Kansainvälinen yhteistyö on edelleen tärkeä osa Euratomin toimintaa, ja sitä harjoitetaan erilaisissa monenvälisissä puitteissa (esim. OECD/NEA, IEA, IAEA, GIF) ja kahdenvälisten yhteistyösopimusten kautta, joita Euratom on tehnyt kolmansien maiden kanssa. Uusi lähestymistapa fuusiotutkimukseen edistää tehostettua integraatiota EU:n jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden piirissä, ja sen avulla varmistetaan ITER-hankkeen onnistuminen.

Mitä tulee yksittäisten tutkijoiden liikkuvuuteen, 2,6 prosenttia kaikista Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) johtavista tutkijoista on tullut EU:n jäsenvaltioihin ja assosioituneisiin maihin assosioitumattomista kansainvälisistä kumppanimaista. Joukko uransa alkuvaiheessa olevia tutkijoita on saanut tukea jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden ulkopuolisten maiden rahoituselimiltä voidakseen liittyä tilapäisesti ERC:n avustuksensaajien vetämiin tutkimusryhmiin; näin on tehty nyt seitsemän maan kanssa voimassa olevien täytäntöönpanojärjestelyjen avulla. Marie Skłodowska-Curie toimien (MSCA) henkilökohtaisten apurahojen osalta assosioitumattomat kansainväliset kumppanimaat ovat vastaanottaneet 280 tutkijaa EU:n jäsenvaltioista ja assosioituneista maista, ja 521 tutkijaa näistä maista on saanut apurahan Euroopassa, mikä on 20 prosenttia kaikista henkilökohtaisen apurahan saajista. Lisäksi assosioitumattomien kansainvälisten kumppanimaiden toimijat osallistuvat 459 kertaa RISEen (International and Inter-sectoral Cooperation through R&I Staff Exchanges) ja 209 kertaa ITN:ään (Innovative Training Networks), mikä on 29 prosenttia kaikista RISE-osallistumisista ja 5 prosenttia kaikista ITN-osallistumisista.

Kansainvälisen avustussopimuksiin osallistumisen pudotus seitsemännen puiteohjelman ja Horisontti 2020 puiteohjelman välillä voidaan osittain selittää seuraavien tekijöiden yhdistelmällä: Brasiliaa, Venäjää, Intiaa, Kiinaa ja Meksikoa koskeva rahoitussääntöjen muutos; viimeaikaiset konfliktit ja yhteiskunnallis-poliittiset tapahtumat EU:n naapurustossa ja Ukrainan assosioituminen Horisontti 2020 puiteohjelmaan, kun taas seitsemänteen puiteohjelmaan se ei kuulunut. Toinen tärkeä ero seitsemänteen puiteohjelmaan verrattuna on se, että huolimatta kansainvälistä yhteistyötä varten merkittyjen aiheiden määrän kasvusta, on vain hyvin vähän sellaisia aiheita, joissa kansainvälinen osallistuminen on pakollista. Myös ohjelman entistä merkittävämpi kohdentaminen markkinaorientoituneempaan toimintaan on edellyttänyt sitä, että löydetään sopiva tasapaino kansainvälisen yhteistyön ja EU:n yritysten etujen turvaamisen välillä.

Vaikka kansainvälistä yhteistyötä varten merkittyjen aiheiden määrä onkin noussut, Horisontti 2020 puiteohjelman kahden ensimmäisen vuoden tulokset osoittavat, että assosioitumattomista kansainvälisistä kumppanimaista tulevien toimijoiden osuus yhteistyötoimien avustussopimuksissa on laskenut seitsemännen puiteohjelman 4,9 prosentista vain 2,4 prosenttiin Horisontti 2020 puiteohjelmassa. Vain 11,7 prosenttia Horisontti 2020 avustussopimuksista on sellaisia, joihin kuuluu yksi tai useampia kumppaneita EU:n jäsenvaltioiden ja Horisontti 2020 puiteohjelman assosioituneiden maiden ulkopuolelta, kun seitsemännessä puiteohjelmassa tämä lukema oli 20,5 prosenttia. EU:n rahoitusosuus EU:n jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden ulkopuolisten maiden toimijoille on laskenut seitsemännen puiteohjelman budjetin 2,0 prosentista vain 0,7 prosenttiin Horisontti 2020 puiteohjelmassa. Samalla tavoin kansainvälisistä, assosioitumattomista kumppanimaista tulevien toimijoiden investoima kokonaisbudjetti Horisontti 2020 hankkeisiin osallistumiseksi on laskenut 60 miljoonasta eurosta 29 miljoonaan euroon vuodessa.

Suurin osa kansainvälisestä yhteistyöstä toteutetaan osallistumalla Horisontti 2020 hankkeisiin, mutta myös yhteisten ehdotuspyyntöjen ja kansainvälisten kumppaneiden rahoittamien kumppanuushankkeiden (twinning) kautta, kun pyrkimyksenä on vaihtaa tietoa ja hyödyntää synergioita. Lisäksi monet työohjelmien aiheista edesauttavat sellaisten monenvälisten ohjelma-aloitteiden toteutusta, jotka on suunniteltu vastaamaan yhteiskunnallisiin haasteisiin ja joihin osallistuvat komissio sekä kansalliset ja alueelliset rahoituselimet.

Kansainvälistä yhteistyötä koskevien etenemissuunnitelmien päivittäminen on synkronoitu Horisontti 2020 puiteohjelman strategisen ohjelmakauden kanssa. Tämän tuloksena Horisontti 2020 työohjelmissa kannustetaan voimakkaasti kansainvälistä osallistumista konsortioihin, ja kansainvälisen yhteistyön kannalta erityisen merkityksellisiksi merkittyjen aiheiden määrä on kasvanut: seitsemännen puiteohjelman aiheista niitä oli 12 prosenttia, ja vuosien 2014–2017 työohjelmien aiheista niitä on yli 27 prosenttia.

Kahden viime vuoden aikana globaalille tutkimus- ja innovaatioyhteistyölle on annettu uutta pontta hallitusten ja yritysten strategisessa suunnittelussa. Yksi Euroopan komission ykkösprioriteeteista on tehdä EU:sta ”vahvempi maailmanlaajuinen toimija”, ja ”avoin kansainvälinen yhteistyö” on keskeisessä asemassa EU:n tiede-, tutkimus- ja innovaatiopolitiikassa. Komissio pyrkii siihen, että unionin tiede- ja teknologiavahvuudet näkyvät johtavana asemana maailmanlaajuisissa keskusteluissa. Se pyrkii myös panostamaan enemmän tiedediplomatiaan, jotta voidaan edistää EU:n maailmanlaajuisen toimintakentän vahvistamista. Tämä tarkoittaa, että käytetään tieteen universaalia kieltä pitämään avoinna viestintäkanavia ja varmistetaan EU:n pysyminen globalisaation tahdissa vahvistamalla kansainvälistä tutkimus- ja innovaatioyhteistyötä, jotta voidaan ratkaista globaaleja haasteita.

Tämä asiakirja on toinen kaksivuotiskertomus strategian täytäntöönpanosta, ja sen rakenne noudattelee itse strategian rakennetta. Ensimmäisen kertomuksen päätelmiä olivat seuraavat: kansainvälinen yhteistyö on sisällytettävä aiempaa paremmin Horisontti 2020 ohjelman strategiseen suunnitteluun ja työohjelman kehittämiseen; on jatkettava yhteistyön esteiden poistamista; tarvitaan globaaleja lähestymistapoja, joilla vastataan globaaleihin haasteisiin tehokkaammin; on keskityttävä jatkuvasti vahvistamaan synergiaa jäsenvaltioiden kanssa ja EU:n ulkoisen politiikan kanssa; viestintästrategiaa olisi parannettava ja kvantitatiivisia indikaattoreita olisi käytettävä strategian vaikuttavuuden seurannassa. Tässä kertomuksessa tuodaan esiin toimia, jotka on toteutettu näiden päätelmien konkreettisina tuotoksina, kuten uusi EU:n ja Kiinan käynnistämä yhteisrahoitusmekanismi, jolla tuetaan tutkimus- ja innovaatiohankkeita yhteiseen etuun liittyvillä strategisilla alueilla.

Edellä mainittuja tavoitteita sovelletaan eri tavoin sen mukaan, mikä kansainvälinen kumppanimaa tai -alue on kyseessä. ETA- ja EFTA-maissa ja EU:n laajentumisprosessissa mukana olevissa maissa keskitytään edistämään integraatiota eurooppalaiseen tutkimusalueeseen (ERA). Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvien maiden kohdalla tavoitteena on tukea ”yhteistä osaamisen ja innovoinnin aluetta”, joka kokoaa yhteen tutkimus- ja innovaatioyhteistyön, akateemisen henkilöstön liikkuvuuden ja valmiuksien kehittämisen. Teollisuusmaiden ja kehittyvien talouksien kohdalla tavoitteisiin kuuluvat kilpailukyvyn parantaminen, yhteinen puuttuminen globaaleihin haasteisiin sekä kansainvälisiin arvoketjuihin osallistumisen lisääminen. Kehitysmaiden kohdalla keskitytään edistämään niiden kestävää kehitystä ja ratkaisemaan globaaleja yhteiskunnallisia haasteita. Kaikissa tapauksissa yhteistyön osa-alueet määritellään tutkimus- ja innovaatiokapasiteetin, markkinoillepääsymahdollisuuksien, kansainvälisiin sitoumuksiin osallistumisen ja olemassa olevien tutkimus- ja innovaatiopuitteiden perusteella.

Vuonna 2012 julkaistussa Euroopan unionin kansainvälistä tutkimus- ja innovaatioyhteistyötä koskevassa strategiassa tuetaan seuraavia tavoitteita: EU:n tutkimus- ja innovaatiotoiminnan huippuosaamisen ja houkuttelevuuden samoin kuin sen talouden ja teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen, maailmanlaajuisiin yhteiskunnallisiin haasteisiin puuttuminen ja unionin ulkoisten politiikkojen tukeminen. Se on EU:n tutkimus- ja innovaatiopolitiikan avointa kansainvälistä yhteistyötä (”Open to the World”) koskevan prioriteetin tärkeä osatekijä.

Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa tapahtuu useilla foorumeilla. Monesti sekä komissio että useat yksittäiset jäsenvaltiot osallistuvat globaaleihin monenvälisiin aloitteisiin. Toinen esimerkki yhteistyöstä on EU:n osallistuminen jäsenvaltioiden yhteisiin tutkimus- ja innovaatio-ohjelmiin ja ehdotuspyyntöihin, kuten SEUT-sopimuksen 185 artiklan piiriin kuuluviin aloitteisiin. Välimeren alueen PRIMA (Partnership for R&I in the Mediterranean Area), joka keskittyy elintarvike- ja vesihaasteiden innovatiivisiin ratkaisuihin, on hyvä esimerkki työstä, jota tehdään kumppanuuden vahvistamiseksi EU:n ja jäsenvaltioiden välillä SEUT-sopimuksen 185 artiklan puitteissa. Komissio kannustaa lisäksi yhteisten ohjelma-aloitteiden kansainvälistymistoimien vahvistamiseen muun muassa koordinointi- ja tukitoimien avulla. Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä aihekohtaisilla foorumeilla (kuten strateginen energiateknologiasuunnitelma) varmistaakseen johdonmukaisen EU-strategian kansainvälisten kumppaneiden suuntaan.

Monet näistä kansainvälisistä foorumeista laajentavat edelleen jäsenistöään, ja tämä on olennaisen tärkeää niiden menestymiselle. Esimerkiksi GloPID-R:llä on nyt 23 jäsentä 16 maasta, ja Belmont Forum kokoaa nyt yhteen 21 rahoituselintä ja neljä kansainvälistä foorumia.

Kansainvälinen, maailman tutkimuslaitosten ylemmistä virkamiehistä muodostuva ryhmä on kehittänyt lisämahdollisuuksia käytännön yhteistoimintaan ja käynnistänyt useita tapaustutkimuksia, jotka on suunniteltu löytämään parhaita käytänteitä erilaisista tutkimusinfrastruktuurin kansainvälistymisprosesseista. Ryhmä pyrkii myös määrittelemään yhteistä perustaa kansainvälisellä tasolla kehitettävälle politiikalle, joka koskee pääsyä tutkimusinfrastruktuureihin, tiedon hallintaa ja tutkimusinfrastruktuurien innovaatiopotentiaalia.

Biotalouden alalla on korostettu kansainvälistä yhteistyötä kestävän elintarviketurvan edistämiseksi. Tähän on kuulunut aloitteita Kiinan, Itä-Aasian maiden ja Afrikan kanssa, ja ns. sininen kasvu, joka tukee Atlantin valtameren tutkimusyhteenliittymän (Atlantic Ocean Research Alliance) toteutusta, sekä BLUEMED-aloite, joka koskee meritalouden ja merenkulkualan tutkimus- ja innovaatiotoimintaa Välimeren alueella. Myös kansainvälistä biotalouden foorumia ollaan järjestämässä, ja siihen osallistuu globaaleja tutkimus- ja innovaatiokumppaneita. Tähän mennessä Horisontti 2020 työohjelmien aiheista on tuettu näitä aloitteita yli 180 miljoonalla eurolla, ja näiden investointien ensimmäiset tulokset ovat nyt nähtävissä. On esimerkiksi laadittu uusia merenpohjaa kuvaavia karttoja, jotka ovat tärkeitä määritettäessä kalastukselle suotuisia elinympäristöjä, suojelun kannalta kriittisiä kohteita ja turvallista navigointia merenkululle.

Ilmastotoimien ja ympäristön tutkimus- ja innovaatiotoiminnassa ensimmäiseen Horisontti 2020 työohjelmaan sisältyi useita aiheita, jotka oli suunniteltu auttamaan Belmont-foorumissa ja GEO-ryhmässä (Group on Earth Observation) tehtyjen sitoumusten täyttämisessä ja antamaan panos hallitustenväliseen ilmastonmuutospaneeliin (IPCC, Intergovernmental Panel on Climate Change). Monissa tapauksissa näitä kansainvälisiä toimia tuetaan Horisontti 2020 puiteohjelmasta ERA-NETien kautta. Horisontti 2020 puiteohjelman kokonaisbudjetti näitä aiheita varten on lähes 200 miljoonaa euroa, ja kaikkien kumppanien kokonaisinvestointien näihin aloitteisiin arvioidaan olevan kolmesta neljään kertaan tämä määrä samalla jaksolla. Nämä ovat tärkeitä, jotta voidaan löytää tehokkaita ratkaisuja globaalin ympäristönmuutoksen haasteisiin ja linkittää maanhavainnointiresurssit maailmanlaajuisesti moninaisilla osa-alueilla, joita ovat esimerkiksi katastrofivalmius ja -palautuvuus ja kestävä kaupunkikehitys.

Ensimmäisen Horisontti 2020 työohjelman puitteissa komissio on investoinut lähes 250 miljoonaa euroa aiheisiin, jotka myötävaikuttavat suoraan monien globaalien terveysalan kumppanuuksien tavoitteisiin. Arvioidaan, että muut kuin komission investoinnit näihin kohteisiin ovat yhteensä lähes 850 miljoonaa euroa samalla jaksolla, eli globaali vaikutus on merkittävä. EU tarjoaa myös enintään 683 miljoonaa euroa toiseen EDCTP-hankkeeseen (European and Developing Countries Clinical Trials Partnership), jossa 14 eurooppalaista ja 14 afrikkalaista maata tukee yhteistoiminnallista tutkimusta, joka vauhdittaa sellaisten uusien tai parempien hoitotoimenpiteiden kehittämistä, joilla ehkäistään tai hoidetaan HIV/AIDS:ia, tuberkuloosia, malariaa ja vähälle huomiolle jääneitä tartuntatauteja Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Terveysalan tutkimus- ja innovaatiotoiminnassa globaalit monenväliset aloitteet ovat tärkeitä välineitä kansainväliselle yhteistyölle. Esimerkiksi GloPID-R (Global Research Collaboration for Infectious Disease Preparedness) kokoaa yhteen rahoitusorganisaatioita maailmanlaajuisesti varmistamaan, että tutkimustoiminta vastaa tehokkaasti tilanteisiin, joissa on kyse mahdollisesti pandemiaksi kehittyvistä merkittävistä tartuntatautiesiintymistä. Kun ensimmäiset raportit zikaviruksen taudinpurkauksesta ilmestyivät marraskuussa 2015, GloPID-R valjasti jäsenensä määrittämään rahoituksen aukkoja, edistämään synergioita ja optimoimaan tutkimusinvestointeja, jotta kansanterveydellisiin tarpeisiin voitaisiin vastata. Samanaikaisesti komissio käynnisti ehdotuspyyntöjä, joiden tarkoituksena oli perustaa tutkimusverkosto Latinalaisen Amerikan alueelle edistämään, koordinoimaan ja toteuttamaan kiireellisiä tutkimuksia zikavirusepidemian torjumiseksi, ja loi perustan valmiustutkimusverkostoa varten tulevaisuudessa ilmenevien vakavien infektiouhkien torjumiseksi.

Prioriteettina on ollut teollisuusmaiden ja kehittyvien talouksien kannustaminen ja avustaminen sellaisten mekanismien perustamisessa, joilla rahoitetaan tutkijoiden osallistumista Horisontti 2020 toimiin. Mekanismeja on nykyisellään käytössä useissa maissa, joihin kuuluvat Etelä-Korea, Meksiko, Kiina, Venäjä, Japani, Australia, Intia, eräät Brasilian alueet ja Quebecin provinssi Kanadassa, ja työtä jatketaan niiden soveltamisalan laajentamiseksi.

Kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön strategiafoorumi (SFIC) on jatkanut neuvoa antavana elimenä aktiivista toimintaa tiedonvaihtofoorumina ja sidosryhmien verkostoitumisessa. Se on näin myötävaikuttanut tiede- ja teknologiayhteistyösopimusten täytäntöönpanoon ja tarjonnut vankkaa ja ajantasaista neuvontaa neuvostolle ja komissiolle. Komission ja SFIC:n välillä on harjoitettu jäsenneltyä politiikan koordinointia yhteisen tiede- ja teknologiayhteistyökomitean kokouksia ja kansainvälisten kumppanimaiden ja -alueiden kanssa käytäviä korkean tason poliittisia vuoropuheluja varten. SFIC on myös antanut panoksen monivuotisten etenemissuunnitelmien päivitykseen, ja maakohtaiset (Yhdysvaltoja, Kiinaa, Brasiliaa ja Venäjää käsittelevät) työryhmät ovat osaltaan auttaneet luomaan johdonmukaisemman strategian näiden maiden kanssa tehtävää tutkimus- ja innovaatioyhteistyötä varten. Lisäksi uusi SFIC:n työryhmä on laatimassa katsausta välineistä ja kansainvälisen yhteistyön parhaista käytänteistä jäsenvaltioiden, assosioituneiden maiden ja komission käyttöön. Foorumi on myös edistänyt eurooppalaisen tutkimusalueen etenemissuunnitelman prioriteettitavoitetta kansainvälisestä yhteistyöstä, joka perustuu sellaisten yhteisten strategisten lähestymistapojen ja toimien laatimiseen, jotka määritellään jäsenvaltioiden kansallisten prioriteettien pohjalta.

Eurooppalaisen tutkimusalueen ulkoinen ulottuvuus toimii paradigmana komissiolle, kun luodaan asteittain visiota ”globaalista tutkimusalueesta”, jolla prioriteetit vaihtelevat kutakin aluetta tai maata koskevien EU:n erityistavoitteiden mukaisesti. Esimerkiksi EU:n ja CELACin ”yhteinen tutkimusalue” julistettiin yhteiseksi tavoitteeksi näiden kahden alueen huippukokouksessa kesäkuussa 2015, ja tavoitteena on lisätä yhteistyön määrää ja intensiteettiä. Se rakentuu kolmelle strategiselle pilarille: parannetaan tutkijoiden liikkuvuutta, edistetään tutkimusinfrastruktuurien käyttömahdollisuuksia ja puututaan yhdessä yhteisiin haasteisiin, joita ovat esimerkiksi ilmastonmuutos, kestävä kaupunkikehitys, terveys, biotalous ja tieto- ja viestintätekniikka.

7. Synergian syventäminen EU:n ulkoisen politiikan kanssa

EU:n nykyisten haasteiden ulkoiset ja sisäiset näkökohdat ovat enenevästi toisiinsa sidoksissa, ja näiden haasteiden kiireellisyys ja mittavuus vaativat ripeitä poliittisia päätöksiä ja yhteistä kansainvälistä reagointia. Kansainvälisen tutkimus- ja innovaatioyhteistyön strateginen merkitys on usein keskeinen kysymys EU:n yleisessä poliittisessa vuoropuhelussa tärkeimpien kansainvälisten kumppanien kanssa, mikä näkyy monien äskettäin pidettyjen kansainvälisten huippukokousten päätelmistä.

Tiedediplomatia on tärkeä osa tätä strategiaa. Sillä on erityinen lisäarvo konflikti- ja kriisialueilla, joilla tiedeyhteistyö voi auttaa rakentamaan siltoja ihmisten ja kansojen välille. Esimerkkinä voidaan mainita, että komissio tukee SESAME-hanketta (Synchrotron-light for Experimental Science and Applications), jossa tieteen avulla edistetään rauhan ja yhteistyön kulttuuria laajemmin Lähi-idän alueella. EU sai SESAME-tarkkailijan aseman vuonna 2015, ja se on antanut merkittävän panoksen hankkeeseen erityisesti tarjoamalla huipputason magneettijärjestelmän päävarastorengasta varten ja tukemalla koulutusvalmiuksia. Toinen esimerkki on Iranin kanssa sovitun yhteisen, kattavan toimintasuunnitelman jatkona olevat korkean tason vuoropuhelut, jotka avaavat tietä tiiviimmälle yhteistyölle EU:n ja Iranin välillä, mukaan luettuna tutkimus- ja innovaatiotoiminta sellaisilla osa-alueilla kuin uusiutuva energia, ilmastonmuutos ja biotalous.

Strategiaa koordinoidaan myös tiiviisti EU:n naapuruus- ja laajentumispolitiikkojen kanssa. EU:n ja liittymistä edeltävässä vaiheessa olevien maiden (Länsi-Balkan ja Turkki) tutkimus- ja innovaatioyhteistyön keskipisteenä on edistää näiden maiden integroitumista eurooppalaiseen tutkimusalueeseen, myös niiden Horisontti 2020 puiteohjelmaan assosioitumisen kautta. Äskettäin tehdyt sopimukset Ukrainan, Tunisian, Georgian ja Armenian kanssa nostavat Horisontti 2020 puiteohjelman assosioituneiden maiden kokonaismäärän kuuteentoista.

Yksi tiedediplomatian lisäulottuvuus on se, että tieteellistä näyttöä ja neuvontaa käytetään tarpeiden ennakoimiseen, konfliktien ja katastrofien ehkäisemiseen ja globaaleihin haasteisiin liittyvään politiikantekoon. EU:n tukemat hankkeet edistävät osaltaan asiaa merkittävästi. Esimerkkinä voidaan mainita, että EU on yksi suurimmista arktisen tutkimuksen tukijoista, ja sillä on keskeinen tehtävä kaikilla EU:n integroidun arktisen politiikan prioriteettialoilla. Komissio on myös perustanut mekanismin tarjoamaan korkealaatuista, ajantasaista ja riippumatonta tieteellistä neuvontaa, ja se auttaa jatkuvassa pyrkimyksessä parhaaseen mahdolliseen näyttöpohjaiseen politiikkaan.

Uusi muuttoliikettä käsittelevä kumppanuuskehys yhteistyön tehostamiseksi EU:n ulkopuolisten maiden kanssa korostaa EU:n tarvetta lisätä toimiaan laittoman muuttoliikkeen perimmäisiin syihin puuttumiseksi. Tutkimus auttaa käsittelemään haasteita ja tukee päätöksentekijöitä ja yhteiskuntia niiden mukautuessa muuttoliikkeen uusiin suuntauksiin. Sen ansiosta voidaan saada parempi käsitys perimmäisistä syistä, arvioida toimien vaikuttavuutta ja auttaa suunnittelemaan strategioita, jotka edesauttavat integraation onnistumista. PRIMA-aloite auttaisi puuttumaan moniin eteläisen Välimeren maista tulevan muuttoliikkeen perimmäisiin syihin.

EU on sitoutunut panemaan täysimääräisesti täytäntöön kestävän kehityksen toimintaohjelman 2030. Tähän sisältyy tuki Horisontti 2020 -puiteohjelman kautta; sen talousarviosta odotetaan ohjattavan vähintään 60 prosenttia kestävään kehitykseen ja 35 prosenttia ilmastonmuutokseen. Esimerkiksi vesi-innovaatioita koskevat vuosien 2014–2015 työohjelman hankkeet vahvistavat kansainvälistä yhteistyötä kehittyvien talouksien, erityisesti Kiinan ja Intian, kanssa, ja samalla ne myös luovat yhteyksiä sellaisiin aloitteisiin kuin EU:n ja Kiinan vesifoorumi (China-Europe Water Platform) ja Clean Ganga -aloite, sekä myötävaikuttavat vuonna 2016 aloitettuun Intian ja EU:n vesikumppanuuteen.

Komissio on myös tukenut kestävää ja yhdenvertaista kehitystä tarjoamalla huomattavasti resursseja alemman keskitulotason talouksien tieteellisen kuilun kaventamiseksi ja tiede- ja teknologiavalmiuksien vahvistamiseksi. Tämä on kannustanut alueellisia ja kansainvälisiä tutkimus- ja innovaatioverkostoja luomaan synergioita innovaatioarvoketjun päätoimijoiden välille näissä maissa ja lisäämään niiden institutionaalisia tutkimus- ja innovaatiovalmiuksia. Huomionarvoista on, että Euroopan kehitysrahasto on tukenut kolmea perättäistä AKT-valtioiden sisäistä tutkimuskapasiteettiohjelmaa yhteensä 70 miljoonan euron edestä. EU on alustavalla 60 miljoonan euron määrärahalla uusinut vuoteen 2020 asti sitoumuksensa kohentaa AKT-valtioiden tutkimusvalmiuksia ja parantaa osaamisen kehittämisjärjestelmiä innovoinnin tukemiseksi. Samanaikaisesti 17,5 miljoonan euron Afrikan tutkimusavustuksilla edistetään tutkimus- ja innovaatiotoimintaa elintarvikkeiden arvoketjussa.

Samalla tavoin kuin innovaatioprosesseja organisoidaan entistä enemmän globaaleissa verkostoissa, kauppa- ja investointipolitiikka nivoutuu nyt tiiviimmin innovaatio- ja teollisuuspolitiikkaan. Komissio on jatkanut toimia sen varmistamiseksi, että vapaakauppasopimukset avaavat uusia alueita kilpailulle ja innovoinnille.

8. VIESTINTÄSTRATEGIAN TARKENTAMINEN

Strategian onnistumisen kannalta on olennaisen tärkeää varmistaa globaali tietoisuus EU:n vahvuuksista tieteen ja teknologian alalla, sen osuudesta kansainvälisessä tutkimus- ja innovaatioyhteistyössä sekä sen aloitteiden kansainvälisestä avoimuudesta.

Komissio on jatkanut Horisontti 2020 puiteohjelmaan liittyvää, avointa kansainvälistä yhteistyötä (”Open to the World”) koskevaa tiedotuskampanjaansa ohjelman maailmanlaajuisen tunnettuuden varmistamiseksi. Se on myös parantanut osallistujaportaalia ja kansainvälisen yhteistyön verkkosivustoa koskevaa näkyvyyttä ja ohjausta muun muassa antamalla kunkin maan kohdalla tietoa Horisontti 2020 puiteohjelman osallistujille tarjolla olevasta paikallistuesta, mukaan luettuna käytössä olevat yhteisrahoitusmekanismit, yhteistyön nykyiset prioriteetit ja yhteyspisteet.

EU:n edustustot ovat edistäneet EU:n strategiaa kumppanimaan tai -alueen asianomaisten hallintoyksiköiden ja tukimus- ja innovaatiotoimijoiden keskuudessa ja esitelleet EU:n tutkimus- ja innovaatiopolitiikkaa tapahtumissa ja tiedotusvälineissä. Horisontti 2020 puiteohjelman kansalliset yhteyspisteet ja muut kerrannaisvaikuttajat EU:ssa, assosioituneissa maissa ja kansainvälisissä kumppanimaissa ovat jatkaneet ohjauksen ja neuvonnan tarjoamista tutkijoille ja heidän auttamistaan kumppanihaussa.

Lisäksi joukko kahdenvälisiä tukihankkeita kumppanimaiden ja -alueiden kanssa on jatkanut tiedotus- ja koulutustoimia, kumppanuustapahtumia ja kokouksia politiikkavuoropuhelun sekä yhteistyön analysoinnin ja seurannan tukena. Komissio on perustamassa järjestelyä, joka pohjautuu näissä hankkeissa luotuihin verkostoihin ja tarjoaa palveluja tukemaan politiikan jatkokehittämistä, prioriteettien asettamista ja strategian täytäntöönpanoa.

9. Päätelmät

Strategian tavoitteet ja johdonmukaisemman toiminnan tarve ovat vieläkin merkityksellisempiä tänään kuin neljä vuotta sitten, kun strategia esitettiin. Vaikka tutkimus- ja innovaatiotoiminnan globalisoituminen ei olekaan uusi ilmiö, siitä on tullut entistä näkyvämpää, erityisesti kun on kyse yhteistoiminnallisesta tutkimuksesta, kansainvälisestä teknologiatuotannosta ja tutkijoiden kansainvälisestä liikkuvuudesta ja tiedon liikkumisesta. Avoin kansainvälinen yhteistyö pysyy EU:n strategisena prioriteettina, sillä se on välttämätöntä huipputulosten saavuttamiseksi tieteen ja teknologian alalla, tutkimustulosten saamiseksi markkinoille nopeammin ja uusien liiketoimintamahdollisuuksien luomiseksi T&K-intensiivisillä aloilla. Se on myös keskeistä, jotta voidaan auttaa ratkaisemaan globaaleja yhteiskunnallisia haasteita ja antaa EU:lle mahdollisuus toimia johtavassa asemassa globaaleissa keskusteluissa ja kehityskuluissa.

Strategian vaikutusten seurannan kannalta keskeiset kvantitatiiviset indikaattorit osoittavat, että parantamisen varaa on runsaasti: sekä siltä osin kuin on kyse Horisontti 2020 puiteohjelman käyttämisestä kansainvälisen yhteistyön välineenä (aiempaa merkityksellisempiä työohjelman aiheita; avustussopimuksiin osallistumisen lisääminen; kansainvälisten kumppanien suuremmat investoinnit; tutkijoiden liikkuvuuden lisääminen) että laajemminkin (erityisesti monenvälisten ohjelma-aloitteiden kautta).

Tiede- ja teknologiapolitiikkaa koskevan vuoropuhelun ja yhteistyön etenemissuunnitelmien on jatkossakin oltava pohjana Horisontti 2020 ohjelmasuunnittelun prioriteettien asettamisessa, ja työohjelmien kansainvälisen ulottuvuuden on vastattava poliittista tavoitetta päästä seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman tasolle kansainvälisissä yhteistyötoimissa. Lisätoimilla edistetään riittävän laajoja ja mittavia työohjelman aiheita, jotka omistetaan erityisesti kansainväliseen yhteistyöhön ja kansainvälisen ulottuvuuden vahvistamiseen innovaatiotoimissa, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuussuhteissa ja tutkimusinfratstruktuureissa, joilla on maailmanlaajuista merkitystä.