Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeen 8 mukaisesta neuvoston seitsemännestä ja kahdeksannesta vuosikertomuksesta (2006/2068(INI))



Virallinen lehti nro 244 E , 18/10/2007 s. 0210 - 0220



P6_TA(2007)0008 Aseiden vientiä koskeva neuvoston seitsemäs ja kahdeksas vuosikertomus Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeen 8 mukaisesta neuvoston seitsemännestä ja kahdeksannesta vuosikertomuksesta (2006/2068(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon 8. kesäkuuta 1998 neuvoston hyväksymät aseiden vientiä koskevat Euroopan unionin käytännesäännöt (jäljempänä käytännesäännöt) [1], - ottaa huomioon neuvoston aseiden viestiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeen 8 mukaisen seitsemännen ja kahdeksannen vuosikertomuksen [2], - ottaa huomioon aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen käyttäjän oppaan (jäljempänä käyttäjän opas) [3], jonka päivitetyn version tavanomaisten aseiden vientiä käsittelevä neuvoston työryhmä hyväksyi 2. kesäkuuta 2006, - ottaa huomioon Euroopan unionin yhteisen puolustustarvikeluettelon (puolustustarvikkeiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen kattamat tarvikkeet) [4], jolla päivitettiin ja korvattiin neuvoston 25. huhtikuuta 2005 alunperin hyväksymä puolustustarvikeluettelo, - ottaa huomioon neuvoston yhteisen toiminnan 2002/589/YUTP 12 päivältä heinäkuuta 2002 Euroopan unionin osallistumisesta käsiaseiden ja kevyiden aseiden epävakauttavan keskittymisen ja leviämisen torjumiseen ja yhteisen toiminnan 1999/34/YUTP kumoamisesta [5], - ottaa huomioon tavanomaisten aseiden laittoman kaupan estämiseksi ja torjumiseksi laaditun EU:n ohjelman, jonka yleisten asioiden neuvosto hyväksyi 26. kesäkuuta 1997, - ottaa huomioon aseiden välityksen valvonnasta 23. kesäkuuta 2003 vahvistetun neuvoston yhteisen kannan 2003/468/YUTP [6], - ottaa huomioon kaksikäyttötuotteiden ja -teknologian vientiä koskevan yhteisön valvontajärjestelmän perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1334/2000 muuttamisesta ja ajan tasalle saattamisesta 19 päivänä heinäkuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1504/2004 [7], - ottaa huomioon tavanomaisten aseiden ja kaksikäyttötuotteiden ja -teknologian vientivalvontaa koskevan Wassenaarin järjestelyn, joka hyväksyttiin 19. joulukuuta 1995, - ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston 12. joulukuuta 2003 hyväksymän Euroopan unionin turvallisuusstrategian "turvallisempi Eurooppa oikeudenmukaisemmassa maailmassa", - ottaa huomioon vankien kohtelua koskevat Yhdistyneiden kansakuntien vähimmäissäännöt [8], - ottaa huomioon 15. ja 16. joulukuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston hyväksymän EU:n strategian pienaseiden ja kevyiden aseiden sekä niissä käytettävien ampumatarvikkeiden laittoman keskittymisen ja kaupan torjumiseksi [9], - ottaa huomioon 3. lokakuuta 2005 kokoontuneen yleisten asioiden ja ulkoasioiden neuvoston hyväksymät johtopäätökset, joissa ilmaistaan EU:n tuki kansainvälisen asekauppasopimuksen hyväksymiseksi Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa, jotta vahvistettaisiin tavanomaisten aseiden maailmanlaajuisen kaupan yhteiset sitovat säännöt, - ottaa huomioon, että 31. toukokuuta 2001 YK:n yleiskokouksen päätöslauselmalla A/RES/55/255 hyväksytty ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja laittoman kaupan torjumista kaikissa muodoissaan koskeva pöytäkirja tuli voimaan 6. heinäkuuta 2005, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 8. joulukuuta 2005 tekemän päätöksen 60/519, joka koski kansainvälisen sopimuksen hyväksymistä, jonka avulla valtiot voivat tunnistaa ja jäljittää nopeasti ja luotettavasti laittomat pienaseet ja kevyet aseet, - ottaa huomioon pienaseiden ja kevyiden aseiden kaikenlaisen laittoman kaupan ehkäisemiseen, torjumiseen ja hävittämiseen tähtäävän toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskevaan tarkistuskonferenssin (pienaseita ja kevyitä aseita koskeva YK:n tarkistuskonferenssi), joka pidettiin New Yorkissa 26. kesäkuuta ja 7. heinäkuuta 2006 välisenä aikana, - ottaa huomioon komission 21. maaliskuuta 2006 antaman kuulemisasiakirjan jäsenvaltioiden puolustusvälineiden yhteisön sisäisten markkinoiden avaamisesta, - ottaa huomioon, että AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi 23. marraskuuta 2006 pienaseita ja kevyitä aseita ja kestävää kehitystä koskevan päätöslauselman [10], - ottaa huomioon 17. marraskuuta 2005 antamansa päätöslauselman aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeen 8 mukaisesta neuvoston kuudennesta vuosikertomuksesta [11], - ottaa huomioon 15. kesäkuuta 2006 antamansa päätöslauselman pien- ja kevytaseista [12], - ottaa huomioon Kiinaa koskevan aseiden