FI Euroopan unionin virallinen lehti C 299/7

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2017/C 299/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

SUOJATUN ALKUPERÄNIMITYKSEN TAI SUOJATUN MAANTIETEELLISEN MERKINNÄN TUOTE-ERITELMÄN MUUN KUIN VÄHÄISEN MUUTOKSEN HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVA HAKEMUS

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen muutoksen hyväksymistä koskeva hakemus

”SAINT-NECTAIRE”

EU-nro: PDO-FR-02299 – 8.3.2017

SAN ( X ) SMM ( )

1. Hakijaryhmä ja oikeutettu etu

Interprofession du ”Saint-Nectaire” (lyhenne ISN)

Osoite : 2 route des Fraux 63610 Besse-et-Saint-Anastaise FRANCE Puhelin : +33 473795257 Faksi : +33 473795172 Sähköposti : contact@syndicatstnectaire.com

Ryhmä koostuu Saint-Nectaire-juuston tuottajista, maidon kerääjistä, jalostajista ja kypsyttäjistä, joten se on oikeutettu tekemään muutoshakemuksen.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Eritelmän kohta, jota / kohdat, joita muutos koskee

— ☐ Tuotteen nimi — ☒ Tuotteen kuvaus — ☐ Maantieteellinen alue — ☒ Alkuperätodisteet — ☒ Tuotantomenetelmä — ☐ Yhteys maantieteelliseen alkuperään — ☒ Merkinnät — ☒ Muut: valvonta, kansalliset vaatimukset, syy-yhteys

4. Muutoksen/muutosten tyyppi

— ☒ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti. — ☐ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n, jonka yhtenäistä asiakirjaa (tai vastaavaa) ei ole julkaistu, tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

5. Muutos/muutokset

Kohta ”Tuotteen kuvaus”

Tuote-eritelmän edellisen muutoksen yhteydessä juustojen keskimääräinen paino korvattiin enimmäispainolla (iso juusto 1,850 kg ja pienikokoisempi juusto 0,650 kg). Tämän määräyksen täytäntöönpano tarjosi tilaisuuden määritellä painovaatimus yksityiskohtaisemmin. Juuston enimmäispainoa korotetaan ja täydennetään tiedolla vähimmäispainosta, jotta juustojen painovaihtelu voidaan ottaa huomioon ja määritellä tuote tarkasti. Ison Saint-Nectaire-juuston paino on siten ”1,450–1,950 kg” eikä ”enintään 1,850 kg”. Pienikokoisemman Saint-Nectaire-juuston paino on ”0,500–0,700 kg” eikä ”enintään 0,650 kg”.

Massan kuvausta täsmennetään makuraadeilta kertyneen kokemuksen pohjalta. Virke ”Pehmeä ja notkea juustomassa, joka vetäytyy kasaan sormella painettaessa, on väriltään norsunluunvalkoinen, ja siinä voi olla tasaisin välein pieniä reikiä.” korvaa siis lauseen ”Notkea ja pehmeä juustomassa vetäytyy kasaan sormella painettaessa.” Tämän uuden kuvauksen ansiosta tuote voidaan määritellä tarkemmin.

Tuotteen makukuvausta täydennetään, jotta Saint-Nectaire-juuston monivivahteinen maku voidaan tuoda paremmin esiin. Kuvaukseen lisätään siis kuvailevat ilmaisut ”mieto” ja ”eikä liian hapan”, minkä jälkeen se kuuluu seuraavasti: ”Puhdas, mieto ja kevyen suolainen eikä liian hapan maku vivahtaa erilaisiin maitotuotteisiin (kermamainen, voimainen tai tuoreen maitomainen). Siinä on aistittavissa myös kypsytysolosuhteiden tuoma aromi (kellari, oljet, maaperä tai aluskasvillisuus), ja usein maun pyöristää hennon hasselpähkinäinen vivahde.”

Kaikki muutokset, joiden tarkoituksena on parantaa tuotteen kuvausta, tehdään myös yhtenäiseen asiakirjaan.

Kohta ”Alkuperätodisteet”

Toimintaselvitystä, joka toimijoiden on toimitettava, ennen kuin heidän voidaan katsoa kykenevän noudattamaan hakemaansa tunnukseen liittyviä eritelmän vaatimuksia, täydennetään lisäämällä siihen tuotannon keskeyttämistä ja uudelleen aloittamista koskevat ennakkoilmoitukset, jotta toimijat voivat halutessaan keskeyttää tilapäisesti Saint-Nectaire-juuston tuotannon.

Kohdan tekstiä selkeytetään täsmentämällä, että vaatimus valmistusta ja kypsytystä koskevien tilastotietojen kuukausittaisesta toimittamisesta koskee myös tuottajia, jotka kypsyttävät juustot tiloillaan.

Kohtaan lisätään tiettyjä toimijoita (maidon kerääjiä sekä juuston valmistajia ja kypsyttäjiä) koskeva velvollisuus ilmoittaa tuottajaryhmälle viimeistään 25 päivänä helmikuuta tilastotiedot edellisen vuoden toiminnastaan. Näin täydennetään joillekin toimijoille aiemmin asetettua velvollisuutta tietojen kuukausittaisesta toimittamisesta, jotta tuottajaryhmä saisi toimijoilta vuotuisen yhteenvedon.

Tuottajaryhmän saamien ilmoitusten aiempi säilytysaika, joka oli kustakin päivämäärästä kolme vuotta, korvataan vahvistamalla uudeksi säilytysajaksi vähintään kaksi vuotta kuluvan vuoden jälkeen kalenterivuosiperusteisen arkistonhoidon helpottamiseksi.

Eläinten ruokintaa koskevien muutoksien vuoksi täsmennetään, että maidontuottajan velvollisuus laatia yhteenveto sadosta ja nurmirehuhankinnoista koskee kaikkia satoja ja kaikkia nurmirehuhankintoja niiden alkuperästä riippumatta. Näin voidaan ottaa huomioon kaikki sadot ja hankinnat.

Jotta sadon laatu voidaan arvioida ja rehuannoksia hallita, ruokintarekisteriä täydennetään lisäksi virkkeellä ”Lypsylehmille annettavan käyneen säilörehun osalta maidontuottajan on tehtävä vuosittain 1. päivään marraskuuta mennessä

— pH-analyysi tai analysoitava kunkin säilörehua sisältävän rehuauman kuiva-ainepitoisuus (mukaan lukien säilörehutuubit);

— muun käyneen säilörehun kuiva-ainepitoisuuden analyysi 100 paalin eriltä”.

