FI Euroopan unionin virallinen lehti C 48/81

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Euroopan unionin uusi energiapolitiikka: soveltaminen, tehokkuus ja solidaarisuus kansalaisten näkökulmasta” (oma-aloitteinen lausunto)

2011/C 48/15

Esittelijä: Bernardo HERNÁNDEZ BATALLER

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 18. maaliskuuta 2010 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla antaa oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Euroopan unionin uusi energiapolitiikka: soveltaminen, tehokkuus ja solidaarisuus kansalaisten näkökulmasta.

Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 6. syyskuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. syyskuuta 2010 pitämässään 465. täysistunnossa (syyskuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 44 puolesta, 2 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät

1.1 Tarkoitus on vahvistaa energian sisämarkkinoiden toimintaa infrastruktuurien, julkisten hankintojen järjestelmän, markkinoiden moitteettoman toiminnan ja kuluttajansuojan osalta. ETSK tähdentää, että tätä silmällä pitäen on erityisen tärkeää kehittää energiainfrastruktuureja ja Euroopan laajuisia verkkoja energian sisämarkkinoiden luomiseksi.

Etenkin on kehitettävä mekanismeja, joiden avulla voidaan ymmärtää hinnanmuodostumisen kriteerejä, jotta voidaan välttää vakavat ja perusteettomat eroavuudet, jotka perustuvat usein virheellisesti kulutettavan energian luonteeseen, hankintalähteisiin ja jakelukanaviin.

Vastaavasti olisi otettava käyttöön kriteerit ja keinot energiantuotannon järkeistämiseksi jäsenvaltioiden alueella. Tällöin on otettava huomioon energiavarojen kestävä käyttö ja hyödynnettävä maantieteellisiä ja ilmastollisia tekijöitä esimerkiksi määrittämällä, milloin aurinkosähkön, tuulienergian ja vuorovesienergian tuotanto on tehokkainta.

1.1.1 Moitteettomasti toimivat energiamarkkinat edellyttävät avoimuutta, jotta kilpailijat pääsevät energiaverkkoihin ja saavat asiakkaita. Siksi viranomaisten on estettävä markkinoiden sulkemiseen tähtäävät menettelytavat, määräävän markkina-aseman väärinkäyttö sekä yritysten välinen kilpailunvastainen yhteistyö. Kilpailupolitiikassa on pyrittävä myös kuluttajien hyvinvointiin ja olosuhteiden parantamiseen ottaen huomioon tietyt erityisnäkökohdat, kuten tarpeen taata toimitusvarmuus, energiankuljetukset ja loppujakelu. ETSK viittaa yleispalveluista ja yleishyödyllisistä palveluista antamiinsa lausuntoihin, joissa se on jo ottanut tiukasti kantaa kuluttajansuojaan sekä painottanut tarvetta määritellä selkeästi yleispalvelun käsite, jotta luotaisiin yhteiset säännöt, joiden avulla yleishyödylliset tehtävät voidaan toteuttaa.

1.1.2 Kun kyse on erityisesti sopimusten tekomenettelyistä, on vältettävä sitä, että hankintaviranomaiset käyttävät valtuuksiaan väärin turvautumalla yksipuolisiin tulkintoihin itsemääräämisoikeutta koskevista varaumista, joista määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 2 kohdassa (1), määrättäessä mahdollisesti raskaammista tai syrjivistä edellytyksistä maakaasunsiirtoverkkoihin pääsemiseksi (2) tai verkkoon pääsemiseksi rajat ylittävässä sähkön kaupassa (3). Unionin tulisikin heittää vaakakuppiin koko institutionaalinen painoarvonsa lujittaakseen ja parantaakseen menettelyitä, joilla taataan kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuus. (4)

1.1.3 Tätä taustaa vasten on ennustettavissa, että yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden rooli sisämarkkinoiden toiminnassa määritellään uudelleen. Lissabonin sopimuksen perusteella kyseiset palvelut vahvistavat keskus-, alue- tai paikallisviranomaisten niille mahdollisesti osoittamien tehtävien tehokkaaseen toteuttamiseen liittyvää arvoa. (5) Tämä on erityisen merkittävää energia-alalla, kun otetaan huomioon suurten verkkotoimialojen tarjoamien palveluiden hallitseva rooli.