vientikiellon poistamista vastustavat päätöslauselmansa ja erityisesti 18. joulukuuta 2003 antamansa päätöslauselman [13], - ottaa huomioon vuosittaiset ihmisoikeuksia maailmassa ja EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa käsittelevät päätöslauselmansa ja erityisesti 22. huhtikuuta 2004 antamansa päätöslauselman [14], - ottaa huomioon EU:sta tehdyn sopimuksen 17 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan, - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön (A6-0439/2006), A. ottaa huomioon, että aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen vuoden kestänyt tarkistaminen saatettiin päätökseen 30. kesäkuuta 2005, kun jäsenvaltioiden asiantuntijoista muodostettu tavanomaisten aseiden vientiä käsittelevä työryhmä (COARM) laati yhteisen kannan tekstin; ottaa, huomioon, että käytännesääntöjä ei ole vielä hyväksytty yhteiseksi kannaksi, mikä entisestään viivyttää välttämätöntä edistymistä aseiden viennin valvonnan tehostamisessa, B. katsoo, että Euroopan unionin olisi Euroopan turvallisuusstrategiassa esitettyjen uhkien valossa pyrittävä parhaansa mukaan toimimaan ja esiintymään vastuullisena eturivin globaalina toimijana ydinaseiden leviämisen ehkäisemisessä, maailmanlaajuisen aseidenriisunnan edistämisessä ja aseiden kauttakulkukaupan valvonnan kehittämisessä, C. katsoo, että aseiden vientiä koskevien käytännesääntöjen muuttaminen yhteiseksi kannaksi olisi uusi vaihe käytännesääntöjen kehittämisessä, jonka yhteydessä jäsenvaltioiden olisi mukautettava kansallinen lainsäädäntönsä käytännesäännöissä määriteltyjen normien mukaisiksi; katsoo kuitenkin, että jotkin jäsenvaltiot vaarantavat mainitun prosessin kytkemällä käytännesääntöjen muuntamisen yhteiseksi kannaksi vastuuttomalla tavalla kahdenvälisiin intresseihinsä, jotka koskevat Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon poistamista, D. ottaa huomioon, että aseiden vientiä koskeva valvonta on edelleen tehostumassa alueellisella ja kansainvälisellä tasolla, kuten voidaan nähdä erityisesti kansainvälisestä henkilömiinojen kiellosta (Ottawan yleissopimus vuodelta 1997) ja siihen liittyvästä henkilömiinojen kuolonuhrien ja miinoista loukkaantuneiden ihmisten määrän vähenemisestä, ja että tämä vaatii jatkossakin EU:n täyden tuen erityisesti New Yorkissa 26. kesäkuuta ja 7. heinäkuuta 2006 välisenä aikana pidetyn pienaseita ja kevyitä aseita käsitelleen YK:n tarkistuskonferenssin tulosten valossa, ja vaatii etenkin edistymistä kohti kansainvälisen asekauppasopimuksen tekemistä YK:n puitteissa, E. ottaa huomioon, että Luxemburgissa 3. lokakuuta 2005 kokoontunut yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto ilmoitti tukevansa kansainvälisen asekauppasopimuksen laatimista, F. on vakuuttunut siitä, että kansainvälinen asekauppasopimus on elintärkeä, koska tavanomaisilla aseilla tapetaan viikoittain tuhansia ihmisiä, koska vastuuttomilla aseiden viennillä edesautetaan epävakautta ja köyhyyttä kaikkialla maailmassa ja koska kansainvälinen asekauppasopimus tarjoaisi yhteiset ja yleiset normit aseiden välitykselle ja auttaisi estämään aseiden joutumista vääriin käsiin, G. on vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin aseiden viennin valvonnan yhtenäistäminen edistäisi osaltaan ratkaisevasti unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan syventämistä, H. ottaa huomioon, että terroristijärjestöt tai rikollisryhmät EU:ssa ja sen ulkopuolella kykenevät hankkimaan ja käyttämään monia tavanomaisia aseita ja kaksikäyttötuotteita ja -teknologioita, I. on vakuuttunut siitä, että EU:n aseiden viennin valvontapolitiikan on vahvistettava ja täydennettävä unionin ulkoisten toimien muita ulottuvuuksia, joihin sisältyvät kestävän kehityksen, kriisien ehkäisemisen, ihmisoikeuksien edistämisen, köyhyyden torjunnan ja kansainvälisen terrorismin torjunnan tavoitteet sekä toimenpiteet suuremman alueellisen vakauden saavuttamiseksi, J. katsoo, että komponenttien maailmanlaajuista hankintaa, lisensoitua tuotantoa ulkomailla sekä tytäryhtiöiden aseiden tuotantoa ja kauppaa ei säännellä riittävästi nykyisellä valvonnalla; katsoo, että kaikilla valtioilla on velvollisuus varmistaa, että niiden vienti on kansainvälisen oikeuden vientimääräysten mukaista, ja lisäksi on niiden oman turvallisuuden ja sosioekonomisten ja poliittisten etujen mukaista säännellä vientiään varmistaakseen, ettei se edesauta ihmisoikeuksien loukkauksia tai edistä konflikteja ja ettei resursseja suunnata pois kestävästä kehityksestä, K. on vakuuttunut siitä, että joulukuussa 2005 laadittu ampuma-aseiden sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja laittoman kaupan torjumista koskeva EU:n strategia, joka sisältyy puheenjohtajavaltion 19. tammikuuta 2004 antamaan lausuntoon S/PRST/2004/1, tukee YK:n turvallisuusneuvoston tavoitteita, joiden mukaisesti aseita vievien maita on kehotettava toimimaan mahdollisimman vastuullisesti pienaseiden ja kevyiden aseiden viennissä, L. muistuttaa jäsenvaltioita mainitusta vastuusta kaikkien mahdollisten toimien yhteydessä, jotka koskevat EU:n sisäisten puolustustarvikemarkkinoiden avaamista, ja erityisesti siltä varalta, että komissio ryhtyy seurantatoimenpiteisiin 21. maaliskuuta 2006 antamansa kuulemisasiakirjan osalta, jossa viitataan nimenomaisesti käytännesääntöihin, M. ottaa huomioon, että EU:n jäsenvaltiot ovat johdonmukaisesti olleet tärkeimpiä aseiden viejiä maailmanlaajuisella tasolla; ottaa huomioon, että kehitysmaissa yhä useammat yhtiöt ovat ottaneet huomattavan osuuden maailman asemarkkinoista omien hallitustensa tukemina; ottaa huomioon, että kehitysmaissa kansalliset aseiden vientitarkastukset vaihtelevat maittain eikä niihin aina sisälly sellaisia erityisiä perusteita tai ohjeita asekuljetusten sallimiseksi, jotka kuvastavat täysin valtioiden nykyisiä kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteita, N. panee merkille, että Tukholman kansainvälisen rauhantutkimusinstituutin (SIPRI) raportissa todetaan, että vuonna 2005 EU:n jäsenvaltiot myönsivät lupia aseiden vientiin muun muassa Etiopiaan, Eritreaan, Indonesiaan, Israeliin, Kiinaan, Kolumbiaan ja Nepaliin; on vakuuttunut siitä, että ilman yksityiskohtaisempaa ja avoimempaa tietoa viedyistä aseista, niiden määristä, kohteesta ja käyttötarkoituksesta, ei ole mahdollista tehdä sitä johtopäätöstä, että käytännesäännöillä on onnistuttu lopettamaan kokonaan sellaisten aseiden vienti, joita todennäköisesti käytetään aseellisten selkkausten lietsomiseen, ihmisoikeusrikkomuksiin ja köyhyyden levittämiseen, O. katsoo, että vastuuton aseiden välitys on demokraattisen, taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen esteenä monissa osissa maailmaa, se myötävaikuttaa osaltaan väkivaltaisiin konflikteihin ja korruptioon ja aiheuttaa tehottomuutta kehitysavun toimittamisessa; tunnustaa, että selkeä, tehokas ja yhdenmukainen EU:n yhteinen aseiden viennin valvontapolitiikka, joka ankkuroitaisiin lainsäädännöllisesti sitoviin aseiden vientiä koskeviin käytännesääntöihin, olisi EU:n lopullinen osuus YK:n vuosituhannen vaihteen huippukokouksen tavoitteisiin ja vuosituhannen kehitystavoitteisiin - toisin sanoen kestävään kehitykseen AKT-maissa ja muissa kehittyvissä kansakunnissa; 1. pitää neuvoston seitsemättä ja kahdeksatta vuosikertomusta myönteisenä ja toistaa pitävänsä vuosittaista tarkistamista tärkeänä, koska käytännesäännön toimintaohjeen 8 mukaisesti ne ovat käytännesääntöjen tarkistamisen ja vahvistamisen tärkein mekanismi; 2. pitää myönteisenä sitä, että viimeaikaiset puheenjohtajavaltiot (Iso-Britannia, Itävalta ja Suomi) ovat korostaneet läpinäkyvyyttä ja edistäneet jäsenvaltioiden välisen yhteistyön lisäämistä, mikä ilmenee epäämisilmoitusjärjestelmää koskevissa kahdenvälisissä kuulemisissa ja tietojen keräämisessä, tavassa jolla jäsenvaltiot esittävät tietoja vuosikertomuksissaan, ulkopuolisiin maihin kohdistuvissa toimissa ja Euroopan parlamentin kanssa harjoitettavan vuoropuhelun syventämisessä; 3. pitää mahdottomana hyväksyä sitä, että mihinkään toimiin ei ole ryhdytty käytännesääntöjen muuttamiseksi yhteiseksi kannaksi, vaikka COARMin työryhmä hyväksyi asiaa koskeva tekstin jo kesäkuussa 2005; 4. pitää myönteisenä sitä, että COARMin työryhmä hyväksyi 26. syyskuuta 2005 yksimielisesti toimintaohjeen 8 (kestävä kehittäminen) tulkinnan parhaat käytännöt, jotka on sisällytetty käyttäjän oppaaseen; on kuitenkin edelleen huolestunut siitä, että ei ole pyritty muuhun kuin nykyisten normien tarkistamiseen; vaatii, että toimintaohjetta 8 tarkistetaan mahdollisimman pian ja pyritään kehittämään parannettuja käytänteitä esimerkiksi tarkastelemalla aseellisen väkivallan ja kehityksen välisiä yhteyksiä; kannattaa tämän prosessin jatkamista siten, että parhaita käytäntöjä kehitetään myös muiden kriteerien osalta yhteistyössä Euroopan parlamentin ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa; 5. pitää myönteisenä käyttäjän oppaaseen äskettäin tehtyä selvennystä, jonka mukaan ulkomailla tapahtuva lisenssivalmistus on rinnastettava vientilisenssiin; on kuitenkin edelleen syvästi huolissaan aikaisemmista tapauksista EU:ssa, jotka liittyvät tuotantokapasiteetin siirtämisen ulkomaille, lisenssituotantosopimukset mukaan luettuina, ja vaatii, että ulkomaista lisenssituotantoa koskevia sääntöjä on vahvistettava yleisesti ja korostaa, että tämä koskee erityisesti tuotantokapasiteetin siirtämistä yleensä; 6. kehottaa jäsenvaltioita ryhtymään seuraaviin toimenpiteisiin tehostaakseen aseiden lisenssituotannon valvontaa ulkomailla: a) lupia lisensoidulle asetuotannolle ei pitäisi antaa, jos on olemassa riski, että ulkomailla tuotettuja aseita voitaisiin käyttää siten, että rikotaan valtioiden nykyisiä kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteita, b) lupia lisensoidulle asetuotannolle ei pitäisi antaa ilman oikeudellisesti sitovaa sopimusta kussakin tapauksessa tuotannon rajoista ja tuotteelle sallituista vientikohteista, c) lisenssisopimuksia olisi tarkistettava säännöllisin väliajoin, jotta väärinkäyttöön liittyvät riskit voidaan arvioida uudelleen ja lisenssisopimusta muuttaa vastaavasti; 7. vahvistaa tarpeen jatkaa epäämisilmoitusjärjestelmän kehittämistä; vaatii jälleen kerran epäämisilmoitusjärjestelmää koskevia kahdenvälisiä kuulemisia koskevien tietojen jakamisen tehostamista, ja että mainittuja kuulemisia koskevia tietoja olisi vaihdettava ja niistä olisi raportoitava EU:n tasolla; 8. kehottaa jäsenvaltioita kiinnittämään enemmän huomiota aseet vastaanottavan valtion taustaan, jotta voidaan estää aseiden joutuminen terroristiryhmien käyttöön tai muuhun sopimattomaan käyttöön; 9. toistaa kehotuksensa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on laadittava luettelo aseellisiin konflikteihin osallistuvista maista, joihin aseiden vienti olisi kiellettävä periaatteessa siten, että kielto perustuu mekanismiin, jonka mukaisesti maita, joihin oletettavasti ei myönnetä vientilupaa, valvotaan aseidenvientikieltojen valvontaa koskevien YK:n turvallisuusneuvoston mekanismien ja asianomaisten EU:n työryhmien puitteissa; kehottaa tässä yhteydessä jäsenvaltioita mukauttamaan Lähi-idän alueella suunnatun asevientinsä käytännesääntöjen mukaiseksi; 10. suosittelee, että suorittaessaan tehtäväänsä, joka koskee hallituksen tukemien yksityisten yritysten investointien edistämistä taloudellisesti epävakailla alueilla ja etenkin kehitysmaissa, kansalliset vientitakuulaitokset kieltäytyvät uusimasta sopimuksia lainoilla tai muuntyyppisillä takuilla, jos vastaanottajat eivät kykene maksamaan aseiden vientiä kolmansiin maihin; vaatii, että tällaisten mahdollisesti aikaisemmin myönnettyjen lainojen ei sallita lisäävän vastaanottavan maan lainataakkaa eikä niitä myöskään saa pitää virallisena kehitysapuna; 11. pitää myönteisenä läpinäkyvyyden lisäämistä kahdeksannessa vuosikertomuksessa, mikä on sen ansiota, että taulukkoon A on lisätty erityinen kauppasulkumaita koskeva jakso; kehottaa poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteaa harjoittamaan säännöllistä vuoropuhelua käytännesääntöjen ja käyttäjän oppaan soveltamisesta (erityisesti parhaiden käytäntöjen soveltamisesta) tarkkailulistalla olevien maiden osalta (tai Euroopan unionin yhteisen tilannekeskuksen yksityiskohtaisen analyysin perusteella); vaatii, että Euroopan parlamentilla on mahdollisuus osallistua mainittuun vuoropuheluun; Yhteinen kanta 12. Katsoo, että selkeä, tehokas ja yhdenmukainen yhteinen aseiden viennin valvontapolitiikka, joka perustuu oikeudellisesti sitoviin käytännesääntöihin, voi toimia ratkaisevassa roolissa terrorismin torjunnassa, konfliktien ehkäisemisessä sekä alueellisen vakauden ja ihmisoikeuksien edistämisessä; 13. kehottaa puheenjohtajavaltiota ja jäsenvaltioiden hallituksia selittämään, miksi käytännesääntöjä ei ole hyväksytty yhteiseksi kannaksi siitä huolimatta, että COARMin työryhmä hyväksyi tekstin kesäkuussa 2005; 14. pitää myönteisenä käyttäjän oppaan parhaiden käytäntöjen jatkuvaa kehittämistä, mutta pitää kuitenkin valitettavana sitä, että kykenemättömyys hyväksyä käytännesäännöt yhteiseksi kannaksi heikentää EU:n aseiden viennin valvonnan kehittämisen jatkamista erityisesti merkittävillä aineettomien siirtojen, aseiden kauttakulkukaupan valvonnan sekä EU:n vientivalvonnan yhtenäistämisen jatkamista koskevien toimien osalta; Vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa 15. pitää myönteisenä sitä, että vuosikertomuksiin on sisällytetty erityinen luku, joka koskee vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa; 16. pitää myönteisenä sitä, että puheenjohtajavaltiot Iso-Britannia, Itävalta ja Suomi ovat tehneet aloitteen esitellä Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnan turvallisuuden ja puolustuksen alivaliokunnalle sitä, millä tavalla puheenjohtajavaltio on kehittänyt käytännesääntöjä, ja pitää myönteisenä sitä, että mainitut puheenjohtajavaltiot ovat korostaneet läpinäkyvyyttä ja vuoropuhelua; 17. pitää myönteisenä sitä, että puheenjohtajavaltiot Itävalta ja Suomi antoivat Euroopan parlamentin esittelijälle mahdollisuuden osallistua keskusteluun ja tietojen vaihtoon COARMin työryhmän kokouksessa, jossa käsiteltiin Euroopan parlamentin mietinnön ja neuvoston vuosikertomuksen laatimista; 18. pitää myönteisenä ja läpinäkyvyyttä lisäävänä toimena kahdeksannessa vuosikertomuksessa mainittua päätöstä, jonka mukaan kunkin puheenjohtajavaltion olisi pyrittävä harjoittamaan vuoropuhelua turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan kanssa, ja että Euroopan parlamentin esittelijä kutsutaan COARMin työryhmän kokoukseen kerran kunkin puheenjohtajakauden aikana; 19. vaatii, että Euroopan parlamentin on päästävä osallistumaan nykyistä enemmän ulkopuolisiin maihin kohdistuvien toimien kehittämiseen ja erityisesti kansainvälistä asekauppasopimusta koskevien ensisijaisten suuntaviivojen edistämiseen, sekä kansainvälisten järjestöjen ja puolustusteollisuuden kaltaisten asianomaisten kolmansien osapuolten kanssa harjoitettavan yhteistyön kehittämiseen; 20. kehottaa neuvostoa vaatimaan, että kunkin jäsenvaltion on julkaistava sovitut vähimmäisvaatimukset täyttävä kertomus, ja että mainitut kertomukset on lähetettävä Euroopan parlamentille ja kansallisille parlamenteille; 21. vaatii, että Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien on kerran vuodessa käsiteltävä yhdessä sitä, millaiseksi ne arvioivat jäsenvaltioiden edistymisen aseiden viennin valvonnan läpinäkyvyyden ja vuonna 1998 hyväksyttyjen käytännesääntöjen osalta; Tilapäiset toimenpiteet aseidenvientikiellon poistamisen yhteydessä 22. kannattaa "toimenpidepaketin" ja erityisten mekanismien käyttöönottoa sellaisiin maihin suuntautuvan aseiden viennin sääntelemiseksi, joita koskeva aseidenvientikielto on poistettu; 23. muistuttaa yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 11. lokakuuta 2004 hyväksymistä Libyaa koskevista johtopäätöksistä, joissa todettiin: "Neuvosto palautti mieleen, että aseiden vienti Libyaan tapahtuu Euroopan unionin aseiden vientiä koskevien käytännesääntöjen mukaisesti, ja päätti, että sovelletaan erityistä vientikiellon jälkeistä aseiden vientijärjestelyä (toimenpidepaketti), jota valmistellaan parhaillaan neuvostossa"; kehottaa puheenjohtajavaltioita määrittämään mainitun toimenpidepaketin nykytilanteen; 24. on tietoinen "toimenpidepaketin" ja seurantaa koskevan erityismekanismin kehittämisen puutteellisuudesta; muistuttaa sen vuoksi aikaisemmasta kannastaan, jonka mukaan perusteellinen valvonta on välttämätöntä myös aseiden vientikiellon poistamisen jälkeen, ja että tässä yhteydessä on ehdottomasti luotava mekanismi, jonka avulla toimenpidepakettia tarvittaessa arvioidaan ja tarkistetaan sekä valvotaan säännöllisesti tilannetta valtioissa, joissa aseiden vientikielto on poistettu, pitäen mielessä syyt sen poistamiseen; kehottaa COARMin työryhmää tarkistamaan mekanismia säännöllisesti ja raportoimaan mainituista keskusteluista Euroopan parlamentille; 25. pitää tärkeänä sitä, että jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus neuvotella keskenään niitä maita koskevien vientilisenssien myöntämisestä, joita koskeva aseidenvientikielto on poistettu; vaatii, että mainittuja neuvottelujen asiasisältöä ja tuloksia koskevat tiedot on kerättävä ja julkaistava vuosikertomuksissa; 26. korostaa Euroopan parlamentille annettavien tietojen oikea-aikaisuuden parantamisen tarvetta erityisesti vientilisenssien epäämisen ja "toimenpidepaketin" toimivuuden osalta; Vaatimusten yhtäläisyys 27. kehottaa jäsenvaltioita soveltamaan yhtäläisiä kriteerejä kolmansien maiden arvioinnissa harkitessaan rajoituksia tai aseidenvientikieltoa ihmisoikeusrikkomusten tai lisääntyvän alueellisen epävakauden perusteella; 28. katsoo, että Kiinaa koskevaa aseidenvientikieltoa ei pitäisi poistaa, ennen kuin ihmisoikeuksia ja sosiaalisia ja poliittisia vapauksia koskeva tilanne maassa on selvästi ja pysyvästi parantunut; huomauttaa, että aseiden vienti heikentää rauhaa ja vakautta Itä-Aasiassa ja lisää alueellisen epävakauden vaaraa etenkin Pohjois-Korean ydinkokeesta aiheutuvan kriisin seurauksena; 29. on syvästi huolestunut kaikkien Darfurin konfliktin osapuolten räikeästä aseiden vientikiellon rikkomisesta, josta YK:n turvallisuusneuvoston asiantuntijat ovat raportoineet, samoin kuin tästä aiheutuneesta vihamielisyyksien leviämisestä alueella viime kuukausien aikana; Käyttäjän opas - ja kriteerien tulkinnan parhaat käytännöt 30. pitää käyttäjän oppaan meneillään olevaa kehittämistä käytännesääntöjen kriteerien yhtenäistämisen ja tulkinnan hyödyllisenä ja käytännöllisenä välineenä; 31. panee merkille käyttäjän oppaaseen, erityisesti kriteerien 2, 7 ja 8 suuntaviivoihin tehdyt muutokset; kannattaa ajantasaistamisen jatkamista käytännesääntöjen kehittämisen myötä esimerkiksi kriteerejä 3 ja 4 koskevien uusien suuntaviivojen osalta; vaatii, että ihmisoikeuksien kunnioittamista on pidettävä yleisenä kriteerinä; Kansalliset raportointimenettelyt 32. tunnustaa, että jäsenvaltiot ovat edistyneet jonkin verran vuosikertomuksiin liitettävien tietojen keräämisessä ja jakamisessa, mukaan luettuina merkittävät parannukset, jotka koskevat tietojen esittämistä kahdeksannessa vuosikertomuksessa; vaatii siitä huolimatta, että kansallista raportoinnin laatua on parannettava merkittävästi läpinäkyvyyden parantamiseksi ja jotta voidaan arvioida täsmällisesti tapaa, jolla jäsenvaltiot soveltavat käytännesääntöjä; 33. kehottaa jäsenvaltioita tehostamaan kansallisia aseiden viennin lisensointimenettelyjään, selventämään asiaan liittyviä kotimaisia toimielimiä koskevia menettelyjään ja vastuitaan sekä eliminoimaan järjestelmistään mahdolliset epäselvyydet, jotka koskevat "sotilaallisia" ja "ei-sotilaallisia" aseita koskevia vientilisenssimenettelyjä, joita aseiden viejät voivat käyttää viedessään pienaseita ja kevyitä aseita "ei-sotilaallisina aseina" konfliktialttiille alueille; 34. kehottaa neuvostoa vaatimaan, että jokaisen jäsenvaltion on julkaistava kansalliset raportit sovittujen vähimmäisvaatimusten mukaisesti; 35. vaatii, että on sovittava yhteisistä erityisvaatimuksista, joita kaikki maat ovat velvoitettuja noudattamaan ja jotka koskevat muun muassa tiettyyn vastaanottajamaahan liittyvien vienti- ja välityslisenssien määrää, vientilisenssin saaneiden tarvikkeiden tyyppien täydellistä kuvausta, kunkin vientilisenssin saaneen tarviketyypin määrää ja loppukäyttäjän tyypin määrittelyä; edellyttää, että kansallisissa raporteissa käsitellään vastedes aseiden viennin rahoittamista, kuten valtion lainoja ja luottotakuita; Yhteisön sisäinen vienti 36. vaatii, että tiukka ja läpinäkyvä kansallinen vientivalvonta on pidettävä voimassa siihen saakka, kunnes kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat yhtenäistäneet kansallisen viennin valvontapolitiikkansa siinä määrin, että ne voivat muuntaa käytännesäännöt oikeudelliseksi välineeksi, jolla pystytään sääntelemään yhteisön sisäisen ja kansainvälisen aseiden viennin lupamenettelyä, hallintaa (lopullinen kohde mukaan luettuna) ja todentamista; EU:n yhteiskertomuksen tarkoitus ja sisältö 37. tunnustaa, että neuvosto on suostunut tietyiltä osin noudattamaan parlamentin aikaisempia suosituksia, jotka koskevat yhteiskertomuksen parantamista, ja kehottaa neuvostoa sen vuoksi ryhtymään seuraaviin merkittäviin toimiin: - määräaikojen asettaminen tiedonvaihtoa varten ja tilastotietojen julkaiseminen sähköisessä muodossa neljännesvuosittain; - laajempi tiedottaminen EU:n laajuisista prosesseista, kuten vientilupien epäämisjärjestelmästä ja välityslupien epäämisjärjestelmästä; - yksityiskohtaisten tietojen antaminen siitä, miten kutakin ensisijaista suuntaviivaa on tarkoitus soveltaa, millaisia mekanismeja käytetään ja mikä on toiminnan aikataulu; - vuonna 2008 tehtävä arviointi edistymisestä kohti tietojen keräämisen ja jakamisen yhtenäistämistä sekä ensisijaisten suuntaviivojen soveltamista; Lisäksi [15]: - EU:n yhteiseen vuosikertomukseen sisältyvien aseiden vientilisenssejä koskevien taloudellisten tietojen käyttökelpoisuutta, vertailukelpoisuutta ja täsmällisyyttä olisi parannettava siten, että kansallisten luetteloiden rakenne ja sisältö yhdenmukaistetaan EU:n yhteisen puolustustarvikeluettelon kanssa sekä sillä, että avointen lisenssien raportointimenetelmä yhdenmukaistetaan; - todellista vientiä koskevien tietojen käyttökelpoisuutta, vertailukelpoisuutta ja täsmällisyyttä olisi parannettava siten, että alalle asetetaan oikeudellinen velvoite ilmoittaa aseviennistään kansallisella tasolla, sekä siten, että nämä tiedot toimivat kansallisten ilmoitusten perustana; - vuosikertomukseen olisi sisällytettävä tiedot niiden tuotteiden määrästä, joille vientilisenssi myönnetään, ja todellisesta viennistä, ja mainittuihin tietoihin olisi liitettävä asianomaisten tuotteiden kuvaus: - tiedot olisi toimitettava myös loppukäyttäjän tyypistä sekä niiden tuotteiden lopullisesta määränpäästä, jotka aiotaan jälleenviedä kolmanteen valtioon. Siinä tapauksessa, että mainittua yksityiskohtaisuuden tasoa pidetään liiallisena, jäsenvaltiot voisivat laatia kansallisen vuosikertomuksensa yhteisesti sovittujen vaatimusten mukaisesti; - erilliseen taulukkoon olisi merkittävä sellaista aseiden vientiä koskevat tiedot, joka suuntautuu asevoimille ja poliisivoimille, jotka osallistuvat rauhanturvaamis- ja rauhantukioperaatioihin, humanitaariseen apuun tai kriisinhallintaan, Euroopan turvallisuus ja puolustuspolitiikan uudistaminen mukaan luettuna, jotta edellä mainittu aseiden vienti voidaan erottaa kaupallisesta aseiden viennistä; - riippumattomien erityisasiantuntijoiden olisi tutkittava lopullisen yhteisessä luettelossa mainittuja määränpäitä, jotta parlamentin jäsenet voivat objektiivisesti vertailla virallisesti ilmoitettuja tietoja ja todellista aseiden vientiä; Jälleenvientiin tarkoitettujen tavaroiden sisällyttäminen 38. vaatii "sisällyttämistä" koskevien suuntaviivojen poistamista ja kehottaa kaikkia jäsenvaltioita vahvistamaan sitoumuksensa soveltaa käytännesääntöjä myös sisällytettäviksi tarkoitettujen osien viennin yhteydessä; Loppukäyttö 39. pitää viennin jälkeistä valvontaa käsittelevää ensisijaista suuntaviivaa myönteisenä ja kehottaa jäsenvaltioita sopimaan menettelyistä, joilla todennetaan vastaanottajamaihin suuntautuvat toimitukset ja siellä oleva loppukäyttö/loppukäyttäjät; suosittelee, että jäsenvaltiot kehittävät tiedonvaihtomekanismeja ja perustavat tietokannan, johon sisällytetään tietoa loppukäyttöä koskevista mahdollisista ongelmista vastaanottajamaissa, aiemmista väärinkäyttö- ja/tai sääntöjenkiertotapauksista sekä toimitusta ja viennin loppukäytön/ loppukäyttäjien todentamista koskevasta tiedonvaihdosta jäsenvaltioiden välillä; 40. vaatii Euroopan unionilta ja jäsenvaltioilta ennakoivampaa lähestymistapaa kaksikäyttötuotteiden viennin ja jälleenviennin valvontaan tarkoituksena välttää se riski, että arkaluontoiset tuotteet päätyvät epäsuotaville loppukäyttäjille kolmansissa maissa; 41. vaatii jäsenvaltioita tarkkailemaan jatkuvasti ihmisoikeustilannetta aseiden maahantuontia harjoittavissa maissa; Ulkopuolisiin maihin kohdistuvat toimet 42. pitää myönteisenä sitä, että lisätietojen julkaisemista koskevat parlamentin pyynnöt on otettu huomioon erityisesti sen osalta, mikä koskee kuudennessa ja seitsemännessä vuosikertomuksessa mainittua tietokantaa, joka sisältää tietoa ulkopuolisiin maihin kohdistuvista toimista; 43. suosittelee, että jäsenvaltiot toteuttavat aktiivisesti keskeisiä ulkopuolisiin maihin kohdistuvia toimiaan ja jatkavat koordinointia ja tietojen keräämistä tällaisista toimista; 44. pitää myönteisenä sitä, että neuvosto on ottanut huomioon sen, että parlamentti on pyytänyt neuvostoa raportoimaan Euroopan parlamentille yksityiskohtaisesti vientivalvonnan kannalta tärkeistä troikan kokouksista sekä Kiinan ja Länsi-Balkanin maiden kanssa pidetyistä aseiden viennin valvonnan työryhmätapaamisista ja seminaareista; suosittelee, että parlamentin jäseniä kutsutaan osallistumaan tarkkailijoina mainittuihin seminaareihin; 45. kehottaa neuvostoa parantamaan tietoisuutta käytännesääntöjen periaatteista sekä korostamaan, että on tarpeen laatia kansainvälinen sopimus, jossa määrätään yhteisistä periaatteista maailman asekaupassa, kaikissa troikan kokouksissa ja suhteissa kolmansiin maihin sekä alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa; Aseiden välitys 46. kehottaa niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä noudata aseiden välitystä koskevaa yhteistä kantaa, laatimaan aikataulun noudattamiseen siirtymistä varten; 47. toistaa jäsenvaltioille osoittamansa kehotuksen parantaa aseiden välitystä koskevan yhteisen kannan noudattamista erityisesti siten, että ne kehittävät kansallista lainsäädäntöä ja suunnitellun aseiden välitystä koskevan tietojen vaihdon täytäntöönpanoa; 48. vaatii valtion alueen ulkopuoliseen valvontaan sovellettavia yhteisiä vähimmäiskäytänteitä, joihin sisältyy aseidenvientikieltoa rikkovien asettaminen välitystoimintakieltoon riippumatta siitä, tapahtuuko rikkominen kotimaassa vai ulkomailla; jäsenvaltioiden tulisi myös seurata Belgian, Tšekin tasavallan, Viron, Suomen, Unkarin, Puolan ja Slovakian esimerkkiä ja vaatia niiden tapaan lupa ulkomailla tapahtuvaa puolustustarvikkeiden välittämistä varten; jäsenvaltioiden tulisi noudattaa vähintäänkin Saksan esimerkkiä, sillä siellä myös ulkomailla tapahtuva pienaseiden ja kevyiden aseiden välitys muuttuu luvanvaraiseksi; 49. suosittelee, että jäsenvaltiot kehittävät edelleen yhteistä kantaa laatimalla kansallisen tunnettujen aseidenvälittäjien rekisterin, johon tulisi sisällyttää tietoa kolmansien maiden puolustustarvikevälitykseen liittyvistä kuljetuksista ja rahoituspalveluista; kehottaa laajentamaan epäämistapausten välitystietokantaa siten, että siihen sisällytetään myös tietoja epäämistä koskevista neuvotteluista; 50. suosittelee kaikkiin tarvittaviin toimiin ryhtymistä, jotta vältetään aseiden välittäjien vastuuttomat pyrkimykset saada haltuunsa ja myydä kolmansille osapuolille aseita, jotka tähän mennessä on kerätty niissä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan rauhanturvaoperaatioissa ja muissa ulkoisissa rauhanturvaoperaatioissa, joihin EU ja sen jäsenvaltiot ovat osallistuneet (esimerkkinä Bosnia ja Hertsegovina); Yksityiset turva-alan yritykset 51. panee merkille, että Yhdysvallat on ulottanut puolustustarvikkeiden vientiä koskevan lainsäädännön kattamaan yksityiset turva-alan yritykset, ja kehottaa sen vuoksi EU:ta harkitsemaan samaa käytäntöä siten, että yksityiset turva-alan yritykset sisällytetään käytännesääntöjen soveltamisalan piiriin; ensimmäisenä toimenpiteenä EU voisi lisätä EU:n yhteiseen puolustustarvikeluetteloon seuraavat vientilisenssiä edellyttävät toimet ja palvelut: henkilöiden ja kohteiden aseellinen suojelu; kuljetusten aseellinen suojelu; sota-ase- ja sotilastarvikekoulutus; strateginen ja taktinen koulutus; turvallisuusalan modernisointi; sotilaalliset neuvonantajat ja turvallisuusneuvonantajat; sotilaalliset huoltojärjestelyt; vastavakoilupalvelut ja operatiivinen tuki; Kidutusvälineitä koskeva lainsäädäntö 52. pitää myönteisenä, että neuvosto on antanut 27. päivänä kesäkuuta 2005 asetuksen (EY) N:o 1236/2005 tiettyjen sellaisten tavaroiden kaupasta, joita voi käyttää kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoon, kidutukseen ja muuhun julmaan, epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun tai rankaisemiseen [16]; 53. vaatii mainitun asetuksen soveltamisalan laajentamista siten, että siihen sisällytetään mainittujen välineiden yhteisön sisäisen kaupan kieltäminen kaikkien mahdollisten rikkomusten ehkäisemiseksi; EU:n laajentuminen 54. pitää myönteisenä sitä, että seitsemännessä ja kahdeksannessa vuosikertomuksessa on noudatettu parlamentin suositusta, jonka mukaan liittyville valtioille ja uusille naapureille annetaan parasta mahdollista apua ja osallistumisen mahdollisuus tarkoituksena varmistaa aseiden viennin valvontapolitiikan yhtenäistäminen ja käytännesääntöjen periaatteiden ja vaatimusten täydellinen täytäntöönpano; 55. kehottaa neuvostoa julkaisemaan jokaisen potentiaalisen hakijamaan aseiden välityksen valvontajärjestelmiä ja käytäntöjä koskevan kertomuksen ennen asianomaisen valtion jäseneksi hyväksymistä ja määräämään, että jokainen EU:n asevälitysnormeja rikkova maa voi edetä kohti jäsenyyttä ainoastaan siirtymällä noudattamaan mainittuja normeja; toivoo, että aseidenvälitysjärjestelmää ja käytäntöä seurataan huolellisesti kaikissa maissa, jotka ovat mukana vakautus- ja assosiaatiosopimusprosessissa, vaikka ne vielä eivät olisikaan EU:n jäsenyyttä hakeneita maita; Kansainvälinen prosessi: kansainvälinen asekauppasopimus 56. korostaa, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden on toimittava dynaamisessa roolissa kansallisten, alueellisten ja kansainvälisten prosessien tukemisessa; 57. kehottaa neuvostoa ja komissiota määrittämään konkreettiset toimet, jotka koskevat YK:n toimintaohjelman viiden painopistealan toimenpiteitä - välittämistä, merkintää ja jäljittämistä, ammuksia, kehittämistä ja teknistä apua - ja kehittämään YK:n toimintaohjelman seurantamekanismin; 58. kehottaa neuvoston puheenjohtajavaltiota ja jäsenvaltioita sovittamaan kansainvälistä asekauppasopimusta koskevat diplomaattiset ponnistelunsa yhteen positiiviseen ja päättäväisen toiminnan kanssa sekä tukemaan 26. lokakuuta 2006 hyväksyttyä YK:n yleiskokouksen päätöslauselmaa, jonka tarkoituksen on saada aikaan aseiden siirron maailmanlaajuiset vähimmäisnormit; 59. kehottaa neuvostoa ja komissiota sisällyttämään Euroopan naapuruuspolitiikan ja kumppanuus- ja yhteistyösopimusten kehittämistä koskeviin jatkoneuvotteluihinsa ehdon, joka koskee EU:n kaikkien aseidenvientikieltojen noudattamista; 60. kehottaa jälleen kerran jäsenvaltioita sitoutumaan noudattamaan periaatetta, jonka mukaan käytännesäännöistä ei luovuta laajempien ulkopoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi; * * * 61. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, YK:n pääsihteerille ja YK:n yleiskokouksen puheenjohtajalle. [1] Asiakirja N:o 8675/2/98, Bryssel, 5. kesäkuuta 1998. [2] EUVL C 328, 23.12.2005, s. 1ja EUVL C 250, 16.10.2006, s. 1. [3] Asiakirja N:o 10713/06, Bryssel, 20. kesäkuuta 2006. [4] EUVL C 66, 17.3.2006, s. 1. [5] EUVL L 191, 19.7.2002, s. 1. [6] EUVL L 156, 25.6.2003, s. 79. [7] EUVL L 281, 31.8.2004, s. 1. [8] Vankien kohtelua koskevat vähimmäissäännöt (Standard minimum Rules for the Treatment of Prisoners), jotka ensimmäinen rikosten ehkäisemistä ja rikosten tekijöiden kohtelua pohtinut YK:n kokous antoi vuonna 1955 ja jotka talous- ja sosiaalineuvosto hyväksyi 31. heinäkuuta 1957 antamassaan päätöslauselmassa 663 C (XXIV) ja 13. toukokuuta 1977 antamassaan päätöslauselmassa 2076 (LXII). [9] Asiakirja N:o 5319/06, 13. tammikuuta 2006. [10] Asiakirja AKT-EU 3892/06/lopullinen. [11] EUVL C 280 E, 18.11.2006, s. 443. [12] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0274. [13] EUVL C 91 E, 15.4.2004, s. 679. [14] EUVL C 104 E, 30.4.2004, s. 1048. [15] Lisätietoja näistä lisäkohdista, ks.: The European Union Code of Conduct on Arms Exports: Improving the Annual Report. SIPRI Policy Paper No 8, SIPRI, November 2004. [16] EUVL L 200, 30.7.2005, s. 1. --------------------------------------------------