Kohtaan lisätään rehuvaraston inventaariluettelossa olevia kirjauksia koskeva täsmennys. Inventaariluetteloon on vastedes merkittävä, mille eläimille eri rehuvarastot on tarkoitettu, ja rehuvarastot on eriteltävä rehun säilöntä- ja pakkaustavan sekä rehun alkuperän mukaan valvonnan helpottamiseksi.

Epäselvyyksien välttämiseksi täsmennetään, että rehuhankintoja koskevista laskuista on käytävä ilmi rehun ja täydennysrehun hankinnat.

Jotta karjan uudistamiseen tarkoitettujen hiehojen liikkeitä ja ruokintaa voitaisiin valvoa, kohtaan lisättävällä määräyksellä velvoitetaan maidontuottajat, joiden hiehot eivät ole jatkuvasti syntymänsä jälkeen ensimmäiseen poikimiseensa saakka yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyllä alueella, pitämään rekisteriä. Siitä on käytävä ilmi kunkin hiehon osalta erityisesti päivämäärät, jolloin hieho on poistunut alueelta tai palannut sinne, sekä hiehon syömän rehun luonne ja alkuperä.

Tuotantomenetelmää koskevaan tuote-eritelmän kohtaan tehdyn muutoksen vuoksi poistetaan vaatimus, jonka mukaan tuottajan on esitettävä näyttö siitä, että nännikupit ja lypsyaseman letkut vaihdetaan vuosittain, sillä nännikuppien ja letkujen kunto tarkastetaan ja varmistetaan lypsykoneen toimintaa koskevan tarkastuksen yhteydessä (lypsykoneen kokoonpano, kunto ja toiminta tarkastetaan säännöllisesti hyvien lypsyhygieniakäytäntöjen noudattamista koskevan tarkastuksen yhteydessä).

Tieto päivästä, jona juusto on poistettu muotista, lisätään jäähdytettyjen kypsyttämättömien juustojen jäähdytykseen asettamista ja jäähdytyksestä poistamista koskevaan rekisteriin. Näin voidaan valvoa paremmin jäähdytykseen asetettavien kypsymättömien juustojen ikää.

Tarvittavien valvontatietojen saatavuus varmistetaan lisäämällä kustakin kypsytyskellarin hoitajasta pidettävien kypsytysolosuhteiden rekisteröintikorttien arkistointiaika seuraavasti: ”vähintään kaksi vuotta kuluvan vuoden jälkeen”.

Tunnistelaattoihin juuston valmistuskunnan yksilöimiseksi kiinnitettävästä yhdestä tai useammasta kirjaimesta koostuvien koodien luettelosta poistetaan kantonin nimen ilmaiseva tieto. Kantonien hallinnolliset rajat ovat kansallisen uudistuksen jälkeen muuttuneet, joten tämä tieto, joka ei ole välttämätön, on vanhentunut.

Meijerissä valmistetun Saint-Nectaire-juuston kaseiinilaatan väri muutetaan: sana ”vihreänsävyinen” korvataan sanoilla ”beigen värinen”. Se, että esipakatuissa juustopaloissa on vihreä kaseiinilaatan pala, voi nimittäin saada kuluttajat hylkäämään tuotteen tai valittamaan siitä. Lisäksi maininnat säilyvät kypsytyksen ajan paremmin luettavissa tai jopa näkyvät paremmin beigen värisellä kaseiinilaatalla.

Määräys, joka koskee tilajuustojen jäljitettävyyttä kylmiössä, muotoillaan uudelleen, jotta se olisi helpommin kaikkien toimijoiden ymmärrettävissä: lause ”kunkin valmistuserän juustot yksilöidään kylmiössä ja järjestetään erikseen ritilöille” korvataan lauseella ”kylmiössä kunkin valmistuserän juustot yksilöidään ja järjestetään erilleen”. Alustaa ei siis täsmennetä, sillä ritilän lisäksi voidaan käyttää muutakin alustaa ilman, että tämä vaikuttaa tuotteen erityisyyteen.

Meijerituotantoa koskeva täsmennys juustojen kasaamisesta ”pinoihin” poistetaan, koska juustojen jäljitettävyys voidaan taata ilman, että juustoja tarvitsisi kasata pinoihin.

Alkuperätodisteita koskevan kohdan muutosten tarkoituksena on varmistaa Saint-Nectaire-juuston valmistukseen osallistuvien toimijoiden toiminnan tarkoituksenmukaisempi seuranta.

Kohta ”Tuotantomenetelmä”

Maidontuotanto – Lypsykarja

Tammikuun 1. päivän jälkeen poistetaan määräys velvollisuudesta, että lypsylehmien on täytynyt syntyä ja kasvaa yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyllä alueella.

Kohtaan lisätään määräys, jonka mukaan karjan uudistamiseen tarkoitettujen hiehojen on oltava kyseisellä alueella kunakin vuonna vähintään puolen vuoden ajan. Tarkoituksena on mahdollistaa karjan uudistamiseen tarkoitettujen hiehojen täysihoito ja/tai laiduntaminen alueen ulkopuolella tietyn ajanjakson ajan, joka on lyhyempi kuin puolet niiden kasvatusajasta. Tämän määräyksen ansiosta voidaan taata, että alueella on käytettävissä riittävästi rehualaa lypsylehmien ruokintaa varten, ja näin voidaan selviytyä paremmin tilapäisestä rehupulasta, joka johtuu epävarmoista sääoloista tai muunlaisista luontoon liittyvistä epävarmuustekijöistä. Määräys ei vaikuta juuston laatuun, koska hiehosta tulee maidonerityksen alettua lypsylehmä, jonka osalta on täytettävä muun muassa lypsylehmien ruokintaa koskevat tuotantoedellytykset.

Näiden muutosten tarkoituksena on mukauttaa lypsykarjan hoito paremmin epävarmuustekijöihin.

Yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohdassa otetaan huomioon päivämäärän 1. tammikuuta 2015 poistaminen sekä edellä mainittu määräys, joka koskee karjan uudistamiseen tarkoitettuja hiehoja.

Maidontuotanto – rehualat

Rehualakohtainen eläintiheys rajoitetaan 1,4 eläinyksikön sijaan 1,3 eläinyksikköön pääasiallisen rehualan hehtaaria kohden. Näin voidaan parantaa tilan rehuomavaraisuutta.

