[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 14.11.2008

KOM(2008) 718 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön valvontajärjestelmästä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön valvontajärjestelmästä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi

1. Johdanto ja tausta

Yksi yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) olennaisista osatekijöistä on kalastuksenvalvonta, jonka tehokkuudesta riippuu YKP:n uskottavuus. Kalastuksenvalvontaa on uudistettu useita kertoja. Merkittäviä uudistuksia tehtiin vuonna 1993, jolloin nykyinen asetus annettiin, vuonna 1998, jolloin otettiin käyttöön pyyntiponnistuksen seuranta, ja vuonna 2002, jolloin YKP uudistettiin. Tuolloin selkeytettiin komission ja jäsenvaltioiden velvollisuuksia, vahvistettiin jäsenvaltioiden yhteistyötä ja aloitettiin yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustaminen.

Edistysaskeleista huolimatta ollaan yleisesti sitä mieltä, että YKP:ssä on vielä monia puutteita, erityisesti EU:n kalastuslaivaston ylikapasiteetin aiheuttama liikakalastus ja valvonnan ontuminen.

Komissio on tehnyt puutteiden korjaamiseksi useita aloitteita, se muun muassa esitti heinäkuussa 2007 laivaston rakenneuudistuspaketin. Se on myös hiljattain hyväksynyt kalastuksen valvontamekanismin uudistuksen laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjumiseksi (ns. LIS-asetus). Komissio on myös käynnistänyt keskustelun YKP:n uudistamiseksi vuodesta 2012 alkaen. YKP:n valvontajärjestelmän uudistuksen pitäisi kuitenkin keskipitkällä aikavälillä merkittävästi parantaa yhteisön kalastuksenhoidon tehokkuutta.

Vuonna 2002 käyttöönotetussa valvontajärjestelmässä on vakavia puutteita, jotka kyseenalaistavat sen tehokkuuden. Sekä Euroopan komissio[1] että Euroopan tilintarkastustuomioistuin[2] ovat korostaneet, että valvontajärjestelmä on tehoton, kallis ja monimutkainen, eikä se tuota toivottuja tuloksia. Valvontapolitiikan heikkous vaikuttaa kielteisesti myös muiden YKP:n osatekijöiden soveltamiseen, ja siitä kärsivät myös aloitteet kalavarojen säilyttämiseksi ja pyyntiponnistuksen hallinnoimiseksi. Valvonnan puutteet vaikuttavat siis negatiivisesti myös YKP:hen, joka ei näyttäisi pääsevän perustavoitteisiinsa. Vaikka YKP:tä on toteutettu jo monia vuosia, kalavarojen tila yhteisön vesillä on edelleen huolestuttava, ja useita kantoja kalastetaan kestämättömällä tavalla. Valvontapolitiikan tehottomuus vaikuttaa huomattavasti tulevaisuuden kalavaroihin, kalastusalaan ja kalastuksesta riippuvaisiin alueisiin. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että YKP:n valvontajärjestelmä uudistetaan perusteellisesti ottamalla käsittelyyn kaikki järjestelmän puutteet ja uudenaikaistamalla sen lähestymistapa.

Uutta valvonta-asetusta sovelletaan kaikkeen kalastukseen ja kalastukseen liittyvään toimintaan yhteisön vesillä ja jäsenvaltioissa sekä kaikkeen yhteisön kalastusalusten toimintaan yhteisön vesien ulkopuolella. Valvonta-asetus tulee täydentämään LIS-asetusta ja asetusta, joka koskee yhteisön kalastusaluksille myönnettäviä lupia kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella. Sillä varmistetaan, että yhteisön ja kolmansien maiden kansalaisten välillä ei ole syrjintää. Mainitut kolme asetusta muodostavat uudet valvontapuitteet.

Tässä tiedonannossa esitetään nykytilanne ja haasteet, uuden valvontastrategian keskeiset tekijät ja ehdotetut toimenpiteet.

1.1. Nykytilanne

YKP:n valvontapolitiikan soveltamisessa on havaittu monia merkittäviä ongelmia, jotka liittyvät joko valvontajärjestelmän puutteisiin tai kalastusalan rakenteellisiin ongelmiin ja haasteisiin.

1.1.1. Tilintarkastustuomioistuimen havainnot ja suositukset

Tilintarkastustuomioistuin antoi hiljattain erityiskertomuksen[3] YKP:n valvonta-, tarkastus- ja seuraamusjärjestelmistä. Sen havaintojen mukaan lainsäädäntökehys ja voimassa olevat menettelyt eivät nykytilanteessa takaa perusteellista tietojenkeruuta, eikä tietojen varmentamisvaiheessa havaita niissä esiintyviä epäyhteneväisyyksiä. Kansalliset tarkastusjärjestelmät eivät anna varmuutta siitä, että rikkomukset ehkäistään tai havaitaan. Niiden välisten erojen vuoksi valvontapaine ei ole riittävän voimakas eikä tarkastustoimintaa voida optimoida. Komissio ei nykyedellytyksillä ja toimivaltansa rajoitusten vuoksi pysty systemaattisesti tunnistamaan jäsenvaltioiden toimittamissa tiedoissa esiintyviä virheitä ja poikkeamia eikä valvomaan kansallisia valvontajärjestelmiä tai ottamaan kantaa niiden vaikuttavuuteen.

1.1.2. Valvontaan liittyvät lähestymistavat vanhentuneita ja epäjohdonmukaisia

Yhteisön valvontajärjestelmässä voidaan valvoa pääasiassa kiintiöiden käyttöä ja kalastukseen liittyviä teknisiä toimenpiteitä, muttei esimerkiksi kuljetuksen ja markkinoiden kaltaisia YKP:n osatekijöitä. Uusiakin nykyjärjestelmän soveltamisalaan kuulumattomia valvontatarpeita on ilmaantunut erityisesti pyyntiponnistuksen rajoittamisohjelmien ja biologisesti herkkien kalastusvyöhykkeiden osalta. Viime vuosien suurponnisteluihin kantojen kestävän hyödyntämisen ja pitkän aikavälin hoidon varmistamiseksi on yhdistettävä kattava ja tehokas valvontajärjestelmä, jotta ponnistelut tuottavat tuloksia.

1.1.3. Ylikapasiteetti

Valvontajärjestelmän rajoitusten lisäksi tilannetta hankaloittaa yhteisön kalastusalusten jatkuva ylikapasiteetti. Tämä rakenteellinen ongelma on pääsyy kalastuslaivastojen kannattamattomuuteen, ja se myös kannustaa rikkomaan YKP:n sääntöjä. Lukuisat alukset voivat toimia kannattavasti vain ylittämällä kiintiönsä eli liikakalastamalla. Näin syntyy noidankehä: kalastusalukset liikakalastavat säilyttääkseen elinkelpoisuutensa ja joutuvat tulevina vuosina taloudellisten paineiden vuoksi yhä enenevässä määrin toimimaan tuolla tavoin, minkä seurauksena laillisia kalastusmahdollisuuksia ja kiintiöitä joudutaan jälleen supistamaan. Tällaisella toiminnalla on vakavia ekologisia vaikutuksia ympäristöön, ja lisäksi se laskee laillisen kalan hintoja. Lyhyellä aikavälillä tästä kärsivät lainkuuliaiset kalastajat, ja pitkällä aikavälillä taas tarjonta vähenee.

1.2. Sääntörikkomusten syyt

Siihen, miksi YKP:n sääntöjä jätetään yleisesti noudattamatta, on useita syitä, jotka vaikuttavat myös valvontajärjestelmän toimimattomuuteen.

Laivaston ylikapasiteetin lisäksi kalastusalan toimijat laiminlyövät säännösten noudattamista siitä syystä, että rikkomusten paljastumismahdollisuus on kansallisten valvontajärjestelmien vakavien puutteiden vuoksi varsin vähäinen. Lisäksi valvonnan ja tarkastusten tiheys ja tehokkuus vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain, eli kalastajiin kohdistetaan erilaisia menettelyjä ja käytäntöjä. Tämä luo epävarmuutta ja nakertaa tarkastuskertomusten uskottavuutta. Myös oikeudenkäynti- ja hallintomenettelyjen systemaattinen aloittaminen rikkomusten vuoksi on hankalaa. Vaikka rikkomus havaittaisiinkin, asianmukaisista seuraamuksista ei ole varmuutta, koska seuraamusjärjestelmä on puutteellinen eikä riittävän varoittava.

Toinen syy sääntöjen noudattamatta jättämiselle löytyy valvontapolitiikan lainsäädäntökehyksestä ja siinä komissiolle ja jäsenvaltioille säädetyistä tehtävistä. Lainsäädäntökehystä on muutettu viime vuosina monia kertoja, ja se on nykymuodossaan aivan liian monimutkainen ja vieläpä hajallaan useissa asetuksissa. Monimutkaisuus ja epäjohdonmukaisuus ovat johtaneet selkeyden ja oikeusvarmuuden puutteeseen. Sen vuoksi jäsenvaltioiden ja kalastusalan on vaikea hyväksyä kehystä ja noudattaa sääntöjä.

Kolmantena syynä voidaan pitää sitä, että nykyisessä valvontajärjestelmässä komissiolla on käytössään vain vähäiset ja tehottomat valvontamekanismit. YKP kuuluu Euroopan yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, ja yhteisö myös vahvistaa lainsäädäntökehyksen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kalastajat, jalostajat ja myyjät noudattavat lainsäädäntöä. Niinpä YKP:n sääntöjen valvonta, seuranta ja täytäntöönpanon valvonta on ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla. Komission tehtävänä on perustamissopimuksen valvojana varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat velvollisuuksiaan. Tätä varten se valvoo YKP:n täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Komission käytettävissä olevia keinoja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat velvollisuuksiaan, voidaan oikeastaan käyttää vain silloin kun yhteisön lainsäädäntöä on rikottu. Lisäksi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat menettelyt ovat pitkällisiä ja raskaita sekä vaikuttavia vain poikkeustapauksissa.

2. Ympäristölliset ja sosioekonomiset haasteet

Nykyisen valvontajärjestelmän puutteista aiheutuu myös kustannuksia. Lainsäädännön laajalle levinneellä noudattamatta jättämisellä ja YKP:n sääntöjen toistuvilla rikkomisilla on moninkertaisia haittavaikutuksia: merten biologiselle monimuotoisuudelle ja ekosysteemeille aiheutuu ympäristövahinkoja ja yhteisön kalastusalalle (jalostus ja kaupan pitäminen mukaan luettuina) aiheutuu merkittäviä taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia.

Runsaat kalakannat ovat pääsääntöisesti merkki terveestä ympäristöstä. Nykytilanteen jatkuessa kannat kuitenkaan pääse täydentymään täysipainoisesti. Nykyään kantoja kalastetaan enemmän kuin mistä on lainmukaisesti päätetty tai mitä kannat kestävät, ja tämä tilanne tulee yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa todennäköisesti jatkumaan. Lisääntyvä paine kalastaa laillisten rajojen yli olisi erityisen turmiollista ekosysteemille, koska TACit määritellään siten, että niitä noudattaen voidaan pyytää vain sellaiset määrät, jotka eivät vaaranna asianomaisen kannan tilaa. Laittomasti kalastetut ylimääräiset saaliit vaarantavat tuon kapasiteetin ja voivat jopa vaikuttaa muihin lajeihin, jotka liikkuvat LIS-kalastuksen kohteena olevan kannan kanssa, ja näin vaikuttaa ekosysteemiin vielä enemmän.

Jos nykytilanteen annetaan jatkua ennallaan, kokonaispyyntimäärät tulevat olemaan vielä pienempiä ja yksittäiset kalat vähemmän arvokkaita kuin silloin kun kantaa pyydetään kestävissä rajoissa. Sen lisäksi, että menetetään potentiaalisia tuloja, kustannukset nousevat, koska tuoton aikaansaamiseksi tarvittavien suurten määrien pyytämiseksi tarvitaan yhä suurempia pyyntiponnistuksia. Kun palkat laskevat ja pääoman tuotto alenee, yhä useammat kalastajat joutuvat jättämään kalastusalan. Tämä lisää työttömyyttä rannikkoalueilla, joilla on usein vähemmän työllistymismahdollisuuksia kuin muualla.

Näistä syistä YKP:n valvontajärjestelmän välitön ja perusteellinen uudistus on tarpeen.

3. Uusi lähestymistapa valvontaan: ehdotus YKP:n valvontapolitiikan uudistamiseksi

Uudistusehdotuksen yleistavoitteena on ottaa YKP:n tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi käyttöön kattava, yhdennetty ja yhdenmukainen politiikka, jota sovelletaan yhteisön vesillä harjoitettavan kalastustoiminnan valvontaan. Valvontaan sovellettavan lähestymistavan olisi perustuttava yksinkertaistamiseen, yhtenäistämiseen, kustannustehokkuuden lisäämiseen ja hallintotaakan keventämiseen. Ehdotus kuuluu sääntely-ympäristön yksinkertaistamista koskevan yhteisön strategian[4] mukaiseen komission jatkuvaan yksinkertaistamisohjelmaan, sillä siinä kootaan yhteen asetukseen valvontasäännökset, jotka ovat nykyisin hajallaan monissa päällekkäisissä ja monimutkaisissa säädöksissä. Tämä edistää osaltaan valvontajärjestelmän rationalisointia.

3.1. Uusi yhteinen lähestymistapa valvontaan ja tarkastuksiin

Ehdotuksessa määritellään yleiskäsite tarkastuksille kaikkien saaliiden osalta kaikissa tuotanto- ja markkinointiketjun vaiheissa (merellä, satamassa, kuljetuksessa ja kaupan pitämisessä) ja otetaan käyttöön yhdenmukaistetut tarkastusmenettelyt uuden valvontajärjestelmän yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Ensimmäiseksi otetaan käyttöön systemaattinen riskianalyysimenetelmä ja kalastuksenvalvonnan perustaksi tuleva kattava jäljitysjärjestelmä. Uudessa lähestymistavassa hyödynnetään mahdollisimman paljon modernia tekniikkaa. Tietojen on oltava mahdollisimman pitkälti automatisoituja, ja niihin on sovellettava kattavaa ja järjestelmällistä ristiintarkastusta niiden alueiden määrittelemiseksi, joilla sääntöjenvastaisuuksien riski on erityisen suuri. Tällä tavoin toimien valvontaresurssit keskitetään tehokkaasti riskialueille. Modernia tekniikkaa käyttämällä sekä kalastajille että viranomaisille aiheutuva hallinnollinen taakka myös kevenee erityisesti kiintiöiden hallinnan osalta. Samalla kalastustoiminnan tilanteesta saadaan nopeasti lähes reaaliaikainen kokonaiskuva kustannustehokkaalla tavalla. Tätä tarkoitusta varten ehdotuksessa laajennetaan satelliittiseurantajärjestelmän (VMS), alusten automaattisten tunnistusjärjestelmien (AIS), sähköisen raportointijärjestelmän ja alusten paikantamisjärjestelmän sekä muiden uusien tekniikoiden käyttöä.

Erityisen kalastustoiminnan valvontatarpeisiin vastaamiseksi otetaan käyttöön erityisiä valvontatoimenpiteitä, joita sovelletaan monivuotisiin suunnitelmiin, merten suojelualueisiin ja poisheittämisiin. Lisäksi luodaan pysyvä mekanismi reaaliaikaisten kalastuskieltojen vahvistamiseksi, mikä tehtävä kuuluu jäsenvaltioille. Koska pyyntiponnistuksen rajoittaminen hallinnointivälineenä kasvattaa yhä merkitystään, ehdotukseen sisältyy olennaisena osana konetehon valvonta muun muassa moottoritodistuksin. Koska virkistyskalastus vaikuttaa yhä enemmän kalakantoihin ja meriympäristöön, sitäkin varten ehdotetaan valvontatoimenpiteitä, esimerkiksi saaliiden kirjaamista.

Komission esittämät toimet:

Kalastuksenvalvonnan perustaksi systemaattinen riskianalyysimenetelmä

Strateginen suunnittelu, taktinen tavoitteenasettelu ja näytteenottostrategia

Modernin tekniikan käyttö ja kattavat tietojen varmentamisjärjestelmät

Standardisoidut ja yhteensovitetut tarkastustoimet ja -menettelyt merellä ja maalla (kuljetus ja kaupan pitäminen mukaan luettuina)

Kattavan jäljitysjärjestelmän käyttöönotto

Erityisiä valvontatoimenpiteitä, joita sovelletaan monivuotisin suunnitelmiin, poisheittämisiin ja merten suojelualueisiin, sekä reaaliaikaisten kalastuskieltojen vahvistaminen

Toimenpiteet virkistyskalastuksen valvomiseksi

3.2. Tavoitteena toimintakulttuuri, jossa sääntöjen noudattaminen on itsestäänselvyys

Yksi asetusehdotuksen tärkeimmistä tavoitteista on vaikuttaa kaikkien kalastusalan toimiin (pyynti, jalostus, jakelu ja kaupan pitäminen) osallistuvien sidosryhmien toimintaan. Politiikkojen ja YKP-asetusten noudattamisen ei pitäisi olla pelkästään seuranta- ja valvontatoimien toteuttamisen varassa. Tulisi saada aikaan asiaintila, jossa sääntöjen noudattaminen on itsestäänselvyys ja kaikki alan toimijat ymmärtävät ja hyväksyvät, että sääntöjen noudattamisesta on heille pitkällä aikavälillä etua.

Komissio haluaa yksinkertaistaa ja järkiperäistää YKP:n lainsäädäntökehystä kiinnittämällä huomionsa valvontatoimenpiteisiin, jotka nykyisellään ovat hajallaan monissa eri teksteissä. Sitä varten tässä ehdotuksessa esitetään periaatteet, ja teknisemmät ja yksityiskohtaisemmat seikat vahvistetaan soveltamisasetuksissa. Näin lainsäädäntökehys paranee merkittävästi, ja YKP:n säännöt selkeytyvät ja saavat lisää uskottavuutta.

Lisäksi jos haluamme tosissamme varmistaa YKP:n sääntöjen tasapuolisen ja tehokkaan soveltamisen, käyttöön on otettava yhdenmukaisten ja oikeasuhteisten hallinnollisten seuraamusten järjestelmä. Perusperiaatteena on oltava se, että seuraamus eliminoi rikkomuksesta mahdollisesti saatavan taloudellisen hyödyn ja luo potentiaaliselle rikkojalle riittävän varoittavan vaikutuksen. Ehdotuksessa ensinnäkin määritellään vakavat rikkomukset niiden lisäksi, jotka jo määritellään ehdotuksessa neuvoston asetukseksi yhteisön järjestelmästä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja poistamiseksi[5]. Sitten siinä vahvistetaan luonnollisiin ja oikeushenkilöihin sovellettavien sakkojen vähimmäis- ja enimmäistasot. Lisäksi ehdotetaan kalastusluvan haltijan tekemille rikkomuksille pisteytysjärjestelmää, joka olisi monissa maissa tieliikennerikkomuksia varten käytössä olevan järjestelmän kaltainen. Jos YKP:n sääntöjä rikottaisiin toistuvasti, kalastuslupa voitaisiin mekanismin avulla keskeyttää tai vakavissa tapauksissa peruuttaa ottaen kuitenkin huomioon suhteellisuusperiaate.

Jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä säädetään operatiivisella ja hallinnollisella tasolla valvontatoimenpiteiden ja rikkomusmenettelyjen tehostamiseksi. Uudistus lisää jäsenvaltioiden mahdollisuuksia tarkastaa toisten jäsenvaltioiden aluksia kaikilla yhteisön vesillä. Komissio ehdottaa systemaattista tietojenvaihtoa mahdollisista rikkomuksista, joko pyynnöstä tai oma-aloitteisesti.

Teknisten seikkojen osalta jäsenvaltioiden kesken sekä komission tai kalastuksenvalvontaviraston kanssa toteutettavaan tiedonsiirtoon ehdotetaan nykyaikaista lähestymistapaa. Kullakin jäsenvaltiolla tulee ehdotuksen mukaan olemaan vastaisuudessa kansalliset verkkosivut, joille tallennetaan kaikki asiaankuuluvat ja valvontaa koskevat tiedot. Tiedot tallennetaan verkkosivujen julkiseen tai suojattuun osioon, johon komissiolla, kalastuksenvalvontavirastolla ja muilla jäsenvaltiolla on pääsy. Tämä helpottaa ja nopeuttaa merkittävästi kaikkien valvontajärjestelmään osallistuvien virkamiesten pääsyä tietoihin, mutta on samalla kaikkien luottamuksellisuutta ja henkilötietosuojaa koskevien velvoitteiden mukaista.

Yhteistyön parantamiseksi on myös tarpeen mukauttaa vuonna 2007 toimintansa aloittaneen yhteisön kalastuksenvalvontaviraston toimeksiantoa; sillä ei ole tähän mennessä ollut todellista toimivaltaa YKP:n sääntöjen noudattamisen ja täytäntöönpanon valvonnassa. Toimeksianto laajennetaan koskemaan kansallisten valvontajärjestelmien tarkastuksia ja tutkimuksia sekä jäsenvaltioiden välisen operatiivisen yhteistyön organisointia koko tuotantoketjun valvonnan ja tarkastusten varmistamiseksi vähittäismyyjään saakka. Lisäksi yhteisön kalastuksenvalvontavirasto voi auttaa jäsenvaltioita parantamaan kansallisia valvontajärjestelmiä ja tehdä tässä tarkoituksessa riskianalyysejä ja todentaa valvontatietoja. Yhteisön kalastuksenvalvontavirastolla olisi myös mahdollisuus perustaa hätäyksiköitä, jos havaitaan jokin yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvä vakava riski, jota ei muutoin kyettäisi poistamaan. Se myös osallistuisi merkittävällä tavalla EU:n yhdennetyn merivalvontaverkoston perustamiseen antamalla tietonsa muiden EU:n toimielinten ja laitosten käyttöön.

Komission esittämät toimet:

Lainsäädäntökehyksen yksinkertaistaminen ja järkiperäistäminen

Varoittavan ja yhdenmukaisen seuraamusjärjestelmän käyttöönotto (pisteytysjärjestelmä mukaan luettuna)

Jäsenvaltioiden ja komission yhteistyön parantaminen

Yhteisön kalastuksenvalvontaviraston toimeksiannon tarkistaminen

3.3. YKP:n sääntöjen tehokas soveltaminen

Uudistuksella pyritään myös määrittelemään selkeästi jäsenvaltioiden, komission ja yhteisön kalastuksenvalvontaviraston tehtävät ja vastuualueet. Tämä on tärkeää menettelyjen järkiperäistämiseksi, päällekkäisyyksien välttämiseksi ja sen varmistamiseksi, että komissio pitäytyy päätehtävissään eli valvoo ja todentaa YKP:n sääntöjen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa ilman mikrotason päätöksiä. Lisäksi on vahvistettava komission mahdollisuuksia varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädäntöä. Sen vuoksi komission on voitava toteuttaa toimenpiteitä tehokkaasti ja oikeasuhteisesti silloin kun jonkin jäsenvaltion puutteet uhkaavat YKP:n sääntöjen yhdenmukaista soveltamista.

Komission tarkastajat saavat samat valtuudet kuin kansalliset tarkastajat. Ne voivat suunniteltujen tarkastusten lisäksi tehdä oma-aloitteisia tarkastuksia ilman ennakkoilmoitusta. Erityisesti jos YKP:n sääntöjen soveltamisessa havaitaan sääntöjenvastaisuuksia, komission pitäisi voida tehdä jäsenvaltioiden valvontajärjestelmille riippumattomia tarkastuksia ja tutkimuksia.

Kun laiminlyöntejä on havaittu, asianomaiselle jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus korjata puutteet tai sääntöjenvastaisuudet. Komissio voi tätä varten laatia yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa erityisen toimintasuunnitelman tilanteen korjaamiseen tarvittavien toimenpiteiden määrittämiseksi.

Jos on vahvoja merkkejä siitä, että jäsenvaltio ei kalastusmahdollisuuksien loppumisen jälkeen toteuta tarvittavia toimenpiteitä, ja tästä aiheutuu vakava uhka kalavarojen säilymiselle, komissio voi asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan kieltää oma-aloitteisesti asianomaisen kalastuksen.

Uudistuksella otetaan käyttöön tehokkaita toimenpiteitä, joiden ansiosta komissio voi varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat YKP:hen liittyviä velvoitteitaan. Jos hallinnointi on heikkoa, Euroopan kalatalousrahastosta myönnettävää tukea tai yhteisön rahoitusosuutta jäsenvaltioiden valvontamenoista voidaan lykätä tai pienentää. Jos jäsenvaltio on ylittänyt kiintiönsä, komission on voitava vähentää liikakalastetut määrät seuraavien vuosien vuosikiintiöstä ja määrätä varoittava seuraamus tai kieltää kiintiöiden siirrot tai vaihdot. Lopuksi säädetään vielä kiireellisistä toimenpiteistä silloin kun kantojen säilyminen on vakavasti uhattuna; näihin kuuluvat kalastustoiminnan keskeyttäminen tai kalojen ja kalastustuotteiden purkamis- tai markkinoillesaattamiskielto.

Komission esittämät toimet:

Komission ja komission tarkastajien toimivallan uudelleenmäärittely ja vahvistaminen

Jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmat YKP:n sääntöjen täytäntöönpanon parantamiseksi

Komission kalastuksen kieltomahdollisuuksien laajentaminen

Mahdolliset taloudelliset seuraamukset jäsenvaltioille hallintoon liittyvien puutteiden vuoksi

Lisää mahdollisuuksia komissiolle vähentää kiintiöitä ja kieltää kiintiöiden siirrot ja vaihdot hallintoon liittyvien puutteiden vuoksi

Kiireellisten toimenpiteiden paketti

4. Sidosryhmien kuuleminen

Ehdotusta valmisteltaessa jäsenvaltioille ja sidosryhmille järjestettiin laaja ja monipuolinen kuulemismenettely, jossa pyydettiin näiden mielipiteitä uudistuksen tarpeellisuudesta. Asiasta keskusteltiin 15. tammikuuta 2008 kansallisten kalastusviranomaisten kanssa, kuten myös kalastusministerien epävirallisessa kokouksessa 18. helmikuuta 2008. Jäsenvaltiot tukivat laajasti komission analyysiä nykytilanteesta ja perusteellisen muutoksen tarpeesta. Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien ja neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean edustajia kuultiin 10. huhtikuuta 2008 pidetyssä yksipäiväisessä seminaarissa. Lisäksi helmi-, huhti- ja toukokuussa 2008 järjestettiin useita tapaamisia kansallisten kalastuksenvalvonnan asiantuntijoiden kanssa.

Internetin välityksellä järjestettiin julkinen kuuleminen helmikuusta toukokuuhun 2008. Tarkoituksena oli antaa kansalaisille ja kaikille asiasta kiinnostuneille mahdollisuus osallistua keskusteluun erityisesti sen arvioimiseksi, miten uudistus vaikuttaisi toimijoihin ja virkamiehiin. Kuulemismenettelyssä saatiin 25 kannanottoa monilta erilaisilta sidosryhmiltä, esimerkiksi tuotantoteollisuuden yhdistyksiltä, kalastajilta, tuottajilta, kalastuksenvalvonnan teknologiaan liittyviltä sidosryhmiltä, kansalaisjärjestöiltä ja yksittäisiltä kansalaisilta. Vastaajat tukivat suurelta osin komission aloitetta ja sen päätavoitteita, ja heiltä saatiin myös arvokkaita ja innovatiivisia ehdotuksia. Kaikki olivat yhtä mieltä siitä, että valvontajärjestelmää on uudistettava. Tämä vahvistaa myös sen, että komission kuulemisasiakirjassa esittämät tavoitteet ovat tärkeimmät seikat uudistusta arvioitaessa.

5. UUDISTUKSEN ODOTETUT VAIKUTUKSET JA AIKATAULU

Uudistusehdotuksella luodaan kokonaisvaltainen ja yhdennetty YKP:n valvontajärjestelmä, joka kattaa kaikki valvontaan liittyvät kysymykset mereltä kuluttajan ruokapöytään. Tuloksena saadaan yhdenmukaisemmat kansalliset valvontamenettelyt, tehokkaammat valvontavalmiudet ja parempi vesiluonnonvarojen hoito. Lisäksi uudistus edellyttää rakenteellisten muutosten tekemistä yhteisön kalastuslaivastoihin, jotta ne soveltuvat paremmin pitkän aikavälin laillisiin kalastusmahdollisuuksiin. Tämä edistää tasavertaisten toimintamahdollisuuksien luomista koko EU:ssa, mitä sekä jäsenvaltiot että kalastusala ovat pontevasti vaatineet. Koska tulevalla valvontajärjestelmällä voidaan osaltaan varmistaa, että ainoastaan laillista kalaa pyydetään, käytettävissä olevien kiintiöiden puuttuminen johtaa markkinavoimien ajamaan laivaston supistumiseen sellaiselle tasolle, jolla jäljelle jäävät alukset voivat olla elinkelpoisia laillisten kalastusmahdollisuuksien rajoissa. Näin saadaan murrettua edellä kuvattu noidankehä, jossa kalastusalusten on pakko elinkelpoisuutensa säilyttämiseksi liikakalastaa. Pitkällä aikavälillä kalastuslaivaston mukauttaminen johtaa valvonta- ja seurantakustannusten alenemiseen, kun rikkomusten todennäköisyys pienenee siitä syystä, että kalastuslaivastot saavat riittävästi tuloja laillisesta kalastuksesta.

Lisäksi uusi valvontajärjestelmä keventää merkittävästi sekä kalastusalan että valvontaviranomaisten hallinnollista taakkaa, koska näiden raportointivelvollisuudet vähenevät. Jäsenvaltioiden toteuttama tiedonhallinta yksinkertaistuu ja paranee sähköisten järjestelmien käyttöönoton myötä.

Kun kalastusmäärät laskevat TAC-rajoitusten tasolle, kalakantoihin kohdistuvan paineen väheneminen saa aikaan merkittäviä ympäristöhyötyjä. Kun kalakannat elpyvät ja niiden koko kasvaa, sekä populaatioihin kuuluvien että pyydettyjen kalojen ikä on korkeampi. Koska komissio voi reagoida nopeammin ja tehokkaammin puutteisiin (erityisesti kalastuskiintiöiden ylittämisen osalta), ympäristölle aiheutuu vähemmän vahinkoa vastuuttomasta kalastuksesta. Uudistuksen sivuvaikutuksena tutkijoille saadaan enemmän luotettavampaa tietoa paljon nopeammin. Tämä parantaa tieteellisten lausuntojen saatavuutta, mikä vuorostaan mahdollistaa hoitopäätösten tekemisen tehokkaammin ja ripeämmin. Koska uuden kattavan valvontajärjestelmän soveltamisen seurauksena biomassa tulee lisääntymään ja sitä myötä kalastusmahdollisuudet lisääntyvät ja paranevat keskipitkällä aikavälillä, myös ympäristön ja talouden aloilla pitäisi tapahtua kehitystä. Kokonaishyödyt todennäköisesti näkyvät myös työllisyyden lisääntymisenä erityisesti jalostusalalla ja muilla kalastukseen liittyvillä aloilla. Tämä palauttaa osaltaan sidosryhmien ja kansalaisten luottamusta YKP:hen.

6. Päätelmät

Viime vuosikymmenten aikana harjoitettu jatkuva liikakalastus ja YKP:n sääntöjen noudattamatta jättäminen ovat johtaneet dramaattiseen tilanteeseen, jossa kalakannat ovat ehtyneet ja kalastusalan taloudellinen kannattavuus on heikko. Sääntöjen noudattamatta jättämisestä syntyvät ongelmat, kalakannoille aiheutuneet vahingot sekä taloudellinen ja sosiaalinen epävakaus ovat jäsenvaltioiden tiedossa niin hallitustasolla kuin itse kalatalousalallakin, ja myös nykyisen järjestelmän uudistus saa niiltä laajaa kannatusta. Vaikka uudistus edellyttää ensimmäisenä soveltamisvuonna joitakin rakenteellisia mukautuksia, pitkällä aikavälillä se tehostaa kalastusalan rakenteita ja parantaa niiden toimivuutta. Kun valvontajärjestelmästä tulee selkeämpi ja johdonmukaisempi ja eri osapuolten tehtävät täsmennetään ja yhtenäistetään, myös avoimuus lisääntyy. Näin se tulee saamaan kalastusalan ja kuluttajien tuen ja luottamuksen, mikä on edellytys YKP:n onnistumiselle. Kun kansalaiset luottavat enemmän YKP:hen, se vaikuttaa käyttäytymiseen ja luottamukseen myös kuluttajien keskuudessa, sillä he pystyvät olemaan varmempia siitä, että he ostavat kestävyysperiaatteiden mukaisia tuotteita.

Yhteenvetona voitaisiin todeta, että merkittävää hyötyä saadaan kaikilla tasoilla: ympäristön lisäksi hyötyvät kaikki sidosryhmät, kun käyttöön otetaan kattava ja johdonmukainen valvonta- ja tarkastusjärjestelmä. Tällainen järjestelmä takaa tasavertaiset toimintaedellytykset koko yhteisössä. Sen vuoksi komissio pyytää neuvostoa ja Euroopan parlamenttia vahvistamaan tässä tiedonannossa esitetyn uudistusehdotuksen. Lisäksi se kehottaa kaikkia EU:n toimielimiä ja sidosryhmiä tekemään sen kanssa yhteistyötä tähän haasteeseen vastaamiseksi.[pic][pic][pic]

[1] KOM(2007) 167.

[2] Erityiskertomus nro 7/2007.

[3] Erityiskertomus nro 7/2007.

[4] KOM(2005) 535.

[5] KOM(2007) 602.