Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston päätös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista käytännön perusteista ja säännöistä" (KOM(2003) 49 lopullinen – 2003/0019 (CNS))



Virallinen lehti nro C 220 , 16/09/2003 s. 0077 - 0082



Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston päätös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista käytännön perusteista ja säännöistä" (KOM(2003) 49 lopullinen - 2003/0019 (CNS)) (2003/C 220/16) Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 17. kesäkuuta 2003 työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 28. toukokuuta 2003. Esittelijä oli Luis Miguel Pariza Castaños. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. kesäkuuta 2003 pitämässään 400. täysistunnossa (kesäkuun. 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 82 ääntä puolesta ja 5 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. ETSK katsoo monista eri syistä välttämättömäksi arvioida käsillä olevassa lausunnossa neuvoston direktiiviä 2001/40/EY kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta. 1.2. Kun puheenjohtajavaltio Ranska hyväksyi aloitteen tehdä neuvostolle ehdotus kyseenä olevasta direktiivistä, ETSK:ta ei kuultu asiassa eikä sillä siten ollut mahdollisuutta antaa neuvoa-antavaa lausuntoa. 1.3. Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa annetun valtuutuksen mukaisesti ETSK on lausunnoissaan esittänyt hyviä perusteita Euroopan unionin yhteiselle maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikalle pyrkimyksenään edistää Tampereella kokoontuneen Eurooppa-neuvoston poliittisia päätelmiä. Komitea on näin toiminnallaan edistänyt asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamista. 1.4. Lausunnon antaminen aiheesta "Ehdotus: Neuvoston päätös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista käytännön perusteista ja säännöistä" ei ole mahdollista, mikäli ensin ei esitetä näkemystä kyseenä olevasta direktiivistä, johon maastapoistamispäätösten tunnustaminen jäsenvaltioiden välillä perustuu. 1.5. Teknisiä ja menettelyä koskevia perusteita taloudellisen epätasapainon tasaamiseksi ei voida tarkastella ilman direktiivistä 2001/40/EY tehtyä poliittista ja oikeudellista analyysiä yhteisön lainsäädännössä mainittujen takeiden ehdottomasta noudattamisesta niiden henkilöiden osalta, joita kyseinen direktiivi voi koskea. Takeiden noudattamisesta on säädetty Euroopan unionin perusoikeuskirjassa sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksessa. 1.6. Edellisen johdosta ETSK esittää käsillä olevassa lausunnossa direktiiviä 2001/40/EY koskevat näkökantansa ja siirtyy sen jälkeen tarkastelemaan neuvoston päätösehdotusta taloudellisen epätasapainon korvaamisesta kyseisen direktiivin 7 artiklan mukaisesti. 2. Neuvoston direktiivin 2001/40/EY pääsisältö 2.1. Neuvoston 28. toukokuuta 2001 antamassa direktiivissä 2001/40/EY, joka liittyy Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston käsittelemään aihepiiriin, hyväksyttiin kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroinen tunnustaminen. 2.2. Direktiivin tavoitteena on tehdä mahdolliseksi jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tekemän maastapoistamispäätöksen tunnustaminen silloin, kun kyseinen päätös kohdistuu toisen jäsenvaltion alueella oleskelevaan kolmannen maan kansalaiseen. 2.3. Direktiivissä mainitut maastapoistamiset koskevat seuraavia tapauksia: a) Kolmannen maan kansalaista koskee maastapoistamispäätös, joka perustuu yleiseen järjestykseen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvaan vakavaan ja todelliseen uhkaan ja joka on tehty seuraavissa tapauksissa: - Jäsenvaltio tuomitsee kolmannen maan kansalaisen rangaistavan teon johdosta vähintään vuoden pituiseen vapausrangaistukseen. - On olemassa perusteltuja epäilyjä siitä, että kolmannen maan kansalainen on tehnyt vakavia rangaistavia tekoja, tai todellista näyttöä siitä, että hän aikoo tehdä edellä mainitun kaltaisia tekoja jäsenvaltion alueella. b) Kolmannen maan kansalaiseen kohdistuu maastapoistamispäätös, joka perustuu ulkomaalaisten maahantuloa tai oleskelua koskevien kansallisten säädösten noudattamatta jättämiseen. 