Alueiden komitean lausunto aiheesta:

"Komission tiedonanto koskien Euroopan unionin energiatehokkuuden edistämistä (SAVE II -ohjelma)", ja "Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön energiatehokkuutta edistävästä monivuotisesta SAVE II -ohjelmasta"

(96/C 129/08)

Alueiden komitea päätti 18. heinäkuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti laatia lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta sekä edellä mainistusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut valiokunta 5 "Maankäytön suunnittelu Ympäristö Energia" hyväksyi 17. marraskuuta 1995 pitämässään kokouksessa yksimielisesti seuraavan lausunnon. Esittelijänä toimi Frederico Palomba (Italia).

Alueiden komitea hyväksyi 17. ja 18. tammikuuta 1996 pidetyssä 11. täysistunnossaan (tammikuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon, että SAVE-ohjelma perustettiin neuvoston päätöksellä 91/565/ETY ja käynnistettiin virallisesti 29. lokakuuta 1991,

ottaa huomioon, että SAVE-ohjelma päättyy 31 joulukuuta 1995,

ottaa huomioon, että ohjelman on arvioinut ryhmä riippumattomia asiantuntijoita, jotka ovat myös tehneet joukon suosituksia ohjelman sisällön ja toimivuuden parantamiseksi,

ottaa huomioon, että taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta tulee edistää ja että energian säästö on omiaan lisäämään tuloja,

ottaa huomioon, että komission vuonna 1986 asettama energiankäytön tehostamisen päämäärä on toteutunut ainoastaan osittain,

ottaa huomioon, että energiankäytön tehostaminen on tärkeää yhteisön pyrkiessä vähentämään hiilidioksidipäästöjä,

ilmaisee tyytyväisyytensä siitä, että Euroopan komissio on käynnistänyt SAVE II -ohjelman, joka noudattaa yhteisöaloitetta energiahallinnon kehittämiseksi alue- ja paikallistasolla,

antaa seuraavan lausunnon:

1. Johdanto

1.1. Komission 31.5.1995 hyväksymässä tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle todetaan, että SAVE II:

jatkaa ja kehittää aikaisempaa ohjelmaa,

käsittää viisivuotiskauden 1996 2000,

kattaa PACE (yhteisön toimet energiankäytön parantamiseksi) ja PERU (alueiden ja kaupunkien energiahallinto) -ohjelmissa suunnitellun toiminnan.

1.2. Komissio ehdottaa lisäksi, että uuden ohjelman oikeusperustaksi katsottaisiin perustamissopimuksen 130 s artiklan 1 kohta ja että ohjelman toteuttamiseksi myönnettäisiin 150 miljoonan ecun avustus.

1.3. Rahoituskohteet ovat:

a) tutkimus- ja muu välttämätön toiminta yhteisölainsäädännön täydentämiseksi kyseisellä alalla,

b) olennaisilta osin yhteisöverkkojen kautta toteutettavat alakohtaiset esimerkkihankkeet,

c) kohdennetut alakohtaiset esimerkkihankkeet,

d) tiedottaminen ja kokemustenvaihto, joiden tarkoituksena on parantaa yhteisöllisten, kansainvälisten, kansallisten ja alueellisten toimintojen koordinointia (d1 = komission aloitteet, d2 = kolmansien osapuolien aloitteet),

e) energiankäytön tehokkuuden valvonta unionin piirissä ja yksittäisissä jäsenvaltioissa,

f) energiankäytön tehostamiseksi tarvittavien perusrakenteiden luominen jäsenvaltioissa tarkoituksena yhteenkuuluvuuden parantaminen valtio- ja aluetasolla,

g) energiahallinnon vaatimat erityistoimet alue- ja kaupunkitasolla,

h) tutkimus ja muut toimet, joiden tarkoituksena on energiankäytön tehokkuuden periaatteen sisällyttäminen EU:n ohjelmiin,

i) toiminnan arviointi ja valvonta.

1.4. Kohtien a, d1, e, h ja i mukaisten toimien rahoittaminen on kokonaan unionin vastuulla, kohtien b, c, d2, f ja g mukaisia hankkeita voidaan rahoittaa enintään 50-prosenttisesti. Rahoitusta voidaan täydentää julkisin ja yksityisin varoin.

1.5. Vastuu rahoituksesta ja ohjelman toteuttamisesta kuuluu komissiolle seuraavan menettelyn mukaisesti:

jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle määräajoin energiankäytön kansallisista tehostamisohjelmista,

komissio laatii vuosittaisen tärkeysjärjestyksen, jossa otetaan huomioon SAVE II:n ja kansallisten ohjelmien keskinäinen suhde ja ennen kaikkea täydentävyys,

ohjelman toteuttamisen edellytykset ja suuntaviivat määritellään vuosittain,

neuvoa-antava komitea antaa erikseen asetettavan määräajan kuluessa lausunnon komission ehdottamasta toimenpideohjelmasta,

komissio raportoi kolmen vuoden kuluttua Euroopan parlamentille ja neuvostolle ohjelman toteutuksesta ja tuloksista. Ohjelman päätyttyä komissio raportoi Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle saavutetuista tuloksista sekä jäsenvaltioiden ja yhteisön toteuttamien toimien yhteensopivuudesta.

2. Komitean lausunto

2.1. Alueiden komitea pitää välttämättömänä jatkaa ja lujittaa yhteisön energiankäytön tehostamistoimia.

2.2. Komitea korostaa voimakkaasti, että energiankäytön säästö- ja tehostamispolitiikassa ei tule nostaa esiin ainoastaan taloudellisuuteen ja turvallisuuteen tähtääviä tavoitteita, vaan myös yhteiskunnallisesti merkittäviä päämääriä kuten ympäristönsuojelu (erityisesti hiilidioksidipäästöjen vähentäminen), työttömyyden vastainen taistelu sekä taloudellinen ja yhteiskunnallinen yhteenkuuluvuus.

2.3. Komitea kannattaa perustamisopimuksen 130 s artiklan ottamista oikeusperustaksi ja viittausta 130 a artiklaan neuvoston päätösehdotuksessa esitetyllä tavalla.

2.4. AK katsoo, että energiankäytön tehostamista koskevan yhteisölainsäädännön toteuttamiseen ja täydentämiseen tulee kiinnittää erityistä huomiota ja korostaa asiaan liittyvien kysymysten ensisijaisuutta. Komitea pitää myös välttämättöminä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on kannustaa alue- ja paikallisyhteisöjen osallistumista yhteisösäännöstön toteuttamiseen ja sellaisten toimivaltaansa kuuluvien välineiden kehittämiseen, joiden avulla voidaan tehostaa alueellista ja paikallista energiansäästöpolitiikkaa. Energian kysynnän supistaminen osoittautuu usein halvemmaksi vaihtoehdoksi kuin sen tarjonnan lisääminen. Yhteisön tulisi kannustaa kustannusten vähentämiseen tähtäävien energiaohjelmien laadintaa, jotta voidaan verrata toisaalta kysynnän supistamisen, toisaalta tarjonnan lisäämisen kustannusvaikutuksia, ja siten edistää oikeansuuntaisia investointeja energiankäytön tehostamiseksi.

2.5. Toiminnan kohteiden laajentaminen tekee mahdolliseksi edellisen ohjelman sisällöllisen syventämisen ja kehittämisen. Hajanaisuus tulee kuitenkin välttää, jotta käytettävissä olevat varat saadaan tehokkaasti käytetyksi ja keskitetyksi tärkeisiin hankkeisiin. Tässä mielessä voidaan jossain määrin hämmästellä toisaalta yhteisöverkkojen kautta toteutettujen, toisaalta kohdennettujen pilottihankkeiden keskinäistä epäsuhdetta. On suotavaa, että ohjelman toimeenpanokriteerit vastaavat komitean asettamia ensisijaisuusvaatimuksia: ympäristönsuojelu, työpaikkojen luominen, taloudellinen ja yhteiskunnallinen yhteenkuuluvuus.

2.6. Komitea kannattaa pyrkimystä SAVE II -ohjelman ja muiden energia-alaan vaikuttavien toimien keskinäistä koordinointia sen mukaisesti, mitä yhteisö ja jäsenvaltiot ovat esittäneet vihreässä kirjassa. Näyttää ilmeiseltä, että energiankäytön tehostamistavoite voidaan toteuttaa kunnolla vain, jos eri energiaohjelmien ja toisaalta kyseisten ohjelmien ja energia-alaan vaikuttavan politiikan välillä noudatetaan yhteistoiminnan ja yhdenmukaisuuden periaatetta kaikilla tasoilla (teknologinen tutkimus ja kehitys, valistus ja koulutus, aluesuunnittelu, rakennerahastot, teollisuus, pk-yritykset, kuljetus). Ehdotus PACE ja PERU -ohjelmien mukaan ottamisesta on tämänsuuntainen. Komission ehdotukset energiankäytön tehostamisvaatimuksen sisällyttämisestä EU:n tavoiteohjelmiin ansaitsee täyden huomion. Ehdotuksia tulee kuitenkin vielä täydentää määrittelemällä oikeat menettelytavat, joiden avulla tarkistetaan ja taataan kyseisen vaatimuksen noudattaminen.

Kokemukset PERU-ohjelman toiminnasta ovat tähän mennessä olleet hyvin myönteiset. Alueiden komitea haluaa erityisesti muistuttaa, että PERU noudattaa sekä itse ohjelmassa asetettua tavoitetta (energiahallinto ja korvaavien energialähteiden käyttö) että "eurooppalaista ulottuvuutta". Niinpä SAVE-ohjelman "PERU-osa" on erityisen tärkeä varsinkin uusille jäsenvaltioille.

Tietyistä jäsenvaltioista saadut kokemukset osoittavat, että ainoastaan julkisyritykset ja muut kansallisen tason instituutiot ovat päässeet osallisiksi SAVEn mukaisesti käytettävissä olevista voimavaroista. Alueellisen PERU-ohjelman nyt tultua sisällytetyksi SAVE II -ohjelmaan on pidettävä huoli siitä, että paikallis- ja alueyhteisöjen omien energiaohjelmien toteuttamiseen suunnatut voimavarat eivät vähene.

2.7. Komitea toteaa neuvoston ennakoivan päätösehdotuksessaan alueiden komitean lausunnon huomioon ottamista ja pitää tätä seikkaa energiankäytön alue- ja paikallistason tehostamisongelmien tärkeyden tunnustamisena. Vaatimuksia ja odotuksia vastaavien päämäärien saavuttaminen tällä alalla ja ennen kaikkea ympäristöasioissa riippuu yhteisötason ja alue- tai paikallistason toimien yhdensuuntaisuudesta ja keskinäisestä yhteydestä. Yhteisötason toimien osalta on jo korostettu asiaa koskevan lainsäädännön toteuttamisen ja täydentämisen tärkeyttä sekä sitä, ettei toiminta saa olla hajanaista, vaan sen tulee keskittyä koordinoidusti SAVE II:ssa etusijalle asetettuihin kohteisiin. Alue- ja paikallisulottuvuuden merkitys puolestaan nousee selvästi esiin hankkeissa, joissa alue- ja paikallisyhteisöt voivat toimia tehokkaimmin läheisyysperiaatteen mukaisesti: yhteinen energiantuotanto, uudistuvat ja puhtaat energialajit, energiapalvelut, rakentamistavat, kaupunkikuljetukset, kuluttajaneuvonta, pk-yrityksiä tukeva toiminta. Toisaalta energiavarojen kokonaissuunnittelulle on parhaat edellytykset juuri alue- ja paikallistasolla. Energiankäytön tehokkuuden ja ympäristönsuojelun välinen suhde paljastuu ihmisille parhaiten paikallistason konkreettisessa toiminnassa. Alueiden komitean mielestä neuvoston päätösehdotuksessa tulisi sekä sisällön että keinojen osalta korostaa nykyistä enemmän alue- ja paikallisviranomaisten roolia, kansalaisten osallistumista ja uusien energiantoimittajien tarpeellisuutta. Komitean mielestä on niin ikään syytä tarkistaa, onko alue- ja kaupunkitason energiahallinnon erityistoimiin varattu 50 miljoonan ecun määräraha (joka painottuu sitä paitsi kahteen viimeiseen vuoteen 1999 ja 2000) riittävä kyseiseen tarkoitukseen.

2.8. Avaus KIE-maihin näyttää oikeutetulta, mutta on todettava, että tähän liittyvää rahoitusmekanismia ei ole osoitettu. Alueiden komitea katsoo kyseisen avauksen edellyttävän ohjelman varsinaisen rahoituksen ohella lisärahoitusta. Komitea ihmettelee myös, että kyseistä avausta ei ehdoteta Maltalle ja Kyprokselle, kahdelle Välimeren maalle, jotka ovat ehdokkaina unionin jäseniksi.

Komitea katsoo, että muutkin Välimeren maat tulee vastaisuudessa ottaa huomioon.

2.9. Alueiden komitea on tietoinen, että Euroopan komission on neuvoa-antavan komitean kokoonpanoa ja tehtäviä ehdottaessaan täytynyt ottaa huomioon "komitologian" edellyttämät toiminta- ja yhteistyöperiaatteet.

Siksi komitea toistaa osaltaan miltei sanatarkasti neuvoston 29. lokakuuta 1991 tekemän päätöksen 5 artiklan, joka laskee perustan SAVE-ohjelmalle (komiteassa, johon kuuluu jäsenvaltioiden edustajia, tulisi nykyisin olla jäsenvaltioiden edustajat). Komitean mielestä SAVE II -ohjelmasta laadittavan lausunnon suomaan tilaisuuteen olisi tartuttava pohdintojen aloittamiseksi siitä, mitkä uudet tekijät tulisi ottaa huomioon, kuten esimerkiksi alueiden komitean perustaminen. Näiden pohdintojen myönteisiä tuloksia odoteltaessa komitea katsoo, että 6 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa komiteaa tulisi täydentää, mikäli mahdollista, alueiden komitean ja TSK:n edustajilla yllämainituista syistä ja myös siksi, että PERU-ohjelma on sisällytetty SAVE II -ohjelmaan.

2.10. SAVE-ohjelman vaikutusalueen laajentaminen, PACE- ja PERU-ohjelmien sisällyttäminen siihen ja unionin laajentuminen käsittämään 15 jäsenvaltiota edellyttävät komitean mielestä ohjelman rahoituksen ja sen viisivuotisjakauman tarkistamista.

3. Yhteenveto

Alueiden komitea hyväksyy SAVE II -ohjelman käyttöönottoehdotuksen tarkoitusperät siten kuin komissio on ne tiedonannossaan selvittänyt sekä ilmoitetun oikeusperustan. Komitea arvioi ohjelmaa ja sen rakennetta yleisesti ottaen myönteisesti, kuitenkin seuraavin huomioin ja varauksin:

3.1. Toimintakentän laajenemisesta aiheutuvan hajanaisuuden välttämiseksi tulee ehdottomasti päättää ohjelman toteuttamista ohjaavista ensisijaisuusperiaatteista: ympäristönsuojelu, työllisyys, taloudellinen ja yhteiskunnallinen yhteenkuuluvuus, alueellisen ja paikallisen aloitteellisuuden edistäminen.

3.2. Energiankäytön tehostamisvelvollisuuden sisällyttäminen unionin ohjelmiin ja politiikkaan tulee taata asianmukaisin menettelytavoin.

3.3. SAVE II -ohjelma tulee avata paitsi KIE-maille, myös Maltalle ja Kyprokselle. Tätä tarkoitusta varten on ryhdyttävä toimiin lisävarojen hankkimiseksi tähän mennessä myönnettyjen lainojen lisäksi. On otettava huomioon myös mahdollisuus SAVE II -ohjelman ulottamisesta tulevaisuudessa muihin Välimeren maihin.

3.4. Neuvoa-antavien komiteoiden asettamisperusteiden tarkistamista odoteltaessa alueiden komitea ehdottaa, että neuvoston päätösehdotuksen 6 artiklassa tarkoitettuun komiteaan nimitettäisiin tilapäisesti talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean edustajia.

3.5. Rahoituksen mitoitus ja viisivuotisjakauma tulee tarkistaa sen tähden, että ohjelman toimintakenttä on laajentunut, PACE- ja PERU-ohjelmiin tähän asti kuuluneita hankkeita on otettu mukaan ja Euroopan unioni on laajentunut käsittämään 15 valtiota.

3.6. Alue- ja kaupunkitason energiaohjelman (entinen PERU) jatkamisen osalta alueiden komitea toivoo, että ehdokkuudet ilmoitetaan suoraan komissiolle, ilman seulontaa kansallisella tasolla. Kokemus on osoittanut, että "eurooppalainen ulottuvuus" menettää merkitystään, ellei alue- ja paikallistaso ole suorassa yhteydessä Euroopan unioniin. Niinpä komitea suosittaa, että ehdokkuuksien käsittelyssä noudatetaan vuonna 1995 voimassa ollutta menettelytapaa.

Bryssel, 18. tammikuuta 1996.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Jacques BLANC