Eräille toimijoille, jotka ovat esittäneet tästä määräyksestä vastaväitteen kansallisella vastaväitteiden esittämiskaudella ja täyttävät asetuksen N:o 1151/2012 15 artiklan 4 kohdassa asetetut edellytykset, myönnetään siirtymäkausi, joka päättyy 31. joulukuuta 2021.

Maidontuotanto – Eläinten ruokinta

Muutetaan lypsylehmien ruokintaa koskevia nykymääräyksiä, joiden mukaan lypsylehmien perusravinto koostuu pelkästään yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyltä alueelta peräisin olevasta nurmirehusta, ja täydennysrehun osuus kaikkien lypsylehmien kuiva-aineena ilmaistusta vuotuisesta kokonaisannoksesta on enintään 30 prosenttia. Lypsylehmien perusravinto koostuu edelleen pelkästään nurmirehusta, mutta lypsylehmien vuotuista kokonaisannosta täsmennetään: se sisältää kuiva-aineena ilmaistuna vähintään 70 prosenttia yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyltä alueelta peräisin olevaa heinää, ja loppuosa vuotuisesta kokonaisannoksesta sisältää enintään 1 800 kilogrammaa täydennysrehua vuodessa lypsylehmää kohden (määrä lasketaan bruttopainona, paitsi kun kyseessä on hera ja maissintähkistä ja maissinjyvistä valmistetut rehut, joiden paino lasketaan kuiva-aineena) ja tarvittaessa kuivarehuna annettua nurmea, jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 80 prosenttia ja joka voi olla muun muassa alueen ulkopuolelta peräisin olevaa sinimailasheinää ja pitkävartista kuivattua sinimailasta. Uuden sanamuodon ansiosta voidaan esittää tarkemmin yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyllä alueella tuotetun ravinnon osuus, joka perustuu alueen laidunresurssien hyödyntämiseen. Samalla tarjotaan mahdollisuus täydentää lypsylehmien perusannosta kuivarehulla ja pitkävartisella kuivatulla sinimailasella, jotka voivat olla peräisin alueen ulkopuolelta. Näin sinimailasheinä ja pitkävartinen kuivattu sinimailanen poistetaan täydennysrehua koskevasta luettelosta. Ne ovat nimittäin teknisesti rehuja. Ne siis ehdotetaan laskettavaksi mukaan lypsylehmien perusannokseen, jotta se tuotaisiin selkeämmin esiin ja olisi paremmin kaikkien toimijoiden ymmärrettävissä. Valvonnan helpottamiseksi täydennysrehun sallittu enimmäismäärä ilmaistaan lisäksi kilogrammoina eikä osuutena kokonaisannoksesta.

Niinpä yhtenäisen asiakirjan määräys, jonka mukaan ”lypsylehmien perusravinto koostuu pelkästään yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyltä alueelta peräisin olevasta nurmirehusta” korvataan seuraavalla määräyksellä: ”Lypsylehmien perusravinto koostuu pelkästään nurmirehusta. Lypsylehmien vuotuinen kokonaisannos (perusannos ja täydennysrehu) sisältää kuiva-aineena ilmaistuna vähintään 70 prosenttia nurmirehua, joka on peräisin yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyltä alueelta.” Kohtaan lisätään myös virkkeet, joiden mukaan raaka- ja lisäaineita voidaan käyttää ”enimmillään 1 800 kg vuodessa lypsylehmää kohden. Määrä lasketaan bruttopainona, paitsi kun kyseessä on hera ja maissintähkistä ja maissinjyvistä valmistetut rehut, joiden paino lasketaan kuiva-aineena”. Tämä korvaa virkkeen ”Täydennysrehun osuus kaikkien lypsylehmien kuiva-aineena ilmaistusta vuotuisesta kokonaisannoksesta on enintään 30 prosenttia”.

On käynyt lisäksi ilmi, että eräät tuottajat eivät kykene mukauttamaan viljelyjärjestelmäänsä määräykseen, jonka mukaan käyneen säilörehun käyttö on kielletty lypsylehmien ruokinnassa 1. toukokuuta 2017 alkaen, sillä mukautus edellyttää investointeja, joita tuottajat eivät kykene toteuttamaan. Tuottajan mahdollisuus valita nurmirehun säilytysmenetelmä talvirehun varastoinnin yhteydessä auttaa mukautumaan sääoloihin ja hyödyntämään maksimaalisesti alueella käytettävissä olevia laadukkaita laidunresursseja. Sääolot (huomattavan suuri sademäärä, vähän aurinkoisia jaksoja) ja korkea sijainti (vuoristoalue) vaikeuttavat toisinaan heinien varastointia yksinomaan kuivarehuna. Tästä kohdasta sekä yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohdasta poistetaan siis seuraava määräys: ”Käyneen rehun käyttäminen lypsylehmien ravintona on kielletty 1. toukokuuta 2017 alkaen. Ainoa sallittu säilörehu on kuiva-ainepitoisuudeltaan yli 80-prosenttisena kuivarehuna annettu heinä.” Kohtaan lisätään määräys, jonka tarkoituksena on pienentää käyneen säilörehun osuus enintään 15 prosenttiin lypsylehmille kuiva-aineena annetusta kokonaisannoksesta vuodessa. Näin voidaan tuoda esiin käyneen säilörehun pieni osuus lypsylehmien vuotuisessa kokonaisruokinnassa. Lypsylehmien perusannokseen muulloin kuin laidunkautena sisältyvän kuivarehun päivittäinen osuus, joka ilmaistaan kuiva-aineena, korotetaan 50 prosentista 60 prosenttiin. Tämä on johdonmukainen seuraus siitä, että käyneen säilörehun enimmäisosuudeksi asetetaan enintään 15 prosenttia vuotuisesta kokonaisannoksesta. Muutos, joka koskee lypsylehmien perusannokseen muulloin kuin laidunkautena sisältyvän kuivarehun päivittäistä osuutta, tehdään myös yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohtaan.

Laidunkauden vuotuinen vähimmäiskesto pidennetään 140 vuorokaudesta 160 vuorokauteen, jotta niittämätöntä laidunruohoa voidaan hyödyntää tehokkaammin. Täsmennys, jonka mukaan tuorerehuruokinta on kiellettyä ”tänä aikana”, korvataan ilmaisulla ”laidunpäivien aikana” määräyksen selkeyttämiseksi. Nämä muutokset tehdään myös yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohtaan.

