Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista



Virallinen lehti nro C 307 , 16/10/1996 s. 0008



Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista (96/C 307/09) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(95) 520 lopull. - 96/0161(COD) (Komission esittämä 23 päivänä elokuuta 1996) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat, että sisämarkkinat käsittävät alueen ilman sisäisiä rajoja, jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan; tavaroiden vapaa liikkuvuus koskee sekä ammatillista kaupankäyntiä että yksityisiä henkilöitä; se merkitsee sitä, että yhdessä jäsenvaltiossa asuvat kuluttajat voivat asioista hyvin perillä ollen tehdä ostoksia toisen jäsenvaltion alueella tiettyjen kulutustavaroiden kauppaa koskevien vähimmäissääntöjen perusteella, kulutustavaroiden kauppaa koskevissa jäsenvaltioiden lainsäädännöissä on monia eroja, mistä seuraa, että kulutustavaroiden kansalliset markkinat eroavat toisistaan ja myyjien keskuudessa voi esiintyä kilpailun vääristymiä, sellaisella kuluttajalla, joka pyrkii hyötymään suuren markkina-alueen eduista hankkimalla tavaroita muista jäsenvaltioista kuin siitä, jossa hän asuu, on perustavaa laatua oleva merkitys sisämarkkinoiden toteuttamisessa, sillä hän estää keinotekoista uusien rajojen luomista ja markkinoiden jakamista; näitä mahdollisuuksia lisäävät huomattavasti uudet viestintätekniikat, jotka mahdollistavat helpon pääsyn muiden jäsenvaltioiden tai kansainvälisiin jakelujärjestelmiin; kulutustavaroiden kauppaa koskevien sääntöjen vähimmäistason yhdenmukaistamisen puute saattaa merkittävästi haitata uusien etäviestintätekniikoiden avulla käytävän tavarakaupan kehittymistä, yhteisen vähimmäisperustan luominen sellaisille kuluttajan oikeuksille, jotka ovat voimassa yhteisön alueella tavaroiden ostopaikasta riippumatta, vahvistaa kuluttajien luottamusta ja tekee heille mahdolliseksi hyötyä paremmin sisämarkkinoiden perustamiseen liittyvistä eduista, kuluttajien kohtaamat pääasialliset vaikeudet ja myyjien kanssa syntyvien ristiriitojen pääasialliset aiheet liittyvät tavaroiden sopimuksenvastaisuuteen; tämän vuoksi olisi lähennettävä kulutustavaran kauppaa koskevia kansallisia lakeja näiltä osin puuttumatta kuitenkaan niihin kansallisen lain säännöksiin, määräyksiin ja periaatteisiin, jotka koskevat sopimusperusteista ja sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta, tavaroiden on ennen kaikkea oltava sopimusehtojen mukaisia; sopimuksenmukaisuutta voidaan pitää eri kansallisten oikeusperinteiden yhteisenä perustana; myyjän on oltava vastuussa suoraan kuluttajalle tavaroiden sopimuksenmukaisuudesta; tämä on perinteinen ratkaisu jäsenvaltioiden lainsäädännöissä; myyjän on kuitenkin voitava vaatia hyvitystä valmistajalta tai siltä myyjältä, jolta hän on tavaran ostanut, jos tavaran virhe johtuu näiden toiminnasta tai laiminlyönnistä, jos tuote on sopimuksen vastainen, kuluttajalle olisi myönnettävä oikeus joko tavaran korjauttamiseen tai vaihtamiseen tai maksetun hinnan takaisinmaksuun korvauksena taikka kauppasopimuksen purkamiseen; mahdollisuutta käyttää näitä oikeuksia on kuitenkin rajoitettava ajallisesti ja on asetettava määräajat, joiden aikana oikeuksia voidaan käyttää suhteessa myyjään, liiketoimien luotettavuuden ja osapuolten välisten suhteiden vilpittömyyden varmistamiseksi olisi velvoitettava kuluttaja ilmoittamaan havaitut virheet myyjälle lyhyen määräajan kuluessa; jotta osapuolet voisivat päästä sovintoratkaisuun joutumatta turvautumaan välittömästi oikeustoimiin oikeuksiensa turvaamiseksi, olisi kuitenkin säädettävä, että kuluttajan tekemä ilmoitus tavaran virheestä keskeyttää vanhentumisajan kulumisen, yleisesti noudatettu käytäntö joidenkin tavaraluokkien osalta on, että myyjät tai valmistajat tarjoavat tuotteilleen takuita, joilla kuluttajat turvataan kaikilta tietyn määräajan kuluessa ilmenneiltä virheiltä; tämä käytäntö voi lisätä kilpailua markkinoilla; nämä takuut voivat kuitenkin olla ainoastaan markkinointikeino ja osoittautua kuluttajalle harhaanjohtavaksi; markkinoiden avoimuuden takaamiseksi olisi säädettävä tietyistä yhteisistä periaatteista, joita sovelletaan taloudellisten toimijoiden tarjoamiin takuisiin, kuluttajille myönnettyjä oikeuksia ei pidä voida syrjäyttää osapuolten välisellä sopimuksella, koska silloin oikeudellinen suoja menetettäisiin; kuluttajan on aina voitava vedota tähän direktiiviin tai sovellettaviin kansallisiin säännöksiin perustuviin oikeuksiin, silloinkin kun hän hyväksyy takuun käyttämisen; tähän direktiiviin perustuvaa kuluttajansuojaa ei pidä vähentää sen vuoksi, että sopimukseen sovelletaan jonkin kolmannen maan lakia, tämän alan lainsäädäntö ja oikeuskäytäntö eri jäsenvaltioissa kertovat kasvavasta huolesta korkeatasoisen kuluttajansuojan takaamiseksi; tämän kehityksen ja tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatavan kokemuksen perusteella saattaa osoittautua tarpeelliseksi suunnitella pidemmälle ulottuvaa yhdenmukaistamista säätämällä erityisesti valmistajan suorasta vastuusta tämän vastuulla olevien virheiden osalta, ja jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalalla tiukempia säännöksiä ja määräyksiä korkeamman kuluttajansuojan tason takaamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Soveltamisala ja määritelmät 1. Tämän direktiivin tavoitteena on lähentää kulutustavaroiden kauppaa ja takuita koskevia jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä kuluttajien yhtenäisen vähimmäissuojan takaamiseksi sisämarkkinoilla. 2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) `kuluttajalla` luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä toimii sellaisessa tarkoituksessa, joka ei suoraan kuulu hänen elinkeinotoimintaansa; b) `kulutustavaralla` yksityiseen käyttöön tai kulutukseen tavanomaisesti tarkoitettuja tavaroita, lukuun ottamatta kiinteää omaisuutta; c) `myyjällä` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka elinkeinotoiminnassaan myy kulutustavaroita; d) `takuulla` kulutustavaroiden kauppaa sääntelevään oikeusjärjestykseen verrattuna täydentävää sitoumusta palauttaa kauppahinta, vaihtaa tai korjata tavara tai muulla tavoin huolehtia siitä, jos tavara osoittautuu sopimuksenvastaiseksi. 2 artikla Sopimuksenmukaisuus 1. Kulutustavaroiden on oltava kauppasopimuksen mukaisia. 2. Tavaroita pidetään sopimuksenmukaisina, jos ne kuluttajalle luovutettaessa: a) ovat myyjän niistä antaman kuvauksen mukaisia ja niillä on samat ominaisuudet kuin myyjän ostajalle esittämällä näytteellä tai mallilla; b) soveltuvat tarkoituksiin, joihin vastaavanlaisia tavaroita yleensä käytetään; c) soveltuvat kuluttajan tavoittelemaan erityiseen tarkoitukseen, jonka hän on sopimusta tehtäessä saattanut myyjän tietoon, paitsi jos olosuhteista ilmenee, että ostaja ei jättänyt asiaa myyjän selitysten varaan; d) ovat laadultaan ja ominaisuuksiltaan tyydyttäviä ottaen huomioon tavaran luonne, maksettu hinta ja myyjän, valmistajan tai tämän edustajan niistä antamat julkiset ilmoitukset. 3. Virheellisestä asennuksesta johtuvat viat rinnastetaan tavaran virheeseen, jos asennuksen on suorittanut myyjä tai se on tapahtunut tämän vastuulla. 3 artikla Myyjän velvoitteet 1. Myyjä on vastuussa kuluttajalle tavaran virheestä, joka on olemassa silloin, kun tavara luovutetaan kuluttajalle, ja joka ilmenee kahden vuoden kuluessa luovutuksesta, paitsi jos kuluttaja sopimusta tehtäessä tiesi tai ei voinut olla tietämättä tavaran virheestä. 2. Myyjä ei ole vastuussa silloin, kun tavara ei vastaa valmistajan tai tämän edustajan julkisesti antamia ilmoituksia, jos: - myyjä osoittaa, että tämä ei tiennyt eikä tämän voitu olettaa tienneen kyseisestä ilmoituksesta, - myyjä osoittaa, että tämä on kaupantekohetkellä oikaissut kyseisen ilmoituksen tai ilmoittanut, ettei ole siitä vastuussa, - myyjä osoittaa, että kyseinen ilmoitus ei ole vaikuttanut ostopäätökseen. 3. Jollei toisin osoiteta, niiden tavaran virheiden, jotka ilmenevät kuuden kuukauden kuluessa luovutuksesta, oletetaan olleen olemassa kyseisenä ajankohtana, paitsi jos tämä oletus on tavaran luonteen tai virheen luonteen vastainen. 4. Kun virheestä ilmoitetaan myyjälle 4 artiklan mukaisesti, kuluttajalla on oikeus pyytää myyjältä joko tavaran korjaamista vastikkeetta kohtuullisessa ajassa tai tavaran vaihtamista, jos se on mahdollista, tai asianmukaista hinnanalennusta taikka sopimuksen purkamista. Oikeus sopimuksen purkamiseen tai tavaran vaihtamiseen on voimassa vain vuoden ajan. Jäsenvaltiot voivat säätää ensimmäisessä alakohdassa tarkistettujen oikeuksien valikoiman rajoittamisesta vähäisten virheiden yhteydessä. 5. Jos lopullinen myyjä on kuluttajalle vastuussa tavaran virheestä, joka johtuu valmistajan, samassa sopimusketjussa olevan aiemman myyjän tai muun välitason toimijan toimesta tai laiminlyönnistä, lopullisella myyjällä on oikeus vaatia hyvitystä vastuulliselta osapuolelta kansallisessa laissa säädetyin edellytyksin. 4 artikla Kuluttajan velvoitteet 1. Voidakseen hyötyä 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista oikeuksista kuluttajan on ilmoitettava tavaran virheestä myyjälle kuukauden kuluessa siitä, kun hän on havainnut kyseisen virheen tai hänen olisi pitänyt se havaita. 2. Edellä 1 kohdan mukaisesti tehty ilmoitus keskeyttää 3 artiklan 4 kohdassa säädettyjä oikeuksia koskevan vanhentumisajan kulumisen. 5 artikla Takuut 1. Tarjotut takuut sitovat takuun antajaa oikeudellisesti takuuasiakirjassa ja takuuseen liittyvässä mainonnassa ilmaistuin edellytyksin, ja takuun on saatettava edunsaaja parempaan asemaan kuin mitä seuraa edellä olevista kulutustavaroiden kauppaa koskevista artikloista. 2. Takuun on oltava kirjallinen asiakirja, johon on voitava tutustua vapaasti ennen kaupantekoa, ja siinä on selvästi mainittava takuun täytäntöönpanon kannalta tarpeelliset pääasiat, erityisesti takuun voimassaoloaika ja alueellinen ulottuvuus sekä takuun antajan nimi ja osoite. 6 artikla Säännösten pakottavuus 1. Sellaiset sopimusehdot tai myyjän kanssa ennen virheestä ilmoittamista tehdyt sopimukset, joilla syrjäytetään tai rajoitetaan tähän direktiiviin perustuvia oikeuksia, eivät sido kuluttajaa. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kuluttajat saisivat tähän direktiiviin perustuvan suojan aina, kun sopimuksella on läheinen yhteys jäsenvaltioiden alueeseen riippumatta siitä, minkä valtion lakia sopimukseen sovelletaan. 7 artikla Kansallinen lainsäädäntö ja vähimmäissuoja 1. Tähän direktiiviin perustuvien oikeuksien käyttäminen ei vaikuta muihin oikeuksiin, joihin kuluttaja voi turvautua sopimusperusteista tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten säännösten perusteella. 2. Jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia, perustamissopimuksen mukaisia tiukempia säännöksiä korkeamman kuluttajansuojatason varmistamiseksi. 8 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään . . . (1*). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädoksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 9 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 10 artikla Vastaanottajat Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1*) Kahden vuoden kuluttua sen julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.