EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.11.1998 
KOM(1998) 649 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
EUROOPAN UNIONIN METSÄSTRATEGIASTA 
Sisällysluettelo 
Johdanto 
I TIETTYJÄ EUROOPAN UNIONIN METSÄHÄASTEITA 
1. Yleisiä huomautuksia 
- Metsävarat 
- Euroopan unionin metsäteollisuuden rakenne ja kilpailukyky 
- Euroopan metsien monimuotoisuus 
- Metsiin kohdistuvat uhat 
2. Kestävästi hoidetut metsät tarjoavat elintärkeitä palveluja luonnolle ja 
yhteiskunnalle 
3. Avainkohtia 
II YHTEISÖN JA JÄSENVALTIOIDEN YHTEINEN STRATEGINEN 
LÄHESTYMISTAPA 
1. Strategian yhteinen tavoite ja suuntaa-antavat periaatteet 
2. Mikä asema Euroopan unionilla olisi oltava? 
3. Jäsenvaltioiden asema 
III YHTEISÖN TOIMINNAN PUITTEET 
A. JOHDANTO 
B. NYKYISET TOIMET JA NIIDEN KEHITYS 
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rakenteellisiin ja liitännäistoimenpiteisiin 
liittyvät nykyiset säännökset 
2. Yhteisön järjestelmä metsien suojelemiseksi ilmansaasteilta 
3. Metsäpalot 
4. Metsätalouden tieto- ja viestintäjärjestelmän (Efics) käyttöönotto 
5. Sisämarkkinat ja kauppa Euroopan unionissa 
6. Euroopan unionin metsäteollisuus 
7. Yhteisön tuki metsäntutkimukselle 
8. Kehitysyhteistyö 
9. Kansainvälinen yhteistyö yleiseurooppalaisella ja maailmanlaajuisella 
tasolla 
10. Koordinointi 
C. AGENDA 2000 -TIEDONANNON MUKAISET 
METSÄTOIMENPITEET 
1. Jäsenvaltioiden tukeminen niiden pyrkiessä toteuttamaan kestävää metsänhoitoa 
2. Liittymistä edeltävät toimet 
D. METSÄTALOUTEEN LIITTYVIÄ ERITYISIÄ AIHEITA 
1. Metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen 
2. Puun käyttö energialähteenä 
3. Ilmastonmuutos 
4. Metsien sertifiointi 
E. PÄÄTELMÄT 
Johdanto 
Euroopan parlamentti antoi 31. tammikuuta 1997 päätöslauselman Euroopan unionin 
metsästrategiasta EY:n perustamissopimuksen 138 b artiklan toisen kohdan 
mukaisesti. Päätöslauselmassa komissiota pyydettiin esittämään "Euroopan metsä­
strategiaa koskeva lainsäädäntöehdotus" useiden näkökulmien ja suositusten 
mukaisesti. 
Tällä tiedonannolla on kaksi tehtävää: 
- esitetään johdonmukainen hahmotelma Euroopan unionin metsästrategiasta 
- vastataan Euroopan parlamentin pyyntöön ottaen huomioon talous- ja sosiaali-
komitean lausunto sekä alueiden komitean lausunto . 
Strategiaa on tarkasteltava kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjen periaatteiden ja 
4 sitoumusten yhteydessä sekä erityisesti YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssin' 
(esimerkiksi Kioton pöytäkirja ilmastonmuutoksesta) ja metsiensuojelun 
yleiseurooppalaisten konferenssien puitteissa. 
Euroopan unionin metsästrategia perustuu Euroopan metsien monimuotoisuuden, 
niiden monikäyttöisyyden sekä ekologisen, taloudellisen ja sosiaalisen kestävyyden 
tunnustamiseen. 
I Tiettyjä Euroopan unionin metsähaasteita 
1. Yleisiä huomautuksia 
Metsävarat 
Arvion mukaan metsät peittävät noin 3 500 miljoonaa hehtaaria eli noin 27 prosenttia 
maapallon koko maa-alueesta. Yli 60 prosenttia maailman metsistä sijaitsee 
seitsemässä maassa: Venäjällä, Brasiliassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Kiinassa, 
Indonesiassa ja Kongossa (entinen Zaire). 
Euroopassa on lähes 215 miljoonaa hehtaaria metsiä ja muita puualueita. Tämä vastaa 
lähes 30 prosenttia mantereen maa-alueesta. Metsien pinta-ala pysyy tällä hetkellä 
vakaana tai kasvaa, ja niiden ilmastolliset, maantieteelliset, ekologiset ja sosiaalis­
taloudelliset olosuhteet vaihtelevat huomattavasti. 
A4-0414/96, EYVL C 55, 24.2.1997, s. 22. 
Talous-ja sosiaalikomitean 24.4.1997 antama lausunto aiheesta "Euroopan unionin metsätalouden 
tila ja ongelmat sekä metsäpolitiikan kehittämismahdollisuudet", EYVL C 206, 7.7.1997, s. 128. 
CoR 268/97 lopullinen - Alueiden komitean 19.11.1997 antama lausunto aiheesta "Metsien hoito, 
käyttöjä suojelu EU:n alueella" (EYVL C 64, 27.2.1998, s. 25). 
YK:n ympäristö-ja kehityskonferenssi, Rio de Janeiro 1992. 
Strasbourg (1990), Helsinki (1993) ja Lissabon (1998). 
Kestävän metsänhoidon käsite määriteltiin vuonna 1993 metsiensuojelun yleiseurooppalaisessa 
ministerikonferenssissa seuraavasti: "metsienja metsämaiden hoitoja käyttö siten, että säilytetään 
niiden monimuotoisuus, tuottavuus, uusiutumiskyky, elinvoimaisuus ja mahdollisuus toteuttaa nyt 
ja tulevaisuudessa merkityksellisiä ekologisia, taloudellisia ja sosiaalisia toimintoja paikallisilla, 
kansallisilla ja maailmanlaajuisilla tasoilla, sekä siten, ettei aiheuteta vahinkoa muille 
ekosysteemeille." 
Euroopan unionin metsien yhteenlaskettu pinta-ala on 130 miljoonaa hehtaaria, mikä 
vastaa noin 36 prosenttia sen maa-alueesta. Tästä noin 87 miljoonaa hehtaaria 
katsotaan hyödynnettäviksi metsiksi (niitä hoidetaan puuntuotannon sekä muuhun 
kuin puuainekseen perustuvien tuotteiden ja palvelujen yhteydessä). 
Euroopan unionin metsävarat eivät vaikuta ensi silmäyksellä tärkeiltä, kun niitä 
verrataan maailman muiden alueiden valtaviin pohjoisiin ja trooppisiin metsiin. 
Kuitenkin kun Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyvät Euroopan unioniin, siitä tuli 
maailman toiseksi suurin paperin ja sahatavaran tuottaja, maailman suurin 
metsätuotteiden tuoja sekä maailman kolmanneksi suurin metsätuotteiden viejä. 
Euroopan unionin metsäteollisuuden rakenne ja kilpailukyky 
• Metsäteollisuuteen kuuluvat kaikki puuta jalostavat alat, kuten sahatoiminta, puu-
paneelituotanto, puurakenteiden ja puupakkausten tuotanto, sellun, paperin ja 
kartongin tuotanto ja jalostus sekä tuotantoketjua eteenpäin mentäessä paino- ja 
julkaisuala. 
• Metsäalalla toimii sekä maailmanlaajuisia, alueellisia että paikallisia yrityksiä. 
Yritysten joukossa on eräitä suuria, maailmanlaajuisesti toimivia monikansallisia 
yhtiöitä sekä satojatuhansia pk-yrityksiä, jotka ovat pääasiassa yksityisessä 
omistuksessa. 
• Euroopan unionin metsäteollisuuden tuotannon arvo on yhteensä lähes 300 
miljardia ecua, mikä vastaa noin 10 prosenttia koko tuotantoteollisuudesta. 
Virallisten tilastojen mukaan metsäteollisuus työllistää noin 2,2 miljoonaa ihmistä 
eri puolilla unionia. 
• Euroopan unioni on maailman suurin metsätuotteiden myyjä ja maailman toiseksi 
suurin kuluttuja. Kauppatase on positiivinen. Toisaalta Euroopan unioni on raaka-
aineen nettotuoja: tukkeja tuodaan pääasiassa KIE- ja IVY-maista ja puumassaa 
Pohjois- ja Etelä-Amerikasta ja muilta alueilta, joilla metsien kasvu on voimakasta 
ja kustannukset matalia. Eräillä aloilla kotimainen tarjonta on erityisen suurta, ja 
Euroopan unioni on erityisesti korkeamman jalostusarvon tuotteiden merkittävä 
viejä. 
• Euroopan unionin teollisuus saavuttaa etuja käyttämällä sekä uutta raaka-ainetta 
(ensikuitua) että kierrätettyä puuta ja paperia. 
• Euroopan unionin metsäteollisuus on suurelta osin riippuvainen maaseudulla 
hajanaisesti sijaitsevista metsävaroista. Tämä ja muut kielteiset tekijät voivat 
toisinaan heikentää Euroopan unionissa tuotetun puun kilpailukykyä muuhun 
maailmaan verrattuna. 
• Jotta kilpailukyky voitaisiin säilyttää tulevaisuudessa, Euroopan unionin metsä­
teollisuuden on varmistettava raaka-aineen varma ja kilpailukykyinen saanti sekä 
pyrittävä jatkuvasti erikoistumiseen, laatuun ja innovaatioon T&K-toiminnan 
tuella. 
Kuten tästä käy ilmi, metsäalalla on erittäin suuri taloudellinen merkitys Euroopan 
unionille. 
Euroopan metsien monimuotoisuus 
Metsätyypit vaihtelevat suuresti bioilmaston ja maaperän ominaisuuksien perusteella. 
Metsien ekologiset ominaisuudet voidaan jakaa useisiin kasvillisuusvyöhykkeisiin, 
jotka ulottuvat Välimeren eteläpuolisesta vyöhykkeestä arktiseen vyöhykkeeseen sekä 
rannikkojen alavilta alueilta Alppien vuoristo vyöhykkeeseen. 
Euroopan unionin metsistä 65 prosenttia on yksityisessä omistuksessa. Koska 
Euroopan unionissa on noin 12 miljoonaa yksityistä metsänomistajaa, yksityiset 
metsät ovat pääasiassa erittäin hajanaisia ja pieniä metsäaloja: suurin osa niistä on alle 
5 hehtaaria. Omistusrakenne vaihtelee kuitenkin laajalti Euroopan yhteisössä. 
Kreikassa ja Irlannissa valtio omistaa noin kaksi kolmannesta metsistä. Belgiassa, 
Espanjassa, Italiassa, Luxemburgissa, Ranskassa ja Saksassa paikalliset yhteisöt ovat 
tärkeitä metsänomistajia. 
Metsiin kohdistuvat uhat 
Metsien käyttö kaupunkien ja teollisuuden tarpeisiin sekä suurten infrastruktuurien 
luominen vähentää metsiä. Lisäksi metsiin kohdistuu muitakin vakavia uhkia, joita 
ovat ilmansaasteet, tulipalot, ilmastonmuutos sekä lois- ja tautivahingot. Nämä uhat 
voivat merkittävästi häiritä tai jopa tuhota metsäekosysteemejä. Metsäpalot tuhoavat 
Euroopan unionissa vuosittain 350 000-500 000 hehtaaria metsää. Ilmansaasteet 
puolestaan heikentävät puiden kasvua: arvion mukaan saasteet vaikuttavat näkyvästi 
noin kolmannekseen Euroopan metsistä. 
2. Kestävästi hoidetut metsät tarjoavat elintärkeitä palveluja luonnolle ja yhteis­
kunnalle 
Metsät ovat perinteisesti toimineet ennen kaikkea puutavaran ja muiden tuotteiden, 
kuten hartsin, korkin, sienien ja marjojen uusiutuvana lähteenä. Tämä tarkoittaa 
metsien käyttöä raaka-ainelähteenä. Taloudellisen käytön lisäksi metsät tarjoavat 
useita muita etuja, joita voidaan pitää yhteiskunnan kannalta hyödyllisinä. Esimerkiksi 
vapaa-ajan lisääntymisen vuoksi metsien käyttö vapaa-ajan viettoon on sosiaalisesti 
yhä tärkeämpää . Lisäksi metsien suojaavaa vaikutus on hyvin arvokas esimerkiksi 
biologisen monimuotoisuuden, paikallisen ja alueellisen ilmaston sekä vesistöjen ja 
maaperän kannalta. Vuoristoalueilla metsät suojaavat myös lumivyöryiltä ja 
eroosiolta . Viime vuosikymmenen aikana metsien hiilidioksidia sitova vaikutus on 
tullut yhä tärkeämmäksi . Koska metsät yleisesti täyttävät useita näistä tarkoituksista, 
niiden arvoa kuvaa parhaiten niiden monikäyttöisyys. Tämä tarkoittaa sitä, että 
esimerkiksi maaperää ensisijaisesti suojaavassa metsässä, joka on samalla tärkeä 
biologisen monimuotoisuuden ja vapaa-ajan vieton kannalta, voidaan tehdä valikoivia 
hakkuita heikentämättä metsän muita tehtäviä. 
Esimerkiksi Pohjoismaissa tehdään arvion mukaan vähintään 400 miljoonaa metsäretkeä vuodessa. 
Välimeren alueen metsissä maaperän eroosio on 2-3 tonnia/hehtaari/vuosi, kun taas paljaalla maalla 
vastaava luku on 20-30 tonnia/hehtaari/vuosi. 
Dobris-raportissa tuodaan esiin, että Euroopan metsien puissa ja karikkeessa on noin 2,8 miljardia 
tonnia hiiltä sekä maaperässä 3-4 miljardia tonnia hiiltä. Fossiilisista polttoaineista vapautuu 
Euroopan unionissa hiiltä noin 2,8 miljardia tonnia neljässä vuodessa. 
3. Avainkohtia 
Metsiä koskevia tärkeitä aihealueita ovat: 
- metsätalouden kehittäminen osana maaseudun kehittämistä sekä erityisesti 
työpaikkojen luomista ja säilyttämistä maaseudulla 
- luonnonympäristön ja metsäperinnön suojelu (esimerkiksi maaperän suojelu, 
eroosion hallinta, vedensääntely, ilmanlaadun parantaminen, hiilen sitominen, 
ilmastonmuutoksen estäminen, luonnollisten kasvupaikkojen suojelu sekä 
biologinen monimuotoisuus) sekä vaurioituneiden metsien kunnostaminen 
- metsien sosiaalisten ja vapaa-aikaan liittyvien tehtävien säilyttäminen 
- ekologisesti, taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti kestävän metsänhoidon edistä­
minen sisämarkkinoilla Euroopan unionin kansainvälisten velvoitteiden ja 
Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukaisesti 
- kansainvälisen ja yleiseurooppalaisen metsiensuojelua koskevan yhteistyön 
tukeminen Euroopan ja maailman tasolla (lisätietoja jäljempänä) pyrkien erityisesti 
estämään metsien tuhoutuminen muualla maailmassa, koska tällä voisi olla pitkän 
aikavälin vaikutuksia metsien kestävyyteen ja koko maailman ympäristöön 
- viidennen ympäristö toimintaohjelman tavoitteiden saavuttaminen sekä metsien 
vähenemisen estäminen ja niiden suojelu häviämiseltä, metsäpaloilta ja ilman­
saasteilta 
- metsien aseman korostaminen hiilen sitojina sekä puutuotteiden aseman 
parantaminen hiilivarastoina erityisesti Kioton kokouksen jälkeisessä ilmapiirissä 
- puun j a muiden metsätuotteiden ympäristöetuj en korostaminen 
- Euroopan unionin metsäteollisuuden kilpailukyvyn varmistaminen. 
YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssi flJNCED) ja sitä seuraavat toimenpiteet 
YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssissa, joka pidettiin Rio de Janeirossa vuonna 1992, korostettiin 
metsien asemaa kestävässä kehityksessä ja ympäristönsuojelussa. Kaikki osallistuneet maat ovat 
tunnustaneet kestävän metsänhoidon perustavaa laatua olevaksi suuntaa-antavaksi periaatteeksi. Seuraavat 
sitoumukset ovat erityisen tärkeitä: 
• oikeudellisesti sitomaton arvovaltainen kannanotto yleisen yksimielisyyden saavuttamiseksi kaiken­
laisten metsien hoidon, säilyttämisen ja kestävän kehityksen periaatteista 
• Agenda 21 :n 11 luku (metsien häviämisen estäminen), jossa esitetään neljä pääperiaatetta: 
- kaikenlaisten metsien, luonnonmetsien ja viljelymetsien moninaisten tehtävien ja käyttömuotojen 
säilyttäminen 
- kaikkien metsien suojelun, kestävän hoidon ja säilyttämisen edistäminen sekä vaurioituneiden 
alueiden kunnostaminen, uudistaminen, metsittäminen ja muu parantaminen 
- tehokkaan käytön ja arvioinnin edistäminen, jotta voidaan hyödyntää metsien, luonnonmetsien ja 
viljelymetsien tarjoamia tuotteita ja palveluja täysimääräisesti 
- metsien suunnittelua, arviointia ja järjestelmällistä seurantaa koskevien valmiuksien luominen ja/tai 
lujittaminen sekä tähän liittyvät ohjelmat, hankkeet ja toiminta, mukaan lukien kauppa ja prosessit. 
• biologista monimuotoisuutta, aavikoitumista sekä ilmastonmuutosta koskevat yleissopimukset sekä 
niiden pöytäkirjat ja työohjelmat (esimerkiksi Kioton pöytäkirja). 
Kestävää kehitystä koskeva maailmanlaajuinen prosessi on otettava huomioon laadittaessa Euroopan 
unionin metsästrategiaa. Tämä koskee erityisesti seuraavia asioita: 
- tästä prosessista johtuvien metsiin liittyvien sitoumusten toteuttaminen Euroopan tasolla 
- kestävän kehityksen edistäminen metsien kehittämistä koskevassa yhteistyössä panemalla täytäntöön 
kansainvälisen metsäpaneelin (1PF) ehdotukset 
- metsiä koskevan poliittisen vuoropuhelun jatkaminen kansainvälisellä tasolla pyrkien samalla 
neuvottelemaan oikeudellisesti sitovasta välineestä kaikenlaisia metsiä varten. 
Metsien suojelun yleiseurooppalainen prosessi 
Euroopan metsien suojelua koskevat ministerikonferenssit ovat tärkeä aloite Euroopan valtioiden (38 
Euroopan valtion sekä Euroopan yhteisön) välisessä yhteistyössä, jolla edistetään Euroopan metsien 
suojelua ja kestävää hoitoa. Ministerikonferenssit edustavat Euroopan valtioiden yhteistä vastausta ja 
poliittista sitoutumista metsävarojen kestävään hoitoon ja säilyttämiseen Agenda 21:ssa ja UNCED:n 
hyväksymässä oikeudellisesti sitomattomassa asiakirjassa "Metsäperiaatteet" esitettävällä tavalla ottaen 
huomioon Euroopan metsien erityiset olosuhteet ja tarpeet. 
Euroopan maat ja Euroopan unioni hyväksyivät Strasbourgissa (1990), Helsingissä (1993) ja Lissabonissa 
(1998) pidetyissä konferensseissa seuraavat päätöslauselmat: 
51 : Euroopan pysyvien näytteenottoalojen verkosto metsäekosysteemien seurantaa varten 
52 : Metsien geneettisten voimavarojen säilyttäminen 
53 : Euroopan metsäpalojen hajautettu tietokanta 
54 : Vuoristometsien hoidon mukauttaminen uusiin ympäristöolosuhteisiin 
55 : Puufysiologian tutkimusta koskevan EUROSILVA-verkoston laajentaminen 
56 : Metsäekosysteemien eurooppalainen tutkimusverkko 
Hl : Euroopan metsien kestävän hoidon ja käytön yleisperiaatteet 
H2 : Euroopan metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä koskevat yleisperiaatteet 
H3 : Metsäalan yhteistyö taloudellisessa muutoksessa olevien maiden kanssa 
H4 : Strategia Euroopan metsien sopeuttamiseksi pitkällä aikavälillä ilmastomuutosten vaikutuksiin 
LI : Ihmiset, metsät ja metsätalous: kestävän metsänhoidon sosiaalis-taloudellisten osatekijöiden 
edistäminen 
L2 : Yleiseurooppalaiset perusteet, indikaattorit ja toiminnallisen tason suuntaviivat kestävää 
metsänhoitoa varten 
Päätöslauselmat kattavat Euroopan metsien suojelun, säilyttämisen ja kestävän kehittämisen tärkeimmät 
osatekijät, ja niissä asetetaan suuntaviivat näiden kolmen tavoitteen saavuttamiseksi. Ne kattavat myös 
biologisesta monimuotoisuudesta tehtyyn yleissopimukseen liittyvien tavoitteiden toteuttamisen. Päätös­
lauselmien kattavuus on tärkeä syy siihen, miksi Euroopan parlamentti on painottanut yleiseurooppalaisen 
prosessin tärkeyttä Euroopan unionin metsästrategiassa. 
II Yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteinen strateginen lähestymistapa 
1. Strategian yhteinen tavoite ja suuntaa-antavat periaatteet 
Euroopan unionin metsästrategian kokonaistavoitteena olisi oltava metsien kestävän 
kehittämisen ja hoidon edistäminen YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssissa 
hyväksyttyjen metsäperiaatteiden mukaisesti sekä metsiensuojelua käsittelevän 
yleiseurooppalaisen ministerikonferenssin antamassa päätöslauselmassa määriteltä­
vällä tavalla (kuten edellä mainitaan). Tämä lähestymistapa olisi määriteltävä ja 
toteutettava kansallisilla tai alueellisilla metsäohjelmilla tai jäsenvaltioiden muilla 
vastaavilla välineillä sekä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti Euroopan yhteisön 
toimilla silloin, kun tällä voidaan saavuttaa lisäarvoa. 
