Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille eläinten suojelusta kuljetuksen aikana /* KOM/2003/0425 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE eläinten suojelusta kuljetuksen aikana 1. Tausta Eläinten kuljetukset ovat kiistanalaisin aihe eläinten hyvinvoinnin alalla. Ensimmäinen direktiivi eläinten suojelusta kuljetuksen aikana annettiin vuonna 1977, ja tällä hetkellä yhteisön lainsäädäntöpuitteet muodostaa neuvoston direktiivi 91/628/ETY [1], sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29/EY [2]. [1] EYVL L 340, 11.12.1991, s. 17. [2] EYVL L 148, 30.6.1995, s. 52. Komissio antoi joulukuussa 2000 neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen [3] jäsenvaltioiden kokemuksista direktiivin 95/29/EY täytäntöönpanon jälkeen. [3] KOM(2000) 809 lopullinen, 6.12.2000. Kertomus esitettiin maatalousasioita käsittelevälle neuvostolle, joka kesäkuussa 2001 antoi sille tukensa erityisellä päätöslauselmalla [4]. Euroopan parlamentti antoi kertomusta koskevan päätöslauselman [5] marraskuussa 2001. [4] Neuvoston päätöslauselma, annettu 19.6.2001, eläinten hyvinvoinnista kuljetuksen aikana (EYVL C 273, 28.9.2001, s. 1). [5] Euroopan parlamentin päätöslauselma, annettu 13.11.2001, komission kertomuksesta jäsenvaltioiden kokemuksista eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 95/29/EY täytäntöönpanon jälkeen (KOM(2000) 809 - C5-0189/2001-2001/2085 (COS)) - A5-0347/2001. Komissio käynnisti syksyllä 2002 laajan kuulemisprosessin, jonka yhteydessä pidettiin kokous tärkeimpien sidosryhmien kanssa ja järjestettiin yleinen kuuleminen Internetin kautta. Nämä molemmat tukivat tähän ehdotukseen sisältyviä tärkeimpiä toimintalinjoja. Komission kertomuksessa suositeltiin toteutettavaksi toimia, joista jotkin on jo käynnistetty (ks. taulukko 1). Useimmat suositukset voidaan kuitenkin panna täytäntöön vain muuttamalla nykyistä lainsäädäntöä. On lisäksi muistettava, että maantiekuljetuksiin sovelletaan yhteisön asetuksia, [6] joilla yhdenmukaistetaan tiettyjä sosiaalilainsäädännön osia ja etenkin kuljettajien ajo- ja lepojaksojen pituutta. [6] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3820/85 (EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1) ja neuvoston asetus (ETY) N:o 3821/85 (EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2135/98 (EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1). Taulukko 1 - Komission toteuttamat toimet eläinten suojelemiseksi kuljetuksen aikana (2000-2001) >TAULUKON PAIKKA> Kertomuksen perusteella on tulevaa lainsäädäntöä varten kehitetty seuraavia seikkoja: - vahvistetaan yhtenäinen muoto kuljettajille myönnettäville luville - luodaan erityismenettelyt tarkastusten ja rikkomuksiin sovellettavan asianmukaisen seurannan helpottamiseksi - otetaan käyttöön ei-kuljetuskuntoisten eläinten tarkka määritelmä ja jäsenvaltioiden tarkastusraportit - vahvistetaan hevosten kuljetukseen sovellettavat erityistoimenpiteet - parannetaan eläimiä käsittelevän henkilöstön pätevyyttä - tarkastellaan uudelleen tieteelliseltä pohjalta useita direktiivin keskeisiä seikkoja. Yhteisössä vuonna 2001 esiintyneet suu- ja sorkkatautitapaukset osoittivat, että eläinten kuljetuksilla oli osaa taudin leviämiseen. Tietojen perusteella jotkin tartunnat voitiin yhdistää pysähdyspaikan käyttämiseen, minkä vuoksi komissio toteutti tilapäisiä toimenpiteitä niiden käytön rajoittamiseksi. Lisäksi komissio ehdotti joitakin muutoksia asiaa koskevaan neuvoston lainsäädäntöön [7], jotta vahvistettaisiin eläinten terveyteen liittyviä vaatimuksia pysähdyspaikkojen käytön osalta. Muutokset hyväksyttiin kesäkuussa 2003 [8]. Lisäksi olisi otettava huomioon, että sisämarkkinoiden laajentuminen Keski- ja Itä-Eurooppaan tuo eteen uusia eläinkuljetuksiin liittyviä näkökohtia. [7] Ehdotus neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta pysähdyspaikkojen käytön osalta, KOM(2002) 414 lopullinen, 19.6.2002. [8] Neuvoston asetus (EY) N:o 1040/2003, annettu 11. kesäkuuta 2003, asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta pysähdyspaikkojen käytön osalta (EUVL L 151, 19.6.2003, s. 21). 2. Sidosryhmien kuuleminen Komissio järjesti sidosryhmien kuulemisen kahdella tavalla: a) kokous tärkeimpien organisaatioiden kanssa 20. marraskuuta 2002, b) yleinen Internet-kuuleminen 2.-15. joulukuuta 2002. Molemmat kuulemiset onnistuivat hyvin, ja niistä kävi ilmi suuri kiinnostus eläinten hyvinvointia kohtaan (yli 4 000 vastausta). Internet-kuulemisen perusteella ylivoimainen enemmistö (50-84 %) tuki täysin kaikkia komission ehdottamia toimenpiteitä. Tarkat tiedot kuulemisen tuloksista ovat nähtävissä terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston verkkosivulla. [9] [9] Ks. http://europa.eu.int/yourvoice/results/ 240/index_fi.htm Tarve saada aikaan parannuksia alalla hyväksyttiin yleisesti, ja komission aloitetta tuettiin kokonaisuudessaan. Kaikki sidosryhmät tunnustivat, että eläinten hyvinvointi, elintarvikkeiden turvallisuus ja eläinten terveys liittyvät toisiinsa. Eläinsuojelujärjestöt kannattivat yleistä 8 tunnin rajaa muiden kuin jalostuseläinten osalta pääasiassa siksi, että ne uskoivat tämän täytäntöönpanon olevan helppoa. Ne myös katsoivat, että viranomaisten olisi keskitettävä tarkastukset pitkiin kuljetusmatkoihin ja elävien eläinten markkinoihin. 3. Komission ehdotus Komission ehdotuksella kumotaan kaikki nykyinen yhteisön lainsäädäntö, joka koskee eläinten suojelemista kuljetuksen aikana. Siihen sisällytetään lisäksi vaatimukset, jotka sisältyvät komission ehdotukseen neuvoston asetukseksi asetuksen (EY) N:o 411/98 muuttamisesta pitkiin eläinkuljetuksiin käytettävien maantieajoneuvojen ilmanvaihdon osalta [10]. [10] Ks. edellä taulukko 1. Tarkistusprosessi on kehitetty eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean suositusten mukaisesti ja tutkimalla tarkoin ehdotettujen toimenpiteiden taloudellisia vaikutuksia. Ehdotuksessa otetaan huomioon myös sidosryhmien kuulemisesta saadut tulokset. Viime vuosina karjamarkkinat ovat osoittautuneet paikoiksi, joissa tarvitaan sääntöjä eläinten suojelemiseksi. Samoin myös eläintenkuljetuslaivoja varten on asetettava eläinten hyvinvointiin liittyviä vaatimuksia. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon molemmat aiheet. Komission ehdotuksella on seuraavat tavoitteet: - asetetaan tiukemmat ehdot pitkiä kuljetusmatkoja hoitaville kuljetusyrityksille - päivitetään matka-aikoja ja kuljetustilaa koskevia vaatimuksia - parannetaan henkilöstön pakollista koulutusta ja sovelletaan pakollisen koulutuksen vaatimusta myös henkilöstöön, joka työskentelee markkinoilla ja keräyskeskuksissa - kielletään erittäin nuorten eläinten kuljetukset ja määritellään, milloin eläimiä ei voida kuljettaa - asetetaan tiukemmat säännöt hevosten kuljetuksille - päivitetään ajoneuvojen teknisiä standardeja - otetaan käyttöön erityisiä vaatimuksia eläintenkuljetuslaivoille, jotka liikennöivät yhteisön satamista - lisätään kuljettajien sekä muiden eläinkuljetuksiin liittyvien toimijoiden vastuuta - korostetaan toimivaltaisten viranomaisten tehtävää kuljetustoiminnan valvonnassa ja parannetaan asiaan liittyvien tahojen yhteistyötä - vahvistetaan valvonta- ja täytäntöönpanovälineitä. Komission ehdotukseen sisältyvillä useilla toimenpiteillä pyritään estämään tautien leviäminen. Tällainen on esimerkiksi tiukempi järjestelmä, jota sovellettaisiin pitkiä kuljetusmatkoja hoitaviin kuljetusyrityksiin. 3.1 Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean lausunto Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea (jäljempänä 'tiedekomitea') antoi 11. maaliskuuta 2002 lausunnon eläinten hyvinvoinnista kuljetuksen aikana [11]. [11] Ks. http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scah/ out71_en.pdf Tiedekomitean jäsenet olivat yhtä mieltä siitä, että jonkinasteisesta eläinlajiin ja olosuhteisiin liittyvästä mukautumisesta huolimatta eläinten hyvinvointi yleensä heikkenee kuljetusmatkan pidentyessä. Näin ollen matkojen olisi oltava mahdollisimman lyhyitä, ja kuljetusolosuhteet olisi suunniteltava ja kuljetus toteutettava niin, että minimoidaan stressitekijät. Immuunijärjestelmän heikkenemiseen johtavien tekijöiden lisäksi kuljetuksissa sekoitetaan usein eri alkuperää olevia eläimiä, mikä lisää tautien leviämisen riskiä. Komissio on tarkastellut huolellisesti tiedekomitean tekemiä suosituksia. Komissio katsoo, että raportissa esitettyjä päätelmiä on tarkasteltava ottaen huomioon käytännön kokemukset ja päätelmien täytäntöönpanokelpoisuus. Eläinsuojelulainsäädännön moitteeton täytäntöönpano on keskeinen tekijä tämänhetkisen tilanteen parantamiseksi. Lisäksi on harkittava huolellisesti, miten tiedekomitean suositukset ovat saavutettavissa. Komissio katsoo, että vaiheittaisen lähestymistavan omaksuminen ja suositusten tärkeimpien kohtien täytäntöönpano on paras tapa saada aikaan todellisia parannuksia eläinten hyvinvoinnin alalla lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Komission ehdotuksen tavoitteena näin ollen on taata, että tiedekomitean suosittelemat tiukat standardit pannaan täytäntöön luomalla asianmukaiset lainsäädäntövälineet, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset pystyvät huolehtimaan paremmin valvonnasta ja täytäntöönpanosta. Komissio tunnustaa myös, että on kiireellisesti tarve saada enemmän tietoa eläinten hyvinvoinnista kuljetuksen aikana. Komissio sitoutuu edistämään lisätutkimuksia eläinten terveydestä ja hyvinvoinnista erityisesti kuljetukseen liittyvillä aloilla, jotta saataisiin lisää tietoa polttavimmista kysymyksistä. Resursseja myönnetään erityisesti tutkimuksiin, jotka koskevat matkan kestoa ja sen vaikutuksia eri eläinlajien ja -luokkien aineenvaihduntaan. Lisäksi ehdotettujen kuljetusaikojen täytäntöönpanosta saatujen kokemusten avulla on helpompi lisätä tietoa eläinkuljetusten tieteellisistä näkökohdista, ja näin voidaan tukea Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista sen kehittäessä aikanaan uusia tieteellisiä ohjeita. Tieteelliset ohjeet voisivat toimia perustana eläinkuljetusolosuhteiden, myös kuljetusaikojen, parantamiselle. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselta pyydetään lisäksi uusia tieteellisiä ohjeita, jotka koskevat eläinkuljetuksiin käytettävien ajoneuvojen ilmanvaihtovaatimuksia. On vielä syytä mainita, että komissio tuki tutkimuksen viidennen puiteohjelman yhteydessä tutkimushanketta, jossa käsiteltiin karjan kuljetusta (CATRA-hanke). Lisätietoja hankkeesta saa seuraavalta verkkosivulta: http://www.lt.slu.se/catra/ . Kuljetusaika Eläinten hyvinvoinnin edellytykset heikkenevät tietyn kuljetusajan kuluttua, ellei eläimille tarjota lepoa, ravintoa ja vettä. Tämän vuoksi on asetettava enimmäisaikarajat, joiden täytyttyä eläinten on saatava levätä, syödä ja juoda. Levon, ravinnon ja veden tarve vaihtelee yksittäisten eläinten välillä. Yleisesti ottaen kuitenkin aikuiset märehtijät kärsivät yleensä - fysiologiansa vuoksi - vähemmän ravinnon ja veden puutteesta kuin hevoset ja siat. Nuoret eläimet tarvitsevat heikkoutensa vuoksi tiukemmat aikarajat kuin aikuiset eläimet. Kuljetustila (lattia-ala ja korkeus) Kuljetuksen aikana eläinten käytössä oleva tila on yksi tärkeimmistä niiden hyvinvointiin vaikuttavista tekijöistä. Kuljetustilaa koskeviin vähimmäisvaatimuksiin vaikuttavat muutkin seikat kuin eläimen fyysinen koko. Käytännöllisiä vähimmäisvaatimuksia asetettaessa on pohdittava huolella eläimen lepo-, ravinto- ja juomatarvetta. Tilavaatimuksia on ehkä kasvatettava, jotta edistettäisiin riittävää ilmanvaihtoa. Tilojen olisi oltava riittävät, jotta eläimet pystyvät syömään ja juomaan sekä lepäämään kunnollisesti. Yksittäisissä pilttuissa tai karsinoissa kuljetettavilla hevosilla on paljon vähemmän hyvinvointiin liittyviä ongelmia kuin ryhmissä kuljetettavilla hevosilla. Tiloille olisi asetettava vähimmäiskorkeus, jotta eläimet voisivat seisoa luonnollisessa asennossa ja taattaisiin riittävä ilmanvaihto. Nuoret eläimet Nuoret eläimet ovat erityisen herkkiä. Etenkin jos eläin on vieroitettu juuri ennen kuljetusta, emän hoivan puute yhdistyy muihin kuljetukseen liittyviin eri stressitekijöihin. Tämän vuoksi tiedekomitea suositti, että alle neljän viikon ikäisiä porsaita, alle viikon ikäisiä karitsoja ja alle kahden viikon ikäisiä vasikkoja ei pitäisi kuljettaa. Koulutus Eläinten käsittelytapa vaikuttaa suoraan niiden hyvinvointiin. Huonot toimintatavat tai laiminlyönnit ovat usein seurausta siitä, ettei tiedetä eläinten tarpeita, ja tähän voitaisiin vaikuttaa eläinten käsittelystä ja kuljetuksesta vastaavan henkilöstön koulutuksella. Tiedekomitea katsoi, että hyvä tapa asian käsittelemiseksi olisi lakisääteinen vaatimus todistuksesta, joka myönnetään hyväksytyn kurssin käymisen jälkeen. Tarkastukset On keskeisen tärkeää tehdä tarkastus ennen lähtöä ja kuljetettavien eläinten valintaa. Esimerkiksi eläimiä, jotka osoittavat merkkejä taudista, vammoista tai fysiologisista heikkouksista, ei pitäisi pitää kuljetuskuntoisina. Myös rekistereiden pitäminen tarkastuksista on tärkeää. Kuormaaminen, kuorman purkaminen ja käsittely Kuormaaminen on kuljetuksen stressaavin osa, ja lisäksi eri paikoista tulevien eläinten väliset kontaktit voivat johtaa tartuntatautien leviämiseen. Tiedekomitea suositteli, että eläimiä ei pitäisi purkaa kuormasta pysähdyspaikoilla, kunhan tietyt ehdot täytetään. Muut eläinten hyvinvointiin liittyvät kysymykset koskevat tiettyjä teknisiä vaatimuksia kuten ramppien kaltevuutta ja eläinten kytkemistä kuljetuksen aikana. 3.2 Markkinat ja keräyskeskukset Markkinat ja keräyskeskukset toimivat keskeisinä solmukohtina kotieläinten myyntiverkostossa. Nykyään ne ovat olennainen osa kuljetusprosessia. Komissiolle on ilmoitettu eläinten kehnosta käsittelystä ja suoranaisista julmuuksista joillakin markkinapaikoilla. Eläinten purkaminen kuormasta ja uudelleenkuormaaminen aiheuttavat lisästressiä. Markkinoillaoloaikana eläimille ei myöskään aina tarjota riittävästi lepoa, ravintoa tai vettä. Tämän tuloksena markkinoille tai keräyskeskukseen pysähtyminen saattaa heikentää tilannetta etenkin, jos eläimet kuormataan uudelleen pitkää kuljetusmatkaa varten. Lisäksi eläinten kerääminen ja sekoittaminen uusiin ryhmiin hajottaa eläinten alkuperäiset sosiaaliset rakenteet ja lisää näin stressiä. Eläinten kerääminen eri paikoista luo myös suotuisat edellytykset tautien leviämiselle. 3.3 Karja-alukset Eläinten kuljetukset meriteitse karja-aluksilla ovat yksi eläinten hyvinvoinnin kannalta huolta aiheuttava seikka. Karja-aluksilla kuljetetaan suuria eläinmääriä (alusten kapasiteetti on 400-2000 päätä). Merimatka alkaa, kun eläimet on tuotu maanteitse toisinaan pitkienkin matkojen päästä lähtösatamasta. Merimatka voi kestää useita päiviä avomerellä, ja tarkka suunnittelu on välttämätöntä, jotta voitaisiin ehkäistä odottamattomat tapahtumat tai viivästykset tai saada ne hoidettua. 4. Sosio-ekonomiset tiedot 4.1 Eläinkuljetusten taloudelliset näkökohdat Eläinkuljetukset kuuluvat osana eläintuotantoprosessiin. Eläinten kuljettaminen on välttämätöntä, jotta voitaisiin tasoittaa epätasaisesti jakautunutta tarjontaa ja kysyntää. Tämä johtuu maantieteellisistä ja historiallisista syistä, jotka ovat erilaiset eri alueilla ja vaihtelevat kausittain tai vuosittain. Kaupan olemassaoloa selittävät useat tekniset ja taloudelliset syyt. Jäsenvaltioiden välillä myytyjen eläinten lukumäärä on paljon pienempi kuin teurastettujen eläinten määrä (ks. taulukko 2). Taulukko 2 - Elävien eläinten kauppa ja teurastetut eläimet EY:ssä (vuonna 2000) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: EUROSTAT Teurastamojen määrän vähentyminen suurtuotannon etujen, tiukempien hygieniastandardien ja sisämarkkinoiden vuoksi on osaltaan laajentanut eläinten keruualuetta. 4.2 Kuljetustavat EU:ssa Maantiekuljetusten osuus kaikesta elävien eläinten kaupasta EU:ssa on 90-99 prosenttia. Joustavuutensa ansiosta maantiekuljetusta käytetään monenlaisissa toiminnoissa ja yrityksissä. Sitä vastoin ilmateitse, rautateitse ja meriteitse eläimiä kuljettavat vain harvat erikoistuneet yritykset. Näitä kuljetustapoja voidaan käyttää vain tietyistä paikoista käsin (lentokentiltä, satamista ja rautatieasemilta), mikä helpottaa lähtötarkastuksia. Koska niitä käytetään usein pitkänmatkan kuljetuksiin ja kuljetettavat erät ovat suuria, kuormaamisaika on vastaavasti pidempi ja edellyttää erityisiä järjestelyitä. Merikuljetusten osuus on arviolta 1-8 prosenttia EU:ssa. Kolmansiin maihin vietävien eläinten osalta niiden osuus saattaa olla jopa 60 prosenttia. Lisäksi merikuljetukset ovat tärkeitä joillekin jäsenvaltioille. Nykyään eläinten kuljetukset rautateitse ovat häviämässä. Ilmateitse tapahtuva elävien eläinten kuljetus rajoittuu pääasiassa arvokkaisiin eläimiin, joita kuljetetaan mantereelta toiselle. 4.3 Yleiskatsaus elävien eläinten kauppaan [12] [12] Seuraavassa esitetyt päälukuja koskevat tiedot on saatu ANIMO-järjestelmästä ja tonneina esitetyt tiedot EUROSTATista, ellei muuta ole todettu. Elävien eläinten kaupan laajuuden arviointiin liittyy joitakin ongelmia. Eläinten liikkeitä ei rekisteröidä järjestelmällisesti: kotimaassa tapahtuvista siirroista ei tarvitse tehdä pakollista ilmoitusta. Jäsenvaltioiden välillä siirrettäville eläimille on tehtävä eläinlääkärin tarkastus, ja nämä siirrot rekisteröidään ANIMO-järjestelmään [13]. Yritysten on myös tehtävä jäsenvaltioiden välisestä kaupasta muita ilmoituksia, joilla täydennetään EUROSTATin tietoja. Alan toimijat [14] arvioivat, että useimmat eläinten siirrot EU:ssa tapahtuvat jäsenvaltioiden sisällä. [13] ANIMO on tietokonepohjainen järjestelmä, joka yhdistää eläinlääkintäviranomaiset. Sen tarkoituksena on erityisesti helpottaa tiedonvaihtoa niiden toimivaltaisten viranomaisten, jotka ovat antaneet eläinten tai eläintuotteiden mukana olevan terveystodistuksen tai muun asiakirjan, ja määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välillä. [14] Euroopan kotieläin- ja lihakaupan liiton (European Livestock and Meat Trading Union) teettämä tutkimus "Transport et bien-être des animaux - Etude de René Laporte Consultant - Avril 2002". Keskimääräinen vuotuinen elävien eläinten kauppa EU-maissa vuosina 1996-2000 oli 2 miljoonaa tonnia. Noin 80 prosenttia tästä kaupasta tapahtui EU:n sisällä (1 789 000 tonnia vuonna 2000 eli 83 %), kolmansiin maihin tapahtuvan viennin osuus oli noin 10 prosenttia ja loppuosuus oli tuontia kolmansista maista. Elävien eläinten kauppaa käydään lähes pelkästään kotieläimillä, joiden osuudet jakautuvat seuraavasti: naudat 46-59 % [15], siat 21-30 %, kanat 7-17 %, hevoset, lampaat ja vuohet kukin n. 5 %. [15] Lukujen vaihtelut osoittavat eri määriä vuosina 1996-2000. Eri eläinlajien kauppa oli erityyppistä (ks. taulukko 4). Vuonna 2000 karjaa myytiin enimmäkseen EU:n sisällä ja vietiin kolmansiin maihin. Sikoja myytiin lähes yksinomaan EU-maiden välillä. Lampaita ja vuohia myytiin enimmäkseen EU:n sisällä, mutta niitä myös tuotiin. Hevosten kauppa oli pääasiassa tuontia. 4.4 Karja Vuonna 2000 EU:n sisäinen karjakauppa oli n. 3 miljoonaa päätä. Lukumääräisesti lihotuskarja edusti suurinta osaa kuljetetuista eläimistä ja teuras- ja jalostuseläimet vastasivat loppuosuudesta. Alle 15 päivän ikäisiä vasikoita oli 288 482 päätä. (Kaikki tämän kohdan tiedot on saatu ANIMO-järjestelmästä.) Taulukko 3 - Karjakaupan pääsuunnat vuonna 2000 >TAULUKON PAIKKA> 4.5 Siat Vuonna 2000 EU:n sisäisessä kaupassa sikojen määrä oli noin 11 miljoonaa. Porsaat [16] edustivat merkittävää osaa EU:n sikakaupasta; niitä oli yli 4 miljoonaa (4 139 608 päätä). [16] EUROSTATin tiedot alle 50 kg:n painoisista muista kuin jalostussioista. Taulukko 4 - Sikakaupan pääsuunnat vuonna 2000 >TAULUKON PAIKKA> 4.6 Lampaat ja vuohet Vuonna 2000 EU:n sisäisessä kaupassa lampaiden ja vuohien määrä oli yli 2,5 miljoonaa. Vuohien kauppa oli erittäin vähäistä lampaisiin verrattuna. Taulukko 5 - Lammas- ja vuohikaupan pääsuunnat vuonna 2000 >TAULUKON PAIKKA> 4.7 Hevoset Vuonna 2000 EU:n sisäisessä kaupassa hevosten määrä oli 65 000. Teurashevosten määrä oli 27 430 [17], ja EU:hun tuotiin 113 470 hevosta teurastettaviksi. [17] EUROSTATin tiedot. Taulukko 6 - Teurashevosten kauppa vuonna 2000 (päätä) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: EUROSTAT