Käyneen säilörehun varastointi- ja säilytysolosuhteille asetetaan vaatimuksia olosuhteiden laadukkuuden takaamiseksi: ”Muu kuin tuubiin pakattu säilörehu varastoidaan betoniselle tai bitumikyllästetylle alustalle. Muu käynyt (myös tuubiin pakattu) säilörehu varastoidaan betoniselle tai muulle vakaalle alustalle vuosittain ennen 1. päivää marraskuuta.””Säilörehun pH:n on oltava alle 4,4 tai kuiva-ainepitoisuuden vähintään 30 prosenttia. Muun käyneen säilörehun kuiva-ainepitoisuuden on oltava vähintään 50 prosenttia.”

Edellä esitettyjen muutosten mukaisesti ilmaus ”30. päivään huhtikuuta 2017 saakka” poistetaan lauseesta ”Säilörehun lisäaineina saa käyttää ainoastaan entsyymejä ja bakteeri-inokulantteja.”

Valvontaa varten täsmennetään, että hiehojen perusannosta koskeva määräys ilmaistaan vuotuisena määränä. Kohtaan lisätään mahdollisuus antaa hiehojen perusannoksessa olkea, jotta voidaan kompensoida kuivien vuosien aiheuttamat heinäpohjaisen rehun menetykset. Oljen käyttö hiehojen perusannoksissa on lisäksi hiehojen pötsin ja nielemiskyvyn kehittämisen kannalta teknisesti hyödyllistä. Nämä muutokset tehdään myös yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohtaan.

Tuote-eritelmästä poistetaan seuraava määräys: ”Saint-Nectaire -alkuperänimityksellä suojatun juuston tuotantoa varten hyväksytyn tilan lypsylehmien uudistamiseen tarkoitetut hiehot on tuotava tilalle ja niihin on alettava soveltaa samoja ruokintamääräyksiä kuin lypsylehmiin viimeistään kolme kuukautta ennen ensimmäistä laktaatiota.” Määräys nimittäin vaikeuttaa karjanhoitoa, mutta sen poistaminen ei kuitenkaan heikennä juustojen laatua. Tämä määräys poistetaan myös yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohdasta.

Tuorerehuruokintaa koskevassa määräyksessä korvataan ilmaus ”laidunkaudet” ilmaisulla ”laidunpäivät” määräyksen selkeyttämiseksi.

Rehuihin, joiden antaminen sallitaan kuivattuna tai ennastettuna tilalla tuotetun heran kanssa, lisätään sokerijuurikasleikkeen ja maissirankin rinnalle vehnärankki, sillä sitä on saatavilla myös kuivattuna. Lisäys tehdään tuote-eritelmän laadinnan yhteydessä tehdyn virheen vuoksi.

Täydennysrehun hyväksytyt raaka- ja lisäaineet jaetaan kahteen eri luetteloon. Luettelot saatetaan ajan tasalle seuraavia tarkoituksia varten:

— parannetaan luettelojen luettavuutta;

— liitetään luetteloihin eräiden rehuvalmistajien käyttämiä tai luonnonmukaisessa viljelyssä käytettyjä raaka-aineita: lisätään speltti, hirssi ja durra; lisätään kaikkien hyväksyttyjen viljojen osalta jauhot, rehut ja leseet; lisätään vehnägluteeni sekä vehnä- ja maissitärkkelys; lisätään kurpitsan, safflorin ja seesamin siemenet ja siemenkakut; lisätään linssit ja rehuvirna;

— liitetään lisäaineisiin aromaattiset aineet, joita käytetään mineraalirehuissa, jotta ne olisivat maittavampia ja eläinten olisi helpompi niellä ne, sekä suolistoflooran stabiloimiseen tarkoitetut aineet, joita käytetään parantamaan pötsin ekosysteemiä ja lisäämään sen mikrobeja;

— otetaan huomioon saatavilla olevat tiedot eräiden raaka-aineiden vaikutuksesta juustojen laatuun (poistetaan soija-, rapsi- ja auringonkukkaöljyt, joista voi olla kohtalokkaita seurauksia tietyntyyppisten juustojen aromiin).

Lisäksi sinimailasheinä ja pitkävartinen kuivattu sinimailanen poistetaan täydennysrehun hyväksyttyjen raaka- ja lisäaineiden luettelosta, sillä ne ovat perusannokseen olennaisesti kuuluvia karkearehuja. Tuote-eritelmässä täsmennetään vielä, että täydennysrehussa voidaan käyttää luontaisista kasviuutteista valmistettua eteeristä öljyä, sillä siitä on hyötyä karjan terveydelle.

Yhtenäisen asiakirjan 3.3 kohtaan lisätään lause ”Lypsykarjan täydennysrehussa käytetyt raaka- ja lisäaineet esitetään tarkemmin luettelossa”.

Raaka-aineiden mahdollisten käsittelyjen vähentämiseksi tuote-eritelmään lisätään lause ”Eläinten ruokinnassa käytettävien raaka-aineiden käsittelyistä sallitaan ainoastaan mekaaninen käsittely ja/tai lämpökäsittely.”

Sen sijaan, että kaikkien maitotilalla olevien märehtijöiden ruokinnassa sallittaisiin ainoastaan tilalta peräisin oleva nestemäinen hera, määräyksen soveltaminen rajoitetaan lypsylehmiin ja hiehoihin, jotta tilalla olevien muiden märehtijöiden ruokinnassa voitaisiin käyttää heraa sen alkuperästä riippumatta.

Tuote-eritelmään lisästään virke ”Täydennysrehun kuiva-ainepitoisuuden on oltava yli 85 prosenttia, lukuun ottamatta nestemäistä heraa sekä maissin tähkiä tai jyviä.” Näin voidaan taata annetun täydennysrehun laatu ja hyvä säilyvyys.

Sana ”lisäaineista” lisätään raaka-aineiden rinnalle lauseessa ”Rehuseokset valmistetaan yksinomaan edellä olevaan luetteloon hyväksytyistä raaka-aineista”. Tarkoituksena on korjata voimassa olevan tuote-eritelmän laadinnan yhteydessä tehty virhe, sillä rehuseokset voivat sisältää raaka-aineiden ohella lisäaineita.

Valvonnan kannalta hyödyllisten täsmennysten tekemiseksi eritelmään lisätään lause ”tilan eläinten ruokintaa ei saa toteuttaa rehuilla, joiden merkinnöissä todetaan, että ne ’sisältävät’ tai ’voivat sisältää’ muuntogeenisiä organismeja”.

Päällysmerkinnässä oleva maininnan ”Karjamme rehu koostuu yksinomaan nurmirehusta ja heinästä” käyttöedellytyksiä täsmennetään: ”tämä maininta on varattu juustoille, joiden valmistuksessa käytetty maito on peräisin tiloilta, jotka käyttävät karjan perusannoksessa yksinomaan rakennukseen varastoitua ja tilan kaikille märehtijöille tarkoitettua tuoretta nurmea tai säilöttyä kuivarehua (jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 80 prosenttia).” Näillä määräyksillä selkeytetään edellytyksiä, jotka on täytettävä maininnan käyttämiseksi, ja helpotetaan siten valvontaa.

Maidon lypsäminen, varastointi ja nouto

Lause ”nännikupit ja letkut vaihdetaan vähintään kerran vuodessa” poistetaan, sillä niissä käytetyissä eri materiaaleissa (kumi, silikoni jne.) esiintyy kestävyyseroja eikä tuote-eritelmässä voida tarvikkeiden käyttötiheyden vuoksi määritellä tarkasti yhtä ainoaa vaihtotiheyttä. Nännikuppien ja letkujen kunto tarkastetaan lypsyaseman toimintatarkastuksen yhteydessä.

Valmistus

Meijerituotantoon tarkoitetun maidon vakiointia koskevassa lauseessa ”Se [maito] voidaan vakioida rasvapitoisuudeltaan mutta ei proteiinipitoisuudeltaan” muotoillaan uudestaan lauseke ”ei proteiinipitoisuudeltaan” seuraavasti: ”proteiinipitoisuuden vakiointi on kielletty”, jotta lause olisi helpompi ymmärtää. Koska maidon nouto 48 tunnin kuluessa on yleistymässä noutokustannusten vähentämiseksi, maidolle joudutaan tekemään lämpökäsittely sen separoimiseksi ja Saint-Nectaire-juuston valmistukseen soveltuvan maidon saamiseksi. Maidon lämpökäsittelytavat siis kirjoitetaan uudelleen, jotta separoinnin yhteydessä sallitaan pastörointikäsittelyn lisäksi lämpökäsittelymahdollisuus: virke ”Jos maito pastöroidaan, sille voidaan tehdä vain yksi pastörointikäsittely” korvaa lauseen ”Maidolle voidaan tehdä vain yksi pastörointi- tai lämpökäsittely”. Virke ”Jos maidolle tehdään lämpökäsittely, sen on tapahduttava viimeistään 24 tunnin kuluessa maidon saapumisesta tuotantolaitokseen” poistetaan, jotta yritykset voivat mukauttaa järjestelynsä. Nämä muutokset tarjoavat yrityksille mahdollisuuden mukauttaa toimintansa nykyisiin vaatimuksiin.

Valmistajien kokemuksensa perusteella esittämät huomautukset otetaan huomioon korottamalla enimmäislämpötilaa, jossa maito saostetaan, 33 celsiusasteesta 34 celsiusasteeseen. Tarkoituksena on parantaa juustojen koostumusta erityisesti tilanteissa, joissa valmistamisessa käytettävän maidon proteiinipitoisuus on pieni ja/tai rasvapitoisuus on suuri.

Saint-Nectaire-juuston valmistusvaiheet, joiden tarkka kuvaus on liitetty voimassa olevaan tuote-eritelmään, saatetaan uudestaan ajan tasalle siten, että tiettyjä tavoitearvoja muutetaan ja otetaan huomioon valmistajien huomautukset juuston erityisominaisuuksia vaarantamatta.

Meijerituotanto:

— Laktoosin poistamistoimenpiteitä koskevia vaatimuksia täsmennetään juustojen laadun ja juustonvalmistajien osaamisen ylläpitämiseksi. Siksi virke ”osa herasta voidaan poistaa, ja 30–33 celsiusasteen lämpöistä vettä voidaan lisätä” poistetaan ja korvataan virkkeillä ”Poistetun heramäärän osuus saa olla enintään 30 prosenttia valmistuksessa käytettävän maidon määrästä. Juomavettä voidaan lisätä 30–34 celsiusasteen lämpöisenä siten, että sen osuus on enintään 30 prosenttia valmistuksessa käytettävän maidon määrästä.”

— Suolaveden pH:n enimmäisarvoa korotetaan (5,20 korvataan 5,50:llä), jotta se sopisi paremmin yhteen juuston muotista poistamisen yhteydessä tavoitellun pH:n kanssa.

— Korkein hiestämislämpötila muutetaan (10 celsiusasteesta 14 celsiusasteeseen) suolavesikäsittelyssä noudatettujen keskilämpötilojen perusteella. Näin vältetään juustojen liian suuri lämpötilaero suolavedestä poistamisen ja hiestymishuoneen välillä. Tämä lämpötila edistää lisäksi pinnan mikrobikasvuston juurtumista ja tuotteen aromien kehittymistä.

Tilatuotanto:

— Juoksettumisen kestoa lyhennetään (korvaamalla lauseke ”25–50 minuuttia” lausekkeella ”25–45 minuuttia”), jotta saostuneen massan juoksettaminen voidaan pysäyttää optimaaliselle kiinteystasolle pehmeämassaisen juuston valmistamiseksi.

— Puristusvaiheen vähimmäiskesto lyhennetään kymmenestä kahdeksaan tuntiin, jotta se voidaan mukauttaa paremmin laktaation aikana ilmenevään raaka-aineen koostumuksen vaihteluun ja jotta työn organisointia voidaan joustavoittaa (muotteja ja puristinta voidaan käyttää uudelleen seuraavan erän valmistuksessa). Lämpötilan vaihteluväliksi huoneessa, jossa puristus tapahtuu, vahvistetaan 20–25 celsiusastetta 18–22 celsiusasteen sijaan, sillä uusi vaihteluväli soveltuu paremmin valmistuksessa käytettäviin termofiilisiin hapatteisiin.

— Saostamisen ja kellaroinnin välinen aika voi olla viikoittaisessa valmistuksessa alle 48 tuntia, jotta kyseinen aikaväli (vähintään 48 tuntia) sopii joidenkin juustojen osalta yhteen juustojen hiestämisen keston kanssa (vähintään 24 tuntia ja enintään kahdeksan päivää) ja jotta voidaan ottaa huomioon kypsyttämättömien tilajuustojen noutokäytännöt, joiden mukaan kypsyttäjät hakevat juustot seitsemän päivän välein. Siksi lausetta ”saostuspäivän ja kypsytyskellariin vientipäivän välisen ajan on oltava vähintään 48 tuntia” täydennetään seuraavasti: ”lukuun ottamatta viikoittaista valmistusta, jossa saostuspäivän ja kypsytyskellariin vientipäivän välinen vähimmäisaika voi olla alle 48 tuntia kypsyttämättömien juustojen noudon organisointiin liittyvistä syistä”.

Kypsytys:

Kypsytyskellarin enimmäislämpötila korotetaan 12 celsiusasteesta 14 celsiusasteeseen, sillä juustojen kuoren on todettu muodostuvan paremmin korkeammassa lämpötilassa, joka edistää myös aromien kehittymistä.

Jäähdytys:

Kypsyttämättömän juuston määritelmässä

— juuston enimmäisikä eli 10 vuorokautta ilmaistaan verrattuna päivään, jona juusto poistetaan muotista, eikä enää verrattuna saostuspäivään, sillä muotista poistaminen on vaihe, jossa kypsymätön juusto valmistuu ja lisäksi ajallinen viitekohta, jonka toimijat voivat helposti määrittää.

— kylmiösäilytyksen enimmäislämpötila korotetaan 10 celsiusasteesta 14 celsiusasteeseen, jotta se olisi johdonmukainen hiestämiselle asetetun enimmäislämpötilan kanssa. Hiestämislämpötila korotetaan meijerituotannossa 14 celsiusasteeseen.

Jotta lause ”jäähdytettyjen kypsyttämättömien juustojen merkinnöissä mainitaan tuotteen nimi” olisi selkeämpi eikä tuotteen nimeä käytettäisi kypsyttämättömän juuston yhteydessä, lause korvataan seuraavasti: ”jäähdytettyjen kypsyttämättömien juustojen merkinnöissä on maininta ’kypsyttämätön juusto’”.

Luettavuuden parantamiseksi korvataan nimikkeet, joilla jäähdytettyjä kypsymättömiä juustoja voidaan saattaa markkinoille ja joita ovat ”fromage fermier non affiné au lait cru” (raakamaidosta valmistettu kypsyttämätön tilajuusto), ”fromage laitier non affiné au lait cru” (raakamaidosta valmistettu kypsyttämätön meijerijuusto), ”fromage laitier non affiné au lait traité thermiquement” (lämpökäsitellystä maidosta valmistettu kypsyttämätön meijerijuusto) ja ”fromage laitier non affiné au lait pasteurisé” (pastöroidusta maidosta valmistettu kypsyttämätön meijerijuusto), sekä niihin liitetty maininta oikeutuksesta alkuperänimitykseen. Edellä mainitut nimikkeet korvataan yhdellä ainoalla nimikkeellä: ”fromage en blanc apte à l’appellation d’origine ’Saint-Nectaire’” (alkuperänimitykseen oikeutettu kypsyttämätön juusto).

Kohta ”Merkinnät”

Kohtaan lisätään mahdollisuus käyttää merkinnöissä seuraavia mainintoja:

— ”Les fourrages de notre (nos) élevage(s) sont composés exclusivement de pâturage et de foin” (Karjamme rehu koostuu yksinomaan laidunruohosta ja heinästä), jotta voidaan korostaa, että juustojen valmistuksessa käytettävä maito on peräisin tiloilta, jotka eivät korjaa heinää eivätkä käytä käynyttä säilörehua.

— ”fabriqué avec du lait 100 % issu de la race Ferrandaise” (valmistettu ainoastaan ferrandaise-rodun lehmistä saadusta maidosta), jotta voidaan korostaa, että juustot on valmistettu yksinomaan ferrandaise-rodun (harvalukuisen paikallisrodun) lehmien maidosta.

Nämä muutokset tehdään myös yhtenäisen asiakirjan 3.6 kohtaan.

Lause ”Päällysmerkinnöissä on oltava Euroopan unionin SAN-tunnus” poistetaan yhtenäisen asiakirjan 3.6 kohdasta.

Muut

— Kohdassa ”Valvontaelinten viitetiedot” valvontaelimen yhteystiedot korvataan toimivaltaisen valvontaelimen yhteystiedoilla, jotta tuote-eritelmää ei tarvitsisi muuttaa valvontaelimen vaihtuessa.

— Kohdassa ”Kansalliset vaatimukset” oleva taulukko, johon on koottu tärkeimmät tarkastettavat seikat ja niiden arviointimenetelmä, saatetaan ajan tasalle, jotta siinä otetaan huomioon tuotantomenetelmää koskevaan kohtaan tehdyt muutokset.

— Kohtaan ”Yhteys maantieteelliseen alueeseen” liitetään tuotteen erityisyyden kuvaamiseksi tuotteen kuvausta koskevaan kohtaan lisätyt seikat, jotka koskevat Saint-Nectaire-juuston makukuvausta (mieto eikä liian hapan). Nämä muutokset tehdään myös yhtenäisen asiakirjan 5 kohtaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”SAINT-NECTAIRE”

EU-nro: PDO-FR-02299 – 8.3.2017

SAN ( X ) SMM ( )

1. Nimi tai nimet

”Saint-Nectaire”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.3 Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Saint-Nectaire on yksinomaan juoksetetusta lehmänmaidosta valmistettu, massaltaan lämpökäsittelemätön, puolikiinteä, puristettu, hapatettu ja suolattu juusto. Se sisältää täydellisen kuivaamisen jälkeen vähintään 45 grammaa rasvaa 100 grammassa juustoa. Kuiva-ainepitoisuuden on oltava vähintään 50 grammaa 100 grammassa kypsytettyä juustoa.

Saint-Nectaire on lieriömäinen, kyljestään hieman kupertuva juusto, jonka halkaisija on 20–24 cm, paksuus 3,5–5,5 cm ja paino 1,450–1,950 kg. Vähimmäiskypsytysaika on 28 vuorokautta kellaroinnista.

Saint-Nectairea voidaan valmistaa myös pienikokoisempana juustona, jonka halkaisija on 12–14 cm, paksuus 3,5–4,5 cm ja paino 0,500–0,700 kg. Tässä tapauksessa vähimmäiskypsytysaika on vain 21 vuorokautta kellaroinnista.

Pehmeä ja notkea juustomassa, joka vetäytyy kasaan sormella painettaessa, on väriltään norsunluunvalkoinen, ja siinä voi olla tasaisin välein pieniä reikiä.

Kuori on juuston molemmilla pinnoilla samanlainen, ja siinä näkyy tasaista homekasvustoa. Kypsymisasteen mukaan home on pinnaltaan valkoista, ruskeata tai harmaata, ja sen alta voi näkyä kermansävyisestä oranssiin vaihteleva pohjaväri. Siinä voi esiintyä keltaisia ja/tai punaisia homekukintoja. Kuoreltaan yhtenäisen valkoisia, oranssisia tai mustia juustoja ei kelpuuteta.

Puhdas, mieto ja kevyen suolainen eikä liian hapan maku vivahtaa erilaisiin maitotuotteisiin (kermamainen, voimainen tai tuoreen maitomainen). Siinä on aistittavissa myös kypsytysolosuhteiden tuoma aromi (kellari, oljet, maaperä tai aluskasvillisuus), ja usein maun pyöristää hennon hasselpähkinäinen vivahde.

”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksellä suojattua juustoa saa myös myydä erikseen pakattuina palasina, joissa on oltava mukana nimitykselle ominaista kuorta.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Lehmien, jotka kuuluvat Saint-Nectairen valmistukseen maitoa tuottavaan karjaan, on täytynyt syntyä ja kasvaa yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyllä alueella.

Jotta karjan uudistamiseen tarkoitettujen hiehojen voidaan katsoa kasvaneen yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyllä alueella, niiden on oltava kyseisellä alueella kunakin vuonna vähintään puolen vuoden ajan.

Toimivaltaisen viranomaisen (Institut national de l’origine et de la qualité) johtaja voi kuitenkin sallia poikkeuksen tähän määräykseen terveyssyistä taikka tiettyjen 4 kohdassa määritellyllä alueella vähälukuisten rotujen kohdalla, joiden kysyntä voi ylittää tarjonnan (salers, ferrandaise, abondance, simmental française ja brune), kun hän on ensin todennut kysynnän tarjontaa suuremmaksi.

Lypsylehmien perusravinto koostuu pelkästään nurmirehusta.

Lypsylehmien vuotuinen kokonaisannos (perusannos ja täydennysrehu) sisältää kuiva-aineena ilmaistuna vähintään 70 prosenttia nurmirehua, joka on peräisin yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa määritellyltä alueelta.

Laiduntaminen on pakollista lypsylehmille vähintään 160 vuorokautta vuodessa. Tuorerehuruokinta on laidunpäivien aikana täysin kiellettyä.

Muulloin kuin laidunkautena kuivarehun muodossa (kuiva-ainepitoisuus yli 80 prosenttia) annetun heinän osuuden täytyy olla päivittäin vähintään 60 prosenttia kuiva-aineena ilmaistusta lypsylehmien perusannoksesta.

Lypsykarjan täydennysrehussa käytetyt raaka- ja lisäaineet esitetään tarkemmin luettelossa. Niitä voidaan käyttää enimmillään 1 800 kg vuodessa lypsylehmää kohden. Määrä lasketaan bruttopainona, paitsi kun kyseessä on hera ja maissintähkistä ja maissinjyvistä valmistetut rehut, joiden paino lasketaan kuiva-aineena.

Kaikkien rehujen ei tarvitse olla välttämättä peräisin 4 kohdassa määritellyltä alueella, sillä alueen korkean sijainnin ja ilmaston vuoksi rehuja ei voida teknisesti tuottaa riittäviä määriä.

Hiehojen vuotuinen perusannos koostuu nurmirehusta, josta vähintään 40 prosenttia on peräisin 4 kohdassa määritellyltä alueelta.

Eläinten ruokinnassa sallitaan ainoastaan geneettisesti muuntelemattomat kasvituotteet, niiden sivutuotteet ja täydennysrehut. Muuntogeenisten kasvien istuttaminen on kiellettyä SAN-tuotteen ”Saint-Nectaire” valmistukseen tarkoitettua maitoa tuottavien tilojen kaikilla viljelyaloilla. Kielto koskee kaikkia kasvilajikkeita, joita on mahdollista käyttää tilan eläinten ruokintaan, sekä kaikkia lajikkeita, jotka voivat saastuttaa rehukasvit.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidon tuotannon sekä juustojen valmistuksen ja kypsyttämisen on tapahduttava kyseisellä maantieteellisellä alueella.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

—

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksen piiriin kuuluvien juustojen päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimitys kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta.

Riippumatta kaikkia juustoja koskevista lakisääteisistä merkinnöistä erilaisten luonnehdintojen tai muiden alkuperänimitykseen liittyvien merkintöjen käyttö etiketeissä, mainonnassa, kauppalaskuissa ja muissa kaupallisissa asiakirjoissa on kielletty lukuun ottamatta seuraavia:

— Kaupalliset tuotemerkit tai erityiset tavaramerkit.

— Merkinnät ”fabriqué avec du lait 100 % issu de la race Salers” (valmistettu ainoastaan salers-rodun lehmistä saadusta maidosta), ”affiné en cave naturelle” (kypsytetty luonnonkellarissa), 28 vuorokauden vähimmäiskypsytysajasta poikkeava kypsytysaika, ”affiné sur paille” (kypsytetty oljilla), ”affiné à la ferme” (kypsytetty tilalla), ”affiné sur bois de sapin” (kypsytetty saksanpihtapuualustalla) ja ”affiné sur bois d’épicéa” (kypsytetty kuusipuualustalla). Kirjasinkoko saa joka tapauksessa olla enintään kaksi kolmasosaa ”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksen kirjasinkoosta.

— Maininta ”fabriqué en laiterie” (valmistettu meijerissä) tai jokin muu tieto siitä, että juusto on peräisin meijeristä.

Juustojen merkinnöissä on täsmennettävä, onko ne valmistettu tilalla vai meijerissä.

Tieto siitä, onko juusto valmistettu tilalla vai meijerissä, on ilmoitettava kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa ”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksen kirjasinkoosta.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksen maantieteelliseen alueeseen kuuluu kuntia Cantalin ja Puy-de-Dômen departementeista.

Maidon tuotannon ja juustojen valmistuksen on tapahduttava alueella, joka vastaa 5 kohdassa mainittuja luonnonoloihin liittyviä ja inhimillisiä tekijöitä.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Maantieteellisen alueen erityisyys

Luonnonoloihin liittyvät tekijät

”Saint-Nectaire”-alkuperänimityksen maantieteellinen alue sijaitsee maan keskiosassa, Ranskan keskusylängöllä.

Maidon tuotannolle ja juustojen valmistukselle on siellä aivan omanlaisensa olosuhteet yli 700 metrin korkeudessa.

Pääosin lännestä puhaltava tuuli tuo mukanaan merkittävää kosteutta tuliperäisen vuoriston länsirinteille, mutta kosteus on vähäisempää itärinteillä. Koska tuliperäinen maaperä on erittäin hedelmällistä, ruohopeitteisten rinteiden kasvillisuus on runsasta ja monipuolista. Kasveja ovat muun muassa kangasajuruoho, keltakatkero, karhunjuuri, siankärsämö ja apila (Trifolium alpinum). Rehuntuotannon perustana ovat kukkakasvien peittämät pysyvät nurmet, joiden osuus tilojen nurmialasta on vähintään 90 prosenttia.

Inhimilliset tekijät

Saint-Nectaire-juustoa on valmistettu Monts Doren alueella vuosisatojen ajan. Juuston nimi ilmaantui ruoka-alan kirjallisuuteen 1600-luvulla. Tämän useissa alan teoksissa (erityisesti vuosina 1786 ja 1787) mainitun juuston tuotanto alkoi kehittyä 1800-luvulla ja jatkui 1900-luvulla pienillä vuoristotiloilla, joilla oli vain vähän karjaa. Valmistuksesta tuli alueen tilallisten erioikeus, ja sinne syntyi alan osaamista. Aiemmin tuottajat kypsyttivät juustonsa erittäin harvoin itse ja toivat ne yleensä kypsyttämättöminä myyntiin alueen lukuisille markkinoille. Puy-de-Dômen ja Cantalin departementeissa asuneet ammattitaitoiset juustojen kypsyttäjät, joilla oli tarvittavat tilat ja välineet sekä taitotieto, ostivat tuottajien juustot kypsytettäviksi kulutuskeskusten läheisyydessä. Perinne on jatkunut nykypäivään asti, mutta nyttemmin kypsyttämättömät juustot noudetaan suoraan tuotantopaikoilta.

”Saint-Nectaire” tunnustettiin alkuperänimitykseksi Issoiren tuomioistuimen päätöksellä vuonna 1955.

Saint-Nectairen valmistukseen tarkoitettua maitoa tuottavien lypsylehmien ravinto perustuu kohdassa ”Luonnonoloihin liittyvät tekijät” mainittuun kasvillisuuteen. Niiden perusannos koostuu yksinomaan nurmirehusta, ja laiduntaminen on pakollista osan vuodesta. Täydennysrehun käyttöä on rajoitettu.

Kypsytysvaihe on myös tärkeä osa Saint-Nectairen valmistusta, ja kypsyttäjillä onkin merkittävää taitotietoa juustojen käsittelyssä. Kypsytysvaiheessa juustot pestään monta kertaa, ja niitä hierotaan ja käännetään säännöllisesti, jotta kuori kehittyisi tasaisesti.

Tuotteen erityisyys

Saint-Nectaire on lämpökäsittelemättömästä juustomassasta puristettu lehmänmaitojuusto. Se on lieriömäinen, kyljestään hieman kupertuva juusto, jonka halkaisija on enintään 24 cm ja paksuus enintään 5,5 cm. Se onkin kooltaan melko pieni verrattuna muihin vuoristoalueilla tuotettaviin juustoihin. Saint-Nectairen kuorta peittää tasainen, väriltään valkoinen, ruskea tai harmaa homekasvusto, jossa voi olla keltaisia ja/tai punaisia kukintoja ja jonka alta voi näkyä kermansävyisestä oranssiin vaihteleva pohjaväri. Puhdas, mieto ja kevyen suolainen eikä liian hapan maku vivahtaa erilaisiin maitotuotteisiin (kermamainen, voimainen tai tuoreen maitomainen). Siinä on aistittavissa myös kypsytysolosuhteiden tuoma aromi (kellari, oljet, maaperä tai aluskasvillisuus), ja usein maun pyöristää hennon hasselpähkinäinen vivahde.

Syy-seuraussuhde

Maantieteellinen alue vastaa aluetta, jolla Saint-Nectairen eri valmistusvaiheet on aina toteutettu. Juustoon käytetyn maidon tuottaminen ja juuston valmistus edellyttävät tiettyjä tekijöitä, jotka ovat toisaalta laidunten korkeaan sijaintiin ja kasvillisuuteen liittyviä luonnontekijöitä ja toisaalta inhimillisiä tekijöitä.

Kyseisen alueen tuliperäinen maaperä suosii pysyviä nurmia, joilla kasvillisuus on runsasta ja hyväntuoksuista. Korkealla sijaitseva alue on vallitsevan länsituulen ansiosta runsassateinen, ja lähes jatkuvat sateet runsastavat nurmien kasvillisuutta. Kasvillisuuden monimuotoisuuden ansiosta kukat sisältävät monenlaisia aromaattisia yhdisteitä (kuten terpeenejä), jotka imeytyvät lehmiin niiden syödessä näiltä nurmilta korjattua rehua.

Saint-Nectairen valmistukseen liittyvän osaamisen ja kypsytyksen aikaisten käsittelytapojen ohella juuri näiden luonnontekijöiden ansiosta juuston maku vivahtaa erilaisiin maitotuotteisiin (kermamainen, voimainen tai tuoreen maitomainen). Siinä on aistittavissa myös kypsytysolosuhteiden tuoma aromi (kellari, oljet, maaperä tai aluskasvillisuus), ja usein maun pyöristää hennon hasselpähkinäinen vivahde.

Kypsyttäjien suosimat käsittelytavat ovat ratkaisevia harmaanvalkoisesta oranssinruskeaan vaihtelevan homekuoren kehittymisessä.

Saint-Nectairen koko puolestaan liittyy juuston omaan historiaan. Se sopi aikoinaan niin muutaman lehmän pientiloille kuin suuremmille tiloille, jotka halusivat saada hyödynnettyä melko pieneksi jääneen talvikauden maidontuotantonsa. Runsaampi kesäkauden tuotanto puolestaan käytettiin Fourme de Cantal -juuston valmistukseen.

Tuote-eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-7737d188-1884-4b45-9c2e-9d468ca2a5e8/telechargement

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.