2.4. Siinä tapauksessa, että asianomaisella henkilöllä on täytäntöönpanevan tai toisen jäsenvaltion myöntämä oleskelulupa, täytäntöönpanevan jäsenvaltion on neuvoteltava maastapoistamispäätöksen antaneen ja oleskeluluvan myöntäneen jäsenvaltion kanssa. 2.5. Mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti annettu maastapoistamispäätös mahdollistaa oleskeluluvan kumoamisen edellyttäen, että se hyväksytään luvan myöntäneen valtion kansallisessa lainsäädännössä, mikä on sopusoinnussa Schengenin sopimuksen 25 artiklan 2 kohdan kanssa. 2.6. Päätöksen antanut jäsenvaltio ei voi kumota tai lykätä direktiivissä tarkoitettuja maastapoistamispäätöksiä. 2.7. Jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että kolmannen maan kansalainen voi hakea muutosta kaikkiin tarkasteltavana oleviin toimenpiteisiin maastapoistamisen eri vaiheissa. 2.8. Henkilötietojen suoja, tietoturva sekä näiden tietojen vapaa liikkuminen on taattava. Henkilökohtaisia tietoja sisältäviä tiedostoja voidaan käyttää ainoastaan Schengenin sopimuksessa mainittuihin tarkoituksiin. 2.9. Jäsenvaltioiden viranomaiset hyödyntävät kaikkia yhteistyömuotoja sekä tiedonvaihtotapoja. Kyseisen yhteistyön puitteissa maastapoistamispäätöksen antanut jäsenvaltio antaa täytäntöönpanevalle jäsenvaltiolle kaikki tarvittavat asiakirjat ja vahvistaa asianmukaisin ja mahdollisimman nopein menettelyin, että toimeenpanoa koskeva maastapoistamispäätös on pysyvä. 2.10. Täytäntöönpaneva jäsenvaltio tutkii edeltäkäsin asianomaisen henkilön tilanteen varmistuakseen siitä, etteivät asiaan liittyvät kansainväliset sopimukset tai tapaukseen sovellettavat kansalliset säädökset estä maastapoistamispäätöksen toimeenpanoa. 2.11. Jäsenvaltiot korvaavat keskenään kyseisen direktiivin soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvan taloudellisen epätasapainon siinä tapauksessa, että sitä ei voida toteuttaa kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisten kustannuksella. 2.12. Jäsenvaltiot hyväksyvät tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset direktiivin toimeenpanemiseksi viimeistään 2. joulukuuta 2002, kuten myös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevat käytännön perusteet ja toimeenpanosäännöt. 3. Neuvoston päätösehdotuksen pääsisältö 3.1. Ehdotus: Neuvoston päätös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista käytännön perusteista ja säännöistä. 3.2. Neuvoston 28. toukokuuta 2001 antaman kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista koskevan direktiivin 2001/40/EY soveltaminen saattaa johtaa taloudelliseen epätasapainoon siinä tapauksessa, että maastapoistamispäätöksiä ei voida panna täytäntöön asianomaisen kolmannen maan kansalaisen kustannuksella. Tämän vuoksi on sovittava jäsenvaltioiden kahdenväliseen korvaamiseen liittyvistä tarkoituksenmukaisista käytännön perusteista ja säännöistä. 3.3. Jäsenvaltiot eivät yksinään kykene riittävässä määrin jakamaan kolmansien maiden kansalaisten maastapoistamisessa tekemästään yhteistyöstä aiheutuvia kustannuksia, minkä johdosta yhteisön tason toiminta saattaa olla välttämätöntä. 3.4. Maastapoistamispäätöksen antava jäsenvaltio korvaa täytäntöönpanevalle jäsenvaltiolle neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon. Korvaus suoritetaan täytäntöönpanevan jäsenvaltion hakemuksesta todellisten kustannusten pohjalta. 3.5. Kunkin palautettavan henkilön osalta otetaan huomioon takaisin perittävät vähimmäiskustannukset, joihin sisältyy korkeintaan kaksi saattajaa. Kustannuksissa on huomioitu - matkakustannukset - hallinnolliset kustannukset - majoitus. 3.6. Jäsenvaltiot voivat tehdä kahdenvälisiä sopimuksia vähimmäiskustannukset ylittävien kustannusten tai muiden lisäkustannusten korvaamisesta. 