Euroopan unionin metsästrategiassa olisi noudatettava seuraavia suuntaa-antavia 
periaatteita: 
- yhteisön politiikkojen tavoitteiden edistäminen 
- jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kansainvälisten sitoumusten noudattaminen 
- joustavan lähestymistavan aikaansaaminen erityisesti toissijaisuusperiaatteen 
perusteella 
- tuotteiden vapaata liikkuvuutta ja kilpailun vapautta koskevien periaatteiden 
noudattaminen sekä kilpailun vääristymisen estäminen 
- Euroopan unionin metsäalan kilpailukyvyn parantaminen, mukaan lukien 
metsätalous ja metsäteollisuus 
- vaurastumisen sekä maaseudun ja teollisuuden työllisyyden edistäminen kestävässä 
yhteiskunnassa ja erityisesti maaseutualueilla, joilla ei ole juurikaan muita vaihto­
ehtoja taloudelliseen toimintaan 
- kestävän kehityksen ja ympäristönsuojelun sisällyttäminen metsäpolitiikkoihin. 
2. Mikä asema Euroopan unionilla olisi oltava? 
Euroopan unionista tehdyissä sopimuksissa ei määrätä erityisestä yhteisestä metsä­
politiikasta. Metsien hoito, säilyttäminen ja kestävä kehitys ovat kuitenkin olennaisia 
aihepiirejä nykyisissä yhteisissä politiikoissa, kuten yhteisessä maatalouspolitiikassa, 
maaseudun kehittämisessä, ympäristöasioissa, kaupassa, sisämarkkina-asioissa, 
tutkimuksessa, teollisuusasioissa, kehitysyhteistyössä ja energiapolitiikassa. 
Sopimuksen mukaisiin nykyisiin velvoitteisiin liittyvän toiminnan perustana ovat 
seuraavat asiat: 
• monikäyttöiset metsät ovat olennaisia maaseudulle ja ne muodostavat maaseudun 
integroidun kehittämispolitiikan tärkeän osatekijän erityisesti otettaessa 
huomioon niiden vaikutus tuloihin ja työllisyyteen sekä niiden ekologinen ja 
sosiaalinen arvo 
• metsät ja niiden monimuotoisuus ovat tärkeä osa Euroopan luonnonympäristöä, ja 
niiden suojelu ja säilyttäminen kuuluvat useiden yhteisön politiikkojen 
soveltamisalaan sekä erityisesti tiettyjen ympäristöasioiden, kuten Euroopan 
unionin biologista monimuotoisuutta koskevan strategian, Natura 2000 -ohjelman 
ja ilmastonmuutosta koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanon alaan 
• sisämarkkinasäännöt. mukaan lukien valtion tukea, yritysyhteenliittymiä ja 
kartelleja koskevat Euroopan unionin kilpailusäännöt, koskevat myös 
metsätuotteita ja erityisesti puuta (sekä korkkia ja hartseja). 
Monet nykyisten yhteisön politiikkojen mukaiset tärkeät toimet vaikuttavat 
merkittävästi metsiin. Toisaalta yhteisön politiikkojen ja kansallisten metsä­
politiikkojen välillä on välittömiä ja välillisiä yhteyksiä. Euroopan yhteisöllä on tämän 
vuoksi olennainen asema jäsenvaltioiden ja yhteisön strategian yhteydessä asettamien 
tavoitteiden saavuttamisessa. 
3. Jäsenvaltioiden aseina 
Jäsenvaltiot vastaavat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti metsäohjelmien tai 
vastaavien välineiden kehittämisestä ja toteuttamisesta. Ohjelmat ovat olennaisia 
välineitä, joilla toteutetaan YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssissa määritetyt 
periaatteet, hallitustenvälisen metsäpaneelin (IPF) antamat toimintaehdotukset, 
Strasbourgissa, Helsingissä ja Lissabonissa pidettyjen yleiseurooppalaisten 
konferenssien antamat päätöslauselmat sekä kansainvälisiin yleissopimuksiin (jotka 
koskevat esimerkiksi ilmastonmuutosta, biologista monimuotoisuutta, aavikoitumista 
ja valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista) sekä 
viidenteen ympäristötoimintaohjelmaan liittyvät jäsenvaltioiden aloitteet. 
III Yhteisön toiminnan puitteet 
A. Johdanto 
Kun otetaan huomioon nykyiset yhteisön metsätoimet, Euroopan unionin 
metsästrategiaa koskeva yhteisön lainsäädäntökehys perustuu ennen kaikkea 
komission kahteen ehdotukseen Agenda 2000 -tiedonannon yhteydessä. Ne ovat 
ehdotus uudeksi asetukseksi maaseudun kehittämisen tukemisesta sekä ehdotus 
yhteisön tuesta maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskeville liittymistä 
valmisteleville toimenpiteille jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa 
liittymistä edeltävänä aikana . Ehdotettu lainsäädäntökehys ja nykyiset toimet 
muodostavat yhdessä Euroopan komission vastauksen Euroopan parlamentin 
aloitteeseen. 
Kansalliset tai alueelliset metsäohjelmat muodostavat yleiset puitteet metsätalousasioiden 
käsittelemiseksi kestävän metsänhoidon yhteydessä. Ne ovat välineitä, joilla suunnitellaan, 
toteutetaan ja seurataan metsätaloutta ja metsiin liittyvää toimintaa. Lisäksi asianomaiset osapuolet 
toteuttavat niiden avulla ohjelmia ja toimia yhteisesti ja koordinoidusti yhdessä sovittujen 
tavoitteiden ja strategioiden mukaisesti. 
KOM (1998) 158 lopullinen - Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan maatalouden ohjaus-
ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen (EYVL C 170, 4.6.1998, s. 67). 
KOM (1998) 153 lopullinen (EYVL C 150, 16.5.1998, s. 14). 
Tässä tiedonannossa ei arvioida aikaisemmin toteutettuja metsätoimia. Metsätoimia 
on arvioitu esimerkiksi kertomuksessa asetuksen (ETY) N:o 2080/92 soveltamisesta 
maatalouden metsitystoimenpiteissä , äskettäin julkaistuissa kertomuksissa metsien 
tilasta sekä kertomuksessa yhteisön metsäpalojen tietojärjestelmästä15. Lisäksi 
rakennerahastojen hallinnoimista käytännön ohjelmista on esitetty arvioita. 
B. Nykyiset toimet ja niiden kehitys 
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rakenteellisiin ja liitännäistoimenpiteisiin 
liittyvät nykyiset säännökset 
Seuraavien metsätoimien jatkaminen riippuu maaseudun kehittämistä koskevasta 
komission ehdotuksesta Agenda 2000 -tiedonannon yhteydessä, minkä vuoksi ne 
mainitaan kohdassa Cl: 
• Maatalouden metsitystoimenpiteet , joilla pyritään edistämään metsitystä vaihto­
ehtoisena maankäyttötapana maaseudulla sekä maatilojen metsätaloustoiminnan 
kehittämistä. Tämä monialainen toimi on osa yhteisen maatalouspolitiikan 
liitännäistoimenpiteitä (EMOTR-takuuosasto). Vuosina 1993-1997 metsitettiin yli 
500 000 hehtaaria viljelysmaata, ja noin 26 000 maanviljelijää on hyödyntänyt 
järjestelmää parantamalla nykyisiä metsiään uusilla investoinneilla. 
Vaikka onkin liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä toimenpiteiden lyhytaikaisen 
toteuttamien perusteella, edellä mainitussa kertomuksessa asetuksen soveltamisesta 
tuodaan esiin myönteisiä havaintoja asetuksessa asetetuista tavoitteista: 
- järjestelmä on edistänyt maaseudun kehittämistä rohkaisemalla monipuolista 
toimintaa, dynaamista maankäyttöä ja maaseudun asianmukaista säilyttämistä, 
vaikka metsitys onkin luultavasti vaikuttanut vain vähän maatalouden 
ylituotannon pienentämiseen 
- on saatu aikaan useita myönteisiä ympäristövaikutuksia, joita ovat muun muassa 
eroosion ja aavikoitumisen estäminen, biologisen monimuotoisuuden tukeminen 
sekä vesistöjen säännöstely 
- asetuksen vaikutus aluesuunnittelupolitiikan ja kansallisten metsäpolitiikkojen 
tavoitteisiin. 
• Järjestelmä maaseudun metsien kehittämiseksi ja parhaaksi mahdolliseksi hyödyn-
17 
tämiseksi , jonka sisältämillä laaja-alaisilla metsätoimilla edistetään metsien 
taloudellisia, ekologisia ja sosiaalisia tehtäviä tavoitteiden 1, 5(b) ja 6 toimenpide­
ohjelmien mukaisesti. Lisäksi tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueiden aluekehitystoimet 
voivat sisältää metsäalaan liittyviä toimenpiteitä. Yhteisö tukee alueita hyvin 
monilla toimenpiteillä, kuten perustamalla ja kehittämällä taimitarhoja, tukemalla 
maaperän ja vesistöjen suojelua, laajentamalla ja uudistamalla metsiä alueilla, joilla 
Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille maatalouden metsitystoimenpiteitä 
koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2080/92 soveltamis­
suunnitelmasta (KOM (97) 630 lopullinen, 28.11.1997). 
Metsien tila Euroopassa, Kertomus vuodelta 1998, ISSN 1020-587X. 
Metsäpalot Euroopan unionin eteläosissa vuosina 1989-1993, ISBN 92-827-5369-7. 
Neuvoston asetus (ETY) N:o 2080/92 (EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96). 
Neuvoston asetus (ETY) N:o 1610/89 (EYVL L 165, 15.6.1989, s. 3). 
10 
esiintyy maaperän eroosion ja tulvien vaara, uudistamalla metsäpalojen tai muiden 
luonnollisten tekijöiden vahingoittamia metsiä, parantamalla metsänhoitoa ja 
perusrakenteita sekä antamalla alkutukea metsänhoitoyhdistyksille. Etusijalle 
asetetaan alueelliset ohjelmat sellaisilla alueilla, joilla metsänhoidon tukeminen voi 
auttaa parantamaan alueen taloutta, joilla maaperän ja vesivarojen säilyttämisellä 
sekä eroosion estämisellä on tärkeä merkitys tai joilla metsien yhteiskunnalliset ja 
vapaa-ajan viettoon liittyvät tehtävät ovat erityisen tärkeitä. 
• Metsäalan kehittäminen parantamalla metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan 
pitämisen edellytyksiä , mikä mahdollistaa tavoitteen 5(a) puitteissa teollista 
toimintaa edeltävän metsätaloustoiminnan tukemisen. Toimintaan kuuluvat muun 
muassa hakkuut, karsinta, kuorinta, katkonta, varastointi, suojakäsittely ja kuivaus. 
