Ehdotuksella myös kumotaan listautumisdirektiivi. Listautumisdirektiivi on vuonna 2001 annettu vähimmäistason yhdenmukaistamisdirektiivi. Sillä on tarjottu perusta EU:n markkinoille listautumiselle ennen esitedirektiivin ja avoimuusdirektiivin hyväksymistä, mutta näillä direktiiveillä on sittemmin korvattu suurin osa säännöksistä, joilla yhdenmukaistetaan arvopapereiden listalle ottamista koskevaan hakemukseen liittyvien tietojen toimittamisen edellytykset ja kaupankäynnin kohteeksi otettavia arvopapereita koskevat tiedot. Rahoitusmarkkinadirektiivissä otettiin käyttöön käsite ”rahoitusvälineiden ottaminen kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla”. ESMAn arvopaperimarkkinoiden pysyvän komitean analyysissa listautumisdirektiivin täytäntöönpanosta todettiin, että monet jäsenvaltiot eivät enää sovella kansallisessa lainsäädännössään listautumisdirektiivissä käytettyjä käsitteitä. Lisäksi niillä jäsenvaltioilla, jotka edelleen soveltavat tällaisia käsitteitä kansallisessa lainsäädännössään, on melko laaja harkintavalta poiketa listautumisdirektiivissä vahvistetuista säännöistä paikallisten markkinaolosuhteiden huomioon ottamiseksi. Tällä hetkellä käsitteitä ”viralliselle listalle ottaminen” ja ”kaupankäynnin kohteeksi ottaminen säännellyllä markkinalla” käytetään joissakin jäsenvaltioissa usein samassa merkityksessä. Kaupankäynnin kohteeksi ottamisen ja viralliselle listalle ottamisen kaksoisjärjestelmä saattaa aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta EU:n tasolla erityisesti siksi, että avoimuutta ja markkinoiden väärinkäyttöä koskevia vaatimuksia, joilla pyritään suojelemaan sijoittajia ja varmistamaan markkinoiden luotettavuus, ei tällä hetkellä sovelleta viralliselle listalle otettuihin välineisiin mutta niitä sovelletaan säännellyllä markkinalla kaupankäynnin kohteeksi otettuihin välineisiin.

Listattujen yritysten, erityisesti pk-yritysten, on tehtävä itsensä tunnetuksi mahdollisille sijoittajille. Tällaisia liikkeeseenlaskijoita koskevan sijoitustutkimuksen nykyinen vähäisyys, joka johtuu monista taustatekijöistä, johtaa siihen, että niiden näkyvyys on heikko ja sijoittajien kiinnostus vähäistä. Tänä rajoittaa entisestään jo listattujen yritysten likviditeettiä.

Listautumisprosessiin sovellettava sääntelykehys on monitahoinen. Yritysten on noudatettava sääntelyvaatimuksia ennen listautumisantia, sen aikana ja sen jälkeen. Ehdotettuun direktiiviin liittyy kaksi muuta lainsäädäntöehdotusta, ja ne muodostavat yhdessä listautumissäädöspaketin: i) ehdotus asetukseksi esiteasetuksen ja markkinoiden väärinkäyttöasetuksen muuttamisesta, jolla pyritään yksinkertaistamaan ja selkeyttämään ensi- ja jälkimarkkinoilla sovellettavia listautumisvaatimuksia säilyttäen samalla sijoittajansuojan ja markkinoiden luotettavuuden asianmukainen taso, ja ii) ehdotus direktiiviksi moniääniosakerakenteista, jolla pyritään puuttumaan sääntelyyn liittyviin esteisiin, joita syntyy listautumisantia edeltävässä vaiheessa, erityisesti siihen, että eri puolilla EU:ta olevilla yrityksillä ei ole yhtäläisiä mahdollisuuksia valita listautumisvaiheessa tarkoituksenmukaisia ohjaus- ja hallintorakenteita.

Yrityksen listautumispäätös on monimutkainen, ja siihen vaikuttavat useat tekijät. Niistä monet ovat sääntelyviranomaisten ulottumattomissa, eikä niitä näin ollen voida suoraan käsitellä lainsäädäntötoimilla. Esimerkiksi listautumispalvelujen kustannuksiin vaikuttavat tekijät ja laajemmin geopoliittinen epävakaus, brexit, covid-19-pandemia ja inflaatio ovat kaikki vaikuttaneet (ja saattavat vaikuttaa myös jatkossa) listautumispäätökseen, listautumisajankohtaan ja siihen, pysyykö yritys listautuneena EU:ssa. Kuitenkin myös sääntelyvaatimukset ja niihin liittyvät kustannukset ja rasitteet ovat merkittävä tekijä yrityksen listautumispäätöksessä ja listautuneena pysymisessä. Listautumissäädöspaketti on kohdennettu toimenpidekokonaisuus, jolla pyritään i) vähentämään sääntelytaakkaa siellä, missä sitä pidetään liiallisena (eli kun sääntelyllä voitaisiin varmistaa sijoittajansuoja tai markkinoiden luotettavuus sidosryhmien kannalta kustannustehokkaammalla tavalla), ja ii) lisäämään yhtiöoikeuden mukaista joustavuutta, jonka avulla yhtiön perustajat tai määräysvaltaa käyttävät osakkeenomistajat voivat valita, miten äänioikeudet jaetaan osakkeiden kaupankäynnin kohteeksi ottamisen jälkeen.

Sen jälkeen, kun ensimmäinen päämarkkinaunionia koskeva toimintasuunnitelma julkaistiin vuonna 2015, yritysten, erityisesti pk-yritysten, julkisille markkinoille pääsystä on onnistuttu tekemään helpompaa ja halvempaa. Tammikuussa 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/65/EU, jäljempänä ’rahoitusmarkkinadirektiivi II’, otettiin käyttöön uusi monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien luokka, pk-yritysten kasvumarkkinat, jotta voidaan tukea pk-yritysten pääsyä pääomamarkkinoille. Vuonna 2019 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2019/2115, jäljempänä ’pk-yritysten listautumista koskeva säädös’, otettiin käyttöön uusia EU:n sääntöjä, joiden tarkoituksena on vähentää sääntelytaakkaa pk-yritysten kasvumarkkinoilla listautuvien yritysten osalta siten, että samalla säilytetään sijoittajansuojan ja markkinoiden luotettavuuden korkea taso. Tästä edistyksestä huolimatta sidosryhmät katsovat, että tarvitaan lisää sääntelytoimia listautumisprosessin sujuvoittamiseksi ja joustavoittamiseksi liikkeeseenlaskijoiden kannalta.

Tämä ehdotus on osa listautumissäädöspakettia, joka on toimenpidekokonaisuus, jolla lisätään julkisten markkinoiden houkuttelevuutta EU:n yrityksille ja helpotetaan pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) mahdollisuuksia saada pääomaa. Se on pääomamarkkinaunionin päätavoitteen mukainen, ja sillä pyritään parantamaan EU:n yritysten, mukaan lukien pienet yritykset, mahdollisuuksia saada rahoitusta markkinapohjaisista rahoituslähteistä kaikissa kehitysvaiheissaan. Listatut yritykset, mukaan lukien äskettäin listautuneet yritykset, päihittävät usein yksityisomistuksessa olevat yritykset vuotuisen tulojen kasvun ja työpaikkojen luomisen osalta. Julkisilla markkinoilla listautumalla yritykset voivat monipuolistaa sijoittajapohjaansa, vähentää riippuvuuttaan pankkirahoituksesta, saada helpommin ja edullisemmin lisäpääomaa ja velkarahoitusta (listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen avulla), parantaa julkista profiiliaan sekä lisätä tuotemerkin tunnettuutta.