1.1.4 Näin ollen on hankalaa laatia tasapainoinen lainsäädäntökehys, jossa otetaan huomioon yhtäältä jäsenvaltioiden viranomaisille myönnetty laaja harkintavalta (ks. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteenä olevan pöytäkirjan N:o 261 artikla sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 2 kohta) ja toisaalta kilpailun vapauttaminen sisämarkkinoilla. Näin on erityisesti, kun otetaan huomioon, että vaikka Lissabonin sopimuksen voimaantuloa edeltävässä Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei ennalta arvioida jäsenvaltioiden toimivaltaa taata pääsy yleistä taloudellista etua koskeviin palveluihin (6), siinä kuitenkin painotetaan, että pääsyn on oltava sopusoinnussa perussopimusten kanssa (7) ja että joka tapauksessa sellaisia mahdollisia poikkeuksia perussopimusten määräyksiin, jotka perustuvat toimivallan sisäiseen harjoittamiseen alalla, on tulkittava rajoittavasti (8).

2. Johdanto

2.1 Unionin energia-alan on neljän seuraavan vuosikymmenen aikana vastattava lukuisiin haasteisiin, jotka edellyttävät perustavanlaatuisia muutoksia energiahuollossa, energiansiirrossa sekä energiankulutuksessa. Jotta näihin haasteisiin voitaisiin vastata unionin tasolla, komissio on käynnistänyt kuulemisen EU:n uuden energiastrategian laatimisesta vuosiksi 2011–2020 sekä vuoteen 2050 ulottuvasta etenemissuunnitelmasta. Komitea puolestaan laatii parhaillaan lausuntoa kummastakin aloitteesta.

2.2 Jotta voidaan laatia kattava ja kokonaisvaltainen eurooppalainen strategia tuleviin haasteisiin vastaamiseksi, on selvää, että Euroopan unionin on käytettävä täysimittaisesti sille Lissabonin sopimuksen mukaan kuuluvaa uutta toimivaltaa energia-alalla sekä kannustettava jäsenvaltioita tekemään laajaa yhteistyötä monissa sellaisissa kysymyksissä, jotka oikeudellisesti kuuluvat jäsenvaltioiden tai niiden ja unionin jaettuun toimivaltaan. Jotkin nykyisistä ehdotuksista saattavat edellyttää uusia muutoksia perussopimuksiin tai jopa uutta perussopimusta (kuten Jacques Delors'in ehdotus Euroopan energiayhteisöä koskevasta uudesta sopimuksesta). Tässä lausunnossa rajoitutaan joka tapauksessa tarkastelemaan Lissabonin sopimusta ja toimia, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan taata kyseisessä sopimuksessa määrätyn jaetun toimivallan käyttö tavalla, joka mahdollistaa kokonaisvaltaisen lähestymistavan ja sekä kuluttajien oikeuksien että unionille ja jäsenvaltioille annetun eri aloja koskevan toimivallan kunnioittamisen.

2.3 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (9) 194 artiklassa määrätään uudesta energiaa koskevasta ylikansallisesta toimintaperustasta, jota koskevat kuitenkin tietyt rajoitukset, jotka johtuvat sekä sääntelykehyksestä – voimassa olevassa primääri- ja toimielimiä koskevassa oikeudessa nimenomaisesti mainitut rajoitukset – että sen tulevasta yhteensovittamisesta eräiden Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (jäljempänä ”perusoikeuskirja”) tunnustettujen oikeuksien kanssa.

2.4 Näin ollen unionin energiapolitiikan tavoitteita – energiamarkkinoiden toimivuus, energian toimitusvarmuus, energiatehokkuus, energiansäästö ja energiainnovaatiot, energiaverkkojen yhteenliittäminen – voidaan ajaa ainoastaan, mikäli ne ovat täysin yhteensopivia sisämarkkinoiden toiminnan ja sopusoinnussa ympäristön tilan parantamisen kanssa (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohta). Siksi komissio pyrkii erityisesti saavuttamaan energian toimitusvarmuuden takaamista, energiavarojen kestävää käyttöä sekä kuluttajien kannalta kohtuuhintaisen ja hinnaltaan myös kilpailukykyisen energian saantia koskevat tavoitteet, sillä eurooppalaisten energiamarkkinoiden yhdentyminen ei ole tavoite sinänsä vaan olennainen keino saavuttaa edellä mainitut tavoitteet.

2.5 Unionin tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen hyväksymät tulevat toimenpiteet kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi eivät myöskään vaikuta jäsenvaltion oikeuteen määritellä energiavarojensa hyödyntämisen ehdot, eri energialähteiden välillä tehtäviin valintoihin eikä jäsenvaltion energiahuollon yleiseen rakenteeseen (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 2 kohta).

2.6 Kyseinen määräys, jolla nimenomaisesti säilytetään jäsenvaltioiden täysivaltaisuus tietyillä aloilla, takaa jäsenvaltioille myös laajan toimintavapauden Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 6 kohdan (10) mukaisesti estämättä sitä, että niiden toimia ohjaa ”yhteisvastuun henki”, kuten Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa todetaan.

2.7 Koska energia sisällytetään jaetun toimivallan piiriin kuuluvaksi (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan i alakohta) ja jotta mahdollisuuksien mukaan estettäisiin tulevat ristiriidat unionin yleisen edun, jäsenvaltioiden kansallisten etujen (11), alan yritysten erityisintressien, kansalaisten oikeuksien sekä kuluttajien ja käyttäjien oikeuksien välillä, on aiheellista, että Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ottaa asiaan kantaa.

2.8 Komissio on esittänyt kauaskantoisen ehdotuspaketin, jolla pyritään lunastamaan Euroopan unionin sitoumukset torjua ilmastonmuutosta ja edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä vuoteen 2020 mennessä. Siihen liittyen neuvosto ja parlamentti ovat sitoutuneet vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosentilla, nostamaan uusiutuvien energialähteiden käytön 20 prosenttiin ja parantamaan energiatehokkuutta 20 prosentilla. Tämän johdosta komissio hyväksyi yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen, jonka mukaan uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen myönnetyt valtiontuet on vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta, mikäli ne täyttävät tietyt kriteerit.

2.9 Komission laatimassa Euroopan uudessa energiastrategiassa vuosiksi 2011–2020 tarkasteltuja keskeisiä aiheita ovat kuluttajansuojan sekä energiapalveluiden saatavuuden ja vähähiilisen talouden aikaansaaman työllistymisen lisäksi seuraavat näkökohdat:

— energiamarkkinoiden vapauttamista ja ilmastonmuutoksen torjumista koskevien pakettien puitteissa jo hyväksyttyjen politiikkojen sekä strategisen energiateknologiasuunnitelman (SET-suunnitelma) täytäntöönpano

— etenemissuunnitelma energia-alan hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi vuoteen 2050 mennessä

— teknologinen innovointi

— ulkopolitiikan vahvistaminen ja koordinoiminen

— energiatarpeiden vähentäminen (energiatehokkuuden toimintasuunnitelma) ja eritoten tarve kehittää asianmukainen energiainfrastruktuuri, jotta voidaan taata energian sisämarkkinoiden vaatimusten mukainen energiahuolto ja energianjakelu.

2.10 Edellä mainitut komission toimet, joista eräät odottavat vielä neuvoston ja parlamentin hyväksymistä sekä toimien tulevaa täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa (muun muassa maakaasun jakelu, uusiutuvien energialähteiden käytön yleistyminen sekä esimerkiksi liikenteeseen ja rakentamiseen sovellettavat energiatehokkuustoimenpiteet), vastaavat pyrkimystä toteuttaa 20/20 -strategia onnistuneesti.

3. Yleistä

3.1 On kuitenkin aiheellista yksilöidä toimet, jotka perussopimuksissa vahvistetun riittävän oikeusperustan puuttumisen johdosta ovat välttämättömiä sellaisen aidon energiapolitiikan luomiseksi lyhyellä aikavälillä, joka on sopusoinnussa 2000-luvulla EU:n edessä olevien haasteiden kanssa. Tätä taustaa vasten viedään jo eteenpäin eräitä aloitteita, kuten Jacques Delors'in ehdotusta tehdä Euroopan energiayhteisöä koskeva uusi sopimus, jossa EU:lle myönnettäisiin valtuudet muun muassa edistää energiainfrastruktuurien useampien, nykyistä tehokkaampien valtioidenvälisten liityntäverkkojen luomista, yhteisten varojen ja resurssien asettamista energia-alalla toteutettavan tutkimuksen, kehityksen ja innovoinnin käyttöön tai kaupallisten välineiden luomista energiatuotteiden kansainvälisillä markkinoilla tapahtuvaa yhteistyötä varten. (12)

3.2 Toisaalta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen edellä mainittuun 194 artiklaan liittyen on aiheellista ryhtyä pohtimaan niiden kolmen alan merkittävyyttä, joihin julkiset politiikat vaikuttavat kansallisella ja ylikansallisella tasolla, toisin sanoen: unionin kansalaisten oikeuksien turvaaminen ja kehittäminen, jäsenvaltioiden kansallista turvallisuutta koskevien poikkeuksien soveltamisen johdonmukaisuus ylikansalliseen energiavarmuuteen nähden sekä kansallisten toimenpiteiden yhteensopivuus energian sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan kanssa erityisesti suhteessa liikenne- ja jakeluinfrastruktuureihin, liitäntäverkkoihin, julkisten hankintojen järjestelmään ja kuluttajien oikeuksiin.

3.3 EU:n tuleviin energiatoimenpiteisiin tiiviimmin liittyvien oikeuksien perusta on tunnustettu perusoikeuskirjan IV osastossa (yhteisvastuu), erityisesti sen 36 artiklassa (mahdollisuus käyttää yleistä taloudellista etua koskevia palveluja), 37 artiklassa (ympäristönsuojelu) ja 38 artiklassa (kuluttajansuoja). Olisi aiheellista tarkastella, mitä seurauksia olisi sillä, että kaikki jäsenvaltiot ratifioivat Euroopan ihmisoikeussopimuksen pöytäkirjan N:o 14, joka yhdessä Lissabonin sopimuksen kanssa mahdollistaa EU:n liittymisen Euroopan ihmisoikeussopimukseen.

3.3.1 Kyse on kuitenkin säännöksistä, jotka vahvistavat EU:n toimielinten toiminnan periaatteita mutta joissa ei nimenomaisesti tunnusteta subjektiivisia oikeuksia (13), vaikka ympäristönsuojelun ja kuluttajansuojan osalta on olemassa vankat eurooppalaiset oikeuspuitteet yksilöllisten ja niin kutsuttujen hajaantuvien etujen suojaamiseksi.Kaikesta huolimatta Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, yleistä etua koskevista palveluista laaditun pöytäkirjan täytäntöönpanon ansiosta erilaisten energiankulutusta edellyttävien palveluiden ja hyödykkeiden voidaan odottaa olevan entistä paremmin kansalaisten saatavilla. Etenkin heikoimmassa asemassa olevan väestönosan tilanne kohentunee.

3.3.2 Edellä mainituista syistä on todennäköistä, että unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä syntyy lainsäädännöllisiä jännitteitä sen vuoksi, että ylikansallista tehtävää vapauttaa ja/tai yhdenmukaistaa energiamarkkinoiden toiminnan keskeisiä elementtejä Euroopassa ja jäsenvaltioiden tehtävää turvata sosiaalinen hyvinvointi on vaikea sovittaa yhteen. (14) Komissio katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden yhteistyö päinvastoin enemminkin lisää kansallista turvallisuutta.

3.3.3 Näin on erityisesti, koska – kuten tiedetään – perusoikeuskirjassa vahvistetaan ainoastaan siinä tunnustettujen oikeuksien ja vapauksien suojan vähimmäistaso (15), minkä lisäksi sitä sovelletaan ainoastaan rajoitetusti eräiden jäsenvaltioiden alueella (16). Tarkoitus on turvata sosiaalinen yhteenkuuluvuus mahdollisimman hyvin, jotta taataan yhteisvastuuseen liittyvät oikeudet sekä siltä osin kuin on kyse taloudellisesti heikoimmassa asemassa olevan väestönosan energian saatavuudesta että heikossa asemassa olevista ryhmistä ja vammaisista.

3.3.4 Näin on erityisesti, koska nykyisen maailmanlaajuisen talouskriisin tuhoisat vaikutukset työllisyyteen (työpaikkojen häviäminen), palkkoihin (mukauttaminen) ja julkisen vallan kykyyn säilyttää sosiaalipalvelut uhkaavat estää laajoilta väestönryhmiltä energian saatavuuden ja synnyttää ”energiaköyhyyttä”.

3.4 Toinen ratkaistava kysymys liittyy johdonmukaisuuteen jäsenvaltioiden kansallisen turvallisuuden strategioiden ja energiavarmuuden ylikansallisen turvaamistarpeen välillä.

3.4.1 Euroopan unionin käyttämillä energiahuollon reiteillä ja lähteillä tulee tukea toimitusvarmuutta sekä koko unionin että yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla. Toimitusvarmuus riippuu tulevaisuudessa polttoaineyhdistelmän kehittymisestä, tuotannon kehittymisestä Euroopan unionissa ja unioniin energiaa toimittavissa kolmansissa maissa sekä investoinneista varastointilaitteistoihin ja reitteihin Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella.

3.4.2 Koska Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdassa kansallinen turvallisuus tunnustetaan jäsenvaltioiden ”keskeiseksi tehtäväksi” ja todetaan nimenomaan, että sen turvaaminen on yksinomaan jäsenvaltioiden vastuulla, EU:n ja jäsenvaltioiden on perustettava yhteisfoorumeita poliittisia ja lainsäädännöllisiä neuvotteluita varten, jotta onnistutaan saavuttamaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa vaaditut yhteis- ja täydentävyysvaikutukset.

3.4.3 Edellä mainitussa tarkoituksessa olisi tutkittava keinoja vahvistaa institutionaalisesti energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastoa (17), jonka tehtävänä on muun muassa edistää hyvien käytänteiden vaihtoa ja yhteistyötä sääntelyviranomaisten ja taloudellisten toimijoiden välillä, antaa lausuntoja kansallisten sääntelyviranomaisten hyväksymien päätösten yhdenmukaisuudesta ylikansallisten velvollisuuksien kanssa sekä tietyissä tapauksissa päättää vähintään kaksi jäsenvaltioita toisiinsa yhdistävien sähkö- ja kaasuinfrastruktuurien käyttöä koskevista menettelyistä ja ehdoista sekä niiden toimintaturvallisuudesta. Jäsenvaltioiden on sovitettava toimintansa yhteen ja tehtävä yhteistyötä viraston valvonnan alaisina. Viraston toimivaltaa laajennettaessa tai muutettaessa tulee kuitenkin noudattaa Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ja eritoten asiassa Meroni annetussa tuomiossa (18) vahvistettuja yleisiä rajoja.

3.4.4 Kyse on tarpeesta varmistaa energiavarmuutta koskevan unionin voimassa olevan säännöstön täytäntöönpano – kyseinen säännöstö on laadittu ja se on hyväksytty ennen edellä mainittua Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohtaa ja se kattaa sekä yksinomaan ylikansalliset (19) että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alan toimet ja keväällä 2010 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston erityiset kannanotot energian toimitusvarmuudesta (20) – sekä sen yhteensopivuus suhteessa Euroopan energiaperuskirjan eräisiin, energian kuljetusinfrastruktuurin käyttöä sekä energiamateriaalien ja -tuotteiden kuljetusta koskeviin määräyksiin (21).

3.4.5 Toimitusvarmuuden ja jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun vahvistamiseksi yhteisön hätätilanteessa sekä erityisesti maantieteellisiltä tai geologisilta olosuhteiltaan epäedullisessa asemassa olevien jäsenvaltioiden tukemiseksi jäsenvaltioiden on laadittava yhteisiä ennaltaehkäisevien toimenpiteiden suunnitelmia tai hätäsuunnitelmia ylikansallisella tai valtioidenvälisellä tasolla. Suunnitelmat olisi saatettava säännöllisesti ajan tasalle ja julkaistava. Koheesiorahasto ja rakennerahastot voisivat olla tulevaisuudessa tällaisten suunnitelmien merkittäviä taloudellisia tukijoita.

3.4.6 Edellä mainittujen tavoitteiden tehokkaamman toteuttamisen varmistamiseksi olisi aiheellista hyväksyä mahdollisimman pikaisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 122 tai 194 artiklan nojalla toimenpiteet, joiden avulla säännellään tiettyjen energiatuotteiden toimituksia, mikäli jäsenvaltiot kohtaavat vakavia ongelmia, ja määrätään menettelystä rahoitusavun myöntämiseksi luonnonkatastrofeista tai poikkeuksellisista tapahtumista kärsiville jäsenvaltioille. Samoin olisi harkittava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 149 artiklan käyttämistä täydentävänä perustana mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi, silloin kun sitä puoltavat erityisolosuhteet, joiden johdosta ylikansalliset toimet ovat perusteltuja.

3.4.7 Kun otetaan huomioon energia-alalla Euroopan unionin edessä olevat haasteet ja tavoitteet, vaikuttaa siltä, että on välttämätöntä ajaa sellaisen todellisen energia-alan eurooppalaisen julkisen palvelun määrittelemistä, jossa kunnioitetaan toissijaisuusperiaatetta ja jonka tehtäviin kuuluisivat muun muassa julkisen rekisterin luominen energiankulutustottumuksista jäsenvaltioissa, niissä kulutettavista energiatyypeistä, keinoista ennaltaehkäistä energian käyttöön ja kuljetukseen liittyvät katastrofit sekä pelastuspalvelun koordinoinnista kyseisissä tapauksissa jne.

Bryssel 16. syyskuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Ylikansallisista oikeuspuitteista säädetään nykyisin 31. maaliskuuta 2004 annetussa EP:n ja neuvoston direktiivissä 2004/17/EY (EUVL L 134), jota on muutettu direktiivillä 2005/51/EY (EUVL L 257) ja asetuksella 2083/2005/EY (EUVL L 333).

(2) Vapaan kilpailun edistämiseksi vuodesta 2011 lähtien ovat voimassa 13. heinäkuuta 2009 annetussa EP:n ja neuvoston asetuksessa 715/2009/EY säädetyt edellytykset (EUVL L 211).

(3) Vuodesta 2011 lähtien ovat niin ikään voimassa EP:n ja neuvoston asetuksessa 714/2009/EY säädetyt edellytykset (EUVL L 211).

(4) Kesäkuun 29. päivänä 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/377/ETY (EYVL L 185), 26. kesäkuuta 2003 annetuissa EP:n ja neuvoston direktiiveissä 2003/54/EY ja 2003/55/EY (EUVL L 176) sekä 29. marraskuuta 2007 julkaistussa ehdotuksessa EP:n ja neuvoston direktiiviksi (KOM(2007) 735 lopullinen) asetettujen tavoitteiden mukaisesti.

(5) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteenä olevalla pöytäkirjalla N:o 26 yleistä etua koskevista palveluista täydennetään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 14 artiklaa ja tarjotaan tuomioistuimelle uusi perusta asiaa koskevan perusoikeuskirjan 36 artiklan tulkintaa varten.

(6) Euroopan unionin tuomioistuin tunnusti näin ollen muun muassa jäsenvaltioiden oikeuden asettaa tietyille yrityksille osoitettujen yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden määritelmän ehdoksi kansallisen politiikan tavoitteet. Lokakuun 23. päivänä 1997 annettu tuomio asiassa C-159/94, komissio v. Ranska, Kok. s. I-5815,49 kohta.

(7) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 23. toukokuuta 2000 antama tuomio asiassa C-209/98, Sydhavnens Stens, Kok. s. I-3743,74 kohta.

(8) Tuomioistuimen 17. toukokuuta 2001 antama tuomio asiassa C-340/99, TNT Traco, Kok. s. I-4109,56–58 kohta.

(9) Julkaistu virallisessa lehdessä EUVL C 83, 30.3.2010, s. 47.

(10)

Kyseisessä artiklan kohdassa todetaan: ”Unionin toimivallan laajuus ja sen käyttöä koskevat säännöt määritetään perussopimusten kutakin alaa koskevissa määräyksissä.”

(11) Sääntöjen ja hallinnollisten käytäntöjen välinen suhde saattaa olla erityisen monimutkainen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 2 kohdan määräysten valossa; niissä sallitaan sekä unionin että jäsenvaltioiden tehdä sitovia päätöksiä tällä alalla ja annetaan jäsenvaltioille oikeus käyttää toimivaltaansa, kun unioni ei ole käyttänyt omaansa tai kun se on päättänyt lakata käyttämästä sitä. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteenä olevan (jaetun toimivallan käytöstä laaditun) pöytäkirjan N:o 25 ainoassa artiklassa määrätään lisäksi, että ” – – unionin toteuttaessa toimintaa tietyllä alalla, tämä toimivallan käytön soveltamisala ei kata kuin kyseessä olevassa unionin säädöksessä säädellyt asiat, eikä se siten koske asianomaista alaa kokonaisuudessaan”.

(12) Ks. valmisteleva lausunto CESE 990/2010 ”Energiaköyhyys markkinoiden vapauttamisen ja talouskriisin yhteydessä”.

(13) Ks. Benoît Rohmer, F. et al.: Commentary of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, Bryssel, 2006 s. 312 ja seur.; Lucarelli, A. et al.: L’Europa dei diritti. Commento alla Carta dei diritti fondamentali del’Unione Europea, Bologna 2002, s. 251 ja seur.

(14) Ks. Moreiro González, C. J., El objetivo del bienestar social en el contexto de crisis económica mundial, Gaceta Jurídica de la UE y de la Competencia, Nueva Época, 11. toukokuuta 2009, s. 7 ja seur.

(15) Ks. perusoikeuskirjan 51 ja 52 artikla sekä 13. joulukuuta 2007 allekirjoitetun Lissabonin sopimuksen hyväksyneen hallitustenvälisen konferenssin päätösasiakirjaan liitetty julistus nro 1 Euroopan unionin perusoikeuskirjasta, EUVL C 83, 30.3.2010, s. 337, sekä perusoikeuskirjan valmistelukunnan puheenjohtajiston laatimat Euroopan unionin perusoikeuskirjan selitykset, jotka Eurooppa-valmistelukunnan puheenjohtajisto on saattanut ajan tasalle, EUVL C 303/02, 14.12.2007, s. 17 ja seur.

(16) Kuten todetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa N:o 30 perusoikeuskirjan soveltamisesta Puolaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sekä Puolan tasavallan julistuksissa nro 61 ja 62 ja Tšekin tasavallan julistuksessa nro 53, jotka on liitetty Lissabonin sopimuksen hyväksyneen hvk:n loppuasiakirjaan.

(17) Perustettiin 13. heinäkuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 713/2009, EUVL L 211, 14.8.2009.

(18) Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei salli komission delegoida lainsäädäntö- tai täytäntöönpanovaltuuksia, ellei niistä nimenomaisesti määrätä perussopimuksessa (asiassa Meroni 17. heinäkuuta 1959 annettu tuomio, Kok. s. 331.)

(19) Esimerkiksi komission tiedonanto aiheesta ”Toinen strateginen energiakatsaus – Energian toimitusvarmuutta ja energia-alan solidaarisuutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma” (KOM(2008) 781 lopullinen), jossa ehdotetaan muiden olennaisten toimenpiteiden ohella strategisista öljyvarastoista annetun direktiivin 2006/67/EY muuttamista, mikä johti 14. syyskuuta 2009 annetun neuvoston direktiivin 2009/119/EY (EUVL L 265) ja maakaasun toimitusvarmuudesta annetun direktiivin 2004/67/EY hyväksymiseen; vihreä kirja ”Kohti toimitusvarmaa, kestävää ja kilpailukykyistä Euroopan laajuista energiaverkkoa” (KOM(2008) 782 lopullinen) jne.

(20) Bryssel, 26. maaliskuuta 2010, asiakirja Co EUR 4, CONCL 1.

(21) 98/181/EY, EHTY, Euratom: neuvoston ja komission päätös (EYVL L 69, 23.9.1997) ja neuvoston päätös 2001/595/EY (EYVL L 209, 13.7.2001).