Alueiden komitean lausunto aiheista:

- "Komission tiedonanto jäsenvaltioille maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Leader+)",

- "Komission tiedonanto jäsenvaltioille suuntaviivojen vahvistamisesta yhteisön aloiteohjelmille, joiden osalta jäsenvaltioita kehotetaan jättämään Equal-aloitetta koskevat tukihakemukset", ja

- "Komission tiedonanto jäsenvaltioille Euroopan alueen yhtenäistä ja tasapainoista kehittämistä kannustavan, euroopanlaajuista yhteistyötä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Interreg)"

(2000/C 156/04)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon jäsenvaltioille Euroopan alueen yhdenmukaista ja tasapainoista kehitystä kannustavaa euroopanlaajuista yhteistyötä koskevan yhteisöaloitteen päälinjoista (Interreg), COM(1999) 479 lopull.,

ottaa huomioon komission tiedonannon jäsenvaltioille maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Leader+), KOM(1999) 475 lopull.,

ottaa huomioon komission tiedonannon jäsenvaltioille suuntaviivojen vahvistamisesta yhteisön aloiteohjelmille, joiden osalta jäsenvaltioita kehotetaan jättämään Equal-aloitetta koskevat tukihakemukset, KOM(1999) 476 lopull.,

ottaa huomioon komission 25. lokakuuta 1999 Euroopan yhteisöjen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 2. kesäkuuta 1999 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 1:n "Aluepolitiikka - Rakennerahastot - Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rajanylittävä ja alueidenvälinen yhteistyö" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 5:n "Sosiaalipolitiikka - Kansanterveys - Kuluttajansuoja - Tutkimus - Matkailu" osuuden lausuntoon (esittelijä Mae Sexton, Longfordin kreivikunnanvaltuutettu, IRL, ELDR),

ottaa huomioon valiokunta 2:n "Maatalous - Maaseudun kehittäminen - Kalatalous" osuuden lausuntoon (esittelijä José Correia, Taviran kaupunginvaltuuston puheenjohtaja, P, PPE),

ottaa huomioon valiokunta 1:n joulukuun 1. päivänä 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 219/99 rev., jonka esittelijä oli Vibeke Storm Rasmussen (Kööpenhaminan maakuntajohtaja, DK/PSE),

hyväksyi 16. ja 17. helmikuuta 2000 pitämässään 32. täysistunnossa (17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Alueiden komitea laatii lausunnon vuosien 2000-2006 yhteisöaloitteista perustaen lausuntonsa komission aiheesta antamaan tiedonantoon (komission työasiakirja n:o 97/020) sekä komission tiedonantoon jäsenvaltioille Euroopan alueen yhdenmukaista ja tasapainoista kehitystä kannustavaa euroopanlaajuista yhteistyötä koskevan yhteisöaloitteen päälinjoista (Interreg) (COM(1999) 479 final). Lausunto on alueiden komitean panos tulevan rakennerahastokauden aikana toteutettavista yhteisöaloitteista Interreg, Leader+ ja Equal käytävään keskusteluun. Urban-aloitetta ei käsitellä lausunnossa.

1.2. Alueiden komitea esittää komissiolle ja jäsenvaltioiden edustajille niissä hallintokomiteoissa, joiden alaisuuteen yksittäiset yhteisöaloitteet kuuluvat, että alueelliset ja paikalliset edut otetaan huomioon tämän lausunnon mukaisesti.

2. Yhteisöaloitteita koskevia yleishuomioita

2.1. Yhteisöaloitteet ovat hyvin tärkeitä ja kiinnostavia EU:n alue- ja paikallisviranomaisille. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat usein se taho, joka joko hallinnoi tai toteuttaa hankkeet. Alueiden komitea on siksi tyytyväinen siihen, että alue- ja paikallisviranomaisten osallistumiseen yhteisöaloitteisiin kiinnitetään uuden rakennerahastokauden aikana entistä enemmän huomiota.

2.2. Läheisyysperiaatteen osalta korostetaan, että suunnitelmien ja ohjelmien sekä laatiminen että toteuttaminen kuuluvat ensisijaisesti paikallis- ja alueviranomaisten toimivaltaan.

2.3. Alueiden komitea tukee periaatteessa ehdotusta tuen keskittämisestä yhteisöaloitteille, jolloin aloitteiden määrä supistuisi nykyisestä 13:sta neljään. Aloitteiden sisällössä otetaan laajasti huomioon sekä jatkuvuusperiaate että nykyiset kehityssuuntaukset.

>TAULUKON PAIKKA>

2.4. Järjestelmä yksinkertaistuu myönteisellä tavalla, kun kutakin yhteisöaloitetta rahoitetaan vain yhdestä rakennerahastosta. Interreg- ja Urban-aloitteita rahoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR), Leaderia Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) ja Equal-aloitetta Euroopan sosiaalirahastosta (ESR). Kunkin aloitteen puitteissa voidaan näin ollen toteuttaa myös muiden rahastojen piiriin kuuluvia toimenpiteitä. Siten esimerkiksi EAKR:n alaisuudessa Interreg-aloitteesta voidaan tukea myös toimia, jotka kuuluvat tavallisesti sosiaali- tai maatalousrahaston piiriin. Näin varmistetaan, että kuhunkin yhteisöaloitteeseen kuuluvat toimet kohdistetaan aiempaa tarkemmin ratkaisua vaativiin ongelmiin ja niiden viranomaisten tarpeisiin, jotka käyttävät varoja. Tämä keventää hallinnollista taakkaa, mutta samalla rakennerahastoista vastaavilta viranomaisilta vaaditaan erityispanosta.

2.5. Yhteisöaloitteet täydentävät tavoitteiden 1, 2 ja 3 mukaisiin alueihin suunnattuihin ohjelmiin kuuluvia muita rakennerahastoaloitteita. Siksi on tarpeellista koordinoida yhteisöaloiteohjelmat jäsenvaltioiden ohjelma-asiakirjojen ja toimenpideohjelmien kanssa.

2.6. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että uusien yhteisöaloitteiden tärkeimpiin periaatteisiin kuuluu alhaalta ylöspäin -lähestymistapa sekä alue- ja paikallistahojen vastuu ja osallistuminen (kumppanuusperiaate). On tärkeää pitää kiinni siitä, että alue- ja paikallisviranomaisilla on keskeinen rooli sekä ohjelmien laadinnassa, täytäntöönpanossa että arvioinnissa. Alue- ja paikallisviranomaiset toimivat lähimpänä kansalaisia ja tietävät siten, mikä on paras tapa tarttua haasteisiin. Tässä yhteydessä on korostettava, että jäsenvaltioiden on käynnistettävä ohjelmat tiiviissä yhteistyössä niitä toteuttavien alue- ja paikallisviranomaisia edustavien elinten ja järjestöjen kanssa.

2.7. Hallinto- ja arviointirakenteiden tulee olla mahdollisimman yksinkertaisia ja epäbyrokraattisia ja hyväksymismenetelmien nykyistä nopeampia. Sen vuoksi hallintorakenteita on tehostettava.

2.8. Yhteisöaloitteiden tavoitteena on tukea luonteeltaan erityisen yleiseurooppalaisia aloitteita. Tuen myöntämisen jostakin yhteisöaloitteesta ei siksi pidä riippua siitä, toteutetaanko hanke jollakin yhteisön tavoitealueista vai ei. Rakennepolitiikan tehtävä sitä vastoin on osaltaan edistää alueidenvälistä tulontasausta yhteisön tavoitealuemäärittelyn ja alueellisten ohjelmien avulla.