Jotta voidaan tukea työllisyyttä ja kasvua EU:ssa, yritysten, erityisesti pk-yritysten, rahoituksen saannin helpottaminen on ollut alusta alkaen pääomamarkkinaunionin keskeinen tavoite. Vuonna 2015 tehdyn pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman julkaisemisen jälkeen on toteutettu joitakin kohdennettuja toimia riittävien rahoituslähteiden kehittämiseksi pk-yrityksille niiden kaikkiin kehitysvaiheisiin. Kesäkuussa 2017 julkaistussa pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa komissio päätti nostaa tavoitetasoaan ja keskittyä entistä enemmän pk-yritysten pääsyyn julkisille markkinoille. Komissio julkaisi toukokuussa 2018 ehdotuksen pk-yritysten listautumista koskevaksi säädökseksi, jonka tavoitteena on keventää pk-yritysten kasvumarkkinoiden liikkeeseenlaskijoiden hallinnollista taakkaa, alentaa vaatimusten noudattamisesta aiheutuvia korkeita kustannuksia ja varmistaa samalla markkinoiden luotettavuuden ja sijoittajansuojan korkea taso, edistää julkisesti noteerattujen pk-yritysten osakkeiden likviditeettiä, jotta näistä markkinoista tulisi houkuttelevammat sijoittajille, liikkeeseenlaskijoille ja välittäjille, sekä helpottaa monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien rekisteröintiä pk-yritysten kasvumarkkinoiksi. Pk-yritysten listautumista koskeva säädös hyväksyttiin marraskuussa 2019.

Ehdotus on täysin EU:n yritysten, erityisesti pk-yritysten, rahoituksensaannin helpottamista koskevan pääomamarkkinaunionin keskeisen tavoitteen mukainen. Se on johdonmukainen useiden komission vuoden 2015 pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman, vuoden 2017 pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnin ja vuoden 2020 pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman puitteissa toteuttamien lainsäädännöllisten ja muiden kuin lainsäädännöllisten toimien kanssa.

Kun eurooppalainen keskitetty yhteyspiste (ESAP), jota komissio ehdotti 25. marraskuuta 2021 ja josta EU:n lainsäätäjät käyvät parhaillaan toimielinten välisiä neuvotteluja, on perustettu, se tarjoaa keskitetyn yhteyspisteen, jonka kautta on mahdollista saada julkisia rahoitustietoja EU:n yrityksistä, mukaan lukien pk-yritykset, ja EU:n sijoitustuotteista. ESAPin tarkoituksena on lisätä EU:n yritysten, erityisesti pk-yritysten, näkyvyyttä sijoittajien kannalta, ja sitä voitaisiin käyttää liikkeeseenlaskijan rahoittaman tutkimuksen keräämiseen ja levittämiseen. Jatkossa ESAPin avulla voidaan julkaista liikkeeseenlaskijoiden ilmoitukset, jotka liittyvät liikkeeseenlaskijan rahoittamaan tutkimukseen ja sen sisältöön.

Lisäksi tämän ehdotuksen tarkoituksena on luoda kehys erityisen liikkeeseenlaskijan maksaman tutkimuksen (”liikkeeseenlaskijan rahoittama tutkimus”) kehittämiselle. Julkinen kuuleminen, sidosryhmien kanssa käydyt keskustelut ja erilaiset analyysit ovat osoittaneet, että tämäntyyppinen tutkimus on kehittynyt erityisesti rahoitusmarkkinadirektiivin II käyttöönoton jälkeen markkina-arvoltaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan tutkimuksen kattavuuden puutteen kompensoimiseksi. Kun otetaan huomioon tällaiseen tutkimukseen liittyvät eturistiriidat, vaikuttaa tarpeelliselta säännellä sen tuottamista, jotta kuluttajille voidaan taata oikeudenmukaiset ja täsmälliset tiedot. Avoimemman ja riippumattomamman tutkimuksen edistämiseksi tässä ehdotuksessa edellytetään, että tällainen tutkimus toteutetaan markkinoiden ylläpitäjän tai EU:n toimivaltaisen viranomaisen laatimien tai hyväksymien käytännesääntöjen mukaisesti.

Rahoitusmarkkinadirektiiviin II ehdotetuilla kohdennetuilla muutoksilla pyritään helpottamaan yrityksiä koskevan sijoitustutkimuksen kehittämistä ja tarjoamista erityisesti markkina-arvoltaan pienten ja keskisuurten yritysten osalta sekä edistämään edelleen pk-yritysten kasvumarkkinajärjestelmän houkuttelevuutta siten, että helpotetaan lopulta markkina-arvoltaan pienten ja keskisuurten yritysten pääsyä pääomamarkkinoille. Ehdotuksessa nostetaan markkina-arvoltaan pienten ja keskisuurten yritysten markkina-arvon kynnysarvoa, jonka alittuessa kaupankäynnin toteuttamispalkkioiden ja tutkimuspalkkioiden uudelleenyhdistäminen olisi mahdollista. Nostamalla nykyistä yhden miljardin euron kynnysarvoa kymmeneen miljardiin euroon pyritään kattamaan useampia markkina-arvoltaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, erityisesti useampia keskisuuria yrityksiä, jotka hyötyisivät uudelleenyhdistämisjärjestelmästä, ja mahdollistamaan erityisesti se, että suuria yrityksiä koskevan tutkimuksen maksuja voitaisiin käyttää myös pieniä yrityksiä koskevaan tutkimukseen. Eriyttämisjärjestelmää koskeva poikkeus poistaa esteitä markkina-arvoltaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan tutkimuksen lisäämiseltä, ja sen odotetaan elvyttävän sijoitustutkimusmarkkinoita maailmanlaajuisesti. Mitä enemmän markkina-arvoltaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevaa tutkimustietoa on mahdollisten sijoittajien saatavilla, sitä paremmat mahdollisuudet näillä yrityksillä on löytää rahoitusta. Näitä yrityksiä koskevan sijoitustutkimuksen lisääminen parantaa yritysten näkyvyyttä ja lisää mahdollisuuksia houkutella mahdollisia sijoittajia. Kun otetaan huomioon markkina-arvoltaan pienten ja keskisuurten yritysten suuri määrä EU:ssa, EU:n talouden kannalta on ratkaisevan tärkeää, että nämä yritykset saavat käyttöönsä monipuolisia rahoituslähteitä, myös pääomamarkkinoiden kautta.

Tällä ehdotuksella muutetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä, joka on annettu SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan perusteella. Sen vuoksi edellä mainittua direktiiviä on muutettava direktiiviehdotuksella.

Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä siinä otetaan huomioon oikea tasapaino markkinaosapuolten etujen ja toimenpiteen kustannustehokkuuden välillä.

Sisämarkkinoiden toteuttamiseen tähtääviä EU:n toimia on SEUT-sopimuksen 4 artiklan mukaisesti tarkasteltava ottamalla huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, 5 artiklan 3 kohdassa määrätty toissijaisuusperiaate. On arvioitava, i) voivatko jäsenvaltiot yksin saavuttaa ehdotuksen tavoitteet ja ii) voitaisiinko tavoitteet laajuutensa ja vaikutustensa vuoksi saavuttaa paremmin EU:n tasolla. On myös harkittava, voitaisiinko tavoitteet saavuttaa paremmin EU:n tason toimilla (niin kutsuttu eurooppalaisen lisäarvon kriteeri).

Rahoitusmarkkinadirektiiviin II tehtävien muutosten oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohta. SEUT-sopimuksen 53 artiklassa annetaan lainsäätäjille valtuudet antaa direktiivejä, joiden tarkoituksena on helpottaa henkilöiden ryhtymistä kaupalliseen toimintaan ja kaupallisen toiminnan harjoittamista kaikkialla EU:ssa.

•Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

Tässä aloitteessa keskitytään vähentämään sääntelytaakkaa, joka liikkeeseenlaskijoille aiheutuu listautumisprosessin aikana ja listautumisen jälkeen. Sen vuoksi aloite kattaa ainoastaan ne EU:n lainsäädännön näkökohdat, joiden sidosryhmät katsovat haittaavan yritysten pääsyä julkisille markkinoille ja kykyä pysyä niillä.

Komission yksiköt keräsivät tämän aloitteen laatimista varten huomattavan määrän tietoja suoraan kauppapaikoilta ja liikkeeseenlaskijoilta (mukaan lukien pk-yritysten järjestöt). Pk-yrityksiä käsittelevä tekninen asiantuntijaryhmä (joka oli toiminnassa lokakuun 2020 ja toukokuun 2021 välisenä aikana) toimitti jonkin verran näyttöä markkinaosapuolilta saatujen tietojen lisäksi. Lisäksi komissio tilasi marraskuussa 2020 Oxeralta EU:n osakkeiden ensi- ja jälkimarkkinoita koskevan tutkimuksen, joka sisältää hyvin yksityiskohtaisen katsauksen EU:n pääomamarkkinoista. Muita käytettyjä lähteitä olivat laaja akateeminen kirjallisuus ja tutkimus.

Tarkempia tietoja ehdotukseen liittyvistä ongelmista on ehdotuksen liitteenä olevassa listautumissäädöksen vaikutustenarvioinnissa. Liitteessä 7 esitetään yleiskatsaus siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet listautumisdirektiivin täytäntöön, ja esitetään mahdollisia tulevia toimintalinjoja. Liitteessä 9 analysoidaan sijoitustutkimusta koskevia sääntöjä ja EU:n sääntely-ympäristön tähänastisia muutoksia. Siinä myös esitetään mahdollisia etenemistapoja.

•Sidosryhmien kuuleminen

Komissio käynnisti 19. marraskuuta 2021 kohdennetun kuulemisen, joka kesti 14 viikkoa ja jossa sidosryhmiltä pyydettiin näkemyksiä siitä, miten unionin julkisille markkinoille listautumisen yleistä houkuttelevuutta voitaisiin lisätä, mukaan lukien sääntelykehyksen mahdolliset puutteet, jotka estävät yrityksiä hankkimasta varoja pääomamarkkinoilta. Kuulemisessa esitettiin erityisiä kysymyksiä, jotka koskivat asetusta (EU) 2017/1129, asetusta (EU) N:o 596/2014, direktiiviä 2001/34/EY ja direktiiviä 2014/65/EU sekä yleisellä tasolla parannettavia osa-alueita.

Kaiken kaikkiaan saatiin 108 vastausta sidosryhmiltä 22 jäsenvaltiosta, Yhdysvalloista, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Sveitsistä.

Suurin osa vastaajista (60 %) katsoi, että olisi hyödyllistä sisällyttää tasolle 1 edellytykset, joiden perusteella monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän ylläpitäjä voi rekisteröidä monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän osan pk-yritysten kasvumarkkinaksi. Ne korostivat, että tämä lisäisi oikeudellista selkeyttä. Ne lisäsivät, että tällainen muutos voisi myös kannustaa useampia monenkeskisiä kaupankäyntijärjestelmiä rekisteröimään markkinoiden osia pk-yritysten kasvumarkkinoiksi.

Pieni enemmistö vastaajista (51 %) piti pääomamarkkinoiden elpymispaketilla käyttöön otettua uutta tutkimusjärjestelmää myönteisenä, sillä se tukee pk-yritysten pääsyä pääomamarkkinoille. Useimmat vastaajat totesivat, että pääomamarkkinoiden elpymispaketin vaikutus on kuitenkin hyvin rajallinen. Jotkut huomauttivat, että pk-yrityksiä koskevan tutkimuksen kattavuutta pidetään omaisuudenhoitajien ja tutkimuksen tarjoajien kannalta epätaloudellisena ja että tämä näyttää olevan pitkän aikavälin suuntaus. Erityisesti elinkeinoyhdistykset ja kansalliset toimivaltaiset viranomaiset huomauttivat kuitenkin, että on vielä liian aikaista sanoa, mikä on uuden järjestelmän kokonaisvaikutus. Valtaosa vastaajista (72,9 %) katsoo, että rahoitusmarkkinadirektiivin II tutkimusta koskevan sääntelyn lieventämisestä entisestään olisi hyötyä. Jotkut ehdottivat poikkeuksen kynnysarvon nostamista, jotta markkina-arvoltaan pienet ja keskisuuret yritykset saataisiin katettua täysimittaisesti, mutta useat elinkeinoyhdistykset katsoivat, että paluu täysin eriyttämättömään toteutukseen ja yritystutkimuksen hinnoitteluun on ainoa ratkaisu, jolla voidaan lisätä pk-yrityksiä koskevaa tutkimusta (jonka määrä on laskenut lähes olemattomalle tasolle). Jotkut katsoivat myös, että rahoitusmarkkinadirektiivin II tutkimusjärjestelmä on väärin suunniteltu kaikenkokoisille yrityksille. Nämä vastaajat olivat sitä mieltä, että rahoitusmarkkinadirektiivi II on epäsuorasti kannustanut kohdentamaan suuremman osan tutkimuspalvelujen arvosta muutamalle suurelle toimijalle (eli johtanut alan keskittymiseen).

Enemmistö suositteli, että kiinteää tuottoa koskeva tutkimus jätetään kokonaan eriyttämissäännön ulkopuolelle, sillä uudistus ei ole vaikuttanut hintaeroihin tai lisännyt riippumattomien tarjoajien tekemää tutkimusta. Muutamat vastaajat vastustivat kuitenkin jyrkästi myös täydellistä uudelleenyhdistämistä, sillä ne katsoivat, että tämä loisi sijoituspalveluyritysten ja muiden tutkimuksen tuottajien tutkimuksen välille epätasapuoliset toimintaedellytykset, joita ei voida hyväksyä. Tutkimuksen on oltava riippumatonta riippumatta siitä, että tutkimuksen tekijä voi harjoittaa myös muuta toimintaa tai kuulua konserniin. Monet vastaajat ehdottivat kannustamista liikkeeseenlaskijan rahoittamaan tutkimukseen, sillä se olisi ainoa tapa kehittää pk-yrityksiä koskevaa tutkimusta (sekä oman pääoman ehtoiset että kiinteätuottoiset tuotteet). Ne ehdottivat kuitenkin takeita, joilla voitaisiin lisätä liikkeeseenlaskijan rahoittaman tutkimuksen hyväksyttävyyttä sijoittajien keskuudessa, esimerkiksi käytännesääntöjen soveltamista siihen ja sen selkeää merkitsemistä liikkeeseenlaskijan rahoittamaksi tutkimukseksi (eikä markkinointiviestinnäksi). Suuri enemmistö vastaajista (58,5 %) katsoi, että nykymuotoista listautumisdirektiiviä on muutettava. Vastaajat olivat eri mieltä siitä, pitäisikö listautumisdirektiivi sisällyttää johonkin muuhun säädökseen, olisiko sitä muutettava direktiivinä, olisiko se muutettava asetukseksi vai olisiko se kumottava. Yli 33 prosenttia vastaajista katsoi, että listautumisdirektiivin 1 artiklassa säädetyt määritelmät ovat vanhentuneita. Lähes 47 prosenttia ei osannut vastata kysymykseen. Hyvin harvat vastaajat (20 %) olivat sitä mieltä, että määritelmät eivät ole vanhentuneita. Useimmat vastaajat (54 %) katsoivat, että listautumisdirektiivin jäsenvaltioille ja kansallisille toimivaltaisille viranomaisille antama laaja joustavuus osakkeiden ja joukkovelkakirjojen viralliselle listalle ottamista koskevien sääntöjen soveltamisessa on asianmukaista paikallisten markkinaolosuhteiden vuoksi. Suurin osa mielipiteensä ilmaisseista vastaajista piti ennustettavaa markkina-arvoa (listautumisdirektiivin 43 artiklan 1 kohta), ennen listautumisantia tehtävää julkistamista koskevaa vaatimusta (listautumisdirektiivin 44 artikla) ja yleisön hallussa vapaasti vaihdettavissa olevia osakkeita koskevaa vaatimusta (listautumisdirektiivin 48 artiklan 5 kohta) erittäin tai melko merkityksellisinä (67 %, 68 % ja 72 % vastaajista). Jotkut vastaajat lisäsivät, että tarvitaan joustavuutta, jotta vaatimuksia voidaan mukauttaa markkinoiden tai liikkeeseenlaskijan koon mukaan (jotta yleisön hallussa vapaasti vaihdettavissa olevia osakkeita koskevaa kynnysarvoa voitaisiin alentaa). Toiset taas olivat sitä mieltä, että kansallista harkintavaltaa ei tarvittaisi, jos EU:n tasolla asetettaisiin asianmukainen vähimmäiskynnysarvo.

•Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

Viime vuosina komission jatkuvassa arvioinnissa on keskitytty yritysten, erityisesti pk-yritysten, pääsyyn julkisille markkinoille. Pk-yrityksiä käsittelevän teknisen asiantuntijaryhmän ja vuoden 2020 pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä on otettu esiin huolia yrityksille julkisille markkinoille pääsemisessä aiheutuvasta sääntelytaakasta. Komissio on myös ottanut huomioon Oxeran tutkimuksessa aiheesta tehdyn laajan tutkimuksen.

Lisäksi komissio järjesti huhtikuussa 2022 kaksi teknistä kokousta/työpajaa alan sidosryhmien kanssa tarkasteltavina olevien toimintavaihtoehtojen tarkentamiseksi edelleen.

Komissio on myös esitellyt ehdotuksen tavoitteen Euroopan arvopaperikomitean asiantuntijaryhmässä sekä Euroopan parlamentin Talous- ja raha-asioiden valiokunnan (ECON) koordinaattoreille.

Asiantuntijaryhmän suositukset

Komissio käynnisti lokakuussa 2020 pk-yrityksiä käsittelevän teknisen asiantuntijaryhmän. Ryhmän tehtävänä oli seurata ja arvioida pk-yritysten kasvumarkkinoiden toimintaa sekä tarjota asiantuntemusta ja mahdollista panosta muilla aloilla, jotka liittyvät pk-yritysten pääsyyn julkisille markkinoille. Pk-yrityksiä käsittelevä tekninen asiantuntijaryhmä vahvisti sidosryhmien ilmaiseman huolen siitä, että yritysten, erityisesti pk-yritysten, listautumisen tukemiseksi tarvitaan lisää lainsäädäntötoimia. Toukokuussa 2021 julkaistussa loppuraportissaan pk-yrityksiä käsittelevä tekninen asiantuntijaryhmä esitti 12 suositusta, joissa se muun muassa kannustaa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä, joilla edistetään kaikkien listattujen pienten ja keskisuurten yritysten osaketutkimuksen kattavuutta.

Sidosryhmätapaamiset

Lisäksi komission yksiköt järjestivät huhtikuussa 2022 kaksi teknistä kokousta/työpajaa alan sidosryhmien kanssa komission tarkasteltavina olleiden toimintavaihtoehtojen tarkentamiseksi edelleen. Pörssien kanssa järjestetty kokous pidettiin 5. huhtikuuta 2022. Useimmat pörssit kannattivat listautumisdirektiivin kumoamista, kunhan tietyt osatekijät (yleisön hallussa vapaasti vaihdettavissa olevat osakkeet ja ennustettava vähimmäismarkkina-arvo) sisällytetään rahoitusmarkkinadirektiivin II järjestelmään. Jotkut kannattivat myös yleisön hallussa vapaasti vaihdettavissa olevia osakkeita koskevan vähimmäisvaatimuksen alentamista 10 prosenttiin. Yksi pörssi katsoi, että ”viralliselle listalle ottamisen” käsite on tärkeä ja että se olisi säilytettävä. Tästä syystä kyseinen pörssi vastusti direktiivin kumoamista. Liikkeeseenlaskijoiden ja sijoittajien kanssa järjestetty kokous pidettiin 8. huhtikuuta 2022. Listautumisdirektiivin osalta näkemyksensä ilmaisseet sidosryhmät pitivät hyvänä sitä, että yleisön hallussa vapaasti vaihdettavissa olevia osakkeita koskevat säännökset poistetaan.

Tapaamiset jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa