FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/12

Lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille maksualan uudesta oikeudellisesta kehyksestä sisämarkkinoilla”

(KOM(2003) 718 lopullinen)

(2004/C 302/03)

Komissio päätti 2. joulukuuta 2003 EY:n perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 9. kesäkuuta 2004. Esittelijä oli Guido Ravoet.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 2004 pitämässään 410. täysistunnossa (kesäkuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 140 ääntä puolesta ja ei yhtään vastaan 5:n pidättyessä äänestämästä.

1 Tiedonannon sisältö ja soveltamisala

1.1 Euroopan komissio julkaisi 2. joulukuuta 2003 neuvotteluasiakirjan, jonka otsikko on ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille maksualan uudesta oikeudellisesta kehyksestä sisämarkkinoilla”.

1.1.1 Euroopan komissio toteaa, että rajatylittäviin euromääräisiin maksuihin liittyy oikeudellista ja teknistä tehottomuutta, joka johtuu yhteisön tason oikeudellisen kehyksen epäasianmukaisuudesta. Maksuja koskevia säädöksiä on useita: mm. asetus (EY) N:o 2560/2001 (1), jonka mukaan rajatylittävistä euromääräisistä maksuista perittävien palvelumaksujen tulisi olla samansuuruisia kuin maiden sisäisistä maksuista perittävät palvelumaksut, ja direktiivi 97/5/ETY (2), joka koskee sähköisten maksuvälineiden käyttäjien suojelua. Yhtenäistä oikeudellista kehystä ei kuitenkaan toistaiseksi ole. Tavaroiden ja palvelujen sisämarkkinoiden kunnollinen toiminta edellyttää edullisia, tehokkaita ja turvallisia maksupalveluja. Komissio esittää tiedonannossa seuraavat perusperiaatteet, joita se pitää erityisen merkittävinä maksualaa koskevan EU:n lainsäädännön yhteydessä: 1) tehokkuus pysyvänä tavoitteena, 2) turvallisuus ehdottomana edellytyksenä, 3) kilpailu: pääsy markkinoille ja yhtäläiset kilpailuolosuhteet, 4) korkeatasoinen asiakkaan (3) suoja, 5) oikeudellisten säännösten tekninen neutraalius, 6) maksuja koskevan lainsäädännön uudistamisen avulla luotava lisäarvo ja 7) tulevan (tulevien) oikeudellis(t)en väline(id)en luonne.

1.2 Komission neuvotteluasiakirja on tulosta varsin pitkän ajan kuluessa tehdystä valmistelutyöstä. Tarkoituksena on tehdä keväällä 2004 asiaa koskeva lainsäädäntöaloite.

1.3 Komission pyrkimyksenä on poistaa tekniset ja oikeudelliset esteet ja varmistaa tällä tavoin maksupalvelujen tehokkuus, tasapuoliset kilpailuolosuhteet, kuluttajien asianmukainen suojelu, maksujen turvallisuus sekä oikeusvarmuus kaikille maksuprosessin osapuolille.

1.4 Komissio tunnustaa, että eurooppalaiset pankit ovat yrittäneet parantaa tilannetta. (4) Kesäkuussa 2002 perustettu eurooppalainen maksuneuvosto (European Payment Council) on päättänyt toteuttaa laajan työohjelman yhtenäisen euromaksualueen muodostamiseksi ja ehdottanut merkittäviä muutoksia maksupalvelujen järjestämiseen Euroopan unionissa. Näihin suunnitelmiin sisältyy erityisesti ensisijaiseksi määritelty päätös perustaa euromääräisiä tilisiirtoja varten uusi järjestely (5), jossa siirtokulut ovat hyvin alhaiset ja tilisiirto kestää enintään kolme päivää.

1.5 Komission mielestä pääomanliikkeiden vapauttaminen on helpottanut EU:n sisäisiä rajatylittäviä rahansiirtoja, mutta sisämarkkinat eivät varsinkaan vähittäismaksujen osalta vielä toimi yhtä tehokkaasti kuin jäsenvaltiotasolla. Sisämarkkinoiden maksupalveluja koskevien jäsenvaltiokohtaisten säännösten ja toimintatapojen välillä on myös eroja. Uuden oikeudellisen kehyksen avulla tulisi tarvittaessa poistaa nämä yhtenäisen maksualueen tiellä olevat oikeudelliset esteet varsinkin, jos ne estävät EU:n laajuisten maksuinfrastruktuurien ja -järjestelmien asianmukaisen toiminnan. Tällaisia esteitä ovat esim. maksumääräyksen peruuttamista koskevat säännöt, jotka vaihtelevat sen mukaan, missä sisämarkkinoiden osassa maksumääräys on annettu. Keskeisiä vaatimuksia ovat yhteentoimivuus, yhtenäiset standardit ja keskeisten oikeussäännösten yhdenmukaistaminen.

1.6 Oikeusvarmuuden puuttuminen on tekijä, joka estää maksupalvelujen tarjoajia ja käyttäjiä toimimasta vapaasti tai toimimasta lainkaan. Tämä koskee esimerkiksi suoraveloitusta, jota ei vielä tunneta EU:n tasolla (ks. liite 16). Samoin on säännöllisesti toistuvien maksujen laita (esim. ulkomaisen lehden kestotilaus tai julkiset palvelut toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaa kesäasuntoa varten): niitä ei voi hoitaa suoraveloituksena. Jotta käyttäjät, esim. kuluttajat ja pk-yritykset, saisivat sisämarkkinoista kaiken hyödyn, rajatylittävien maksupalvelujen on toimittava yhtä tehokkaasti kuin kansallisella tasolla tarjottavien vastaavien palvelujen. Uuden oikeudellisen kehyksen avulla olisikin poistettava puutteet sekä parannettava kuluttajien luottamusta sisämarkkinoiden yhtenäiseen maksualueeseen ja heidän tyytyväisyyttään kyseisellä alueella.

1.7 Sisämarkkinoilla on erityisen tärkeää, että kuluttajat luottavat maksutapahtumiin, koska tapahtumat ovat usein rajatylittäviä ja koska luottamus on keskeinen edellytys sähköisen kaupankäynnin mahdollisuuksien hyödyntämiselle EU:n markkinoilla. Siksi perustamissopimuksen 153 artiklassa määrätään kuluttajansuojan korkean tason varmistamisesta, mikä kuuluu uuden oikeudellisen kehyksen perusperiaatteisiin. Tällaisen suojan tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset on kuitenkin arvioitava, sillä ne päätyvät lopulta tavalla tai toisella asiakkaan maksettaviksi.

1.8 Asiakkaiden suojelemiseksi tulee soveltaa yhdenmukaisia ja helppokäyttöisiä tiedonantovaatimuksia ennen maksutapahtuman toteutumista ja sen jälkeen. Nykyisessä maksuja koskevassa EU:n lainsäädännössä on jo monia tähän liittyviä säännöksiä, joita on tarkistettava. Vaikeimpia tehtäviä on tietojen sisällön ja määrän oikean tasapainon löytäminen, jotta tietoja lukeva maksupalvelun käyttäjä pystyy ymmärtämään ne ja saamaan selon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan.

1.9 Komissio pitää erittäin tärkeinä myös oikeudellisia turvakeinoja asiakkaan suojaamiseksi tapauksissa, joissa maksutapahtuma ei toteudu tai se toteutuu vajavaisesti taikka ilman asianmukaista valtuutusta.

1.10 Tiedonantoon kuuluvat 21 liitettä ovat sen olennainen osa. Kussakin liitteessä käsitellään tiettyä maksualan sisämarkkinoiden tehokkaaseen toimintaan liittyvää oikeudellista tai teknistä kysymystä.

2 Yleistä

2.1 Komitea kannattaa komission aloitteen tavoitetta, joka koskee johdonmukaisen ja kattavan oikeudellisen kehyksen luomista yhtenäiselle eurooppalaiselle maksualueelle. Maksualan sisämarkkinoiden tiellä on esteitä, jotka johtuvat jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen eroista. Sisämarkkinoilla suoritettavia maksuja säännellään nykyisinkin vielä enimmäkseen jäsenvaltiokohtaisten sääntöjen ja/tai toimintatapojen mukaisesti. Koska unionissa suoritettavista vähittäismaksuista 98 prosenttia on maiden sisäisiä (6), rajatylittävien maksupalvelujen kysyntä EU:ssa on tietenkin vähäistä.

2.2 Monien Euroopan maiden kotimaiset maksupalvelumarkkinat toimivat hyvin tehokkaasti. Lainsäädännöllä tulisikin vain poistaa rajatylittäviä maksuja haittaavat tekijät, jotta toiminta olisi yhtä tehokasta kaikkialla. Rajatylittävien maksujärjestelmien parantaminen ei siis saisi vaikuttaa kielteisesti jäsenvaltioissa käytössä oleviin tehokkaisiin kotimaisiin maksujärjestelmiin.

2.3 Komission tulisi poistaa esteet EU:n laajuisten markkinakäytänteiden ja sopimusten kehittämisen tieltä, mutta sen ei pitäisi antaa säännöksiä näkökohdista, jotka voidaan sisällyttää kyseisiin käytänteisiin ja sopimuksiin. Tässä yhteydessä tulee pyrkiä asianmukaiseen tasapainoon itse- ja yhteissääntelyn sekä EU:n lainsäädännön välillä.

2.4 ETSK:n mukaan (7) sekä itse- että yhteissääntelyä tulee tukea. Kuitenkin on hyväksyttävä tiukka säännöstö kaikkia niitä toimia varten, joiden osalta itse- tai yhteissääntely osoittautuu epätarkoituksenmukaiseksi tai riittämättömäksi tai joiden osalta sääntelyä ei sovelleta asianmukaisella tavalla.

2.5 Komitea kannattaa korkeatasoisen ja yhtenäisen kuluttajansuojan periaatetta, sillä se kuuluu perustamissopimuksen ensisijaisiin tavoitteisiin.

2.6 Maksualan sisämarkkinoiden tulee olla kansainvälisesti kilpailukykyiset. Mikäli EU:n lainsäädäntökehyksen luominen lisää maksuliikenteen kustannuksia, todellisena uhkana on, että maksupalveluja hoitavat tulevaisuudessa yhä useammin EU:n ulkopuolella toimivat unionin ulkopuoliset tahot ja ettei lainsäädännöllä saavuteta sille asetettuja tavoitteita.

2.7 Komitea ei pidä toivottavana sekkien jättämistä uuden säädöksen soveltamisalaan kuuluvien maksujen ulkopuolelle, sillä joissakin jäsenvaltioissa kyseistä maksuvälinettä käytetään vielä yleisesti.

2.8 Uudessa järjestelmässä on lisäksi huolehdittava itsesääntelyn avulla siitä, että yhdessä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen minkä tahansa rahoituslaitoksen käyttöön antamat tai hyväksymät luottokortit tai luotolliset pankkikortit käyvät kaikkiin pankkiautomaatteihin kaikissa jäsenvaltioissa.

3 Erityistä

3.1 Oikeus tarjota maksupalveluja yleisölle (liite 1)

Kyseisen asian sisällyttäminen maksualan uuteen oikeudelliseen kehykseen on ratkaisevan tärkeää rahoitusjärjestelmän turvallisuudelle. Koska maksujärjestelmä on koko talouselämän kulmakivi, maksupalveluja tulee säännellä kaikissa jäsenvaltioissa. Ennen vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamista tulisi vahvistaa maksupalvelujen tarjoamisen edellyttämän toimiluvan yhdenmukaistetut vähimmäisvaatimukset. Kyseinen periaate ei takaa riittävää turvaa kuluttajille eikä toiminnan yhdenmukaisuutta. Maksupalvelujen tarjonnalle voidaan taata turvallinen oikeudellinen kehys antamalla suoraan sovellettavissa oleva sitova säädös (asetus), jonka avulla toteutettaisiin toinen komission esittämistä vaihtoehdoista (maksupalveluja koskeva erityinen toimilupa). On tehtävä selväksi, että voidakseen vastaanottaa talletuksia maksupalvelujen tarjoajan on täytettävä pankkitoimilupaa koskevat vaatimukset (mm. vakavaraisuusvaatimukset). Yleisesti ottaen kaikkien kyseisellä alalla tulevaisuudessa laadittavien asetusten on määrä koskea myös unionin ulkopuolisia maksupalvelujen tarjoajia, jotka toimivat EU:n alueella.

3.2 Tiedonantovaatimukset (liite 2)

Luottolaitosten on noudatettava rajojen yli suoritettavista tilisiirroista annettua direktiiviä 97/5/ETY, rajatylittävistä euromääräisistä maksuista annettua asetusta (EY) N:o 2560/2001/EY ja sähköisistä maksuvälineistä annettua suositusta 97/489/EY. Jäsenvaltioilla voi olla omia säädöksiä, ja lisäksi EU:n lainsäädännössä on erityisesti kuluttajatiedotusta koskevia säädöksiä, kuten kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä annettu direktiivi 2002/65/EY ja direktiivi 2000/31/EY (”direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”). Kyseisten säädösten mukaiset vaatimukset ovat laajuudeltaan ja sisällöltään riittäviä, ja niiden täytäntöönpanosta vastaavat pankit. Komitea antaa täyden tukensa komission aloitteelle vahvistaa nykyisiä oikeussäännöksiä siten, että tuloksena on yksi selkeä säädösteksti, joka kattaa kaikki tiedonantovaatimukset. Tiedonantovaatimusten tulee olla niin yleisluonteisia, että niitä voidaan soveltaa myös maksuvälineisiin, jotka eivät vielä ole käytössä.

3.3 Ulkomailla asuvien tilit (liite 3)

Tämä kysymys on huomattavasti maksualaa laajempi, ja sitä tulisikin käsitellä muussa yhteydessä.

3.4 Arvopäivät (liite 4)

3.4.1 Arvopäiväkysymys ei koske yksinomaan maksuja; monesti arvopäivä ei liity erityisesti maksutapahtumaan, vaan se voi määräytyä minkä tahansa tilitapahtuman mukaan.

3.4.2 Kuten komissio myöntää, arvopäivän määrittely on ensi kädessä hinnoittelukysymys (eli osa tuotehallintaa tai asiakassuhteita). Koska arvopäivä on tuotehallintaan liittyvä kysymys, se ei ole sidoksissa tilitapahtumien seurannassa käytettäviin kirjauksiin.

3.4.3 Arvopäivät voivat vaihdella pankeittain, ja pankki voi soveltaa erilaisia arvopäiviä eri asiakkaisiinsa tai jopa saman asiakkaan eri tilitapahtumiin.

3.4.4 Komitea pitää tervetulleena ajatusta siitä, että maksupalvelujen tarjoajille asetettaisiin arvopäivän käyttöä koskevia avoimuusvaatimuksia. Arvopäivien käytöstä kuluttajille aiheutuvien taloudellisten vaikutusten tulisi olla kohtuullisia. Arvopäiväjärjestelmien lähentämistä Euroopan laajuisesti tulee myös harkita, vaikkakin jäsenvaltioiden kansallisten järjestelmien ollessa hyvin erilaisia kyseistä lähentämistä on pidettävä keskipitkän aikavälin tavoitteena.

3.4.5 Kyseisen lähentämisprosessin yhteydessä tulisi soveltaa sellaista toimintalinjaa, että maksutapahtuman arvopäiväksi määritellään päivä, jona maksumääräyksen mukainen rahavirta toteutuu maksupalvelun tarjoajan järjestelmässä.

3.5 Tilinumeroiden siirrettävyys (liite 5)

3.5.1 Asetuksessa (EY) N:o 2560/2001 viitataan kansainväliseen tilinumeroon (8) ja pankkitunnukseen (9), joita yhteisön viranomaiset, Euroopan keskuspankkijärjestelmä mukaan luettuna, ovat edistäneet ja tukeneet. IBAN-tilinumerostandardi on hyväksytty ja toimii kaikkialla EU:ssa. Kyseisessä koodijärjestelmässä tilinumeroiden siirtäminen ei ole mahdollista. Pankkien tulisi taata vähintään se, että saman pankin eri konttorin asiakkaaksi siirtyvä voi säilyttää vanhan tilinumeronsa.

3.6 Asiakkaiden liikkuvuus (liite 6)

Yleisenä sääntönä on, että kilpailulle avoimet markkinat edistävät luonnostaan asiakkaiden liikkuvuutta. Pankkien tulee tehdä tilien siirtäminen mahdollisimman vaivattomaksi antamalla asiakkaille kaikki tarvittavat tiedot. Komitea kannattaa kaikin puolin itsesääntelyä, jonka tarkoituksena on lisätä asiakkaiden liikkuvuutta. Komitea kannattaa myös avointa tiedotusta tilinsulkemismaksuista. Maksujen tulee olla kohtuullisia ja tilien sulkemiseen ja siirtämiseen liittyvien todellisten hallinnollisten kustannusten mukaisia. Kuluista tulisi lisäksi tiedottaa asiakkaalle ennen pankkitilin avaamista.

3.7 Maksuvälineiden ja niiden osien turvallisuuden arviointi (liite 7)

Lainsäädäntöaloitteet saattaisivat johtaa vanhentuneiden teknisten ratkaisujen säilyttämiseen (turvallisuustekijät ovat luonteeltaan sellaisia, että ne kehittyvät jatkuvasti). Tästä syystä standardointi tulisi mieluummin toteuttaa alan toimijoiden johdolla itsesääntelyn puitteissa, kuten ensimmäisessä komission esittämässä vaihtoehdossa ehdotetaan. Komitea katsoo, että sekaannusten välttämiseksi alan toimijoiden johdolla toteutettavan turvallisuustekijöiden sertifioinnin tulisi olla myöhemmin määritettävien EU:n yhteisten periaatteiden mukaista.

3.8 Tiedot maksumääräyksen antajasta (FATF:n erityissuositus VII) (liite 8)

FATF (Financial Action Task Force on Money Laundering) on hallitustenvälinen elin, joka laatii kansainvälisiä normeja ja toimintatapoja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumiseksi. Terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvä erityissuositus VII koskee tilisiirtoja. Se kuuluu seuraavasti: ”Valtioiden tulee edellyttää rahoituslaitoksilta, rahansiirtopalvelujen tarjoajat mukaan luettuina, että ne sisällyttävät tilisiirtoihin ja niitä koskeviin viesteihin täsmälliset ja tarkoituksenmukaiset tiedot lähettäjästä (nimi, osoite ja tilinumero). Tietojen tulisi seurata tilisiirtoa ja siihen liittyvää viestiä maksuketjun alusta loppuun. Valtioiden tulee varmistaa, että rahoituslaitokset, rahansiirtopalvelujen tarjoajat mukaan luettuina, seuraavat ja tarkkailevat erityisen huolellisesti sellaisia tilisiirtoja, joihin ei sisälly täydellisiä tietoja lähettäjästä (nimi, osoite ja tilinumero)” (10). Komitea ehdottaa, että erityissuositus VII pantaisiin täytäntöön asetuksen muodossa täysin yhtenäisesti koko sisämarkkina-alueella. Näin varmistettaisiin, että suositusta sovelletaan johdonmukaisesti ja yhtenäisesti. Tässä yhteydessä on ratkaisevan tärkeää noudattaa yksityisyyden suojaa koskevia vaatimuksia. Soveltamisalaan olisi suotavaa sisällyttää myös Euroopan talousalueeseen kuuluvat valtiot. Mainittakoon erityisesti, että maksajaa koskevissa tiedoissa tulisi ilmoittaa maksajan nimen sijasta tilinomistajan nimi, sillä kyseessä voivat olla eri tahot. Tällöin tilinomistajan tiedot olisivat jo kirjattuina ja helposti maksupalvelujen tarjoajan saatavilla.

3.9 Vaihtoehtoiset riitojenratkaisumenettelyt (ADR, Alternative Dispute Resolution) (liite 9)

Komitea toteaa aiheesta ”Vihreä kirja vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa” antamassaan lausunnossa (11) suhtautuneensa alusta lähtien myönteisesti komission perustamaan FIN-NET-riitojenratkaisuverkostoon. Se osoittaa rajatylittävien sovittelujärjestelmien voivan toimia tehokkaasti ja ilman turhia hallintomuodollisuuksia jo käytössä olevien mekanismien avulla. FIN-NET-verkoston toiminnan tehokkuus on sen ansiota, että se pohjautuu jo aiemmin käytössä olleisiin maakohtaisiin järjestelyihin, vaikka sitä sovelletaan rajatylittäviä maksuja koskevaan riitojenratkaisuun, joka oli aikoinaan kokonaan uusi aihealue. Maksualalla menettelyjen nopeus on kuluttajien kannalta erityisen tärkeää.

3.10 Maksumääräyksen peruuttaminen (liite 10)

3.10.1 Asiakkaan oikeusturvan varmistamiseksi olisi tarkoituksenmukaisempaa, että tässä liitteessä se ajankohta, jona maksutapahtuma tulee peruuttamattomaksi, määriteltäisiin maksuvälineittäin. Liitteessä olisi käsiteltävä myös sitä, miten tähän ajankohtaan liittyvistä seikoista tiedotetaan. Komitean mukaan asiakkaalle olisi ilmoitettava maksun peruuttamattomuutta koskevat ehdot eri maksujärjestelmien ja käytetyn maksuvälineen osalta.

3.10.2 On myös pidettävä mielessä, että asiakkaat eivät pelkästään lähetä vaan he myös vastaanottavat maksuja. Sillä, että ajanjakso, jonka kuluessa maksu voidaan peruuttaa, on erittäin pitkä, voi siten olla päinvastaisia haitallisia vaikutuksia maksuja vastaanottaville asiakkaille.

3.10.3 Lisäksi on tärkeää erottaa toisistaan yhtäältä maksumääräyksen peruuttaminen maksumääräyksen antajaan ja maksujärjestelmään liittyvistä syistä. Maksumääräysten selvitystä ei selvyyden vuoksi ja oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä tulisi voida peruuttaa, kun ne on kirjattu järjestelmään selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä annetun direktiivin mukaisesti.

3.10.4 Komitean mielestä maksumääräyksen peruuttaminen on mutkikas kysymys, josta tulisi keskustella edelleen. Maksupalvelujen tarjoajan olisi kuitenkin pyydettäessä ilmoitettava asiakkailleen se ajankohta, jonka jälkeen yksittäinen maksutapahtuma on peruuttamaton.

3.11 Maksupalvelun tarjoajan rooli asiakkaan ja kauppiaan välisessä etäkauppaan liittyvässä riita-asiassa (liite 11)

Komitea katsoo, että ostotapahtuma ja maksumääräyksen täytäntöönpano on erotettava toisistaan, sillä maksutapahtuma on luonteeltaan täysin neutraali. Maksajan tai maksunsaajan pankit eivät voi millään tavoin vaikuttaa maksajan (asiakas) ja maksunsaajan (kauppias) väliseen maksun perustana olevaan kauppaan. Komitean mielestä liitteessä käsitelty kysymys on hyvin monitahoinen, ja sitä on käsiteltävä edelleen.

3.12 Toteuttamatta jättäminen tai puutteellinen toteuttaminen (liite 12)

3.12.1 Komitea on samaa mieltä siitä, että maksupalvelun tarjoajan tulisi vastata maksumääräyksen asianmukaisesta täytäntöönpanosta ja todistaa, että maksutapahtuma on kirjattu ja toteutettu oikein sekä hyvitetty maksunsaajan tilille. Maksupalvelun tarjoaja vastaa teknisessä mielessä siitä maksujärjestelmän osasta, johon se voi vaikuttaa. On kuitenkin selvää, että palveluntarjoajalla on ainoastaan siviilioikeudellinen vastuu. Palveluntarjoaja ei missään tapauksessa ole korvausvelvollinen mikäli se on toiminut huolellisesti tai mikäli kyseessä on force majeure -tilanne. Palvelun tarjoajan tehtävänä on kuitenkin osoittaa, että maksutapahtuma on kirjattu oikein sekä se, että maksu on suoritettu ja merkitty kirjanpitoon sovitulla tavalla. Tätä velvollisuutta ei voida sopimuksin rajoittaa tai kiertää.

3.12.2 Komitean mielestä maksupalvelun tarjoaja voisi lisätä tarjoamansa palvelun arvoa ottamalla vastuun myös vaateista, jotka liittyvät palveluntarjoajan vaikutusvallan ulkopuolella oleviin seikkoihin. Tämä koituisi myös asiakkaiden hyödyksi ja lisäisi kilpailua.

3.13 Sopimuspuolten velvoitteet ja vastuut luvattomien maksutapahtumien suhteen (liite 13)

3.13.1 Luottolaitokset ovat kortilla suoritettujen maksujen osalta velvollisia noudattamaan suositusta 97/489/EY etenkin seuraavalla tavalla: — kortinhaltijan vastuun rajoittaminen (ellei hän toimi törkeän huolimattomasti) 150 euroon mikäli kadonneella tai varastetulla kortilla on suoritettu maksuja ennen katoamisilmoituksen tekemistä ja — vilpittömässä mielessä toimineen kortinhaltijan kiistämien veloitusten (ja muiden pankkikulujen) korvaaminen, kun veloitukset johtuvat siitä, että maksuvälinettä on etäkäytetty petostarkoituksessa ilman kortin esittämistä tai siten, kortti on väärennetty.

3.13.2 Maksupetosten takana on myös järjestäytynyttä rikollisuutta. Edellä mainittu 150 euron raja saattaa kannustaa petolliseen menettelyyn. Tämän takia komitea katsoo, että käyttöön olisi otettava riskiin perustuva raja. Kortinhaltijan vastuun tulisi edellä mainitussa tapauksessa olla tietty prosenttiosuus kortin luottorajasta. Kortinhaltija hyväksyisi vastuun korttia koskevassa sopimuksessaan. Tällainen oikeudenmukainen lähestymistapa vastaisi todellista riskiä ja kustannuksia, ja näin voitaisiin tehokkaammin ehkäistä petoksia, jolloin yleiskustannukset pienenisivät.

3.13.3 Suosituksen 97/489/EY osittainen tarkistaminen maksualan uuden oikeudellisen kehyksen mukaisesti on myönteistä. Komitean mielestä liitettä tulisi tarkastella yhdessä sähköistä allekirjoitusta koskevan direktiivin mukaisten sähköisen allekirjoituksen käyttötapojen kanssa.

3.13.4 On epävarmaa, voisiko maksupalvelujen tarjoaja näyttää täydellisesti tai edes välillisesti toteen, onko asiakas sellaisen maksutapahtuman suorittaja, joka on maksettu teknisesti turvallisen sähköisen maksuvälineen avulla. Maksupalvelujen tarjoajien lienee etenkin Internet-pankissa suoritettujen maksujen osalta vaikea esittää tällaista näyttöä, sillä maksut voidaan suorittaa mikrotietokoneilla, joita palvelun tarjoaja ei voi valvoa.

3.14 OUR, BEN JA SHARE -lähestymistapojen soveltaminen (12) (liite 14)

3.14.1 Periaate, jonka mukaan maksunsaaja saa maksun koko summan, on tässä liitteessä keskeinen. Periaate on vakiintunut asetuksen (EY) N:o 2560/2001 myötä sellaisten maksujen osalta, jotka voidaan välittää automaattisen maksujenkäsittelyn kautta (Straight-Through-Processing), sillä edellytyksellä, että vastaavat maksut kotimaan maksuliikenteessä suoritetaan kokonaisuudessaan eikä maksunsaajalle maksettavasta summasta vähennetä kuluja.

3.14.2 Lisäksi pankit ovat säännelleet itse näitä seikkoja pankkienvälisen maksusopimuksen perusteella (Interbank Convention on Payments) (13), jota sovelletaan ainoastaan euromääräisiin tilisiirtoihin. Maksusopimuksen tavoitteena on edistää välittäjäpankkien käytöstä luopumista, sillä niiden käytöstä aiheutuvat kulut veloitetaan tilisiirron kokonaissummasta.

3.14.3 Käyttöön otettavassa oikeudellisessa kehyksessä tulisi välttää erityisiin viestimuotoihin ja -järjestelmiin sisältyviä teknisiä termejä (kuten SHARE, BEN, OUR), sillä ne ovat usein epätarkoituksenmukaisia jäsenvaltion sisäisessä maksuliikenteessä. Komitean mielestä direktiivin 97/5/EY korvaamiseksi ei pitäisi antaa muita säädöksiä. Nykyisten veloitusvaihtoehtojen tarkoituksena on tarjota asiakkaalle vaihtoehtoja, jotka sisältyvät asiakkaan ja pankin neuvottelemiin ehtoihin. Liiallisen yhdenmukaistamiseen ja valinnanvapauden rajoittamiseen liittyviä riskejä on vältettävä; nykyiset veloitusvaihtoehdot vastaavat markkinoiden tarpeita, joita EU:n sisäisiin tilisiirtoihin käytettävät perusvälineet eivät täytä. Nämä vaihtoehdot ovat tarpeen eri maksutyyppien sekä myös etäkaupan kannalta. Komitean mielestä maksupalvelujen tarjoajien pitäisi ilmoittaa käytetty veloitusmuoto nykyistä avoimemmin.

3.14.4 Komitea kehottaa komissiota poistamaan ristiriidan, joka syntyy direktiivissä oletuksena olevan OUR-vaihtoehdon ja asetuksessa etusijalle asetetun SHARE-vaihtoehdon välille. OUR-vaihtoehto on veloitusjärjestelmä, joka on käytössä vain harvassa jäsenvaltiossa.

3.15 Tilisiirtojen toteutumisaika (liite 15)

3.15.1 Komitea muistuttaa, että Euroopan maksuneuvostossa toimivat eurooppalaiset pankit sopivat Credeuro-sopimuksessa, että ellei muuta ole sovittu, tilisiirron on tapahduttava kolmen pankkipäivän kuluessa (hyväksymispäivän jälkeen). Kolmen päivän määräaika on oletusaika, ja yksittäiset pankit voivat nopeuttaa tilisiirtojen käsittelyä. Koska tilisiirtoon kulunut aika on palvelun keskeinen osatekijä, olisi luotettava siihen, että kilpailu kehittää palveluja edelleen.

3.15.2 Ainoastaan siinä tapauksessa, että maksupalvelujen tarjoajien itsesääntelyyn perustuvat aloitteet epäonnistuvat, tulisi harkita säädöstarvetta asiassa.

3.16 Suoraveloitus (liite 16)

3.16.1 Eurooppalainen maksuneuvosto (EPC) yksilöi lainsäädännön tarpeen ja/tai poistettavat oikeudelliset esteet. Hyväksyttyään virallisesti yleiseurooppalaisen suoraveloitusjärjestelmän EPC ilmoittaa kantansa komissiolle. Yleiseurooppalaista suoraveloitusjärjestelmää koskeva lainsäädäntö riippuu suuressa määrin valittavasta mallista. Komitean mielestä maksupalvelualan ja EY:n lainsäätäjän olisi ryhdyttävä tiiviiseen yhteistyöhön tässä kysymyksessä.

3.17 Ammattimaisia käteisrahan kuljetuksia haittaavien esteiden poistaminen (liite 17) (14)

3.17.1 Tämä liite ei koske maksuihin liittyviä kysymyksiä eikä se siten kuuluu maksualan uuteen oikeudelliseen kehykseen.

3.17.2 Käteis- tai muita maksuja ei lainsäädännössä tulisi kohdella eriarvoisesti. Useat lainsäädäntöön ja teknisiin seikkoihin perustuvat esteet haittaavat käteisen rahan rajatylittävien kuljetuksien kehitystä euroalueella. Tämä koskee etenkin yhdessä valtiossa sijaitsevien kansallisten keskuspankkien sivutoimipaikkojen ja rahoituslaitoksen toisessa valtiossa sijaitsevien sivutoimipaikkojen välisten rahankuljetuksen esteitä.

3.17.3 Mahdollisuus käyttää keskuspankkien rajatylittäviä palveluja liittyy yhteisen rahan käytön luonnolliseen kehitykseen euroalueella.

3.17.4 Käteiskuljetusalan kilpailua euroalueella olisi edistettävä tehokkuuden maksimoimiseksi. Komitean mielestä olisi säädettävä rajatylittäviin käteisen rahan kuljetuksiin oikeuttavasta luvasta sekä lupien noudattamisen riittävästä valvonnasta.

3.18 Tietosuojakysymykset (liite 18)

Komission esittämä vaihtoehto, jonka mukaan maksualaa koskevaan säädökseen sisällytettäisiin nykyisen tietosuojadirektiivin 95/46/EY (15) 13 artiklan 1 kohdan d alakohtaa vastaava säännös, olisi lyhyellä aikavälillä paras tapa yhdenmukaistaa petoksentorjuntaan tähtäävää maksujärjestelmiä koskevaa tiedonvaihtoa palveluntarjoajien ja viranomaisten välillä sekä palveluntarjoajien kesken. Tämä voitaisiin toteuttaa siten, että tietosuojadirektiiviin säädettäisiin poikkeus (esim. tietokanta korttimaksuissa petollisesti toimivista kauppiaista).

3.19 Digitaaliset allekirjoitukset (liite 19)

Komitea suosittelee, että komissio antaisi ensin kertomuksen sähköisistä allekirjoituksista annetun direktiivin 1999/93/EY täytäntöönpanosta. Komitea suhtautuu myönteisesti komission ehdotuksiin uusista toimista. Komitea haluaa yleisellä tasolla korostaa, että sähköiset varmennukset ovat tuotteita, joihin sovelletaan teknisen neutraliteetin ja vapaan kilpailun periaatteita.

3.20 Verkkojen turvallisuus (liite 20)

Komitea suhtautuu myönteisesti toimiin ja aloitteisiin, joiden tarkoituksena rangaista tietoverkkorikoksista ankarammin sekä yhdenmukaistaa niiden rangaistavuutta EU:ssa yhteistyössä muiden maiden kanssa (esim. Yhdysvallat). Kannatettavia aloitteita ovat ennalta ehkäisevät sanktiot, joiden tavoitteena on rangaista tietojenkäsittelyjärjestelmien luvattomasta käytöstä petostarkoituksiin, tietojen tuhoamisesta ja muuttamisesta sekä järjestelmien toiminnan muuttamisesta. On myös välttämätöntä rangaista henkilöitä, jotka tuottavat sellaisia tietoja, ohjelmia ja käyttöjärjestelmiä, jotka on erityisesti suunniteltu ja mukautettu takaamaan luvaton pääsy automaattisiin tiedonkäsittelyjärjestelmiin petostarkoituksessa. Tämän vuoksi olisi tehtävä ero yhtäältä maksuverkoissa tehtävien petosten kriminalisoinnin, joiden osalta lakeja olisi yhdenmukaistettava EU:n tasolla, sekä toisaalta sellaisten ennaltaehkäisevien toimien välillä, joiden tarkoituksena on maksuverkkojen turvallisuuden takaaminen. Palveluntarjoajien tulisi voida säännellä viimeksi mainittuja toimia itse, jotta teknologinen kehitys voidaan kokonaisuudessaan ottaa huomioon.

3.21 Maksuverkon pettäminen (liite 21)

3.21.1 Komitean mielestä liitteessä 21 käsitellyt kysymykset sisältyvät liitteessä 12 käsiteltyihin asioihin (toteutumatta jättäminen tai puutteellinen toteuttaminen) ja seuraavat seikat olisikin otettava huomioon: — Maksuverkon pettäminen ei ole tavanomaista. — Maksuverkon pettäminen voi vaikuttaa sellaisiin järjestelmiin ja sovelluksiin, joihin luottolaitos ei pysty suoraan vaikuttamaan (verkostojen ulkoisvaikutukset). — Luottolaitosten on noudatettava pankkivalvontaviranomaisten niille asettamia systeemiriskeihin ja liiketoiminnan jatkuvuuteen liittyviä vaatimuksia.

3.21.2 Maksupalvelujen tarjoajia ei tulisi asettaa vastuuseen sellaisista maksuista, jotka eivät kirjautuneet maksujärjestelmään sen pettämisen aikana. Maksupalvelujen tarjoajalla on siviilioikeudellisen vastuunsa mukainen rajoitettu vastuu, ja sen on näytettävä ryhtyneensä kaikkiin tarpeellisiin toimiin maksuverkon pettämisen estämiseksi.

3.21.3 Iso-Britanniassa toimiviin pankkeihin hiljattain kohdistuneiden s-postien ja väärennettyjen Internet-sivujen avulla tapahtuvien ns. phishing-hyökkäyksien yhteydessä eräs verkkopalvelujen tarjoaja vastasi hyökkäykseen sulkemalla verkkopalvelunsa. Maksupalvelujen tarjoajalla ei ole välittömiä keinoja torjua tällaisia hyökkäyksiä, koska hyökkääjä ja asiakas ovat tässä tapauksessa olleet suorassa sähköpostiyhteydessä toisiinsa. Mikäli mahdollista, maksupalvelujen tarjoajan tulisi tiedottaa asiakkailleen ennen kuin se keskeyttää järjestelmän toiminnan turvallisuussyistä. Komitean mielestä ei ole asianmukaista rangaista palvelun tarjoajaa siitä, että se on ryhtynyt toimiin asiakkaidensa suojaamiseksi tällä tavoin. Komitea kehottaa maksupalvelujen tarjoajia toimimaan aktiivisesti tämäntyyppisten petosten torjunnassa.

4 Päätelmä

4.1 Uuden oikeudellisen kehyksen tulisi olla yhdenmukainen yhteisön kuluttajansuojapolitiikkaa koskevan strategian kanssa, jonka keskeisenä tarkoituksena on korkeatasoinen yhteinen kuluttajansuoja.

4.1.1 Komitea tukee Euroopan komission pyrkimystä vahvistaa kuluttajien luottamusta, oikeusvarmuutta ja sisämarkkinoilla suoritettavien maksujen markkinatehokkuutta. Komitea kannattaa sitä, että itse- ja yhteissääntelyä pidetään mahdollisena tapana edetä useissa 21 liitteessä mainituissa kysymyksissä.

4.2 Liitteitä 1, 2, 8, 12, 13, 18 ja 19 koskevat säädösaloitteet tulisi asettaa etusijalle. Erityisen ripeästi tulisi paneutua liitteisiin tiedonantovaatimuksista (liite 2), maksumääräyksen antajaa koskevista tiedoista (liite 8) sekä tietosuojakysymyksistä (liite 18).

4.3 Yhteistyötä komission ja pankkisektorin välillä tulisi tiivistää yleiseurooppalaisen suoraveloitusjärjestelmän perustamiseksi (liite 16). Yhteistyö on tarpeen myös määriteltäessä sitä, kenellä on oikeus tarjota maksupalveluja (liite 1) ja myös maksuvälineiden ja niiden osien turvallisuuden arvioinnissa (liite 7).

4.4 Mitä tulee muihin liitteisiin, komitean mielestä itse- tai yhteissääntely on tarkoituksenmukaisempi tapa saavuttaa komission ajama tavoite tehokkaista sisämarkkinoista maksualalla. Mikäli itsesääntelyyn perustuvat toimet eivät osoittaudu onnistuneiksi, on selvää, että käsitellyistä kysymyksistä on säädettävä yhteisön tasolla.

4.5 Komitea ehdottaa samansuuntaisesti, että tulevassa oikeudellisessa kehyksessä tulisi keskittyä siihen, että kuluttajille tiedotetaan maksupalvelujen käyttämiseen liittyvistä seikoista ja käyttöehdoista. Kehyksen tulisi nojautua mahdollisimman paljon nykyisiin käytäntöihin ja itsesääntelyyn perustuviin sääntöihin. Sellaisten kysymysten sääntely, joiden suhteen palvelujen tarjoajat ovat jo saavuttaneet lainsäätäjän tavoitteet, ei ole tarpeen (esimerkiksi tilisiirtoja koskevaa direktiiviä ei ole tarpeen tarkistaa tilisiirtojen toteutumisajan lyhentämiseksi). Yhteinen lähestymistapa on tietyissä kysymyksissä kuitenkin oikea ratkaisu.

4.6 Tiedonanto on usealta osin laajempi kuin pelkkien maksupalvelujen käsittely edellyttäisi, ja komission on korostettava nimenomaisesti kaupallisten palvelujen ja maksujärjestelmien välistä eroa. Maksupalveluista mahdollisesti annettavaan säädökseen ei tulisi sisällyttää seikkoja, jotka koskevat muiden kuin maksuihin liittyvien velvoitteiden täyttämistä.

Bryssel 30. kesäkuuta 2004 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger BRIESCH

(1) EYVL L 344, 28.12.2001.

(2) EYVL L 43, 14.2.1997.

(3) Asiakkailla tarkoitetaan kuluttajia ja muita tahoja, kuten vähittäiskauppiaita ja pk-yrityksiä, jotka käyttävät maksupalveluja.

(4) Esim. EBA:n (Euro Banking Association) EURO1- ja STEP1-järjestelmät.

(5) EBA suoritti ensimmäiset tilisiirrot 28.4.2003.

(6) Prosenttiosuus, jonka Euroopan pankkiyhdistysten liitto (Fédération Bancaire Européenne) on koonnut eri lähteiden (Swift, EBA, korttijärjestelmät) perusteella (2003).

(7) CESE 500/2004, esittelijä: Daniel Retureau.

(8) IBAN (International Bank Account Number).

(9) BIC (Bank Identifier Code).

(10) EUVL C 85, 8.4.2003.

(11) OUR (maksumääräyksen antaja maksaa kaikki kulut), BEN (maksun saaja maksaa kaikki kulut) ja SHARE (kulut jaetaan maksumääräyksen antajan ja maksun saajan kesken) ovat tilisiirtojen veloitusvaihtoehtoja.

(12) Pankkien välinen sopimus asetuksen (EY) N:o 2560/2001 mukaisista perustilisiirroista.

(13) Käännösten tarkkuuteen tulee kiinnittää erityistä huomiota. Esim. italiaksi otsikon tulisi kuulua ”Rimozione delle barriere al trasporto di fondi”, jotta se vastaisi paremmin lähtötekstin sisältöä.

(14) EYVL L 281, 23.11.1995.

(15) EYVL L 13, 19.1.2000.