Rahoitusta myönnetään pääasiassa pk-yrityksille, joiden rakennemuutos ja 
rationalisointi voivat tukea maaseudun ja maaseutuympäristön parantamista ja 
taloudellista kehitystä. 
19 
2. Yhteisön järjestelmä metsien suojelemiseksi ilmansaasteilta 
Tämän toimenpiteen avulla kartoitetaan metsävaurioita yhdenmukaisesti ja 
säännöllisin väliajoin hyödyntäen soveliasta havaintoverkkoa. Kartoitus sisältää 
tietoja metsävaurioiden laajuudesta ja etenemisestä Euroopan unionin eri alueilla. 
Lisäksi tehokkaalla seurantajärjestelmällä, jossa metsäekosysteemejä seurataan 
pysyvällä Euroopan näytealaverkostolla, pyritään ymmärtämään ilmansaasteiden ja 
muiden tekijöiden vaikutusta metsäekosysteemeihin keräämällä tarkkoja tietoja 
useiden metsäsaasteiden laajuudesta ja kehittymisestä sekä ekologisista perus­
muuttujista. Euroopan komissio ja YK:n Euroopan talouskomissio julkaisevat 
vuosittain kertomuksen Euroopan metsien tilasta. "Metsien tila Euroopassa: Kertomus 
vuodelta 1998" tuo esiin lehtikadon tasaisen lisääntymisen laajoilla alueilla 
Euroopassa. Tämä johtuu pääasiassa ilmansaasteista ja pitkistä kuivista kausista 
erityisesti Etelä-Euroopassa. 
Tässä järjestelmässä olisi kehitettävä tieteellisen katsauksen perusteella puitteet 
toimivalle seurantajärjestelmälle, jolla on ensisijainen asema tämän alan toiminnassa 
ja joka kattaa erilaisia mahdollisesti vaikuttavia tekijöitä, kuten ilmansaasteet, 
ilmastonmuutoksen, taudit, tuhohyönteiset tai muut metsäekosysteemeissä esiintyvät 
stressitekijät. Sen myös muodostaisi vankan tiedollisen pohjan päättäjille ja tutkijoille, 
jotta voidaan parantaa metsäekosysteemien suojelua. 
Komissio aikoo perustaa vuonna 1999 työryhmän, johon osallistuu tutkijoita ja muita 
osapuolia, jotta voidaan laatia kriittinen katsaus tietämyksen nykyisestä tasosta ja 
tähänastisesta toiminnasta saaduista kokemuksista. Lisäksi halutaan pohtia uusia 
näkökulmia, jotka koskevat nykyisen lainsäädännön muuttamista vuonna 2001. Yksi 
työryhmän tärkeistä tavoitteista on tulevien seurantatoimien tehostaminen, jotta 
voitaisiin ymmärtää paremmin ilmansaasteiden ja muiden stressitekijöiden vaiku­
tuksia Euroopan metsiin ja metsäekosysteemeihin ja siten edistää IPF:n toiminta­
ehdotuksien (N:o 50) toteuttamista. 
18 Neuvoston asetus (ETY) N:o 867/90 (EYVL L 91, 6.4.1990, s. 7). 
19 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3528/86 (EYVL L 326, 21.11.1986, s. 2). 
11 
Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta annetussa neuvoston direktiivissä 96/62/EY 
säädetään puitteista ilmanlaadun mittaukselle, ilmoittamiselle ja parantamiselle 
Euroopan unionissa. Siinä edellytetään paikallisia ja alueellisia toimintasuunnitelmia 
raja-arvojen noudattamiseksi. Lisäksi on suunniteltu ilmanlaadun, myös metsien 
ilmanlaadun, säännöllisen arvioinnin käyttöä paikallisten viranomaisten tärkeänä 
välineenä. Metsät mainitaan nimenomaisesti direktiivin liitteessä II tekijänä, joka on 
otettava huomioon asetettaessa raja-arvoja ja varoituskynnyksiä. Ilmansaasteiden ja 
erityisesti otsonin metsiin kohdistuvien vaikutuksien arviointi tietojen perusteella on 
tämän vuoksi tärkeää, ja se on sovitettava yhteen nykyisen toiminnan kanssa, 
erityisesti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3528/86 ja komission asetuksen (EY) N:o 
1091/94 mukaisesti. 
3. Metsäpalot 
Metsäpalot rajoittavat merkittävästi kestävää kehitystä melkein puolessa Euroopan 
unionin metsistä. Euroopan unioni antaa tällä hetkellä osarahoitusta metsäpalojen 
estämiselle maaseudun kehittämispolitiikan yhteydessä sekä yhteisön erityisellä 
toiminnalla, jolla pyritään suojelemaan metsiä metsäpaloilta. 
Toiminnalla tuetaan jäsenvaltioiden pyrkimyksiä metsäpalojen estämiseksi varmistaen 
samalla, että muista lähteistä tuettavat metsätoimet, jotka liittyvät esimerkiksi 
metsäpaloalueiden maaseutualueiden kehittämiseen, ovat yhteydessä suojelu­
järjestelmiin yleisten metsäpalojen torjumissuunnitelmien toteuttamisen kautta. 
Lisäksi koheesiorahastosta tuetaan metsäpalojen tuhoamien metsäalueiden 
uudistamista. Tässä on ympäristötavoitteena eroosion estäminen ja vedensääntelyn 
varmistaminen. 
Metsäpalojen torjumista koskevaa toimintaa jatketaan ja lujitetaan, koska se on 
vaikuttanut myönteisesti suojelujärjestelmien tehokkuuteen ja koska on tärkeää saada 
aikaan johdonmukainen järjestelmä, jolla suojellaan nykyisiä metsiä ja uusia 
istutuksia. 
Erityistä huomiota kiinnitetään tiiviiseen yhteistyöhön pysyvän metsäkomitean asian­
tuntijoiden kanssa. Tämä perustuu erityisesti metsäpaloja koskevaan yhteisön tieto­
järjestelmään. Järjestelmä mahdollistaa metsäpalojen estämistoimenpiteiden tarkem­
man arvioinnin sekä toimintalinjojen muuttamisen tarpeen mukaan. Lisäksi 
järjestelmä edistää kansainvälisen yhteistyön kehittämistä sekä yleiseurooppalaisella 
tasolla että koko Välimeren alueella Euroopan metsien suojelua koskevien yleis­
eurooppalaisten konferenssien seurannan sekä IPF:n toimintaehdotusten (N:o 46) 
täytäntöönpanon yhteydessä. 
20 Neuvoston asetus (ETY) N:o 2158/92 (EYVL L 217, 31.7.1992, s. 3). 
12 
4. Metsätalouden tieto- ja viestintäjärjestelmän (Efics) käyttöönotto21 
Tässä toimenpiteessä, jota muutettiin viimeksi neuvoston asetuksella (EY) N:o 
1100/98 Euroopan parlamentin päätöslauselman mukaisesti, keskitytään seuraaviin 
tavoitteisiin: 
- parannetaan kansallisten metsien inventointitietojen laatua ja edistetään niissä 
tarvittavia muutoksia, jotta voidaan täyttää kestävää metsänhoitoa koskeva 
tiedontarve tiiviissä yhteistyössä epävirallisen sihteeristöjen välisen työryhmän 
jäsenten kanssa (työryhmässä on komission, Eurostatin, YK:n Euroopan talous-
22 
komission, FAO:n, OECD:n ja ITTOn edustajia ). Erityisesti olisi painotettava 
objektiivisten ja vertailukelpoisten tietojen saamista yleiseurooppalaisten 
perusteiden ja indikaattoreiden sekä unionin metsänomistusrakenteen mukaisesti. 
Lisäksi on pyrittävä tutkimaan kaukohavainto- ja paikkatietotekniikoiden käyttöä, 
erityisesti paikkatietojen käyttöä perinteisiä tilastoja täydentävänä tietolähteenä, 
jotta saadaan standardoituja metsätietoja Euroopasta. 
- hankitaan tietoja ja parannetaan tiedonvälitystä perustamalla Euroopan unionin 
tietokanta, joka sisältää kaikki asianmukaiset tiedot metsätalouteen liittyvistä 
yhteisön toimista sekä perustiedot jäsenvaltioiden kansallisista tai alueellisista 
metsäpolitiikoista ja ohjelmista. 
- kerätään tietoja ja analysoidaan metsätalouden tulevaa kehitystä ottaen huomioon 
kauppa, teollisuus, työllisyys ja ympäristöasiat. 
Näillä toimilla edistetään IPF:n ehdotusten (N:o 89) toteutusta. 
5. Sisämarkkinat ja kauppa Euroopan unionissa 
Metsätalous ja metsään perustuva kaupallinen toiminta ovat osa talouden 
yksityissektoria, ja pääasiassa markkinavoimat vaikuttavat puutavaran tuotantoon, 
joka on pääasiallinen kaupallinen toiminta. 
Euroopan unionin metsätaloutta ei voida tarkastella erillään muiden maiden 
metsätaloudesta. Toiminnassa on noudatettava kansainvälistä kauppaa koskevia ja 
Euroopan unionin muita kansainvälisiä velvoitteita. Erityisesti Maailman 
kauppajärjestön sääntöjä, jotka koskevat sekä kansainvälistä kauppaa että ympäristö­
asioita, on noudatettava käytäessä metsätuotteilla kauppaa Euroopan unionin 
ulkopuolisten maiden kanssa. 
Jäsenvaltiot kehittävät ja toteuttavat metsätaloutta koskevia verotustoimia ja julkisia 
tukitoimia. Jäsenvaltioiden metsätaloustukien on oltava yhteismarkkinoita koskevien 
sääntöjen mukaisia ja niistä on ilmoitettava komissiolle. Euroopan unioni tukee 
metsätaloutta yleensä rahoitusosuuksilla jäsenvaltioiden perustamien ja niiden 
metsäpolitiikkoihin ja -ohjelmiin sisältyvien tukijärjestelmien yhteydessä. Tällaisessa 
tuessa on noudatettava markkinoihin perustuvaa kurinalaisuutta ja varmistettava 
kilpailupolitiikan tehokas toiminta. 
Euroopan unionin tasolla on jo perustettu useita oikeudellisia välineitä, jotka 
vaikuttavat kaupalliseen toimintaan metsätalousalalla. Näitä välineitä ovat erityisesti: 
21 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1615/89 (EYVL L 165, 15.6.1989, s. 12). 
22 Kansainvälinen trooppisen puutavaran järjestö (International Tropical Timber Organization). 
13 
metsätuotteiden tekniset ja ympäristöä koskevat standardit, joilla pyritään 
parantamaan metsätalouden ja metsäteollisuuden toimintaolosuhteita yhteisössä ja 
poistamaan markkinoilla esiintyviä vääristymiä ja esteitä 
metsänviljelyaineiston laatua ja kaupan pitämistä koskevat yhteiset säännöt, joilla 
pyritään varmistamaan metsänviljelyaineiston korkea laatu yhteisössä. Komissio 
esittää piakkoin neuvostolle ehdotuksen uudesta direktiivistä. 
kasvitautien valvonta: yhteisöllä on yhä tärkeämpi asema metsäekosysteemien 
terveyden ja elinvoiman yhteydessä, koska se vastaa unionin ulkopuolisista 
maista tuotavasta raakapuusta johtuvien kasvitautien torjunnasta. 
Komission käsityksen mukaan nykyiset ja ehdotetut yhteisön toimenpiteet mahdollis­
tavat metsien kaupallisen hyödyntämisen yhtenäismarkkinoilla, eikä se tämän vuoksi 
ehdota tässä yhteydessä uusia aloitteita. 
6. Euroopan unionin metsäteollisuus 
Euroopan unionin metsäteollisuus haluaa edistää koko metsätalouden kestävää 
kehitystä säilyttämällä maailmanlaajuisen kilpailukyvyn muihin materiaaleihin 
nähden ympäristötavoitteiden asettamista haasteista huolimatta. Tässä hyödynnetään 
myös tietoyhteiskunnan tarjoamia mahdollisuuksia. 
Euroopan unionin metsäteollisuutta koskevia tärkeimpiä toimintakohtia kuvaillaan 
erillisessä, piakkoin neuvostolle ja Euroopan parlamentille esitettävässä tiedonannossa 
Euroopan unionin metsäteollisuuden kestävästä kilpailukyvystä. 
7. Yhteisön tuki metsäntutkimukselle 
Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen neljännessä puiteohjelmassa (1994-1998) 
metsätalouden tutkimustoiminta kuuluu erityisohjelmaan "maatalous ja kalastus 
(mukaan lukien maatalouteen liittyvä teollisuus, elintarviketeknologia, metsätalous, 
vesiviljely ja maaseudun kehittäminen) (FAIR). Lisäksi monet muut erityiset TTK-
ohjelmat ja toimintakokonaisuudet liittyvät metsätalouden kannalta merkittäviin 
aiheisiin: näitä ovat ympäristö- ja ilmasto-ohjelma, yhteistyö kolmansien maiden ja 
kansainvälisten järjestöjen kanssa (INCO-ohjelma), tiede- ja teknologiayhteistyötä 
koskeva ohjelma (COST), tutkijankoulutus ja liikkuvuus sekä teknologian käytön 
edistäminen pk-yrityksissä. 
FAIR-ohjelmassa tavoitteina ovat: 
i) Euroopan metsäalan kilpailukyvyn lujittaminen parantamalla, yhdistämällä ja 
yhtenäistämällä tutkimustoimintaa Euroopassa ja 
ii) tuki Euroopan metsien suojelulle, kehittämiselle ja hyödyntämiselle sekä unionin 
sitoutumiselle metsien monimuotoiseen ja kestävään hoitoon. 
FAIR-ohjelmassa on kehitetty ja otettu käyttöön metsä- ja puuteollisuusketjun käsite. 
Alan hankkeet olivat aluksi suhteellisen pieniä sekä koon että talousarvion mukaan 
tarkasteltuina, ja niissä pyrittiin ratkaisemaan ketjun erityisongelmia. Hankkeet ovat 
kasvaneet hankekokonaisuuksiksi, joissa pyritään optimoimaan koko tuotanto- ja 
jalostusketjun tehokkuutta ja tuottavuutta sekä sovittamaan metsävarojen kestävä 
tuotanto teollisuuden ja markkinoiden tarpeisiin ja vaatimuksiin. 
14 
Metsien monikäyttöisen hoidon yhteydessä painotetaan erityisesti seuraavia asioita: 
- metsäalan sosiaalis-taloudellinen tilanne ja siihen sovellettavat politiikat; lyhyen, 
keskipitkän ja pitkän aikavälin tarjonta-ja kysyntäennusteet 
- metsäekosysteemien toiminta sekä metsätalouden ja ekosysteemien välinen vuoro­
vaikutus 
- luonnollisten vaaratekijöiden ja ihmisten toiminnan vaikutukset; versotautien syyt, 
metsien sopeutumiskyky, metsiensuojelu sekä vaurioituneiden metsien uudis­
taminen 
- metsien kestävä ja monikäyttöinen hoito, analysointi, menetelmät ja sopivat 
indikaattorit, asianmukaiset metsitys-, hoito- ja hyödyntämistekniikat ja 
-menetelmät, puiden geneettinen parantelu kasvun, vastustuskyvyn ja laadun 
lisäämiseksi sekä maatalouden metsätalousjärjestelmien optimointi 
- korkin tuotannon tukeminen geneettisellä parantelulla sekä tuotannon, 
metsänhoidon, terveydensuojelun ja hyödyntämistekniikoiden parantaminen. 
Ympäristö- ja ilmasto-ohjelmalla edistetään metsäntutkimusta painottaen ympäristöön 
liittyviä metsäasioita. Ekosysteemien perustutkimuksen lisäksi on tutkittu ilman­
saasteiden, ilmastonmuutoksen ja kasviravinteiden vaikutuksia Euroopan metsiin. 
Lisäksi on kehitetty metsänhoitostrategioita metsiin sidotun hiilen määrän säilyttä­
miseksi sekä arvioitu maankäyttötapojen muutosten vaikutusta kaukohavainto-
laitteiden ja muiden edistyneiden tekniikoiden avulla. 
Trooppisia metsiä koskevaa tutkimusyhteistyötä sekä yhteistyötä kolmansien maiden 
ja kansainvälisten järjestöjen kanssa kuvaillaan tulevassa komission tiedonannossa 
kehityksestä ja yhteistyöstä (katso 8 luku). 
Komissio esitti huhtikuussa 1997 ehdotuksen tutkimuksen ja teknologisen 
kehittämisen viidennestä puiteohjelmasta, joka koskee vuosia 1998-2002. Ehdotuksen 
mukaan eurooppalaista tutkimusta tehostettaisiin ja siinä painotettaisiin enemmän 
sosiaalisten ja taloudellisten tarpeiden täyttämistä. Tutkimuksen tärkeimmäksi 
tukivälineeksi esitetään "avaintoimintakokonaisuuksia", joissa monialaiset ja 
yhdistetyt tutkimusponnistelut keskitetään ongelmiin, joilla on suurta sosiaalis­
taloudellista merkitystä. 
Metsäntutkimus kuuluu erityisohjelman "elämänlaatu ja luonnonvarojen hallinta" 
avaintoimintakokonaisuuteen "kestävä maa-, kala- ja metsätalous, mukaan lukien 
maaseudun yhdennetty kehittäminen". Tavoitteena on saada aikaan menetelmiä ja 
välineitä metsien säilyttämistä, suojelua sekä kestävää ja monikäyttöistä hoitoa varten. 
Tällä tuetaan yhteisön toimenpiteiden ja kansainvälisten sitoumusten toteuttamista ja 
pyritään varmistamaan alan kilpailukyky ja arvostus. Lisäksi metsätalouden tuotanto­
ja jalostustekniikat auttavat tuomaan markkinoille uusia tai parempia metsätuotteita, 
joilla on suuri lisäarvo ja pienet ympäristövaikutukset. Tutkimuksessa keskitytään 
ensisijaisesti seuraaviin aiheisiin: 
- Metsien monimuotoinen hoito: metsäpoliittisten aiheiden tukeminen; monipuolis­
taminen (muut kuin puuhun perustuvat käyttötavat, maanviljely-metsä-laidun-
järjestelmät), monimuotoinen ja kestävä hoito, jossa yhdistetään laadukas tuotanto 
15 
säilyttämiseen ja suojeluun; metsäekosysteemien biologinen monimuotoisuus ja 
metsän maaperän suojelu. 
- Metsävarojen kestävä ja monipuolinen käyttö: metsä- ja puuteollisuusketju, 
metsävarojen kestävän hoitamisen ja hyödyntämisen strategiat; tehokkaat ja 
ympäristöystävälliset prosessit ja kierrätystekniikat; paljon lisäarvoa sisältävät ja 
monipuoliset tuotteet, joissa otetaan huomioon markkinoiden tarpeet ja kuluttajien 
vaatimukset. 
Metsäntutkimus pysyy tärkeänä osana erityisohjelman "ekosysteemin säilyttäminen" 
avaintoimintakokonaisuutta "maailmanlaajuinen ilmastonmuutos ja biologinen 
monimuotoisuus". Ensisijaisia aihe-alueita ovat ekosysteemit, biologisen moni­
muotoisuuden tutkimus sekä ilmastonmuutosta koskevat strategiat ja siihen 
mukautuminen Kioton pöytäkirjan mukaisten sitoumusten täyttämiseksi. Tähän 
erityisohjelmaan kuuluu myös uusiutuvia energialähteitä, erityisesti biomassaa 
käyttävien järjestelmien tutkimus. 
Edellä kuvailtujen TTK-ohjelmien toteuttamiseen sisältyy myös toimintaa ja välineitä, 
joilla tuetaan TTK-toiminnan tulosten levittämistä ja hyödyntämistä. 
8. Kehitysyhteistyö 
Yhteisön metsäalan kehitysyhteistyön yleistavoitteena on kestävän metsänhoidon 
edistäminen kehitysmaissa maailmanlaajuista kestävää kehitystä varten. Tavoitteeseen 
pyritään erilaisissa kansainvälisissä foorumeissa ja sopimuksissa sovittujen 
oikeudellisten ja poliittisten sitoumusten mukaisesti. Toiminnassa, jolla pyritään 
tämän tavoitteen saavuttamiseen, on tunnustettava metsien asema taloudellisessa ja 
sosiaalisessa kehityksessä, biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä, aavikoi­
tumisen estämisessä, ilmastonmuutosta lieventävässä hiilidioksidin sitomisessa sekä 
luonnollisten kasvupaikkojen ja niiden ekologisten tehtävien säilyttämisessä. Tämä 
edellyttää luonnonvarojen asianmukaista kehittämistä ja metsäalan eri toimijoiden 
aseman tunnustamista. 
Euroopan yhteisö keskittää kehitysapunsa metsäalalla alueille, joilla sillä voidaan 
saavuttaa suurin mahdollinen myönteinen vaikutus. Tässä otetaan huomioon kehitys­
maiden metsävarojen sosiaalis-taloudellinen ja kulttuurinen merkitys sekä kehitys­
maiden eteneminen kohti kestävää kehitystä. 
Vuoropuhelun ja avun ensisijaisia kohteita ovat poliittinen ja institutionaalinen 
uudistus, toimijoiden osallistuminen, valmiuksien kehittäminen, kestävän metsän­
hoidon tutkimus sekä metsäekosysteemien säilyttäminen. Apua annetaan kansallisella, 
alueellisella ja kansainvälisellä tasolla, ja tähän sisältyy asiaa koskevista kansain­
välisistä ympäristösopimuksista johtuvien velvoitteiden täyttämisen tukeminen. 
Komissio esittää lähiaikoina tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille 
metsäalan kehitysyhteistyöstä. 
9. Kansainvälinen yhteistyö 
- yleiseurooppalaisella tasolla: 
Yhteisö osallistuu jatkossakin aktiivisesti Euroopan metsien suojelua koskeneissa 
ministerikonferensseissa tehtyjen päätösten täytäntöönpanoon ja tukee yhteistyön 
16 
jatkokehitystä tällä alalla. Tämä saavutetaan erityisesti metsiensuojeluun, 
tutkimukseen sekä metsien tieto- ja viestintäjärjestelmiin liittyvillä yhteisön 
toimenpiteillä sekä nykyisillä välineillä, jotka liittyvät luonnollisten kasvu­
paikkojen ja geneettisten voimavarojen säilyttämiseen. Lisäksi IPF:n toiminta­
ehdotuksien toteuttamista jatketaan. 
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä Venäjän ja IVY-maiden pohjoisten metsien 
suojeluun sekä niiden ekologisen aseman ja erityisesti ainutlaatuisen biologisen 
monimuotoisuuden säilyttämiseen. 
- maailmanlaajuisella tasolla: 
Yhteisö osallistuu edelleen ennakoivasti metsiin liittyviin kansainvälisiin 
keskusteluihin ja neuvotteluihin, erityisesti kansainväliseen metsäfoorumiin (IFF), 
ja kannattaa maailmanlaajuista oikeudellisesti sitovaa välinettä, joka koskee 
kaikenlaisten metsien hoitoa, säilyttämistä ja kestävää kehittämistä. Yhteisön olisi 
lisäksi tuettava metsäalan kansainvälisten standardien kehittämistä tarpeen mukaan. 
10. Koordinointi 
Yleiseurooppalaisten ja muiden kansainvälisten prosessien yhteydessä tehdyissä 
sitoumuksissa, jotka koskevat kansallisten tai alueellisten metsäohjelmien laatimista, 
korostetaan tehokkaan koordinoinnin etuja jäsenvaltioiden metsätalouteen vaikutta­
vien politiikan eri alueiden välillä. Yhteisön tasolla metsiin liittyvien yhteisön 
toimenpiteiden välinen koordinointi ja kuuleminen varmistetaan pääasiassa kahdessa 
yhteistyöelimessä: 
23 
- Pysyvä metsäkomitea , joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista komission 
edustajan toimiessa puheenjohtajana. Komitealla on kolmitahoinen tehtävä: 
• toiminta erityisten metsätoimenpiteiden neuvoa-antavana, sääntelevänä ja 
hallinnoivana komiteana 
• toiminta väliaikaisena kuulemisfoorumina, joka tarjoaa metsätoimiin tai -aloit­
teisiin liittyvää asiantuntemusta ja seurantaa yhteisön eri politiikkojen 
yhteydessä, kuten maaseudun kehittämisessä, ympäristöasioissa ja tutkimuk­
sessa 
• tietojenvaihto jäsenvaltioiden välillä ja komission kanssa sekä kansainvälisten 
metsäasioiden vapaaehtoinen yhteensovittaminen. 
- Neuvoa-antavat komiteat, jotka antavat neuvoja komissiolle, esittävät lausuntoja ja 
tukevat tiedonvaihtoa 
• metsien neuvoa-antava komitea , joka kokoaa yhteen metsäalan ammattilaiset 
tietojen ja näkemysten vaihtamiseksi eurooppalaisen ulottuvuuden sisältävistä 
metsäasioista 
25 
• puutalouspolitiikkaa käsittelevä neuvoa-antava komitea , joka kokoaa yhteen 
Euroopan puu- ja metsätalouden edustajat ja toimii aktiivisesti kuuden työ­
ryhmän kautta. 
23 Perustettu päätöksellä 89/367/ETY (EYVL L 165, 15.6.1989, s. 14). 
24 Päätös 98/235/EY (EYVL L 88, 24.3.1998, s. 59). 
25 Päätös 97/837/EY (EYVL L 346, 17.12.1997, s. 95). 
17 
Metsäalaan liittyviä yhteisön politiikkoja käsittelevien komission yksiköiden välinen 
koordinointi järjestetään väliaikaisilla yksiköiden välisillä verkostoilla kyseessä 
olevan aihealueen mukaisesti. 
C. AGENDA 2000 -tiedonannon mukaiset metsätoimenpiteet 
1. Jäsenvaltioiden tukeminen niiden pyrkiessä toteuttamaan kestävää metsän­
hoitoa 
Komission Agenda 2000 -tiedonannon yhteydessä esittämä ehdotus maaseudun 
kehittämispolitiikasta muodostaa hyvän pohjan jäsenvaltioiden tukemiselle niiden 
toteuttaessa strategiaa, jolla pyritään edistämään metsien hoitoa, säilyttämistä ja 
kestävää kehittämistä. 
Kun otetaan huomioon Agenda 2000 -tiedonannossa esitettävät perusperiaatteet, 
esimerkiksi työllisyyden edistäminen sekä luonnonympäristön laadun ja elämänlaadun 
parantaminen, maaseudun kehittämistä koskevien ehdotusten päätavoitteena on, että 
jäsenvaltiot voivat laatia integroituja ohjelmia asianmukaisella alueellisella tasolla 
Euroopan maaseutualueiden erilaisten tarpeiden täyttämiseksi. Kestävää metsänhoitoa 
koskevat toimenpiteet, jotka linkittyvät muihin maaseudun kehittämisaloitteisiin, ovat 
kokonaisstrategien olennainen osa. 
Maaseudun kehittämisohjelmien avulla yhteisö voi tukea kansallisten ja alueellisten 
metsäohjelmien tai vastaavien välineiden toteuttamista maaseudun kehittämis­
tavoitteiden ja toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. 
Jäsenvaltiot selvittävät alueellisilla ja kansallisilla ohjelmillaan tarpeensa asian­
mukaisella tasolla ja määrittelevät ensisijaiset tavoitteensa unionin rahoitusosuutta 
varten metsästrategian toteuttamiseksi. Tämä tehdään, jotta voitaisiin vastata 
esimerkiksi biologista monimuotoisuutta, ilmastonmuutosta ja aavikoitumista 
koskevista kansainvälisistä yleissopimuksista sekä IPF:n ehdotuksien toteutuksesta 
johtuvaan toiminnan tarpeeseen. 
Maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevan komission ehdotuksen metsäluvussa 
vahvistetaan tuki laaja-alaisille toimille, joilla voidaan edistää metsien kestävää hoitoa 
ja vaikuttaa erityisiin ongelmiin, kuten biologiseen monimuotoisuuteen, ilmaston­
muutokseen tai puun käyttöön energialähteenä, seuraavilla tavoilla: 
- metsiensuojelutoimenpiteet 
- metsien tarjoamien sosiaalis-taloudellisten mahdollisuuksien kehittäminen ja 
parantaminen 
- metsien ekologisen arvon säilyttäminen ja lisääminen, vaurioituneiden metsien 
uudistaminen sekä metsien suojaavan tehtävän varmistaminen 
- puun uusien saantimahdollisuuksien edistäminen laajentamalla metsäalueita 
metsityksellä 
- pienten metsäalueiden yhteinen hoito perustamalla metsänomistajien yhdistyksiä 
- opetus- ja koulutusohjelmat, jotka on tarkoitettu erityisesti metsänomistajille ja 
-hoitajille ja joissa keskitytään metsätuotteiden ja -palvelujen tuotannon uusiin 
18 
mahdollisuuksiin ja tekniikoihin sekä tekniikoihin, joissa kunnioitetaan maiseman­
hoitoa ja ympäristönsuojelua. 
Agenda 2000 -tiedonannon yhteydessä esitettävät metsätoimenpiteet on yhdistetty 
maaseudun kehittämissuunnitelmaan sekä muutettuihin rahoitussääntöihin. Tavoitteen 
1 tai uuden tavoitteen 2 vaatimukset täyttävillä alueilla toimenpiteet sisältyvät 
rakennerahastojen integroituihin ohjelmiin. Maaseudun kehittämissuunnitelmaan 
kuuluvat toimenpiteet, mukaan lukien metsätoimenpiteet, arvioidaan ehdotuksissa 
vahvistettujen periaatteiden ja menettelyjen mukaisesti. Näihin sisältyvät ennakko-, 
väli- ja jälkiarvioinnit, joissa tarkastellaan yhteisön rahoittamien hankkeiden 
tehokkuutta ja vaikutuksia. 
2. Liittymistä edeltävät toimet 
Komissio on esittänyt ehdotuksen neuvoston asetukseksi yhteisön tuesta maataloutta 
ja maaseudun kehittämistä koskeville liittymistä valmisteleville toimenpiteille 
jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa liittymistä edeltävänä aikana. 
Ehdotus liittyy erityisesti seuraaviin asioihin: 
a) tärkeimpien ja erityisten ongelmien ratkaiseminen hakijamaiden maatalouden ja 
maaseudun mukauttamiseksi kestävällä tavalla 
b) yhteistä maatalouspolitiikkaa ja siihen liittyviä politiikkoja koskevan yhteisön 
säännöstön täytäntöönpano. 
Maatalouden ja maaseudun kehitystuki voi koskea myös metsätaloutta, mukaan lukien 
metsitys, yksityisten metsänomistajien metsätilojen investoinnit sekä metsätalous­
tuotteiden kaupan pitäminen. 
Komission ehdotuksessa tuetaan yhdessä Phare- ja Tacis-ohjelmien mahdollisten 
toimenpiteiden kanssa Keski-ja Itä-Euroopan metsien hoitoa, säilyttämistä ja kestävää 
kehittämistä ja painotetaan erityisesti seuraavia ongelmia: 
- tärkeänä huolenaiheena on metsäekosysteemien tila, johon vaikuttavat haitallisesti 
pääasiassa teollisuuden saasteet tai huonosti säännelty kotitalouksien lämmitys. 
Näihin ympäristöasioihin on löydettävä ratkaisu useilla politiikan aloilla, kun taas 
metsäpolitiikassa olisi pyrittävä mahdollisuuksien mukaan säilyttämään tai 
palauttamaan metsäperintö. 
- metsätalouden mukauttaminen sisämarkkinoiden sääntöihin on edelleen 
epävarmaa, koska esimerkiksi omistusrakenteen kehittyminen on epäselvää. 
Yhteisön olisi pyrittävä siihen, että nämä maat voivat ottaa hyvällä tavalla käyttöön 
kestävän metsänhoidon käytäntöjä ja että voidaan välttää ympäristöä koskevia 
uhkia, vaikka hakkuiden lisäämistä vaaditaan voimakkaasti, kun puumarkkinat ja 
talous yleisesti elpyvät. Yhteisön tuki metsätuotteiden jalostamiselle ja kaupan 
pitämiselle olisi keskitettävä erityisesti ympäristöasioihin, jotta nämä maat 
pystyvät noudattamaan yhteisön ympäristönormeja ja jotta voidaan välttää 
kilpailun vääristyminen maailmanmarkkinoilla. 
- jäsenyyttä hakeneiden maiden metsätalouden infrastruktuuria ja toimintaa on 
selvästikin parannettava. Instituutioiden ja valmiuksien, erityisesti metsätilastojen, 
kehittäminen on tärkeää liittymistä edeltävänä ajanjaksona, jotta voidaan ottaa 
käyttöön tai vahvistaa kestäviä metsänhoitomenettelyjä. Metsänomistajien 
19 
yhdistysten tai muiden tiedonlevitysrakenteiden perustamista on tuettava, jotta 
voitaisiin varmistaa ehdotettujen toimien laaja soveltaminen sekä kestävän 
metsänhoidon tavoitteiden saavuttaminen. 
D. Metsätalouteen liittyviä erityisiä aiheita 
1. Metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen— 
Metsien biologinen monimuotoisuus edellyttää toiminenpiteitä kolmella alueella: 
metsien geneettisten voimavarojen käytöstä saatavien hyötyjen säilyttäminen, kestävä 
käyttö sekä tasapuolinen jakaminen. 
Tässä yhteydessä metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä tarvitaan 
sekä paikan päällä tapahtuvaa että muuta toimintaa. 
Metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen voidaan saavuttaa unionissa 
suurelta osin asianmukaisilla metsänhoitojärjestelmillä, koska alueella on vain 
muutamia suuria metsäalueita, joita ei hyödynnetä kaupallisesti. 
Paikan päällä tehtävät toimenpiteet koskevat muun muassa kahta tärkeää näkökohtaa: 
a) Biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen ja parantaminen kaikenlaisten 
metsien kestävillä metsänhoitojärjestelmillä sen varmistamiseksi, että metsissä 
esiintyvät lajit pystyvät selviytymään luonnollisissa olosuhteissa sekä ylläpitämään 
tai uudistamaan populaationsa esiintymisalueillaan. Tämän vuoksi metsänhoitajien 
on otettava toiminnassaan huomioon useita suuntaviivoja kuten: 
• ekologisesta tilasta huolehtiminen erilaisilla metsänhoitotekniikoilla yhdessä 
liitännäistoimien kanssa (esimerkiksi kuolleen puuaineksen sekä muiden 
tärkeiden mikroelinympäristöjen säilyttäminen metsissä). Paikallisen geneet­
tisen aineksen säilyttämisessä on erityisesti painotettava uudistamismenetelmiä, 
kuten luonnollista uudistumista; istutettavien puulajien ja -lajikkeiden olisi 
oltava alkuperäisiä tai niiden olisi sovittava hyvin paikallisiin olosuhteisiin ja 
ekosysteemeihin. 
• metsäekosysteemin terveyden ja elinvoiman säilyttäminen ottaen huomioon 
metsäekosysteemien uudistumis-, vastustus- ja sopeutumiskyky 
• heikentyneiden alueiden, lajien, populaatioiden, kasvupaikkojen ja ekosystee­
mien uudistaminen ja kunnostaminen 
• biologisesti erittäin monimuotoisten metsälaidun) ärjestelmien perinteisen 
hoidon säilyttäminen, koska monimuotoisuus voidaan menettää, jos alueet 
hylätään (esimerkiksi Välimeren alue) 
• puunkorjuumenetelmien parantaminen, jotta vahingot voidaan pitää mahdolli­
simman vähäisinä 
• metsitystä on tehtävä siten, että se ei vaikuta kielteisesti ekologisesti kiinnos­
taviin tai merkittäviin alueisiin, kasvupaikkoihin ja ekosysteemeihin 
(esimerkiksi valittujen puulajien olisi sovittava hyvin paikallisiin olosuhteisiin 
26 Katso myös KOM (1998) 42 lopullinen - Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan 
parlamentille biologista monimuotoisuutta koskevasta Euroopan yhteisön strategiasta. 
20 
ja ekosysteemeihin; alueen luontaiset tai alkuperäiset lajit olisi asetettava 
etusijalle; uusien lajien tapauksessa olisi otettava riittävästi huomioon alku­
peräisen kasvillisuuden ja eläimistön säilyttäminen). 
Tällaiset suuntaviivat olisi yleensä toteutettava paikallisesti ja metsien biomaan-
tieteellisten ja -fysiologisten ominaisuuksien ja niiden monimuotoisuuden sekä 
taloudellisten ja sosiaalisten tekijöiden mukaisesti. 
b) Metsien kestävän hoidon täydentäminen perustamalla erityisesti hoidettuja suojelu-
vyöhykkeitä. 
Jäljellä olevien luonnonmetsien säilyttäminen ja ekologisesti erittäin herkkien 
alueiden suojelu on otettava erityisesti huomioon perustamalla suojelualueita. 
Suojelualueiden olisi edistettävä merkittävästi kaikenlaisten metsien kestävää 
hoitoa sekä lisättävä metsistä saatavia sosiaalisia, kulttuuriin ja ympäristöön 
liittyviä sekä taloudellisia hyötynäkökohtia. Tämän vuoksi tarvitaan laajempaa 
"biologiseen alueeseen" perustuvaa lähestymistapaa. Siinä biologisen moni­
muotoisuuden säilyttämistä koskevat tavoitteet yhdistetään biologisten 
voimavarojen kestävään käyttöön sekä asiaa koskeviin sosiaalis-taloudellisiin 
seikkoihin, kun metsäalueita valitaan lajirikkauden, uhkien tai biologisten 
perusteiden mukaisesti metsien biologisen monimuotoisuuden kannalta kansain­
välisesti arvokkaiksi alueiksi. 
Kaikkien asianomaisten henkilöiden, mukaan lukien metsänomistajat, täysi­
määräinen osallistuminen sekä alueiden perustamista koskevaan päätöksenteko­
prosessiin että niiden hoitoon on erityisen merkittävää, koska biologisen moni­
muotoisuuden säilyttäminen riippuu usein ihmisten toiminnan säilyttämisestä 
tällaisella alueella. Kaikkien hoitorajoituksien yhteydessä tarvitaan aktiivista 
tiedotuspolitiikkaa. Vastuullisten viranomaisten olisi varmistettava metsän­
omistajien osallistuminen suojelualueiden kehittämiseen. 
Euroopan unioni edistää tässä yhteydessä suojelualueiden perustamista "NATURA 
2000"-verkostolla, joka muodostuu luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun 
direktiivin ('lintudirektiivi') mukaisista erityissuojelualueista ja luontotyyppien 
28 
sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 
('kasvupaikkadirektiivi') mukaisista erityisten suojelutoimien alueista. 
Näiden direktiivien mukaisesti tehtävillä toimenpiteillä pyritään säilyttämään tai 
parantamaan yhteisön kannalta merkittäviä luontotyyppejä ja luonnonvaraisia 
eläin-ja kasvilajeja ottaen huomioon taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriin liittyvät 
vaatimukset sekä alueelliset ja paikalliset ominaispiirteet. 
Yhteisön tukemissa muissa kuin paikalla toteutettavissa toimissa olisi otettava 
huomioon muun muassa toiminta, joka liittyy metsien geneettisten voimavarojen 
säilyttämiseen, kuvaukseen, keräämiseen ja käyttöön neuvoston asetuksen (EY) N:o 
1467/9429 mukaisesti. 
Lisäksi seuraavien asioiden edistäminen olisi tärkeää: 
27 Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, 2.4.1979 (EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1). 
28 Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, 21.5.1992 (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7). 
29 EYVLL 159,28.6.1994, s. 1. 
21 
- pyrkimykset yhtenäistää metsäekosysteemien biologisen monimuotoisuuden 
arvioinnissa käytettävien tietojen keräämistä ja indikaattoreiden analysointia siten, 
että tuetaan metsänhoitoa koskevien yleiseurooppalaisten perusteiden ja 
indikaattoreiden soveltamista Efics-asetuksen yhteydessä. 
- tutkimustoiminta, joissa tarkastellaan metsänhoitojärjestelmien vaikutuksia biolo­
giseen monimuotoisuuteen sekä sitä, miten metsänhoitojärjestelmillä voidaan yllä­
pitää ja lisätä metsien biologista monimuotoisuutta säilyttäen kuitenkin niiden 
taloudellinen elinkelpoisuus. 
Jäsenvaltioilla on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti merkittävä asema biologista 
monimuotoisuutta koskevien seikkojen integroimisessa asianmukaisesti kansallisiin 
metsäohjelmiinsa tai vastaaviin välineisiinsä. 
Maaseudun kehittämistä koskevan komission ehdotuksen yhteydessä yhteisö voi tukea 
tällaisia jäsenvaltioiden pyrkimyksiä. Yhteisö voi erityisesti tukea toimintaa, joka 
koskee metsien ekologisten arvojen säilyttämistä ja lisäämistä, koulutusta, metsien 
ekologisen vakauden säilyttämistä ja lisäämistä, vahingoittuneiden metsien kunnos­
tamista vakavasti vaurioituneilla alueilla sekä paikallisiin olosuhteisiin ja 
ekosysteemeihin mukautettua metsitystä. 
Lisäksi on huomattava, että yhteisön erityiset metsänsuojelutoimenpiteet (jotka 
liittyvät ilmansaasteisiin ja metsäpaloihin) edistävät biologisen monimuotoisuuden 
säilyttämistä. 
Komission Agenda 2000 -tiedonannossa ja erityisesti maaseudun kehittämistä 
koskevan asetusluonnoksen metsäluvussa ehdotetut toimenpiteet ovat asianmukaisia 
välineitä biologisen monimuotoisuuden parantamiseen. Niiden tehokkuus riippuu 
suurelta osin kansallisella ja alueellisella tasolla toteuttavien ohjelmien ja toimen­
piteiden sopivuudesta. Tämän vuoksi komissio tarkastelee edelleen metsien biologista 
monimuotoisuutta. Komissio esittää tämän perusteella ehdotuksia toiminnasta, joka 
koskee metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä ja parantamista biologista 
monimuotoisuutta koskevasta Euroopan yhteisön strategiasta annetussa tiedonannossa 
esitettävien sitoumusten mukaisesti. Tässä otetaan huomioon myös maailman­
laajuisella ja yleiseurooppalaisella tasolla toteutettu toiminta. 
2. Puun käyttö energialähteenä 
Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskevassa valkoisessa kirjassa 
30 
"Euroopan unionin energiapolitiikka" arvioidaan, että uusiutuvilla energialähteillä 
tuotetaan 12 prosenttia kokonaisenergiasta vuoteen 2010 mennessä (nykyinen osuus 
on alle 6 prosenttia). Tämä edellyttäisi biomassan käytön merkittävää lisäämistä 
energiantuotannossa vesivoiman, tuulivoiman ja aurinkoenergian suuremman käytön 
lisäksi. Metsien käyttöä energialähteenä hyödyntämällä nopeakiertoisia istutuksia, 
hakkuuylijäämiä sekä saatavilla olevaa heikkolaatuista puuta olisi suosittava. 
Seuraavat seikat on otettava huomioon, kun tarkastellaan metsien energiasatojen 
tarjoamien mahdollisuuksien lisäämistä: 
- puubiomassan mahdollisuuksia energialähteenä ei saisi yliarvioida metsävarojen 
saatavuutta koskevien yleisten teoreettisten tietojen perusteella, koska metsä-
30 KOM (1995) 682 lopullinen, 13.12.1995. 
22 
varojen luonne ja jakautuneisuus vaihtelevat, mikä osittain selittää todellisten 
energiankäyttömahdollisuuksien arvioimisen vaikeuden Euroopan unionin tasolla 
- tällä hetkellä puu on useimmiten kalliimpaa kuin energiantuotannossa käytettävät 
kilpailevat raaka-aineet. Tilannetta voitaisiin muuttaa verotuksella. Jäsenvaltioiden 
tai Euroopan unionin tasolla tehtävissä verotusmuutoksissa olisi kuitenkin otettava 
asianmukaisella tavalla huomioon puutuotteiden kysyntä sekä kestäviä puutuotteita 
koskevat teollisuuden vaatimukset. 
- vaikka nopeakiertoisten metsien käyttö energiantuotannossa voi osaltaan hidastaa 
hiilidioksidin määrän lisääntymistä ilmakehässä, olisi varmistettava, että se ei 
vaikuta kielteisesti ympäristöön. 
Yhteisön tuesta puun käytölle energialähteenä keskustellaan tällä hetkellä maaseudun 
kehittämistä koskevan komission ehdotuksen yhteydessä. 
3. Ilmastonmuutos 
Metsillä on tärkeä asema maailmanlaajuisessa hiilikierrossa, kuten komission tiedon­
annossa "Ilmastonmuutos - Euroopan unionin strategia Kioton ympäristökokouksen 
jälkeisiä toimenpiteitä varten" kerrotaan. Eräillä alueilla metsät ovat hiilidioksidin 
nettolähteitä pääasiassa metsien häviämisen sekä heikentymisen vuoksi, kun taas 
toisilla alueilla, kuten Euroopassa, ne sitovat hiilidioksidia nettomääräisesti. Nykyisin 
on kuitenkin vain vähän tieteellistä tietoa hiilidioksidin sitoutumisesta metsäeko-
systeemeihin, minkä vuoksi asiaa on tutkittava enemmän. Arvovaltaisen hallitusten 
välisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) arvion mukaan ennustetuista hiilidioksidi­
päästöistä, jotka johtuvat fossiilisten polttoaineiden maailmanlaajuisesta kulutuksesta 
tästä ajankohdasta lähtien vuoteen 2050 asti, noin 12-15 prosenttia voitaisiin sitoa 
hidastamalla metsien vähenemistä, edistämällä metsien uudistamista sekä 
suurentamalla istutus- ja talousmetsien pinta-alaa. Amerikan mantereen trooppiset 
alueet tarjoavat suurimmat mahdollisuudet hiilivaraston suurentamiseen, ja niiden 
jälkeen tulevat Aasia ja Afrikan trooppiset alueet . Tästä huolimatta yhteisön olisi 
kannustettava Euroopan metsien hiilensitomiskyvyn optimointia. 
Unionin alueella olevien metsien ja metsäpohjien mahdollisuuksia sitoa hiiltä voidaan 
hyödyntää parhaiten kehittämällä ja suojelemalla metsiämme kestävästi, vaikka 
vaikutuksemme maailmanlaajuiseen ongelmaan pysyykin melko vähäisenä. Lisäksi 
hiili sitoutuu ja varastoituu metsiin pitkällä aikavälillä, ja merkittävien vaikutusten 
saavuttaminen voi kestää 20-50 vuotta tai vielä kauemmin. 
Metsät voivat osaltaan edistää hiilen sitomista seuraavasti: 
• sitoutuneen hiilen määrä voidaan pitää ennallaan ja/tai sitä voidaan suurentaa 
parantamalla nykyisten metsien suojelua ja hoitoa 
• metsien pinta-alaa voidaan suurentaa metsittämällä maataloudessa käytettäviä 
alueita siten, että lajit valitaan paikallisten olosuhteiden mukaan tai mieluummin 
käytetään luontaisia tai alkuperäisiä lajeja. 
• fossiilisia polttoaineita voidaan korvata kestävästi hoidetuista metsistä saatavalla 
polttopuulla 
31 KOM (1998) 353 lopullinen. 
FAO:n kertomus maailman metsien tilasta. 
23 
• paljon energiaa kuluttavia tuotteita (esimerkiksi teräs, alumiini tai betoni) voidaan 
korvata teollisilla puutuotteilla (vähän energiaa kuluttavilla uusiutuvilla raaka-
aineilla). 
Kaikki nämä tavoitteet voidaan saavuttaa erilaisilla metsänhoitokäytännöillä, maan-
käyttötavoilla ja markkinoinnilla, joissa jäsenvaltioiden olisi oltava aloitteellisia tois­
sijaisuusperiaatteen mukaisesti. 
Ilmoitus- ja tarkastusmenettelyt ovat tärkeitä metsänhoitajiin tulevaisuudessa 
vaikuttavia asioita. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon tarkistamista ja avoimuutta 
koskevien vaatimusten täyttämiseen tarvitaan valtioiden rajat ylittävää, tarkistettuihin 
menetelmiin perustuvaa kirjanpitojärjestelmää, joka sisältää mittaukset, mallintamiset 
ja tiedonkeruun. 
Yhteisö käyttää täysimääräisesti nykyisiä välineitään, kuten metsänsuojelutoimen-
piteitä, tutkimus- ja kehitystoimia sekä maaseudun kehittämisen ehdotettuja 
metsätoimenpiteitä jäsenvaltioiden pyrkimysten tukemiseen ilmastonmuutoksen 
yhteydessä, koska sen mahdollisia vaikutuksia metsien tilaan ei saa aliarvioida. 
Komissio suhtautuu avomielisesti mahdollisiin uusiin välineisiin. 
4. Metsien sertifiointi 
Metsien sertifioinnilla tarkoitetaan kolmannen osapuolen tekemää varmennusta, jonka 
mukaan kyseessä olevia metsiä hoidetaan kestävästi. Metsäsertifiointiin liittyvät 
merkintäjärjestelmät voivat taata sen, että puuhun perustuvan tuotteen raaka-aine on 
peräisin sertifioidusta metsästä. 
Metsien sertifiointi koskee ainoastaan metsänhoitoa eikä puuhun perustuvan tuotteen 
koko elinkaarta. 
Metsien sertifiointi]ärjestelmät ja niihin liittyvät merkintäjärjestelmät ovat markkina-
painotteisia välineitä, joilla pyritään pääasiassa edistämään kestävää metsänhoitoa 
sekä uusiutuvista ja kestävistä lähteistä saatavien metsätuotteiden käyttöä. 
Euroopassa tällaiset järjestelmät antavat pääasiassa kuluttajille enemmän tietoa 
kestävän metsänhoidon ympäristöeduista sekä edistävät puun käyttöä ympäristö­
ystävällisenä ja uusiutuvana raaka-aineena. Tärkeimpänä tavoitteena on saada aikaan 
vertailukelpoiset ja luotettavat järjestelmät varmistamalla riittävästi standardien tai 
suoriteindikaattoreiden noudattaminen. 
Jäsenvaltioiden metsäohjelmat ja -politiikat ovat kuitenkin tärkeimpiä välineitä 
pyrittäessä varmistamaan, että kestävä metsänhoito ja sertifiointijärjestelmät voivat 
toimia lisähoukuttimena. 
Euroopan metsäsertifiointi]ärjestelmien ja niihin liittyvien merkintäjärjestelmien olisi 
perustuttava kansainvälisesti hyväksyttyjen periaatteiden kanssa vertailukelpoisiin ja 
yhteensopiviin perusteisiin ja suoriteindikaattoreihin. Lisäksi niissä olisi noudatettava 
seuraavia yleisiä periaatteita: vapaaehtoisuus, luotettavuus, avoimuus, kaikkien 
33 Tämä näkökulma sisältyy komission ehdotukseen neuvoston asetukseksi (EY) tarkistetusta yhteisön 
ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä (KOM/96/0603 lopullinen, EYVL C 114, 12.4.1997, s. 
9), jolla korvataan neuvoston asetus (ETY) N:o 880/92, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1992, 
yhteisön ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmästä. 
24 
osapuolten kustannustehokas osallistuminen, rajoittamaton käyttömahdollisuus sekä 
metsätyyppien ja metsänomistajien syrjimättömyys. Metsänhoidon ja toimitusketjun 
riippumaton tarkistus on uskottavuuden kannalta olennaista. 
Komissio suhtautuu myönteisesti hallituksien, alueellisten viranomaisten, valtiosta 
riippumattomien järjestöjen ja yksityisen sektorin aloitteisiin niiden kokemuspohjan 
vuoksi. Useiden jäsenvaltioiden metsätalouden ja -teollisuuden edustajat alkoivat 
äskettäin laatia puitteita yleiseurooppalaiselle metsäsertifiointi]ärjestelmälle ja 
tarkistusmenettelylle kestävän metsänhoidon yleiseurooppalaisten perusteiden ja 
indikaattoreiden pohjalta. Komissio harkitsee tästä aloitteesta saatavien tulosten 
perusteella mahdollisen täydentävän toimen tarvetta Euroopan yhteisön tasolla ottaen 
huomioon tietyt rajoitukset sekä aloitteiden päällekkäisyyden ja vertailu-
kelvottomuuden vaaran. Tässä voitaisiin mahdollisesti käyttää oikeudellista välinettä, 
jossa asetettaisiin perusvaatimukset vapaaehtoisia sertifiointi- ja merkintäaloitteita 
varten. Väline pohjustaisi kestävää metsänhoitoa koskevan Euroopan unionin 
tuotemerkin käyttöönottoa, ja siinä otettaisiin huomioon esimerkiksi kestävää 
metsänhoitoa koskevat standardit, arviointitaso, tarkastuselimet, toimitusketju ja 
erimielisyyksien ratkaiseminen. 
E. Päätelmät 
Komissio katsoo tällä hetkellä, että nykyiset metsätoimenpiteet sekä Agenda 2000 
-tiedonantoon liittyvät ehdotukset maaseudun kehittämisestä muodostavat riittävät 
puitteet Euroopan unionin metsästrategialle. Nykyisten metsätoimenpiteiden 
jatkamista ja mahdollista tarkistusta suunnitellaan tässä strategiassa esitettävien 
tavoitteiden ja suositusten mukaisesti. Komissio voi esittää sopivana ajankohtana 
lisätoimia, kuten esimerkiksi yhteisön kehystä unionin vapaaehtoisia metsäsertifiointi-
ja merkintäaloitteita varten. 
Komissio pyytää neuvostoa hyväksymään tässä tiedonannossa esitettävän metsä­
strategian. 
25 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 649 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 14 15 
Luettelonumero : CB-CO-98-680-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg