KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja toimenpide-ehdotukseen eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä /* SWD/2013/0479 final */





KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja toimenpide-ehdotukseen eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 1. Ongelman määrittely Yleiset ongelmat: 1. Rikoksesta epäiltyjen ja syytettyjen perusoikeuksien suoja on puutteellinen, koska syyttömyysolettaman suoja EU:ssa on riittämätöntä. Sen suojaamiseksi käytännössä ei näytä riittävän se, että käytössä on yhteiset vähimmäisvaatimukset, jotka on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen, jäljempänä ’Euroopan ihmisoikeussopimus’, 6 artiklan 2 kohdassa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen (EIT) oikeuskäytäntö osoittaa, että periaatetta on loukattu säännöllisesti ja toistuvasti. Syyttömyysolettama on kattava periaate, joka täydentää muita, unionin lainsäädännössä jo vahvistettuja prosessuaalisia oikeuksia. Yleistavoitteena on varmistaa oikeus oikeudenmukaiseen rikosoikeudenkäyntiin. Jos syyttömyysolettamaa ei noudateta, oikeudenkäynti ei voi olla oikeudenmukainen. 2. Perusoikeuksien riittämätön suoja johtaa siihen, että jäsenvaltiot eivät pysty luottamaan riittävästi toistensa oikeusjärjestelmien laatuun. Tämä vaikeuttaa tuomioiden vastavuoroista tunnustamista ja oikeudellista yhteistyötä yleensä. Erityiset ongelmat: 1. Riittämätön suoja lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten ennen tuomion antamista esittämiä syyllisyyteen viittaavia julkisia lausumia vastaan. Viranomaiset saattavat lausumissaan tai virallisissa päätöksissä viitata epäiltyihin tai syytettyihin syyllisinä jo ennen tuomioistuimen lopullista päätöstä. 2. Riittämätön suoja periaatteelle, jonka mukaan todistustaakka on syyttäjällä ja että syyllisyyteen kohdistuva epäily on luettava syytetyn eduksi; käytännössä suoja on riittämätön erityisesti silloin kun todistustaakka siirtyy puolustukselle. 3. Riittämätön suoja oikeudelle olla todistamatta itseään vastaan, mukaan lukien oikeus olla tekemättä yhteistyötä ja oikeus vaieta. Eräiden jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmät mahdollistavat sen, että kun epäilty tai syytetty käyttää oikeuttaan olla todistamatta itseään vastaan, olla tekemättä yhteistyötä tai oikeutta vaieta, sitä voidaan käyttää todisteena häntä vastaan; tämän oikeuden loukkausta vastaan ei usein ole olemassa mitään tehokkaita ja varoittavia oikeussuojakeinoja. 4. Riittämätön suoja oikeudelle olla läsnä oikeudenkäynnissä[1] – tuomio ja mikä tahansa päätös, joka voi johtaa vapaudenmenetykseen, on annettava syytetyn läsnäollessa. Kaikissa jäsenvaltioissa ei ole käytössä asianmukaisia oikeussuojakeinoja siltä varalta, että tätä oikeutta loukataan. Kohderyhmä Kohderyhmään kuuluvat potentiaalisesti kaikki Euroopan unionissa rikosoikeudellisissa menettelyissä epäillyt ja syytetyt henkilöt. Euroopan unionissa käydään vuosittain noin 10 miljoonaa rikosoikeudenkäyntiä. EIT on todennut, että ajanjaksolla 1.1.2007 – 31.12.2012 kymmenen jäsenvaltiota oli rikkonut syyttömyysolettamaa koskevaa oikeutta 26:ssa eri tapauksessa. Miksi tarvitaan julkisen vallan toimia? Tiettyjen syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien riittämätön suoja heikentää oikeusviranomaisten keskinäistä luottamusta ja sen myötä Euroopan oikeusalueen toimivuutta. EIT:n periaatteet ja mekanismit eivät ole käytännössä johtaneet riittävän tasoisen suojan muodostumiseen, kuten EIT:n oikeuskäytännöstä käy ilmi. Ei ole todennäköistä, että tällä alalla tehtäisiin lähitulevaisuudessa muutoksia voimassaolevan lainsäädäntökehyksen pohjalta. Jos EU toteuttaa lainsäädäntötoimia, käytettävissä ovat kaikki perussopimuksiin perustuvat EU:n oikeussuojakeinot, joiden avulla voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat EU:n lainsäädännössä vahvistettua oikeutta tulla kohdelluksi syyttömänä. Eräiden jäsenvaltioiden lainsäädännössä on tarpeen toteuttaa tiettyjä muutoksia, toissijaisuus- ja oikeasuhteisuusperiaatteita kuitenkin täysimääräisesti noudattaen. 2. Toissijaisuusperiaatteen soveltaminen Oikeusviranomaisten keskinäisen luottamuksen lujittaminen: Eurooppa-neuvosto kehotti Tukholman ohjelmassa[2] komissiota käsittelemään syyttömyysolettamaa koskevia kysymyksiä juuri siksi, että sillä on suuri merkitys Euroopan rikosoikeudellisen alueen toimivuuden kannalta. Henkilöiden liikkuvuus: Henkilöiden, jotka joutuvat rikosoikeudellisen menettelyn kohteeksi kotimaansa ulkopuolella, olisi voitava luottaa siihen, että heillä on suojanaan yleiseurooppalainen oikeus tulla kohdelluksi syyttömänä. Tämä oikeus vahvistetaan EU:n perusoikeuskirjassa, mutta perusoikeuskirjaan voidaan vedota yksittäistapauksessa ainoastaan silloin kun asia liittyy EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoon jäsenvaltiossa. EIT:n rajoitukset: EIT ei pysty yksinään varmistamaan asianmukaista suojaa. EIT ei ole viime aikoina eikä kattavasti tarkastellut eräitä syyttömyysolettamaan liittyviä näkökohtia (kuten tämän oikeuden loukkaamisesta aiheutuvia täsmällisiä seurauksia ja siihen liittyviä oikeussuojakeinoja). Sitä paitsi muutoksenhakumenettely EIT:ssä on epätyydyttävä, koska se käydään vasta jälkikäteen, sen jälkeen kun kansalliset muutoksenhakukeinot on käyty loppuun. Lisäksi menettely on ruuhkautunut, koska käsittelyä odottaa suuri määrä tapauksia. 3. EU:n aloitteen tavoitteet Yleisinä tavoitteina on (1) taata perustavanlaatuisten prosessuaalisten oikeuksien korkeatasoinen suoja rikosoikeudellisissa menettelyissä; (2) lujittaa keskinäistä luottamusta ja siten parantaa oikeudellista yhteistyötä. Erityistavoitteina on varmistaa, että (1) epäiltyjen ja syytettyjen oletetaan olevan syyttömiä ja että jäsenvaltioiden oikeusviranomaiset kohtelevat heitä syyttöminä koko rikosoikeudellisen menettelyn ajan, kunnes heidän syyllisyytensä on todettu lain mukaisesti. (2) oikeudellisesta yhteistyöstä vastaavat viranomaiset, jotka osallistuvat rikosoikeudellisten seuraamusten, tutkintatoimien tai toisessa jäsenvaltiossa annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoon, voivat luottaa siihen, että toimenpiteiden taustalla oleva päätös on tehty tuomiojäsenvaltiossa kaikilta osin syyttömyysolettamaa noudattaen. Operatiivisina tavoitteina on varmistaa, että (1) oikeusviranomaiset eivät kohtele epäiltyjä ja syytettyjä syyllisinä ennen lopullisen tuomion antamista; (2) epäillyn tai syytetyn syyllisyyttä koskeva todistustaakka on syyttäjällä ja syyllisyyttä koskeva epäily on luettava asianomaisen hyväksi; (3) epäillyn tai syytetyn oikeus olla todistamatta itseään vastaan, mukaan lukien oikeus olla tekemättä yhteistyötä ja oikeus vaieta, on asianmukaisesti suojattu kaikissa menettelyvaiheissa; (4) tuomio annetaan syytetyn läsnä ollessa, lukuun ottamatta erityistapauksia (poissaolotuomiot). 4. Toimintavaihtoehdot Harkittavana on ollut neljä vaihtoehtoa: (1) Vaihtoehto 1 – vallitsevan tilanteen säilyttäminen – ei EU:n tason toimia. (2) Vaihtoehto 2 – toteutetaan muita kuin lainsäädäntötoimia: laaditaan ohjeita ja koulutusta hyvistä käytänteistä, jaetaan tietoa mahdollisista parhaista käytänteistä ja tehostetaan valvontaa. (3) Vaihtoehto 3 – kaksi lainsäädäntövaihtoehtoa: (a) Vaihtoehto 3a – Direktiivi, jonka vähimmäissäännöillä vahvistetaan EIT:n säännöstö kunkin erityisongelman osalta ja otetaan oikeudenloukkauksien varalta käyttöön asianmukaiset tehokkaat oikeussuojakeinot. (b) Vaihtoehto 3b – Direktiivi, kuten myös vaihtoehdossa 3a, mutta tässä vähimmäissäännöillä vahvistetaan korkeamman tasoinen suoja kuin EIT:n säännöstössä (lukuun ottamatta oikeusviranomaisia koskevaa kieltoa esittää syyllisyyttä koskevia julkisia lausumia, jonka osalta ei ole mahdollista poiketa EIT:n periaatteesta) rajoittamalla mahdollisuutta tai jopa sulkemalla pois mahdollisuus poiketa yleisistä periaatteista. 5. Vaikutusten arviointi 5.1. Vaikutus toimintatavoitteiden saavuttamiseen (1) Vaihtoehto 1 – suojan taso säilyisi ennallaan, keskinäinen luottamus ei paranisi. (2) Vaihtoehto 2 – jäsenvaltioita ei juuri voitaisi kannustaa tarttumaan ongelmiin ilman lainsäädännöllisiä velvoitteita. (3) Vaihtoehdot 3a ja 3b (a) Yhteiset vähimmäisvaatimukset parantaisivat keskinäistä luottamusta; oikeudellisen yhteistyön viiveet vähenisivät, mikä alentaisi kustannuksia, vähentäisi menettelyjen keskeytymistä, uusintaoikeudenkäyntejä ja muutoksenhakua; vaihtoehto 3b parantaisi keskinäistä luottamusta vieläkin enemmän. (b) Lainsäädäntötoimiin perustuvan vaihtoehdon täytäntöönpanoon voidaan velvoittaa, toisin kuin silloin kun pyritään vain säilyttämään nykytilanne tai toteutetaan muita kuin lainsäädäntötoimia. (c) Epäillyille ja syytetyille on hyötyä syyttömyysolettamaa koskevista vähimmäisvaatimuksista, ja heille olisi hyötyä myös tähän liittyvistä oikeussuojakeinoista; vaihtoehdossa 3b epäillyt ja syytetyt hyötyisivät tiukemmista vähimmäisvaatimuksista. (d) Tehokkaat oikeussuojamekanismit jäsenvaltioita vastaan oikeudenloukkausten varalta. (e) Vähemmän tuomiovirheitä, mikä parantaisi epäiltyjen ja syytettyjen, uhrien, oikeusviranomaisten, puolustusasianajajien ja suuren yleisön yleistä käsitystä oikeudenhoidosta ja vähentäisi kustannuksia, joita jäsenvaltioille aiheutuu tämän oikeuden riittämättömästä suojasta (kansalliset muutoksenhakumenettelyt). 5.2. Sosiaaliset vaikutukset ja perusoikeudet (1) Vaihtoehto 1 – ei parannusta. (2) Vaihtoehto 2 – Todennäköisesti parannukset vaihtelisivat jäsenvaltiosta toiseen, koska mahdollisuutta valvoa täytäntöönpanoa ei ole. (3) Vaihtoehdot 3a ja 3b (a) Epäiltyjen ja syytettyjen perusoikeuksien suoja paranisi, kun EU:n perusoikeuskirjan 48 artiklan sisältöä selkeytetään. (b) Syyttömyysolettaman kunnioittamisen kulttuuri kehittyisi asteittain syyttäjä- ja oikeusviranomaisten keskuudessa. (c) Oikeasuhteisuus- ja toissijaisuusperiaatteiden mahdollinen ohittaminen, jos vaihtoehdot 3a ja 3b toteutetaan kokonaisuudessaan. (d) Riskinä EIT:n jatkuvasti kehittyvän oikeuskäytännön kodifiointi sitovalla EU:n säädöksellä. Jos oikeuskäytäntö kehittyy korkeammantasoisen suojan suuntaan, nykyisen suojatason vahvistava sitova direktiivi ei olisi enää ajan tasalla. (e) Vaihtoehdossa 3b saattaisi ilmetä haittavaikutuksia oikeudenhoitoon, sillä laajakantoinen yksilön oikeuksien vahvistaminen saattaisi haitata tutkinta- ja syytetoimien tehokkuutta. 5.3. Vaikutus jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin (1) Vaihtoehto 1 – jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien väliset erot säilyisivät, koska järjestelmät kehittyisivät edelleen kansallisten suuntausten mukaisesti. (2) Vaihtoehto 2 – rajoitettu – lainsäädäntöuudistuksia ei voida ennakoida, koska ne riippuisivat kansallisten lainsäätäjien tahdosta. (3) Vaihtoehdot 3a ja 3b – Useiden jäsenvaltioiden olisi muutettava lainsäädäntöään eri ongelmien osalta. 5.4. Rahoitusta ja taloutta koskevat vaikutukset[3] (1) Vaihtoehto 1 – Ei välittömiä taloudellisia rasituksia, mutta ei myöskään EIT:n menettelyjen, kansallisten muutoksenhakumenettelyjen, uusintaoikeudenkäyntien tai syyttömyysolettaman loukkausten perusteella maksettavista korvauksista aiheutuvien kustannusten vähenemistä. (2) Vaihtoehto 2 – Työpajojen ja koulutuksen järjestämisestä ja parhaiden käytänteiden jakamisesta arvioidaan aiheutuvan alle 8 miljoonan euron kustannukset vuodessa kunkin syyttömyysolettamaan liittyvän näkökohdan osalta, pois lukien ohjeiden laatimisesta aiheutuvat kustannukset (47 520 euroa). Jos nämä toimet toteutettaisiin kaikkien neljän näkökohdan osalta, niiden väliset merkittävät synergiaedut supistaisivat kokonaiskustannuksia. (3) Vaihtoehto 3a – Jäljempänä esitettävän taloudellisen vaikutuksen pitäisi pitkällä aikavälillä asteittain supistua, kun tätä oikeutta noudatetaan paremmin, jolloin oikeussuojakeinojen käytön tarve vähenee. Kustannuksia voisi aiheutua puolustusasianajajille sekä poliisi- ja oikeusviranomaisille järjestettävästä koulutuksesta. Jäljempänä mainittu kustannusarvio kattaa kaikkien jäsenvaltioiden vuotuiset kustannukset. (a) Syyllisyyteen viittaavien julkisten lausumien kielto – uudesta oikeussuojakeinosta (uusintaoikeudenkäynti) aiheutuvat kustannukset kaikkien jäsenvaltioiden osalta (pois lukien AT, FI, LT, PL ja SE): 240 000 euroa. Ei merkittäviä kustannuksia muista erityisistä oikeussuojakeinoista (tuomarin vaihtaminen, oikeus vahingonkorvaukseen). (b) Todistustaakka on syyttäjällä / epäily on luettava syytetyn eduksi – uudesta oikeussuojakeinosta (uusintaoikeudenkäynti) aiheutuvat kustannukset kaikkien jäsenvaltioiden osalta (pois lukien AT, FR ja UK); 92 000 – 920 000 euroa. (c) Oikeus olla todistamatta itseään vastaan, mukaan lukien oikeus olla tekemättä yhteistyötä ja oikeus vaieta – Jos uusi oikeussuojakeino on uusintaoikeudenkäynti (jonka tätä nykyä sallivat vain AT, FI, FR ja HU): 98 000 – 980 000 euroa. Jos uudeksi oikeussuojakeinoksi valitaan se, että tämän oikeuden vastaisesti saatua näyttöä ei voida hyväksyä tuomioistuimessa, lisäkustannuksia aiheuttaisi syytetoimien lisääntyminen seuraavissa: BE, BG, CY, EE, ES, HR, IE, LT, LV, NL, PL ja SE (arviolta 7 500 – 75 000 euroa). (d) Oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä – uuden oikeussuojakeinon (uusintaoikeudenkäynti) lisäkustannukset BE, BG, HU ja LV: 523 000. (4) Vaihtoehto 3b (a) Syyllisyyteen viittaavien julkisten lausumien kielto – kuten vaihtoehdossa 3a. (b) Todistustaakka on syyttäjällä / epäily on luettava syytetyn eduksi: – syytetoimet lisääntyisivät niissä jäsenvaltioissa, joissa todistustaakka voidaan tätä nykyä kääntää (koska näitä tapauksia olisi vaihtoehdon 3b mukaan rajoitetusti): BE, HR, FR, HU, IE, PT, ES, SE ja UK). Todennäköinen arvio kustannuksista olisi 2,9 miljoonaa euroa. (c) Oikeus olla todistamatta itseään vastaan, mukaan lukien oikeus olla tekemättä yhteistyötä ja oikeus vaieta – syytetoimet lisääntyisivät niissä jäsenvaltioissa, joissa tämä oikeus ei ole absoluuttinen (järjestelmä poistettaisiin vaihtoehdossa 3b: BE, CY, UK, FI, FR, IE, LV, NL ja SE). Todennäköinen kustannusarvio olisi 27 miljoonaa euroa. (d) Oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä – kustannukset aiheutuisivat poliisiresurssien lisäämisestä sen varmistamiseksi, että epäilty tai syytetty tuodaan oikeudenkäyntiin (tilanteissa, joissa heidät voimassa olevan lainsäädännön mukaan tuomittaisiin poissaolevina) kaikissa jäsenvaltioissa, pois lukien CY, IE ja DE. Säästöt muodostuisivat kaikkien mahdollisten uusintaoikeudenkäyntien kustannuksista (jos kaikkien asianosaisten on oltava läsnä oikeudenkäynnissä, poissaolotuomioita varten ei tarvittaisi uusia oikeussuojakeinoja). Kokonaiskustannuksiksi arvioidaan 5,5 – 22 miljoonaa euroa. 6. Vaihtoehtojen vertailu / Parhaaksi arvioitu vaihtoehto Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on yhdistelmä vaihtoehtojen 2, 3a ja 3b osista. Se on täysin toissijaisuus- ja oikeasuhteisuusperiaatteiden mukainen, koska siinä ehdotetut EU:n toimet on eriytetty kunkin syyttömyysolettamaan liittyvän näkökohdan osalta eri tekijöiden perusteella: i) vaikutus vastavuoroista tunnustamista koskevien välineiden toimivuuteen: erityistä huomiota olisi kiinnitettävä rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien yleisten periaatteiden sijasta niihin näkökohtiin, jotka luovat kansalaisille konkreettisia käytännön oikeuksia, ii) vahvemmat EU:n toimet ovat tarpeen niiden näkökohtien osalta, joita ei ole suojattu riittävästi kansallisessa lainsäädännössä ja joiden osalta ongelmat eivät rajoitu näiden lakien käytännön soveltamiseen, ja iii) vahvemmat EU:n toimet ovat tarpeen niiden näkökohtien osalta, joiden suhteen EIT:n oikeuskäytäntöön perustuva normi ei ole yhteisen rikosoikeuden alueen kannalta riittävän tiukka. (1) Syyllisyyteen viittaavien julkisten lausumien kielto – vaihtoehto 3a, mutta ilman erityisiä oikeussuojakeinoja, koska lainsäädännön tila jäsenvaltioissa on tyydyttävä ja koska tämä näkökohta liittyy Euroopan oikeusalueen toimintaan vain vähäisessä määrin. (2) Todistustaakka on syyttäjällä, ja syyllisyyttä koskeva epäily on luettava syytetyn eduksi – vaihtoehto 3a, mutta ilman erityisiä oikeussuojakeinoja, koska nämä näkökohdat on jo riittävästi suojattu jäsenvaltioiden lainsäädännössä. (3) Oikeus olla todistamatta itseään vastaan, mukaan lukien oikeus olla tekemättä yhteistyötä ja oikeus vaieta – vaihtoehtojen 3a ja 3b yhdistelmä: – vahvistetaan EIT:n oikeuskäytännöstä johtuvat yleiset periaatteet ja otetaan oikeudenloukkausten varalta käyttöön erityinen oikeussuojakeino, todisteiden kelpaamattomuus (vaihtoehto 3a); – sallitaan EIT:n oikeuskäytännön mukaisesti poikkeaminen oikeudesta olla tekemättä yhteistyötä (vaihtoehto 3a); – kielletään syytetylle epäedullisten päätelmien tekeminen näiden oikeuksien käytön perusteella (vaihtoehto 3b). (4) Oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä – vaihtoehto 3a, mukaan lukien erityisen oikeussuojakeinon käyttöönotto (uusintaoikeudenkäynti). (5) Horisontaaliset toimet: Täytäntöönpanoa tuettaisiin toteuttamalla seurantaa, arviointia ja koulutusta koskevia horisontaalisia toimia (osia vaihtoehdosta 2). Tästä ei ole saatavilla luotettavia tietoja, joten esitettyihin lukuihin on suhtauduttava varauksella. Kaikille jäsenvaltioille aiheutuisi eriasteisia seurauksia. Todennäköisimmän skenaarion mukaan parhaaksi arvioidun vaihtoehdon kustannukset olisivat seuraavat: – ei kustannuksia (paitsi koulutuksesta, arvioinnista ja seurannasta) kahden ensimmäisen syyttömyysolettamaan liittyvän näkökohdan osalta; – kielto tehdä syytetylle epäedullisia päätelmiä vaikenemisen perusteella: 27 miljoonaa euroa vuodessa 9 jäsenvaltion osalta yhteensä; – kun kyseessä on todisteiden kelpaamattomuus siksi, että sen hankkimisessa on loukattu oikeutta olla tekemättä yhteistyötä, arvioidut kustannukset ovat vähintään 7 500 ja enintään 75 000 euroa vuodessa 12 jäsenvaltion osalta yhteensä; – kun kyseessä on oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä, arvioidut kustannukset ovat 523 000 euroa vuodessa 4 jäsenvaltion osalta yhteensä; – Lisäksi odotetaan, että jäsenvaltioiden seurantajärjestelmistä ja raportointivelvoitteesta aiheutuu 1,3 miljoonan euron kustannukset vuodessa. Kokonaiskustannukset jäsenvaltiota kohti ovat seuraavat (vähintään / enintään[4]): AT 305 164, BE 1 847 230 / 1 851 762, BG 126 521 / 126 985, HR 127 099 / 128 386, CY 266 173 / 267 655, CZ 158 698, EE 56 703 / 56 983, FI 640 664, FR 8 783 153, DE 6 630 288, EL 190 790, HU 231 851, IE 590 601 / 592 155, IT 480 388, LV 281 997, LT 93 657 / 94 047, LX 207 765 / 208 203, MT 82 850, NL 6 590 604 / 6 599 749, PL 373 953 / 382 782, PT 226 718, RO 144 338, SK 961 808, SI 133 248, ES 643 779 / 668 089, SE 1 589 620 / 1 591 443, UK 9 664 550 / 9 678 626. 7. Seuranta ja arviointi Parhaaksi arvioidusta vaihtoehdosta aiheutuu jäsenvaltioille vain rajattu määrä velvollisuuksia (jotka monissa jäsenvaltioissa ovat jossain määrin samat kuin jo voimassa olevat Euroopan ihmisoikeussopimukseen perustuvat ja perustuslailliset tai lakisääteiset velvoitteet). On katsottu, että 18 kuukautta olisi riittävä määräaika tarvittavien muutosten tekemiseksi kansallisiin lakeihin ja käytänteisiin. Direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on raportoitava lainsäädäntötoimien ja muiden toimenpiteiden tuloksellisesta täytäntöönpanosta. Jäsenvaltioita olisi kannustettava keräämään asiaa koskevia tietoja prosessin tukemiseksi, koska siitä ei tätä nykyä ole käytettävissä luotettavia tietoja. Komissio suunnittelee empiirisen, tietojenkeruuta painottavan tutkimuksen toteuttamista 3–5 vuotta ehdotuksen täytäntöönpanon jälkeen[5], jotta ehdotuksen vaikuttavuudesta saadaan perusteellisia määrällisiä ja laadullisia tietoja. Kerättyjen tietojen perusteella komissio voisi arvioida vaatimusten noudattamista jäsenvaltioissa tehokkaammin kuin tähänastisten menetelmien avulla. [1] Lukuun ottamatta tiettyjä tarkoin määriteltyjä poikkeuksia (poissaolotuomio). [2] EUVL C 115, 4.5.2010, s. 1. [3] Toimintavaihtoehdoista 3a ja 3b aiheutuisi 1,3 miljoonan euron lisäkustannukset vuodessa, koska jäsenvaltioiden olisi perustettava seurantajärjestelmä raportointi- ja tiedonkeruuvelvoitteiden täyttämiseksi. [4] Vähimmäis/enimmäiskustannusten määrittely ei koske kaikkia jäsenvaltioita, koska ne ovat jo toteuttaneet osan tarvittavista toimenpiteistä. [5] EUVL C 291, 4.12.2009, s. 1.