3.7. Korvaushakemukset toimitetaan kirjallisesti ja niihin on liitettävä mukaan asianmukaiset tositteet perittävistä kustannuksista. Korvausta ei voida vaatia sellaisten maastapoistamispäätösten täytäntöönpanosta, jotka on annettu yli kolme vuotta ennen päätöksen toimeenpanoa. Hakemukset, jotka esitetään yli vuosi kyseisen täytäntöönpanotoimen jälkeen, voidaan hylätä. 3.8. Maastapoistamispäätöksen antaneen jäsenvaltion kansallinen yhteyspiste hyvittää maksut täytäntöönpanevan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta. Valtiot voivat tehdä kahdenvälisiä sopimuksia maksutavoista. Korvaushakemuksen hylkäyspäätös perusteluineen tulee antaa kirjallisesti kolmen kuukauden kuluessa täytäntöönpanevan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 3.9. Kansallisten yhteyspisteiden tulee esittää komissiolle vuosittainen raportti, jossa on annettava selostus neuvoston päätöksen soveltamisesta sekä suosituksia perusteiden ja toimeenpanosääntöjen kehittämiseksi. 4. Huomioita direktiivistä 2001/40/EY 4.1. Kyseisen direktiivin lähtökohta on virheellinen, sillä siinä säädetään kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta, vaikka maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskevaa yhteistä lainsäädäntöä ei ole vielä olemassa. ETSK on useissa lausunnoissaan kehottanut neuvostoa kiirehtimään maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskevan yhteisen lainsäädännön laatimisessa ja edistämään Tampereella kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiä, jotta maahanmuuttovirtoja voidaan hallita tehokkaammin. Neuvosto on kuitenkin tähän asti "viivyttänyt" kyseistä lainsäädäntöä ja sitä vastoin nopeuttanut pakkopalauttamista ja maastapoistamismääräysten vastavuoroista tunnustamista koskevaa lainsäädäntätyötä. Neuvosto viivästyttää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Tällä alueella kolmansien maiden kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet olisi asianmukaisesti turvattu. 4.2. Direktiivi edistää kuitenkin yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamista kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten tunnustamiseksi vastavuoroisesti. 4.3. Direktiivi osoittaa, että neuvosto toimii edelleen nurinkurisesti aivan kuten ETSK on todennut aikaisemmissa lausunnoissaan. Kyseisen säännön täytäntöönpano on ennenaikaista niin kauan kuin unionilla ei ole yhdenmukaistettuja sääntöjä eikä perusteita esimerkiksi pakolaisille (ja turvapaikanhakijoille) myönnettävästä toissijaisesta suojelusta vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen mukaisesti, kuten ETSK:n lausunnossa(1) aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta" todettiin. 4.4. Maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista koskevan käytännön tulisi siis olla osa maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskevan yhteisen lainsäädännön muodostamaa kokonaisuutta. Yhteisen lainsäädännön puuttuessa minkä tahansa täytäntöönpanevan jäsenvaltion on tehtävä yhteistyötä maastapoistamisrangaistuksen täytäntöönpanemiseksi siinä tapauksessa, että sen kansallisessa lainsäädännössä asiasta ei ole säädetty tai se on nimenomaisesti kielletty. Direktiivissä toistuvat ne virheet ja takuiden puutteet, jotka monin osin voidaan havaita Schengenin sopimuksessa. 4.5. Myönteistä on se, että direktiiviä ei sovelleta unionin kansalaisten perheenjäseniin, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. ETSK katsoo, että tämä koskee kaikkia perheenjäseniä heidän kansallisuudestaan riippumatta (kyseeseen voivat tulla Euroopan unioniin kuulumattomien maiden kansalaiset). 4.6. ETSK katsoo, että direktiivin täytäntöönpanossa ei noudateta asianmukaisesti eräitä perusoikeuskirjan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen takeita. Tämän johdosta komitea kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan kaikkia kyseisiä sekä jäsenvaltioiden valtiosääntöperinteisiin kuuluvia takeita. 4.7. ETSK katsoo, että maastapoistamispäätökset tai palauttaminen eivät voi olla ainoastaan hallinnollisia päätöksiä, vaan niitä on voitava käsitellä myös tuomioistuimissa. Kaikille henkilöille, joita maastapoistamista tai palauttamista koskevat menettelyt koskevat, tulee taata oikeus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi oikeusvaltion periaatteiden ja kunkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Maastapoistamista ei voida panna täytäntöön, jos päätöksen lykkäämiseksi on nostettu kanne ja/tai kun oikeus- tai hallintoviranomainen on antanut määräyksen päätöksen kumoamisesta. 4.8. Maastapoistamistoimenpiteen täytäntöönpanevan jäsenvaltion ei tule varmistaa ainoastaan toimenpiteiden muodollista oikeellisuutta, vaan sen tulee taata tosiasiallinen oikeussuoja, jotta kolmannen valtion kansalainen voi hakea muutosta mihin tahansa maastapoistamistoimenpiteeseen täytäntöönpanevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti(2). Mitä tahansa maastapoistamistoimenpidettä tai palauttamista koskevalla valituksella on aina oltava lykkäävä vaikutus, koska se on ainoa tapa taata asianomaisen henkilön perusoikeudet(3). 4.9. Asettamatta kyseenalaiseksi "pysyvän päätöksen" luonnetta asianomaisen henkilön tilannetta tutkivan täytäntöönpanevan jäsenvaltion on otettava huomioon esimerkiksi voimassaoloajan päättymistä ja raukeamista koskevat oikeudelliset näkökohdat; humanitaariset näkökohdat, kuten olosuhteet henkilön kotimaassa(4) (sisällissodat(5), vainot, katastrofit); henkilökohtaiset tekijät, kuten vakava sairaus(6) jne.(7), sidossuhteet, kuten perhesiteet täytäntöönpanevassa jäsenvaltiossa tai muissa EU:n jäsenvaltioissa sekä henkilökohtaisten siteiden katkeaminen kotimaahan pitkän poissaolon johdosta. Edellä mainittujen syiden vuoksi maastapoistamismääräys voi mitätöityä. 4.10. ETSK katsoo, että maastapoistamispäätöksiä täytäntöönpanevien jäsenvaltioiden tulee menettelyissään myös taata asianomaisille henkilöille oikeussuoja kyseisen valtion voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. 4.11. ETSK tukee(8) komission ehdotuksia vapaaehtoista paluuta koskevasta politiikasta. On otettava huomioon, että maastapoistaminen ja palauttaminen ovat erittäin ankaria päätöksiä, joita tulee soveltaa ainoastaan poikkeustilanteissa. Tämän johdosta viranomaisten on tarkasteltava kutakin tapausta erikseen ja harkittava muita vaihtoehtoja, joissa huomioidaan henkilön työsuhteet, perhetilanne sekä hänen kotoutumisensa vastaanottavaan yhteiskuntaan(9). 4.12. Maastapoistamispäätösten ei tulisi koskea niitä yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia, jotka - asuvat laillisesti jossakin EU:n jäsenvaltiossa ja - ovat kotoutuneet maahan työpaikan ja perhesiteiden kautta ja - ovat menettäneet yhteydet yhteisön ulkopuoliseen alkuperämaahansa pitkään kestäneen poissaolon vuoksi. Lainsäädäntöä tulee soveltaa näihin yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin täysimääräisesti kuten kaikkiin EU:n kansalaisiinkin. 4.13. On syytä korostaa, että maastapoistamispäätösten on perustuttava yleiseen järjestykseen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvaan vakavaan ja todelliseen uhkaan, ja niiden perustana on oltava tuomioistuimen päätös. Hallinnollisten toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa oikeuden päätökseen(10). Direktiivissä käytetty ilmaisu "vakavien epäilyjen olemassaolosta" saattaa merkitä Euroopan ihmisoikeussopimuksen (sopimuksen 1 artikla)(11) ja perusoikeuskirjan turvaamien tiettyjen oikeuksien rikkomista. Euroopan ihmisoikeussopimuksessa esitetään tiettyjä oikeuksia karkotetuiksi joutuville ulkomaalaisille. Lisäksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimella on runsaasti oikeuskäytäntöä, joka tulee ottaa huomioon Euroopan unionin lainsäädännössä. 5. Huomioita neuvoston päätösehdotuksesta 5.1. Neuvoston ehdottaman päätöksen tavoitteena on, että maastapoistamisen täytäntöönpanosta aiheutuvat todelliset kustannukset maksaa maastapoistamispäätöksen tekevä jäsenvaltio silloin, kun sitä ei voida suorittaa asianomaisen kolmannen maan kansalaisen kustannuksella, jotta direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuva taloudellinen epätasapaino voidaan välttää. 5.2. ETSK katsoo, että neuvoston päätösehdotuksessa mainittu menettely taloudellisen epätasapainon korvaamiseksi voitaneen luoda vasta, kun maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskeva yhteinen lainsäädäntö on olemassa. 5.3. Poikkeustilanteissa, joissa suuri määrä ihmisiä siirtyy jäsenmaihin humanitaaristen kriisien vuoksi, voidaan laatia yhteisön talousarvio asianmukaisen kohtelun varmistamiseksi niille henkilöille, joita palauttamismenettelyt koskevat. 5.4. Jäsenvaltioiden tulee korvata direktiivin soveltamisesta aiheutuvat kustannukset ainoastaan niiden sitovien maastapoistamispäätösten osalta, joissa oikeussuoja ja ihmisoikeuksien kunnioitus on turvattu. 5.5. ETSK ei pidä hyväksyttävänä sitä, että EU:n jäsenvaltiot maksavat henkilöiden maastapoistamisesta aiheutuneet kustannukset silloin, kun välttämättömien tutkimusten jälkeen todetaan ihmisoikeuksia rikotun. Komitea huomauttaa, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3, 5, 6, 8 ja 13 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 3, 4, 19, 24 ja 47 artiklaa tulee soveltaa maastapoistamismenettelyyn. 5.6. Jäsenvaltioiden on vaikea tehdä takaisinottosopimuksia joidenkin unionin ulkopuolisten maiden kanssa. On tarkoituksenmukaista, että EU pääsee takaisinottoa koskeviin sopimuksiin ulkopolitiikkansa puitteissa. Euroopan unioni voi allekirjoittaa palauttamista koskevia sopimuksia unionin ulkopuolisten maiden kanssa. Sopimuksiin tulee sisällyttää lauseke palautettavia henkilöitä koskevasta ihmisoikeuksien kunnioittamisesta sekä vakuutus siitä, että heitä ei tulla rankaisemaan maasta poistumisen johdosta. Näitä sopimuksia on täydennettävä muilla, unionin ulkopuolisten maiden etuja palvelevilla poliittisilla, taloudellisilla ja sosiaalisilla välineillä EU:n ulkopolitiikan puitteissa, kuten ETSK ehdotti lausunnossaan(12), joka käsitteli vihreää kirjaa jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta. 5.7. On erittäin tärkeää, että tulevaisuudessa EU kytkee maahanmuutto- ja kehitysyhteistyöpolitiikat asianmukaisella tavalla toisiinsa. Hyvin toteutetut palauttamismenettelyt voivat edistää sekä unionin ulkopuolisten maiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä että asianomaisten henkilöiden kotoutumista. 5.8. ETSK pitää välttämättömänä luoda ohjelmia vapaaehtoisen paluun edistämiseksi kansainvälisten organisaatioiden ja kansalaisjärjestöjen välityksellä. EU voi tarjota rahoitusta näitä ohjelmia varten, kuten ETSK suosittelee lausunnossaan aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikasta"(13). Monissa tapauksissa maastapoistamispäätösten täytäntöönpano on tehokkaampaa, kun kyseiset päätökset perustuvat palauttamista koskeviin sopimuksiin. Tällöin sopimuksille voidaan osoittaa maastapoistamispäätöksistä aiheutuvia toimenpiteitä varten tarkoitetut rahoitusvarat. 5.9. Ehdotetun päätöksen 2 artiklan 4 kohdan mukaan on mahdollista, että jäsenvaltiot tekevät kahdenvälisiä sopimuksia vähimmäiskustannusten ylittävien kustannusten korvaamiseksi. Tämä käytänne mahdollistaa sen, että karkotetuiksi joutuvat voidaan palauttaa kotimaahansa tilauslennoilla matkakustannusten vähentämiseksi. Matkustusolosuhteiden täytyy olla sellaiset, että ne takaavat henkilön ihmisarvon kunnioittamisen, oikeuden elämään sekä fyysisen ja henkisen koskemattomuuden. 5.10. Vaikka kyseinen keino toimeenpanna samanaikaisesti useita maastapoistamisia ei vastaa juridisesti joukkokarkotuksia, ETSK suosittelee, että sen soveltaminen rajataan poikkeustilanteisiin. On muistettava, että EU:n perusoikeuskirjan 19 artiklassa kielletään joukkokarkotukset. 5.11. Korvausten ajallinen rajoittaminen koskemaan maastapoistamispäätöksen antamista seuraavaa kolmea vuotta on asianmukainen. On myös asianmukaista hylätä korvaushakemus, mikäli sitä ei ole toimitettu vuoden kuluessa päätöksen täytäntöönpanosta. Korvaushakemuksen hylkäämiselle tulee esittää riittävät perusteet. 5.12. Kansallisten yhteyspisteiden perustaminen varmistaa asianmukaisen ja mahdollisimman avoimen toiminnan, joka perustuu yhteiseen säännöstöön sekä laillisesti säädettyihin menettelytapoihin. 5.13. Neuvoston ehdotuksessa esitetään, että majoituskustannukset voidaan kustantaa enintään kolmelta kuukaudelta. ETSK totesi lausunnossaan(14), joka käsitteli vihreää kirjaa jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien maahanmuuttajien palauttamista koskevasta politiikasta, että maastapoistamista varten tehtävän säilöönoton ei tule kestää yli 30 päivää ja että tarkoitusta varten on varattava erityisiä säilöönottokeskuksia rikollisille tarkoitettujen rangaistuslaitosten sijasta. Rangaistuslaitosta saa käyttää säilöönottopaikkana ainoastaan silloin, kun maastapoistamisen syynä on rangaistavasta teosta annettu tuomio. 5.14. Yhteyspisteiden komissiolle toimittamiin vuosiraportteihin on lisättävä kohta, jossa direktiivin 3 artiklan mukaisesti täsmennetään maastapoistamismääräysten perusteet sekä toimeenpannuista palauttamisista aiheutuneet kustannukset. 6. Loppuhuomiot 6.1. Kun unionilla on yhteinen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka, maastapoistamispäätöksistä aiheutuvia toimenpiteitä koskevat taloudelliset korvausmenettelyt tulevat olemaan entistä nopeampia ja tehokkaampia. Avoimen koordinointimenetelmän tulee täydentää yhteistä lainsäädäntöä eikä estää sen kehittämistä. 6.2. Maastapoistamispäätösten kohteena olevien henkilöiden suojelun tasoa ja asianmukaista kohtelua ei tule koskaan huonontaa budjettivarojen niukkuuden vuoksi. Budjettivarojen niukkuuden ei tule missään tapauksessa johtaa säilöönottoajan laittomaan pidentämiseen, henkilöiden saaman kohtelun huonontumiseen eikä perusoikeuksien käyttämisen rajoittamiseen (liikkumisvapautta lukuun ottamatta). 6.3. Perusoikeuskirjan 19 artiklan mukaisesti on otettava huomioon tietyt erityistilanteissa olevat ryhmät, joiden kohdalla maastapoistamiseen ei ryhdytä rangaistustoimenpiteenä. Tämä on ulotettava koskemaan erityisen heikossa asemassa olevia henkilöitä, kuten suositellaan edellä mainitussa ETSK:n lausunnossa, joka käsittelee vihreää kirjaa jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta(15). Kyseiset tilanteet voivat olla seuraavanlaisia: - kun palauttaminen merkitsee perheenjäsenten erottamista tai eroa lapsista tai ylenevää sukupolvea edustavista henkilöistä - kun palauttaminen vahingoittaa vakavasti henkilön huollettavana olevia alaikäisiä - kun henkilö on fyysisesti tai psyykkisesti vakavasti sairas - kun henkilön turvallisuus, elämä ja vapaus voivat olla hänen kotimaassaan tai kauttakulkumaassa vakavasti uhattuna. Bryssel 18. kesäkuuta 2003. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger Briesch (1) ETSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta", EUVL C 85, 8.4.2003. (2) Euroopan yhteisön tuomioistuimen 9.11.2000 antama tuomio, joka kuuluu seuraavasti: "Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi tulkinnut direktiivin 8 artiklaa siten, ettei kyseisestä säännöksestä voida johtaa jäsenvaltioiden velvoitetta hyväksyä ulkomaalaisen oleskelu alueellaan menettelyn koko keston ajan, ottaen kuitenkin huomioon, että ulkomaalaiselle on annettava oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja kaikkien puolustautumiskeinojen käyttämiseen (asia 98/79, Pecastaing, tuomio 5.3.1980, Kok. 1980, s. 691, 13 kohta; Kok. Ep. V, s. 57)". (3) ETSK:n lausunto aiheesta "Vihreä kirja jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta", EUVL C 61, 14.3.2003. (4) ETSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikasta", EYVL C 149, 21.6.2002. EUVL C 61, 14.3.2003. (5) Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö, erityisesti 17. joulukuuta 1996 annettu tuomio tapauksesta Ahmed vastaan Itävalta: Somalian kansalaista koskevan karkotuspäätöksen lykkääminen hänen kotimaansa (Somalia) ilmeisen vaarallisuuden johdosta, koska karkottaminen olisi merkinnyt sitä, että Itävalta rikkoo Euroopan ihmisoikeussopimusta. Lokakuun 9. päivänä 1998 annettu tuomio tapauksesta Hatami vastaan Ruotsi: päätös iranilaisen karkottamisesta Iraniin; karkotusta lykättiin ja myöhemmin päätös kumottiin. (6) Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 7. lokakuuta 1998 antama tuomio tapauksesta B. B. vastaan Ranska. Tapaus koski uhkausta lähettää aidsiin sairastunut Kongon tasavallan (entisen Zairen) kansalainen kotimaahansa, jossa hän ei voisi saada asianmukaista lääketieteellistä hoitoa. Vastaavasti tapaus Andric vastaan Ruotsi, Majic vastaan Ruotsi ym. 23. helmikuuta 1999: tuomiossa määrätään, että karkotusmääräystä on lykättävä ulkomaalaisen saaman pakollisen psykiatrisen hoidon ajan. (7) ETSK:n lausunto aiheesta "Vihreä kirja jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta", EUVL C 61, 14.3.2003. (8) EUVL C 85, 8.4.2003, EUVL C 61, 14.3.2003. (9) Kaikkia karkotusta koskevilla hallinnollisilla toimenpiteillä on ajallinen kestonsa (huolimatta useiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöönsä sisällyttämistä nopeuttavista mekanismeista), jonka aikana voi tulla ilmi sellaisia tekijöitä tai tapahtumia, jotka muuttavat ulkomaalaisen juridista asemaa (avioliitto tai lapsen syntymä tapauksessa, jossa lapsella on jonkin EU:n jäsenmaan kansalaisuus, jne.), tai asianhaaroja, jotka mitätöivät karkotuspäätöksen humanitaaristen syiden vuoksi. (10) Jäsenvaltioiden lainsäädännöissä kielletään kaksoisrangaistus. Puheenjohtajavaltio Kreikka on äskettäin laatinut aloitteen neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi ne bis in idem -periaatteen soveltamisesta. (11) Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 13. helmikuuta 2001 antama tuomio tapauksesta Ezzouhdi vastaan Ranska: Valittaja oli tullut Ranskaan 5-vuotiaana ja oli asunut maassa siitä lähtien. Hän oli käynyt koulunsa Ranskassa ja työskennellyt maassa useita vuosia. Valittajan äiti ja veljet asuivat myös Ranskassa, minkä johdosta Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi, että oleskelukiellolla puututtiin hänen perhe-elämää koskevaan oikeuteensa. Toisaalta menettely perustui huumausaineiden käytöstä rikoslain mukaan annettuun tuomioon. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen mielestä ei voitu järkevästi väittää, että valittajan rikokset (kahden vuoden vankeusrangaistus etupäässä huumausaineiden käyttöön liittyvistä huumelainsäädännön rikkomuksista) perustaisivat vakavan uhan yleiselle järjestykselle. Tätä osoitti se, että hänet oli tuomittu suhteellisen lievään rangaistukseen siitäkin huolimatta, että hänet oli todettu rikoksenuusijaksi. Ottaen huomioon toimenpiteestä johtuvat ankarat seuraukset valittajalle, jolla oli siteitä Ranskaan ja jolla ei näyttänyt olevan Marokkoon muita siteitä kuin kansallisuus, valittajan tekemiä rikoksia ei voitu pitää yhdessä eikä erikseen niin vakavina, että ne olisivat oikeuttaneet ajallisesti rajoittamattoman oleskelukiellon. (12) EUVL C 61, 14.3.2003. (13) ETSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikasta", EYVL C 149, 21.6.2002. (14) EUVL C 61, 14.3.2003. (15) Komissio suosittaa, että "yhteisen palauttamispolitiikan tulisi noudattaa täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja perusvapauksia ja nivoutua siten Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikkaan sekä EU:n sisällä että ulkosuhteiden alalla. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa vahvistetaan, että Euroopan unioni perustuu 'jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin'".