2.9. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että yhteistyökumppanit osallistuvat yhteisöaloitetoimintaan tasa-arvoisina ja samoin ehdoin.

2.10. Neuvosto päätti 1. heinäkuuta 1999, että yhteisöaloitteille varataan noin 10,4 miljardia euroa (vuoden 1999 laskelma), joista 4,875 miljardia euroa Interreg-aloitteelle, 700 miljoonaa Urban-aloitteelle, 2,02 miljardia Leader+ -aloitteelle ja 2,847 miljardia euroa Equal-aloitteelle.

2.11. Alueiden komitea panee merkille, että yhteisöaloitteille myönnettävän tuen määrää pienennetään tulevana kautena 2000-2006.

Interreg

3. Interreg-aloitetta koskevat huomautukset

3.1. Uudella Interreg-aloitteella pyritään edistämään rajanylittävää, valtioiden- ja alueidenvälistä yhteistyötä päämääränä taata Euroopan tasapainoinen kehitys.

3.2. Alueiden komitea on hyvillään alue- ja paikallisviranomaisten roolin vahvistamisesta Interreg III -aloitteen toteutuksessa.

3.3. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että aloite perustuu aiemmista Interreg-ohjelmista saatuihin kokemuksiin, ja että myös EAKR-asetuksen 10 artiklan mukaisista uutta luovista toimista saadut kokemukset sisällytetään Interreg-aloitteeseen.

3.4.

>TAULUKON PAIKKA>

3.5. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että A-, B- ja C-ohjelmat eivät ole päällekkäisiä, vaan täydentävät toisiaan ja mahdollistavat siten laajan valikoiman yhteistyömuotoja ja- suhteita. Siis sekä sellaisten viranomaisten, jotka ovat osallistuneet vain vähäisessä määrin alueidenväliseen yhteistyöhön, että jo kokemusta hankkineiden alueiden ja kaupunkien tulee voida osallistua Interreg-yhteistyöhön.

3.6. Alueiden komitea katsoo, että Interreg-varojen hallintoa on yksinkertaistettava huomattavasti hajauttamalla käytännön päätöksentekoprosessi hankkeeseen osallistuville kumppaneille ja luomalla oikea tasapaino yksinkertaistamisen ja joustavuuden välille, jotta varmistetaan tukien nopea ja tehokas maksaminen. Sen vuoksi on tarpeen selkeyttää vastuunjakoa vertikaalisten ja horisontaalisten kumppaneiden välillä, vähentää byrokratiaa sekä tehostaa valvontaa, arviointia ja tarkastuksia, jotta varmistetaan entistä tehokkaampi ja järkevämpi varainhoito.

3.7. Komissio pitää tärkeänä todellisten rajanylittävien ja valtioidenvälisten toimintojen ja hallintoyksiöiden luomista. Aidolle rajanylittävälle yhteistyölle on tunnusomaista yhteinen päätöksentekorakenne, joka kattaa sekä ohjelmien kehittämisen, hankkeiden valinnan ja rahoituksen että yhteisen hallintorakenteen.

3.8. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että komissio esittää yleisluonteisten määrärahojen myöntämistä suoraan kullekin Interreg III -ohjelmalle. Ohjelmat toimivat parhaiten, kun niissä sovelletaan alhaalta ylöspäin -periaatetta, eli kun alue- ja paikallistason kumppanit ovat itse aloitteentekijöinä, ja hankkeiden valinta tapahtuu alueellisten, paikallisten ja työmarkkinaosapuolten yhteistyönä. Päätökset toiminnoista, jotka tukevat ohjelmaa ja joille siksi tulee myöntää varoja, tehdään yhteisesti.

3.9. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että yhteisten ohjelmointi-, seuranta- ja hallinnointirakenteiden (teknisen avun) luomiseen ja kehittämiseen voidaan myöntää rahoitusta aina sataan prosenttiin asti.

3.10. Julkisen sektorin rakenne on erilainen eri puolilla Eurooppaa, ja julkishallinnon palvelujen ja julkisten varojen määritelmä vaihtelee. Nykyisistä Interreg-ohjelmista saatujen kokemusten pohjalta alueiden komitea suosittelee, että harkitaan - nykyiset kilpailusäännöt huomioon ottaen - tietynlaisen yksityisen osarahoituksen sallimista EU-tukien ohella siten, että varat rinnastetaan julkiseen osarahoitukseen. Rahoitusta voivat tarjota esimerkiksi AY-liike, kansalaisjärjestöt tai järjestöt, jotka tukevat yleisluonteisia päämääriä. Osarahoituksen arvioinnin lähtökohtana tulisi siten olla ennemminkin varojen käyttökohde kuin niiden alkuperä.

3.11. Alueiden komitea panee merkille, että komission luetteloa tukeen oikeutetuista Interreg II A:han kuuluvista rajaseuduista ja Interreg II B:hen kuuluvien makroalueiden maantieteellistä rajaamista on muutettu uusissa Interreg-suuntaviivoissa.

3.12. Alueiden komitea tukee komission ehdotusta rajanylittävän, valtioiden- ja alueidenvälisen yhteistyön seurantaryhmän perustamisesta edellyttäen, että Interreg-ohjelman rahoitus ei siitä kärsi. Alueidenvälisestä yhteistyöstä saatujen kokemusten koordinointi-, vaihto- ja levittämisjärjestelmälle on runsaasti käyttöä.

4. Toimintalinja A - Rajanylittävä yhteistyö (Interreg III A)

4.1. Monet Euroopan valtioidenväliset rajat on vahvistettu tämän vuosisadan aikana. Rauhanomainen rinnakkaiselo ja positiivinen yhteistyö astuvat rajamuutoksista aiheutuvien konfliktien ja epäluottamuksen tilalle hyvin hitaasti. Eritoten alueilla, joilla on Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa yhteisiä rajoja, huomataan, että raja on ennemminkin kahta valtiota erottava tekijä kuin paikka, jossa valtiot kohtaavat. Siksi on hyvin tärkeää, että tuki, jota myönnetään EU:n ulkorajat myös merialueilla ylittävälle yhteistyölle, asetetaan jatkuvasti etusijalle.

4.2. Rajanylittävällä yhteistyöllä on tärkeä tehtävä pyrittäessä parantamaan kansojen kykyä ymmärtää toistensa historiaa, kulttuuria ja politiikkaa sekä poistamaan rajanylittävää yhteistyötä haittaavia kieli- ja kulttuuri- sekä poliittisia ja hallinnollisia esteitä.

4.3. Alueiden komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että nykyiset Interreg II A -alueet ovat lähtökohtana suunniteltaessa tulevaa rajanylittävää yhteistyötä koskevia ohjelmia. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että suuntaviivoissa korostetaan myös EU:n ulkorajoja. Interreg III A on ohjelma, jolla on suuri merkitys alueellisten elintasoerojen tasaajana erityisesti pitkällä EU:n ja Venäjän välisellä rajalla. Interreg III A -ohjelma sopeuttaa Baltian maissa EU:n jäsenyyttä hakeneita maita omaksumaan unionin kehittämispolitiikkaa.

4.4. Saaristoalueilla ja mereen rajoittuvilla alueilla viestintä ja yhteydenpito tapahtuu meritse. On tärkeää parantaa ja laajentaa merenkulkuyhteyksiä, jotta sisämarkkinoiden rajanylittävät työmarkkinat, elinkeinoelämä, koulutussektori ja kulttuurielämä olisivat yhtenäisiä. Järjestelmästä onkin tehtävä joustava, jotta toimintalinja A:sta olisi hyötyä myös saarille ja erityisesti ulko- ja reuna-alueille, joita myös REGIS-yhteisöaloitteen päättyminen koskee.

