P8_TA(2017)0199

Kaivannaisteollisuuden jätehuollosta annetun direktiivin täytäntöönpano

Euroopan parlamentin päätöslauselma 27. huhtikuuta 2017 kaivannaisteollisuuden jätehuollosta annetun direktiivin (2006/21/EY) täytäntöönpanosta (2015/2117(INI))

(2018/C 298/17)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta 15. maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY (1) (jäljempänä ”direktiivi”),

— ottaa huomioon rahoitusvakuuden asettamista koskevista teknisistä suuntaviivoista 20. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/335/EY (2),

— ottaa huomioon jätealueiden luokitteluperusteiden määrittämisestä direktiivin 2006/21/EY liitteen III mukaisesti 20. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/337/EY (3),

— ottaa huomioon jätteen määrittelyä koskevien teknisten vaatimusten täydentämisestä 30. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/360/EY (4),

— ottaa huomioon direktiivin 2006/21/EY 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 18 artiklassa tarkoitetusta tietojen yhtenäistämisestä ja säännöllisestä toimittamisesta sekä kyselylomakkeesta 29. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/358/EY (5),

— ottaa huomioon pysyvän jätteen määritelmän täydentämisestä kaivannaisjätteiden jätehuollosta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY 22 artiklan 1 kohdan f alakohdan täytäntöönpanemiseksi 30. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/359/EY (6),

— ottaa huomioon komission kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kaivannaisteollisuuden jätehuollosta annetun direktiivin 2006/21/EY täytäntöönpanosta (COM(2016)0553),

— ottaa huomioon ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21. huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (7),

— ottaa huomioon Euroopan parlamentin tutkimuspalvelun tammikuussa 2017 tekemän arvioinnin kaivannaisteollisuuden jätehuollosta annetun direktiivin täytäntöönpanosta, mukaan lukien sen liitteessä 1 olevan tutkimuksen ”Exploring the alternatives to technologies involving high environmental and health risks related to the improper management of the waste from extractive industries: Challenges, risks and opportunities for the extractive industries arising in the context of the circular economy concept” (8),

— ottaa huomioon 5. toukokuuta 2010 antamansa päätöslauselman syanidia käyttävän kaivostekniikan yleisestä kieltämisestä Euroopan unionissa (9),

— ottaa huomioon 8. lokakuuta 2015 antamansa päätöslauselman punaliejukatastrofista saaduista opetuksista viisi vuotta Unkarin onnettomuuden jälkeen (10),

— ottaa huomioon komission tiedonannon Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: ”Kierto kuntoon – Kiertotaloutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma” (COM(2015)0614),

— ottaa huomioon komission toteutettavuustutkimuksen EU:n laajuisen teollisuuskatastrofien riskinjakojärjestelyn perustamisesta (11),

— ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan,

— ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön (A8-0071/2017),

A. ottaa huomioon, että kahden suuronnettomuuden jälkeen, joissa luontoon pääsi vaarallista kaivannaisteollisuuden jätettä, hyväksyttiin direktiivi, jonka tavoitteena on kaivannaisteollisuuden jätehuollon ympäristölle, erityisesti vedelle, ilmalle, maaperälle, eläimille, kasveille ja maisemalle, aiheuttamien haitallisten vaikutusten ja ihmisten terveydelle aiheutuvien riskien torjuminen tai vähentäminen mahdollisuuksien mukaan;

B. ottaa huomioon, että direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä asetettu määräaika umpeutui 1. toukokuuta 2008 ja lähestulkoon kaikki jäsenvaltiot olivat myöhässä aikataulusta direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöään;

C. ottaa huomioon, että komissio on aloittanut noudattamatta jättämistä koskevan rikkomusmenettelyn 18:aa jäsenvaltiota vastaan siksi, että direktiivi on niissä saatettu virheellisesti tai puutteellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä; ottaa huomioon, että marraskuun 2016 lopussa kesken oli vielä neljä menettelyä;

D. ottaa huomioon, että vielä 11 vuotta direktiivin hyväksymisen jälkeenkään komissio ei ole hyväksynyt direktiivin 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja suuntaviivoja tarkastuksille; panee merkille, että tarkastuksia ei ole määritelty eikä siitä, miten tarkastukset olisi suoritettava, ole yksityiskohtaisia ohjeita, minkä vuoksi jäsenvaltiot tulkitsevat direktiivin vaatimuksia eri tavoilla, ja toteaa, että tämä korostaa komission antamien vakaiden suuntaviivojen tarvetta;

E. ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden mukaan niiden kansallisten rajojen sisällä ei ole A-luokkaan kuuluvia jätealueita;

F. ottaa huomioon, että täytäntöönpanokertomusten toimittaminen nykyisin kolmen vuoden välein on järjestelmänä rajoittunut, mistä ovat osoituksena jäsenvaltioiden toimittamien tietojen eroavaisuudet ja direktiivin tiettyjen säännösten todennäköinen väärintulkinta, mikä puolestaan on johtanut siihen, että saatavilla olevien tietojen epätyydyttävä laatu ei ole mahdollistanut direktiivin täytäntöönpanon kartoitusta ja arviointia käytännössä;

G. ottaa huomioon, että komission päätös 2009/335/EY ei vaikuta direktiivin 14 artiklan, jossa edellytetään, että rahoitusvakuus lasketaan sen oletuksen perusteella, että kunnostustyöt suorittaa kolmas osapuoli, soveltamiseen.

H. ottaa huomioon, että kaivosteollisuuden jätealueista ei ole unionin tason tietokantaa;

I. ottaa huomioon, että louhinta- ja kaivosteollisuudesta aiheutuvat jätteet muodostavat hyvin suuren osan Euroopan unionissa tuotetun jätteen kokonaismäärästä (noin 30 prosenttia vuonna 2012) ja osa niistä on vaarallista jätettä;

J. toteaa, että EU on erittäin riippuvainen raaka-aineiden tuonnista kolmansista maista ja että merkittävä määrä luonnonvaroja on nopeasti loppumassa; ottaa huomioon, että kyseisten kolmansien maiden ympäristö- ja terveyslainsäädäntö on usein löyhempi kuin EU:n;

K. toteaa, että komission tiedonannossa ”Kierto kuntoon – Kiertotaloutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma” (COM(2015)0614) ei käsitelty direktiivin lainsäädännöllistä uudelleentarkastelua;

L. toteaa, että siirtyminen kiertotalouteen tarjoaa merkittäviä luontaisia ympäristöhyötyjä ja on avainroolissa EU:n pitkän aikavälin kilpailukyvyn takaamiseksi;

1. pitää valitettavana, että jäsenvaltioilla (EU-27) ( 12 ) on ollut tiettyjä ongelmia direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja panee merkille, että nämä ongelmat ovat olleet aikataulullisia ja/tai laadullisia; toteaa, että meneillään olevien noudattamatta jättämistä koskevien rikkomusmenettelyjen vuoksi tällä hetkellä ei ole odotettavissa, että kaikki jäsenvaltiot panisivat direktiivin asianmukaisesti täytäntöön;

2. kehottaa asianomaisia jäsenvaltioita sekä komissiota varmistamaan, että direktiivi saatetaan asianmukaisesti ja täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä pannaan täytäntöön mahdollisimman pian; pyytää komissiota opastamaan jäsenvaltioita riittävästi, jotta varmistetaan direktiivin asianmukainen ja täysimääräinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä;

3. korostaa, että direktiivin 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tarkastuksia koskevien suuntaviivojen puuttuminen heikentää direktiivin tehokasta ja vaikuttavaa täytäntöönpanoa käytännössä sekä johtaa siihen, että toiminnanharjoittajille ja viranomaisille noudattamisesta ja täytäntöönpanon valvonnasta aiheutuvat kustannukset vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen;

4. kehottaakin komissiota hyväksymään kaivannaisteollisuuden eri aloille tarkastuksia koskevia konkreettisia alakohtaisia suuntaviivoja, myös niiden määritelmän, mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään vuoden 2017 loppuun mennessä;

5. kehottaa komissiota varmistamaan, että asianomaisilla jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus suorittaa yllätystarkastuksia paikan päällä;

6. katsoo, että nykyinen 18 artiklan 1 kohdassa säädetty raportointijärjestelmä ei ole tarkoitukseensa sopiva, ja pitää sitä tehottomana, sillä se ei anna täytäntöönpanosta kokonaiskuvaa, jota voitaisiin kartoittaa ja arvioida, vaan aiheuttaa jäsenvaltioille ja komission yksiköille tarpeettomia rasitteita ja näin heikentää tehokkuutta;

7. korostaa tässä yhteydessä tietojenkeruuvälineen (kyselylomakkeen ( 13 ) ) puutteellista suunnittelua ja toteaa, että kyselylomake mahdollistaa monitulkintaisuuden ja saa aikaan sen, että raportoidaan kansallisella tasolla hyväksytyistä toimenpiteistä eikä niinkään siitä, miten ne on toteutettu käytännössä, erityisesti kun on kyse kaivannaisteollisuuden jätealueista;

8. korostaa, että tietyt jäsenvaltioiden toimittamat tiedot direktiivin soveltamisalaan kuuluvien alueiden lukumäärästä eivät vaikuta uskottavilta, koska eräissä tapauksissa lukumäärät ovat varsin alhaisia verrattuina toisista lähteistä saatuihin tietoihin kaivannaisjätteen kokonaismäärästä kansallisella tasolla;

9. kehottaa uudistamaan nykyistä raportointijärjestelmää (myös kyselylomaketta) ensisijaisena asiana noudattaen kolmannen raportointijakson (2014–2017) tulevia määräaikoja, jolloin direktiivin täytäntöönpanoa koskeva asianmukainen arviointi voidaan tehdä käytännössä perustuen kolmanteen raportointijaksoon ja sen jälkeiseen aikaan; kehottaa lisäksi komissiota sisällyttämään raportointijärjestelmään vaatimuksen kaikkien asianmukaisten ympäristövaikutuksia koskevien tietojen toimittamisesta;

10. katsoo, että komission päätöksen 2009/358/EY liitteen III mukaista kyselylomaketta on parannettava siten, että jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan kattavat, ajantasaiset ja luotettavat tiedot kaivannaisteollisuuden jätealueista omalla alueellaan; katsoo, että valittavassa uudistusmallissa olisi perustettava Euroopan laajuinen tietokanta kaivannaisteollisuuden jätealueista ja sitä olisi voitava päivittää helposti, mikä olisi oleellisen tärkeää EU:n tasolla laadittavan, valvottavan ja arvioitavan direktiivin käytännön täytäntöönpanoa koskevan kokonaiskuvan kannalta; toteaa, että muitakin lähestymistapoja voitaisiin harkita, esimerkiksi direktiivin 18 artiklan 1 kohdan mukainen täytetty kansallinen kertomus voisi olla mallina, ja katsoo, että parannusten olisi oltava sellaisia, että jäsenvaltiot eivät enää voi tehdä erilaisia tulkintoja toimitettavista tiedoista;

11. pitää valitettavana, että komissio on julkaissut vain yhden täytäntöönpanokertomuksen, joka kattaa sekä ensimmäisen että toisen raportointijakson (2008–2011 ja 2011–2014), eikä kertomuksia kolmen vuoden välein, kuten direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa edellytetään, joten kansalaiset ovat jääneet moneksi vuodeksi ilman tietoja direktiivin täytäntöönpanosta (tai sen puutteesta), mikä käytännössä viivyttää lisätoimia direktiivin panemiseksi täytäntöön, vaikka – kuten on syytä pitää mielessä – kyse on taloudellisesta toiminnasta, jonka ympäristö- ja terveysvaikutukset sekä yhteiskunnalliset vaikutukset ovat merkittävät; kehottaa komissiota noudattamaan tiukasti velvoitetta kolmen vuoden välein julkaistavista täytäntöönpanokertomuksista;

12. antaa tunnustusta siitä, että suurin osa jäsenvaltioista on hyväksynyt toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä direktiivin säännösten täytäntöön panemiseksi; kiinnittää kuitenkin huomiota siihen, että jäsenvaltioiden väliset tulkintaerot osoittavat, että lisäponnisteluja tarvitaan sen varmistamiseksi, että kaikki jäsenvaltiot ymmärtävät direktiivin peruskäsitteet ja soveltavat niitä samalla tavalla, jotta voidaan taata tasapuoliset toimintaedellytykset kaikkialla EU:ssa;

13. panee tyytyväisenä merkille komission suunnitelmat laatia yleiset ohjeet direktiivin säännösten täytäntöönpanosta, mikä parantaisi sekä direktiivin noudattamista että täytäntöönpanon valvontaa, mukaan luettuna kaivannaisteollisuuden jätealueen koko elinkaari lupahakemuksesta kunnostamiseen ja sulkemisen jälkeiseen valvontaan; kiinnittää huomiota siihen, että direktiivin perussäännöksistä on suuri määrä erilaisia tulkintoja ja väärinymmärryksiä (esimerkiksi onko jäsenvaltioiden alueella tämän direktiivin alaan kuuluvia alueita);

14. on erityisen huolissaan siitä, että A-luokkaan kuuluvien ja suurempia riskejä sisältävien jätealueiden asianmukaista luokittelua ja lupamenettelyjä koskevaa prosessia ei ole saatu päätökseen, ja varoittaa siitä, että unionin alueella sijaitsevista A-luokkaan kuuluvista jätealueista 25 prosentilla ei ole ulkoisia pelastussuunnitelmia; kehottaa siksi jäsenvaltioita saattamaan päätökseen alueellaan sijaitsevien jätealueiden asianmukaisen luokittelun ja hyväksymään puuttuvat ulkoiset pelastussuunnitelmat viimeistään vuoden 2017 loppuun mennessä;

15. on direktiivin 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettujen kansallisten kertomusten perusteella huolissaan siitä, että merkittävä määrä EU:n jäsenvaltioita ei ole nimennyt oikein direktiivin soveltamisalaan kuuluvia alueita eikä varsinkaan alueita, jotka olisi luokiteltava A-luokkaan kuuluviksi alueiksi;

16. korostaa nykyisten rikastusjätealtaiden tilaa koskevien tietojen saannin merkitystä; kehottaa jäsenvaltioita parantamaan patojen turvallisuutta ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi erityisesti A-luokkaan kuuluvilla alueilla;

17. korostaa, että paikallisyhteisöt on tärkeää ottaa mukaan jo siinä vaiheessa, kun suunnitellaan vaarallisia aineita käyttäviä kaivannaisteollisuuden jätehuoltohankkeita, ja että on tärkeää taata avoimuus ja kansalaisten todellinen osallistuminen koko lupamenettelyn ajan ja kun myönnettyä lupaa tai lupaehtoja päivitetään; muistuttaa Espoon ja Århusin yleissopimusten merkityksestä tässä yhteydessä; kehottaa komissiota perustamaan hyvien käytäntöjen tietokannan, jotta paikallisyhteisöt voisivat osallistua paremmin;

18. kehottaa komissiota ehdottamaan tehokkaampia toimia ympäristön ja kansalaisten terveyden suojelemiseksi, sillä eräät jäsenvaltiot ovat osoittautuneet kykenemättömiksi estämään tiettyjä toiminnanharjoittajia pilaamasta maaperää ja vesialueita;

19. panee merkille viranomaisille ja toiminnanharjoittajille aiheutuvan tarpeettoman hallinnollisen taakan pysyvän jätteen jätehuollon ja pilaantumattoman maa-aineksen kohdalla, ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita välttämään päällekkäisiä lupamenettelyjä ottaen huomioon alan erityispiirteet sekä terveyteen, turvallisuuteen ja ympäristöön kohdistuvat vaikutukset;

20. kehottaa komissiota tutkimaan, miten direktiivin 14 artikla ja komission päätös 2009/335/EY on pantu jäsenvaltioissa täytäntöön ja ovatko rahavakuutta koskevat järjestelyt riittävät ja tarkoitukseensa sopivat;

21. kiinnittää huomiota edellä mainittuun 5. toukokuuta 2010 antamaansa päätöslauselmaan syanidia käyttävän kaivostekniikan yleisestä kieltämisestä Euroopan unionissa, erityisesti kun otetaan huomioon heikko täytäntöönpanotilanne A-luokkaan kuuluvien jätealueiden lupien kohdalla, ja toistaa komissiolle esittämänsä pyynnön, että tämän olisi ehdotettava syanidia käyttävän kaivostekniikan yleistä kieltämistä Euroopan unionissa mahdollisimman pian, erityisesti syklodekstriinin kaltaisten myrkyttömien vaihtoehtojen ollessa saatavilla ( 14 ) ; pyytää jäsenvaltioita varmistamaan välittömästi, että syanidia sisältävät rikastusjätealtaat hoidetaan mahdollisimman hyvin;

22. kehottaa yrityksiä ja toimivaltaisia viranomaisia harkitsemaan saatavilla olevia kehittyneitä tekniikoita jätealueiden lupamenettelyjen ja erityisesti rikastusjätealtaiden suunnittelun yhteydessä ja noudattamaan tiukimpia mahdollisia ympäristönormeja; kehottaa jäsenvaltioita keräämään ja analysoimaan lupamenettelytietoja, vertaamaan niitä toimivan kaivannaisjätealueen todellisiin ympäristövaikutuksiin ja tekemään tarpeen vaatiessa tarvittavia korjauksia lupavaatimuksiin;

23. kehottaa komissiota varmistamaan riittävän rahoituksen kaivannaisjätealueiden hallinnointia koskevalle tutkimukselle ja innovoinnille, jotta voidaan parantaa kyseisten alueiden turvallisuutta;

24. kehottaa komissiota hyödyntämään kiertotalouden käsitteen yhteydessä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan (BREF-asiakirjan) meneillään olevan tarkistamisen tarjoaman tilaisuuden, jotta voidaan asettaa etusijalle tiukemmat ympäristönormit ja resurssitehokkuus määritettäessä kaivannaisteollisuuden jätehuoltosuunnitelmaan sisällytettäviä parhaita käytäntöjä;

25. kehottaa komissiota kannustamaan oleellisen tärkeiden raaka-aineiden hyödyntämiseen myös kaivannaisjätteestä kiertotaloutta koskevan EU:n toimintasuunnitelman mukaisesti;

26. pitää valitettavana Euroopan kaivannaisteollisuudessa vallitsevaa kehityssuuntausta, jossa kaivettavat luonnonvarat ovat pitoisuuksiltaan pienempiä ja sijaitsevat syvemmällä, minkä seurauksena halutun metallin tuottamiseksi kaivetaan enemmän materiaalia; pyytää jäsenvaltioita käyttämään sivukiveä parhaalla mahdollisella tavalla korvaamaan käyttämätöntä kiviainesta mahdollisuuksien mukaan; on erittäin huolissaan kemiallisen käsittelyprosessin tehokkuudesta, sillä pienemmät malmipitoisuudet merkitsevät sitä, että haluttua metallitonnia kohti tarvitaan lisää rikastusaltaita ja sen myötä syntyy enemmän kaivannaisteollisuuden jätettä;

27. korostaa, että EU:n siirtyessä kohti kiertotaloutta luonnonvarojen käytön vähentäminen sekä uudelleenkäytön ja kierrätyksen edistäminen ovat avainasemassa; kehottaa komissiota harkitsemaan tätä koskevien tavoitteiden asettamista elinkaariarvioinnin perusteella;

28. tähdentää, että ”kokonaisvaltaisesta” kaivannaisteollisuudesta voitaisiin tehdä johtava periaate, ja toteaa, että samalla olisi kuitenkin otettava huomioon tekniset ja markkinoita koskevat rajoitukset sekä mahdolliset epäsuorat kustannukset, kuten hiilijalanjälki; ehdottaa, että kaivannaisteollisuudesta ja murskaamisesta peräisin oleva jäte olisi analysoitava ja eroteltava hävittämistä varten, jotta voitaisiin helpottaa sen myöhempää hyödyntämistä;

29. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia investoimaan lisää sellaisten vaihtoehtoisten ja toteuttamiskelpoisten prosessien tutkimukseen ja kehittämiseen, joiden avulla EU saisi raaka-aineita ja uusioraaka-aineita ja jotka estäisivät kaivostoiminnasta aiheutuvan jätteen syntymisen;

30. korostaa, että hylättyjen kaivannaisteollisuuden jätealueiden historiallinen perintö saattaa keskipitkällä tai lyhyellä aikavälillä aiheuttaa vakavan uhan ihmisten terveydelle tai ympäristölle; kehottaa komissiota selvittämään mahdollisimman avoimesti kaikki jäsenvaltioille myönnetyt poikkeukset direktiivistä sekä vanhojen jätealueiden kunnostamisen esteet; kehottaa tässä yhteydessä komissiota sekä jäsenvaltioita esittämään toimintasuunnitelman kyseisten jätealueiden kunnostamiseksi kokonaan ottaen huomioon esimerkit parhaista käytännöistä sekä kiertotalouden käsitteen mahdolliset edut, jos sitä sovelletaan kaivannaisteollisuuden jätehuoltoon, ja sisällyttämään siihen järjestelyjä, jotka koskevat näiden alueiden sulkemisen jälkeistä valvontaa;

31. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.

(1) EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15.

(2) EUVL L 101, 21.4.2009, s. 25.

(3) EUVL L 102, 22.4.2009, s. 7.

(4) EUVL L 110, 1.5.2009, s. 48.

(5) EUVL L 110, 1.5.2009, s. 39.

(6) EUVL L 110, 1.5.2009, s. 46.

(7) EUVL L 143, 30.4.2004, s. 56.

(8) PE-numero: 593.788.

(9) EUVL C 81 E, 15.3.2011, s. 74.

(10) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0349.

(11) Study to explore the feasibility of creating a fund to cover environmental liability and losses occurring from industrial accidents, Euroopan komission loppuraportti, ympäristöasioiden pääosasto, 17. huhtikuuta 2013.

(12) Ks. mietinnön A8-0071/2017 perusteluosan alaviite 3.

(13) Komission päätöksen 2009/358/EY liite III.

(14) Liu et al. (2013): ”Selective isolation of gold facilitated by second-sphere coordination with α-cyclodextrin”, Nature Communications.