuuta 2005 alkaen ole enää vaadittu kauttakulkuviisumia. Australiaa koskevat ilmoitukset liittyivät siis kahteen eri vastavuoroisuuden puuttumista koskevaan syyhyn: seitsemän jäsenvaltion sekä Islannin ja Norjan ilmoitukset koskivat ETA-viisumia, ja yhdeksän muun jäsenvaltion ilmoitukset koskivat sitä, että niihin sovelletaan ETA-viisumia tiukempaa viisumipakkoa. E-viisumi on ollut em. 9 jäsenvaltion saatavilla 1. heinäkuuta 2004 alkaen (enintään kolmen kuukauden oleskelua varten, ja kaikille jäsenvaltioille 1. heinäkuuta 2005 alkaen enintään 12 kuukauden oleskelua varten). Kolmella niistä (Viro, Latvia ja Slovenia) on käytössään ns. itsepalvelujärjestely ( autogrant ). Australian viranomaiset korostavat, että toisin kuin Euroopan unionissa, niiden viisumipolitiikassa ei keskitytä kolme kuukautta kestävään lyhyeen oleskeluun, vaan pääpaino on enintään 12 kuukautta kestävässä oleskelussa, jota on pyritty helpottamaan suvaitsevin ja yksinkertaistetuin maahantuloa ja oleskelua koskevin edellytyksin. Tämä tarkoittaa mm. sitä, että enintään 12 kuukauden oleskeluun tarvittavaa viisumia on voinut heinäkuusta 2005 alkaen hakea Internetissä (kaikki jäsenvaltiot). Lisäksi on olemassa työlomajärjestely (11 jäsenvaltiota ja Norja), jonka ansiosta matkakassaa voi täydentää tekemällä tilapäistöitä, opiskelijoiden helpotetut viisumimenettelyt sekä yksinkertaistettu menettely, jossa voidaan myöntää sekä oleskelun että työskentelyn kattava yhdistetty lupa. Komission yksiköiden ja Australian viranomaisten välisissä virallisissa ja epävirallisissa yhteydenotoissa jälkimmäiset ovat korostaneet, että Australian yleinen viisumijärjestelmä on oikeasuhteinen ja kustannustehokas kun otetaan huomioon maan maantieteellinen sijainti ja turvallisuusnäkökohdat. Australia katsoo, että matkustajat on tarkastettava jo ennen lähtöä ainakin ETA-viisumin avulla, jotta voidaan välttää yhtäältä turvallisuusriskit (myös muiden matkustajien kannalta) ja toisaalta jotta voidaan välttää hankaluudet, joita matkustajille aiheutuisi, jos heiltä evättäisiin maahanpääsy pitkän matkan jälkeen. Australia korostaa, että se suhtautuu myönteisesti kymmenen uuden valtion liittymiseen EU:hun toukokuussa 2004 ja on helpottanut viisuminmyöntämismenettelyjä sen jälkeen. Australia perustelee jäsenvaltioiden kohtelussa esiintyviä eroavuuksia tarpeella säilyttää nykyinen lyhyitä oleskeluja koskeva e-viisumijärjestelmä yhdeksän jäsenvaltion osalta seuraavin syin: kolmen jäsenvaltion kansalaiset ovat enenevässä määrin jääneet maahan viisuminsa umpeuduttua sen jälkeen kun e-viisumi otettiin käyttöön heinäkuussa 2004; kolmessa uudessa jäsenvaltiossa ei ole online-järjestelmää, jonka avulla voitaisiin erottaa toisistaan EU:n jäsenvaltioiden kansalaisille ja muille kuin EU:n jäsenvaltioiden kansalaisille myönnetyt matkustusasiakirjat; kuudessa jäsenvaltiossa on esiintynyt runsaasti väärennettyjä todistusasiakirjoja; lisäksi Australia mainitsi useiden jäsenvaltioiden osalta viisumien peruuttamista ja epäämistä koskevat luvut. Kattavassa vastauksessaan komission verbaalinoottiin Australia korosti myös, että maa on sitoutunut jatkamaan menettelyjensä maakohtaista tarkistamista vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla: ”Australia tarkastelee edelleen aktiivisesti komission mainitsemia kysymyksiä, kuten viisumihakemusmaksua (Visa Application Charge, VAC), vaadittujen liiteasiakirjojen vähentämistä edelleen sekä muita sähköisen viisumimenettelyn kehittämistoimia, jotka edistävät edelleen matkustajaliikennettä Australian ja EU:n välillä. Mukautamme järjestelmiämme edelleen tämän tavoitteen toteuttamiseksi ja vakuutamme, että komissiolle ja jäsenvaltioille ilmoitetaan muutoksista säännöllisesti.” Australian viranomaiset ovat ilmoittaneet komission yksiköiden kanssa pidetyissä kokouksissa, että ne laativat yksinkertaistamistoimenpiteiden käyttöönotosta aikataulun. ”Australian hallitus on sitoutunut menettelyjensä jatkuvaan parantamiseen, ja näiden toimien yhteydessä on tarkasteltava myös mahdollisuutta laajentaa ETA-viisumimenettelyä niihin yhdeksään jäsenvaltioon, joihin sitä ei vielä sovelleta, ottaen huomioon nykyinen turvallisuustilanne.” Australian viranomaiset ovat todenneet, että viisumien vastavuoroisuus edellyttää hallituksessa laaja-alaista käsittelyä ja että sitä ryhdytään käsittelemään vuoden 2006 ensimmäisen puoliskon aikana. Arviointi On myönnettävä, että vaikka Australia pitää voimassa nykyisen viisumijärjestelmänsä, se on osoittanut olevansa halukas helpottamaan niiden jäsenvaltioiden kansalaisten maahanpääsyä, jotka eivät vielä kuulu ETA-järjestelmään. Lisäksi Australia on ilmoittanut aikovansa helpottaa maahanpääsy- ja oleskeluedellytyksiä yleensä myös yli kolme kuukautta kestävän oleskelun osalta. Tällaisia toimenpiteitä on jo toteutettu, mm. kauttakulkuviisumipakosta on luovuttu (yhdeksän jäsenvaltion osalta), ja käyttöön on otettu e-viisumi, johon joissain tapauksissa liittyy itsepalvelumahdollisuus. Näin ollen Australian viranomaisia olisi vaadittava ilmoittamaan selkeämmin ja läpinäkyvämmin viisumien myöntämisessä sovellettavat edellytykset, yksinkertaistamistoimenpiteiden tarkka toteuttamisaikataulu ja toimenpiteet, joiden avulla asianomaiset maat voisivat edistää asiansa käsittelyä. Komissio aikoo jatkaa vuoropuhelua Australian kanssa konkreettisiin tuloksiin pääsemiseksi. Australian viranomaisten kanssa olisi vielä selvitettävä eräitä asioita, kuten jäsenvaltioiden myöntämien erityyppisten passien erottaminen toisistaan sähköisissä järjestelmissä sekä eräiden e-viisumijärjestelmän ominaisuuksien tehottomuus, josta muutamat jäsenvaltiot ovat valittaneet. Komission kannalta tärkeintä on toteuttaa kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten yhtäläinen kohtelu siten, että tällä hetkellä e-viisumijärjestelmään kuuluvat maat siirretään ETA-järjestelmän piiriin. ETA-järjestelmän käsittelyä voidaan jatkaa myöhemmin – kyseessähän on viisumi eli ennen matkaa hankittava lupa, jonka saamiseksi ei kuitenkaan tarvitse tehdä viisumihakemusta. Australian myöntämät maahantulo- ja oleskeluedellytykset ovat yli kolme kuukautta kestävän oleskelun osalta kieltämättä matkailijoille suotuisat ja yksinkertaisemmat kuin EU:n vastaavat menettelyt. Yhdysvallat Kymmenen jäsenvaltiota (Tšekki, Viro, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola ja Slovakia) on ilmoittanut, että Yhdysvallat vaatii niiden kansalaisilta viisumin. Yhdysvaltojen viisumivapausohjelman[10] nojalla 27 maan kansalaiset voivat tulla Yhdysvaltoihin liike- tai lomamatkalle ilman, että heidän tarvitsee hankkia etukäteen viisumia Yhdysvaltain konsulaatista. Ohjelmaan osallistuvat maat on valinnut maan sisäisestä turvallisuudesta vastaava ministeri ulkoasiainministeriä kuultuaan. Edellytykset viisumivapausohjelmaan osallistumiselle on määritelty Yhdysvaltain lainsäädännössä[11] ja niistä esitetään yhteenveto liitteessä 2. Yhdysvallat korostaa, ”että kongressi on määritellyt edellytykset valtioiden hyväksymiselle Yhdysvaltain viisumivapausohjelmaan lainsäädännön nojalla … Jokaisen maan, joka haluaa osallistua viisumivapausohjelmaan, on täytettävä kaikki nämä edellytykset itsenäisesti. Voimassa olevien valintaperusteiden muuttaminen edellyttää kongressin hyväksyntää.” Ne EU:n jäsenvaltiot, jotka eivät vielä kuulu ohjelman piiriin, eivät täytä kaikkia sen valintaperusteita eikä niitä sen vuoksi voida hyväksyä ohjelmaan vielä lähitulevaisuudessa. Yhdysvallat ei pidä EU:n jäsenyyttä sinänsä riittävänä perusteena viisumivapausohjelmaan hyväksymiselle. Yhdysvaltain viranomaiset ovat johdonmukaisesti todenneet, että vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen kongressi ei ole ollut halukas väljentämään viisumivapausohjelman valintaperusteita. Yhdysvaltain viranomaiset ovat kuitenkin julkisesti myöntäneet, että olisi suotavaa saada uudet jäsenvaltiot ja Kreikka viisumivapausohjelman piiriin, jos maat vain täyttävät niille asetetut edellytykset. Presidentti Bush ehdotti tätä silmällä pitäen helmikuussa 2005 etenemissuunnitelmaa, jonka mukaan yhteiset pyrkimykset keskitettäisiin sen tavoitteen toteuttamiseksi, että nämä maat voisivat tulevaisuudessa osallistua viisumivapausohjelmaan. Yhdeksällä näistä kymmenestä EU:n jäsenvaltiosta on jo tällainen etenemissuunnitelma (poikkeuksena on Kypros). Kaikissa EU:n uusissa jäsenvaltioissa on nyt perustettu yhteiset konsulityöryhmät, jotka kokoontuvat säännöllisesti kehittämään etenemissuunnitelmaa ja edistämään tavoitteen toteuttamista. Etenemissuunnitelmat on laadittu kunkin maan erityisolosuhteiden mukaan, mutta niissä on myös seuraavia yhteisiä piirteitä: - Yhdysvallat suostuu tarkastelemaan viisumihakemusmenettelyä. - Laskelmista poistetaan kaikki vuotta 1989 edeltävät tapaukset, jotka koskevat viisumin umpeutumisen jälkeen maahan jääneitä henkilöitä. - Asianomaisen maan on täytettävä Yhdysvaltain lainsäädännössä asetetut yksityiskohtaiset tekniset vaatimukset (esim. viisumin umpeutumisen jälkeen maahan jäävien lukumäärä ja muiden kuin maahanmuuttoviisumien hylkäämisprosentti, biometrisiä tunnisteita koskevat vaatimukset, kadonneista ja varastetuista passeista ilmoittaminen jne.). - Maiden on järjestettävä tiedotuskampanjoita, joiden avulla lisätään suuren yleisön tietoisuutta Yhdysvaltoihin matkustamiseen liittyvistä vaatimuksista ja velvollisuuksista. Yhdysvallat on myöntänyt, että nykyiset etenemissuunnitelmat eivät ole kattavia (ne eivät esimerkiksi kata kaikkia niitä edellytyksiä, joiden perusteella päätetään maan soveltuvuudesta viisumivapausohjelmaan) ja että jotkut valintaperusteet ovat suurelta osin subjektiivisia. Lisäksi osa niistä tilastotiedoista, joiden avulla edellytysten täyttymistä mitataan (esim. viisumin umpeutumisen jälkeen maahan jääneet henkilöt), on puutteellisia. EU on halunnut käsitellä viisumien vastavuoroisuuteen liittyviä kysymyksiä kaikilla EU:n ja Yhdysvaltojen välisten kokousten eri tasoilla, myös huippukokouksissa. Asiaa käsiteltiin myös 18. lokakuuta 2005, kun puheenjohtaja Barroso ja presidentti Bush tapasivat Washingtonissa. Kirjallisessa vastauksessaan komission verbaalinoottiin Yhdysvaltain viranomaiset myönsivät, että kysymys on EU:n ja Yhdysvaltain suhteiden kannalta tärkeä, tunnustivat yhteisöön liittyvät näkökohdat ja lupasivat toimittaa komissiolle neljännesvuosittain tiedot viisumivapausohjelmaa koskevien etenemissuunnitelmien edistymisestä. Yhdysvallat kuitenkin korostaa edelleen, että se ”arvioi kunkin maan edistymistä viisumivapausohjelman edellytysten täyttämisessä tapauskohtaisesti, kuten lainsäädännössä edellytetään”. Verbaalinootin virallisen seurannan yhteydessä komission edustajat tapasivat marraskuussa Yhdysvaltain johtavia viranomaisia Washingtonissa ja selittivät näille muutetun vastavuoroisuusmekanismin luonnetta sekä vaativat jatkamaan vastavuoroisuuden puuttumiseen liittyvien ongelmien selvittämistä. Komission virkamiehille oli niin ikään hyötyä tapaamisesta kymmenen edelleen viisumivapausohjelman ulkopuolella olevan jäsenvaltion Washingtonin-edustajien kanssa. Tässä yhteydessä tutkittiin mahdollisuuksia noudattaa yhtenäisempää ja johdonmukaisempaa lähestymistapaa yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi. Arviointi Komissio katsoo, että Yhdysvallat on sitoutunut viisumivapausohjelman etenemissuunnitelmien kehittämiseen korkeimmalla poliittisella tasolla. Kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden reaktiot ja Yhdysvaltojen viisumipolitiikkaan liittyvät tosiseikat, komissio katsoo, että viisumivapausohjelmaan liittyvät etenemissuunnitelmat ovat sopiva keino varmistaa, että viisumivapaus laajenee keskipitkällä välillä koskemaan kaikkia EU:n kansalaisia, ja komissio on siksi valmis noudattamaan tätä toimintatapaa. Jotta menettely olisi mahdollisimman tehokas, tavoitteet on kuitenkin asetettava ja niiden toteutumista on seurattava täsmällisemmin ja johdonmukaisemmin. Yhdysvaltain hallintoelimet ovat hyväksyneet tämän näkemyksen marraskuussa 2005 hyväksytyn EU:n ja Yhdysvaltain yhteisen työohjelman puitteissa. Työohjelman tarkoituksena on kesäkuussa 2005 pidetyn EU:n ja Yhdysvaltain huippukokouksen taloudellisen aloitteen täytäntöönpano. Yhtenä tavoitteena on ”laatia selkeät ja kattavat maakohtaiset etenemissuunnitelmat kaikille edelleen viisumivapausohjelman ulkopuolella oleville EU:n jäsenvaltioille, jotta ne voivat täyttää ohjelmaan liittymiselle asetetut edellytykset”. Tätä varten ”kaikille viisumivapausohjelmaan kuulumattomille EU:n jäsenvaltioille on laadittava kattava ja yksityiskohtainen etenemissuunnitelma, joka käsittää sekä lakisääteiset että muut edellytykset ja niitä koskevat arviointiperusteet,” ja ”viisumivapausohjelman piiriin pyrkivien EU:n jäsenvaltioiden on yhteistoimin pyrittävä edistämään viisumivapauden saavuttamista ja hiottava konsuliasioiden komiteoissa maakohtaisia etenemissuunnitelmiaan ja tulosten mittaamisessa käytettäviä keinoja”. Yhdysvallat ei toistaiseksi ole osoittanut kiinnostusta väliaikaisten helpotusten myöntämiseen, esimerkiksi viisumimaksusta luopumiseen. Yhdysvaltoja olisi kuitenkin edelleen painostettava yksinkertaistamaan viisumihakemusmenettelyä edes joiltakin osin. Kanada Seitsemän jäsenvaltiota (Tšekki, Viro, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia) on ilmoittanut, että Kanada vaatii niiden kansalaisilta viisumin. Kanadan viranomaiset suhtautuvat EU:n jäsenvaltioiden viisumipakon poistamiseen samaan tapaan kuin Yhdysvaltain viranomaiset. Kanada arvioi viisumivapauden edellytyksiä maakohtaisesti eikä myönnä ryhmäpoikkeuksia pelkästään EU:n jäsenyyden perusteella. Kanadassa viisumivapauden myöntämiselle ei ole määritelty selkeitä lakisääteisiä edellytyksiä. Kanadan viranomaiset toteavat komission verbaalinoottiin 13. joulukuuta 2005 antamassaan vastauksessa, että ”Kanadassa viisumihakemukset tutkitaan hallinnollisessa menettelyssä, joka perustuu tietyn maan kansalaisten maahantuloon liittyvien riskien ja etujen objektiiviseen arviointiin.” Arviointiperusteet esitetään liitteessä 2. Kanadan kansalaisuus- ja maahanmuuttoministeriö (Citizenship and Immigration Canada, CIC) tarkasteli vuonna 2004 uudelleen viisumivapausohjelmaansa. Seitsemälle EU:n jäsenvaltiolle, joiden kansalaisilta vaaditaan edelleen viisumi, lähetettiin kyselyt, jotka poikkesivat toisistaan varsin merkittävästi. Kanadan viranomaiset vahvistivat, että ”tarkastelu suoritettiin maakohtaisesti ja että siinä otettiin huomioon kyseisissä uusissa EU:n jäsenvaltioissa toteutetut laajat uudistukset ja nopea kehitys”. Maat olivatkin varsin pettyneitä, kun toukokuussa 2005 ilmoitettiin, että arvioinnin perusteella yksikään niistä ei täyttänyt viisumivapausohjelman edellytyksiä. Kanadan viranomaiset perustelivat näiden päätösten tekemistä eri syin, joita olivat mm. passien ja asiakirjojen turvallisuus ja niihin liittyvät petokset, viisumihakemusten korkea hylkäämisaste, järjestäytynyt rikollisuus, taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto, hallituksen korruptoituneisuus, EU:n työmarkkinoiden vapautuminen[12], työttömyys ja palkkataso, yhteiskunnalliset eroavuudet, pakolaishakemukset ja yhteydet Yhdysvaltojen viisumipolitiikkaan[13]. EU:n edustajat ovat ottaneet viisumien vastavuoroisuuskysymyksen esille EU:n ja Kanadan välisissä neuvotteluissa kaikilla tasoilla ja selvittäneet, että EU:n kannalta kyseessä on EU:n ja Kanadan suhteisiin liittyvä kysymys. EU:n ja Kanadan johtajat sopivat 24. marraskuuta 2005 pidetyssä videokonferenssissa vievänsä eteenpäin läpinäkyvää intensiivistä vuoropuhelua kaikkien EU:n jäsenvaltioiden ja Kanadan kansalaisten viisumivapaasta matkustusoikeudesta . Kanada on vakuuttanut sitoutuneensa jatkamaan vuoropuhelua ja ”edistymisen seurantaa ja aloittamaan vuonna 2007 toisen kattavan viisumimenettelyjen tarkastelun niiden maiden osalta, jotka eivät siihen mennessä ole saaneet viisumivapautta. …Kanadan seuraava tarkastelukierros sijoittuu ajallisesti Schengenin arviointimenettelyn jälkeen. Kyseisen arviointimenettelyn tuloksena uusien jäsenvaltioiden odotetaan saavuttavan sisärajattoman Schengenin alueen täysjäsenyyden.” Tähän vuoropuheluun liittyen Kanadan viranomaiset tekivät marraskuussa 2005 teknisiä käyntejä Baltian maihin ja Puolaan, ja ne ovat ehdottaneet vastaavien käyntien tekemistä Unkariin, Slovakiaan ja Tšekkiin tammikuussa 2006. Kanada on vahvistanut, että edellä mainitut seitsemän jäsenvaltiota täyttävät vaatimukset eritasoisesti ja että ”Kanada seuraa kehitystä jatkuvasti ja on edelleen valmis toteuttamaan toimia viisumivapauden toteuttamiseksi jo ennen vuonna 2007 toteutettavaa tarkastelukierrosta, edellyttäen että kehitys jossakin uudessa jäsenvaltiossa tekee tämän mahdolliseksi. Uudet jäsenvaltiot voivat ilmoittaa kaikista edistymistä osoittavista seikoista, joista ne haluavat Kanadan viranomaisten olevan tietoisia.” Kanada viittaa myös turvallisuutta ja rajavalvontaa koskeviin yhteisiin sitoumuksiin Yhdysvaltojen kanssa: ”Kanada ja Yhdysvallat ovat sitoutuneet koordinoimaan tiiviisti erillisiä viisumipolitiikkojaan. Kumpikin maa kehittää edelleen itsenäisesti omaa viisumipolitiikkaansa ja -vaatimuksiaan, mutta on sitoutunut ottamaan huomioon suunnittelemiensa muutosten vaikutukset naapurimaan tilanteeseen. Maat kuulevat toisiaan säännöllisesti sen varmistamiseksi, että kehityssuunta vastaa yhteisiä tavoitteita ja etuja.” Komission ehdotusta, jonka mukaan aluksi olisi huomattavasti alennettava viisumimaksuja tai poistettava ne kokonaan, ei ole hyväksytty. Arviointi Kanada on aloittanut vastavuoroista viisumivapaata matkustamista koskevan vuoropuhelun, jossa ei kuitenkaan ole toistaiseksi saavutettu konkreettisia tuloksia. Kanada on valmis jatkamaan vuoropuhelua ja se on vahvistanut olevansa periaatteessa valmis myöntämään jossain vaiheessa viisumivapauden kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kansalaisille. Komissio katsoo, että Kanadan kanssa aloitettua vuoropuhelua on jatkettava, mutta että siinä olisi pyrittävä konkreettisiin tuloksiin. Siksi olisi käynnistettävä läpinäkyvä menettely, jossa määritellään selkeät arviointiperusteet, niin että kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset voidaan lopulta vapauttaa viisumipakosta. IV. Päätelmät: Komissio katsoo, että kolmansien maiden kanssa käyty vuoropuhelu uudesta vastavuoroisuusmekanismista on jo osoittautunut tulokselliseksi: - Vastavuoroinen viisumivapaus on jo toteutunut neljän kolmannen maan kanssa: Costa Rican (sen jälkeen kun Islantia koskeva vahvistus saadaan), Nicaraguan, Panaman ja Venezuelan, ja Brasilia on jo ilmoittanut asian oikeudellisesta ratkaisusta. - Neljän kolmannen maan kanssa (Brunei, Malesia, Singapore ja Uruguay) vastavuoroisuuden toteutumiseen johtava ratkaisu on jo näköpiirissä, mutta lähikuukausina tarvitaan vielä eräitä täytäntöönpano- tai tarkistustoimia. - Kolmen muun kolmannen maan kanssa on jo tapahtunut jonkin verran edistymistä avoimuuteen liittyvissä kysymyksissä, mutta kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kansalaisille ei ole vielä myönnetty viisumivapautta. Australian osalta ei ole odotettavissa, että ETA-järjestelmää alettaisiin soveltaa kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisiin. Australia on kuitenkin tehnyt joitakin helpotuksia menettelyyn, jonka mukaisesti myönnetään viisumeja ETA-järjestelmään kuulumattomien jäsenvaltioiden kansalaisille, ja se on ilmoittanut olevansa halukas yksinkertaistamaan viisumimenettelyjään edelleen. Tämä on sinänsä myönteistä kehitystä, mutta näitä toimia voidaan pitää vain väliaikaisina. EU:n ensisijaisena tavoitteena on edelleen kaikkien jäsenvaltioiden saaminen ETA-järjestelmän piiriin, niin että kaikkia EU:n kansalaisia kohdellaan yhdenvertaisesti (tämä ei kuitenkaan vaikuta EY:n lopulliseen kantaan ETA-järjestelmästä ). Korkeimmalla tasolla käytyjen neuvottelujen tuloksena komissio on todennut, että Yhdysvallat ja Kanada ovat antaneet poliittisen sitoumuksen jatkaa vuoropuhelua ja lisätä läpinäkyvyyttä niin, että jäsenvaltioille asetettavia vaatimuksia viisumivapauden saavuttamiseksi täsmennetään. Komissio jatkaa yhteydenpitoa Yhdysvaltojen ja Kanadan viranomaisiin varmistaakseen, että sitoumukset täytetään, ja tutkiakseen konkreettisia ehdotuksia vastavuoroisuuden puuttumista koskeviin ongelmiin. EU:n olisi myös edelleen selvitettävä näiden maiden kanssa, miten viisumien myöntämistä voitaisiin helpottaa väliaikaisin toimenpitein. Ensimmäisellä neuvottelukierroksella on saavutettu jonkinlaista edistymistä, ja nyt on tärkeää, että sekä komissio että jäsenvaltiot jatkavat sitkeästi työtä yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi tällä alalla. Toivottuihin tuloksiin pääsemiseksi on ehdottoman tärkeää, että jäsenvaltiot antavat komissiolle täyden tukensa, osallistuvat menettelyyn sen kaikissa vaiheissa ja pysyvät keskenään solidaarisina. Asetuksen (EY) N:o 539/2001, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 851/2005, 1 artiklan 5 kohdan mukaan komissio laatii heinäkuuhun 2006 mennessä toisen kertomuksen, jossa selvitetään, ovatko eräät kolmannet maat toteuttaneet suunnittelemansa ratkaisut ja onko vuoropuhelu muiden maiden kanssa laajentanut viisumivapaan matkustamisen mahdollisuuksia. Komissio katsoo, että koska neuvottelukumppanien kanssa on saavutettu edistymistä (vaikka sen taso vaihteleekin), kertomuksen yhteydessä ei tässä vaiheessa ole tarpeen esittää toimenpide-ehdotuksia, joista säädetään asetuksen (EY) N:o 539/2001, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 851/2005, 1 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tai neuvoston ja komission yhteisessä lausumassa, jonka ne ovat antaneet asetuksen (EY) N:o 851/2005 antamisen yhteydessä. Komissio seuraa tilanteen kehitystä tarkoin varmistaakseen, että neuvottelukumppanit täyttävät antamansa sitoumukset. Niiden maiden osalta, joiden kanssa vastavuoroisuuden puuttumisen täydellistä ratkaisua ei ole odotettavissa vielä lähiaikoina, on olennaista seurata edellytysten täyttymisen edistymistä. Komissio myöntää, että tämä edellyttää ponnistelua kummaltakin osapuolelta, mutta muistuttaa samalla, että asetuksen (EY) N:o 539/2001 4 artiklassa ja asetusta (EY) N:o 851/2005 koskevassa neuvoston ja komission yhteisessä lausumassa mainitaan erityisiä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on helpottaa viisumivapaan matkustamisen toteutumista. Annex 1A Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon nationals of the new Member States on 1 May 2004. | CY |CZ |EE |HU |LT |LV |MT |PL |SI |SK | |Andorra | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | |Australia |V |V |V |V |V |V |* |V |V |V | |Bolivia | |V | |V | |V |V | | |V | |Brazil |V |V |V | |(V) |V |V | | |V | |Brunei |V |V |V |V |V |V | | |V |V | |Bulgaria | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V |V |V |V | |V | |V | |Chile | | | | | | | | | | | |Costa Rica |V | | | |(V) | |V | |V |(V) | |Croatia | | | | | | | | | | | |Guatemala |V | |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |Holy See | | | | | | | | | | | |Honduras |V | | |V | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | |V | | | | | |Malaysia | | | | |V | | | | | | |Mexico | | |V | |V |V |V | | |V | |Monaco | | | | | | | | | | | |New Zealand |V | |V | |V |V | |V | |V | |Nicaragua |V | | | | | |V | | | | |Panama | |V |V | | |V |V | |V |V | |Paraguay |V |V |V | |V |V |V |(V) |V |V | |Romania | | |(V) | |(V) | | | | | | |Salvador | |V |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |San Marino | | | | | |V | | | | | |Singapore | | | | |V | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V |V |V |V |V | |V | |Uruguay | | |V | | | | | | |V | |Venezuela |V | |V | | |V |V |(V) | |V | | * ETA required. (V) : visa exemption agreement not yet entered into force. Annex 1B Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon EU citizens on 24 June 2005. |CY |CZ |EE |EL |FI |HU |LT |LV |MT |PL |PT |SI |SK |DE |AT |IT |SW |DK | |Andorra | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Australia 1 |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | |V |V |V |V |V |V |V | |Bolivia | | |(V) | | | | |(V) |V | | | | | | | | | | |Brazil |V |V |V | | | |V |V |V | | | | | |V4 | | | | |Brunei |(V) |V |V |(V) |V |(V) |V |V |V | |V |V |(V) |(V) |(V) |(V) |(V) | | |Bulgaria | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V | | |V |V |V | |V | | |V | | | | | | |Chile | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Costa Rica | | |(V) | | | | | | | | | |(V) | | | | | | |Croatia | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Guatemala | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Holy See | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Honduras | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Malaysia | | |(V) |(V) | | | |(V) | | | | | | | | | | | |Mexico | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Monaco | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |New Zealand | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Nicaragua | | | | | | | |V³ | | | | | | |(V) | | | | |Panama | | |V | | | | | |V | | | | | | | | | | |Paraguay | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Romania | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Salvador | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |San Marino | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Singapore | | |(V) | | | | | | | | | | | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | | |V | | | | | | |Uruguay | | |V | | | | | | | | | | | | | | | | |Venezuela | | | | | | | |V3 | | | | | |V² |(V) | |V3 | | | V : visa requirement (V) : visa exemption for a period of less than 90 days. 1. Australia : Electronic Travel Authority (ETA) is required from citizens of EL, FI, MT, PT, DE, AT, IT, SW, DK, IS, NO as well as from citizens of the other Member States not indicated in the table 2. in case of entry at land and sea borders 3. tourist card is required upon entry 4. visa is required from business travellers IS notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei, Nicaragua, Panama and Paraguay NO notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei (for stays exceeding 14 days), Panama (visa issued free of charge on arrival) Annex 2 Australian visa procedures The two visa procedures subject of the notifications can be summarised as follows: The ETA: Before travelling and before an air ticket is issued, the traveller himself/herself, or the travel agent/airline on his/her behalf, sends an electronic application for an ETA to the relevant Australian authorities. This involves entering in the ETA system data identifying the traveller and details of his/her passport. The data are compared with an on-line file held by the relevant Australian authorities (Department of Immigration and Multicultural and Indigenous Affairs, DIMIA) on persons whose entry into Australia is undesirable (Movement Alert List, MAL). The response is almost immediate. If the response is positive, i.e. if consultation of the file does not produce an alert with respect to the traveller or his/her passport, an ETA number is assigned electronically and the air ticket can be issued. If the response is negative, no ETA number can be assigned and the traveller is asked to contact the Australian consular authorities. On arrival in Australia, the immigration authorities check that the passport holder has an ETA. The eVisa (e676 visa ): applicants or travel agents can apply for a visa on the internet. The applications are processed in Australia and, depending on the risk assessment level further supporting documents can be required from the applicant. If the risk is low, they can be granted more or less automatically (“autogrant” facility). US Visa Waiver Programme To qualify for the VWP, a country must: offer reciprocal privileges to United States citizens; have had a non-immigrant refusal rate of less than 3% for the previous year; certify that the country issues machine-readable passports; have a program to incorporate biometric identifiers into the passports; certify that it reports the theft of blank passports on a timely basis to the U.S. authorities. In addition the Department of Homeland Security in consultation with the Secretary of State has to prepare an evaluation report on the effect that a country’s designation as a VWP participant would have on the law enforcement and security interests of the United States, including interests related to enforcement of immigration laws and the existence and effectiveness of extradition agreements and procedures. In order for a country to be designated as a VWP participant, a determination must be made that such interests would not be compromised by the designation of the country. Furthermore there are specific factors that are considered but are not established in the legislation: security of a country’s passport application, production and issuing process; security of passports and other documents used to demonstrate identity and citizenship, and incidence of fraud or misuse involving such documents; nationality and citizenship laws, and their implementation; existence of security and law enforcement threats in the country (terrorist activities, organised crime, money laundering, human and drug trafficking, etc.), and efforts to address such threats; immigration controls and alien smuggling activities in the country, and efforts to address such threats; stability of the government politically and economically; degree of cooperation with the U.S. and other international partners on law enforcement issues, including extradition. Canadian assessment criteria for visa exemption The Canadian authorities take into consideration the complex push and pull factors that trigger migration movements, from broad socio-economic conditions to specific regional issues. The country assessment of risks and benefits includes many factors, such as (but not limited to): - Immigration issues (i.e. non bona-fide refugee claimants and clandestine or undocumented migrants), - public safety and security issues (i.e. organized crime and counter terrorism, the trafficking and smuggling of persons and goods, serious criminal activity, health risks and concerns), - the stability of government and public institutions (level of public confidence in institutions, legal system, police and security agencies, immigration and asylum systems, protection of human rights), - the health and stability of the economy, such as unemployment rates and regional disparities, - the social and human rights environment, - the trends and patterns related to incidences of application fraud, passport fraud and visa refusal rates. Factors are reviewed to ensure that they are consistent with Canadian immigration program and the broader mandate, objectives and priorities of the Government of Canada. Decisions to change the visa status of a given country are well-informed and are made after a comprehensive review of key considerations and upon extensive internal consultation. [1] EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1. [2] Lisätietoja aiemmasta vastavuoroisuusmekanismista, ks. komission yksiköiden valmisteluasiakirja viisumien myöntämisen vastavuoroisuudesta (asiakirja JAI-B-1 (2004), 18.2.2004). [3] Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä on tehty sopimus viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen, ja Islanti ja Norja ovat ilmoittaneet sopimuksen 2a artiklan mukaisesti, että ne hyväksyvät neuvoston asetuksen (EY) N:o 851/2005 sisällön. Tämän vuoksi vastavuoroisuusmekanismia sovelletaan myös näihin maihin. Islanti toimitti vastavuoroisuuden puuttumista koskevan ilmoituksensa 25. lokakuuta ja Norja 15. marraskuuta 2005. [4] EUVL C 251, 11.10.2005 [Tšekin alkuperäinen ilmoitus EUVL C 163, 5.7.2005]. [5] EUVL C 277, 10.11.2005. [6] Islannin ja Norjan ilmoitusten jatkotoimet liittyvät samaan menettelyyn kuin jäsenvaltioiden ilmoitukset vastavuoroisuuden puuttumisesta. Niiden osalta on kuitenkin otettava huomioon rajoitukset, jotka koskevat komission valtuuksia edustaa Norjaa ja Islantia muihin kolmansiin maihin nähden. [7] EUVL C 310, 8.12.2005. [8] Paraguayta koskevan ilmoituksen teki Islanti (viisumipakko). Koska ilmoitus saapui myöhässä, Paraguayn viranomaisille toimitettiin asiaa koskeva verbaalinootti vasta 5. joulukuuta 2005. Siihen ei ole vielä saatu vastausta. Myös Bolivian tapausta on syytä selvitellä lähemmin. Boliviaa koskevan ilmoituksen teki kolme jäsenvaltiota (Viro, Latvia, Malta). Komissio ei kuitenkaan toteuttanut Boliviaa koskevia toimenpiteitä uuden vastavuoroisuusmekanismin yhteydessä, koska se aikoo lähiaikoina esittää Bolivian siirtämistä asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteeseen I. [9] Viisumipakosta on vapautettu vain ne Uuden-Seelannin kansalaiset, joilla on voimassa oleva Uuden-Seelannin passi, paitsi jos heillä on todettu terveyteen tai käyttäytymiseen liittyviä ongelmia. Maahantulon yhteydessä Uuden-Seelannin kansalaisille myönnetään automaattisesti erityisviisumi, joka rekisteröidään sähköisesti. [10] Viisumivapausohjelma perustettiin väliaikaiseksi ohjelmaksi maahanmuuton uudistamisesta ja valvonnasta vuonna 1986 annetun lain nojalla (P.L. 99-603). Kongressi hyväksyi säännöllisesti ohjelman jatkamisen. Ohjelma vakinaistettiin lopulta 30. lokakuuta 2000 viisumivapausohjelmasta annetulla lailla (P.L. 106-396). [11] Edellytyksistä määrätään seuraavissa laeissa: Immigration and Nationality Act (U.S.C. 1187), Border Security Act, Enhanced Border Security and Visa Entry Reform Act. [12] Kanadan viranomaiset totesivat, että Irlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa käytössä olevat työntekijöiden rekisteröintiohjelmat osoittavat, että uusien jäsenvaltioiden väestö on valmis hakemaan työllistymismahdollisuuksia kotimaan ulkopuolelta. [13] Kanadan viranomaiset muistuttivat poistaneensa viisumipakon Unkarin kansalaisilta vuonna 1994 ja Tšekin kansalaisilta vuonna 1996. Viisumipakko otettiin kuitenkin uudelleen käyttöön Tšekin osalta vuonna 1997 ja Unkarin osalta vuonna 2001 sen jälkeen, kun näistä maista tuli Kanadaan runsaasti turvapaikanhakijoita. Kanadan viranomaiset korostivat, että tarvitaan perusteellisia arviointeja ennen kuin viisumipakosta voidaan jälleen luopua, jotta tällaisten tilanteiden toistuminen voidaan välttää.