4.5. Komitea panee siksi tyytyväisenä merkille, että eräät merirajat kuuluvat edelleen Interreg III A:han. Erityisesti saaristoalueille sekä eristyksissä oleville ja reuna-alueille on hyötyä siitä, että nykyiset hyvin toimivat, luonnostaan yhteistyötä tekevät merialueet voivat edelleen saada tukea.

4.6. Aidoista rajanylittävistä Interreg-hallintorakenteista on olemassa huomattavan paljon esimerkkejä, muun muassa ns. euroalueet (Euroregions). Vaikka euroalueet perustuvat hajautettuihin, valtioidenvälisiin poliittisiin ja hallinnollisiin rakenteisiin, alueiden komitea katsoo, että euroaluekäsitteen ei pidä olla ehtona Interreg III A -ohjelmien ja -varojen hallinnoinnille, vaikka sen tuleekin olla lisäarvoa tuova tekijä.

4.7. Komissio ehdottaa, että kunkin valtion raja-aluetta varten laaditaan vain yksi ohjelma, johon liittyy erityisiä alaohjelmia pienehköjä rajanylittäviä yhteistyöalueita varten. Alueiden komitea katsoo, että juuri Interreg III A -alueiden toiminnan perustana ovat alueiden omat poliittiset tavoitteet, joita ei ole mahdollista koota yhteen siten, että kullakin valtiollisella rajalla sovelletaan yhtä keskusohjelmaa. Hallinnollisen ja taloudellisen päätöksentekoprosessin etäännyttäminen raja-alueilla syntyneestä alueellisten, paikallisten ja työmarkkinaosapuolien välisestä horisontaalisesta kumppanuudesta on samalla ristiriidassa alhaalta ylöspäin -periaatteen kanssa. Alueiden komitea kehottaa siksi säilyttämään itsenäisenä kunkin niistä ohjelmista, jotka kattavat saman valtiollisen rajan ylittävän yhteistyön.

4.8. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille laajan valikoiman yhteistyöaloja, joilla komissio ehdottaa toteutettavaksi rajanylittäviä kehitysstrategioita. Rajanylittävät ohjelmat kuvastavat niitä erityishaasteita, joita jokaisella raja-alueella kohdataan. Siksi on tärkeää, että luettelo yhteistyöaloista muodostaa laajan kehyksen, johon voidaan sijoittaa mm. paikallisten ja alueellisten viestimien välinen yhteistyö.

4.9. Alueiden komitean mielestä Interreg III A -ohjelmat tulee tehdä nykyistä joustavammiksi, jotta ohjelmien välistä yhteistyötä voidaan vahvistaa usealla tasolla: ohjelmatasolla, poliittisella ja hallinnollisella tasolla sekä hanketasolla. On oltava mahdollista, että kahdessa tai sitä useammassa ohjelmassa pyritään yhteisiin päämääriin, koordinoidaan toimintaa ja tuetaan yhteisiä hankkeita. Joustavuuden ansiosta tulee lisäksi kohtuullisuuden rajoissa olla mahdollista, että Interreg III A -ohjelmiin sisältyy alueita useammasta kuin kahdesta valtiosta. Esimerkkejä tällaisesta yhteistyöstä löytyy mm. Belgian, Ranskan ja Luxemburgin väliseltä raja-alueelta.

4.10. Alueiden komitea tukee nykyistä sääntöä, jonka mukaan rajanylittävistä ohjelmista ohjattavista varoista enintään 20 prosenttia voidaan suunnata rajaseutujen lähialueilla toteutettaviin hankkeisiin ja toimintoihin. Tuen ehtona on se, että varoista hyötyy koko raja-alue esimerkiksi liikkuvuuden lisääntymisenä.

5. Toimintalinja B - Valtioidenvälinen yhteistyö (Interreg III B)

5.1. Toimintalinjaan B kuuluva yhteistyö eroaa esimerkiksi toimintalinja A:sta mm. siinä, että maantieteellinen alue ja kumppanien määrä on suurempi (makroalueet). Toimet käsittävät aluesuunnittelun ja -kehityksen alan yhteistyön. Toimintalinja B sisältää mahdollisuuden tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten naapurivaltioiden kanssa hankkeissa, joilla kehitetään ja tuetaan makroalueilla sovellettavia yhteisiä strategioita.

5.2. Tukeen oikeutettuja Interreg III B -toimia tulee laajentaa nykyiseen Interreg II C -ohjelmaan verrattuna. Analyysien ja tutkimusten lisäksi tulee voida tukea myös näkyviä tuloksia tuottavia hankkeita, mukaan luettuina pienehköt (perusrakenne)investoinnit ja kokeiluhankkeet. Näin lisätään toimintojen ja vaihdon mitattavuutta. Samalla on laajennettava käsitettä aluesuunnittelu siten, että tukea voidaan myöntää varsinaiseen alue- ja elinkeinokehitykseen kuten teknologiseen kehitykseen ja tutkimukseen, työllisyyden edistämiseen sekä koulutukseen.

5.3. Alueiden komitea katsoo, että mikäli Interreg-aloitteella halutaan antaa myönteinen panos EU:n tulevaan aluekehityspolitiikkaan, aloitteen operationaalisten ohjelmien tulee mahdollisuuksien mukaan olla sopusoinnussa Euroopan aluekehityssuunnitelman (ESDP) tavoitteiden kanssa. Interreg III B:n ja ESDP:n tulee tukea toisiaan siten, että ESDP-suositukset entistä tasapainoisemmista monikeskusalueista, kestävästä kehityksestä, entistä tasapuolisemmasta liikenneinfrastruktuurista ja luonnon ja kulttuuriperinnön kunnioittamisesta toteutuvat käytännön hankkeissa.

5.4. Alueiden komitea katsoo, että toimintalinjaan B kuuluvien makroalueiden tulee olla avoimia alueille, jotka voivat edistää kestävää, harmonista ja tasapainoista kehitystä. Alueilla, jotka ovat makroalueiden luonnollisia lähiseutuja ja kuuluvat näiden kanssa yhteen, tulee olla mahdollisuus osallistua Interreg III B -toimintaan.

5.5. Nykyinen Interreg II C -ohjelma on valtiojohtoinen ohjelma, johon myös alueviranomaiset voivat osallistua. Ohjelma ei kuitenkaan perustu niihin painopisteisiin, jotka alue- ja paikallisviranomaiset ovat määritelleet ohjelman kattamien maantieteellisten alueiden kehitystä ajatellen. Sen vuoksi tulee harkita tarkkaan, miltä osin nykyisessä Interreg II C -aloitteessa sovelletut ohjelmointi- ja hallintorakenteet tulee siirtää uusiin Interreg III B -ohjelmiin.

5.6. Alueiden komitea katsoo, että Interreg III B:hen perustuvien yhteistyöalueiden määrittelyn on saatava alueiden ja alueyhtymien täysi kannatus Interreg II C -aluejaon asianmukaisen arvioinnin jälkeen. Arvioinnissa on otettava huomioon toimenpideohjelmien toteuttamisen hitaus tietyillä Interreg II C -alueilla.

6. Toimintalinja C - Alueidenvälinen yhteistyö (Interreg III C)

6.1. Interreg III C on suunnattu koko Euroopan laajuiseen alueidenväliseen yhteistyöhön. Kaikilla alue- ja paikallisviranomaisilla ei nimittäin ole kokemusta ja voimavaroja tai niiden maantieteellinen sijainti ja koko eivät ole sopivat, jotta ne voisivat osallistua toimintalinjaan A tai B kuuluvaan rajanylittävään tai valtioidenväliseen yhteistyöhön. Alueiden komitea on näin ollen tyytyväinen uuteen aloitteiseen ja vahvistaa, että varoja tarvitaan verkostojen ja pienehköjen alueidenvälisten kokemustenvaihtohankkeiden tukemiseksi.

6.2. Alueiden komitea suhtautuu kriittisesti ajatukseen, että toimintalinjaan B kuuluvat hallintoyksiköt laatisivat ja hallinnoisivat toimintalinjaan C kuuluvia ohjelmia. Toimintalinjaan B kuuluvien ohjelmien määrittelyn lähtökohtana ovat maantieteelliset makroalueet, ja niissä käsitellään aluesuunnittelua ja -kehitystä. Toimintalinjaan C kuuluvia valtioidenvälisiä ohjelmia tulee tarkastella muista näkökulmista. Toimintalinjaan B kuuluvilla hallintoyksiköillä ei määritelmän mukaan ole tarpeellisia ja asianmukaisia edellytyksiä laatia ohjelmia, jotka ovat euroopanlaajuisia ja temaattisesti laajempia kuin toimintalinjaan B kuuluvat ohjelmat.

6.3. Toimintalinja C:n sisällön suunnittelussa tulisi pyrkiä siihen, että

- alueidenväliselle yhteistyölle varataan oma sisällöllinen asemansa Interreg III -aloitteessa

- alueidenvälinen yhteistyö täydentää muita toimintalinjoja horisontaalisena välineenä, joka palvelee Euroopan laajuista vuoropuhelua ja kokemustenvaihtoa paikallis- ja alueyhteisöjen osallistumisesta yhteisön politiikan täytäntöönpanoon

- alueidenvälisen yhteistyön toimeenpanija Euroopassa on riippumaton ja hajautettu ohjelmahallinto.

6.4. Interreg III C -ohjelmien tulee olla maantieteellisesti ja temaattisesti yhtenäisiä ja/tai niillä tulee olla muita yhteisiä piirteitä. Alueiden komitea katsoo, että toimintalinjan C tulee olla luonteeltaan innovatiivinen ja omaleimainen, ja sen avulla on tuettava yhteistyömuotoja, joita ei voida tukea toimintalinjasta A tai B.

6.5. Unionin laajentumista ajatellen voitaisiin myös laatia joukko yksinomaan alue- ja paikallisviranomaisille suunnattuja maantieteellisiä ohjelmia, jotka ohjelmoidaan yhdessä Phare-, Tacis- ja Meda-välineiden kanssa käyttäen lähtökohtana alueen kehitykselle asetettuja yhteisiä poliittisia painopisteitä. Tällaisten yhteisten puitteiden avulla tulee voida päättää tuesta hankkeille, joihin osallistuu kumppaneita sekä EU-maista että EU:n ulkopuolisista maista. Aloitteilla tulee olla merkitystä alue- ja paikallisviranomaisten alueille määrittämien todellisten tarpeiden ja painopisteiden kannalta.

6.6. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että erityisesti taantuvien alueiden, saaristoalueiden ja eristyneiden tai syrjäisten alueiden viranomaisille tarjoutuu mahdollisuus osallistua toimintalinjan C ohjelmiin.

7. Koordinointi unionin ulkopuolisille maille myönnettävän tuen kanssa

7.1. Tarvitaan yksinkertaisia ja yhtenäisiä menetelmiä, jotta yhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa vahvistuu ja maat integroituvat EU:n politiikkoihin. Siksi Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmat sekä EU:n välineet niiden Balkanin maiden tukemiseksi, jotka eivät osallistu Phare-ohjelmaan, pitää koordinoida entistä paremmin Interreg III -aloitteen kanssa.

7.2. Alueidenvälinen yhteistyö on erityisen perusteltua EU:n laajentumiseen liittyvissä kysymyksissä. Yhteistyö ja kokemusten vaihto ovat merkittävä tuki hakijamaille niiden valmistautuessa Euroopan unionin jäsenyyteen. Ne vaikuttavat näin ollen osaltaan merkittävästi myös Euroopan integraatioon ja koheesioon.

Tukien koordinointiin liittyy joukko ongelmia:

7.3. Uusien suuntaviivojen mukaan Phare CBC-ohjelmasta (cross-border co-operation, rajanylittävä yhteistyö) voidaan osarahoittaa ainoastaan toimintalinjaa A, kun taas toimintalinjaa B voidaan osarahoittaa liittymistä valmistelevasta rakennepoliittisesta välineestä ISPAsta tai Mainstream Phare -ohjelmasta. Toimintalinjan B hankkeet eivät kuitenkaan ole niin suuria, että ne voitaisiin sovittaa yhteen edellä mainittujen ohjelmien tai välineiden kanssa. ISPA on rajoitettu tukemaan liikenne- ja ympäristöalan suuria, yli viiden miljoonan euron hankkeita, ja Mainstream Pharesta tuetaan vain yli 2 miljoonan euron hankkeita.

7.4. Ohjelmien menetelmät ja budjetit eivät ole sopusoinnussa keskenään. Phare-, ISPA- ja Tacis-ohjelmilla on yksivuotinen budjetti, kun taas Interreg-budjetit ovat monivuotisia. Hankkeet joudutaan siten toteuttamaan eripituisina ajanjaksoina.

7.5. Ohjelmien tavoitteet ja toiminta-alat ovat erilaiset. Interreg III B:n suuntautuessa aluesuunnitteluun keskitytään esimerkiksi Phare-ohjelmassa valmistamaan hakijamaita EU:hun liittymiseen. Tacis taas on tarkoitettu helpottamaan entisen Neuvostoliiton maiden siirtymäkautta. Ohjelmien erilaisten suuntaviivojen vuoksi samaa hanketta varten on laadittava useita eri hakemuksia. Samalla erot eri ohjelmahakemusten hyväksynnän kestossa viivyttävät hankkeita tarpeettomasti.

7.6. Alueiden komitea ehdottaa, että Phare, Tacis- ja Meda-ohjelmien talousarvioihin varataan Interreg III -hankkeiden osarahoitusta varten varoja, jotka Interregiin kuuluvat valtioidenväliset ohjauskomiteat voivat kohdistaa tukemisen arvoisiin hankkeisiin.

7.7. Alueiden komitea panee merkille, että komissio pyrkii koordinoimaan Interreg-ohjelman suuntaviivoissa Interreg-ohjelman entistä paremmin tuen kanssa, jota myönnetään Keski- ja Itä-Euroopassa, Balkanilla ja Välimeren alueella sijaitseville EU:n naapurivaltioille.

8. Rahoitus

8.1. Komitea pitää Interreg-aloitteen asettamista etusijalle myönteisenä. Se tukee esitystä, että Interreg III -aloitteelle myönnetään puolet yhteisöaloitteille varatuista kokonaisvaroista eli 4,875 miljardia euroa vuosien 2000-2006 aikana.

8.2. Valtion- ja hallitusten päämiehet korostivat Agenda 2000:ta hyväksyessään, että EU:n laajentumisen kannalta rajanylittävää toimintaa on pidettävä erityisen tärkeänä.

8.3. Alueiden komitean mielestä on myös otettava huomioon, että Interreg II C -ohjelmalle on myönnetty varoja vasta nykyisen rakennerahastokauden aikana vuosina 1997-1999. Valtioidenvälisen toiminnan suhteellista painoarvoa tulee siksi lisätä Interreg II C -aloitteella saavutettujen hyvien tulosten perusteella.

8.4. Alueiden komitea suositteleekin Interreg III A ja B toimintalinjojen välille sellaista kohtuullista varojen jakoa, jonka avulla voidaan ylläpitää Interreg II A -ohjelmaan kuuluvien rajanylittävien toimintojen nykyinen taso ja jossa samalla otetaan suhteellisesti huomioon, että Interreg II C -ohjelmaan kuuluvaan valtioidenväliseen toimintaan on myönnetty varoja vain nykyisen rakennerahastokauden puolivälistä lähtien. Tämän seurauksena uuteen Interreg III C -ohjelmaan kuuluviin aloitteisiin osoitetaan edellisiin verrattuna vähemmän varoja.

8.5. Alueiden komitea suositteleekin Interreg III:n toimintalinjojen välille sellaista määrärahojen jakoa, jossa otetaan huomioon valtion- ja hallitusten päämiesten Agenda 2000:ta koskeva päätös ja jossa painotetaan erityisesti laajentumiseen liittyviä rajanylittäviä toimia.

8.6. Sen välttämiseksi, että tiettyjen rajanylittävien Interreg III B -alueiden yhdessä maassa sijaitsevat osat saavat varoja naapureitaan vähemmän ja toivotut synergiavaikutukset näin heikkenevät, alueiden komitea ehdottaa Euroopan komissiolle, että se pyytää jäsenvaltioita noudattamaan EAKR:sta saamiensa varojen jaossa periaatetta, joka takaa alueiden sisäisen solidaarisuuden ja todellisen jatkuvuuden Interreg II C -ohjelmaan nähden.

9. Interreg III -aloitetta koskevat suositukset

Alueiden komitea suosittaa, että

(1) paikallis- ja alueviranomaisten roolia ohjelmoinnissa, täytäntöönpanossa, valinnassa ja arvioinnissa vahvistetaan soveltaen täysin läheisyysperiaatetta

(2) hallintoa yksinkertaistetaan huomattavasti hajauttamalla päätöksentekoprosessi käytännössä hankkeeseen osallistuville kumppaneille ja luomalla oikea tasapaino yksinkertaistamisen ja joustavuuden välille, jotta varmistetaan tukien nopea ja tehokas maksaminen

(3) ohjelmat laaditaan kumppanuusperiaatetta noudattaen siten, että alueelliset, paikalliset ja työmarkkinaosapuolet tekevät ohjelmointia, rahoitusta ja hallintoa koskevat päätökset

(4) Interreg-ohjelmat A, B ja C täydentävät toisiaan siten, että yhteistyöhön voivat osallistua sekä sellaiset viranomaiset, jotka ovat osallistuneet vain vähäisessä määrin alueidenväliseen yhteistyöhön, että jo kokemusta hankkineet viranomaiset

(5) Interreg III -ohjelmat tehdään niin joustaviksi, että yhteistyö on mahdollista sekä ohjelmatasolla että poliittisella, hallinnollisella ja hanketasolla

(6) Interreg III -ohjelman varoja käytetään joustavasti ja ohjelmat ovat avoimia alueille, jotka voivat edistää harmonista ja tasapainoista kehitystä. Alueilla, jotka ovat Interreg-alueen luonnollista lähiseutua ja kuuluvat tämän kanssa selvästi yhteen, tulee olla mahdollisuus osallistua Interreg III ohjelmiin

(7) kaikille tuettaville hankkeille ja kumppaneille myönnetään tukea yhdenmukaisesti riippumatta siitä, onko kumppani joltakin tavoitealueelta vai ei

(8) yleisluonteisia päämääriä tukeva yksityinen rahoitus rinnastetaan julkiseen osarahoitukseen

(9) euroaluekäsite ei ole ehtona sille, että alue voi toimia Interreg III A -ohjelmien ohjelmointi- ja hallinnointiyksikkönä

(10) sellaisille valtiollisille raja-alueille, joilla on nykyisen kauden aikana toiminut useita ohjelmia, perustetaan useita Interreg III A -ohjelmia

(11) Interreg III A -ohjelman toiminta-alat muodostavat laajan kehyksen, joka mahdollistaa yhteistyön asiaankuuluvilla aloilla

(12) Interreg III B -toimia laajennetaan siten, että voidaan tukea mm. pienehköjä (perusrakenne)investointeja ja kokeiluhankkeita

(13) harkitaan tarkkaan, miltä osin nykyisessä Interreg II C -aloitteessa sovelletut ohjelmointi- ja hallintorakenteet tulee siirtää uusiin Interreg III B -ohjelmiin

(14) hylätään ajatus siitä, että toimintalinjaan B kuuluvat valtioidenväliset hallintoyksiköt laatisivat ja hallinnoisivat toimintalinjaan C kuuluvia ohjelmia

(15) Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmat koordinoidaan entistä paremmin Interreg III -aloitteen kanssa

(16) varat jaetaan Interreg III A ja B toimintalinjojen välille kohtuullisesti siten, että rajanylittävät toiminnot voidaan ylläpitää ja samalla lisätä valtioidenvälisen toiminnan suhteellista painoarvoa. Uuteen Interreg III C -ohjelmaan kuuluviin aloitteisiin on myös varattava kohtuullinen rahoitusosuus.

Equal

10. Equal-aloitetta koskevat huomautukset

10.1. Mahdollisimman korkea työllisyysaste ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ovat Euroopan unionin suurimpia haasteita. Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan unionin rooli sosiaalisen syrjäytymisen torjumisessa. Sopimuksessa viitataan nimenomaisesti syrjäytymisen ja syrjinnän torjumiseen. Artiklassa 137 määrätään, että

"Sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi [neuvosto voi - - toteuttaa] toimenpiteitä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistämiseksi aloittein, joilla pyritään parantamaan tiedon saantia, kehittämään tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa, edistämään innovatiivisia lähestymistapoja ja arvioimaan kokemuksia".

10.2. Työttömyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä tulee torjua paitsi moraalisista ja eettisistä myös taloudellisista syistä. Nykyaikaistamisen ja uusien teknologioiden kehittämisen vauhti on johtanut ammattitaitoa koskevien vaatimusten nopeaan uudelleenarviointiin kaikkialla unionissa. Niillä, joilla on tilaisuus saada ammatillista ja yleissivistävää koulutusta, on rajattomat mahdollisuudet hyötyä tietoyhteiskunnan kehittymisestä. Sen sijaan vähän ammattitaitoa vaativissa tehtävissä työskentelevien työntekijöiden tai vieläkin huonommassa tapauksessa työelämän ulkopuolelle jääneiden osalta jako ammattitaitoisiin ja ammattitaidottomiin korostuu entisestään. Pyrkimällä avaamaan työmarkkinat kaikille ja erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa oleville unioni pystyy vapauttamaan sellaisia henkilöresursseja, jotka muutoin saattaisivat jäädä piiloon tai käyttämättä. Ammattitaitoisen työvoiman pulasta kärsiville työnantajille syntyy helposti houkutus palkata työntekijöitä ulkomailta ennemmin kuin kouluttaa oman maan työvoimaa, joka työskentelee niukasti ammattitaitoa vaativissa tehtävissä tai on työttömänä.

10.3. Euroopan työllisyysstrategian ja jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmien muotoutuminen ovat antaneet sysäyksen Euroopan sosiaalirahaston (ESR) uudistukselle. Euroopan työllisyysstrategia ohjailee tulevaisuudessa ESR:n tavoitteita ja painopisteitä.

10.4. Ohjelmakaudella 1994-1999 ESR:n toiminta on keskittynyt merkittäviltä osin kahteen yhteisöaloitteeseen: Adaptiin (elinkeinoelämän rakennemuutokseen sopeutuminen) ja Employmentiin (työttömien uudelleenintegroiminen työelämään). Jälkimmäinen aloite jakautuu puolestaan neljään toimintalinjaan: Now, Horizon, Youthstart ja Integra.

10.5. Nämä kaksi yhteisöaloitetta ovat merkittäviä yhteisövälineitä muutosten aikaansaamiseksi työllisyyteen ja työmarkkinoihin liittyvillä aloilla. Sekä Adapt- että Employment-aloitteella on ollut tärkeä rooli valmisteltaessa tulevaa innovaatiotoimintaa ja uusia tapoja tehdä tunnetuksi ennaltaehkäiseviä ja aktivoivia toimenpiteitä. Ne ovat tarjonneet pohjan laajentaa työmarkkinatoimia välittämällä ja levittämällä hyviä käytänteitä ja kokemuksia muille organisaatioille sekä muihin ohjelmiin ja hankkeisiin kaikissa jäsenvaltioissa. Ne ovat niin ikään vauhdittaneet oppimisprosessia monikansallisen kumppanuuden avulla.

10.6. Äskettäin käynnistetty Equal-aloite pohjautuu Adaptista ja Employmentista saatuihin kokemuksiin ja kyseisten aloitteiden saavuttamaan menestykseen. Tarkoituksena on kehittää edelleen huomattavan potentiaalin omaavaa monikansallista yhteistyötä sekä yksittäisten hankkeiden että hankkeiden hallinnoijien ja poliittisten päättäjien välillä. Hyvien käytänteiden siirto on omiaan rikastamaan Euroopan työllisyysstrategiaa.

10.7. Komissio on aivan oikein todennut, että Adapt- ja Employment-aloitteista voidaan ottaa oppia. Etenkin hankkeiden alkuunpanijoiden ja aloitteiden hallinnoinnin parissa työskentelevien on hyödynnettävä karttunutta kokemusta. Nykyisten yhteisöaloitteiden loppuvuosinaan tuottama lisäarvo on säilytettävä ja siirrettävä uusiin aloitteisiin.

11. Hankemuoto ja täydentävyys

11.1. Hankemuoto

11.1.1. Komission ehdotus pyrkiä välttämään määrärahojen hajauttaminen liian moneen pieneen hankkeeseen merkitsee suunnanmuutosta. Päinvastoin kuin nykyisellä ohjelmakaudella komissio katsoo, että rahoitettavien hankkeiden määrää tulisi supistaa, jotta valittavat hankkeet olisivat entistä laaja-alaisempia. "Pienhankkeiden" mahdollinen kyky kehittää monikansallisuutta on erittäin tärkeä kysymys. Alueiden komitea katsoo, ettei hankkeita tule arvioida koon pohjalta. "Pienhankkeilla" on usein valtavasti potentiaalia innovatiivisten menetelmien ja parhaiden käytänteiden siirron vuoksi. Kankeita suurhankkeita pienimuotoisemmissa hankkeissa saattaa olla helpompi tuoda esiin parhaita menetelmiä ja käytänteitä.

11.1.2. Komissio pelännee hallintotaakan lankeavan organisaatioille, eikä komission osallistuminen pienimuotoisiin hankkeisiin saisi aikaan merkittävää kerrannaisvaikutusta. Alueiden komitean mielestä Equal-aloitteen tehokas ja yksinkertaistettu hallinto lisäisi kuitenkin sen tuloksellisuutta, mikä hyödyttäisi kaikkia asianosaisia.

11.2. Täydentävyys

11.2.1. Uudessa Equal-aloitteessa on käsiteltävä myös täydentävyyttä koskevaa kysymystä. Adapt- ja Employment-aloitteista saadut kokemukset osoittavat projektikumppaneilla olevan usein tavattomasti vaikeuksia osarahoituksen hankkimisessa. Tämä on ollut erityinen ongelma suurien monikansallisten hankkeiden parissa työskenteleville paikallis- ja alueviranomaisille. Kun Equal-aloitteessa rahoitus keskitetään suurimuotoisiin hankkeisiin, tietyt paikallis- ja alueviranomaiset saattavat jäädä Equal-hankkeiden ulkopuolelle sen vuoksi, etteivät ne pysty järjestämään vaadittavaa osarahoitusta. Sen vuoksi korostetaan, että "pienhankkeilla" saattaa olla merkittävä rooli Equal-aloitteessa, koska osarahoitus saattaa järjestyä hankkeille, joilla on pienehkö talousarvio.

12. Toimenpiteet

12.1. Equal-aloitteella on tarkoitus tukea toimenpiteitä, jotka liittyvät kolmeen pääasialliseen toimintalinjaan:

i) toimintalinja A: monikansalliset, integroidut hankkeet

ii) toimintalinja B: jäsenvaltiokohtainen verkostoituminen ja hankkeiden tunnetuksi tekeminen

iii) toimintalinja C: toimenpidesuunnitelmien kehittäminen.

12.2. Toimintalinja A: monikansalliset, integroidut hankkeet

12.2.1. Toimintalinjaan A liittyvien hankkeiden avulla on tarkoitus torjua syrjintää ja eriarvoisuutta työmarkkinoilla. Ehdotuspyyntöjen jälkeen hankkeet valitaan ja pannaan täytäntöön kolmen kriteerin pohjalta:

a) innovaatio, jota vertaillaan esikuva-analyysin avulla komission aiemmista aloitteista saatuihin kokemuksiin

b) toimintakyvyn ja omaehtoisten toimien tukeminen: työmarkkinoilla esiintyvän syrjinnän ja eriarvoisuuden torjumiseen välittömimmin osallistuvat tahot ovat suoraan mukana toiminnassa

c) integroitu lähestymistapa: valittujen hankkeiden tulisi sisältää useita eri toimintoja.

12.2.2. Komissio on suosittanut, että toimintalinjan A "monikansalliset, integroidut hankkeet" tulisi sisältää kolme hankevaihetta, joiden avulla hankkeet luotsataan valmisteluvaiheesta toimintavaiheeseen ja lopulta arviointi- ja levittämisvaiheeseen.

12.2.3. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio suosittaa Euroopan sosiaalirahastoa ainoaksi rakennerahastoksi, joka rahoittaa kyseisiä integroituja hankkeita, koska tämä yksinkertaistaa menettelyjä.

12.2.4. Alueiden komitea katsoo, että on erittäin tärkeää määritellä selkeästi aloitteen alusta asti termit "innovaatio", "toimintakyky" ja "integroitu lähestymistapa". Kun käsitteet on selvästi määritelty Equalin yhteydessä, vältytään paljolti Adapt- ja Employment-aloitteissa todetulta sekaannukselta.

12.3. Toimintalinja B: jäsenvaltiokohtainen verkostoituminen ja hankkeiden tunnetuksi tekeminen

12.3.1. Komissio pyrkii keskittymään toimintalinjassa B "jäsenvaltiokohtainen verkostoituminen ja hankkeiden tunnetuksi tekeminen" muutamaan teema-alueeseen, jotka saavat kussakin jäsenvaltiossa Equal-rahoitusta. Alueiden komitean mielestä paikallisten ja alueellisten intressien tulisi vaikuttaa päätöksentekoprosessiin jäsenvaltion ja komission päättäessä merkittävistä teemalohkoista. Komissio suosittaa lisäksi, että kukin jäsenvaltio ehdottaa kansallisella tasolla soveliaita mekanismeja hankkeiden verkostoimiseksi ja hyvien käytänteiden tunnetuksi tekemiseksi. Alueiden komitean käsityksen mukaan paikalliset ja alueelliset intressit tulisi sisällyttää aktiivisesti edellä mainittujen mekanismien käynnistämiseen.

12.4. Toimintalinja C: toimien kehittäminen

12.4.1. Alueiden komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että toimintalinjan C "toimien kehittäminen" puitteissa komission ja jäsenvaltioiden tulisi yhdessä muodostaa yhdysside hankkeista saatavien hyvien käytänteiden ja Equalille asetettuihin teemalohkoihin liittyvien toimien kehittämisen välille. Alueiden komitea kannattaa erityisesti pyrkimyksiä kehittää mekanismeja tulosten vertailemiseksi esikuva-analyysin avulla ja niiden tunnetuksi tekemiseksi.

13. Equal-aloitteen täytäntöönpano

13.1. Komissio suosittaa, että Equalin täytäntöönpanon yhteydessä kukin jäsenvaltio laatisi oman sovittujen teemojen mukaisen ohjelmansa, jonka rakenne olisi koordinoitu Euroopan työllisyysstrategiaan. Ohjelmien hyväksymisen jälkeen jäsenvaltiot vastaavat hanke-ehdotusten säännöllisestä pyyntömenettelystä ja muodostavat aloitteen täytäntöönpanoa valvovan jäsenvaltiokohtaisen seurantakomitean. Alueiden komitea katsoo, että alue- ja paikallisviranomaisilla on jäsenvaltiotasolla merkittävä osuus Equalin onnistumisessa. Alueiden komitean mielestä alueellisten ja paikallisten intressien tulisi olla edustettuina jäsenvaltioiden seurantakomiteoissa, joissa ne voivat tuoda esiin prosessin kannalta merkittävän paikallis- ja aluetason kokemuksensa.

14. Kohdentamistoimenpiteet

14.1. Alueiden komiteaa huolestuttaa se, että komissio on alunperin todennut Equalin poikkeavan nykyisistä yhteisöaloitteista siltä osin, ettei rahoitusta kohdenneta tietyille yhteiskuntasektoreille. Kaikki syrjäytymistä vastaan kamppailevat organisaatiot jätetään Equal-aloitteessa kilpailemaan keskenään rahoituksesta. Esimerkiksi sellaiset yhteiskunnan toimijat, jotka kamppailevat vammaisuudesta johtuvaa syrjintää vastaan, saattavat joutua kilpailemaan niiden kanssa, jotka pyrkivät edistämään naisten tasavertaisia mahdollisuuksia työpaikalla. On kyseenalaista, tulevatko parhaat ja ansioituneimmat hankkeet näin valituiksi. Alueiden komitea kehottaa komissiota harkitsemaan sellaisten Equal-aloitteeseen liittyvien toimenpiteiden käynnistämistä, jotka ovat erityisesti kohdennettu yhteiskunnasta syrjäytyneille ryhmille.

15. Equal-aloitetta koskevat suositukset

15.1. Alueiden komitea suosittaa pidettäväksi mielessä useita näkökohtia Equal-aloitteen suuntaviivoja laadittaessa.

(1) Equal on tarkoitettu vakiinnuttamaan nykyisten Adapt- ja Employment-aloitteissa saavutettuja tuloksia. Uusi konteksti - Euroopan työllisyysstrategia - edellyttää kuitenkin uusia ohjelmia ja toimenpiteitä. Equalista tulisi muokata väline, joka auttaa yhteisön, paikallis- ja aluetason sekä jäsenvaltioiden toimijoita torjumaan sosiaalista syrjäytymistä työ- ja muussa yhteiskuntaelämässä.

(2) Rahoitushakemusten aiheuttama hallintotaakka tulisi pitää mahdollisimman kevyenä. Potentiaaliset hakijat kaikkoavat usein, jos prosessi on liian virkavaltainen.

(3) Käsitteet tulisi määritellä mahdollisimman selvästi. Equalin yhteydessä on määriteltävä selkeästi termit "innovaatio", "monikansallisuus" ja "valtavirtaistaminen".

(4) On kehitettävä seurantatoimia, joiden avulla voidaan verrata hankkeiden tuloksia ja onnistumisastetta.

(5) Tärkeintä on, että onnistuneita Equal-hankkeita pystytään valtavirtaistamaan tehokkaasti valtakunnallisella, alue- ja paikallistasolla ainoastaan kehittämällä hankkeen tunnetuksi tekemistä koskeva strategia sen "elinaikana" eikä vasta hankkeen loppuvaiheessa.

Leader+

16. Leader+ -aloitetta koskevat huomiot

16.1. Leader-yhteisöaloitteen I ja II vaiheessa oli uutta ennen kaikkea lähestymistapa, joka voidaan kiteyttää seuraavasti:

- integroitu toiminta (lähes kaikki) tuen osatekijät

- kehittämistoiminnan vauhdittaminen ja tekninen tuki

- eritasoinen koulutus

- yksittäisten yritysten perustaminen/vakiinnuttaminen/nykyaikaistaminen

- paikallisten raaka-aineiden arvostuksen lisääminen pienimuotoisen jalostuksen avulla

- paikallisten tuotteiden ja palveluiden myynninedistäminen ja markkinointi

- maaseutumatkailun vakiinnuttaminen ja moninaistaminen

- ympäristö- ja kulttuuriomaisuuden vaaliminen ja hyödyntäminen

- integroiva tuki, jonka avulla eri osatekijöihin liittyvät hankkeet ja toimet organisoidaan yhtenäiseksi ja johdonmukaiseksi toimintasuunnitelmaksi sen sijaan että ne muodostaisivat pelkän hajanaisten hankkeiden luettelon

- alueellisesti suunnattu tuki, joka muotoillaan ja jota myönnetään ottamalla huomioon tietyn alueen resurssit, potentiaali ja odotukset

- alhaalta ylöspäin suuntautuva dynamiikka, joka saadaan aikaan aktivoimalla alueen viranomaiset ja väestö toimimaan paikallisen kehitysprosessin hyväksi

- hajautettu hallinnointi hoidettavaksi paikalliselle toimintaryhmälle, jolle annetaan runsaasti itsemääräämisvaltaa, jotta se pystyy panemaan prosessin täytäntöön riittävän joustavasti.

16.2. Leader+ -ohjelmaa kuvailevassa komission asiakirjassa toistetaan edellisten ohjelmien pääasialliset suuntaviivat. Siihen on kuitenkin lisätty uusi vaatimus, jonka mukaan paikallisten kehityssuunnitelmien strategia on kohdistettava yhteen luetelluista aiheista. Alueiden komitea pitää panostuksen kohdistamista asianmukaisille ongelma-alueille tärkeänä. Komission mainitsemat aiheet ja kohderyhmät soveltuvat hyvin osaksi integroitua kehitysstrategiaa. Alueiden komitea korostaa kuitenkin, että paikallisilla toimintaryhmillä on mahdollisuus valita useampi kuin yksi aihe tai kohderyhmä. Komitea kehottaakin jäsenvaltioita tarttumaan tilaisuuteen ja täydentämään mahdollisten aiheiden ja kohderyhmien luetteloa.

Ensiksi on tärkeää todeta, kuten jatkuvasti on korostettu, että kaikki Euroopan unionin 15 jäsenvaltion maaseutualueet täyttävät periaatteessa Leader+ -aloitteen tukiedellytykset ja ettei edellytyksiä tule rajoittaa suunnitelmien tekemistä koskevissa ohjeissa.

Siksi komitea ehdottaakin, että komission jäsenvaltioille kohdistamasta tiedonantoluonnoksesta poistetaan vastaavansisältöiset kohdat. Tämä koskee kohdan 9 toista virkettä ja kohdan 10 viimeistä virkettä.

16.3. Lisäksi todetaan, että kuhunkin paikalliseen toimintasuunnitelmaan liittyvän kehittämisstrategian odotetaan olevan erityisluonteinen ja omaperäinen perinteisten ohjelmien tukiin verrattuna.

Perinteisille ohjelmille on juuri luonteenomaista, että ne ovat muun muassa alakohtaisia tai kohderyhmäkeskeisiä.

16.4. Leader+ -ohjelman todellinen uutuus piilee sen mahdollistamassa ja edistämässä lähestymistavassa. On olennaista säilyttää ja lujittaa juuri tätä metodologista edistysaskelta.

16.5. Tässä yhteydessä on tärkeää korostaa, että maaseutualueiden integroidun kehittämisen toimintasuunnitelma ei saa koostua pelkästään uutta luovista toimista. Suunnitelmaan on sisällytettävä lukuisia aloitteita ja hankkeita, joilla pyritään ratkaisemaan paikalliset ongelmat, vastaamaan paikallisiin odotuksiin, vaikuttamaan paikallistasolla ja näin ollen antamaan panos paikalliskehityksen syventämiseen. Suunnitelma kokonaisuudessaan on uutta; tietyt toimet - vaikka ne eivät olisikaan innovatiivisia - saattavat olla tarpeen koko prosessin kannattavuuden, yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi.

16.6. Edelleen on syytä muistuttaa, että Leader-ohjelmassa edellytetään perustettavaksi paikallinen kehittämisyhdistys, joka vastaa paikallisen toimintasuunnitelman laatimisesta ja toteuttamisesta ja pyrkii samalla intensiivisesti aktivoimaan paikallisia asukkaita ja viranomaisia, saamaan heidät liikkeelle ja osallistumaan toimintaan. Leader+:aa ei olisi olemassa ilman paikallistason dynamiikkaa tai panostuksia aluetason kehittämiskulttuurin luomiseen.

On niin ikään erittäin tärkeää, että Leader+ -ohjelmassa kehittämistoimia vauhditetaan ja tuetaan teknisesti ja annetaan mahdollisuus rahoittaa monenlaisia toimia ja aloitteita - muun muassa aktivointiverkostojen luomista ja toimintaa (verkostoilla olisi omat solmukohtansa, välineistönsä ja henkilöresurssinsa), alueellisesti suuntautuneen tiedotus- ja virikemateriaalin toimittamista sekä erilaisten tapahtumien ja festivaalien järjestämistä.

Sekä pätevyyden hankkimiseen tähtäävän että muun teknisen tuen tulee - mahdollisesti supistettuna - koskea myös maaseutualueita, joilla jo toimivia Leader-kehittämisryhmiä uudistetaan.

16.7. Leader+ -ohjelmassa on korostettava erityisesti yhdentämiseen tähtääviä toimia ja nivottava yhteen samaan tavoitteeseen pyrkivät välineet siten, että ne vaikuttavat yhdessä ja täydentävät toisiaan.

16.8. Erityisen tärkeää on, että ohjelman avulla edistetään paikallistasolla syntyneitä pienimuotoisia aloitteita.

16.9. Leader+ -ohjelmalla tulee tukea paikalliskehityksestä vastaavien yhdistysten ja toimijoiden työtä. Etenkin ohjaustoimien, alueiden välisen yhteistyön ja maaseutualueiden verkostojen parantamiseksi Carrefour-keskukset on nivottava suoraan ohjelmaan.

16.10. Leader+ on nivellettävä muihin ohjelmiin, joiden tavoitteena on täydentää työpaikkojen luomista, ammatillista koulutusta, käsiteollisuutta ja muita sosiaalisia tukitoimia.

16.11. Alueiden komitea, jossa on erityisistä rakenneongelmista kärsivien maaseutualueiden lukuisia vaaleilla valittuja paikallisedustajia, on erityisen kiinnostunut Leader+ -ohjelmasta.

16.12. Vaaleilla valitut paikallisedustajat ovat ahdingossa olevien maaseutualueiden kehittämisprosessin ensisijaisia vauhdittajia. He toimivat paikallistasolla itsenäisesti ja ovat tahoja, jotka huolehtivat työpaikkojen luomiseen ja talouden yleiseen elvyttämiseen liittyvistä tärkeimmistä investointihankkeista. Näin ollen olisi vahingollista, jos Leader+ -ohjelma olisi riippuvainen Euroopan tai jäsenvaltio- tai aluetason byrokraattisista ja ohjailevista näkemyksistä sen sijaan, että suosittaisiin paikallista ohjelmansuunnittelua.

16.13. Alueiden komitea toivoo, että ohjelman toimivuuden mahdollistavat säännökset pannaan täytäntöön mahdollisimman pian.

Koska ohjelma herättää toiveita, hakemusmenettelyn arviointi ei saisi kestää viittä kuukautta, kuten asiakirjassa mainitaan. Virkavaltaisuuteen tottumattomien paikallisten kehitystoimijoiden on vaikea hyväksyä pitkiä odotusaikoja.

Lisäksi on varmistettava, ettei ohjelmien toteuttaminen myöhästy. Komission ehdotuksen mukaan paikallisten toimintaryhmien valinta voi kestää jopa kaksi vuotta valintaperusteiden hyväksymisestä. Valintaprosessin kesto on voitava rajata esim. puoleen vuoteen. Kuluvan ohjelmakauden kokemusten perusteella alueiden komitea katsoo, että ohjelmien toteuttamisen myöhästyminen heikentää sekä panoksen toteutusta että sen vaikutusta uusilla Leader-alueilla, joilla on ensin hankittava toiminnan edellyttämä osaaminen. Toistamiseen valittavilla alueilla jo hankittu osaaminen voi puolestaan jäädä hyödyntämättä.

16.14. Alueiden komitea ottaa huomioon Leader+ -ohjelman kolme toimintalohkoa ja katsoo, että ensimmäiselle toimintalohkolle - alueelliset ja yhdennetyt maaseudun kehittämistä koskevat pilottistrategiat - on myönnettävä eniten rahoitusta.

Rahoitushakemusten menestymisen pitää riippua siitä, onko luotu useita kumppaneita käsittävä, todellinen paikallisstrategia.

16.15. Alueiden komitea esittää toivomuksen, että infrastruktuurihankkeet sisällytettäisiin Leader+ -ohjelmaan. Jos ne eivät ole ohjelman mukaisesti tukikelpoisia, muiden ohjelmien arvioijien tulee asettaa ne etusijalle.

Maaseudun kehittämisstrategia kaipaa todella tiettyjä perusluonteisia infrastruktuureja, joiden puuttuessa kehittämisprosessi ei ole kestävää.

16.16. Alueiden komitea katsoo, että komission vaatimus olla rajoittamatta yhteistyötä vain kokemustenvaihtoon on sinänsä kannatettava. Kokemustenvaihtoa itsenäisenä yhteistyömuotona ei kuitenkaan tulisi sulkea tuen ulkopuolelle.

16.17. Suuntaviivoja koskevan luonnoksen 9 kohdassa oleva ehdotus tuen rajaamisesta etukäteen tietyille alueille olisi poistettava.

16.18. Suuntaviivoja koskevan luonnoksen 12 kohdan ensimmäisessä alakohdassa oleva ehdotus Leader+ -aloitteen tuensaajien rajaamisesta vain paikallisiin toimintaryhmiin tulisi poistaa.

Sama koskee julkishallinnon ja vaaleilla valittujen edustajien osuuden rajoittamista päätöksentekotasolla 50 %:iin paikallisten toimintaryhmien osuudesta (12 kohdan kolmas alakohta).

Bryssel 17. helmikuuta 2000.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert