EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 10.11.1999 
KOM(1999) 539lopullinen 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
Kohti sähköisen viestinnän 
perustakenteiden ja niihin liittyvien 
palvelujen uutta järjesteltnää 
Vuoden 1999 viestintäalan 
uudelleentarkastelu 
JOJIDANTO JA TIIVISTELMÄ 
Johd:uJto 
Tässä tiedonannossa tarkastellaan uudelleen televiestinnän sääntelyä EU:ssa ja 
annetaan ehdotuksia viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen 
uuden järjestelmän päärakenneosiksi. Ensimmäisessä luvussa käsitellään 
uudelleentarkastelun käynnistämisen syitä. Toisessa luvussa uudelleentarkastelua käsitellään 
konvergenssiin, radiotaajuuteen ja sääntelyn toteuttamista koskevaan uusimpaan raporttiin 
liittyvien komission muiden tiedonantojen yhteydessä. Siinä tarkastellaan myös Euroopan 
sääntelyviranomaisia (kuten komissio on velvollinen tekemään voimassa olevan 
lainsäädännön mukaan). Kolmannessa luvussa esitetään kotnission yleinen lähestymistapa 
uudelleentarkasteluun, yksityiskohtaiset politiikan tavoitteet, sääntelyperiaatteet ja uuden 
siiiintclyjiirjcstdmän rakennetta koskevat ehdotukset. Ndjiinnessä luvussa analysoidaan 
tiirkcimpiä asiaan liittyvi~i p< ,liittisia kysymyksiä: t< 1imilupia, käyttöoikeuksia ja 
yhteenliittämistä, radiotaajuuksien hallintaa, yleispalvclua, kuluttajien ja käyttäjien oikeuksia, 
numerointia, nimeämistä ja osoittamista, erityisiä kilpailunäk<>kohtia ja toimielinjärjestelyjä. 
Viidennessä luvussa esitetään luettelo kaikista koanission asiaa koskevista 
ehdotuksista. 
Euroopan tietoyhteiskuntaan siirtymisen kulmakivi 
Euroopan komissio käynnisti televiestintämarkkinoiden vapauttamista koskevan 
kattavan sääntelyjärjestelmän asteittaisen täytäntöönpanon vuonna 1990. Tällä vapaan 
kilpailun sailivalla politiikalla on ollut suuri vaikutus markkinakehitykseen, ja se on edistänyt 
vahvan viestintäalan syntyä Euroopassa ja mahdollistanut sen, että kuluttajat ja yritykset ovat 
voineet hyötyä paremmasta palvcluvalikoimasta, alhaisemmista hinnoista ja innovatiivisista 
palveluista ja sovelluksista. 
Tämä on ollut ensisijaisen tärkeää EU :n maailmanlaajuiselle kilpailukyvylle. 
Euroopan siirtyminen tietoyhteiskuntaan kaikkine sen sisältämine sosiaalisinc ja 
talotiddlisine etuineen edellyttää kehittynyttä viestintäalaa. Tietoyhteiskuntaan liittyvien 
teollisuudenalojen osuus EU:n bruttokansantuotteen kasvusta on jo nyt noin 15 prosenttia, 
ja joka neljäs uusi työpaikka Euroopan taloudessa syntyy tällä alalla. 
Ilman tehokasta, korkealaatuista viestintää eurooppalainen teollisuus ja etenkin 
pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) joutuvat selvästi huonompaan asemaan 
maailmanlaajuisiin kilpailijoihinsa nähden. Kymmenen viime vuoden aikana tapahtunut 
nopea tekninen kehittyminen on johtanut tietoyhteiskunnan syntymiseen ja televiestinnän, 
tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymiseen. 'l'ämän seurauksena uusilla 
tietotekniikoilla on yhä suurempi merkitys koko Euroopan ja sen alueiden talouden 
kilpailukyvylle. 
Uusien viestintäpalvelujen käyttöönotto ja yleistyminen voivat johtaa alueellisten 
erojen pienenemiseen, sillä uusissa viestintäpalveluissa välimatkojen merkitys 
pienenee. Tieto-ja viestintätekniikoita voidaan myös käyttää välineinä, joilla parannetaan 
sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Nämä edut voidaan kuitenkin saavuttaa vain, jos 
tietoyhteiskunnan palvelut ovat kaikkien saatavilla kaikkialla EU:ssa. Tämä tarkoittaa sitä, 
että tietoyhteiskuntaan pääsyn nykyiset taloudelliset, koulutukselliset, sosiaaliset, kulttuuriset 
ja maantieteelliset esteet on poistettava. Näiden esteiden poistamiseksi tarvitaan 
yhteensovitettuja poliittisia toimenpiteitä, jotta varmistetaan tietotekniikoiden hyödylliset 
vaikutukset. 
-ii-
Televiestinnän vapauttamisella on jatkossakin valtava vaikutus kokonaistalouteen. 
( >sallisuutta edist~iv~in tietoyhteiskunnan eJdlytyksen:i on, cltä kansalaisten saatavilla on 
kohtuuhintainen Internet-yhteys, ja on ensisijaisen tärkciiii varmistaa yritysten mahdollisuus 
kiiyt;innössä käyttää viestinnän perusrakenteita, jotta ne voivat osallistua digitaalitalouteen. 
Viestintäalan tekniikoiden ja markkinoiden kehittyminen on jo käynnistänyt talous-ja 
rakennemuutoksia EU:ssa. Tässä tiedonannossa ehdotetulla uudella sääntelyjärjestelmällä 
nopeutetaan merkittävästi tätä kehitystä, sillä sääntelyjärjestelmällä alennetaan yhteyshintoja. 
Uusi järjestelmä tulee olemaan tietoyhteiskuntaa koskevan EU:n politiikan 
keskeinen rakenneosa seuraavien vuosien ajan. Sitä ei voi kuitenkaan eristää muista 
politiikoista. Yhteisön politiikkojen on oltava tehokkaan sääntelyjärjestelmän ja 
konkreettisten tounten yhdistdm:i, jolla kannustetaan osallisuutta edistävän 
tit·toyhteiskunnan syntyä. Komissio aikoo my<>tävaikuttaa merkittävästi tähän kehitykseen 
ottamalla käytt()()n kcskitcttypi aloitteita, kuten e-Europe-aloitc, joka käynnistetään Helsingin 
1 •:urooppa-neuvostossa, kuten puheenjohtaja Prodi on ilmoittanut. 
Tällä tiedonannolla käynnistetään televiestinnän voimassa olevan 
sääntelyjärjestelmän uudelleentarkastelu. Järjestelmän säännöksillä vapautettiin kaikki 
telepalvclut ja -verkot 1. tammikuuta 1998. Vapauttamisen seurauksena tämä perinteisesti 
valtion monopoleihin perustunut ala on muuttunut dynaamiseksi teollisuudenalaksi, joka 
pystyy hyödyntämään täysin maailmanlaajuisten markkinoiden edut. Kehitystä ei ole 
kuitenkaan saatettu loppuun. EU:n televiestintämarkkinat ovat edelleen pirstoutuneet, ja 
vaikka kilpailu kehittyy nopeasti, kuten tariffien aleneminen ja operaattorien kasvava määrä 
osoittaa, rnarkkinoita hallitsevat jo vakiintuneet operaattorit kussakin jäsenvaltiossa. 
Uudelleentarkastelun yhteydessä nykyisiä säännöksiä voidaan arvioida niin, että niillä 
edistetään jatkossakin kilpailun kehittymistä ja parannetaan kulu.ttajien valinnanvapautta sekä 
turvataan yleisen edun mukaiset tavoitteet. 
Tässä tiedonannossa esitetään viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien 
palvelujen sääntelyjärjestelmää koskevien komission toimintaperiaate-ehdotusten 
pääsisältö. Ehdotuksilla vastataan tiedotusvälineiden, televiestinnän ja tietoyhteiskunnan 
bhentymistä koskevan kuulcmist·n tärkeimp:iiin p:iiitclmään, jonka mukaan 
viestintäinfrastruktuurin sääntelyyn olisi sovellettava laaja-alaisempaa lähestymistapaa. Tässä 
tiedonannossa otetaan my<>s huomioon muutamien hiljattain julkaistujen kuulemisten, 
raporttien ja riippumattomien tutkimusten, etenkin radiotaajuutta koskevaan vihreään kirjaan 
liittyvän kuulemisen jälkeen annetun tiedonannon, Euroopan unionin 
digitaalitclevisiomarkkinoiden kehittymistä koskevan raportin ja televiestinnän 
sääntelypaketin toteuttamista koskevan viidennen raportin tärkeimmät tulokset. 
Näillä ehdotuksilla komissio pyrkii vahvistamaan nykyisen järjestelmän hyviksi 
todettuja ratkaisuja ja varmistamaan, että ED-tason sääntelyllä edistetään 
jatkossakin kilpailulle avoimien eurooppalaisten yhtenäismarkkinoiden kehittämistä. 
Tavoitteena on tarjota Euroopan unionin kansalaisille ensiluokkainen 
viestintäinfrastruktuuri, joka antaa yrityksille ja kuluttajille parhaat edut, jotka merkitsevät 
alhaisia hintoja, korkeaa laatua ja suurinta mahdollista vastinetta rahoille. 
Markkinat muuttuvat 
Viestintäalan tekniset ja markkinamuutokset etenevät yhä nopeammin. Markkinat 
olivat aiemmin yksinomaan kansalliset, mutta nykyään maailtnanlaajuistuminen kiihtyy ja 
levi~iä yhä voimakkaammin, mik:i tuo mukanaan teknisiä, kaupallisia ja lainsäädännöllisiä 
kysymyksiä, jotka vaativat yh~i enenevässä määrin tnaailmanlaajuisia ratkaisuja. Sekä 
I·:uroopan tasolla että yleismaailmallisella tasolla tapahtuva vapauttaminen tuo mukanaan 
-iii-
sulautumia, yrityskauppoja ja uusia liittoutumia, jotka muuttavat perusteellisesti tämän 
teollisuudenalan luonnetta. 
Internet mullistaa laajalti perinteiset markkinarakentect. sillä se muodostaa yhteisen 
foorumin usc:ilk· eri alan palvduillc. Se: l<:kec: siten puiH'L'Il , ktl\':ttl-ja datansiirtopalvc:lujt.·n 
v~ilisc:n eron h~iilyv~iksi ja ailll'ullaa pc:rustc:dlisia tnuutoksia \'tcstint~ipalvdujen perinteisiin 
hinnoittelumalleihin sekä kyseenalaistaa nykyiset sääntclyrakc:nteet. 
Parantuneilla prosessointi-, liityntä- ja perussiirtotekniikoilla vähennetään 
viestintäinfrastruktuurin kustannuksia ja lisätään sen kapasiteettia. Tietokoneiden 
prosessointiteho kaksinkertaistuu kahdeksantoista kuukauden välein ja siirtokapasiteetti 
kahdentoista kuukauden välein. Tämän ansiosta tähän asti kaupallisesti kannattamattomat 
sovellukset yleistyvät viestintäkustannusten pienentyessä, mikä muuttaa perusteellisesti 
ihmisten työn ja harrastusten luonnetta. Ohjelmistotekniikoiden ansiosta operaattorit ja 
palveluntarjoajat voivat helposti räätälöidä palvelunsa niin, että ne täyttävät 
paikallismarkkinoiden erityisvaatimukset tarjoamalla joustavia ja innovatiivisia ratkaisuja sekä 
kiinteissä että matkaviestinverkoissa. 
Langattomien sovellusten merkitys kasvaa edelleen kaikilla rnarkkinasegmenteillä. 
Matkaviestintä kasvaa jatkossakin voimakkaasti, ja kasvua edistää entisestään kolmannen 
sukupolven järjestelmien käyttöönotto. Kilpailu tilaajayhteyksien markkinoilla voimistuu 
tilaajayhteyksien langattomien laajakaistatekniikoiden kehittyc:ssä, ja satelliittialalla tapahtuu 
uutta kasvua sek~i kapea-ettii laajakaistaisten hc:nkili)kc )htaisten viestintäpalvelujen 
kehittymisen myötä. 
J ,< )puksi tiedotusalan tekniikoiden, etenkin digitaalitelevjsion (DTV), kehittyminen 
tuo mukanaan kertapalveluluonteiset "tilauspalvclut" ja datansiirron, Intemetin ja sähköisen 
kaupan kaltaiset uudet palvelut, joille ovat tyypillisiä sekii digitaalisten maanpäällisten 
(DTlV) verkkojen palvelut useissa jiisenvaltioissa että satelliitti- ja kaapelitelevisioiden 
digitaaliympäristöt. 
On mahdoton ennustaa tarkasti, miten kaikki edellä mainitut suuntaukset 
muokkaavat markkinoita seuraavan vuosikymmenen aikana. Tulevaisuuden ympäristö, 
jossa eri alat lähentyvät, aiheuttaa epävarmuutta myös sääntelyviranomaisille ja 
. markkinatoimijoille. Sääntelyviranomaisilla on oltava erittäin selvät tavoitteet, yleistä etua 
koskevat tavoitteet mukaan luettuina, ja joukko yleisluonteisia sääntelyn välineitä, jotta ne 
voivat onnistuneesti elvyttää ja ylläpitää markkinoita niin, että ne säilyvät täysin avoimina 
kilpailulle ja vastaavat käyttäjien tarpeisiin. Samalla on kuitenkin taattava kuluttajien 
oikeudet. 
Odotettavissa oleva kehitys 
Nykyinen sääntelyjärjestelmä suunniteltiin ensisijaisesti ohjaamaan kilpailuun 
siirtymistä, ja siksi se keskittyi kilpailulle avoimien tnarkkinoiden luomiseen ja 
markkinoiden uusien tulokkaiden oikeuksiin. Uudella politiikan järjestelmällä 
pyritään vahvistamaan kilpailua kaikilla markkinasegmentc:illä, etenkin paikallisella tasolla. 
Se olisi suunniteltava niin, että se kattaa uudet, dynaamiset ja valtaosin ennalta 
arvaamattomat markkinat, joilla on paljon useampia markkinatoimijoita kuin nykypäivän 
markkinoilla. Konvergenssista käytyjen keskustelujen perusteella komissio on suunnitellut, 
että uusia palvelumarkkinoita säännellään kevyesti varmistaen samalla, että määräävässä 
asemassa olevat yritykset eivät käytä väärin markkina-asemaansa. Kilpailun korvikkeena 
toteutettavaa sääntelyä vähennetään, samalla kun markkinat tulevat kilpailukykyisemmiksi. 
Sääntelyä rajoitetaan siten asteittain aloille, joissa politiikan tavoitteita ei voi saavuttaa 
yksinomaan kilpailulla. 
·iv-
Uuden järjestelmän tavoitteet, periaatteet, rakenne ja pääehdotukset on esitetty seuraavassa. 
Politiikan tavoitteet 
Politiikan tavoitteet, joilla vahvistetaan nykyistä siiiintd~·jiitjestcln1ää ja jotka esitetaan 
uudessa sääntclyj~irjcstclm:iss~i yksiselitteisesti kansallisten siiiintdyviranomaisten osalta, ovat 
seuraavat. 
t Edistetään ja pidetään yllä avoimia ja kilpailukykyisiä eurooppalaisia 
viestintäpalvelujen markkinoita, jotka tarjoavat kuluttajille entistä paremmat edut 
hintojen, laadun ja rahoille saatavan vastineen osalta. 
t Edistetään Euroopan kansalaisten etuja varmistamalla, että kaikki kansalaiset voivat 
käyttää kohtuuhintaan tiettyä l•:uroopan tasolla maarltettyä yleispalvelua ja 
tietoyhteiskunnan palveluja, suojaamalla kuluttajia kaupankäynnissä, varmistamalla 
korkeatasoinen tietosuoja ja yksityisyys, vaatimalla avoimuutta viestintäpalvelujen käytön 
hinnoissa ja chdoissa ja ottamalla huomioon tiettyjen sosiaaliryhmien, etenkin 
vamtnaisten ja vanhusten, erityistarpeet. 
t Vakiinnutetaan sisämarkkinat konvergenssiympäristössä poistamalla 
viestintäverkkojen ja -palvelujen tiellä olevia esteitä Euro< >passa niin, että samanlaisissa 
olosuhteissa samanlaisia operaattoreita kohdellaan samalla tavoin kaikkialla EU :ssa. 
Myös yhteisön etujen suojaaminen kansainvälisissä neuvotteluissa on komission ja 
jäsenvaltioiden tärkeä tavoite, etenkin tulevissa maailman kauppajärjestön (WI'O) 
neuvotteluissa, joissa on ensisijaisen tiirkeää jatkaa televiestinnän vapauttamista muissa 
maissa, jotta varmistetaan sähköisen kaupankäynnin ja Internetin kehittyminen 
maailmanlaajuisesti. 
Sääntelytoimia koskevat periaatteet 
Uutta sääntelyjärjestelmää vahvistetaan viidellä periaatteella, ja ne ohjaavat 
yhteisötason ja kansallisen tason sääntelytoimia. Teknistii riippumattomuutta lukuun 
ottamatta nämä periaatteet ovat yleisiä hyvän sääntelyn periaatteita, joita jo noudatetaan 
yhteis<>n sääntclypolitiikassa. Periaatteiden mukaan: 
t sääntelyn olisi perustuttava selkeästi määritettyihin politiikan tavoitteisiin Gotka 
on esitetty edellä); 
t markkinoita olisi säänneltävä vain siinä maann kuin se on tarpeen näiden 
tavoitteiden saavuttamiseksi siten, että nykyisestä järjestelmästä poistetaan 
tarpeettomaksi käyneet velvoitteet ja uudessa järjestelmässä otetaan käyttöön 
mekanismeja, joilla vähennetään edelleen sääntelyä, kun politiikan tavoitteet saavutetaan 
kilpailulla; 
t sääntelyllä olisi parannettava edelleen oikeusvarmuutta muuttuvilla markkinoilla. 
On tärkeää varmistaa, että sääntely on riittävän vakaata, jotta yritykset voivat tehdä 
turvallisin mielin investointipäätöksiä, jotka ovat kuitenkin riittävän joustavia 
markkinakehityksen kannalta; 
t sääntelyn olisi oltava riippumatonta yksittäisistä tekniikoista, tmsm sanoen 
sääntelyllä ei tulisi määrätä pakolliseksi tietyntyyppisen tekniikan käyttöä eikä sillä tulisi 
syrjiä mitään tiettyä tekniikkaa, vaan sillä olisi varmistettava, että samaan palveluun 
sovelletaan samankaltaisia säännöksiä riippumatta siitii, minkä tekniikan välityksellä 
palvelu tarjotaan; 
-v-
• sääntely tulisi panna täytäntöön niin lähellä säänneltyä toimintaa kuin on 
käytännöllistä riippumatta siitä, onko sääntelystä sovittu maailmanlaajuisesti, 
alueellisesti tai kansallisesti. 
Uuden sääntelyjärjestelmän rakenne 
Komission mukaan uuden sääntelyjärjestelmän rakenteen olisi noudatettava seuraavta 
suuntaviivoja: 
• Yhteisön alakohtainen lainsäädäntö 
;\lakohtainen lainsäädäntö muodostuisi puitedirektiivistii, jossa on määritetty politiikan 
yleiset ja erttytstavoittect, ja neljästä entytsestä dtrektiivistä, jotka koskevat 
toimilupajärjestclmää, käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä, yleispalvelua sekä yksityisyyttä 
ja tiet( >suojaa. 
Näin yksinkertaistetaan merkittävästi nykyistä järjestelmää, sillä säännösten määrä 
vähenee kahdestakymmenestä kuuteen. 
• Täydentävät suuntaa-antavat toimenpiteet 
Suosituksilla, ohjesäännöillä, käytännesäännöillä ja muilla suuntaa-autavilla toimenpiteillä 
luodaan järjestelmä, jolla voidaan vastata joustavasti markkinoiden muuttuviin 
olosuhteisiin yhteisön lainsäädännössä määritettyjen yleisten periaatteiden mukaisesti. 
• Kilpailusäännöt 
Perustamissopimuksen yleisiin kilpailusääntöihin olisi turvauduttava yhä voimakkaammin, 
jolloin useat alakohtaisct säänni)kset voidaan korvata, kun kilpailu toimii tehokkaasti. 
Kun liihti)kohdaksi asetetaan nämä yleiset periaatteet ja otetaan huomioon edellä esitetty 
rakl'nne, tama tiedoksianto kattaa viestintäalan säiintdypolitiikan useat eri alat. 
Tit·doksiannossa esitetään komission alustava kanta kaikkiin näihin aloihin ja pyydetään 
kaikkien asianosaisten mielipidettä ehdotuksesta viimeistään 15. helmikuuta 2000. 
Komissio aikoo laatia saatujen kommenttien perusteella ehdotukset nykyisen 
sääntelyjärjestelmän tarkistamiscksi vuoden 2000 ensimmäisen puolivuotiskauden aikana. 
Jotkin näistä ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotuksia, joihin 
sovelletaan yhteispäätösmenettelyä. Nykyinen sääntelyjärjestelmä pysyy kaikilta ostn 
voimassa, kunnes jäsenvaltiot ovat sisällyttäneet lainsäädäntöönsä nämä direktiivit. 
Politiikan pääehdotukset 
Jäljempänä esitetään ne pääehdotukset, joilla on eniten vaikutusta alan sääntelyyn. Luvussa 5 
esitetään yhteenvetona luettelo kaikista ehdotuksista. 
Yksi ainoa viestinnän perusrakenteita ja niihin liittyviä palveluja koskeva 
sä~intclyjärjestelmä 
• Erilaisiin viestinnän perusrakenteisiin ja niihin liittyviin palveluihin sovelletaan 
tällä hetkellä erilaisia sääntöjä. Konvergenssi tarkoittaa kuitenkin sitä, että samat 
palvelut voidaan tarjota minkä tahansa siirtoverkon välityksellä riippumatta siitä, onko 
kyse kiinteästä tai matkaviestinverkosta, tclevicstintä- tai kaapelitelevisioverkosta, 
satelliittiverkosta tai maanpäällisestä verkosta. Erilaisten viestinnän perustakenteiden ja 
niihin liittyvien palvelujen erilliset sääntelyjärjestelmät ovat kuitenkin todennäköisesti 
epäyhtenäiset, ja ne voivat vääristää kilpailua. 
-vi-
+ Uusi järjestelmä kattaisi kaikki viestinnän perusrakenteet ja niihin liittyvät 
palvelut, joten näihin verkkoihin sovellettaisiin samanlaisia sääntöjä. Käytännössä tämä 
tarkoittaa sitä, että uutta järjestelmää sovellettaisiin: telcverkkoihin (kiinteisiin ja 
matkavicstinvcrkkoihin), satdliittivcrkkoihin, kaapc.:litdc.:visiovcrkkoihin ja maanpäällisiin 
yleisiin radioverkkoihin kuten myi>s eri ohjclmic.:n viilisl·n rajapinnan (API) kaltaisiin 
toimintoihin, joilla valvotaan palvelujen kiiytt()oikeuksia. Tällä on tärkeitä seurauksia. 
J •:simerkiksi kansalliset sääntelyviranomaiset sovcltaisivat toimilupamenettelyssä samoja 
periaatteita (avoimuutta, syrjimätt<>myyttä, suhteellisuutta ja puolueettomuutta) kaikkiin 
viestinnän perusrakenteisiin ja niihin liittyviin palveluihin. Tässä yhteydessä on 
huomautettava, että jos tällaiset palvelut liittyvät sisälti>palvelujen tarjontaan, sisällön 
tarjonta voi edellyttää lisäsäänt<>jä. 
+ Näillä säännöillä ei tietenkään olisi vaikutusta niihin (EU-tason tai kansallisen tason) 
laillisiin velvoitteisiin, JOita sovelletaan yleistä radioverkkoa käyttävien 
lähetyspalvelujen tai muiden tietoyhteiskunnan palvelujen sisältöön. 
Seuraavassa kaaviossa esitetään uuden järjestelmän soveltamisala. Kaaviossa on 
kolme kerrosta: alimpana ovat viestinnän perusrakenteet, keskellä ovat näihin 
perusrakenteisiin liittyvät palvelut, ja ylimpänä ovat verkkojen välityksellä tarjottavat 
palvelut. 
-vii-
Internet Verkkojen välityksellä ta~jottavat palvelut 
csim. yleistä radioverkkoa käytUivUt 
lähetyspalvelut, sähköiset pankkipalvelut 
Näihin liittyvät palvelut -ts. 
viestintäpalvelut ja käyttöön liittyvät 
palvelut esim. tclcvicstintäpalvelut, 
saatavuudcltaan rajoitetut palvelut (CAS) 
Viestinnän perustakenteet -ts. 
viestintäverkot ja niihin liittyvät toiminteet 
esim. kaapelitelevisioverkot, sovellusten 
väliset rajapinnat (API) . \'rJIJel!ami.ra/an tt!koptto!ella: 
f'tilt.'eflll,joila .riiiinnel/iiiill mttilla 
1 :·l 1 -tasot/ tai kan.rallisen taJoli 
loimilla, e.rim. ehdotuksella 
ftthköistä kaupanki!Jntiä 
koskevaksi direktiiviksi, yleistä 
radioverkkoa ki!Jttäviä lähetyksiä 
koskevilla säännölesillä. 
SäännelJään viestinnän 
perusrakenteita ja niihin 
liittyviä palveluja koskevaUa 
sääntelyjärjestelmäUä. 
+ Uudessa järjestelmässä lntemetin siirtopalveluja säänneltäisiin edelleen samalla 
tavoin kuin muita siirtopalveluja. Voimassa oleva tdealan järjestelmä kattaa jo nyt 
lnternetin siirtopalvclut, joiden avulla käyttäjät vöivat esimerkiksi lähettää sähköpostia ja 
surffata Internetissä. Tässä vaiheessa ei ole suunniteltu mitään erityisiä Intemetiä 
koskevia toimenpiteitä. Tämä tiedonanto ei kata Internetin välityksellä tarjottavia 
palveluja (esimerkiksi sähk<>isen kaupankäynnin alalla), vaan tällaisiin palveluihin 
sovellettaisiin muita toimenpiteit~i, kuten ehdotusta sisämarkkinoiden sähköisen 
kaupankäynnin tiettyjä oikeudellisia näkökohtia koskevaksi direktiiviksi. 
Toimiluvat ja valtuutukset 
+ Televiestinnän nykyisen järjestelmän mukaan jäsenvaltiot voivat vaatia yksittäisiä 
toimilupia (jotka myönnetään yksittäisille operaattoreille ja jotka edellyttävät, että 
operaattorin on haettava sääntelyviranomaiselta erillinen valtuutus, ennen kuin se 
voi aloittaa toimintansa). Tämäntasoisella markkinoille pääsyn valvonnalla luodaan 
kohtuuttomia hallinnollisia esteitä, ja se on aiheuttanut suuna eroja EU :n 
toimilupajärjestelmien välillä. 
Uudessa järjestelmässä viestintäpalveluja tarjoavien operaattorien toimilupa 
perustwst yleisiin valtuutuksiin (toisin sanoen suna ei vaadita, että 
sääntelyviranomaisten olisi annettava erillistä valtuutusta ennen palvelujen tarjoamista). 
Erilliset valtuutukset olisivat edelleen välttämättömiä radiotaajuuksien ja 
numerointiresurssien käytölle. Tällä säännöstelystä vapautetulla, yhdenmukaistetulla 
järjestelmällä vähennettäisiin televiestinnän toimilupajärjestelmissä eri puolilla EU:ta tällä 
hetkellä ilmeneviä eroja, jotka haittaavat innovaatioita, kilpailua ja yleiseurooppalaisten 
palvelujen tarjontaa. 
Käyttöoikeudet ja yhteenliittäminen 
-viii-
• Uudessa jårjestclanässä IH~iåritettäisiin k~iytt()uikeuksien ja yhteenliittämisen 
sååntclyä koskevat yhteiset periaatteet kaikkien viestinnän perustakenteiden 
osalta. Niiin varmistettaistlll, c:t Li uudd tulokkaat voivat kilpailla tehokkaasti 
miiiiriiäväss~i markkina-asemassa olevien operaattorien kanssa siirtotavasta riippumatta, ja 
natn otettatsun käyttöön järjestelmä, . jolla voidaan ratkaista tehokkaasti uudet 
pullonkaulat sitä mukaa kuin niitä syntyy. Nykyinen järjestelmä soveltui vapauttamisen 
alkuvaiheeseen, jolloin ensisijaisena tavoitteena oli varmistaa oikeus päästä käyttämään 
aiemmin monopoliasemassa toimineiden teleoperaattoreiden verkkoja. Nyt on 
välttämätöntä toteuttaa joustava mekanismi, jolla vähennetään sääntelyä, kun kilpailu 
kasvaa, ja jolla vastataan nopeasti muuttuviin markkinoihin. 
Radiotaajuudet 
+ Yhteisön tasolla perustetaan "taajuuspoliittinen asiantuntijaryhmä" (Spectrum 
Policy Expert Group) sen varmistamiseksi, että yhteisön tämän alan politiikkaa 
ohjaavat teknisten näkökohtien lisäksi myös politiikan näkökohdat. Sen on 
varmistettava, että kaikki asiaan liittyvät taloudelliset, S( >siaaliset, kulttuuriset ja muut 
tekijiit ovat asianmukaisest·i tasapainossa muotoiltacssa yhteisön yhteistä lähestymistapaa 
radiotaajuuksien hallintaan. T:imänhetkiset Firjestdmät, joilla varmistetaan 
yhdentnukainen yhteisön Eihestymistapa radiotaajuusresurssien allokointiin, ovat 
riittämättömät. Komissio ehdottaa radiotaajuuspolitiikkaa koskevaan vihreään kirjaan 
liittyneen kuulemisen perusteella, että tämän kysymyksen tarkastelemiseksi otettaisiin 
käyttöön yhteisötason sääntelyjärjestelmä. Vaikka useat teollisuudenalat ja yleisen edun 
mukaiset sovellukset ovat riippuvaisia radiotaajuuksista, kansainvälisellä ja Euroopan 
tasolla tehtävä allokointi määräytyy jatkossakin valtaosin televiestinnän etujen mukaan. 
Yleispalvelu 
• Yksi komission tärkeimmistä tehtävistä on edelleen varmistaa kohtuuhintainen 
mahdollisuus käyttää kaikkia niitä viestintäpalveluja, jotka ovat välttämättömiä 
tietoyhteiskuntaan osallistumiseksi. Tietoyhteiskunnan edut toteutuvat vain, jos 
kaikki voivat osallistua siihen. Se on ensisijaisen tiirkeää, jotta vältetään jako 
tietoyhteiskuntaan osallistuviin ja sen ulkopuolelle jiiiiviin. Nykyisessä järjestelmässä 
mäiiritetään yleispalveluun kuuluvien palvelujen kokonaisuus. Nämä palvelut voidaan 
rahoittaa rahoitussuunnitelmilla, joissa yleispalvelun tarjoaJalle annetaan korvausta näistä 
palveluista ja myönnetään sen kilpailijoilta perittyjä maksuja, jos jäsenvaltiot katsovat, 
että yleispalveluvelvoitteet muodostavat näitä palveluja tarjoavalle operaattorille 
kohtuuttoman rasitteen. Tällä hetkellä vain yhdess~i jäsenvaltiossa on käytössä 
yleispalvclurahasto. Jäsenvaltiot voivat asettaa muita velvoitteita, mutta ne eivät voi 
velvoittaa muita operaattoreita osallistumaan niiden rahoitukseen. 
+ Sen lisäksi että jäsenvaltiot voivat rahoittaa palvelujen (esimerkiksi koulujen ja 
kirjastojen) julkisen käytön valtion talousarviosta, ne voivat jatkossakin ottaa 
käyttöön edellä tarkoitettuja yleispalvelun rahoitussuunnitelmia .. On kuitenkin 
arvioitava huolellisesti, minkätyyppisiä palveluja tällaisilla suunnitelmilla voidaan 
rahoittaa. Nykyisten yleispalveluvelvoitteiden soveltamisalaa laajennettaessa on 
analysoitava palvelujen kysyntä ja saatavuus ja arvioitava niiden sosiaalinen ja 
taloudellinen suotavuus. Muutoin vaarana on, että kilpailu vääristyy ja että suuremman 
kaistanleveyden käyttäjiä (yleensä yrityksiä ja niitä, jotka ottavat sen ensimmäisinä 
käyttöön) tuetaan epäoikeudenmukaisesti kuluttajien enemmistöltä saatavilla voitoilla. 
Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että säilytetään tässä vaiheessa yleispalvelun 
nykyinen määritelmä ja soveltamisala. Koska yleispalvelu on kuitenkin muuttuva 
ja kehittyvä käsite, komissio ehdottaa, että yhteisön lainsäädäntöön 
-ix-
sisällytettäisiin yleispalvelun soveltamisalan mahdollista laajentamista koskevat 
·perusteet sekä mekanismit, joilla mahdolliswtaan uudelleentarkastelu 
1n ååråajoi ttai n. 
Kilpailu tilaajayhteyksien 1narkkiuoilla 
+ Tilaajayhteyksien markkinoilla käytävän kilpailun lisäämiseksi on ryhdyttävä 
pikaisiin toimenpttetsnn. Termillä "tilaajayhteys" tarkoitetaan paikallisen 
puhelinkeskuksen ja tilaajan välistä linjaa. Vakiintuneet operaattorit hallitsevat edelleen 
viestintäpalvelujen markkinoita paikallisella tasolla. Uudet tulokkaat käyttävät 
viestintäpalvelujen tarjonnassa uusia tai vanhoja vaihtoehtoisia infrastruktuureja (esim. 
kaapelitelevisiota tai langattornia tilaajayhteysverkkoja), mikä on lisännyt kuluttajien 
valinnanvapautta. Usein ~aihtoehtoja ei kuitenkaan ole. 
+ Useiden jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset ovat alkaneet vaatia 
vakiintuneita operaattoreita eriyttämään paikallisverkkonsa kilpailevien palveluntarjoajien 
käyttöön. Komissio suhtautuu tyytyväisesti tähän suuntaukseen ja toteaa, että yhteisön 
toimia ei voi lykätä tätä alaa koskevan lainsäädänn()n hyväksymiseen asti. Sen sijaan 
komissio antaa suosituksia ja käyttää tietyissä tapauksissa perustamissopimuksen 
kilpailusääntöjen mukaista toin1ivaltaansa niin, ~tt~i cdistetään tilaajayhteyksien 
criyttämistä kaikkialla EU :ssa. 
Yhdcnnuakaiset EU-tason sääntclytoirnet 
+ Televiestintää koskevan lainsäädännön tiettyjen säännösten epäjohdonmukainen 
soveltaminen estää tehokkaan kilpailun kehittymistä. ja yleiseurooppalaisten 
palvelujen käytön. 
+ Komissio ei ole vakuuttunut siitä, että yhteisötason sääntelyviranomainen toisi riittävästi 
lisäarvoa, jotta todennäköiset kustannukset olisivat perusteltuja. Tämän vuoksi 
komissio ei tässä vaiheessa ehdota viestintäpalveluja tarkastelevan Euroopan 
sääntelyviranomaisen perustamista. 
+ Komission ja kansallisten sääntelyviranomaisten yhteistyötä on kuitenkin 
parannettava kiireellisesti. Muutamilla aloilla, kuten toimilupien alalla, 
· epäjohdonmukaisuus lainsäädännön soveltamisessa pyritiiiin ratkaisemaan tehostamalla 
yhJcnmukaistamista. Epäjohdonmukaisuuksia on kuitenkin ilmennyt myös esimerkiksi 
k:iytti)oikcuksien ja yhtecnliittiimiscn osalta, sillä j:isenvalt1oiden markkinat kehittyvät eri 
tahdissa. T~im:in vuoksi ehdotuksessa käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä ·koskevaksi 
direktiiviksi ehdotetaan, että kansallisille sääntelyviranomaisille laaditaan periaatteet, joita 
ne noudattavat tarkastellessaan näitä kysymyksiä, eikä niinkään laadita itse ongelmia 
koskevia yksityiskohtaisia säännöksiä On ehdotettu, että perustetaan kansallisten 
sääntelyviranomaisten ja komission edustajista muodostuva viestintää tarkasteleva 
korkean tason ryhmä, jossa tämäntyyppisistä ongelmista voitaisiin keskustella ja jossa 
niihin voitaisiin löytää ratkaisuja yhteisötasolla sovittujen sääntöjen mukaisesti. Näitä 
ratkaisuja voitaisiin tarvittaessa tukea lainsäädäntötoimilla, jotka komissio on hyväksynyt 
täytäntöönpanovaltansa nojalla ja uuden viestintäkomitean avustamana. Tämä komitea 
korvaisi kaksi televiestinnän alalla toimivaa nykyistä komiteaa. 
-x-
Komissio }lyytii esi~ämään mie~i.!~teitä ja 
tiedonannoaga esitetyistä' ehdotuksista. <;:',': 
Vastaukset vastaanotetaan mieluiten sihköpostitse 
osoitteeseen 
99teviqy@cec.eu.int. 
Vastaukset voi lihettäi Jn,yös osc>ltt:ee••e 
J~Ede~bome 
Head'QfJtegulatory 
lnform~tion So~ety 
Rue delaLoi 200 
B-1049::Brussels 
-xi-
SISÄLLYSLUETTEL() 
1. VUODEN 1999 VIESTINTÄALAN UUDELLEENTARKASTELUN 
PERUSSYYT .............................................................................................................. ! 
2. UUDELLEENTARKASTELUAEDELTÄVÄT KUULEMISET JA 
ANll 'YYSI NIISTÄ ......................•••....................................••.•...•.•........................... 4 
2.1. ·viides raportti televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta .............................. 4 
2.2. Konvergenssia koskevaan vihreään kirjaan liittyvän kuulemisen tule>kset ............. 5 
2.3. Radiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan liittyv~in kuulemisen tulokset ........... 6 
2.4. Euroopan unionin digitaalitclevisiomarkkinoiden kehittämistä koskevan 
raportin päätelmät ................................................................................................ 7 
2.5. Mahdollista Euroopan sääntelyviranomaista koskeva raportti .............................. 8 
2.6. Komission teettämät tutkimukset vuoden 1999 uudelleentarkastelun 
yhteydessä ..................................................................................... : ................... 10 
3. UUDEN SÄÄNTELYJÄRJESTELMÄN TAVOITTEET, OHJAAVAT 
PERJAA TTEET JA RAKENNE ............................................................................ l 0 
3.1. Alan politiikan tavoitteet ................................................................................... 10 
3.2. S~iäntelyperiaatteet ............................................................................................. 12 
.).:t Uuden säiintclyjärjestelmän rakenne .................................................................. 14 
3.3.1. V clvoittavat yhteisi)n toimenpiteet ...................................................... 15 
3.3.2. Suuntaa-antavat alakohtaisct toimenpiteet ........................................... 18 
3.3.3. Kilpailulaitlsä~idänt() ............................................................................ 18 
4. ERITYISET MUUTOSEHDOTUKSET ............................................................... 20 
4.1. Toimiluvat ja valtuutukset ................. : ............................................................... 21 
4.1.1. Yksittäiset toimiluvat ja yleiset valtuutuksct ......................................... 21 
4.1.2. Yleisradiolähetysverkkojen valtuutukset .............................................. 22 
4.1.3. Valtuutusluokat ja toimilupaehtojen yhdenmukaistaminen .................. 23 
4.1.4. Toimilupamaksut ja hallinnolliset kulut ............................................... 24 
4.1.5. lnternet ............................................................................................... 24 
4.1.6. Käyttöoikeudet ja kaapelinasennusoikettdet ......................................... 24 
4.1.7. Komissi<>n kanta ................................................................................. 26 
4.2. Käyttöoikeudet ja yhteenliittäminen .................................................................. 26 
4.2.1. Infrastruktuurin käyttöoikeudet ........................................................... 27 
4.2.2. Yhteenliittäminen ................................................................................ 29 
4.2.3. Tilaajayhteyksien käyttöoikeus ............................................................. 31 
4.2.4. Kaapeliverkon käyttöoikeus ja lähetysvelvoitteet (must-carry -
säännöt) .............................................................................................. 32 
4.2.5. Digitaalitclevision yhteentoimivuus ..................................................... 32 
4.2.6. Standardointi ....................................................................................... 33 
4.2.7. Matkaviestinverkon operaattorin valinta ja ennaltavalinta .................... 34 
4.2.8. Yhteenliittämisen ja käytt()oikeuksicn hinnoittelu ja 
kustannus laskenta ................................................................................ 3 5 
-xii· 
4.2.<J. 1'-<,nlissi<Hl kanta ................................................................................. 36 
4 .. '\. Radi<>t·aajuuksit·n hallinta .................................................................................. 37 
4.~.1. Radi<>taajuuksicn ar\'< ,ttaminen ............................................................ 37 
4.~.2. Radiotaajuuksien kiiytön maksut ja tehokkuus ..................................... 38 
4.3.3. Radiotaajuuksien sekundaarinen kaupankiynti .................................... 38 
4.3.4. Kansallinen vai yleiseurooppalainen taajuuksien antamis- ja 
toimilupajärjestelmä .................................... ~ ....................................... 38 
4.3.5. Komission kanta ................................................................................. 39 
4.4. Yleispalvelu ........................................................................................................ 39 
4.4.1. Yleispalvelun soveltamisala ................................................................. 40 
4.4.2. Yleispalvelun rahoittaminen ................................................................ 42 
4.4.3. K<>htuuhitltaisuus ................................................................................ 43 
4.4.4. K<>missi<>n kanta ................................................................................. 43 
4.5. Käyttäjien ja kuluttajien edut ................................................................... ; ......... 44 
4.5.1. l lenkilötietojcn ja yksityisyyden suojaaminen ..................................... .44 
4.5.2. 1 •:uroopan hiitiinumcro 112 ................................................................. .'45 
4.5.1. Valitusten kiisittcly ja riitojen ratkaisu ................................................. .45 
4.5.4. Tietojen ja tariffien avoimuus ............................................................. .45 
4.5.5. l)alvelujen laatu ................................................................................... 46 
4.5.6. Suositeltavat ja pakolliset palvelut.. ..................................................... .46 
4.5.7. I<<>mission kanta ................................................................................. 48 
4.6. Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen ........................................... 48 
4.6.1. Viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen 
lähentyminen ............................................. ; ......................................... 48 
4.6.2. Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen EU:n tasolla ......... 49 
4.6.3. Numeroiden siirrettävyys ............... , .................................................... 50 
4.6.4. Puhelinnumer<>inti ja kilpailu ............................................................... 50 
4.6.5. 1'-<>missi<>n kanta ........... , ..................................................................... 51 
4.7. I~rityiset kilpailunäk<>kohdat ............................................................. , ................ 52 
4.7.1. ( )lennaisct toiminteet ........................ , ................................................. 52 
4.7.2. Miiiiräävä ja merkittiivä markkina-asema .............................................. 53 
4.7.3. 1-::_<>tnissi<>n kanta .......................................... , ...................................... 54 
4.H. 'l'oimiclimiä ~oskevat niik<>kohdat ..................................................................... 54 
4.8.1. Ehdotetut uudet toimielinjärjestelyt ..................................................... 55 
4.8.2. Kansalliset sääntelyviranomaiset (NRA) .............................................. 51 
4.8.3. Komission kanta ................................... , ............................................. 57 
5. YHTEENVETO KOMISSION KANNOISTA ............•................•••...••....... : ....... 58 
LIITE I -LUETTELO VUODEN 1999 UUDELLEENTARKASTELUUN 
LIITTYVISTÄ AJANKOHTAISISTA TUTKIMUKSISTA ................••.•.•.....•..•.. 62 
LIITE II -LYHENNELUETTELO ....•.................................................••...•••...•.......... 64 
LIITE III-SANAST0 .................................................................................................... 66 
-xiii-
l. Vt lOilEN 1')')') VI ESTINTÄAI.AN llll llELLEENTAnKASTI·:I.l JN I,ERlJSSYYI' 
1 ·:uroopan tdevil·stintiitnarkkinoiden vapautuminen huipentui l. tammikuuta 1998, jolloin 
kaikki tdeverkot ja -palvelut vapautettiin täysin melkein kaikissa EU:n jäsenvaltioissal. 
Euroopan siirtyminen tietoyhteiskuntaan perustuu tekniikan kehitykseen, palvelualan 
innovaatioihin ja kilpailun mukanaan tuomaan hintojen alenemiseen ja laadun paranemiseen. 
Dynaamisen ja todella kilpailukykyisen tietoyhteiskunnan luominen on elintärkeää 
Euroopan kilpailukyvylle. Tietoyhteiskuntaan liittyvien teollisuudenalojen osuus EU:n 
bruttokansantuotteesta on noin 15 prosenttia, ja ne edistävät taloudellista kasvua ja 
työpaikkojen luomista. Jo nyt joka neljäs uusi työpaikka Euroopan taloudessa syntyy 
tietoyhteiskunnan alalla. Uusien viestintäpalvelujen käyttöönotolla ja yleistymisellä voi olla 
myönteisiä vaikutuksia taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen; tietoyhteiskunnan 
tekniikoilla voidaan vähentää alueellisia eroja, ja ne merkitsevät "välimatkojen kuolemaa". 
Televiestinnän vapauttamisella on jatkossakin valtava vaikutus kokonaistalouteen. 
Viestintäalan tekniikoiden ja markkinoiden kehittyminen on jo käynnistänyt talous-ja 
rakennemuutoksia 1 •:l J :ssa. Tiissii tiedonannossa ehdotetulla uudella sääntelyjärjestelmällä 
nopeutetaan merkittiiviisti tiitii kc:hitystii tehostamalla 1 •J l:ssa käytävää kilpailua, mikä 
nu.:rkitsl·e etuja taloudelle ja koko yhtctskunnalle, sillä syntyy uusia innovatiivisia palveluja ja 
hinnat alenevat. 
Nykyisen järjestelmän saavutukset on kirjattu viidenteen raportti.in televiestinnän 
sääntelypaketin toteuttamisesta2. Kehitystä ei ole kuitenkaan saatettu loppuun. Euroopan 
tdeviestintämarkkinoita ei voi vielä kuvata aidosti ylciscurooppalaisiksi, vaikka yhä 
useammat operaattorit noudattavat yleiseurooppalaista liikestrategiaa. Kansalliset 
toimilupajärjestelmät vaihtelevat laajasti jäsenvaltioittain ja aiheuttavat ongelmia 
yleiseurooppalaisille operaattoreille (etenkin satelliittialalla). Markkinoilla jo touruvat 
operaattorit hallitsevat jatkossakin kansallisia markkinoita, etenkin tilaajayhteyksien 
markkinoilla, sillä uudet tulokkaat ovat tehneet vain pienen loven vakiintuneiden 
operaattorien markkinaosuuksiin. Euroopan on tarkasteltava näitä kysymyksiä, jotta se voi 
vahvistua ja hyötyä markkinoiden vapautumisesta. 
Lisäksi viestintäalalle on muinaista ennennäkemätt(;anän nopea tekniikan ja 
n1arkkinoiden kehittyminen. 
t Tekviestinniin, tieJotusviilineiden ja tietotekniikan lähentyminen, johon kuuluu myös 
kiinteän verkon viestinn~in, matkaviestinnän, maanpäällisen viestinnän ja 
satelliittiviestinnän lähentyminen ja viestintäjärjesteltnien ja paikantamis- tai 
paikallistamisjärjestelmien lähentyminen, muokkaa uudelleen viestintämarkkinoita. 
Näiden uusien palvelujen yhteiskunnalliset vaikutukset taloudellisen kasvun, 
työpaikkojen luomisen, kulttuuri-identiteetin ja sosiaalisten vaikutusten osalta 
määräytyvät asiakkaiden hyväksynnän perusteella. Lähentymisen seurauksena näiden 
alojen välinen sääntelytehtävien perinteinen jako on täysin vanhentunut viestinnän 
perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen osalta, ja sääntelyjärjestelmää tulisi 
yhtenäistää ja yhdenmukaistaa. 
Portugali hyi>tyy poikkcusjiirjcstdyistii 1. tammikuuta 2000 asti ja J(rcikka 31. joulukuuta 2000 asti. 
Komission tiedonanto Euroopan parlalllcntillc, neuvostolle, talous ja sosiaalikomitealle ja alueiden 
k1 )mitcalle: ~ 'iide.1 rt~porlli telt·t,ie.tlllllltill .ttlrilllelyptJkdin /olml!tlllll:,c.•lll 
(KOM (191J9) 537). 
-1-
t Tekniikoiden . ja markkinoiden maailmanlaajuistuminen kiihtyy ja laajenee 
voimakkaasti, mikii tuo nHtkanaan uusia t<:knisiii, k:tupallisia ja lainsäädänn<>llisiä 
kysymyksiii, jollct eddlylliiviil tnaatlrnanla:quisia ralkaistqa. llallitusten välisiä ja yksityisiä 
organisaatiota on kannustct lu laalunaan yh t<:isiii liihesl y mistapoja erilaisten virallisten 
Firjestdmien ja yhteisty<>n puitteissa. 
t Sulautumiset ja yritysostot, mukaan luettuina uudet liittoutumat, muuttavat 
merkittävästi teollisuudenalan luonnetta ja keskeisten toimijoiden välisiä suhteita. Näiden 
muutosten seurauksena syntyy yrityksiä, jotka pyrkivät toteuttamaan uusiin ja 
laajenncttuihin infrastruktuureihin perustuvia yleiseurooppalaisia ja maailmanlaajuisia 
palveluja. 
t Internet mullistaa perusteellisesti perinteiset markkinarakenteet, sillä se muodostaa 
yhteisen foorumin useille en palveluille. Internet tekee siten puheen- ja 
datansiirtopalvelujen välisen eron häilyväksi, mullistaa viestintäpalvelujen perinteiset 
hinnoittelumallit ja kyseenalaistaa nykyiset sääntelyrakenteet Euroopassa Internet­
käyttäjien ja -liikenteen määrä on kasvanut jatkuvasti. Tiitä kasvua kiihdyttää edelleen 
uuden sukupolven lnternet--yhteysk~iytänt<>jen kiiytt()()notto, joka helpottaa puheen, 
datan ja videokuvan siirtoa lnternetissä sovitun palvelun b:tdun mukaisesti. 
+ Parantuncilla prosessointi-, liityntä- ja perussiirtotekniikoilla (erityisesti 
valokuitujen aaltopituusjakokanavoinnilla ja paikallisltittymäverkkojen digitaalisilla 
tilaajaliittym~itekniikoilla (xDSI.)) viihennetään viestint~iinfrastruktuurin kustannuksia ja 
lisätään sen kapasiteettia. Tietokoneiden laskentateho kaksinkertaistuu kahdeksantoista 
kuukauden välein ja siirtokapasiteetti kahdentoista kuukauden välein. Tämän ansiosta 
tähän asti kaupallisesti kannattamattomat sovellukset yleistyvät viestintäkustannusten 
pienentyessä, mikä muuttaa perusteellisesti ihmisten työn ja harrastusten luonnetta. 
t Langattomat sovellukset yleistyvät yhä voimakkaammin kaikilla markkinasegmenteillä. 
Matkaviestintä kasvaa edelleen voimakkaasti, ja kasvu voimistuu todennäköisesti 
edelleen, kun kolmannen sukupolven järjestelmät otetaan käyttöön. Tilaajayhteyksien 
langattoman laajakaistatekniikan kehitys kiristää paikallisliittymämarkkinoiden kilpailua. 
Lisäksi maailmanlaajuisen liikkuvuuden mahdollistavien uusien järjestelmien 
kehittämiseen liittyvä kilpailu on antanut uutta puhtia satelliittialan kasvulle ja 
vauhdittanut niin kapeakaistaisten h~nkilökohtaistcn viestintäpalvelujen kuin 
laajakaistaisten multimediapalvdujcnkin ("Internet in the sk y") kehitystä. 
t Ohjchnistotekniikoiden ansiosta opcraattorit ja pakduntarjoajflt voivat helposti 
r~iät~ilöidä palveluosa vastaamaan paikallisten markkinoiden erityisvaatimuksia. 
()hjelmiston uudelleenkonfigurointi parantaa kiinteiden verkkojen ja 
matkaviestinverkkojen joustavuutta ja innovatiivisuutta sallimalla liityntäpisteiden ja 
päätclaite- ja verkkoresurssien dynaamisen uudelleenkonfiguroinnin. Tällä on merkittävät 
seuraukset valmistajille, operaattoreille (esim. resurssien dynaaminen jako, aktiiviset 
verkot, turvallisuus, palvelun laatu), palveluntarjoajille ( csim. markkinoille viemiseen 
tarvittava aika), käyttäjille (esim. palvelujen avoimuus ja siirrettävyys) sekä 
sääntelyviranomaisille ja standardointielimille (esim. päätelaitteiden tyyppihyväksyntä). 
t Tiedotusvälineiden alan tekniikoiden, etenkin digitaalitelevision (DTV), jatkuva 
kehitys tuo mukanaan suuren valikoiman innovatiivisia palveluja sekä maksutelevision 
asiakkaille että ilmaiskanavicn (frce-to-air) katsojille. Tällaisia palveluja ovat 
kertapalveluluonteiset "tilauspalvelut" ja muut digitaaliscn tekstitclevision, Internetin ja 
sähköisen kaupankäynnin kaltaiset uudet palvelut. 
-2-
On mahdoton ennustaa tarkasti, miten kaikki edellä mainitut suuntaukset 
muokkaavat markkinoita seuraavan vuosikymmenen aikana. Vaikka tekniikan 
perussuuntauksct tunnetaan suhteellisen hyvin, tätä tekniikkaa hyödyntävät uudet tuotteet ja 
palvelut kilpailevat keskenä~in hyviiksynn~istä markkinoilla, l'ikii suinkaan ole selvää, mitkä 
niistii sclviytyviit voittajina. Tuln·aisutu.lcn kon\Trgcnssiympa rist() aiht·uttaa epävarmuutta 
my()s säiintclyviranomaisillc ja markkinatoimijoille. S~iiintclynranon1aisilla on oltava erittäin 
selvät tavoitteet, mukaan luettuina yleistä etua koskevat tavoitteet, ja joukko yleisluonteisia 
"sääntelytyökaluja", jotta ne voisivat onnistuneesti elvyttää ja ylläpitää markkinoita, niin että 
ne säilyvät erittäin kilpailukykyisinä ja vastaavat käyttäjien ja kuluttajien tarpeisiin, kuitenkin 
niin että samalla taataan kuluttajien oikeudet. 
Direktiiveissä, jotka muodostavat televiestintäalaa koskevan nykyisen 
sääntelyjärjestelmän, kehotetaan komissiota tarkastelemaan uudelleen sen toimintaa 
teknisen ja markkinakehityksen sekä käyttäjien n1uuttuneiden vaatimusten 
perusteella. Viidennessä raportissa televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta arvioidaan 
nykyisen sääntelyjärjestelmän toimintaa. Tässä tiedoksiannossa tarkastellaan, miten näitä 
sääntöjä olisi muk~utettava. 
l ludessa sääntclyjärjestelmässii olisi tarkasteltava tcleviestinnin nykyisessä järjestelmässä 
ilmcnevi:i puutteita ja otettava huomioon edellä kuvattu tekniikan ja markkinoiden 
kehittyminen. Sillä olisi pyrittävii lisäiimiiän kilpailua kaikilla markkinasegmenteillä, etenkin 
paikallisella tasolla. Uusi sääntclyj:irjestclmä olisi suunniteltava niin, että se kattaa uudet, 
dynaamiset ja valtaosin ennalta arvaamattomat markkinat, joilla on paljon useampia 
markkinatoimijoita kuin nykypäivän markkinoilla. Sillä pitäisi myö~ varmistaa, että 
palvelumarkkinoita säännellään kevyesti, kuitenkin niin, että miiäräävässä markkina-asemassa 
olevat eivät käytä asemaansa viiärin. 
Televiestinnän nykyinen sääntelyjärjestelmä sisältää kahdentyyppisiä säännöksiä. 
Ensimmäinen säännöstyyppi -jolla on tarkoitus täyttää yleistä etua koskevat tavoitteet -
säilytetään ja sitä mukautetaan niin, että varmistetaan sen tehokkuus tällä kehittyvällä alalla. 
Toinen säännöstyyppi -joka suunniteltiin ensisijaisesti ohjaamaan kilpailuun siirtymistä -
keskittyy vakiintuneiJen operaattoricn käyttäytymiseen ja uusien tulokkaiden oikeuksiin. 
Uudessa politiikan kehyksessä viimeksi ma1ruttua markkinatoimijoiden sääntelyä 
vähennetään asteittain, kun markkinat tulevat täysin avoimiksi kilpailulle. Tällä tavoin uudella 
järjestelmällä pitäisi voida vahvistaa nykyisen lainsäädännön saavutuksia niin, että luodaan 
järjestelmä, joka kykenee mukautumaan nopeasti ja joustavasti tekniikan ja 
markkinarakenteen kehitykseen. 
Tässä tiedonannossa esitetyllä uudella järjestelmällä olisi myös selkeytettävä ja 
yksinkertaistettava voimassa olevia sääntöjä. On ehdotettu, että säännösten määrää 
vähennetään kahdestakymmenestä kuuteen, jolloin uudesta sääntelyjärjestelmästä tulisi 
avoimempi ja sitä olisi helpompi käyttää. 
Teknistä riippumattomuutta koskevan periaatteen nntkaisesti ja konvergenssia 
koskevasta kuulemisesta3 saatujen tulosten perusteella ehdotetaan, että uutta 
sääntelyjärjestelmää sovellettaisiin kaikkiin viestinnän perusrakenteisiin ja niihin 
liittyviin palveluihin. Käytännössä tämä tarkoittaisi sitä, että uutta järjestelmää 
sovellettaisiin: televerkkoihin (kiinteisiin ja matkavicstinverkkoihin), satelliittiverkkoihin, 
3 Yhteenveto on esitetty komission tiedonannossa neuvostolle, Eurt >r>pan parlamentille, talous-ja 
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Televintinnän, tiedo!IIJPälillt'idenja tietotekniikan lähentyminen sekä 
.rmtJaikiiiHk.ret .rään!efyyn- L 'ihmitill kig(um liit(ymenj!llkiJell kll!llelllilcll 111/ok.re/ (KOM (1999) .108, 
1 0.3.1999). 
-3-
kaapditdcvisi< )vcrkk< ,ihin ja ma:lllpiiiillisiin ylcisradi< )verkk( ,thin sekä sovellusohjelmien 
viilist:n rajapinnan (1\ Pl) kaltatsiin toiminteisiin, joilla valvot:un palvelujen käyttöoikeuksia. 
1 lutl a jii rj<.·slelmiiii sovdlella isun tn \'<.)s niiiden v erk k()ll'l\ viilil yksellii tarjottaviin 
vicstinliipalvcluihin (lclcpalvcluihtn pt muihin nklb tark( 11tl'ttuihin verkkoihin liittyviin 
siirtopalvcluihin) sek~i palveluihin, jotka liittyvät k~iytt()Juvan tn\ <>ntämisccn käyttäjälle. 
Uusi järjestelmä ei kata esimerkiksi viestintäinfrastruktuurin välityksellä tarjottavia 
yleisradiotoiminnan palveluja eikä tietoyhteiskuntapalveluja. 
Tässä tiedonannossa tarkoitetaan: 
"~ "ie.rtinttipaltJe/uilfa" tm,alli.re.rti konJtm.rta JJa.rlaan tar:Jollattia pa/tJel!!it,joiden luottaminen on kokonaan 
tai o.rillain tJie.rtien tJä!i(y.rtä ja reili(y.rlä te!etJerkoi.r.ra. 
"~ "ie.rlinltitJerkolla" lähe(y.rlaittei.rloa .rekci .ro1'eltuvin o.rin k:ytkmtälaitki.rloa ja muita laitteita, joilla 
''oidtttlll .riirttiä .r~~11aaleita määritel(yjl'll liiliillltipiJteidm Piililkijohdoill, mdioteit.re, opti.re.rti tai muulla 
Jtihk.ämt~~lledtirella keinolla; tJit:.rlilllt'il't-'rk./..--:o kallaa fJ/111111 IJllltiJJtl .ra!t'//;illitJerkol, kii11letilja 
mal ktll'it•.rtim't-'rk.o!, p11hl'lill-ja dtlltll'l'rkot, 11/tltlllj>äälli.rd l'erk.ot, mdio Jrl lelt-'lli.rio!tihe!Jk.reen ki!ylelltitJä/ 
l'l'rA:o/, ktltlfJt:!itt:le!'i.rio!lt'd:.ol. 
"1 'it•.rlilllltlll Jn•nt.rmkt'llll'il!t/' l'it•.rlilllriwd..·:/...rJjtljtllliihin liill}'l'iti lo!llltllll'ila,joi.rltl pai!Jt:l!!f"elllal)tJII/a 
riij>j>llll. , J ~ifhll~!'e/ 111.'/"Å:O/ !JOil'tl/ olla t'f"i OI,J!,tllliJtltllioidm OllliJ/IIkJtJJtl /t11 11iitä fJOitJtJ/_ylfäpitää eri 
OfJ!.tllliraaliol, ja 11e tJOillal olla ybdi.rlet(yjii tai erilliJiä. 
"Näihin /iit!ytillä pa!tJe/uilla" vie.rtinkipa/tJe/t!fa ja palvel!fja,jotka liii(YJ'ät ki!Jttö'luvan myö'ntämiJeen 
lie(yil/e ki!ytti!Jille (e.rim . .raatavuudeltaan rqjoiletut pa!tJelut, .räbkoi.ret ohje/maoppaatf. 
"~ ·erkkq;cn tJäli(yk.rellä tar_jotttJtilla pai!Jeluilla" palve!t(ja (e.rim. tiedo!lf.,,Jä/ineiden palveluja, 
tietqyhteiJkmznan pa!tJelt!Ja ja .räbkö'iJien pankkipalvelt!Jen kaltai.ria pa/,,e/rga),jotka tarjotaan verkon 
''äli(yk.rellä ja verko.rla riippumatta. 
2. UUDELLEENTARKASTELUA EDELTÄVÄT KUULEMISET JA ANALYYSI NIISTÄ 
Tässä luvussa esitetaan tiivistdmät uudelleentarkastelun pohjana olevien lukuisten 
kuulemisten ja komission kertomusten sekä tutkimusten tärketmmät tulokset. Nämä tulokset 
on otettu huomioon j~iljempiin:i tiissii tiedonannossa csitl'ltävässä komission kantojen 
tlHH >t< >ilussa. 
2.1. Viides raportti televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta 
Jäljempänä esitetaan uuden sääntelyjärjestelmän kannalta olennaiset televiestinnän 
sääntelypaketin toteuttamista koskevasta viidennestä raportista· saadut tulokset. 
+ Alakohtaisen lainsäädännön ja kilpailusääntöjen soveltamisen yhdistelmä on 
toiminut hyvin. Markkinatoiminnan indikaattorit osoittavat, että jäsenvaltioiden 
televiestintämarkkinat menestyvät ja kehittyvät nopeasti. Komissio on valvonut 
aktiivisesti yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa, mikä on vaikuttanut ratkaisevasti 
sääntelyjärjestelmän tehokkuuteen. 
+ Telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttaminen on saatu hyvään alkuun 
nykyisessä järjestelmässä, mutta yleiseurooppalaisten palvelujen tarjontaa ja rajat 
Tiissii yhtcydcssii on huomattava, cttii Jos tiillaisct palvelut liilly\':it sisiilliintarjontaan, sisiilli)ntarjonta 
voi cdcllyttiiii lisiisiiiintiijii. Tiiss;t llnlonannossa ei lwiiL'nban lark;t .tella liillaisia lisiisiiiinti>jä. 
-4-
ylittäviä investointeja raJOittaa yhä etenkin toimilup:qarjcstelmän ja jossain määrin 
myi)s yhteenliittämisjärjestdrniin suhteellisen vähiiinen yhdcnmukaistaminen. 
+ Nykyisen sääntclyjärjestcln1ån totcuttatnisesta saatujen kokemusten perusteella 
jäsenvaltioiden välillä on huornattavia eroja periaatteiden soveltamisessa. 
Huolimatta yhdenmukaisuuteen tähtäävistä mekani~meista, kuten kansallisten 
hallintoviranomaisten ja sääntelyviranomaisten korkean tason komiteasta ja avoimen 
verkon tarjoamista ja toimilupia käsittelevistä komite< >ista, sääntelyviranomaiset ja 
markkinatoimijat katsovat kuitenkin, että tämäntyyppistä koordinointia olisi 
parannettava. 
+ Erot sääntelytoimivallan jakautumisessa nlinisteri<)idcn, sääntelyelinten, kansallisten 
kilpailuviranomaisten ja toisinaan esimerkiksi säiintclyt:1riffeista vastaavien laitosten 
kesken voivat aiheuttaa konflikteja ja hallinnollisia esteitä uusille tulokkaille. 
+ Toimilupajärjestelmät eroavat merkittävästi n1cnettelyjen, kelpoisuusajan, 
n1aksujen ja operaattorien luokittelun osalta, puhumattakaan vaikeuksista, jotka 
liittyvät hakemusten jättiimiscen yhdellätoista yhtcis< 111 virallisella kielellä. Myös 
operaattorit kannattavat sltrtymtsta vähemmiin rasit 1 aviin järjestelmiin. Tällaisia 
jiirjcstclmiii noudattavista j:iscnvaltioista saatujen kokemusten perusteella tällaisten 
jiirjestclmien etuna on se, ctt:i ne toimivat hyvin, ne sopivat hyvin vapautettuun 
ympiiristi)ön ja niil.Jä kevennctiiiin kansallisten sääntclyviran( >maisten (NRA) rasitteita. 
+ Vakiintuneiden operaattorien yhteenliittämistariffien sekä kiinteiden johtojen ja 
puhelintoiminnan tarjonnan tariffien kustannuslaskenta muodostaa merkittävän 
ongelman. Muutamien kansallisten sääntelyviranomaisten asiaa koskevassa 
sääntelyjärjestelmässä näyttää olevan suuria heikkouksia, minkä vuoksi useissa 
jäsenvaltioissa on syntynyt hintapainostusta. Täytänt()(,npanoprosessi on kuitenkin 
osoittanut EU-tason vertailuanalyysin olevan tehokas; niiit:i toimia jatketaan edelleen. 
+ Tällä hetkellä toiminnassa on vain yksi yleispalvelurahasto, mutta monet 
jäsenvaltiot ovat mahdollistaneet tällaisten rahastojen toteuttamisen tai 
käyttöönoton, jos se katsotaan tarpeelliseksi. Useimmat operaattorit pitävät 
tällaisia rahastoja markkinoille pääsyn esteenä. Monet katsovat olevansa kykeneviä 
tarjoamaan yleispalvelua omalla toimialallaan kilpailuedcllytyksin. Jos lisäksi markkinoilla 
on saavutettu täydellinen tasapaino ja liittymäalijäiimät on poistettu, yleispalvelu voidaan 
toteuttaa alhaisiin kiiytti)tariffcihin perustuvien suunnitelmien pohjalta ilman, että on 
turvauduttava ylcispalvclumak Sllihin. 
2.2.Konvergenssia koskevaan vihreään kirjaan liittyvän kuulemisen tulokset 
Konvergenssia koskevan julkisen kuulemisen tärkein1mät tulokset viestinnän 
perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen sääntelyn osalta ovat seuraavat: 
+ tunnustetaan, että on tarpeellista saavuttaa jatkuv.tsti joitakin yleisen edun 
mukaisia tavoitteita sääntelyn avulla ja että samalla ( m kuitenkin tarpeen edistää 
investointeja erityisesti uusiin palveluihin; 
+ tarvitaan asianmukainen ja vakaa sääntelyjärjestchnä, jolla elvytetään kilpailua, 
innovaatioita ja yritysten investointeja, etenkin uusilla palvelualoilla, ja edistetään 
s~ihki)isen kaupankäynnin kchityst~i; 
-5-
t on tarpeen eriytt~iå siirtott:kniik~m ja sis~ilWn s~i;i111dy ottaen huomioon niiden 
viiliset yhteydet etenkin mahd< )!Iisten kilpailuongelmien \':tlt lätniseksi~ 
t on omaksuttava laaja-alaisernpi lähestymistapa kaikkiin siirtoverkkorakenteisiin ja 
niihin liittyviin palveluihin riippumatta siirrcttävistä paln:lutyypeistä~ 
• sovelletaan tarkoituksenmukaista sääntelyjärjestelinää uusiin palveluihin 
tunnustaen markkinoiden epävarmuus ja tarve tehdä suuria perusinvestointeja palvelujen 
perustamiseksi kuitenkin siten, että samalla taataan riittävä kuluttajansuoja; 
t kilpailusääntöjä on sovellettava tehokkaasti; näihin s;iäntöihin turvaudutaan yhä 
voimakkaammin ja alakohtaiset säännöt poistetaan asteittain markkinoiden tullessa 
avoimemmiksi kilpailulle. 5 
2.3. Radiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan liittyvän kuulemisen tulokset 
Radiotaajuuspolitiikkaan liittyv~illii julkisella kuulemisdfal', 1< 1ka k~iynnistettiin joulukuussa 
l <J<JH, k:iynnistettiin nykyisten radiotaajuuspolitiikkaan liittyv1cn toimenpiteiden ja yhteisön 
politiikan tavoitteiden yhdenmukaisuuden arviointi. Arvioinnissa tarkasteltiin avainaiheita, 
kuten radiotaajuuksien käytön strategista suunnittelua, radiotaajuuksien allokoinnin 
yhdenmukaistamista, radiotaajuuksien antamiseen ja toinUlupiin liittyviä aiheita ja 
radiolaitteiden ja standardien käytt<>ä. Lisäksi pyrittiin hahmottclemaan näkemyksiä 
radiotaa)uuspolitiikan yhteensovittamisen parhaasta hallinnollisesta kehyksestä. 
Vihreässä kirjassa on otettu huomioon kaikki ne alat, joihin radiotaajuuksien käytöllä on 
vaikutusta, sillä radiotaajuuksia käytetään yhä enemmän eri tarkoituksiin. Yksi näistä aloista 
on viestintäala. Koska radiotaajuuksilla on suuri merkitys viestintäalalle, se on ollut 
edelläkävijä arvioitaessa sääntelyvaatimusten vaikutuksia niukkojen resurssien saatavuuteen. 
Radiotaajuuksien käytöstä käydään kuitenkin yhä kovcrnpaa kilpailua, ja siksi on 
enststJatsen tärkeää varmistaa, että radiotaajuuksia koskevaa yhteisön 
sääntelypolitiikkaa koordinoidaan kaikilla asiaan liittyvillä aloilla. 
Neuvostolle ja parlan1entille antamassaan julkisen kuulemisen tuloksia koskevassa 
ticdonannossa7 komissio yksili>i muut~tmia aloja, joilla komisston toimien katsotaan olevan 
v~iltt~im~itt()mi~i, jotta varmistetaan, että radiotaajuuksia koskevat yhteisön tavoitteet 
saavutetaan. 
• 
5 
7 Olisi otettava käyttöön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmä, jotta 
varmistettrusun, että radiotaajuuksien käyttöä yhdenmukaistetaan, jos se on 
tarpeellista yhteisön politiikkojen täytäntöönpanemiseksi televiestinnän, 
yleisradiotoiminnan, liikenteen ja tutkimuksen ja kehityksen alalla. Tätä 
tarkoitusta varten komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen 
Tässä yhteydessä on huomattava,' cttii tiimä tärkeä tulos liittyy lähinnä viestinnän perustakenteiden ja 
niihin liittyvien palvelujen saatavuutta koskeviin kysymyksiin. Kom·ergenssia koskevassa 
tiedonannossa todettiin, että "alaikäistt'n ja ihmisarvon suojelun kaltaisten yleisen edun tavoitteiden 
saavuttamista kilpailumarkkinoiden ei katsottu pystyvän edcsauttamaan". 
Vihrcii kirja radiotaajuuspoliti1kasta -Radiotaajuudct Euroopan yhtcisi)n tclcviestintii-, 
ylcisradiotoiminta--, liikenne ja t&k pohtiikassa (KOM( 1 1)1)~) S<)(,, CJ.I2.199~). 
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous ja sosiaalikomitealle ja alueiden 
komitealle: Radiotaqjumpolil1ikan llf!efJalloimel- ~ 'ihreää11 kirjaa11 liill)'lleell julki.rm kulflemi.ren /ulokJel 
(KOM(1999)53H). 
-6-
r-adiotaajuuksil·n yhdenmuka isl a misl a koskevan d<:is<:ll kehyksen kä ytti)()nottamisl·ksi 
eddl:i ma ini II uihi 11 aloihin lii IIn· ll'll \' h lt·isi.,n polituk kown puil kissa. 
+ Olisi perustettava yhteisön laajuuspoliittinen asiantuntijaryhmä (SPEG), jonka 
tehtävänä olisi käsitellä radiot:.mjuuspolitiikkaa koskevia kysymyksiä yhteisön 
tasolla ottaen tasapainoisesti huornioon taloudelliset, s< >siaaliset, kulttuuriset ja muut 
tekijät. SPEG muodostuisi sääntelyviranomaisista ja raui< >taajuuksien käyttäjäyhteisöjen 
edustajista, ja komissio kuulisi sitä radiotaajuuksien markkinoiden, tekniikan ja muusta 
asiaankuuluvasta kehityksestä ja etenkin yhdenmukaistamistarpeesta. 
+ Jos maailman radiohallintojen konferenssin (WRC) esityslista sisältää kysymyksiä, jotka 
ovat erityisen tärkeitä yhteisön politiikoille, komissio pyytää neuvostoa hyväksymään 
eurooppalaiset kannat, jotta yhteisön politiikan tavoitteet saavat riittävästi 
poliittista tukea. Ennen jokaista maailman radiohallintojen konferenssia komissio 
julkaisee tiedonannon, jossa se esittelee ne yhteisön politiikan tavoitteet, jotka on 
tarkoitus saavuttaa WRC:n eri esityslistojen aiheiJen avulla ja jossa se pyytää kaikkia 
asianosaisia osallistumaan valmistduihin. 
2.4. Euroopan unionin digitaalitelevisiomarkkinoidcn kehittämistä koskevan 
raportin påätclm~itx 
Tärkeimmät päätelmät komission toteuttamasta tdcvisiosignaalien standardeista annetun 
Jircktiivin9 täytäntöönpanon analyysista ovat seuraavat: 
+ Direktiivi on muodostanut puitteet digitaalitelevisiojärjestelmien kehittämisen 
markkinalähtöiselle lähestymistavalle, mikä on edistänyt alan eurooppalaista 
standardointia. Direktiivillä on parannettu sääntelyvarmuutta niissä jäsenvaltioissa, 
joissa maksutelevision asema on vakiintunut. Jäsenvaltioissa, joissa maksutelevisio on 
kehittynyt heikommin Ga ilmaislähetyspalvelut (free-to-air) voimakkaammin), 
kilpailulainsäädännöllä on ollut tärkeämpi merkitys. 
+ Oikeus käyttää kaapeliverkkoja, jotka eivät kuulu kyseisen direktiivin 
soveltamisalaan, on ollut joissakin jäsenvaltioissa pullonkaulatekijä, ja sitä pitäisi 
tarkastella osana laajempaa infrastruktuuria, siirtoa 1a liityntäpalvcluja koskevaa 
l~åhestymistapa'a yleisl'tl konvngenssikehitykst·n mukaist:sli. 
• Direktiivisså ei anyöskå~in tarkastella uusia dckoodcritoiminteita, jotka saattavat 
aiheuttaa uusia pullonkauloja, joskaan nämä toiminteet eivät välttämättä pysy 
"olennaisina toiminteina" pitkällä aikavähllä. 
+ Kuluttajien etujen turvaaminen edellyttää uudenlaista lähestymistapaa 
muuttuvilla markkinoilla. Kuluttajat tarvitsevat aikaa ja laadukasta ja avointa tietoa, 
jotta he pystyvät itse päättämään sääntelyviranomaisten ja markkinatoimijoiden 
perinteisesti heidän puolestaan päättämistä asioista. Sääntelyviranomaisten on jatkossakin 
varmistettava, että yleisen edun mukaiset tavoitteet saavutetaan, ja helpotettava samalla 
1) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous-ja sosiaalikomitealle ja alueiden 
komitealle: D~l!,itaalite/evision markkinakehitys Euroopan unirmiJ.ra -Tdo,i.rio.r~f!,naa/ien lähetystä koskeiJien 
.rlandardien k.qytihtä 24 päitJänä /oktJK/1/IIa 199 5 annell1111n [ :11mopan f~ttdtll!lenlinja 1/CIIIJO.rton din:ktiitJiin 
9 'i /47/1 ~) · /iillyl'ti mporlli (KC )i\1 (1 1YJIJ) 540). 
Luroopan parlamentin ja neuvoston dircktiivi 95/47 /1-:Y, anncllu :24 piiiviinii lokakuuta 1995, 
tclcvisiosignaalicn liihctystii k1 1skcvien standardien kiiytiistii. (1 ·:Y\' 1. 1. 2H1, 2.).11. 191)5, s. 51, 
ns. tclcvisi' 1signaalien standan.kista annettu Jirektiivi) . 
. -7-
tietoisten valintojen tekemistä ja vältettävä ohjaamasta kuluttajia tiettyyn tulokseen tai 
ottamasta vastuulleen markkina"toimijoiden riskejä. 
• Digitaalitclcvisioanarkkinat ja -tekniikka ovat kehittyneet tämän direktiivin 
sovcltamisalan ulkopuolella. T~ilnän vuoksi on sclkeytettävä lisää uusien 
palvelujen sääntclyjärjestchn~iä. Tiirkeää on esimerkiksi ottaa huomioon alakohtaisen 
sääntelyn ja kilpailuoikeuden soveltarnisen väliset vuorovaikutussuhteet 
l•:uroopan unionin digitaalitclevisiota koskevan komission raportin analyysissa ja päätelmissä 
tarkastellaan joitakin tämän tiedonannon kattamia aiheita (erityisesti käyttöoikeuksia) 
digitaalitelevisiomarkkinoiden laajemmassa yhteydessä. Tästä raportista on hyötyä vastaajille, 
kun he vastaavat tässä tarkastelussa esille otettuihin kysymyksiin. 
2.5.Mahdollista Euroopan sääntelyviranomaista koskeva raportti 
Tässä osassa käsitellään Euroopan viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen 
sääntelyviranomaisen perustamista ja sen mahdollisesti tuomaa lisäarvoa, kuten komissio on 
velvoitettu tekemään nykyisen yhteisölainsäädännön mukaan.to Komissio on teettänyt 
tutkimuksia 11, joiden tarkoituksena on selvittää asianosaisten näkemyksiä aloista, joilla 
v« )imassa olevat sii:intclyj~irjestdmiit etvat t~iyt~i markk111oiden tarpeita; analysoida 
oikt.·uddlista ja sii:intdykchysti1, J()nka puitteissa voidaan ryht y;. toimiin Euroopan tasolla; ja 
sdvithiii mahdollinen tarve td1ostaa tai muuttaa 1 :.uroopan un1orun nykyisiä 
siiii ntclyrakcnteita. 
lJ usimman tutkin1ukscn tulokset 
Tutkimuksessa 12 tödettiin, että tyytyvatsyys kansallisten siiäntelyviranomaisten toimiin 
vaihteli. Jäsenvaltioissa, joissa kilpailu toteutettiin varhaisessa vaiheessa, markkinatoimijat 
olivat yleisesti tyytyväisiä kansallisiin sääntelyviranomaisiin, mutta maissa, joissa kilpailu 
toteutettiin myöhemmin, oltiin tyytymättömämpiä. Erityiskysymyksissä oli havaittavissa selvä 
yhteys markkinatoimijoiden Euroopan sääntelyviranomaisille osoittaman kannatuksen ja 
kansallisiin sääntelyviranomaisiin kohdistetun tyytymättömyyden välillä. Monet 
markkinatoimijat pyrkivät etenkin löytämään keinon hakea EU:n elimiltä muutosta 
kansallisten sääntelyviranomaisten päätöksiin. 
1 •:l l:n suurempaa osallistumista kannatettiin eniten seuraavilla aloilla: kilpailu, 
yll'iseurooppalaistcn markkinoidl'n kt·hitys, yhtecnliitt:imincn ja merkittävä markkina-asema 
sekii t~iytiinti)i)npan< ). 
11 
12 Televiestinnän yhtcenli.ittämiscstii soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita 
yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan 
parlamentin ja neuvoston dircktiivin 97 /33/EY (ns. yhtccnliittämisdirektiivi) 
22 artikla (EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32). 
Telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen v~rkon tarjoaminen 28 
päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/387 /ETY 8 artikla (90/387 /ETY, EYVL 
L 192/1, 24.7.1990), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97 /51/EY (ns.ONP-puitedirektiivi; 
EYVL L 295,29.10.1997, s. 23). 
Raportit Issues assodated with the mation ofa European Regulatory Authoriry for telecommunications (maaliskuu 
1997); Report 011 the value added ofan independent European ReL~11/atory A11thoriry for telecommunications (syyskuu 
1999); http:/ /www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy / en/Study-cn.htm. 
Tässä tutkimuksessa koottiin yli 1 HO osapuolen näkemykset kaikissa jäsenvaltioissa, mukana olivat 
ministeriöt ja kansalliset sääntclyviranomaiset, käyttäjät ja käyttäjiijiirjestöt, kuluttajajärjestöt, 
vakiintuneet operaattorit ja niiden ty6ryhtiöt, matkaviestinopcraattorit, uudet tulokkaat, jälleenmyyjät 
ja riippumattomat palvcluntarjoajat. Tutkimuksen alustavat tulokset vahvistettiin julkisessa 
seminaarissa, joka pidettiin Bryssclissii 14. syyskuuta 1 1)1)1). 
-8-
Vaikka vastaajat kannattivat Ell:n suurempaa o~allistumista täytäntöönpanon 
yhdt·nmukaistamiseen, markkinatoimijat t·ivät kuitenkaan kannattaneet riippumatonta EU:n 
siiiintdyviranomaista. Valtaosa tutkinmksec.~n osallistuneista oli sit~i tnicltä, että tietyt 
säåntclytcht~ivät voitaisiin parhaiten toteuttaa l·:ll:n tasolla. mutta tämä ei välttämättä 
c.·dc.:llytii l'rillistii uulla viranomaisia, vaan se voidaan lolt'utta~t tarkoituksenmukaisilla 
toimidinj~irjestclyilhi. Uuden 1 •:uroopan sääntclyviranonlaisl.'Jl perustamisen sijasta suosittiin 
nykyisten rakenteiden parantamista. 
Tutkimuksessa todettiin lopuksi, että tällaisen mekanismin kehittämisessä olisi tärkeää 
määrittää selkeästi kansallisten, yhteisön ja kansainvälisten toimielinten tehtävät ja varmistaa 
yhteisön lainsäädännön yhdenmukainen ja tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa. 
Komission päätelmät 
Komissio toteaa, että tässä vaiheessa Euroopan sääntelyviranomaisen perustaminen 
ei toisi mukanaan riittävästi lisäarvoa, jotta todennäköiset kustannukset olisivat 
perusteltuja. Lisäksi se voisi johtaa velvollisuuksien moninkertaistumiseen, joka 
pikemminkin lisäisi kuin vähentäisi sääntelyä. Niitä asioita, joita voitaisiin ehkä 
paremmin käsitellä EU:n tasolla, voidaan käsitellä muuttamalla ja parantamalla 
nykyisiä rakenteita. Tätä koskevat ehdotukset on esitetty kohdassa 4.8.1. 
K( •missio hyväksyy tutkimuksen pii:itclmiit. Se toteaa lopuk~i. että olisi suhteeton ta perustaa 
uusi yhteisön toimidin käsittdl'miiiin niitä harvoja kysymyksiä, joita on ehkä parempi 
kiisitellä yhteis<>n- eik:i kansallisella -tasolla. Uuden l ~uroopan tason sääntelyviranomaisen 
perustamiseen liittyvät kustannukset olisivat huomattavat, kun otetaan huomioon ne 
poliittiset, oikeudelliset, tekniset, talouc.lclliset ja kielelliset taidot, jotka ovat ~älttämättömiä, 
. jotta se voisi hoitaa tehtävänsä tl'hokkaasti koko yhteisössä. Nämä kustannukset eivät liity 
ainoastaan itse virastoon liittyviin hallinnollisiin kuluihin vaan myös kokonaistaloudelle 
aiheutuviin laajempiin kuluihin, jotka syntyvät uuden hallintotason luomisesta. 
Asiat, joihin oltiin tyytymättömiä (esimerkiksi yhteenliittåminen, toimiluvat, kilpailu, 
kuluttajansuoja, taajuuksien hallinta ja numeroiden antaminen), eivät näytä muodostavan 
riittäviä perusteita uuden viraston perustamiseksi. Nykyinen sääntelyjärjestelmä. edellyttää, 
että jäsenvaltiot varmistavat, että kansallisten sääntclyviran< >maisten päätöksiin voidaan 
hakea muutosta kansallisella tasolla, ja komissio katsoo, että ensisijainen päämäärä on sen 
tähdeq parantaa kansallisten sääntelyviranomaisten toitnicn yhdenmukaisuutta ja 
käytettävissä olevien korjausmekanismi(.·n tehokkuutta. 
1 •:hdotetussa uudessa sääntclyjärjest,clmässä asetettaisiin selkeät ja täsmälliset tavoitteet 
kansallisille sääntclyviranomaisille, ja kaikki kansallisten sääntelyviranomaisten päätökset, 
jotka ovat ristiriidassa näiden tavoitteiden kanssa, rikkovat yhteisön lainsäädäntöä. EY:n 
perustamissopimuksen mukaan yhteisölainsäädännön täytänti)i)npano on edelleen komission 
vastuulla, ja komissio hoitaa jatkossakin tämän tehtävänsä. 
Kilpailua koskevien kysymysten osalta komissio tunnustaa tarpeen parantaa alakohtaisten 
sääntelyviranomaisten ja kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä kansallisella ja Euroopan 
tasolla etenkin kansallisten sääntelyviranomaisten päätösten ja EU:n kilpailusääntöjen 
yhdenmukaisuuden varmistamiseksi. Komissio katsoo kuitenkin, että alakohtaisen 
kilpailuviranomaisen perustaminen ei ole perusteltua EU:n tasolla etenkään, kun otetaan 
-9-
huomioon komission ehdotukset hajauttaa edelleen kilpailulainsäädännön täytäntöönpanoa 
jäsenvaltioiden viranomaisille. 1.1 
Komissio katsoo, että yhteis()n lainsii:idiinnön tulkinnan ja tiinäntöönpanon eroja koskevat 
kysymyksl't (l·sim. kansallistl'll \'tr:•nomaistcn arvio opcra:lltort·ista, joilla on mcrkitbiv~i 
markkina-asema) \'oic..laan parhallt·n ratkaista parantamalla kansallisten viranotnaistcn 
koordinointia ja yhteistyötä, ja tätä koskevat ehdotukset on esitetty tämän tiedonannon 
kohdassa 4.8. 
Yleiseurooppalaisten palvelujen käyttöönottoon liittyvät vaikeudet johtuvat jäsenvaltioiden 
toimilupien välisistä eroista ja useassa jäsenvaltiossa ilmenevästä taajuuksien . antamisen 
yhteensovittamista koskevasta ongelmasta. Tämä tiedonanto sisältää ehdotuksia 
toimilupajärjestelmän yksinkcrtaistamiseksi (kohta 4.1) ja taajuuksien yhteensovittamisen 
parantamiseksi (kohdat 4.3 ja 4.8). 
2.6. Komi1sion teettämät tutkimukset vuoden 1999 uudelleentarkastelun 
yhteydessä 
Komission yksiköt ovat kiiynnistäncct lukuisia tutkimuksia vuoden 1999 
uudelleentarkastelun yhteydessä (esim. yhteenliittämisestii, kiinteiden verkkojen ja 
matkaviestinverkkojen ja -palvelujen lähentymisestä sekä toimiluvista). Näissä tutkimuksissa 
tarkastcllaan.lukuisia yksityiskohtaisia kysymyksiä, joita tämä tiedonanto ei kata, ja henkilöitä, 
jotka vastaavat tähän ticdonantoon, pyydetään kommentoimaan tutkimusraporttien 
suosituksissa mainittuja muita yksityiskohtaisia kysymyksiii. Tutkimusraportit julkaistaan 
komission tietoyhteiskunnan edistämistoimiston (ISPO) verkkosivuilla14, kuten .liitteessä II 
on esitetty. Monet tutkimukset ovat vielä kesken, ja nämä tutkimustulokset julkaistaan 
ISPOn verkkosivuilla heti, kun ne ovat valmiit. 
3. UUDEN SÄÄNTELYJÄRJESTELMÄN TAVOITTEET, 
OHJAAVAT PERIAATTEET JA RAKENNE 
Kohdass~ 3.1 esitetään ne tavoitteet, jotka tämän alan säiintclyllä on tarkoitus saavuttaa. 
Kohdassa 3.2 esitctyillä periaatteilla vahvistetaan sääntelyjärjestelmässä näiden päämäärien 
saavuttamiseksi käyttöön otettavia säännöksiä ja tämän jiirjestelmän täytäntöönpanoa 
kansallisella tasolla. Uuden sääntelyjärjestelmän yleinen rakenne esitetään kohdassa 3.3. 
3.1. Alan politiikan tavoitteet 
Teknisten ja markkinamuutosten nopeus tulee toistuvasti esille tässä tiedonannossa. 
Uuden järjestelmän on katettava markkinatilanteet, joita on mahdoton ennustaa 
luotettavasti tässä vaiheessa. Kun vielä otetaan huomioon alan votnUstuva 
maailmanlaajuistuminen, on ilmeistä, että lainsäädäntötekniikat -jotka sisältävät 
lainsäädännössä säädettyjä yksityiskohtaisia saantoJa tulevat tehottomiksi. 
Sääntelyviranomaisilla on oltava tarkoin määritellyt politiikan tavoitteet sääntelytoimien 
ohjaamiseksi ja niiden on p~ätettävä ensin, edellyttävätkö politiikan tavoitteet sääntelyä, ja 
14 Valkoinen kirja EY:n pcrustamissopimukscn 85 ja 86 artiklan lnyk~ iscn 81 ja 82 artiklan] 
sovcltamiss~iänti)jcn uudistamisesta (EYVL C 132, 12.5.199(), s. 1 ). 
http:/ /www.ispo.cec.be/infosoc/ tclccompolicy / en/Study-cn.htnl 
-10-
toiseksi minkä tyyppisellä sääntelyllä nama tavoitteet voidaan parhaiten saavuttaa. Kun 
otetaan huomioon tämän alan muutosten nopeus, yksi päätavoitteista on varmistaa sääntelyn 
suurempi joustavuus ja sen kyky vastata muutoksiin. 
Lisäksi jäsenvaltioiden markkinoiden erilainen kchittyaninen tarkoittaa sitä, että eri 
jäsenvaltioissa syntyy eri aikoina usein satnankahaisia kysymyksiä. Jollekin 
j~isenvaltiollc soveltuvat pakolliset säännökset etvat välttämättä sovi toisessa 
markkinakehityksen vaiheessa olevalle toiselle jäsenvaltioille. Yhteisön laajentuminen, joka 
toteutuu uuden sääntelyjärjestelmän aikana, korostaa tätä ongelmaa. 
Yhteisön tehtäviin ja tavoitteisiin kuuluvat taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden 
ja täystyöllisyyden edistäminen sekä yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn ja kuluttajansuojan 
lujittaminen. Näiden perustamissopimuksessa määrättyjen tavoitteiden perusteella 
ehdotetaan seuraavassa esitettyjä politiikan tavoitteita. Nämä tavoitteet näkyvät 
nykypäivänä epäsuorasti, mutta tulevalla sääntelyjärjestelmällä nämä tavoitteet sisällytettäisiin 
yksiselitteisesti yhteisön lainsäädäntöön niin, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on selvät 
päätavoitteet, joiden pohjalta ne voivat ryhtyä toimiin kansallisella tasolla. 
Politiikan päätavoitteet, joilla tuetaan nykyistä sääntelyjärjestelmää ja joilla 
edistetään edelleen tulevia sääntelytoimia ovat seuraavat. 
t Edistetään avoimia ja kilp~tilukykyisiä Euroopan viestintäpalvelujen markkinoita 
Sl'Uraavilla tavoilla: 
tarjotaan eurooppalaisille kuluttajilk· ja yrityksille parh~tat edut, jotka merlåtsevät 
alhaisia hintoja, korkeaa laatua ja parasta mahdollista vastinetta rahoille; 
varmistetaan, että kilpailu ei vääristy monitahoisilla markkinoilla, joilla eri alat 
lähentyvät toisiaan; 
parannetaan innovatiivisten palvelujen valinnanvaraa ja monipuolisuutta, niin että 
vastataan käyttäjien tarpeisiin; 
t Edistetään Euroopan kansalaisten etuja: 
varmistamalla, että kaikilla kansalaisilla on mahdollisuus käyttää kohtuuhintaan 
Euroopan tasolla määritettyä yleispalvelua ja viestintäpalvelujen laajaa valikoimaa; 
suojaamalla kuluttajia kaupankäynnissä etenkin vannistamaila yksinkertaisten ja 
edullisten riitojcnratkaisumcncttclyjcn saatavuus; 
-, varmistamalla korkeatasoinen tietosuoja ja kansalaisten yksityisyys; 
vaatitnalla avoimuutta viestintäpalvelujen käytön hinnoissa ja ehdoissa, jotta 
käyttäjät voivat tehdä tietoisia valintoja; 
tarkastelemalla erityisten sosiaaliryhmien, etenkin vammaisten, erityistarpeita. 
t Vahvistetaan sisämarklånoita konvergenssiympäristössä: 
poistamalla viestintäverkkojen ja -palvelujen tiellä olevat loput esteet Euroopassa; 
varmistamalla, että yrityksiä kohdellaan tasa-arvoisesti samanlaisissa olosuhteissa 
kaiklåalla EU:ssa; 
vannistamaila niukkojen resurssien, etenkin radiotaajuuksien, tehokas hallinta; 
. -11-
-kannustamalla Euroopan laajuisten verkkojen käyttöönottoon ja kehittämiseen Ja 
yleiseurooppalaisten palvelujen saumattomaan yhteentoin1ivuuteen. 
Myi>s yhteisön etujen suojaaminen kansainvälisissii nem·ottcluissa on komissiolle ja 
jiist·nvaltioille tärkc~i tavoite tiillii alalla. WT< ):ssa tehdyn (;. \TS-sopimuksen perusteella 
totcutetutla yleisten tcleverkkojt·n ja -.p~tlvclujen vapauttamisella vuonna 1998 on ollut 
sclv~isti myönteinen vaikutus yhteisö<>n. Yhteisö jatkaa painostusta laajentaakseen tätä 
sopimusta muihin maihin tulevissa WTO:n neuvotteluissa, jotta varmistetaan, että sähköinen 
kaupankäynti ja Internet voivat kehittyä maailmanlaajuisesti. 
3.2. Sääntelyperiaatteet 
Alla esitetyt periaatteet ovat osa yhteisön nykyistä politiikkaa, ja useat kommentit, jotka 
saatiin konvergenssia koskevaan vihreään kirjaan liittyneen julkisen kuulemisen tuloksena, ja 
jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten kanssa · myöhemmin käydyt keskustelut ovat 
vahvistaneet niiden merkitystä. Näillä periaatteilla tuetaan jatkossakin uuden 
sääntelyjärjestelmän lähestymistapaa. 
t Sääntelyn olisi perustuttava selkeästi määriteltyihin politiikan tavoitte1s11n, 
edistettävä taloudeOista kasvua ja kilpailukykyä ja t:itä kautta työOisyyttä sekä 
varmistettava yleisen edun rnukaisten tavoitteiden tiiyttyminen siOoin, kun tiihän 
ei päästä pelkkien markkin:1voimien avuUa. 
Alan politiikan päätavoitteet esitet~iän kohdassa 3.1. 
Kilpailulla ja vapailla markkinoilla ei voida saavuttaa kaikkia k< )hdassa 3.1 esitettyjä politiikan 
tavoitteita. Tästä syystä EU:n sääntelyjärjestelmä on jatkossakin alakohtaisen lainsäädännön, 
laaja-alaisen lainsäädännön ja kilpailusääntöjen soveltamisen yhilistelmä. 
t Siiiintely olisi pidtJttiivä näiden politiikan tavoitteiden saavuttamisen 
edeUyttämäUä vähimmäistasoUa. 
Kohtuuttoman rajoittavan sääntelyjärjestelmän vaarana on se, että se voi jarruttaa 
investointeja tai että sillä. ei edistetä kestäviä investointeja. Suuri osa nykyisestä 
sääntelyjärjestelmästä ottaa huomioon tarpeen luoda kilpailulle avoimet markkinat, sillä siinä 
esimerkiksi vaaditaan, että vakiintuneiden operaattorien on hyväksyttävä kaikki niiden 
verkon käyttöoikeutta ja yhteenliittämist~i koskevat pyynnöt, 1'-un kilpailumarkkinat toimivat 
td1' >kkaasti, mont·t n~iistä säiinni>ksistii tulevat tarpeettomiksi, jolloin voidaan turvautua 
piiiiosin perustamissopimuksen kilpailusääntöjen noudattamiseen. Uudessa järjestelmässä 
tulisi niiin ollen ottaa käytti><>n mekanismeja, jotka mahdollistavat perussääntöjen 
tarkastclcmisen uudelleen säännc)llisin väliajoin, jotta voidaan arvioida, ovatko ne yhä 
tarpeellisia (ns. "sunset-lausekkeet"). 
Uudessa sääntelyjärjestelmässä olisi turvauduttava voimassa <llevaan laaja-alaiseen sääntelyyn 
eikä niinkään alakohtaiseen lainsäädäntöön, aina kun se on mahdollista. Uutta ED-tason 
lainsäädäntöä tulisi ehdottaa vain, kun se on ehdottoman välttämätöntä, eli esimerkiksi · 
silloin, kun markkinahäiriö vaikuttaa tietyn yleistä etua koskevan tavoitteen saavuttamisessa. 
Markkinatoimijoita olisi kannustettava tekemään ttsesääntelyä koskevia aloitteita, esimerkiksi 
laatimaan käytännesääntöjä aloilla, joilla yhteinen lähestymistapa on tarpeen, niin että 
muodollisen sääntelyn tarve pidetään mahdollisimman vähäisenä. 
-12-
• SääntelyHä olisi parannettav:1 edt.."lleen oikeusv:1rmuutta muuttuviOa markkinoiDa. 
S~i~intclyjärjestclmällä olisi taattava jatk~,ssakin markkinatoimii• ,iden oikeusvarmuus, jotta ne 
v< ,jv,at tehdä invt.•st< ,intipäätc>ksi~i turvallisin midin. 
Viestinnän kaltaisilla markkinoilla on ensisijaisen tärkeää, että uusi sääntelyjärjestelmä pystyy 
mukautumaan joustavasti markkinakehitykseen, jotta sillä voidaan saavuttaa tehokkaasti sille 
asetetut tavoitteet. Yksityiskohtaiset säännöt tulevat nopeasti tarpeettomiksi, jolloin 
lainsäädäntöä on muutettava usein, mikä heikentää oikeusvarmuutta. 
Tämän vuoksi ehdotetaan, että uudessa järjestelmässä olisi määritettävä perussäännöt, 
periaatteet ja tavoitteet ja täydennettävä näitä suositusten kaltaisilla suuntaa-antavilla toimilla. 
Tässä yhteydessä on tärkeää ottaa käyttöön oikeat mekanismit, joilla koordinoidaan sitä, 
miten sääntelyviranomaiset tulkitsevat näitä sääntöjä eri puolilla EU :ta. Kansallisten 
sääntelyviranomaisten valta, riippumattomuus ja tehokkuus, kuten myös oikea-aikaisten ja 
avoimien päätöksentekomenettclyjen saatavuus, ovat ensisijaisen tärkeitä, jotta tämä malli 
voidaan panna täytänt<>ön menestyksekkäästi. . 
• Sääntelyn olisi-oltava tekniikasta riippwnatonta. 
Teknisellä riippumattomuudella tarkoitetaan sitä, että lainsäädännössä olisi 
määritettävä saavutettavat tavoitteet, eikä siinä tulisi rnäärätä pakolliseksi tietyn 
tyyppisen tekniikan käyttöä tai syrjiä · mitään tiettyä tekniikkaa. Nykyinen 
lainsääd~intökchys ei ole tekniikasta riippumaton. l•:simerkiksi matkaviestinverkoissa ja 
kiinteissä verkoissa tarjottuihin palveluihin sekä tcle-ja lähetysverkkojen taajuuksien 
k~iyttöoik.euksiin sovelletaan eri s~iänt<>j~i. Kuten edellä on mainittu, konvergenssin ansiosta 
(niin yleisradiotoiminnan ja tcleviestinn~in kuin kiinteiden ja matkaviestinpuhelinten alalla) 
sama palvelu voidaan tarjota tähän asti eri tavoin säänncltyjcn verkkojen välityksellä. 
Tämän vuoksi viestintäpalvelujen sääntelyssä ei pitäisi tehdä eroa niiden 
tekniikoiden välillä, joiden välityksellä palvelut tarjotaan, jos se on suinkin 
mahdollista. Jos sääntely perustuu tiettyyn tekniikkaan, se vanhentuu nopeasti ja voi johtaa 
markkinatoimijoiden tehottomiin investointeihin. Tämä periaate ei tarkoita sitä, että kaikkia 
viestintäinfrastruktuureja olisi säänneltävä samalla tavoin. Tietyt säännöt ovat 
verkkotyyppikohtaisia; esimerkiksi Iangattomiin verkkoihin sovelletaan taajuuksien 
allokointia ja käyttöä koskevia sääntöjä, kun taas kiintcisiin verkkoihin sovelletaan 
ascnnusoikeuksiin ja maakaapcleidcn sijoittamiseen liittyviä sääntöjä. 
Periaate tarkoittaa kuitenkin sitii, että palvelujen tarjontaa olisi säänneltävä yhtenäisesti 
riippumatta siitä, mitä viestintäinfrastruktuuria palvelujen tarjoamiseen käytetään, tai siitä, 
onko kyse televerkoista vai ylcisradiovcrkoista, niin että sä~intclyjärjestelmällä ei vääristetä 
kilpailua. Jatkossakin ilmenee varmasti tapauksia, esimerkiksi kilpailulainsäädännön 
nojalla tehtäviä tutkimuksia, joissa eri verkot voisivat muodostaa erilliset markkinat, · 
ja tiettyjen verkko- tai tuotetekniikoiden perusteella on ehkä ryhdyttävä 
sääntelytoimiin. Teknisen riippumattomuuden periaatetta ei tulisi kuitenkaan käyttää 
perusteena ottaa käyttöön rajoittavampia sääntöjä markkinoilla. 
t Sääntelystä voidaan sopia maailmanlaajuisesti, alueeOisesti tai kar1;sallisesti, 
mutta se tulisi panna täytäntöön niin läheOä säänneltäviå" toimia kuin on 
käytännöOistä. 
Viestintämarkkinat muuttuvat yhä encnevassa maartn maailmanlaajuisiksi markkinoiksi. 
Sä~intclystä sovitaan näin ollen yhä useammin maailmalaajuisena tasolla esimerkiksi 
sähköisen kaupankäynnin ja maailmanlaajuisten palvelujen taajuuksienhallit1nan kaltaisilla 
·13-
aloilla. Komissio hakee edelleen kansainvälisiä ratkaisuja, j< lihin pyntaan määrittelemällä 
periaatteita ja suuntaviivoja yritysten käytännesäännöistä (itsesääntely), yhtcensopivista 
teknisistä ratkaisuista ja tarvittaessa oikeudellisista sitovista säännöksistä. lS Koska 
konvergenssikehitys on luonteeltaan maailmanlaajuista, on kehitettävä joustavia 
kansainviilisi~i yhteistyi>mekanisnH.·ja. 
Kansainvälisen yhteistyön lisääntyessä on turvauduttava joustaviin sääntelyvälineisiin, joiden 
soveltamisala ei ole maantieteellisesti määritelty, joskin seuraamusjärjestelmissä on edelleen 
säilytettävä paikallisia piirteitä. EU:sta saadut kokemukset osoittavat kuitenkin, että tällaisen 
sääntelyn täytäntöönpano on tehokkainta mahdollisimman lähellä säänneltävää toimintaa. 
Tästä voidaan johtaa seuraavat lähestymistavat: 
• Päävastuu yhteisön lainsäädännössä säädettyjen tavoitteiden saavuttamisesta 
olisi annettava riippumattamille kansallisille sääntelyviranomaisille, jotka pystyvät 
parhaiten ottamaan huomioon jäsenvaltioiden kilpailun ja markkinoiden kehittymisen eri 
tasot. 
• Tällaista vastuunjakoa tasapainotettaisiin luonnollisesti sovittamalla paremmin 
yhteen jäsenvaltioiden toimia, jotta vältetään sisämarkkinoiden pirstoutuminen. 
Markkinatoimijat ovat oikeutettuja ympäristöön, jossa yleiseurooppalaisia palveluja 
voidaan käyttää ilman merkittäviä eroja eri jäsenvaltioiden sääntelyssä. 
+ Tämä edellyttää sitä, että komissio seuraa tilannetta tarkemmin ja arvioi laatua, 
jotta varmistetaan sääntelyn johdonmukainen ja tehokas täytäntöönpano 
kansallisella tasolla. Televiestinnän nykyisestä sääntclyjiirjestelmästä -joka on hyVin 
yksityiskohtainen -saadut kokemukset osoittavat, että se, miten yhteisön lainsäädäntö 
pannaan täytäntöön kansallisella tasolla, vaikuttaa merkittävästi markkinoilla käytävän 
kilpailun todelliseen tasoon. 
+ Lisäksi tällä lähestymistavalla korostetaan tarvetta noudattaa avoimuutta ja 
puolueettomuutta viranomaisten menettelyissä yhdessä tehokkaiden 
riitojenratkaisumenettelyjen kanssa, jotta suojataan kansalaisten, taloudellisten 
toimijoiden ja sijoittajien perustavat taloudelliset oikeudet ja kansalaisperusoikeudet. 
3.3. Uuden sääntelyjärjestelmän rakenne 
Yhteis()tasolla on jo nyt otettu käytt<>ön laaja-alaisia säännöksiä (esim. kuluttajansuojan 
alalla), joita voidaan soveltaa viestinnän perusrakenteisiin ja niihin liittyviin palveluihin. Tätä 
lainsäädäntöä sovellettaisiin luonnollisesti edelleen rinnakkain uuden sääntelyjärjestelmän 
kanssa. Viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen 
sääntelyjärjestelmän rakenteen tulisi kattaa kolme pääosaa: velvoittava alakohtainen 
lainsäädäntö, täydentävät suuntaa-antavat alakohtaiset toimenpiteet ja 
kilpailulainsäädäntö. 
15 ·1 'icclonanto MaailllltJIIIaa;itirllllllillt:llja lidqybteiskmtla- ~ 'aht,elllllltlll ltmsaim,älisen k.oordinaalion tarve 
(KOM/98/ 50, 4.2.1998). 
-14-
Vastaavasti perustarnissopimuksen 86 artiklaan perustuvat voimassa olevat 
direktiivit16 konsolidoidaan ja yksinkertaistetaan yhdeksi säädökseksi. 
V clvoittavat yhteis<>n toimenpitl·et mw >dostuisivat uudesta puitedirektiivistä, joka perustuu 
viiteen sääntclyperiaatteeseen, sekä neljästä erillisestä direktiivistä. Tämä lainsäädäntö 
sisältäisi "sunset" -säännökset Goiden mukaan nykyiset velvoitteet on poistettava joko 
määritetyn ajanjakson kuluttua tai ennalta määritettyjen perusteiden mukaisesti, kun tietty 
päämäärä on saavutettu) ja pidättymistä koskevat säännökset. 
+ Puitedirektiivillä: 
yksilöitäisiin jäsenvaltioiden politiikan erityistavoitteet (kuten kohdassa 3.1 on 
esitetty); 
vaadittaisiin, että jäsenvaltioiden on toimittava direktiivin säännösten täytäntöönpanossa 
kohdassa 3.2 mainittujen viiden sääntelyperiaatteen mukaisesti; 
varmistettaisiin kuluttajien erityisoikeudet (esim. riitojenratkaisumenettelyjcn, 
hiitiinumerojl'll ja tiedon saannin jnl'. osalta); 
varmistettaisiin viestintäpalvelujen ja -laitteistojen yhteentoimivuuden oikea taso; 
säädettäisiin kansallisten sääntelyviranomaisten oikeuksista ja velvollisuuksista sekä 
päätöksentekovallasta ja -menettelyistä (esim. joustavuuslausekkeiden 
täytäntöönpanon tai sääntelystä pidättymistä koskevien perusteiden osalta), mukaan 
luettuina mahdollisuudet muutoksenhakuun kansallisella tasolla ja velvoitteet sulkea pois 
yhteisön kilpailulainsäädännön vastaiset järjestelyt; 
otettaisiin käyttöön ja määritettäisiin uutta viestintäkomiteaa ja viestintää käsittelevää 
korkean tason ryhmää koskevat säännöt (ks. kohta 4.8.1); 
Komission tlirektiivi 90/JHH/EY, antwttu 28 päivänä kesiikuut:t 19')0 kilpailusta telemarkkinoilla (ns. 
tdepalvcludirt.·ktiivi~ EYVI. 1. I'J.:!, ~4.7.11)90, s. 10), scll~liseml kuin se on muutettuna seuraavilla 
c.lircktiivciiHi: 
Komission direktiivi 94/46/EY, annettu 13 päiviiniilokakuut;t I'J'J.l, dircktiivien 88/301/ETY ja 
1)0/388/ETY muuttamisesta erityisesti satellittiviestinnän osalta (ns. satelliittidirektiivi; EYVL L 268, 
t 9.10.1994, s. 15). 
Komission dircktiivi 95/51/EY, annettu 18 päivänä lokakuuta 19')5, direktiivin 90/388/ETY 
muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen tdepalveluiden tarjontaan koskevien 
rajoitusten poistamiseksi (ns. kaapclitclevisiodirektiivi; EYVL L 256, 26.10.1995, 
s. 49). . 
Komission direktiivi 96/2/EY, annettu 16 päivänä tammikuuta 1996, direktiivin 90/388/ETY 
muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän osalta (ns. matkaviestintä-direktiivi; 
EYVL L 20, 26.1.1996, s. 59). 
Komission direktiivi 96/19/EY, annettu 28 päivänä helmikuuta 1996, täydellisen kilpailun 
toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 
(ns. täyden kilpailun direktiivi; EYVL L 74, 22.3.1996, s. 13). 
Komission direktiivi 1999/64/EY, annettu 23 päivänä kesäkuuta 11)99, direktiivin 90/388/ETY 
muuttamisesta sen varmistamis<:ksi, ettii operaattorin omistamat tdeverkot ja kaapelitelevisioverkot 
ovat erillisiä oikeudellisia yksiki)itii (ns. kaapclien omistusta kosk<.·,·a <.lirektiivi; EYVL L 175, 1 0.7.1999, 
s. 39). 
-15-
otettatsun k~iytt<><>n yhteiset sä~innökset, toisin san< )en määritelmät, olennaiset 
vaatirnukst•t, toimidinjärjestdyt; 
·-annettaisiin suosituksia, parasta käytäntöä koskevia ohjeita, asianosaisten laatimia 
käytännesääntöjä ja tehtäisiin muita täydentäviä toimenpiteitä, joita käytetään 
tarvittaessa niin, että täydennetiiiin veivoittavia lainsäiidänti)toimia. 
+ Lisäksi tehtäisiin ehdotukset seuraaviksi neljäksi erityiseksi direktiiviksi Qotka 
perustuvat perustamissopimuksen 95 artiklaan): 
valtuutuksia ja toimilupia koskeva direktiivi, Qoka perustuu toimilupadirektiiviin 17), 
mukaan luettuina niukkojen resurssien tehokasta hallintaa ja käyttöä koskevat säännöt; 
yleispalvelun tarjontaa koskeva direktiivi, johon on sisällytetty osia nykyisestä 
puhclintoimintadircktiivistä l~ ja yhteenliittämisdirektiivistä 19; 
käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskeva direktiivi, Qoka perustuu nykyiseen 
yhteenliittämisdirektiiviin ja televisiosignaalien standardeista annettuun direktiiviin); 
tietosuojaa ja yksityisyyttä televiestinnän alalla koskeva dircktiivi Qoka perustuu 
tclealan tietosuojadircktjiviin20), joka saatetaan ajan tasalll' ja jota sclkeytetään niin, että 
otetaan huon1ioon tekninen kehitys. 
Näillä ehdotuksilla yksinkertaistetaan ja konsolidoidaan nykyinen lainsäädäntö niin, 
että voimassa olevien säännösten määrää vähennetään kahdestakymmenestä 
kuuteen. Tämä havainnollistetaan seuraavaksi esitetyssä kaaviossa. 
17 
IX 
JIJ 
211 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97 /13/EY, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1997, 
tclepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista (ns. 
toimilupadirektuvi; EYVL J. 117, 7.5.1??7, s. 15). 
Euroopan parlamentin ja neuvoston dircktiivi 98/10/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 1998, 
avoimen verkon tarjoamisen (< >N P) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta 
kilpailuympäristi)ssä (ns. puhclintoimintauirektiivi; EYVL L 101, 1.4. 1998, s. 24) (korvaa Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivin ?5 /62/ EY). 
Euroopan p~lrlamentin ja neuvoston dircktiivi 97 /33/EY, annettu )()päivänä kesäkuuta 1997, 
televiestinnän yhteenliittämiscstii soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita 
ykispalvcfun ja yhteentoimivuuden varmistamisl'ksi (ns. yhtcl·nliill:imisuirektiivi; EYYL L 199, 
'].(,,7.1?1>7, s. 12). 
haroopan parlamentin j;aneuvoston dirl·ktiivi 97/66/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, 
henkilötietojen kiisittclystä ja yksityisyyden suojasta tcleviestinniin alalla (ns. telealan 
tietosuojauirektiivi; EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1). 
-16-
86 artiklaan perustuvat direktiivit 
Telepalveludirektiivi (90/388/ETY) 
luajennelluna seuraaviin: 
Satelliittidirektiivi (94/46/EY) 1 
Kaapelitelevisiodirektiivi Vapauttamisdirektiivi 
(95/51/EY) .. (konsolidoitu ja yksinkertaistettu) ... 
Matkaviestintädirektiivi (96/2/EY) 
Täyden kilpailun direktiivi (96/19/EY) 1 
1 
Kaapelien omistusta koskeva 
direktiivi ( 1999/64/EY) 
95 artiklaan oerustuvat direktiivit/oäätökset 
ONP-puitedirektiivi (90/387/ETY muutettuna ... Puitedirektiivi direktiivillä 97/51/EY) .... 
Toimilupadirektiivi (97/13/EY) 
GSM-direktiivi (87/372/ETY) 
ERMES-direktiivi (90/544/EY) 
1 
DECT-direktiivi (91/287/ETY) 
Toimilupia & valtuutuksia 
S-PCS-päätös (710/97/EY) 
1 .... koskeva direktiivi (niukat 
UMTS-päätös ( 128/1999/EY) 1 resurssit mukaan luettuina)21 
päätös r-- Eurooppalaista hätänumeroa koskeva 
l91/396/ETY) 
Ulkomaanpuhelutunnusta koskeva äätös 1 
(92/264/ETY) p 1 
21 < >sa r:tdiotaajuuksiin liittyviin lainsiiiidiinni)n siiiinni)ksistii sisiillytt-ll;iisiin radiotaajuuksicn 
yhdenmukaistamista koskevaan chdotl'ttuun huaja-alaisccn piiiiti)ksl·en (ks. kohta 2.3). 
17 
Kiinteitä johtoja (ONP) koskeva direktiivi (92/44/ETY 
muutettuna direktiivillä 97/51/EY) 
Pääsystä ja 
Televisiosignaalien standardeista 1 .. yhteenliittämisestä annettu 
1 ... 
annettu direktiivi (95/47/EY) direktiivi 
Yhteenliittämisdirektiivi (97/33/EY muutettuna 
direktiivillä 98/61/EY) 
1 Yleispalveludirektiivi 
Puhelintoimintadirektiivi (98/10/EY) 1 ... 
J ... 
Tclealan tietosuojadi rekt i i vi ... Telealan .... 
(97/66/EY) tietosuojadirektiivi 
3.3.2. Juuntaa-al/ltll'tl! alak:ohtaiJ"el toimenpiteet 
Täydentäviä toimenpiteitä ovat komission tai kansallisten viranomaisten laatimat 
ohjesäännöt ja suositukset. Tarvittaessa voidaan turvautua myös käytännesääntöihin, 
yhteissääntelysopimuksiin, suosituksiin,. standardeihin, yhteistyöasiakirjoihin, 
muutoksenhakumenettelyihin ja muihin vastaaviin toimcnpttetsun, joilla edistetään 
yhdenmukaisten ratkaisujen löytämistä yhteisiin ongelmiiri. Tällaisista toimenpiteistä voidaan 
sopia tai niitä voidaan mukauttaa helpommin ja nopeammin kuin lainsäädäntöä ja -jos 
asianosaiset sopivat niistä yksimielisesti ja jos niitä vahvistetaan tehokkailla seuraamuksilla, 
mik~ili vaatimuksia ei noudateta --ne voivat olla hyvin tehokkaita.22 Sääntelyviranomaiset 
saavat kiiytt<>önsä joustavan välineen, ja sääntelyllä voidaan n:iin' vastata viestintäpalvelujen 
markkinoiden muuttuviin tarpeisiin. · 
3. 3. 3. KilpailulaiJJ.r/it"idtinlö 
Kun kilpailu on täysin vakiintunut ja kiinnostus kohdistuu markkinatoimijoiden 
käyttäytymiseen, kilpailusääntöjen merkitys tällä alalla kasvaa entisestään. Komissio aikoo 
ensimmäiseksi lisätä valvontaansa alalla, jotta vakiintuneet operaattorit eivät laajentaisi 
kaikkialle merkittävää tai määräävää markkina-asemaansa markkinoilla, joilla eri alat 
lähentyvät tolstaan, kun kilpailun varmistamiseksi annettuja alakohtaisia sääntöjä 
väljcnnetään. 
Komissio on jo päättänyt käynnistää kilpailulainsäädännön nojalla alakohtaisen tutkimuksen 
arvioidakseen, johtuuko kiinteiden johtojen tariffeja, paikallispuhelutariffeja ja 
Lisäksi seuraamukset voidaan tarvittaessa tehdä oikeudellisesti sitoviksi, esimerkiksi sisällyttämällä 
sopimuksia lainsäädäntöön. Eri rakenteet ovat tarkoituksenmukaisia eri oloissa. 
18 
matkapuhelinten (< ;sM/DCS-1 HOO) sljatnninseurantaa koskeva nykyinen tilanne 
kilpailus~iäntöjen rikkotnisesta tai kilpailurakenteen puutteista kyseisillä markkinoilla.23 
Kun komissio päätt~iä valitusten ja on1a-aloitteisten tapausten k:isittelystä, se ottaa huomioon 
kansaiJisten sääntelyviranomaisten toitnivallan tarkastella asiaan liittyviä aiheita ONP­
direktiivin yhteydessä. Tärkeä osa tata arv1omtia on se, m1ssa määrin . kansalliset 
sääntelyviranomaiset kykenevät tarjoamaan tehokkaan sovittelukeinon tapauksissa, joissa 81 tai 
82 artiklaa on rikottu. Se voi osoittautua vaikeaksi esimerkiksi rajat ylittävissä tapauksissa. 
ONP-direktiivin mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava huomioon "tarve 
edistää kilpailulle avoimia markkinoita", ja ne voivat asettaa yhdelle tai useammalle 
osapuolelle muun muassa ehtoja, joiden tarkoituksena on "varmistaa tehokas kilpailu".24 
1 .is~iksi kans~llisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että niiden toteuttamat toimet 
ovat yhdenmukaiset yhteis<>n kilpailulainsäädänn()n kanssa.2S Tiimä velvoittaa ne pidättymään 
t< )imista, j< )illa heikennctt~iisiin perustaruissopimuksen kilpailusii:intöjen mukaisten oikeuksien 
tehokasta turvaamista26. Siksi ne t·ivät saa vaatia käyttäytymistii tai hyväksyä järjestelyjä, jotka 
ovat kilpailusäänt<>jen vastaisia27• Jos kansalliset viranomaisl'l heikentävät toimillaan näitä 
oikeuksia, jäsenvaltio voi itse joutua vastaamaan kärsincille osapuolille aiheuttamistaan 
vahingoista2X. Lisäksi komissio voi päättää vaatia toteuttamaan I·:Y:n perustamissopimuksen 10 
tai 86 arti.klan mukaiset asiaan kuuluvat toimet neljää. vapautta koskevien sääntöjen ja 
kilpailusääntöjen mukaisesti. 29 
24 
25 
26 
27 
28 
29 Yksi tiimiinhctkisistii huomion kohtcist:t on puuttecllinett kilpailu kansainvälisen siirtokapasiteetin 
tarjonnltss:t. Kiinteiden johtojcn tariffit ja sellaisten kansainvälistt·n kiinteiden johtojen tariffit, joita 
kiiytetiiän muut~tmien jiisenvaltioidcn kansainviilisissä puolipiircissii, eroavat edelleen huomattavasti 
kotim:utn t:triffcist:t. P~tik~tlli:;puhclut:triffeissa voidaan lisiiksi h:n·aita odottamatonta tariffien 
joustam~lttomuutta tai vaihtelua~ kaukopuhelujen ja ulkomaan-puhelujen tariffeissa voidaan sen sijaan 
havaita jyrkkä lasku, paikallisverkkotariffit ovat edelleen melko joustarnattomat. Toinen huomion kohde 
on GSM-/l)CS-1 KOO-järjestclmicn sijainninseuranta. Vaikka suurten matkaviestinoperaattorien 
sulautumat ovat yhä yleisempiii, kansalliset ja eurooppalaiset m~arkkinat eivät näytä tarjoavan 
täysmittaista sijainninseurantaa kilpailukykyisin ehdoin. 
Yhteenliittämisdirektiivin 9 artiklan 1 ja 3 kohta. 
Niiden ei tule esimerkiksi rohkaista tai vahvistaa tai hyväksyä kilpailua rajoittavasta käyttäytymisestä 
syntyneitä tuloksia: asia 66/86, Ahmed Saeed, 1989 Kok. 803; asia 153/93, Saksan liittotasavalta 
vastaan Delta Schiffahrts, 1994 Kok. I 2517; asia 267/86, Van Eycke, 1988 Kok. 4769. 
Asia 13/77, GB-Inno-BM/ ATAB, 1977 Kok. 2115; 33 kohdassa todetaan, että vaikka 86 artikla on 
suunnattu yrityksille, perustamissopimuksessa määrätään, että jäsenvaltioiden ei tule toteuttaa tai pitää 
voimassa mitään toimenpidettä, joka voisi heikentää kyseisen säännöksen tehokkuutta. 
Kansallisten viranomaisten muut velvollisuudet, ks. asia 103/KK, l'ratelli Costanzo SpA, 1989 Kok. 
1H3?. 
Ks. Ahmed Saeed, asia 66/K6, 11)K9 Kok. 803: ETYn perustamissopimuksen 5 ja 90 artiklaa on 
tulkittava niin, ettii niillä i) kiellc:tiiiin kansallisia vimnom:tisia rohkaisemasta perustamiss~>pimukscn K5 
artiklan 1 kohdan ja K6 artiklan vastaisten tariffisopimusten tekct11istä tapauksen mukaan~ ii) estetään 
niiitä viranomaisia hyväksymiistii tiillaisilla sopimuksilla aikaansaatuja tariffeja. 
Yhdistetyt asiat C-6/90 ja C9 /90, Francovich, 1 ?90-l Kok. 5357~ 
Yhdistetyt asiat C-46/93, Brasserie de Pccheur SA vastaan Sak:;a ja asia C-48/93, R vastaan 
liikenneministeri ex parte Factortame Ltd ja muut, päätös tehty 5 piiivänä maaliskuuta 1996, 1996 
Kok. 1-102? 
Artiklat 39-60, 81, 82. 
19 
4. ERITYISET MUUTOSEHDOTUKSET 
Tässä luvussa ehdotetaan tämän tiedonannon pitkän aika,·iilin painopisteiden mukaisia 
lainsäädännöllisiä tarkistuksia, jpilla on tarkoitus ratkaista ne pitkän aikavälin kysymykset, 
joilla on merkitystä uudelle sääntelyjärjestelmälle. Tässä luvussa yksilöidään kuitenkin myös 
muutamia lyhyen aikavälin kysymyksiä, joiden osalta komissio voi ryhtyä toimiin, esimerkiksi 
antamalla suosituksia, ennen uuden sääntelykehyksen täytäntöönpanoa. 
Jäljempänä esitetyssä kaaviossa on määritetty uuden järjestelmän soveltamisala. Siinä on 
kolme kerrosta: alimpana ovat viestinnän perusrakenteet, keskellä ovat näihin 
perusrakcntcisiin liittyvät palvelut, ja ylimpänä ovat verkkojen välityksellä tarjottavat palvelut 
Viestinnän pcrusrakentcita ja niihin liittyviä palveluja koskeva uusi järjestelmä kattaa 
jäljempänä olevan kaavion kahdella alimmalla tasolla esitetyt toimet. Verkkojen välityksellä 
tarjottavien palvelujen sääntely, mukaan luettuna sisällön sääntely, on riippuvainen kyseisten 
palvelujen erityisominaisuuksista, eikä se kuulu tämän tiedonannon alaan. 
Verkkojen välityksellä tarjottavat palvelut 
esim. yleisradiotoiminnan palvelut, sähköiset 
pankkipalvelut 
Näihin liittyvät palvelut -ts. 
viestintäpalvelut ja käyttöön liittyvät 
palvelut esim. televiestintäpalvelut, 
saatavuudeltaan rajoitetut palvelut (CAS) 
Viestinnän perustakenteet -ts. 
viestintäverkot ja niihin liittyvät toiminteet 
esim. kaapelitclevisioverkot, ohjelmien 
väliset rajapinnat (API) 
20 . \'rJ1Jellamisalan ulkopuolella: 
paft,elut,joita säännellään muilla 
1 ~ U -tason tai kansallisen tason 
toimilla, esim. ehdotuksella 
.riihkiiistä kaupankäyntiä 
koskevaksi direktiiviksi ja 
yleisradiotoimintaa koskevilla 
.riiännöksillä. 
SäänneUään viesdnnän 
peruarakenteita ja niihin 
liittyviä palveluja koskevaUa 
sääntelyjärjestelmäUii. 
4.1. Toimiluvat ja valtuutuksct 
Viestint~ipalvclujen ja -verkkojen luotettava, hallinnollisesti toimiva, avoin ja tehokas 
toimilupajärjestelmä on ensisijaisen tärkeä elinvoimaisten ja kilpailulle avoimien viestinnän 
sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Toimiluvasta voi kuitenkin 
tulla este markkinoille pääsylle, jos sitä luonnehtivat viivytykset, epäjohdonmukaisuus ja 
tarpeettoman rasittavat säännökset ja hallintomenettelyt. 
Nykyisellä toimilupadirektiivillä on otettu onnistuneesti käyttöön syrjimättömyyden, 
avoimuuden, suhteellisuuden ja puolueettomuuden periaatteet kansallisten 
sääntelyviranomaisten myöntämissä valtuutuksissa ja toimiluvissa. Nämä neljä yleistä 
periaatetta pysyvät voimassa, ja ne olisi sisällytettävä uuteen järjestelmään. Yleisenä 
tavoitteena on yksinkertaistaa toimilupaj~irjestclyj~i. 
-1.1.1. ) "l.::sitldisclloimill/llaljtJ_yleise/tJtJ/!tltllllk.wt10 
Nykyinen toimilupadirektiivi on erittäin joustava jäsenvaltioiden kannalta, sillä ne voivat 
päättää, vaativatko ne yksittäisiä toimilupia tclepalvcluja varten. Etenkin, kun jäsenvaltiot 
voivat edellyttää yksittäisiä toimilupia puhelintoimintapalvelujen tarjoamiseksi, sillä miltei 
kaikki teleoperaattorit tarjoavat tällaisia palveluja. Muutamat Fisenvaltiot ovat hyödyntäneet 
tata mahdollisuutta, minkä seurauksena yksittäiset toimiluvat ovat muodostuneet 
pikemminkin säännöksi kuin poikkeukseksi niiden alueella. Muutamissa harvoissa 
jäsenvaltioi$sa (Alankomaissa, Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa) puhelintoimintapalvelut 
edellyttävät yleisiä valtuutuksia ja yksittäiset toimiluvat on rajoitettu niukkojen resurssien 
(radiotaajuuksien ja numeroiden) käyttöön. 
()peraattorien yksittäistä toimilupaa koskeva vaatimus antaa sääntelyviranomaisille 
merkittävästi valtaa valvoa markkinoille pääsyä. Siksi tät~i välinettä tulisi käyttää vain 
perustelluissa tapauksissa. Muutamat jäsenvaltiot ovat jo onnistuneet sääntelemään 
tehokkaasti markkinoita, joilla yleisiä valtuutuksia k~iytctä~in kaikkiin johtojen välityksellä 
tarjottaviin tclepalveluihin. Tält~i <>sin komissio ei usko, että ensisijaisesti yksittäisiin 
toimilupiin perustuva lähestymistapa olisi perusteltua. l•:dellä kuvatut erot voivat myös estää 
yleiseurooppalaisten palvelujen käyt()n (etenkin satelliittialalla), jos eri jäsenvaltioissa 
sovelletaan eri järjestelmää samaan palveluun. Jos lisäksi markkinoilla on yhä useampia 
sulautumia ja yhteisyrityksiä, yleisten valtuutusten käytöllä vältettäisiin se, että operaattorien 
olisi haettava eri jäsenvaltioissa uudet yksittäiset toimiluvat. 
()n ensisijaisen tärkeää, että kansalliset toimilupajärjestelmät ovat luotettavia ja että ne 
rasittavat mahdollisimman vähän hakijoita. Ehdotetun uuden järjestelmän mukaan 
kansallisten sääntelyviranomaisten olisi käytettävä yleisiä valtuutuksia kaikkien 
viestintäverkkojen ja -palvelujen perustana. Jos operaattorit kuitenkin vaativat niukkojen 
resurssien (ts. radiotaajuuksien tai numeroiden) käyttöä, jäsenvaltiot voisivat edelleen käyttää 
"Yksittäisellä toimiluvalla" (johon viitattaisiin uuJessa jiirjestclmii:-.:-.:i ilmaisulla "erityinen toimilupa") 
tarkoitetaan valtuutusta, jonka kansallint·n sääntelyviranomainen lllv()ntää ja joka antaa yritykselle 
erityisoikeuksia tai joka asettaa yrityksdk- crityisvclvollisuuksia, jolloin yritys ei saa käyttää kyseisiä 
oikeuksia ennen kuin se on saanut kansallisen siiiintclyviranomaist·n p~iäti)ksen. 
"YlcisciHi valtuutuksella" tarkoitetaan valtuutusta, jota sovelletaan kaikkiin yrityksiin, jotka tarjoavat 
tietyn palveluluokan palveluja ja joka ei edc.~llytä, että kysecssii olc..-va yritys saa kansalliselta 
siiiintclyviranomaisclta nimen' >rnaisen piiiiti>ksen ennen kuin se v' ,j käyttäii valtuutukscen pcru~tuvia 
oikeuksia. KansalJiset viranomaiset voivat vaatia yleisen valtuutukscn nojalla toimivien yritysten 
rckistcröintiä. 
21 
t:ntyisiii valtuutuksi:t (tiimii kiisitc korvatsi yksittiiisiii toimilup1:1 koskl·van käsitteen uudessa 
1:i qcs t d tniissii). 
Vaikka < )peraattorit vaatisivat radi< )taajuuksien kiiytt<>ii, erityiset valtuutukset eivät välttämättä 
ole perusteltuja. RaJiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan liittyvässä kuulemisessa 
kannatettiin laajasti yleisten valtuutusten käyttöä edellyttäen, t:ttä taajuuksien allokointia on 
yhJenmukaistettu yhteisötasolla ennen toimilupamenettelyä. · 
Tällä hetkellä jäsenvaltioiden radiotaajuuksia käyttäville palveluille myöntämissä toimiluvissa 
on yhdistetty valtuutus tarjota palveluja ja valtuutus käyttää taajuuksia tai numeroita. Niiden 
yhdistäminen ei ole välttämätöntä. Taajuuden käyttöoikeudet tai numerointioikeudet, jotka 
kuuluvat tietylle operaattorille, voidaan sisällyttää erityisiin valtuutuksiin erilleen palvelujen 
tarjontaa varten myönnettävistä yleisistä valtuutuksista. Uuden järjestelmän mukaan erityiset 
valtuutukset olisi voitava siirtää markkinatoimijoiden kesken (ja siinä vaadittaisiin tällaisten 
siirtojen sääntelyn valvonnan varmistamista). Näin järjestelmä sallisi niukkojen resurssien 
(esim. radiotaajuuksicn) sekuntiaarimarkkinoiden kehittymisen. (Radiotaajuuksien käyttöä ja 
etenkin sekundaarista kaupankiiyntiii tarkastellaan yksityiskc )htaisemmin kohdassa 4.3 ja 
numerointia kohdassa 4.6). 
Nykyisen jiirjestelm~in mukaan yksittäisi~i toimilupia voidåan myöntää myös käyttöoikeuksien 
antamiseksi ja operaattorin merkittävän markkina-aseman perusteella asetettujen 
velvoitteiden tai operaattorin yleispalveluvelvoitteiden täytäntöönpanemiseksi. Komissio 
katsoo, että tällaisten oikeuksien ja velvoitteiden sääntely voidaan toteuttaa aivan yhtä 
helposti käyttämällä yleisiä valtuutuksia ja vaatimalla, että kansallisten viranomaisten on 
rekisteröitävä operaattorit. Käyttöoikeuksia tarkastellaan yksityiskohtaisemmin kohdassa 
4.1. 7, merkittävää markkina-asemaa koskevaa käsitettä kohdassa 4. 7.2 ja yleispalvelua 
kohdassa 4.4. 
Jos yritys rikkoo yleisen tai erityisen valtuutuksen ehtoja, kansallisilla sääntelyviranomaisilla 
olisi edelleen oikeus estää kyseistä yritystä toimimasta kyseisen valtuutuksen nojalla ja 
määrätä toimenpiteitä vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi. 
Tällaisella muutoksella pyritään vähentämään myönnettävien yksittäisten toimilupien määrää 
huomattavasti ja helpottamaan n~iin markkinoille pääsyä, ilman että heikcnnetään kansallisten 
s~i~intclyviranomaistcn kykyä panna tarvittaessa täytäntö<>n btlliset velvoitteet. Kansalliset 
siiiintdyviranomais<:t <:iviit cniiii saisi vaatia yksittiiisiii toimilupia puhelintoimintapalveluja ja 
ylcisiii tclcverkkoja varten. Yleistc:n valtuutusten käyti)n laajentaminen ratkaisisi myös useita 
( mgclmia, jotka liittyvät jäsenvaltioiden toimilupajärjestelmissä ilmeneviin eroihin, ja tekisi 
suurelta osin tarpeettomaksi yhteisen eurooppalaisen toimiluvan tai valtuutusten 
vastavuoroisen tunnustamisen kaltaiset järjestelmät. 
4.1.2. Yleisradiolähe~ysverkkojen valtuutukset 
Nykyinen järjestelmä kattaa televerkot. Satelliitti.direktiivin mukaan radio-ja televisio­
ohjelmien lähetys tai siirto satelliitin välityksellä katsotaan telepalveluksi.31 
Uuden järjestelmän soveltamisalaan kuuluisivat kaikki radio-ja tv-toiminnan lähetysverkot 
(maanpäälliset, satelliitti- ja kaapeliverkot) kuten myös telcverkot. Tän1ä vastaa teknistä 
riippumattomuutta koskevaa periaatetta, toisin sanoen mitiiiin siirtotapaa ei syrjitä. Sillä 
) 1 Tiimä kiiy ilmi satcllittitlircktiivm johdanto-osan 17 kappalcesta, 1• ~~o.;a tm.lctaan, että 
"satclliittivcrkkopalvclujen tarjoaminen radio-j:\ televisio ohjdmic11 siirtoon muoc.lostml tämiin 
dircktiivin mukaisc:n tclcpalvelun ja on siten sen siiiinni)sfl.:n alain· •. ,," jtoisin s:u1ocn palvelut on 
vapautettu!. 
22 
otetaan myös huomioon konvergenssia koskevasta julkisesta kuulemis~sta saadut tulokset, 
joiden mukaan .viestinnän perustakenteiden sääntelyjärjestelmiin on oltava laaja-alaisempi ja 
yhdenmukaisempi. 
Yleisradioyhtiöitä koskeva toimilupajärjestelmä ei kuulu tämiin tiedonannon alaan, eikä se 
ole osa viestinnän perustakenteiden ja niihin liittyvien palvelujen uutta sääntelyjärjestelmää, 
mikäli näillä toimiluvilla säännclEiän lähetyksen sisältöä. Tämä järjestelmä edellyttää kahta 
erillistä valtuutusta, joista toinen koskee verkkoinfrastruktuurin toimintaa ja lähetyssignaalien 
siirtoa ja toinen yleisradiolähetysten sisältöä. 
Useimmissa tapauksissa yleisradiolähetysten infrastruktuurin toiminnasta vastaavat jo nyt 
erilliset yhtiöt32. Jos näin ei ole, edellytetään periaatteessa erillisiä valtuutuksia, mutta 
toimiluvan jo saaneita yleisradioyhtiöitä varten voitaisiin ottaa käyttöön siirtymäjärjestelyt, 
j( )illa varmistetaan joustava siirtyminen uuteen järjestelmään. Verkkoinfrastruktuurin 
ylläpitoa koskeviin valtuutuksiin liitettävät ehdot määräytyviit kyseisen verkon välityksellä 
tarjottavien palvelujen perusteella. Tällaisilla ehdoilla on etenkin varmistettava avoimuus, 
syrjimättömyys ja tasapuoliset käyttöoikeudet, jos verkkoa käytetään myös "vapautettujen" 
palvelujen tarjontaan, toisien sanoen sellaisten palvelujen tarjontaan, jotka eivät perustu 
yhteisön lainsäädännön mukaisiin erityis-tai yksinoikeuksiin.3'\ Sääntelykehys sisältää nykyisiä 
toimiluvan saaneita operaattoreita koskevat tarvittavat siirtym~ijärjestelyt . 
.J..I. 3. ~ 'altuutu.rlllokatja loimibtpaeht~jm_yl){/enmtlk.ai.rtaminen 
rvlonet j~isenvaltiot jakavat nykyä~in tclcpalvelujen toimiluvat useisiin eri luokkiin (esimerkiksi 
verkkotoimintoihin tai palvelujen tarjontaan liittyviin toimilupiin). Tämän seurauksena sama 
operaattori voi toimia eri luokan toimiluvan nojalla eri jäsenvaltioissa, mikä voi aiheuttaa 
ongelmia, jos se haluaa tarjota samaa palvelua eri puolilla Ell:ta. ()n todisteita siitä, että tämä 
vaarantaa aitojen kilpailulle avoimien sisämarkkinoiden toteuttamisen ja johtaa joissakin 
tapauksissa siihen, että toimilupa on palvelun ehtona .. '\4 Tällainen luokittelu perustuu yleensä 
perinteisiin tclcalan määritclmiin, jotka kysecnalaistuvat yhä enemmän konvergenssin 
mullistaessa alaa (on todisteita siit~i, että näin tapahtuu jo nyt esimerkiksi Internet-palvelujen 
välityksellä siirrettävän puheen osalta). Lopulta tällaisella luokittelulla voitaisiin estää 
sellaisten innovatiivisten palvelujen tarjonta, jotka eivät vastaa kansallisella tasolla määritettyä 
luokitusta. 
Soveltamalla yleisiä valtuutuksia kaikkiin palveluihin ·ja verkkoihin ratkaistaisiin suun osa 
niistä ongelmista, joista operaattorit tällä hetkellä kärsivät jäsenvaltioiden erilaisten 
H 
34 Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Kreikassa, Portugalissa, Saksassa ja Suomessa muutamat lähetysyhtiöt 
omistavat oman siirtoverkon ja pitävät sitä yllä. 
Konvcrgenssi~t koskcv~um vilm:iiiin kirjaan liittyneen kuult:miscn aikana datansiirtoyhtiöt (esim. 
"digit~talitekstin" kaltaisia tietopalveluja tarjoavat yhtii)t) valittivat, ettii niiden on vaikeaa ylläpitiiä 
piiiisyii maanpäiillisten digitaalitdevisioiden (DTI'V) kanavaryppiiJSiin sopimusten mukaisesti. 
1\taanpäällistcn digitaalitclcvisioidcn kanavaryppiiiden (MllX) kapasiteetti on hyvin niukka. 
Tclevisiolähctysyhtii)t ovat usein monikanavaoperaattorcita, ja ne ,·oivat syrjiä datansiirtoyhtiöitä 
itseensä tai muihin tclevisioliihctysyhtii)ihin nähden. Lisiiksi televisiolähetysyhtiöt ovat ilmaisseet 
olevansa huolissaan sellaisen kilpailutilanteen aiheuttamista vahing1 1llisista vaikutuksista, joissa kilpailija 
on monikanavaoperaattori, joka voi allokoida omille palvcluilleen enemmän kapasiteettia kuin 
kilpailijoiden palvcluille. Myös dihritaaliscn radioliihetyksen (DAB) yhteydessä voi syntyä samankaltaisia 
ongelmia. 
Euroopan televiestintätoimiston (ETO) kertomukset valtuutusluokista ja varmentamista varten 
vaadituista tiedoista (marraskuu 1999). 
http:/ /www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/Study-en.htm. 
23 
valtuutusluokkien takia. ()n kuitenkin ehdotettu sellaisten menettelyjen käyttöönottoa, joilla 
sovitaan EU:n laajuisista, kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavista valtuutusluokista niin, että 
varmistetaan toimilupajärjestelmien parempi yhdenmukaisuus kansallisella tasolla. 
Valtuutuksiin liitettävien ehtojen yhdenmukaistamista käsiteltäisiin kohdassa 4.8 esitettyjen 
uusien ehdotettujen toimielinjärjestelyjen puitteissa. Nykyinen toimilupadirektiivi sisältää 
liitteen, jossa on esitetty luettelo niistä ehdoista, jotka voidaan liittää yksittäisiin toimilupiin ja 
yleisiin valtuutuksiin. Luettelo on melko yleisluontoinen, joten toimilupiin liitetyt ehdot ja 
varmentamista varten vaaditut tiedot vaihtelevat suuresti eri puolilla EU:ta ja eri aloilla35. On 
ehdotettu, että tarkistetussa toimilupadirektiivissä lyhennettäisiin ehtoja koskevaa luetteloa. 
Kaikki myöhemmin tehtävät muutokset pantaisiin täytäntöi"m soveltamalla kohdassa 4.8 
tarkoitettua komitologiamenettely~i. 1 .is~iksi varmistettaisiin, että palveluntarjoajat voisivat 
tuoda valtuutukseen liittyviä kysymyksiä ehdotetun viestintiiii käsittelevän korkean tason 
ryhmän käsiteltäväksi. 
+.1.+. Toimilupamak.mtja ballinnolliJet kulut 
Toimilupamaksut vaihtelevat laajasti eri puolilla EU:ta36. Nykyinen järjestelmä edellyttää, että 
toimilupamaksujen on heijastettava hallinnollisia kuluja. Tällä melko yleisellä periaatteella on 
ollut taipumus heikentää kansallisten toimilupamaksujen avoimuutta. Siksi ehdotetaan, että 
raJoitetaan periaatteen soveltaminen ainoastaan perustdtuihin ja asiaan kuuluviin 
hallinnollisiin kuluihin maksujen suuruutta ja hallintomenettclyjä koskevien ohjesääntöjen tai 
suositusten mukaisesti. Tällaisten ohjesääntöjen olisi perustuttava parhaisiin käytäntöihin ja 
niillä olisi kannustettava esikuva-analyysin käyttöön niin, että luodaan avoimempi järjestelmä, 
jossa maksujen ja perusteitujen ja asiaan kuuluvien hallinnollisten kulujen väliset yhteydet 
ovat selvemmät. 
+.1.5. Internet 
1 ·:hdotettu toimilupajärjestelmä kattaa jo nyt Internet-palvelujen tarjoajat. Edellä esitetyn 
lähestymistavan mukaisesti viestintäpalvelujen tarjonta edellyttää vain yleistä valtuutusta. 
Muutamat Internet-palvelujen tarjoajat tarjoavat kuitenkin myös sisältöpalveluja osana 
palvcluvalikoimaansa. l ~hdotettu toimilupajärjestelmä ei kattaisi näiden p~velujen tarjontaa. 
1 •:dellyttäen, että Internet-palvelujen välityksellä siirrettävä puhe täyttää ajan kuluessa 
sääntelyjärjestelmän mukaiset puhelintoimintaa koskevat olennaiset luokitteluperusteet37, ei 
ole mitiiän syyt~i säännellä tät~i palvdua muista puhelintoimintapalveluista poikkeavasti. 
1 nternet yhteysk~iyt~inti)()n perustuviin viestintäpalvduihin (mukaan luettuna Internet­
palvelujen välityksellä siirrettävä puhe) sovellettaisiin yleisiä valtuutuksia. 
4.1.6. Käytilioikeudet ja kaapelinaJenmiJoikeudet 
Nykyisessä sääntelyjärjestelmässä vaaditaan, että uusien operaattorien on voitava saada samat 
käyttöoikeudet kuin nykyisillä markkinatoimijoilla on. Käytännössä ympäristöä ja muita 
yleistä etua koskevista syistä useimpien jäsenvaltioiden paikalliset viranomaiset Gotka voivat 
toimia tai olla osallisena omissa järjestelmissään) valvovat usein käyttöoikeuksien saantia. On 
.15 
. 16 Ks. ETOn kertomukset (ibiu.) . 
Ks. viiues raportti televiestinniin sääntelypaketin toteuttamisesta ja ETOn kertomus 
tcleviestintäpalvelujen ja -verkkojen toimilupamaksuista osoitteessa 
http:/ /www.ispo.cec.be/infosoc/ telecompolicy /en/ stuuy-en.htm. 
Komission tieuonanto: P11heemiirto !Jtlcmetissii_ybteiJö!J oikelf{/e11ja eritri..-uli direktiit1in 90/388/ EIT 
11111kai.ruli (ns. tclepalveludircktiivi; (EYVL C 6, 1 O.l.199H). 
24 
todisteita siit~i. cttii nykyisillii siiiinni)iJEi et taata uusten tulokk:tidcn riittiiviä ja oikea-aikaisia 
kii y 1 ti)< ,ikcuksia. 
Komission hiljattain tl'cttiimii tutktmus \H on paljastanut. l'llii J;lsf..'llvaltioiden välillä on suuria 
t·roja merenalaisten kaapdien ascnnusoikeuksia koskc\'issa s:tiinnöissä. Nämä säännöt on 
johdettu kansallisen lain näkökultnista, jotka eivät liity viestintäalaan. Jäsenvaltiot voisivat 
lisätä toimiaan näiden sääntöjen avoimuuden parantamiseksi. 
St11tjy tm .l'ltbmarille mble lmuli1~~ ~~~hl.r in Member J/tJie.r a11d e .... .:i.1/i1{~ f>titdl<"t!J_/;Jr j>rrJIJiJiOII of/rmwllis.rion ,'tlpa,i(y 
oli intemalifJIItJI rrJ/1/e.r. indfl(//1~~ km•Jirial dmtiiJ, .mbmari11e t"abkr tmd .lttk!lile li11k..r (syyskuu 1999) 
http_J..i.lv\V_\'!::.:.bp_~•,.c~,:J,;Jl~jjuf• ,..,, ••/tt,:J~-c< •ll1tlul~l_~,;J.lb.!:uc...l}: J:JLhllll 
25 
.J..I. 7. Komi.uio11 ktin/11 
< >n ensisijaisen t:irkeiiii v~ihcntiiii markkinoille pääsyn hallinnollisia esteitä, jotta edistetään 
kilpailulle avoimia eurooppalaisia telepalvelujen markkinoita. Tämän vuoksi ehdotetaan 
etenkin seuraavaa: 
• käytetään yleisiä va/tuutuksia viestintäverkkojen ja -palvelujen toimilupien myöntämisen 
perustana ja varataan erityiset 1Ja/tuutukset radiotaajuuksien ja numeroiden antamista varten; 
• sovelletaan kattavaa ja yhdenmukaista politiikan järjestelmää viestinnän perusrakenteisiin, 
yleisradioverkot mukaan luettuina, ja otetaan tarvittaessa käyttöön asianmukaiset 
siirtymä järjestelyt; 
• rajoitetaan valtuutuksiin mahdollisesti liitettäviä ehtoja; otetaan käyttöön menettelyt, 
joilla sovitaan valtuutusluokista EU:n tasolla; 
• varmistetaan, että valtuutusmaksut kattavat vain perustellut ja asiaan kuuluvat 
hallinnolliset kulut, ja laaditaan EU-tason ohjesäännöt parhaan käytännön ja avoimuuden 
edistämiseksi; 
• sovelletaan 1 nternctin välityksellä tarjottaviin vicstint~ipalvcluihin jatkossakin samaa 
valtuutusmcnettely~i kuin mu!~~in vic~tintäpalveluihin; 
4.2. Käyttöoikeudet ja yhteenliittäminen 
Yhteisön lainsäädännössä "käytt<>oikeus" (acccss) on yleinen käsite, joka kattaa kaikki 
verkkojen ja palvelujen käytön muodot, kun taas ilmaisulla "yhteenliittäminen" viitataan 
verkkojen fyysiseen ja loogiseen yhteenliittämiseen. Tässä kohdassa tarkastellaan 
palveluntarjoajien ja operaattoreiden välisiä käyttöoikeus- ja yhteenliittämisjätjestelyjä; 
asiakkaiden mahdollisuutta käyttää palveluja tarkastellaan kohdassa 4.5. 
Käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevilla säännöillä varmistetaan yhteentoimivuus, ja ne 
ovat ensisijaisen tärkeitä kilpailun vakiinnuttamiseksi. Uuden sääntelyjärjeste~n tavoitteena 
on varmistaa, että palvelu- ja verkkomarkkinat ovat kilpailukykyiset sekä tukku-että 
vähittäismyyntitasolla, etenkin uustcn palvelujen osalta (esim. laajakaista- ja 
multimcdiapalvclut). Koska tavoitteena on helpottaa huomattavasti palvelujen 
käytti>mahdollisuutta toimilupaj~irjt·stelmää n:'uuttamalla, komtssio ehdottaa, että otettaisiin 
k~iytt<><>n lainsäädänni>ssä vahvistcttujen sääntöjen ja suositusten kaltaisten täydentävien 
toimenpiteiden yhdistelmä. Uudella järjestelmällä pyritään siten varmistamaan, että uusille 
tulokkaillc ja nykyisille operaattoreille taataan suurtn mahdollinen oikeusvarmuus 
investointipäätösten osalta. 
Ne ehdot, joiden mukaan operaattorin on asetettava verkko muiden käyttöön, on annettu 
jäsenvaltioiden verkkoa varten myöntämässä toimiluvassa tai valtuutuksessa. Muutamat 
verkot ovat luonteeltaan "yksityisiä" verkkoja, jotka eivät ole kolmansien osapuolten 
käytettävissä; tällaisia ovat esimerkiksi yrityksen sisäiseen käyttöön tarkoitetut todelliset tai 
virtuaaliset yksityisverkot, hätäpalvelujen, julkisten laitosten, turvallisuuspalvelujen ja monien 
muiden organisaatioiden käyttämät yksityiset radioverkot sekä maanpäälliset analogiset 
yleisradioverkot. Tässä luvussa esitetyt kannat eivät koske tällaisia verkkoja. 
Käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevien laajojen politiikan periaatteiden muotoilussa 
on varmistettava, että sääntelyjärjestelmällä ei vääristctä toimia, ·joilla kannustetaan 
26 
investointeihin ja innavaatiaihio palYclujen ja infrastruktuurin alalla. On erttytsen tärkeää 
erottaa erilaiset kaupalliset suhteet, jotka pätevät erilaisissa tilanteissa. Jos operaattori pyytää 
yhteenliittämistä puhelun päättänuscksi (ts. jos verkko-operaattori siirtää puhelun 
. yhtcenliitetyllc opcraattorillc, jot.ta tärnä välittäisi puhelun :>en vastaanottavalle asiakkaalle) 
yhteenliittämistä pyytäv~in verkko-operaattorin ja puhelun vast:1anottavan asiakkaan välillä ei 
ole liikesuhdctta. P~iinvastainen tilanne syntyy, kun opcraattori pyytää oikeutta päästä 
käyttämään verkkoa tai toim..innetta luodakseen liikesuhteen liittymän tarjoajan asiakkaaseen. 
Tällainen tilanne syntyy esimerkiksi, jos Internet-palvelujen tarjaaja pyytää oikeutta käyttää 
kaapcljtelevisio-operaattorin laajakaistaisia siirtopalveluja tarjotakseen kaapelitelevisioverkon 
asiakkaille nopean Internet-yhteyden ja saadakseen näiltä asiakkailta suoria tuloja. 
Sääntelyjärjestelmässä ja etenkin hinnoittelusäännöissä on otettava huomioon näiden kahden 
tilanteen välinen ero. 
4.2.1. l11jra.rtruktuuri11 ki!ytfijoikeudet 
Nykyisessä järjestelmässä vaaditaan, että markkina-asemaltaan merkittävien 
tcleopcraattoreiden39 on hyväksyttävä kaikki kohtuulliset pyynnöt päästä käyttämään niiden 
verkkoja. Tämä vaatimus kosk'e·e ainoastaan yleisen tcleverkon operaattoreita, eikä se koske 
muiden vicstintäinfrastruktuurdden käyttöoikeuksia. 
Tulevaisuuden kannalta tärkeä kysymy~ ·on, tulisiko tiettyjen verkon osien käyttöoikeudet tai 
infrastruktUurciden käytön tietyt muodot määrätä pakollisiksi, ja jos näin on, n..iin olisiko 
hinnat mä<intettävii ennalta ja miten. V crkon käyttöoikeuksien määrääm..isellä pakolliseksi on 
li<domattavia vaikutuksia infrastruktuuri-investointeihin ja kilpailun yleiseen tasoon 
markkm<>illa. 
Joissakin tapauksissa verkon käytti>oikeus on tarpeellista vain väliaikaisesti uuden tulokkaan 
markkinatoimien tukemiseksi, kunnes uusi infrastruktuuri voidaan ottaa käyttöön. 
Infrastruktuurin omtstajicn ja sen k~iytt<>oikeutta pyytävien yritysten välillä voi kuitenkin olla 
sdvii eturistiriita varsinkin, jos nämii yritykset kilpailevat samoilla jakelumarkkinoilla. 
Kilpailun lisääntyessä käytti>oikeutta koskevat riitakysymykset tulevat väistämättä 
lisääntytnään ja moninaistumaan. 
( >pcraattorilla katsotaan olevan merkittiivä markkina-asema, kun sen hallussa on yli 25 prosentin osuus 
tietyistä televiestintämarkkinoist<l jonkin jäsenvaltion maantieteellisellä alueella, jolla sillä on lupa 
harjoittaa toimintaa. Käytänni)ssä tällä on tähän asti tarkoitettu vaktintuneita operaattoreita, vaikka 
eräillä markkinoilla (esim. rnatkapuhdinmarkkinoilla) muutamat uudet tulokkaat o;.'at l;ihestyneet tätä 
kynnystä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää, että yli 25 prosenttia asianomaisista markkinoista 
hallussaan pitävällä organisaatiolla ei ole merkittävää markkina-asemaa, tai että organisaatiolla on 
merkittävä markkina·asema, vaikka sillä olisi alle 25 prosentin osuus asianomaisista markkinoista. Tätä 
käsitettä ja sitä koskevia muutoksia on tarkasteltu lähemmin kohdassa 4.7.2. 
27 
1 •:simerkkejä käytt<>oikeuksia koskevista riitakysymyksistä: 
--uusien tulokkaiden mahdollisuus käyttä~i vakiintuneiuen vcrkko-opcraattoricn 
tilaajayhteyksi~i (tilaajayhtt·yksien criyt tiiminen); 
-matkaviestinverkkojen k~iytti)oikeudet (csim. pääsy ns. virtuaalisen matkaviestinverkon 
operaattorien (MVNO) markkinoille)~ 
kiinteiden ja matkavies~verkkojen älyverkkotoiminteiden käyttöoikeus; 
laajakaistaverkkojen käyttöoikeus ; 
merenalaisten kaapeleiden käyttöoikeus; 
satelliittijärjestelmien käyttöoikeus; 
sisällön tarjoajien Qähetysyhtiöiden) kaapelitelevisioverkkojen tai satelliittijärjestelmien 
käyttöoikeus; 
Internet-palvelujen tarjoajien oikeus käyttää kaapelitelevisioverkkoja; 
oikeus päästä käyttämään kotipäätetoiminteita, erityisesti ehdollisen pääsyn järjestelmiä, 
sovellusohjelmien välisiä rajapintoja (API) ja sähki>isten ohjelmaoppaiden (EPG) 
kaltaisiin A Plin pohjautuvia järjestelmiä; 
yleisrauioyhtiöiden verkkojen k~iyttöoikcus vuorovaikutteistcn sovellusten osalta.40 
Neljään viimeiseen tapaukseen liittyvät myös sisällön käyttöoikeutta koskevat kysymykset.41 
Yhteinen piirre useimmille näistä riitakysymyksistä on se, cthi käyttöoikeuspyynnön esittäjä 
etsii jonkin tyyppistä käyttöoikeutta saauakseen tuloja liittymän tarjoajan asiakkailta. Myös 
jälleenmyyntipalvelujen tarjoaminen kuuluu tähän luokkaan, ja sitä voidaan tarkastella 
käyttöoikeutta koskevan yleisen lähestymistavan puitteissa. 
Useimmilla kilpailulle avoimilla markkinoilla käyttöoikeusjärjestelyistä sovittaJ.sun 
palvcluntarjoajien ja operaattoreiden välisillä liikesopimuksilla. Viestintämarkkinoiden 
nykyisen tilan ja taloudellisesti kannattavien asiakasjakeluverkkojen rajoitetun määrän vuoksi 
jonkinlainen sääntely voi olla tarkoituksenmukaista oikeudenmukaisen kilpailun 
varmistamiseksi kaikilla markkinatasoilla. 
l J seissa tapauksissa uusien tulokkaiden t·i ole taloudellisesti kannattavaa samanlaista rakentaa 
laajalle levinnyttä infrastruktuuria kuin kaapclitelevisio-opcraattorilla tai paikallisella 
puhelinyhtiöllä jo on, jotta tulokas pääsisi tarjoamaan palvelujaan pk-yrityksille ja 
kotitalouksille. Taajuuksia ei ehkä ole riittävästi matkaviestinverkkoja varten, jotta 
markkinatoimijoiden määrä voisi kasvaa. Verkko-operaattori, joka omistaa yhteyden 
asiakkaaseen tai valvoo sitä, pystyy valvomaan sekä asiakkaiden palveluntarjoajan valintaa 
että palveluntarjoajan yhteyttä asiakkaaseen (tai estämään sen). 
Verkon osien ja infrastruktuurin käytön osalta uudessa järjestelmässä turvauduttaisiin 
ensisijaisesti kaupallisiin· neuvotteluihin. Jokaisella osapuolella olisi oikeus pyytää verkon 
käyttöoikeutta, eikä sitä rajoitettaisi niihin toimijoihin, jotka ovat tehneet verkko- tai muita 
investointeja. 
Pyyntöön ei tarvitsisi kuitenkaan suostua, jos kummallakaan osapuolella ei ole merkittävää tai 
määräävää markkina-asemaa (ks. jäljempänä). Tämä vastaa yhteenliittämistä koskevissa 
voimassa olevissa televiestintäsäännöksissä vahvistettua lähestymistapaa (ks. kohta 4.2.2) ja 
40 
41 Kysymys on tullut ajankohtaiseksi maanpäällisen digitaalitclevision paluukanavan mahdollistavien 
tckniikoiden tulevan käyttöönoton takia. 
Sisällön käyttöoikeutta koskevia kysymyksiä käsitellään crilliscssii til~donannossa. 
28 
ldcv isiosignaalicn s tandardcista a ntH:t ussa dircktiiv iss~i "a h vistettua, ehdollisen pääsyn 
j~irjcstclmiä koskevaa lähestymistapaa. 
On ehdotettu, että liittymän tarjoajiin sovelletaan markkina-aseman suhteen kaksitasoista 
lähestymistapaa. Uudessa järjestelmässä niille liittymän tarjoajille, joilla on merkittävä 
markkina-asema (taval1isesti yli 25 prosentin osuus asianomaisista markkinoista), asetetaan 
velvollisuus neuvotella verkon käyttöoikeudesta. Innovaatioesteiden välttämiseksi tätä 
velvollisuutta ei sovellettaisi pieniin, hiljattain syntyneisiin markkinoihin, joilla 
markkinajohtajalla on käytännössä todennäköisesti huomattava markkinaosuus. Määräävässä 
markkina-asemassa olevat liittytnän tarjoajat (mikä arvioitaisun samalla tavoin kuin 
kilpailulainsäädänn<>ssä) olisivat velvollisia hyviiksymiiät1 kaikki kohtuulliset 
k~iytti)oikcuspyynni)t yhtccnliittiimisdircktiivissii sä:idctyn vch-oitteen mukaisesti Kohdassa 
4.7.2 tarkastellaan Eihctnmin m~i~iriiiiviiä ja merkittävää markkina-asemaa. 
l Judcssa Firjestdmässä kumpikin osapuoli voisi aina pyytää säiintclyviranomaisia puuttumaan 
asiaan, jos riitaa ei saada ratkaistua; lisäksi sääntelyviranomaisille varattaisiin oikeudet puuttua 
tilanteeseen niiden omasta aloitteesta oikeudenmukaisen kilpailun varmistamiseksi. 
Sääntelyviranomaisten väliintulon olisi oltava oikeassa suhteessa markkinoilla vallitsevan 
kilpailun tasoon; mitä kilpailullisemmat markkinat ovat, sitä vähemmän on tarvetta 
sääntelyviranomaisen väliintuloon. 
Yhteisön lai11säädännössä olisi maaotettava ne periaatteet, JOlta jäsenvaltioiden 
sääntelyviranomaisten olisi sovellettava niiden tarkastellessa käyttöoikeuskysymyksiä, mutta 
varsinainen päätöksenteko on jätettävä yksittäisille sääntelyviranomaisille, jotka toimivat 
erityisten markkinaolojensa mukaisesti. Vaihtoehtoa -näiden kysymysten tarkastelemista 
verkkokohtaisten yhteisön säännösten avulla -ei katsota tarkoituksenmukaiseksi edellä 
luvussa 1 esitettyjen syiden takia. Yhteis()n lainsäädännössä m:iäritetyt periaatteet kattaisivat 
muun muassa: perustelut kansallisten sääntelyviranomaisten väliintulolle42 etenkin 
pakolliseksi mäiiriityn käytti)oikeudcn osalta; käytti>oikeuksia koskevien velvoitteiden ja 
markkina-aseman väliset yhteydet; hinnoitteluperiaattcet; s:iäntclyviranomaisten tarpeen 
arvioida käyttäjille ja liittymän tarjoajille aiheutuvat vaikutukset; menettelyt, jotka liittyvät 
ehtiotettujen · toimien ilmoittamiscen komissiolle ja kansallisten sääntelyviranomaisten 
toimien yhtecnsovittamiseen esimerkiksi komission suositusten pohjalta. 
4.2.2. Ybteenliilläminm 
Nvkvisessä sääntelyjärjestelmässä verkko-operaattoreille annetaan oikeudet ja asetetaan 
velvoitteet neuvotella yhteenliittämisestä, mutta sääntelyviranomaiset voivat puuttua asiaan 
riitojen ratkaisemiseksi, jos kaupalliset neuvottelut cpäonnis~vat. Jäsenvaltioiden 
velvollisuutena on myös varmistaa tiettyjen verkkojen asianmukainen yhteenliittäminen niin, 
että varmistetaan yhteisötasolla määrättyjen palvelujen päästä päähän -yhteentoimivtius.43 
Uudessa sääntelyjärjestelmässä näiden rakenneosien katsotaan olevan yhteenliittämistä 
koskevien saannösten vähimmäisvaatimuksia, joita sovelletaan verkkotekniikasta 
riippumatta. Uusien palvelujen osalta turvauduttaisiin yleensä kaupallisiin neuvotteluihin, 
42 
-B Raportissa /Jn tJJJe.IJIIJenl rlthe Jtlllalirm ofinlm"Oimedion in le!eaJI!JIIIIIIIii.illion.r inlhe Europeaf/ Union and !he 
need lo n:tJiew the lnlemmnedirm Oiredit.~e 0okakuu 1 ~>99) sääntelylle ehdotetaan kolmea perustetta: a) 
touellisen markkinah~iiriön koqaamiscksi (takautuvasti) h) markkinah~iiri()n ~stiimis~ksi (cnnakoivasti), 
jos on touisteita siitä, että esiintyisi markkinah~iirii) ja takautuvaan ,·;tliintuloon liittyvät viivytykset 
Yahingoittaisivat merkittäv~isti kilpailun kehittymistä c) kuluttajien suojelemiseksi ja kuluttajien 
hyvinvoinnin parantamisekst, jc >s näit~i t"avoitteita ei saavutettaisi · s:i:intelemättömillä markkinoilla. 
Kiinteät ja matkaviestinverkot ja kiinteiden johtoJen verkot. 
29 
silhi näillii markkinoilla aiemmat monop< >Iin haltijat eivät ole perineet kohtuutonta markkina-
asemaa. 
Muutamat muut nykyisen sääntelyjärjestelmän säänn()ksct touruvat tehokkaan kilpailun 
korvikkeina esimerkiksi siten, ettii niillii asetetaan markkina-asemaltaan merkittävien kiinteän 
verkon operaattorien velvollisuudeksi huolehtia yhteenliitt:imisestä muih~n verkkoihin 
kustannuksiin suhteuttamista, avoimuutta ja syrjimättömyyttä koskevien periaatteiden 
mukaisesti. 
Komissio odottaa markkinoiden eriytyvän eri palvelujen mukaan, kuten a) puhelun 
muodostamispalvelujen, b) siirtokapasiteetin tarjoamisen, c) puhelun päättämispalvelujen, ja 
kilpailutilanne kehittyy eri tavoin kaikilla näillä markkinoilla. Tämän vuoksi tulevalla 
sääntelyjärjestelmällä olisi sallittava tiettyjen markkinoiden ennakkovelvoitteiden asteittainen 
väljentäminen, kun on osoitettu, että kilpailu on riittävää yhdenvertaisten tulosten 
varmistamiseksi. · 
Komissio on hahmotellut menettelyä, jonka mukaan kansalliset sääntelyviranomaiset voisivat 
päättää poistaa tietyn ennakkovelvoitteen neuvoteltuaan asiasta etukäteen komission kanssa 
yhtcisi>n lainsääuänn<>ssä mäiirättyjen pcrusteiuen, kuten opcraattorin markkina-aseman ja 
kyseisten markkinoitien kilpailun asteen mukaisesti (ks. kohta 4.7.2). Komission teettämät 
tutkimukset44 osoittavat kuitenkin, että voi kestää jonkin aikaa, ennen kuin tehokas kilpailu 
toteutuu kaikilla markkinoilla. Etenkin nykyisen tariffijärjestelmän perusteella, jonka mukaan 
kutsuva tilaaja maksaa, on odotettavissa, että paikallispuhelun päättämisen markkinat säilyvät 
valtaosin kilpailukyvyttöminä, joten paikallispuhelun päättämisen kustannusten 
suhteuttamiseen liittyviä nykyisiä ennakkovelvoitteita sovelletaan jatkossakin. 
J nternet -palvelujen tarjoap1n sovellettaisiin edellä hahrnoteltua käyttöoikeuksia ja 
yhteenliittämistä koskevaa yleistä lähestymistapaa, ja kansallisten sääntelyviranomaisten olisi 
varmistettava oikeudenmukainen ja syrjimätön kohtelu etenkin, jos vakiintunut operaattori 
toimii myös Internet-palvelujen tarjoajana. 
Alla esitetyssä kuviossa tiivistetä~in käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevat velvoitteet, 
joita sovelletaan eri tyyppisiin opcraattoreihin. 
Määräävä markkina-asema Merkittävä markkina-,:~·;F' 
~;c.1F asema ", .<:~~~---~ t'."" ··,··:··~·: 
-. .,..,<+ 
~f~·-:c;:;<~::~·, .: .• 
Velvoitteen luonne tarjollt/1)(1_ yhtmdiilly!Jiiija Neuvolcl/atJa neuvoteltava_ yhteenliittämisestä 
k4Jttöoike11.r _ybteenliilliimi.re.rlt'ijil 
ki!JIIöoi kmdesta 
;, : 
Hinnoittelu , • .. <. ' kustannuksiin suhteuttaminen Kaupalliset neuvoilelut kaupalliset neuvottelut ' >' 
, .. : 
Kansallisten :: hintojen ennakkosääntely Varataan oikem puuttua riitojen ratkaisu 
sääntelyviranomaiSten asiaan 
rooli 
Tätä lähestymistapaa määritettäessä on otettu asianmukaisesti huomioon ne sitoumukset, 
jotka Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat sisällyttäneet palvelukaupan yleissopimuksen 
44 _ Yhteenliittämistä koskeva raportti (ibiJ.). 
30 
(Ci\TS) perustelepalveluja koskevaan neljänteen pi>ytäkirj:1an merkittävien toimittajien 
osalta:-IS 
Tilaajayhteys on yhteys, jolla asiakkaan toimitilat liitetään tclevcrkkoon yleensä 
kuparijohdinparikaapelicn välityksellä (vaikka paikallisverkoissa käytetään yhä enemmän 
valokuitukaapeleita, etenkin suurten asiakkaiden liitännässä). 
Yhteisön lainsäädännössä ei vaadita erikseen tilaajayhteyksien eriyttämistä, joten kilpailijoilla 
on täysi ja yksinomainen oikeus käyttää asiakkaan tiloihin johtavaa kuparijohdinparikaapelia. 
Sen sijaan yhteisön lainsäädänn<>ssä säädetään ainakin tietyistä tilaajayhteyden jaetun 
käyttöoikeuden muodoista. Jäsenvaltiot voivat määr~ihi vakiintuneen operaattorin 
eriyttämaan tilaajayhteyden kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jos se on 
tarkoituksenmukaista. Tällä hetkellä osa jäsenvaltioista vaatii (tai tulee vaatimaan) 
tilaajayhteyden täydellistä eriyttämistä, osa tarjoaa tilaajayhteyden käyttöoikeuden nopean 
hittivirtapalvelun avulla etenkin Internet-yhteyden osalta, ja osa miettii yhä kantaansa.46 
Komissio katsoo, että eriytetty tilaajayhteyden käyttöoikeus lisää kilpailua47 ja että sillä 
voitaisiin lisäksi edistää nopeiden Internet-palvelujen käytt<>i>nottoa. Komissio suhtautuu 
myönteisesti siihen, että useimmat j~isenvaltiot ovat siirtymässii tähän suuntaan. On kuitenkin 
huolehdittava suta, että tilaajayhteyden er1yttämisen toteuttaminen ei estä 
verkkoinvestointeja. (Katso my<>s kohta 4.2.8 hinnoittelusta ja kustannuslaskennasta). 
Komissio harkitsee parhaillaan sellaisen suosituksen hyviiksymistä kiinteiden johtojen 
yhteenliittämisestä4X, jossa muun muassa kannustetaan jäsenvaltioita ryhtymään toimiin joilla 
lisätään kilpailua paikallisverkossa, kuten tilaajayhteyksien eriyttämiseen ja toimiluvan 
myöntämiseen Iangattomille tilaajayhteyksille. Tilaajayhteyksien eriyttämiseen tähtäävän 
suuntauksen tukemiseksi komissio harkitsee toista suositusta hinnoittelusta ja muista 
paikallisverkon käyttöoikeuksien n~ikök<>hdista. 
Jäsenvaltioille annettujen v~rkon käytt<>oikeutta koskevien suositusten on katsottu olevan 
oikea-aikaisia ja tehokkaita tapoja tarkastella asiaan liittyviä vaikeaselkoisia teknisiä ja 
taloudellisia kysymyksiä. 
4S 
46 
47 
4B "Mcrkittäv~i palvcluntarjoaja" m~iäritclbiin pöytäkirjassa seuraavasti: Merkittävällä palveluntarjoajalla 
tarkoitetaan palvduntarjoajaa, joka pystyy vaikuttamaan huomattavasti televiestintäpalvelujen 
asianomaisten markkinoiden osallistumisehtoihin (hinnan ja toimituksen osalta) joko a) valvomalla 
olennaisia toiminteita tai b) käyttämällä hyväkseen markkina-asemaansa ("A major supplier is a 
supplier which has the ability to materially affect the terms of participation (having regard to price and 
supply) in the relevant market for basic telecommunications services as a result of: a) control over 
cssential facilities; or b) use of its position in the market."). 
Tällä hetkellä tilaajayhteyksien criyttiimispalvelut on toteutettu ja niiden hinnat on julkaistu Saksassa, 
Suomessa, Tanskassa, Alankomaissa ja Itävallassa. Italian julkaisscc nämä ehdot lähitulevaisuudessa. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa OFfEL on omaksunut kannan, jonka mukaan fyysinen eriyttäminen 
olisi toteutettava viimeistään heinäkuussa 2001. Ranska, Irlanti ja Ruotsi ovat neuvotelleet asiasta, ja 
niiden odotetaan ilmoittavan tuloksista vuoden 1999 aikana. 
Belgiassa, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
on otettu käyttöön Internet-palveluntarjoajien nopeiden hittivirtapalvelujen eri muotoja, ja on 
odotettavissa, että näitä .nopeita palveluja aletaan käyttää yhteisöss:i laajalti vuonna 2000. 
Komission päätös Telian ja Tdcnorin sulautumasta (M.1439, 13.10.1999, julkaistaan myöhemmin). 
Komission suositus kiinteiden johtojcn yhteenliittämisen hinnoittclusta vapautetuilla 
tclcviestintämarkkinoilla (annetaan my<>hemmin). 
31 
.J-.2.-1. KaapclitJerkoll /;:/iylliioikett.rja lähc()'JPelmilkd (must-carry -siiiinniit) 
Nykyaikaiset kaapelitelevisioverkot voi,·at tarjota tdcvisiopaln:lujen lisäksi puhelinpalveluja 
Ja nopeita Internet-palveluja. Vapauttamisella pyntaan edistämään vaihtoehtoisia 
infrastruktuurc:ja, ja kaapdic:n omistusta koskevassa direktiiYisS:i vaaditaan, että määrääv~issä 
asemassa olevien tclc:organisaatioidc:n, jotka ovat pc:rustanc:c:t kaapclitelevisiovcrkkonsa 
crityis-tai yksinoikeuksien nojalla, on hallinnoitava kaapelitelevisioverkkoja erillisinä 
oikeudellisilla yksikköinä. 
Koska muutamat kaapeliyhtiöt ovat integroituneet vertikaalisesti (eli ne touruvat sekä 
infrastruktuuri- ja viestintäpalvelujen tarjoajina että verkkojen välityksellä tarjottavien 
palvelujen tarjoajina), on vaadittu, että kaapeliverkkojen operaattoreihin on sovellettava 
avoimia verkon käyttöoikeuksia koskevia ennakkoehtoja. 
Kaikkien näiden palvelujen tarjoamisen mahdollistavien nykyisten vaihtoehtojen tai nopeasti 
kehittyvien vaihtoehtojen (kuten satelliittitelevisio, matkaviestin- ja kiinteät puhelinpalvelut 
sekä nopea ADSL-tekniikkaan --asymmetrinen digitaalinen tilaajaliittymä -perustuva 
Internet yhteys tcleverkkojen viilityksdlii) perusteella komissio toteaa, että tällä hetkellä ei ole 
tarkoituksenmukaista· m~iiiriitii kaapelitelevisioverkkojen käyttöoikeuksien antamista 
pakolliseksi ELJ:n tasolla. EdciEi kohdassa 4.2.1 esitetyn käyttöoikeuksia koskevan yleisen 
bhcstymistavan mukaisesti jäsenvaltioiden olisi kuitenkin asetettava markkina-asemaltaan 
merkittäville kaapclitclevisio-operaattoreille velvoite neuvotella verkon käyttöoikeuksista 
laajakaistapalvelujen tarjoamiseksi, ja kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oltava 
mahdollisuus puuttua asiaan, jos kaupalliset neuvottelut epäonnistuvat. 
Tilannetta seurataan, ja kansallisille sääntelyviranomaisille voitaisiin antaa tarvittaessa 
suosituksia edellä hahmotelluo lähestymistavan mukaisesti. 
Käyttöoikeuksia koskevan ehdotetun lähestymistavan perusteella lähetysvelvoitteita olisi 
arvioitava uudelleen digitaalilähetysten käyttöönoton vuoksi, sillä se tuo mukanaan 
vaihtoehtoisia kaupallisesti kannattavia ja teknisesti toteutettavia lähetysmekanismeja. Tämä 
ei välttämättä tarkoita sitä, että tällaisten velvoitteiden asettan1inen kaapelioperaattoreille tai 
niiden kehittäminen ei olisi enää perusteltua esimerkiksi julkisen palvelun 
yleisradiotoiminnan osalta. Tällaisten sisältöä koskevien siiiintöjcn on kuitenkin oltava 
perusteltuja ja oikeassa suhteessa. 
·/.2. t;. f )~·~i/tJtJfiteft•!'i.llOII_ yh/t.'t'I//Oiltlit111/IJ 
"1 'clevisic >si1-,tnaalien standardeista annetun direktiivin mukaan ehdollisen pääsyn järjestelmien 
ylläpitäjien on myönnettävä lähetysyhtiöille ja valmistajille ehdollisen pääsyn järjestelmiä 
( conditional access system, CAS) koskeva lupa "oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja 
tasapuolisin ehdoin". Tätä vaatimusta on vahvistettu markkinalähtöisillä teknisillä 
menetelmillä, joilla varmistetaan näiden järjestelmien yhteentoimivuus. 
Uuden direktiivin hyväksynnän jälkeen on otettu käyttöön uusia toiminteita,49 kuten 
sovellusohjelmien välinen rajapinta (API), joka mahdollistaa sähköisen ohjelmaoppaan 
(EPG) käytön ja joka on avainasemassa vuorovaikuttcisten palvelujen tarjonnassa. 
Direktiiviä ei sovelleta APiin, ja APin yhteentoimivuuden tukemiseksi ei ole toistaiseksi 
kehitetty teknisiä menetelmiä. Tämä tarkoittaa sitä, että lähetysyhtiöiden on mukautettava 
vuorovaikutteiset sovellukset cr1 ympäristöihin sopiviksi. Valmistajat ovat myös 
NiiJcn toiminnallisuutta tarkast<:llaan yksityiskohtaisemmin l·:un )( ,pan unionin Jigitaalitclcvisiota 
kc>skcvassa rapc>rtissa. 
32 
huolestuneita · sovdlusohjdmistoliittymien yleistymisen aiheuttamasta markkinoiden 
pirst< mtun1isesta. 
Koska APin yhteentoimivuutta ei ole toteutettu, kansalliset sääntelyviranomaiset ovat 
määränneet sähk<>isiä ohjelmaoppaita koskevien tietojt·n antamisen pakolliseksi tai pyrkineet 
määräämään digitaalista kuvansiirtoa (DVB) koskevien tietojen antamisen pakolliseksi, jotta 
voidaan toteuttaa sähköisten ohjelmaoppaiden yhteentoirnivuus50. APin yhteensopivuuden 
toteuttamista koskevat ehdotukset kattavat APin pakollisen toimiluvan ja julkaisemisen 
sekä toiminnallisen yhteensopivuuden (olennaisten rajapintojen julkaiseminen ja 
tärkeimpien yhteyskäytäntöjen hyvin rajoitettu standardointi). Toinen vaihtoehto on 
korostaa vähemmän yhteentoimivuutta ja enemmän ohjcltnistojen lataamiseen liittyvää 
mahdollisuutta siirtyä yksinoikeuksiin perustuvan APin käytöstä kohti yhteistä avointa. 
ympäristöä (DVB:n Multimedia Hnn1e Platform). Komtssio katsoo, että nykyisen 
tcleviestintäsääntelyn standardointia koskeva lähestymistapa olisi tarkoituksenmukainen, kun 
pyritään varmistamaan digitaalitclevision yhteentoimivuus. Tät~i lähestymistapaa tarkastellaan 
jäljempänä kohdassa 4.2.6. 
Muut dekooderitoiminteet, kuten tallennus ja mutstt, aiheuttavat toisentyyppisiä 
käyttöoikeuksiin liittyviä ongelmia. Tällä hetkellä tällaisia -ongelmia ovat televisiodekooderien 
rajoitetut resurssit ja se, että näiden toiminteiden hallinnasta vastuussa oleva organisaatio voi 
tuntea houkutusta syrjiä kolmansia osapuolia. Nämä esiin tulleet kysymykset ovat 
verrattavissa kysymyksiin, joita ilmenee asennettaessa eri tele( > peraattotien laitteita samoihin 
tiloihin. Kun nämä toiminteet yleistyvät ja kun kuluttajat alkavat yhä enemmän hallita niitä 
itse, ongelma todennäköisesti pienenee . 
.J..2.6. Jtamlard()inli 
Tclepalvclujen nykyisessä sääntelyjärjestelmässä standardien taytantoonpano on pitkälti 
vapaaehtoista ja kansallisten sääntelyviranomaisten edellytetään kannustavaneurooppalaisten 
standardien käyttöön, jos sellaiset on laadittu, mutta standardit voidaan kuitenkin tehdä 
pakollisiksi EU:n tasolla julkisen kuulemisen jälkeen.51 
Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava etenkin se, että televerkkojen 
operaattorit ja palveluntarjoajat ottavat kaikilta osin huomioon ne standardit, jotka esitetään 
( >NP:n standardiluettclossa, joka julkaistaan säännöllisesti EJtroopan yhteisöjen tlirallises.ra 
lehde.r.rd. 52 Luettelossa yksilöidään ne eurooppalaiset standardit, joiden katsotaan olevan 
omiaan varmistamaan avoin käytti>oikeus käytännössä, yhteenliittäminen ja yhteentoirnivuus. 
Poikkeustapauksissa tiettyjen standardien täytäntö<>npano on tehty pakolliseksi (esim. 
kiinteiden johtojen direktiivissä53 tarkoitettu kiinteitä johtoja koskeva standardi). Komissio 
voi pyytää eurooppalaisia standardointilaitoksia kehittämään tarvittaessa eurooppalaisia 
standardeja. 
Järjestelmässä standardointi jätetään ensisijassa markkinatoimijoiden vastuulle, mutta siinä 
säädetään menettelyistä, joilla varmistetaan avoimet käyttöoikeudet ja yhteenliittäminen, jos 
50 
51 
53 Muilla sisällön tarjontaan liittyvillä kysymyksillä voi olla vaikutusta sähköisiin ohjelmaoppaisiin. 
Ks. ONP-puiteuirektiivin 5 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna. 
EYVL C 339, 19.11.199H, s. o. 
Neuvoston Jirektiivi, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1992, avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta 
kiintcisiin johtoihin (92/44/ETY, EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27), sellaisena kuin se on muutettuna 
Jircktiivillä 97/51/ EY (EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23, ns.kiintcidcn johtojen direktiivi). 
33 
vapaaehtoiset menettelyt epäonnistuvat. Tämä järjestelmä soveltuu myös tulevaisuuden 
markkinoille, joilla eri alat lähentyvät toisiaan. 
Yhteentoimivuuden varmistaminen etenkin digitaalitdevisiomarkkinoilla näytta1s1 
tarkoituksenmukaiselta. Samoin kuin televiestinnäss~i, niiidcn markkinoiden muuttuvan 
luonteen ja ohjelmistojen joustavuuden paranemisen vuoksi on suositeltavaa turvautua 
mahdollisimman pitkälti siihen, ettii markkinat huolehtiYat yhteentoimivuudesta. Jos 
yhteentoimivuudelle asetetaan suuret vaatimukset jo alkuvaiheessa, vaarana on, että estetään 
markkinoiden kehittyminen. Tässä yhteydessä on tärkeää, että kuluttajajärjestöt ja 
sääntelyviranomaiset edistävät korkeatasoisen tiedon saatavuutta ja yleistä tietoisuutta, jotta 
kuluttajat kykenevät itse tekemiiiin omat päätöksensä. Koko viestintäalan yhteentoimivuus 
merkitsee kuitenkin kuluttajille ja yrityksille jatkossakin suurta etua. Jos vapaaehtoiset, 
markkinalähtöiset menettelyt epäonnistuvat, uudella järjestelmällä eurooppalaiset standardit 
voitaisiin tehdä pakollisiksi turvautumaila kohdassa 4.8.1 esitettyihin toimielinjärjestelyihin 
kaikkien osapuolten julkisen kuulemisen jälkeen, nun että varmistetaan avoimet 
käyttöoikeudet ja yhteentoimivuus. 
4.2. 7. MatkatJieJtimJerkon operaattorin tJa!inta ja ennaltavalinta 
Operaattorin valinta on eräänlainen verkon käyttöoikeuden muoto, josta maarataan 
yhteenliittämistä koskevassa nykyisessä sääntelyjärjcstdmässä. Kiinteän verkon 
operaattorien, joilla on merkittävä markkina-asema, on mahdollistettava operaattorin valinta 
ja 1.1.2000 mennessä operaattorin ennaltavalinta otnassa \'erkossaan. Nämä velvoitteet 
otettiin käyttöön kilpailun edistämiseksi ja kuluttajien valinnan parantamiseksi, kun otetaan 
huomioon, e:tä kilpailu kehittyy nopeammin kaukopuhelujen ja ulkomaan puhelujen 
markkinoilla kuin paikallisverkkojen markkinoilla. 
Tarkasteltaessa näiden säänt<>jen mahdollista soveltamista mal kaviestinverkkoihin on tärkeää 
yksili>idii kiinteiin ja matkaviestinverkon markkinoiden väliset erot. 
Matkaviestinmarkkinoiden rakenne on täysin erilainen. Ne ovat kilpailullc . avoimet 
markkinat, asiakkaat voivat vaihtaa Ga vaihtavat) toimittajia paljon suuremmassa määrin kuin 
kiinteän verkon asiakkaat. Ratkaisevaa on se, missä määrin verkko-operaattori kykenee 
suojautumaan kilpailupaineilta, joiden vuoksi sen olisi siirrettävä säästöt asiakkaiden hyväksi. 
Tähän liittyy kaksi näkökulmaa. Toinen on matkaviestinverkon operaattorin ja sen 
asiakkaiden välisen sopimuksen luonne, kuten kuluttajien vapaus vaihtaa palveluntarjoajaa 
viipymättä ja ilman seuraamuksia. Toinen on se, missä määrin operaattorit soveltavat eri 
maksuja puhelun päättämiseen osana hintatarjouksiaan asiakkaille. Jos markkinat näyttävät 
estävän sekä sopimusehtojen että innovatiivisten hinnoittelujärjestelmien kehittymisen, sen 
katsotaan olevan ensi näkemältä todiste siitä, että pakolliseksi määrätyillä epäsuorilla 
käyttöoikeusjärjcstelmillä, etenkin opcraattorin valinnalla, olisi myönteinen vaikutus 
markkinoihin. Jos tällaisia rajoitteita markkinoiden toiminnalle ei kuitenkaan ole olemassa, 
perusteet tällaisten järjestelmien kiiytölle ovat selvästi heikommat. 
Komissio haluaa tasapainottaa näitä väitteitä ja toteaa, että kuluttajien valinta pysyy edelleen 
ratkaisevana tekijänä, ja operaatt< >rin valinnan puute tarkoittaa sitä, että kutsuvan tilaajan on 
hyväksyttävä verkko-operaattorin valitsema rcititys ja muihin verkkoihin tehtävien puhelujen 
hinnat. On ehdotettu, että niille matkaviestinverkon operaattoreille, joiden markkina-asema 
on merkittävä, olisi asetettava velvollisuudeksi tarjota operaattorin valinta, mutta ei 
operaattorin ennaltavalintaa. 
Komissio ei ole vielä vahvistanut kantaansa siitä, olisiko matkaviestinverkon operaattoreiden 
velvollisuutta tarjota operaattorin valinta sovellettava myös kolmannen sukupolven 
matkaviestinverkkojen välityksellä tarjottaviin multimediapalvcluihin. 
34 
+.2.8. Yhleenliilltimi.rt'lljtl k.{!yl/öoikellkJiCII bimmil!dllja kll.rlannu.rla.rkmta 
Yhteenliittämisen ja käyttöoikeuksien hintojen sääntelyllä olisi annettava signaalit, joilla 
edistetään kilpailun kehittymistä ja jotka johtavat todellisiin tnarkkinaperusteisiin tuloksiin. 
Hinnoittelusääntöjen olisi oltava riippumattomia palveluihin tai verkkoon perustuvasta 
kilpailusta niin, että sallitaan yksittäisten yritysten päättää verkon ja palvelujen parhaasta 
yhdistelmästä, jolla saavutetaan niiden strategiset tavoitteet. Etenkin jos hintoja säännellään 
kuluttajien etujen turvaamiseksi, on huolehdittava siitä, että vältetään kilpailua heikentävät 
vaikutukset, kuten hintapainostus. 
Hinnoittelusääntöjen "painavutKk·n" olisi heijastettava markkinoiden kilpailun astetta. 
Yhteenliitt~imisen kustannusten suhteuttamista koskevasta vaatimuksesta on määrätty 
primaarilainsäädänn()ssii, ja ennakoivia pitkän aikaviilin kustannuksia (LRAIC) koskevan 
menetelmän käyt()stä puhelun pii~ittämiseen on säädetty komission suosituksissa.54 Tämä 
rakenne mahdollistaa asianmukaisen tasapainon joustavuuden ja oikeusvarmuuden välillä, ja 
on ennustettu, että komission suosittclemia sopivia kustannuslaskentamenetelmiä voitaisiin 
tarvittaessa soveltaa muuntyyppisiin yhteenliittämispalveluihin ja/ tai käyttöoikeuksiin. 
LRAIC-menetelmää on suositcltu sovellettavan puhelun päättämiseen, mutta muut 
hinnoittelumenetelmät (kuten "retail minus", vähittäishinta miinus) voivat olla 
tarkoituksenmukaiscmpia muuntyyppisten yhteyksien osalta, jos kyseiset markkinat ovat 
avoimempia kilpailullc ja verkon käyttöoikeutta pyytävä yritys pyrkii luomaan uusia 
tulovirtoja yhteyden tarjoajan asiakkailta. 
Komissio on suositellut, että ennen LRAIC-menetelmään perustuvien 
yhtcenliittämismaksujen käyttöönottoa puhelun päättämiseen sovellettaisiin parhaasta 
nykykäytännöstä muodostuvaa kokonaisuutta, joka saatetaan ajan tasalle vuosittain. Tällä 
hetkellä paikallisella. tasolla tehtiivästä yhtecnliittämisestä, kertakauttakulkuun perustuvasta 
yhteenliittämisestä ja kaksoiskauttakulkuun perustuvasta yhteenliittämisestä peritään 
minuuttihinta. Kun otl'taan huomioon nykymarkkinoiden lukuisat innovatuvtset 
tariffisopimukset, etenkin valinnaisen lnternct-yhkyden osalta, tämän suosituksen tulevissa 
piiivityksissä on ehkä tarkasteltava muunlaisia tariffirakenteita kuin yksinkertaisia 
minuuttihintoja. Puhelujen kauttakulkutnarkkinoiden tullessa avoimetnmiksi kilpailulle voi 
olla järkevämpää keskittyä puhelun pä~ittämiseen vain paikallistasolla. 
Vaatimukset, jotka koskevat jonkin tyyppistä oikeutta käyttää nykyistä infrastruktuuria, 
voivat olla luonteeltaan väliaikaisia, kunnes uusi tulokas rakentaa oman verkkonsa. Tämä 
väliaika johtaa "rakenna tai osta" -päätöksen erityiseen muotoon, ja se muodostaa siten 
perustan hinnoittelusäännölle, jolla otetaan huomioon uuden tulokkaan . tarvitseman 
yhteyden väliaikainen luonne. Tilaajayhteyksien eriyttäminen on erityinen ongelma, sillä 
useimmissa jäsenvaltioissa tariffit ovat perinteisesti epätasapainossa, mikä lisää osaltaan 
tämän kysymyksen monimutkaisuutta. 
Tämän seurauksena, jos LRAIC-menetelmään perustuvia tariffeja sovelletaan eriytettyihin 
tilaajayhteyksiin (sillä perusteella, että LRAIC:llä annetaan oikeat hintasignaalit 
vaihtoehtoisiin paikallisverkon infrastruktuureihin tehtävien kestävien investointien 
edistämiseksi), voitaisiin väittää, että puhelujen todellisten v~ihittäismyyntihintojen ja uusilta 
tulokkailta perittävien eriytettyjen tilaajayhteyksien tukkumyyntihintojen ero voi aiheuttaa 
"hintapainostusta". Toisaalta on välttiimätöntä ottaa huotnioon, että tilaajayhteyksien 
eriyttäminen mahdollistaa useampia palveluja kuin yksinkertainen puhelintoiminta, mikä 
54 Komission suositus, annettu H päivänä tammikuuta 199H, yhteenliittämisestä vapautetuilla 
tclemarkkinoilla (98/195/EY, I·:YVL L 73, 12.3.1998) ja komission suositus, annettu 29 päivänä 
heinäkuuta 199H, komission sw >situksen 98/195/ EY muuttamisesta (EYVL L 228, 15.8.1998). 
35 
koskee etenkin nopeita Internet-yhteyksiä. Tätnän vuoksi hintapainostuksen vaaraa et ama 
voi selvittää vertaatnalla tilaajayhteyksien eriyttiimisen tukkuhintaa vain puhelintoiminnan 
vähittäismyyntihintaan. 
J•:riytettyjen tilaajayhtl·yksien tukkumyyntihinnat olisi asl'tcttava sellaisella tasolle, jolla 
edistctiiiin vähittiiismarkkinoidcn kilpailua. Yksi tapa viilttiiit tam~i hintapainostus on vaatia, 
etbi vakiintuneic..len operaattorien palvelujen vähittäismyyntihintojen on oltava kohtuullisen 
marginaalin verran korkeampia kuin verkon osien (esim. eriytettyjen tilaajayhteyksien ja 
yhteisten liittymäpisteic..len) hinnat. 55 Vaihtoehtoisesti voitaisiin vaatia, että vakiintuneiden 
operaattorien on tasapainotettava loppukäyttäjätariffinsa kustannuksiin suhteuttamista 
koskevan periaatteen n1ukaisesti. Toinen tapa olisi asettaa kaikki tukkumyyntihinnat täysin 
kohc..listettujen hankintamenoon perustuvien kustannusten kaltaisen hinnoitteluperiaatteen 
mukaisesti säilyttäen samalla siirtymäväylä, jotta varmistetaan, että sekä vähittäismyynti- että 
tukkumyyntihinnat alkavat tietyn ajanjakson .kuluessa noudattaa kilpailulle avoimien 
markkinoiden hintoja. Siirtymäjakson pituus määräytyisi kulloistenkin markkinaolojen 
mukaan ja sen perusteella, miten nopeasti tariffit voidaan tasapainottaa. 
Sääntelyviranomaisen ei tulisi pakottaa uusia tulokkaita soveltamaan epätasapainotettuja 
tariffeja vähittäismarkkinoilla, jos vakiintunut operaattori epäonnistuu omien tariffiensa 
tasapainottamisessa. Käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevia yksityiskohtia on 
tarkasteltu eri kertomuksissa56, jotka ovat saatavilla osoitteesta 
http:/ /www.ispo.ccc.be/infosoc/telccompolicy / cn/Study-en.htm. 
4.2.9. Komi.r.riofl kanta 
-------------
Komissio yrrL:1ärtää käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevien palvelujen tarjonnan 
ratkaisevan merkityksen kilpailulle avoimien eurooppalaisten markkinoiden kehittämiselle. 
Kotnissio ehdottaa, että: 
• säilytetään erityiset yhteis<>n toin1et, joilla säännelläiin sekä käyttöoikeuksia että 
yhteenliittämistä, yhteenliittämisdirektiivissä ja televisiosignaalien standardeista annetussa 
direktiivissä säädettyjen periaatteiden mukaisesti; 
• verkkojen käyttöoikeuksien osalta annetaan jäsenvaltioiden kansallisille 
sääntelyviranomaisille vastuu tarkastella tiettyjä käyttöoikeuksiin liittyviä kysymyksiä, 
kuten palvelujen jälleenmyyntiä yhteisön lainsäädännössä määrättyjen ehtojen ja 
perusteiden mukaisesti; vaaditaan markkina-asemaltaan merkittäviä infrastruktuurin 
omistajia neuvottelemaan kaupallisesti verkon käyttöoikeutta koskevista pyynnöistä; 
vaaditaan määräävässä markkina-asemassa olevia infrastruktuurin omistajia hyväksymään 
kohtuulliset käyttöoikeuspyynnöt; säilytetään kansallisten sääntelyviranomaisten oikeus 
puuttua tarvittaessa asiaan riitojen ratkaisemista varten; 
• yhteenliittämisen osalta säilytetään yhteenliittämisen kustannusten suhteuttamista koskeva 
vaatimus direktiiveissä (sitovassa lainsäädännössä), mutta tätä käsitettä tulkitaan 
komission suositusten pohjalta; säilytetään suositus käyttää LRAIC-menetelmää 
55 
56 määr:iävässä markkina-asemassa olevien operaatt< >rien tarjoamien puhelun 
päättämispalvelujen hinnoittcluun; tunnustetaan, että kaikki puhelun 
Tällaisia ehtoja asetettiin komission hiljattain t~kemässä päätökscssii, joka koskee Telian ja Telenorio 
sulautumaa. 
Raportti yhteenliittämisestä (ibiJ.) ja raportti Consumer demand jör tdemmmunit-alions serokes and the 
impliu1tions qf tbe fOntJergen.-e qjjL.....-ed and mobile networks for the re..~ulatol)'framework for a liberalised E U market 
(marraskuu 1999). 
36 
muodostamispalvelut, kauttakulkupalvelut ja puhelun päättämispalvelut kehittyvät 
todennäköisesti erillisiksi markkinoiksi, joihin sovelletaan eri sääntöjä 
• laaditaan tarvittaessa käyttöoikeuksia koskevia suosituksia; tarkastellaan etenkin lyhyellä 
aikavälillä jäsenvaltioille annettavaa suositusta tilaajayhteyksien eriyttämisen teknisistä ja 
taloudellisista näkökohdista; 
• laajennetaan televiestinnän nykyistä standardointikehystä kattamaan kaikki viestinnän 
perustakenteet ja niihin liittyvät palvelut, toisin sanoen turvaudutaan standardoinnissa 
mahdollisimman pitkälti vapaaehtoiseen lähestymistapaan, mutta otetaan käyttöön 
mencttdyt, joilla varmistetaan avoimet käytti)oikeudct ja yhteentoimivuus, jos 
vapaaehtoiset menettdyt ep~ionnistuvat; 
• sallitaan matkaviestinten käyttäjien valita operaattori operaattorin ennaltavalintaa ei 
kuitenkaan sallita asettamalla velvoitteita markkina-asemaltaan merkittäville 
matkaviestinoperaattoreille. 
4.3. Radiotaajuuksien hallinta 
Tätä kohtaa olisi luettava yhdessä radiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan liittyvän 
kuulemisen tuloksia koskevan kohdan 2.3 ja toimilupia ja valtuutuksia koskevan kohdan 4.1 
kanssa. Tässä kohdassa esitetään muutamia ratkaisemattomia kysymyksiå, joita on 
tarkasteltava yksityiskohtaisemmin. 
Tekniikan, markkinoiden, politiikan ja sääntelyn kehittyminen on mullistanut 
.radiotaajuuksien käytön, mikä johtaa resurssien kysynnän kasvuun ja tekee tästä arvokkaasta 
tai< mden resurssista yhä tärkeämmän viestintäalalle (kuten myös muille aloille). Koska 
radiotaajuuksia on vain rajoitetusti saatavilla, resurssien. jakamisesta vastuussa olevien 
viranomaisten olisi varmistettava, että kuluttajat ja markkinatoirnijat saavat näistä. resursseista 
suurimman mahdollisen taloudellisen ja sosiaalisen hyödyn. Tällöin on tehtävä vaikeita 
valintoja radiotaajuuksien käyttöä koskevien kilpailevien tarpeiden välillä, usein kaupallisten 
ja muiden kuin kaupallisten käyttäjien sekä samankaltaisia palveluja tarjoavien hakijoiden 
välillä. Tämän seurauksena on alettu ottaa käyttöön huutokauppojen ja hallinnollisen 
hinnoittelun kaltaisia uusia menetelmiä, joilla täydennetään niukkojen resurssien 
tehokkaaseen jakamiseen käytettäviä perinteisiä hallinnollisia työkaluja. On kuitenkin 
varmistettava huolellisesti, että hallinnollisten maksujen ja tietyiltä toimijoilta, kuten 
matkaviestinoperaattoreilta, perittävien erityismaksujen yhdistelmällä ei tehdä niiden toimista 
taloudellisesti kannattamattomia. 
4.3.1. RadiotacgimkJien an;ottaminen 
Nykyinen sääntelyjärjestelmä sallii kaikki lähestymistavat hallinnollisesta hinnoittelusta (eli 
hallintolähtöisestä arvottamisesta) radiotaajuuksien toimilupien huutokauppaamiseen (eli 
korkeimman tarjouksen mukaiseen arvottamiseen) edellyttiien, että kilpailu ei vääristy. 
Vaikka vain harvat jäsenvaltiot ovat päättäneet ottaa käytti)ön huutokauppajärjestelmän, 
radiotaajuuksien arvottaminen niiyttiiii olevan yleisen kiisityksen mukaan tarpeellista. 
Muutamat markkinatoimijat vastustivat tietyiltä osin radiotaajuuksien hinnoittelua 
radiotaajuuksia koskevaan vihreiiiin kirjaan liittyneen kuuletnisen yhteydessä, mutta tämä 
kanta näyttää koskevan pikemminkin hinnoittelujärjestelmien täytäntöönpanoa kuin itse 
menetelmää. 
Ei ole kuitenkaan riittävästi perusteita määrätä EU-tason varauksettomasta velvoitteesta, 
jonka mukaan radiotaajuuksien hinnoittelun olisi heijastettava joko koko radiotaajuuden tai 
tiettyjen taajuusalueiden kaupallista arvoa. Radiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan 
37 
liittyneen kuulemisen jälkeen ei päästy yhteisymmärrykseen nustään tietystä ratkaisusta; on 
väitetty etenkin, ettei hinnoittelumenetelmä olisi tarkoituksenmukainen ei-kaupallisilla ja 
yleistä etua koskevilla aloilla käytettävien taajuuksien osalta. sillä näillä aloilla asianmukaiset 
suojatoimet ovat vältt~imättön1iit radiotaajuuksicn saatanmdcn varmistamiseksi jatkossakin . 
.J.. J.:!. Rlldioltlt!Jiml:.~im k(iyM11 mak.mtja tdwkkmt.1 
Toimilupadirektiivissä viranomaisten sallitaan periä hallinnolliset kulut ylittäviä maksuja, jos 
operaattorit käyttävät radiotaajuuskaistoja, joiden on osoitettu olevan niukat. Tällöin 
tavoitteena on parantaa radiotaajuuden käytön tehokkuutta. Julkisesta kuulemisesta saatujen 
tulosten perusteella tehokkuutta on mahdoton määrittää yhdellä puolueettomalla tavalla; 
tulos määräytyy sen mukaan, tarkastellaanko asiaa taloudellisesta, teknisestä vai sosiaalisesta 
näkökulmasta. Jotta vo1ta1sun maanttaa, mikä radiotaajuuksien myöntämis- tai 
toimilupamenetelmä johtaa kaikkein tehokkaimpaan radiotaajuuksien käyttöön, on 
välttämätöntä selvittää tarkemmin, mitä tehokkuus tarkoittaa toimilupajärjestelmän 
yhteydessä. 
Lisäksi on toivottavaa, että sääntelyviranomaisten perimillä maksuilla olisi objektiivisesti 
todistettava vaikutus radiotaajuuksien käytön tehokkuuteen, eikä maksuilla tule pelkästään 
rahoittaa julkisia menoja . 
.J..3. 3. RadiolaqjJIJt!c.rim .rekundaarinen kaupanki!yllli 
Toiset j:isenvdti<.>t kannattavat radiotaajuuksien sekundaariscn kaupankäynnin toteuttamista, 
kun taas toi~d eiv:it ole vieb piiätt~ineet asiaa koskevasta kannastaan. Radiotaajuuksia 
koskevaan vihreään kirjaan liittyneessä kuulemisessa ei päästy yhteisymmärrykseen . 
sekundaarisen kaupankäynnin mahdollisista eduista. 'l 'oiset vastaajat olivat sitä mieltä, että 
sekundaarinen kaupankäynti johtaisi hajanaisuuteen radiotaajuuksien käytössä kansallisella, 
l·:uroopan ja maailmanlaajuisella tasolla sekä aiheuttaisi häiri< )itä ja nostaisi hintoja. Toisten 
mielestä sekundaarisella kaupankäynnillä parannettaisiin radiotaajuuksien käytön joustavuutta 
ja estettäisiin käyttämättömien radiotaajuuksien turha varaaminen. Vaikka komissio myöntää 
muutamien näiden väitteiden merkityksen ja ymmärtää, että on tarpeen ottaa huomioon 
yleistä etua koskevat kysymykset, kuten taajuuksien käyttö muuhun kuin kaupalliseen 
tarkoitukseen, se uskoo, että sekundaarisen kaupankäynnin mahdollisuuksia olisi tutkittava 
tarkemmin. Se uskoo, että monet tätä menetelmää koskevat huolenaiheet voidaan ratkaista 
ottamalla käyttöön asianmukaiset suojatoimet. Komissio aikoo tutkia, mitkä suojatoimet 
voisivat olla välttämättömiä yhteisön etujen suojaamiseksi. Toimilupadirektiiviä on tarkoitus 
tarkistaa niin, että jäsenvaltiot voivat mahdollistaa radiotaajuuksien kaupankäynnin, mutta 
sitä ei määrätä pakolliseksi. 
4.3..J.. Kan.rallinen t'ai_y!ei.rmrooppalainen taqj11uk.rim tlntamis-ja toimilupajärjestelmä 
Satelliittiviestintäpalvelujen kaltaisten yleiseurooppalaisten palvelujen tarjoajat korostivat 
radiotaajuuksia koskevaan vihreään kirjaan antamassaan vastauksessa, että erilaiset kansalliset 
taajuuksicn antamis- ja toimilupakäytännöt estävät uusien palvelujen käyttöönoton 
yleiseurooppalaisella tasolla. Jäsenvaltioiden toteuttamat tai yhteisötasolla alulle saatetut 
yhtcensovittamisponnistelut eivät edistä radiotaajuuksien antamista yleiseurooppalaisille 
operaattoreille yhteisötasolla. On ensisijaisen tärkeää yksil<>idä satelliittialan kannattaman 
yleiseurooppalaisen toimilupajärjestelmän ja mahdollisesti myös radiotaajuuksien 
antamisjärjestelmän edut, ja sen vuoksi tarvitaan lisäponnisteluja, jotta helpotetaan sellaisten 
palvelujen joustavaa käyttöönottoa, jotka voivat kattaa heti suuren osan yhteisöstä. Kohdassa 
4.1 hahmotellut toimilupadirektiiviin ehdotetut muutokset muodostavat yhdessä kohdassa 
4.8 esitettyjen uusien toimielinjärjestelyjen kanssa oikeudellisen kehyksen, jolla helpotettaisiin 
38 
yleiseurooppalaisten palvelujen tarjontaa yksinkertaistamaHa yksittäisiin toimilupiin liittyvää 
tilannetta tai v~iltt~imiillii yksittäiset toimiluvat kokonaan. 
4. 3. 5. Komi.uiofl k.anlt~ 
Kun otetaan huomioon radiotaajuuksien käyttöä koskevat olennaiset ja hyvin erilaiset 
kilpailevat vaatimukset, nykyisillä allokointi- ja antamismenetelmillä on yhä vaikeampi vastata 
niin televiestinnän kuin liikenteen, yleisen turvallisuuden, lähetystoiminnan ja tutkimuksen ja 
kehityksen (t&k) kaltaisten alojen tarjontaan ja kysyntään. Koska radiotaajuuksilla on suuri 
merkitys uusien ja innovatiivisten palvelujen kehitykselle, joka on osa kilpailulle avoimia 
eurooppalaisia viestintäpalvelujen markkinoita, komissio toteaa, että: 
• radiotaajuuksien hal1innollisella hinnoittelulla ja huutokauppaamisella voidaan varmistaa 
radiotaajuuksien tehokas käytt(); täytäntöönpanon ehtoja ja niitä aloja, joihin tällaisia 
menetelmiä tulisi tai ei tulisi soveltaa, on kuitenkin selvcnnettävä niin, että säilytetään 
muut yleistä etua koskevat periaatteet varmistaen samalla laajalti yhdenvertainen oikeus 
käyttää taajuuksia; 
• jiiscnvaltioita olisi kannustettava käyttämä:in maksuista, huutokaupoista ja 
radi()taajuuksien hinnoittclusta saatuja tuloja mahdollisimman pitkälti radiotaajuuksicn 
käyt6n tehokkuuden parantamiseen; olisi harkittava tulojen käyttämistä radiotaajuuksien 
. uudelleenjärjestämisecn; 
• nykyistä toimilupadirektiiviä olisi tarkistettava niin, että jäsenvaltiot voivat mahdollistaa 
radiotaajuuksien sekundaarisen kaupankäynnin -mutta sitä ei määrätä pakolliseksi -
osana radiotaajuuksien tehokkaan käytön edistämistoimia. Komissio aikoo tarkastella, 
mitkä suojatoimet voisivat olla välttämättömiä yhteisön etujen suojelemiseksi; 
• jäsenvaltioiden kanssa olisi jatkettava vuoropuhelua radiotaajuuksien allokointia ja 
antamista koskevista kysymyksistä, etenkin yleiseurooppalaisten viestintäpalvelujen 
osalta, eri alojen välisten radiotaajuuteen liittyvien kysymysten tarkasteluun tarkoitettujen 
uusien toimielinjärjestelyjen puitteissa (ks. komission tiedonantaa radiotaajuuspolitiikan 
tulevista toimista -radiotaajuutta koskevaan vihreäiin kirjaan liittyneen julkisen 
kuulemisen tulokset). 
4.4. Yleispalvelu 
Nykyisessä sääntclyjärjesteltnäss:i edellytetään, että kansallisten sääntelyviranomaisten on 
asetettava velvoitteita verkko-operaattoreille, jotta varmistetaan, että määriteltyjen 
tietynlaatuisten palvelujen vähimmäismäärä on kaikkien saatavilla maantieteellisestä 
sijainnista riippumatta kohtuulliseen hintaan. Yleispalvelu on määritetty yhteisön nykyisessä 
lainsäädännössä siten, että se kattaa puheensiirron, telekopioyhteydet ja äänikaistaisen 
datansiirron modeemin avulla (toisin sanoen Internet-yhteyden). Kiinteissä sijaintipaikoissa 
olevilla käyttäjillä on oltava mahdollisuus soittaa kotimaan- ja ulkomaanpuheluja sekä yhteys 
hätänumeropalveluihin (112). Määritelmä kattaa myös operaattoripalvelut, 
puhelinluettelopalvelut, yleisöpuhelimet, erityisehdoin välitettävät palvelut ja/ tai 
erityislaitteiden tarjoamisen vammaisille tai henkilöille, joilla on sosiaalisia erityistarpeita57. 
Nykyisessä järjestelmässä otetaan huomioon se, että joissakin maissa yleispalvelun 
tarjoamisen aiheuttamat rasitukset ovat suuremmat kuin toisissa maissa. Järjestelmä sallii 
siten kansallisten sääntelyviranomaisten perustaa yleispalvelurahaston, johon kaikki 
57 Ks. puhdintoimintadircktiivin 2 ja 1 artikla. 
39 
operaattorit osallistuvat, ja josta yleispalvelua ta rjoav:dlc operaattorille (käytännöss:i 
vakiintunedle opcraattorille) annetaan korvausta ylcispalvdun tarjonnasta, jos tällainen 
velvoite muodostaa sille "kohtuuttoman rasitteen"5H_ Tällaista rahastoja voidaan kuitenkin 
käytt~iii vain yhteis()n lainsäädänn()ss~i määritdlyn yleispalvelun yhteydessä. Tällä hetkellä 
vain yhdessä j~isenvaltiossa on k~iyt<>ssä yleispalvclurahasto. 
Jäsenvaltiot voivat asettaa velvoitteita muiden sellaisten palvelujen tarjoamiseksi, jotka eivät 
kuulu yleispalvelun soveltamisalaan, mutta ne eivät voi velvoittaa markkinatoimijoita 
maksamaan tällaisten palvelujen tarjoamisesta. Tällaiset palvelut voidaan kuitenkin rahoittaa 
muista lähteistä kilpailulainsäädännön mukaisesti, esimerkiksi turvautumalla julkisiin 
tarjouskilpailuihin, jotka ovat kustannustehokkaita ja joilla vähennetään kilpailun 
vä~iristymisen mahdollisuutta. 
Kohtuuhintainl·n yleispalvelu -komission ensisijainen tavoite 
Yksi k< >nlission tiirkeimmistä tavoitteista on vartnistaa, että kaikilla . kuluttajilla on 
mahdollisuus hyötyä tietoyhteiskunnan palveluista. Se on ensisijaisen tärkeää, jotta vältetään 
tietoyhteiskunnan jakautuminen niihin, joilla on mahdollisuus päästä käyttämään uusia 
palveluja ja jotka voivat käyttää niitä helposti, ja niihin, jotka eivät voi hyödyntää täysin 
palvelujen mukanaan tuomia etuja. 
Jotta kuluttajat voisivat osallistua tietoyhteiskuntaan, heillä on oltava käytettävissään 
välttämättömät laitteistot ja ohjclmistot sekä Internet-yhteys. Tietoyhteiskunnan etujen 
maksimoimis.~en tähtääväliä yhteisön politiikalla on siten useita piirteitä. Yhteisötasolla ja 
kansallisella t<tsolla on etenkin toteutettu toimia, joilla pyritiiän parantamaan kouluissa ja 
yliopistoissa annettavaa opetusta, jotta k~iyttäjät voivat hyötyä uudesta tekniikasta. 
Uudessa sääntclykehyksessä komission käytettävissä on useita politiikan välineitä tämän 
tavoitteen saavuttamiseksi. Se voi ensinnäkin turvautua itse vapauttamiseen. Kuluttajat ovat 
hy<>tyneet tcleviestinniin vapauttamisesta, sillä palvelut ovat muuttuneet luotettavammiksi, 
laadukkaammiksi ja edullisimmiksi. Tämä suuntaus on rohkaiseva, sillä se osoittaa, että 
kilpailu alentaa viestintäalan tariffeja. Tässä tiedonannossa esitetyillä toimilupia, 
käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistii jne. koskevilla ehdotuksilla olisi edistettävä kilpailun 
kehittymistä niin, että hinnat alenevat jatkossakin. 
On kuitenkin selvää, että kilpailu ei ole riittävää, jotta sillä saavutettaisiin yhteisön politiikan 
tavoitteet. Sääntclemättömillä markkinoilla olisi pienituloisia tai syrjäseuduilla asuvia 
kuluttajia, joita operaattorit eivät palvelisi, koska tällaiset kuluttajat eivät olisi taloudellisesti 
kannattavia. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että uudella järjestelmällä varmistetaan 
jatkossakin, että ne palvelut, joiden katsotaan olevan välttämättömiä yhteiskuntaan 
osallistumiseksi ja jotka ovat jo nyt kansalaisten selvän valtaosan käytettävissä, ovat kaikkien 
saatavilla. Tämä on yleispalvelun käsitteen perimmäinen ajatus. 
4.4.1. Yleispalvelun .ro!Jeltami.rala 
Kuten eräässä aiemmassa komission tiedonannossa59 todettiin, yleispalvelu on muuttuva ja 
kehittyvä käsite. Kun stta käytetään yhdessä julkisen alan aloitteiden sekä 
julkisten/yksityisten kumppanuuksien (kuten koulujen Internet-yhteyksien edistämiseksi 
5H 
S!J Yhtecnliittämisdirektiivin 5 artiklan 1 kohta. 
Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous ja sosiaalikomitealle ja alueiden 
komitealle: Tel~yleiJpalvelutijyJin /Jupaulelllll_ympäristiin näkiik11lmmla- 'f'ietqyhteiskunnan olennainen tekfjä 
(KOM(96) 73 lopull., 13.3.1996). 
40 
toteutettujen kumppanuuksien) kanssa, se muodostaa tärkeä p< llitiikan välineen, kun pyritään 
varmistamaan yleinen mahdollisuus päästä käyttämään tietoyhteiskunnan hyötyjä. 
T~irnä tiedonanto antaa mahdollisuuden tarkastella tar\'dta laajentaa yleispalvelun 
soveltamisalaa Euroopan tasolla. Keskustelu on kuitt·nkin keskittynyt valtaosin siihen, missä 
m~i~irin laajakaistapalvdut olisi sisiillytett~ivä yleispalveluun riippumatta siitä, tarjotaanko ne 
kaapelitelevisioverkkojen, satelliittien vat ADSL-tekniikkaa käyttävien perinteisten 
televerkkojen välityksellä. 
Uudet laajakaistaverkot yleistyvät markkinoilla kaupallisina palveluina. Laajakaistaverkot 
mahdollistavat nopean Internet-yhteyden ja tekevät nykyisistä tietoyhteiskuntapalveluista 
houkuttelevampia, ja lisäksi niillä voitaisiin edistää tilausvideopalvelujen kaltaisten suurta 
kaistanleveyttä käyttävien uusien palvelujen käyttöönottoa. Komissio suhtautuu myönteisesti 
tähän kehitykseen, ja tassa tiedonannossa esitetyillä muilla ehdotuksilla, kuten 
tilaajayhteyksien eriyttämistä koskevilla edistämistoimilla, on tarkoitus helpottaa tällaisten 
palvelujen yleistymistä. Laajakaistapalvelujen saatavuus tulee olemaan avaintekijä, kun 
varmistetaan EU :n siirtyminen tietoyhteiskuntaan. 
On keskusteltu, olisiko tällainen palvelu määrättäyä pakolliseksi, ja jos olisi, niin tulisiko 
tällaisten palvelujen hintoja tukea osana yleispalvelun tarjontaa, niin että varmistetaan niiden 
kohtuuhintaisuus. Tavoitteena olisi v~ihentää sitä vaaraa, cH~i syntyy tietoyhteiskunnasta 
syrjiiytyneiden ryhm~i. 
Voitaisiin väittää, ettii tällaisella Eihestymistavalla on useita etuja. Sillä vo1ta1sun auttaa 
varmistamaan, että ihtniset eiviit jäisi nopean Internet-yhteyden mahdollisesti tarjoamien 
kehittyvien mahdollisuuksien ulkopuolelle (tällaisen yhteyden tuomien etujen 
hy<>Jyntämiseksi vaaditaan kuitenkin myös muita resursseja --tietokone ja nopea modeemi, 
ohjelmisto sekä riittävä perehtyminen). Tällaisia mahdollisuuksia voisivat olla kaupallisten 
palvelujen parempi saatavuus, valmiudet työskennellä kotona, suuremmat mahdollisuudet 
vuorovaikutukseen sosiaali- ja terveysalan palvelujen ja paikallishallinnon kanssa sekä 
mahdollisuudet käyttää laajempaa viihdepalveluvalikoimaa. Ne tarjoavat yksittäisille 
kuluttajille myös valtavia mahdollisuuksia tiedon saatavuuden ja oppimismahdollisuuksien 
osalta. 
Edellä mainitut yksittäisten kuluttajien saarnat edut voisivat johtaa laajemmin työvoiman 
tietojen, koulutuksen ja taitojen paranemiseen. Niillä voitaisiin myös edistää sähköisen 
kaupankäynnin markkinoiden Ja sähköiselle kaupankäynnille otollisen ympäristön 
kehittymistä. 
On kuitenkin my<>s esitetty perusteita, joilla vastustetaan laajakaistapalvelujen sisällyttämistä 
yleispalvelun sovcltamisalaan. '1 'ärkein peruste liittyy sen taloudelliseen vaikutukseen 
valtaosalle kuluttajista. 
Yleispalvelu on riippuvaista kuluttajaryhmien välisest~i ristikkäistuesta. Nykyisellä 
järjestelmällä on varmistettu, että peruspuhelinpalvelut < wat kaikkien saatavilla, sillä 
nykyisessä järjestelmässä yleispalvelun tarjoaja veivoitetaan varmistamaan, että niillä 
kuluttajilla, jotka katsottaisiin taloudellisesti kannattamattomiksi ( esim. pienituloiset tai 
syrjäseuduilla asuvat), on mahdollisuus käyttää peruspuhelinpalveluja kohtuuhintaan. 
Tällainen ristikkäistuki ei merkitse kohtuutonta rasitusta peruspuhelinpalvelujen alalla, sillä 
tarvittava infrastruktuuri on jo olemassa ja useimmilla ihmisillä on jo puhelin. Niiden 
ihmisten määrä, jotka tarvitsevat ristikkäistukia, on siten hyvin pieni. 
Tällä hetkellä laajakaistapalvelut ovat sen sijaan vain pienen vähemmistön saatavilla. 
Tällaisten palvelujen sisällyttäminen yleispalvelun soveltam.isalaan on todennäköisesti 
41 
ongelmallista. Ainoa tapa tehdii se: olisi tukea laajakaistapal\'l·ltqcn tarjontaa tietyille käyttäjille 
niin, ettii peruspuhdinpalvelujen k:iyttiijiltii saatavilla voitoilla tuetaan suuren kaistanleveyden 
käytt~ijiä. Jos yleispalvelu toteutettaisiin tällä tavoin, sillä voisi olla epäoikeudenmukaisia 
seurauksia pienituloisille puhelinpalvelujen käyttäjille. Jos laajakaistaiset Internet-palvelut 
sisällytettäisiin nyt yleispalvelun soveltamisalaan, se tarkoittaisi, että harvojen (usein 
hyvätuloisten "ensimmäisten käyttäjien") toimia tuettaisiin muulta väestöitä saatavista 
voitoista. Kun otetaan huomioon laajakaistaverkkojen markkinoille saattamisen 
kustannukset, tällainen tuki voisi kasvattaa merkittävästi kaikkien kuluttajien laskuja. Koska 
lisäsumma ei perustuisi maksukykyyn, se voitaisiin katsoa regressiiviseksi veroksi. 
Tällaisten palvelujen tarjontaan liittyvät kustannukset olisi todennäköisesti rahoitettava edellä 
mainitusta yleisrahastosta. Vaatimus, joka koskee näiden kustannusten jakamista muiden 
markkinatoimijoiden kanssa, voisi käytännössä aiheuttaa uusille operaattoreille esteitä päästä 
markkinoille. Tämä voisi heikentää kilpailua ja kuluttajien valintaa. 
Lisäksi laajakaistapalvelujen sisällyttäminen yleispalveluun 1 •: U :n tasolla voisi aiheuttaa 
ongelmia, sillä kyseinen tekniikka on yhä suhteellisen uusi, eikii sitä ole testattu markkinoilla. 
Tämä tarkoittaa sitä, että viranomaisten on pyrittävä "valitsemaan voittajat" tekniikan alalla, 
ja vaarana on, että ne tekevät vä~iriin valinnan. 
Komission vuonna 1996 antamassa tiedonannossa yksilöitiin yleispalvelun 
soveltamisalan laajentamista koskevat avainperusteet: laajentamisen yhteydessä olisi 
toteutettava sekä palvelujen kysynnän ja saatavuuden n1arkkinalähtöinen analyysi 
että palvelur sosiaalisen ja taloudellisen suotavuuden poliittinen arviointi. Komissio 
uskoo, että n;:~tnä perusteet ovat edelleen voimassa. 
Kun otetaan huomioon tämä periaate ja edellä esitetty analyysi, komissio ei ole vakuuttunut 
siitä, että yleispalvelun soveltamisalaa laajentaminen laajakaistapalveluihin olisi tässä 
vaiheessa suositeltavaa. Komissio ei ole vielä yksilöinyt sellaisia yleispalvelun soveltamisalan 
ulkopuolisia palveluja, jotka täyttävät komission määrittämiit yleispalvelun soveltamisalan 
l~ajentamista koskevat perusteet. Tämä ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita millään tavoin 
tekemästä aloitteita laajakaistapalvelujen markkinoille saattamisen rahoittamiseksi muilla 
mekanismeilla kuin yleispalvelun rahoitussuunnitelmilla. 
Markkinat kehittyvät kuitenkin nopeasti, ja olosuhteet voivat muuttua. Uudet palvelut voivat 
tulla väest<>n valtaosan saataville, jolloin vaarana on, ett~i ne, joilla ei ole varaa tällaisiin 
palveluihin, syrjäytyvät yhteiskunnasta taloudellisten tai maantieteellisten olojensa takia. 
U udclla järjestelmällä edellä esitetyt perusteet sisällytettäisiin lainsäädäntöön ja sen mukaan 
komissio olisi velvollinen tarkastelemaan uudelleen yleispalvelun soveltamisalaa säännöllisin 
väliajoin (kahden vuoden välein). Komission olisi kuultava kaikkia asianosaisia tämän 
uudelleentarkastelun aikana. 
4.4.2. Yleispalvelun rahoittaminen 
Kuten edellä on mainittu, nykyisen järjestelmän mukaan kansalliset sääntelyviranomaiset 
voivat ottaa käyttöön yleispalvelun rahoitussuunnitclmia, joiden rahoitukseen 
markkinatoimijat osallistuvat, niin että yleispalvelun tarjaajalle annetaan korvausta, jos 
kansalliset sääntelyviranomaiset katsovat, että tällaisen palvelun tarjonta aiheuttaa kyseiselle 
operaattorillc kohtuuttoman rasitteen. Vain yhdessä jäsenvaltiossa (Ranskassa) on käytössä 
yleispalvclurahastojärjcstelmä, mutta useat muut ovat säätänect sen käytöstä lainsäädännössä. ,, 
Koska jäsenvaltioiden kilpailutilanteessa, keskimääräisissä tuloissa ja maantieteellisissä 
ominaispiirteissä on alueellisia eroja, yleispalveluvelvoitteen opcraattoreille aiheuttama rasitus 
42 
vaihtelee jäsenvaltioittain. Kun uudet jäsenvaltiot liittyvät unioniin, tällaiset erot 
todenn~ik<>isesti kasvavat entisest~i~in. Jos yleispalvelun soveltamisalaa laajennetaan, 
opl·raattoreihin voi kohdistua cnl islii suurempi rasitus. Niiidcn syiden takia ehdotetaan, että 
jäsenvaltioiden sallitaan jatkossakin ottaa käyttö<>n eddb. tarkoitettuja yleispalvelun 
rahoitussuunnitclmia. Tästä huolitnatta komissio aikoo tarkkailla tilannetta, ja se tutkii 
jatkossakin yksityiskohtaisesti tällaisia suunnitelmia, jotta varmistetaan, että ne ovat 
perusteltuja. 
Nykyisessä lainsäädännössä säädetään myös "pay or play" -suunnitelmien käyttöönotosta. 
Tällaisten suunnitelmien mukaan operaattorit saavat yähentää maksamaosa tuen määrää, jos 
ne tarjoavat yleispalvelua omalla toimialueellaan. Komissio pahoittelee sitä, että tällaisia 
suunnitelmia ei ole tarkasteltu vakavammin useammissa jäsenvaltioissa, vaikka se 
ymmärtääkin ne vaikeudet, jotka liittyvät tällaisten suunnitelmien täytäntöönpanaan 
käytännössä, jos verkko on jo ulotettu use~pien käyttäjien saataville. Komissio aikoo 
säilyttää tämän säännöksen ja edistää sen käyttöä sellaisilla alueilla, joilla puhelinpalvelujen 
kattavuus on yhä rajoitettu (kuten uusien jäsenvaltioiden alueilla) . 
.JA. 3. KohlullhinlaiJti!IJ 
Nykyisissä s~i:inn<>issii vaaditaan, c.:llii yleispalvelun on oltava s:1atavilla kohtuulliseen hintaan, 
mutta kohtuullista hintaa ei miiiiritetii määrällisesti. Tämii on järkevää, kun otetaan 
huomioon, että kohtuullinen hinta on suhteellinen käsite, joka määräytyy laajalti kansallisten 
erityisolosuhteiden mukaan. ()n kuitenkin ehdotettu, että otetaan käyttöön selkeät 
periaatteet Euroopan tasolla niin, että varmistetaan puhelinpalvelujen kohtuuhintaisuus. 
Jäsenvaltiot ovat tarkastelleet eri tapoja täyttää velvollisuutensa julkaista säännöt ja perusteet 
hintcjen kohtuullisuuden varmistamiseksi kansallisella tasolla60• Useimmissa jäsenvaltioissa 
valvotaan jotenkin yleispalveluun kuuluvien palvelujen hintoja. Muutamat jäsenvaltiot 
vaativat erityisen suunnitelman tietyn luokan käyttäjiä varten (pienituloiset, vammaiset) sekä 
järjestelyjä maksujen helpottamiseksi ja asiakkaiden kustannusten hallinnan ja valvonnan 
parantamiseksi, myös laskujen n1aksamisen osalta. Lisäksi on annettu erityiset säännökset 
verkkoyhteyden katkaisusta laskujen maksamatta jättämisen takia. Nämä suunnitelmat on 
usein räätälöity jäsenvaltioissa ilmenneitä tiettyjä ongelmia tai kuluttajanäkökohtia silmällä 
pit~ien. Tällaiset suunnitelmat toimivat yleensä hyvin, ja siksi komissio ei katso tarpeelliseksi 
muuttaa järjestdm;i~i. mutta se seuraa edelleen kehitystii huolellisesti, etenkin sen 
varmistamiseksi, ettii tällaiset suunnitelmat kohdistetaan suoraan niihin huonommassa 
asemassa oleviin ryhmiin, joita varten ne on suunniteltu. 
4A.4; KomiJJio!l kall/(1 
Komissio ymmärtää yleispalvelun merkityksen sen varmistamiseksi, että kaikilla Euroopan 
kansalaisilla on mahdollisuus päästä käyttämään tietoyhteiskunnan hyötyjä. Se ehdottaa 
erityisesti seuraavaa: 
• säilytetään tässä vaiheessa yleispalvelun soveltamisalan nykyinen määritelmä; 
• koska yleispalvelu on muuttuva ja kehittyvä käsite, sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön 
sen soveltamisalan mahdollista laajentamista koskevat voimassa olevat perusteet, kuten 
myös mekanismit, joilla mahdollistctaan sen säännöllinen uudelleentarkastelu; 
(,(1 Siiiid<.:lty puhc:hntoiminladin·ktrl\'111 .·~ :111iklass:~. 
43 
• seurataan jatkuvasti rahoitussuunnitelmia ja edistetään rah< )itussuunnitelmien yhteydessä 
sellaisten järjestelmien kehittämistä, joissa sovelletaan "pay or play" -periaatetta; 
• kehitetään EU-tason hinnoittcluperiaatteita, jotta varmistetaan yleispalvelun kohtuullinen 
hinta. 
4.5. Käyttäjien ja kuluttajien edut 
Kiisite "yleispalvclu" on yksi csirnerkki suta, miten nykyisellä järjestelmällä on pyritty 
suojelemaan kuluttajia yhteiskunnassa varmistamalla, että heilb on mahdollisuus käyttää niitä 
palveluja, jotta ovat välttämätti>miä sosiaalisen syrjäytymisen estämiseksi. Nykyinen 
sääntelyjärjestelmä sisältää myi)s joukon säännöksiä, joilla pyritään suojelemaan yleisesti 
käyttäjien ja kuluttajien etuja(d. Lisäksi EU :n tasolla on muutamia laaja-alaisia 
kuluttajansuojaa koskevia direktiivejä62, joita sovelletaan kaikkiin aloihin, myös 
tcleviestintään. 
Alakohtaista sääntelyä voidaan tarvita vain, jos laaja-alainen lainsäädäntö ei kata tiettyjä 
käyttäjien ja kuluttajien etuja. Yleispalvelu on eräs ala, jossa alakohtainen sääntely on 
mahdollista toteuttaa, kuten edellisessä kohdassa on selvitetty. Muita tällaisia aloja 
tarkastellaan jäljempänä. 
Kuluttajansuc jalainsäädäntö on suunniteltu kaikkien kuluttajten suojelemiseksi, ja siksi sitä 
sovelletaan tietyn alan kaikkiin markkinatoimijoihin. On tärkeää tasapainottaa 
kuluttajansuojan tarve ja tavoite olla rasittamatta yrityksiä kohtuuttomasti liiallisella 
sääntelyllä. Tämä pitää paikkansa etenkin uusilla ja innovatii,·isilla markkinoilla, joissa pk­
yrityksillä on keskeinen rooli. Useissa tapauksissa paras tapa suojella kuluttajia on varmistaa, 
että heillä on valinnanvaraa ja mahdollisuus tehdä tietoisia valintoja kilpailevien palvelujen 
välillä. 
.J.. 5.1. II enkilbliel~jmja_yk.ri(yi.ryyden suqjaaminen 
Tclealan tietosuojadirektiivillä sovelletaan yleisellä tietosuojadirektiivillä käyttöön otettuja 
yleisiä periaatteita televiestintään63. Direktiivissä sää.detään suojatoimista, jotka liittyvät 
viestintäpalvelujen turvallisuuteen ja luottamuksellisuuteen, liikennetietojen käyttöön, 
yksityisyyden turvaamisen mahdollisuuksiin kutsuvan linjan tunnistuksen yhteydessä, 
henkilötietojen julkaisemiseen puhelinluetteloissa ja ei-toivottuihin puheluihin. 
Vuonna 1990 ehdotetussa telcalan tietosuojadirektiivissä käytetty tenninologia ·soveltuu 
käytettäväksi perinteisistä kiinteistä puhelinpalveluista mutta ei uusista palveluista, jotka ovat 
nyt tulleet suuren yleisön saataville kohtuulliseen ·hintaan. Se luo epäselvyyttä, ja se on 
johtanut eroihin jäsenvaltioiden käytännäissä sisällyttää direktiivi osaksi kansallista 
lainsäädäntöä. Jotta varmistetaan, että tietosuojaa koskevia periaatteita sovelletaan 
johdonmukaisesti yleisiin tclepalvcluihin ja -verkkoihin kaikkialla EU:ssa, komissio ehdottaa, 
(d 
63 1 ·:tenkin puhclintoimintadirektiivi, tckalan tietosuojadircktiivi, kiinteiden johtojcn direktiivi ja 
tclcvisiosit,rnaalien standardcista annettu direktiivi. 
Ks. luettelo asiaan liittyvistä dircktiivcistä osoittcesta 
http: 1 1 europa.eu.int 1 comm 1 d{7-J./lihrary /iegislation/indl~X en.html. 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 1995, 
yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 
281,23.11.1995, s. 31). . 
44 
ett~i Jirektiivi saatettatsun ajan tasallt· ja että Jirektiivi~i sclkeytettäisiin niin, että otetaan 
huomioon tekninen kehitys, jonka seurauksena eri alojen markkinat lähentyvät. 
.J..5.2. 1 !11roopmr btikilllllllt:l"fJ 112 
Yhteisön lainsäädännön mukaan käytt~ijillä on oltava vapaa piiäsy EuroopaQ hätänumeroon 
11264, joka toimii rinnakkain kansallisten hätänumerojen kanssa. Viidennessä raportissa 
televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta käy ilmi, että tämä toiminne on laajalti 
saatavissa jäsenvaltioissa, joskaan stta ei tunneta yhtä laajalti, ja jäljellä olevia 
täytäntöönpanaan liittyviä ongelmia tarkastellaan parhaillaan. 
Tekninen kehitys mahdollistaa nykyään niin kiinteiden kuin matkaviestinpuhelinten 
maantieteellisen sijainnin määrittän1isen. On täysin mahdollista ja yleisen edun mukaista 
asettaa päivämäär~i, johon mennessä kaikkien operaattoril'n ( m annettava tilaajan sijaintia 
koskev~tt tiedot hät~ipalvcluilk·, kun hiitiipuhclu soitetaan. Kun otetaan huomioon sijaintia 
koskevien tietojen arkaluonteisuus matkaviestinten käyttäjien yksityisyyden kannalta, on 
otettava käytt()()n asianmukaiset suoj~ttoimet henkil<>tietojen ja yksityisyyden suojaamiseksi 
niin, ettii varmistetmm asiaa koskevien I•:U-säännösten noudattaminen. 
Kun otetaan huomioon tällaisen toiminteen 
kehityksen tila, hätäpalvelujen olisi voitava 
1.1.2003. Tämä sopisi • hyvin yhteen 
täytäntöönpanoaikataulun kanssa. merkitys Euroopan kansalaisille ja teknisen 
saada sijaintia koskevat tiedot viimeistään 
uuden sään tclyjärjestelmän suunnitellun 
4.5.3. Valitusten käsitte!J ja riitojen ratkaisu 
Voimassa olevat direktiivit sisältävät erilaisia säännöksiä rutoJen ratkaisemisesta ja 
sovittelusta. On ehdotettu, että uudessa puitedirektiivissä tätä aihetta tarkasteltaisiin yleisellä 
tasolla ja jäsenvaltioita vaadittaisiin varmistamaan, että käyttäjien ja kuluttajien saatavilla on 
yksinkertaiset ja kohtuuhintaiset valitusten käsittely- ja riitojen ratkaisumenettelyt kansallisten 
tuomioistuinten ulkopuolella. Jäsl'nvaltiot saisivat itse päättiiii, olisivatko tällaiset järjestelyt 
alakohtaisia (esim. kansalliset säiintclyviranomaiset päättävät) vai yleisiä (esim. oikeusasiamies 
piiiittiiä). Sääntclyjärjt·stclmällä olisi taattava kaikkien asianosaisten oikeusvarmuus ottamalla 
kiiytti)i)n kansalaisten oikeuksia suojelevien perussäänni)sten ja muiden toimenpiteiden, 
kuten suuntaa-antavien sopimusten, yhuistelmä. 
J .isäksi kuluttajilla olisi oikeus kääntyä viestintää käsittelevän korkean tason ryhmän lluoleen 
(ks. kohta 4.8.1), jotta rajat ylittävät riidat saadaan ratkaistua. 
4.5.4. Tietojen ja tariffien avoimuus 
Vapautettujen, kilpailulle avoimien markkinoiden täydet edut voidaan saavuttaa vain, jos 
kuluttajat saavat riittävästi tietoa ja toimivat saamansa tiedon perusteella. Kuluttajien 
käyttäytyminen vaikuttaa kilpailulle avoimien markkinoiden toteuttamiseen yhtä 
voimakkaasti kuin kilpailulainsäädäntö. 
Markkinoiden vapauduttua puhelutariffcista ei päätä enää vain yksi operaattori, erityyppisten 
puhelujen hinnat eivät enää määräydy valitun numeron perusteella ja tariffien muutokset­
nousu ja lasku -ovat yleisiä. Matka.viestinpalvelujen tariffit ja sopimukset ovat olleet 
kuluttajien erityisen huomion kohteena. 
Ks. neuvoston piiiiti)s 91/1Wl/ETY, tehty 29 piiiviinä hciniikuuta 11J91, yhtenäisen Euroopan 
hätänumeron käytt()()nottamiscsta (EYVL L 217, 6.8.1991, s. 11) Ja puhelintoimintadirektiivi. 
45 
Avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan annetussa nykyisessä 
uirektiivissä vaaditaan kuluttajatariffien avoimuutta ja eritcltyä laskutusta. Kun otetaan 
huomioon, miten vaikeaa kuluttajien on sclvitt~iä ostamansa palvelun kustannukset, näitä 
säännöksiä on kuitenkin ehkä sclkeytett~ivä uudessa puitedircktiivissä. Komissio tarkastelee 
myös, .olisiko tarkoituksenmukaista vaatia, että verkkopalveluihin olisi sisällytettävä tiedot 
puhelukohtaisista tariffeista, etenkin jos tällaiset toiminteet on standardoitu (esimerkiksi 
GSM-verkkojen osalta). 
4.5.5. Palvelujen laatu 
Nykyisen sääntelyjärjestelmän mukaan jäsenvaltiot voivat itse paattaa, miten palvelujen 
laatua olisi säänncltävä niiden oman maan tilanteen mukaan. Puhelintoimintadirektiivissä 
markkina-asemaltaan merkittäville kiinteän verkon operaattoreille asetetaan sitovia ja/ tai 
yleispalvcluvelvoitteita, joiden mukaan niiden on pidettävä yllä ajantasaisia suoritustietoja. 
Direktiivin mukaan jäsenvaltiot voivat myös julkaista suoritustiedot, asettaa 
suoritustavoitteita Ja tarvittaessa rankaista operaattoreita, jotka eivät täytä näitä 
sw )ritustavoitteita. 
Kilpailulie avoimessa ympartstc )Ssa korkealaatuisten palvelujen tarjoaminen voidaan 
todenn~ik<>isesti varmistaa pikemminkin toimittajien v~ilisclb kilpailulla kuin sääntelyllä, ja 
kuluttajat voivat vaatia erilaatuisia palveluja eri hintaan (yksi esimerkki tästä on nykypäivän 
Internet-yhteyskäytännön välityksellä tarjottavat puheensU,topalvelut, jotka ovat edullisia ja 
laadultaan huonompia). On kiinnitettävä suurempaa huomiota palveluntarjoajien 
velvollisuutecJ antaa asiakkailleen tietoa siitä palvelun laadusta, johon heillä on oikeus. 
Puhelinpalvelujen tarjonnassa Qa muiden EU :n tasolla yleispalveluksi mahdollisesti 
maantettav1en palvelujen tarjonnassa) on kuitenkin järkevää säilyttää kansallisten 
sääntelyviranomaisten oikeus ryhtyä toimiin markkinahäiriötilanteessa, etenkin päästä päähän 
-tyyppisen palvelun laatua koskevien kysymysten ratkaisemiseksi moniverkkoympäristössä, 
jossa kenelläkään operaattorilla ei ole yleistä valtaa, riippumatta siitä, tarjotaanko palvelut 
Internet-yhteyskäytäntöön perustuvien verkkojen tai perinteisten verkkojen välityksellä. 
1 .is~itietoja tarkastcltavasta sääntelymallista on annettu aihetta koskevassa kertomuksessa65 . 
.f.. 5.6. S!lo.ritelltma!jtl pakolkrct pa/tJe/111 
Yleispalvelun yhteydessä vaadittavien pakollisten palvelujen lisäksi nykyisen järjestelmän 
s~iänn<>ksissä vakiintuneita operaattoreita joko vaaditaan tai kannustetaan tarjoamaan tiettyjä 
palveluja. Tällaiset säännökset voidaan poistaa vähitellen k~iytöstä, kun palveluntarjoajat 
tarjoavat kuluttajille riittävästi valinnanvaraa ja kun kilpailu täyttää tehokkaasti käyttäjien 
tarpeet. 
Kiinteiden johtojen tarjoamisesta on säädetty erityisellä direktiivillä 66, jolla on tarkoitus 
turvata kiinteiden johtojen (enintään 2 Mbps) vähimmäisvalikoima kaikkialla yhteisössä. 
Kiinteiden johtojen markkinoiden vapauttamisen odotetaan alentavan merkittävästi 
kiinteiden johtojen hintoja, ja tilanteen korjaamiseksi on tehty useita aloitteita67. On 
kuitenkin odotettavissa, että tarkastelun aikana uusien tulokkaiden yhteisössä parhaillaan 
65 Quali(y rif 11niu~ telephnf!y .ren1ifeJ and relaled ,·ntuumer proleclion i.r.rueJ (marraskuu 1999) 
http:/ /www.ispo.cec.be/infos' 1c/ tclccompolicy / en/Study-cn.htm .. 
Kiinteiden johtojcn dircktiivi, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 98/80/EY, 
tehty 7 piiiviinii lammikuuta l'J'JX, neuvoston dircktiivin 'J2/44/LTY liittccn II muuttamisesta (EYVL 
L 14 , 20.1.199H). 
Komission suositus kiinteiucn johtojen yhtecnliitt~irniscn hinnoista vapautetuilla 
tclevicstintiimarkkinoilla (annetaan myiihcmrnin). 
46 
rakentama infrastruktuuri johtaa kilpailulle avoimiin kiinteiden johtojen markkinoihin, jotka 
kykenevät täyttämään käyttäjien tarpeet. 
( )n ehdotettu, että nykyinen kiinteitä johtoja koskeva direktiivi peruutetaan, kun kiinteiden 
johtojen palveluvalikoima on riitt~iv~i kaikille käyttäjille ja kun kiinteiden johtojen hinnat ovat 
kilpailullc avoimet. Komissio tarkastelee siihen asti tiukasti nykyisen direktiivin säännösten 
rikkomista, etenkin kun otetaan huomioon käyttäjien tämänhetkiset huolet kiinteiden 
johtojen hinnoista. 
Yksityiskohtaisempaa tietoa näiden kysymysten analysoinoista on esitetty usetssa eri 
tutkimuksissa68. 
6H Ks. raportit .Qrtali(y of voice lelephrmy semi,·e.r and related fOnJ/111/er protedi1111 issnes (marraskuu 1999), Tari.ff 
lransparrnry in a mrtlti-operator Cllllim11mml (syyskuu 1999) sekä kiinteiden ja matkaviestinverkkojen 
lähentymistä koskeva kertomus (ibid.) · 
(http:/ / www.ispo.cec.be/ infosoc/ telecompolicy / en/Study-en.htm). 
47 
·1. s·. 7. 1\.omi.l'.lioll l....tlllltl 
~----- -~----------------
l ·:uroopan kansalaisten etujen edisbiminen on yhteis<Hl polititkan ensisijainen tavoite tällä 
alalla, ja komissio ehdottaa seuraavaa: 
• saatetaan ajan tasalle ja selkeytetään telealan tietosuojadirektiiviä niin, että otetaan 
huomion tekninen kehitys ja varmistetaan että se soveltuu markkinoille, joilla eri alat 
lähentyvät toisiaan; 
• määrätään Euroopan hätänumeron 112 käyttöönoton tehostamisesta vaatimalla, että 
hätäpalveluille on annettava tieto tilaajan sijainnista ottaen samalla huomioon 
yksityisyyteen liittyvät kysymykset, kun tilaajan sijainti paljastetaan hätäpalveluille; 
• s~iilytctään voimassa olevat velvoitteet, jotka koskevat valitusten käsittelyä ja riitojen 
ratkaisua sekä palvelun laatua, ja lujitetaan niitä; pohditaan, ovatko lisätoimenpiteet 
t~1 rpcdlisia; 
• parannetaan tietojen, tariffit mukaan luettuina, avoimuutta kuluttajien kannalta (esim. 
ott~tmalla käytt()()n vaatimus puhclukohtaisten hintojen antamisesta kaikille kuluttajille); 
• vaaditaan toimittajia antamaan asiakkailleen tietoa palvelujen laadusta ja annetaan 
sääntelyvi:anomaisille toimivalta puuttua palvelujen laatua koskeviin kysymyksiin, jos 
yleispalvcluksi määriteltyjen palvelujen osalta syntyy ongelmia; 
• kumotaan kiinteitä johtoja koskeva direktiivi 92/ 44/EY, kun kiinteiden johtojen 
palveluvalikoima on riittävä kaikille käyttäjille ja kun kiinteiden johtojen hinnat ovat 
kilpailulle avoimet. 
4.6. Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen 
Nykyisessä yhteis<>n lainsäädänni>ssii on säädetty numeroinnissa, nimeämisessä ja osoitteiden 
antamisessa noLu.latettavasta yhdcnmukaistetusta lähestymistavasta ja siinä korostetaan 
l ·:uroopan laajuisen yhteenliittiimisen ja palveluiden yhteentoimivuuden turvaamista 
kiiyttiijidtii kiiyttiijiilk·Y' l .ainsiiiilbnni)ss:i cdellytl't~iän muun muassa, että riittävät numero- ja 
< )S< ,itcsarjat on varmistettava ):t että numeroiden/ osoitteidcn/ nimien käyttöön liittyvien 
suunnitelmien on oltava kansallisen sääntelyviranomaisen valvonnassa, millä pyritään 
varmistamaan kansallisten kantojen yhtccnsovittaminen kansainvälisissä neuvotteluissa. 
Nimet, numerot ja osoitteet7° ovat ensisijaisen tärkeitä resursseja uusien palvelujen 
kehittämiselle, ja edellä mainitut säännökset muodostavat vakaan lähtökohdan tulevaisuuden 
sääntely-ympäristön tarkastelulle. 
4.6.1. ~7iestinnän peniJrakenteiden ja niihin liitryvim palvelujen lähenryminen 
Nykypäivänä käytössä olevat erilaiset kansainväliset numero-, nimi-ja osoitejärjestelmät ovat 
kehittyneet tähän asti erillisissä ympäristöissä ja niihin sovelletaan erillisiä hallintojärjestelyjä. 
70 Ks. ( >NP-puitt-ditektiivin liite 1. 
Nimet, numerot ja osoitt<:ct voidaan katsoa hcnkiliiticdoiksi yll·Jscn tictosuojadirektiivin (95/ 46/ E':r') 2 
artiklan a kohdan muban ja tiilliiin on otettava huomion asiaan lur~yv:it tietosuojaa koskevat 
niikökohdat. 
48 
Puhdinverkkojt·n ja pakettikytkl·nt~iistcn datavt·rkkojcn numeroinnin hallinnosta vastaa 
kansainv~ilisciEi tasolla kansainviilinen tddiitto (ITll) ja kan~allisella tasolla siitä vastaavat 
tcleviest intäalan s~iiintclyviran< Hnaisct. .Y 1 '1\1 -siirt< lta\' :m l:u jakaistaF1rjestdmien osoittt•t•t 
perustuvat kansainviilist·n standardointijiirjt·st()n (IS< )) st:IIHhn.k·ihin, ja niidt•tl hallinnosta 
vastaavat kansallisella tasolla kansalliset standardointiclimd, tnutta maailmanlaajuisella tasolla 
ei toimi keskitettyä viranomaista. lntcrnctin nimien ja osoittciden myöntämisestä on 
vastuussa maailmanlaajuisella tasolla Internetin nimi-ja osoitejärjestelmää hallinnoiva yhtiö 
(Internet Corpoiation for Assigned Names and Numbers, ICANN), joka toimii alueellisten 
ja kansallisten Intemet-rekisterien puitteissa.71 
Internet kehittyy edelleen nopeasti, ja suuri osa verkkoinvestoinneista kohdistuu lntemet­
yhtcyskäytäntöön pcrustuviin verkkoihin eikä niinkään p~:rinteisiin tekniikoihin, mutta 
tilannetta seuranneet ovat edclken eri mieltä siitä, miten siirtyminen nykyisistä verkoista 
lnternet-yhtcyskäytänt<>ön perustuviin verkkoihin tapahtuu. Siirtymäkauden aikana on 
tarpeen varmistaa sellaisten verkkojen yhteen toimivuus, j< lissa käytetään erilaisia nimi-, 
osoite-ja numerosuunnitclmia, niin ettii varmistetaan palvelujen yhteentoimivuus käyttäjien 
kannalta ja tietoliikenteen tehokas viilitys. 
1 nternct on maailmanlaajuinen verkko, ja komissio toll"aa, että Internet-nimien ja 
osoitteiden my<>ntämiseen liittyviä kysymyksiä olisi kiisitdtävä ICANN:n ja muiden 
lnternetin kehityksen ylcisi~i etuja heijastavien maailrnanlaajuistcn organisaatioiden 
yhteydessä. Komissio toteaa, ett~i kaikenlaiset asiaa koskevat EU:n sääntelytoimet olisivat 
ennenaikaisia, mutta se on huolissaan numeroinnin, nimcämisen ja osoitteiden antamisen 
hallinnoinuin pirstaloitumisesta kansainvälisellä ja kansallisella tasolla, ja se ehdottaa, että 
tilannetta seurattaisun muun muassa kilpailusääntöjen yhteydessä. 
4.6.2. Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen EU:n tasolla 
Vaikka Euroopassa on tarkasteltu numerointia jatkuvasti 1990-luvun alusta lähtien, 
numerointiresursseja on yhdenmukaistettu EU :ssa suhteellisen vähän; ainoat esimerkit ovat 
yhteisön päätökset yhdenmukaistetusta hätänumerosta 112 ja ulkomaan tunnuksesta 00. 
Komissio järjesti vuonna 1996 yleisen kuulemisen numcrointia koskevista kysymyksistä.72 
Kuulcmismencttdyn7l aik~tna p:i:istiin laajaan yhteisymmiirrykseen siitä, että maatunnuksccn 
)HH pl'rustuva Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruus (I·:TNS) otetaan käyttöön heti, 
kun Kansainvälinl'tl tdcliitto (ITl 1) on virallisesti osoittanul tämän tunnuksen. Euroopan 
maatunnuksen kiiytt(.,()noton ansiosta yritykset votstval julkaista maantieteellisesti 
riippumattomat "eurooppalaiset" numerot yritysten fyysisest~i sijainnista riippumatta ja näin 
luotaisiin numcrointiavaruus aitoja yleiseurooppalaisia palveluja varten74. ITU:n päätöstä 
tunnuksen 388 lopullisesta osoittamisesta on siirretty vuoteen 2000. On myös välttämätöntä 
selkeyttää Euroopan radio-, tele-ja postihallintojen yhteistyökonferenssin (CEP1) tehtävää 
maantieteellisten maatunnusten ( esim. numeron 388) hallinnon yhteydessä 
71 
74 Lisätietoa Internetin nimi-ja osoitejärjestelmästä on saatavilla Inkrnetiä koskevassa komission 
tulevassa tiedonannossa (a1111eltltlll "!Yä'hemmin). 
Vihreä kirja Euroopan tclcpalvdujcn nurncrointipolitiikasta (K< )1\ 1 (1 996) 590, 20.11.1996). 
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnoista, joita on annettu Euroopan 
tclepalvclujcn numerointipolitiikkaa koskevasta vihreäst:i kirjasta (KOM(97)203, 21.5.1997). 
Komission ja 1-:'I'On ponnistelut 1-:'I'NS:n kcnttiikokcilun kiiynnislamiscksi ja pysyviin 
numerotunnuksen 3~8 saami:-.~:ksi rn; :lta eivät ole saancd k:iyt:inni)ssii kaikkien jäsenvaltioiden 
varauksetonta kannatusta. 1 .isiiksi muutamat vakiintuneet tclc< 'P<:taattorit ovat kysecnalaistancct 
FTNS:n kaupallisen hy<>dyn. 
49 
Vuonna 1 <J<Jf, p~i~istiin yksimielisyyteen suta, ctt:i yhtenäinen eurooppalainen 
numerointiympärist() eddlytt~iisi lisiitut kimusta, ja ettii sitii olisi tarkasteltava 1"0-20 vuoden 
aikaviililb. Kun otetaan huomioon edellä mainittu 1 ntcrncttn kehittyminen, on järkevää 
tutkia, miten tclepalvclujen, etenkin yleiseurooppalaisten palvelujen, si~ämarkkinoita 
koskevia yhteisön tavoitteita olisi edistettävä numcroinnin. nimeämisen ja osoitteiden 
antamisen laajemmassa yhteydcssii. Komissio tarkastelee parhaillaan Euroopan ylätason 
domain-osoitteen ".EU" käytt()()nottoa. Lisäksi komissio toteaa, että on tarpeen lisätä 
numerointiin, nimeämiseen ja osoitteiden antamiseen osallistuvien järjestöjen välistä 
vuorovaikutusta kansainvälisesti sekä Euroopan ja kansallisella tasolla. Nykyiset erilaiset 
numerointijärjestelyt korvaavan yhtenäisen numero-, nmu-ja osoitejärjestelmän 
toteuttamista Euroopassa olisi tarkasteltava ottamalla huomioon taloudelle aiheutuvat 
kokonaiskustannukset, jos Eurooppa ei onnistu luomaan yhtä tehokasta järjestelmää kuin 
sen maailmanlaajuiset kilpailijat . 
.f.6. 3. N11meroidm Jiirrl'llti~ryy.r 
Nykyisessä sääntclyjiirjl·stclmiiss:i kiinteiden vl·rkkojen opcra:1ttorien edellytetään tarjoavan 
1 ilaajilkcn operaattorit·n v~iliscn 1\\ltncron siirrettiivyyttii rnaanttetedlisten numeroiden osalta 
ja operaattorin siirrctt:ivyyttii muiden kuin maantieteellisten numeroiden osalta sijainnista 
riippumatta. Matkaviestinverkkojen asiakkaat ovat halukkaampia vaihtamaan toimittajia kuin 
kiinteiden verkkojen asiakkaat, kuten matkavicstinoperaattr ,rien kokeman "kuohunnan" 
korkea taso osoittaa. Muutamat jäsenvaltiot sallivat jo kuitenkin matkaviestinoperaattorien 
tilaajien käyttää operaattorien välisen numeron siirrettävyytt~i sillä perusteella, että asiakkaat 
hyötyvät tästi järjestelystä ja että se lisää kilpailua matkaviestinalalla. Markkinoille on 
iltnaantunut _ 1inteiden ja matkaviestinpalvelujen yhdisteln1iä, joissa sekä kiinteän että 
matkaviestinpuhelimen tilaaja voi käyttää samaa numeroa kaikkien puhetujensa 
vastaanottamiseen, ja tämän palvelun vuoksi on entistä painavammat syyt vaatia 
operaattorien välisen numeron siirrettävyyden laajentamista matkaviestinalalle; jos numeron 
siirrettävyyttä ei toteuteta, tällaiset konvergenssiympäristÖQ asiakkaat voivat havaita olevansa 
sidottuja yhden palveluntarjoajan palveluihin. Komissio toteaa, että on käyttäjien edun 
mukaista, että matkaviestinten käyttäjät voivat käyttää operaattorien välisen numeron 
siirrettävyyttä. 
( >pcraattorien v~ilist~i numeron siirrctt~ivyyttä kiinteiden j:1 matkaviestinverkkojen välillä 
koskeva kysymys on monimutkaisempi osittain siksi, l'ltii kiintcisiin ja matkaviestinpä~ittcisiin 
tcht:ivit.·n puhelujen hinnat erc ):1\·at mnkittäv~isti toisistaan. 1 'arifficn avoitnuutta koskeva 
kysymys on hyvin tiirkeä kuluttaplle, ja jos puhelun hintaa koskevaa tietoa ei ole saatavilla 
etukäteen, ei ole selvää, tuoko operaattorien välisen numeron siirrettävyys kiinteiden ja 
matkaviestinverkkojen välillä selviä etuja käyttäjille lyhyellä aikavälillä. Komissio pyytää 
mielipiteitä tästä kysymyksestä, etenkin käyttäjä- ja kuluttajajärjcstöiltä. 
Jäsenvaltiot ovat alkaneet ottaa käyttöön keskitettyjä tietokantoja numeron siirrettävyyden 
toteuttamiseksi käyttämällä älyverkkoratkaisuja, millä helpotetaan sellaisten toiminteiden 
käyttöönottoa, joilla parannetaan tariffien avoimuutta ja muita uusia älykkäitä 
asiakaspalveluja. Komissio on huolissaan siitä, että näiden kansallisten tietokantojen 
yhteentoimivuuden varmistamiseksi ei ole ryhdytty riittäviin toimiin, ja se pyytää mielipiteitä 
suta, pitäisikö sääntelyjärjestelmässä vaatia yhteentoimivuuden toteuttamista 
yleiseurooppalaisten palvelujen edistämiseksi. Euroopan tclealan standardointilaitos (ETSI) 
vastaisi tarvittavien standardien laatimisesta . 
.f.6..1. PHhelilliiiJtllemiNiija kilpailu 
( >n erittiiin tärkeää, että kansalliset numerointisuunnitclmat s:tllivat markkinatoimijoille niin 
laadullisesti kuin määrällisesti yhdcnvcrtaiscn mahdollisuuden k~iyttää numerointiresursseja. 
50 
Se on avainehto, jolla varmistetaan syrjimätön mahdollisuus paasta vapautetuille 
tcleviestintämarkkinoille. Nykyisessä sääntclyjärjestclmäss:i jäsenvaltioita vaaditaan 
varmistamaan, että käyteftävissii on riittävästi numeroita, 1< >tta kilpailu voi kehittyä, ja 
kansalliset s:iiintclyviranotnaisct, civiit niinkä~in vakiintuneet operaattorit, . ovat vastuussa 
kansallisen numerointisuunnitclman hallinnosta. Komis~;io toteaa, että näitä sääntöjä on 
lujitettava muutamilla erityisaloilla seuraavasti: 
vahvistetaan kansallisten sääntelyviranomaisten oikeuksia peruuttaa numeron allokointi, 
jos tällaisella muutoksella edistetään selvästi numeroresurssien tehokasta käyttöä; 
kannustetaan kansallisia sääntelyviranomaisia parantamaan koordinointia eurooppalaista 
etua koskevissa kysymyksissä, kuten mahdollisesti riittämiittömien matkaviestinverkko­
operaattorien tunnusten osalta, jotka ovat osa matkaviestintilaajan kansainvälisen 
tunnusta (IMSI), ottaen huomioon yleiseurooppalaisten palvelujen ja virtuaalisen 
matkaviestinverkon opcraattorien syntyminen;75 
vaaJitaan, että kansalliset siiiintclyviranomaiset valvo,·at pistekoodien 76 allokointia 
merkinantojärjestcltnässä N :o 7 kansallisella tasolla, jotta hclpotetaan rajat ylittävien 
palvelujen tarjontaa, kuten my<>s julkisia resursseja käyttiivien yritysverkkojen tunnuksia. 
Muutamissa· jäsenvaltioissa n:iiden resurssien valvonta on edelleen osittain vakiintuneiden 
operaattorien vastuulla. 
4.6.5. Komi.1"Jion kemia 
Komissio ehdottaa seuraavaa: 
• ei ryhdytä tässä vaiheessa Internet-nimiä ja -osoitteita koskeviin erityisiin sääntelytoimiin, 
mutta seurataan tilannetta; 
• rohkaistaan numerointiin, nimeämiscen ja osoitteiden antamiseen osallistuvia osapuolia 
parantamaan niiden välistä vuoropuhelua Euroopan tasolla ja kansainvälisellä tasolla ja 
varmistetaan eurooppalaisten kantojen yhteensovittaminen kansainvälisissä elimissä; 
• laajennetaan operaattorien viiliscn numeron siirrettävyyttä matkaviestinten käyttäjiin, 
mutta ei vaadita tässä vaiheessa operaattorien välisen numeron siirrettävyyttä kiinteiden ja 
matkaviestinverkkojen välillä; 
• tarkastellaan kansallisten iilyvcrkkotietokantojen yhteentoimivuuden määräämistä 
pakolliseksi, jotta hclpotetaan yleiseurooppalaisten palvelujen tarjontaa; 
• tehostetaan nykyistä numerointijärjestelmää i) . vahvistamalla kansallisten 
75 
76 sääntelyviranomaisten oikeuksia peruuttaa numeron allokointi, jos tällaisella muutoksella 
edistetään selvästi numeroresurssien tehokasta käyttöä, ii) rohkaisemaila kansallisia 
sääntelyviranomaisia parantamaan koordinointia eurooppalaista etua koskevissa 
kysymyksissä ja iii) vaatimalla, että kansallisten sääntelyviranomaisten on valvottava 
pistekoodien allokointia merkinantojärjestelmässä n:o 7 ja yritysverkkojen tunnuksia. 
IMSI on vain kaksinumeroincn matkavicstinverkkotunnus, joka allokoidaan kansallisella tasolla. Ks. 
ITU-T:n suositus 1-:.212. 
Pistekoodeja kiiytctiiän merkinantojiirjcstclmässä n:o 7 kytkentiiiscssä verkossa olevien solmukohtien 
miiärittiimiscksi. Vakiintuneet opcraattorit voivat estää rajatylitt:iviin yhteenliittämisen pistekoodien 
valv<>nnallaan. 
51 
4. 7 .Erityiset kilpailunäkökohdat 
Viestintämarkkinoita hallitsevat edelleen vertikaalisesti integroituneet vakiintuneet 
markkinatoimijat, joilla on yhä huomattava markkinaosuus kansallisilla markkinoilla ja jotka 
pyrkivät laajentamaan markkina-asemaansa muille alaan liittyville markkinoille. Tästä 
huolimatta viestinnän erikoismarkkinoiden, kuten matkaviestinmarkkinoiden, kilpailu kasvaa 
merkittävästi, ja uudet markkinatulokkaat ottavat suuremman tai pienemmän osan 
vakiintuneiden operaattorien markkinaosuuksista kaikilla markkinase!:,Ttnenteillä. Komission, 
kansallisten kilpailuviranomaisten ja kansallisten sääntelyviranomaisten tehtävänä on 
varmistaa, että suuntaus kohti tehokasta kilpailua, jatkuu edelleen. 
Alakohtaiset säännöt yhdess~i kilpailusääntöjen soveltamisen kanssa helpottavat paasyä 
markkin1 >ille, joilla vakiintuneilla < >pcraattoreilla on edelleen vahva asema ja joilla ne valvovat 
yhteytt~i valtaosaan asiakkaista, ja niilb varmistetaan, että uudet tulokkaat voivat kilpailla 
tehokkaasti. Tavoitteena on ottaa käyttöön sääntelyjärjestelmä, jota voidaan väljentää 
kilp'ailun lisääntyessä, ja lopullinen päämäärä on valvoa markkina-asemaa soveltamalla 
yhteisön kilpailulainsäädäntöä. 
T~imän vuoksi on ensisijaisen t~irkeäii luoda oikea tasap~uno alakohtaisen sääntelyn ja 
kilpailusääntöjen välille. Kuten kohdassa 4.7.2 esitetään, on järkevää, että etenkin 
alakohtaisessa sääntelyssä hyödynnetään paremmin kilpailulainsäädännössä määriteltyjä 
käsitteitä, kuten määräävää markkina-asemaa, jota on käsitelty perustamissopimuksen 82 
artiklassa. 
..J.. 7.1. ( )ft'llllai.rel loimillleel 
Viestintämarkkinat ovat verkkopohjainen teollisuudenala. Vaikka niille on ominaista yhä 
kasvava kilpailu, vakiintuneet operaattorit valvovat yleens:i infrastruktuuria, ja uusien 
tulokkaiden on enemmän tai vähemmän· vältt~imät<>nt:i päästä käyttämään tätä 
i n f ras truk tuuria. 
Olennaisia toiminteita koskevaa oppia 77 sovelletaan oloihin, joissa yrityksellä on määräävä 
markkina-asema sellaisten toiminteiden tarjonnassa, jotka ovat tärkeitä muille tavaroita tai 
palveluja tarjoaville yrityksille, ja joissa näitä toiminteita ei voi toistaa taloudellisesti 
tehokkaalla tavalla. Useimmissa jäsenvaltioissa on käytössä vaihtoehtoiset infrastruktuurit, 
mikä mahdollistaa kilpailun vakiintuneiden operaattorien tilaajayhteyksien markkinoilla. Jos 
tällaisia vaihtoehtoisia infrastruktuureja ei ole olemassa, myi)s vakiintuneen operaattorin 
tilaajayhteys voidaan katsoa olennaiseksi toiminteeksi. Jos taas asiakkaille digitaalitelevision 
dekooderin vaihdosta aiheutuvat kustannukset eivät ole liian kalliit, dekoodereita ei tulisi 
periaatteessa määrittää olennaiseksi toiminteeksi. 
Olennaisia toiminteita koskeva käsite on osoittautunut hyödylliseksi tarkasteltaessa oikeutta 
käyttää määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen toirninteita. Tulevaisuudessa voi 
olla mahdollista, että millään yksittäisellä yrityksellä ei ole enää määräävää markkina-asemaa 
paikallisverkossa, mutta kilpailu voi olla edelleen riittämätöntä, jos vain muutamilla 
markkinatoimijoilla on verkkoyhteys asiakkaaseen. Tällaisissa oloissa merkittävää markkina­
asemaa koskeva käsite on edelleen tärkeä käytti)oikeuksia koskevien kysymysten 
77 Tämän opin mukaan yritys, jolla on miiiiräävä markkina-asema st:lhisten toiminteiden tarjonnassa, 
jotka ovat olennaisia tavaroiden tai palvelujen tarjonnallc toisilla markkinoilla, käyttää asemaansa 
v~iärin, jos se kieltäytyy antamasta pääsyä tällaisiin toiminteisiin ilman perusteltua syytä. Kok., asia C-
7 /97, Oscar Bronner GmbH & Co. KG. Julkisasiamies Jacobsin kanta, kohta 34. 
52 
tarkastelussa. Ehdot, jotka on otl'l tava huomioon m:iiiritcttiicssii, onko yrityksellä merkittävä 
markkina-asema, sis~iltävät "mahdollisuuuct valvoa keinoja tavoittaa loppukäyttäjät".78 (Ks. 
jäljempänä kohta 4.7.2.) 
Ajan kuluessa sääntelyvelvoitteiden laajuutta voitaisiin supistaa sen mukaan, missä määrin 
olennaiseksi toiminteeksi mä~iritctty toiminne voidaan toistaa taloudellisesti tehokkaalla 
tavalla. 
4.7.2. Määräävä ja merkittävä markkina-aJema 
Kilpailun alkuvaiheissa uusien tulokkaiden oikeus käynäii vakiintuneiden operaattorien 
vc..·rkkoja on · olennainc..·n edcllyt ys kcst~ivän kilpailun varmistamiseksi, ja merkittävän 
markkina--asema (SivtP) käsitettii kiiytctiiiin tälb hetkdEi tictlyjen velvoitteiden asettamisen 
Eihti)kohtana. Jos operaattorilla on yli 25 prosentin osuus tietyistä markkinoista (toisin 
sanoen kiinteiden puhclinverkkojen, matkaviestinverkkojen tai kiinteiden johtojen 
markkinoista), sillä katsotaan olevan merkittävä markkina-asema, mutta kansalliset 
sääntelyviranomaiset voivat tarkastella oman harkintansa mukaan myös muita tekijöitä ja 
poiketa tästä yksinkertaisesta 25 prosentin markkinaosuuden kynnyksestä.79 
Komission toimeksiantamien tutktmusten ja nykyisestä järjestelmästä saatujen kokemusten 
perusteella kilpailulainsäädännössä määritelty käsite "määräävä markkina-asema" olisi 
sopivampi laukaiseva tekijä tietyille ennakkovelvoitteille. Täydentävänä toimenpiteenä 
tietyistä direktiiveistä voitaisiin poistaa määritelmä, joka koskee markkinoita, joihin 
markkina-aseman arviointi perustuu, jotta varmistetaan, että sääntelyjärjestelmä on teknisesti 
riippumaton. Komissio kannattaa periaatteessa määräävää markkina-asemaa koskevan 
käsitteen käyttöä lauk~isevana tekijänä rasittavammille ennakkovelvoitteille ( esim. 
veivoitteille tarjota eriytettyjä, kustannuksiin suhteutettuja yhteenliittämispalveluja tai 
syrjimättömyyttä koskeville vclvoittcilk) tietyillä markkinoilla, jos markkina-asema arvioidaan 
johdonmukaisesti kilpailulainsiiiidiinni)n kanssa. Kuitenkin komissio katsoo samalla 
tarpeelliseksi säilyttää merkittiiv~iii markkina-asemaa koskevan nykyisen kynnyksensä 
määr~itt~icssä muista velvoitteista ( esim. vclvoitteesta n<.·uv( )1 elia käyttöoikeuksista, kuten 
edellä kohdassa 4.2. t on tarkasteltu, sekä avoimuutta koskc\'Jsta velvoitteista). Merkittävää 
markkina-asemaa koskevia kansallisten sääntelyviranomaisten arv1omtiperusteita 
mukautctaan niin, että niihin sisällytctään arvio organisaation kyvystä toimia portinvartijana 
ja valvoa palvelujen käyttöoikeuksia. 
Kansalliset sääntelyviranomaiset laatisivat luettelon organisaatioista, joilla on määräävä tai 
merkittävä markkina-asema, jotta ne voivat panna täytänt<>ön tietyssä lainsäädännössä 
säädctyt ennakkovelvoitteet Kansalliset sääntelyviranomaiset määrittäisivät säännöllisesti -· 
mahdollisesti kerran vuodessa -tällaiset markkinat ja näillä markkinoilla kilpailevien aseman 
kilpailulainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Kansallisten 
sääntelyviranomaisten olisi toteutettava tällainen arviointi läheisessä yhteistyössä kansallisten 
kilpailuviranomaisten kanssa. Euroopan tason ohjesäännöt olisivat välttämättömät, jotta 
hclpotetaan kilpailulainsäädännön periaatteiden asianmukaista soveltamista ja vältetään 
erilaisten markkinamääritelmien käyttö eri jäsenvaltioissa, koska sillä olisi haitallinen vaikutus 
sisämarkkinoihin. Kansallisten sääntelyviranomaisten laatimaa luetteloa organisaatioista, joilla 
on määräävä markkina-asema, käytettäisiin mmenomaan ennakkolainsäädännön 
71-1 
7'J Yhtcenliittiimisdircktiivin 4 artiklan 3 kohta. 
Tällaisia tekijöitä ovat tällä hctkdlii organisaation kyky vaikuttaa markkinaolosuhteisiin, sen liikevaihto 
suhteessa markkinoiden kokoon, sen mahdollisuudet valvoa keinoja tavoittaa loppukäyttäjät, sen 
käytettävissä olevat rahoitusvälineet ja sen kokemus tuotteiden ja palvelujen tarjoajana markkinoilla. 
Joissakin tapauksissa organisaation kansainvälisillä yhteyksillä voi myös olla merkitystä. 
53 
täytäntöönpanemiseksi, eikä tämä luettelo olisi tyhjentävä. 1'-ilpailulainsäädännön mukaan 
myös ·muilla yrityksillä voidaan katsoa olevan määräiiYä markkina-asema tietyillä 
n1arkkinoilla. 
( )n ehdottoman tiirkciiii, ett~i kansalliscl siiiintcly\'iranomaiscl sovdtaisivat yhdenmukaisesti 
miiärä:iviiii ja merkittiivää markkina -asemaa koskevaa laukatscvaa tekijää, ja se voidaan 
toteuttaa kohdassa 4.8 ehdotetuilla toimielinjärjestelyillä. 
Näiden kahden laukaisevan tekijän ansiosta kansalliset viranomaiset voivat _säännellä 
markkinatoimijoita mahdollisimman vähin rasituksin kyscisillä markkinoilla vallitsevan 
kilpailun tason mukaisesti. 
Yksi näiden ehdotettujen muutosten vaikutuksista matkavicstinoperaattoreihin, joilla on 
ilmoitettu olevan merkittävä markkina-asema matkaviestinmarkkinoilla, on se, että 
tulevaisuudessa niiiEi ei enää olisi syrjimiittömyyttii koskevia \'dvoitteita (edellyttäen, että ne 
eiv~it ole määräävässä markkina asemassa)~ Niille asetettaisiin sen sijaan uusia velvoitteita 
neuvotella yritysten kanssa, jotka pyytävät oikeutta käyttää niiden verkkoja, jolloin 
sääntelyviranomaisilla on tarvittaessa oikeus puuttua tilanteeseen, kuten kohdassa 4.2.1 on 
esitetty. 
4.7.3. KomisJion ka111a 
Komissio ehdottaa seuraavaa: 
• Käytetään kilpailulainsäädännössä määritettyä käsitettä "määräävä markkina-asema" 
tarkoituksenmukaisempana laukaisevana tekijänä tiettyjen alakohtaisten velvoitteiden, 
etenkin kustannusten suhteuttamista ja syrjimättömyy ttä koskevien velvoitteiden 
asettamiselle, ja säilytetään samalla käsite "merkittävii markkina-asema" alempana 
kynnyksenä muille velvoitteille, esim. veivoitteille neuvotella käyttöoikeuksista tai 
noudattaa av<>in1lmtta. ---------·------------
4.8.Toimielimiä koskevat näkökohdat 
Euroopan tason sääntelyviranomaisiin liittyvästä lisäarvosta tehtyjen tutkimusten perusteella 
kohdassa 2.5 todetaan, että on tehokkaampaa parantaa nykyisiä EU-tason 
toimielinjärjestelyjä kuin perustaa täysin uusi eurooppalainen sääntelyelin. 
On kuitenkin todettu, että tässä tiedonannossa hahmoteltu sääntelymalli, jonka mukaan 
kansallisille sääntelyviranomaisille annetaan lisää päätäntävaltaa, edellyttää tasapainottamista 
niin, että parannetaan kansallisten sääntelyviranomaisten päätösten ja kantojen 
yhteensovittamista EU:n tasolla. Yhteensovittamiscssa olisi turvauduttava ensisijassa 
menettclyihin, joissa pyritään yksimielisyyteen eurooppalaisten sääntelyviranomaisten kesken 
ja joissa kaikki asianosaiset voivat ilmaista kantansa. Tällainen yksimielisyyspyrkimys on 
kuitenkin lopulta tehokas vain, jos sitii vahvistetaan mahdollisuudella antaa päätöksille lain 
votma. 
CEPT:n/ECTRJ\n nykyiset. yhteistoimintamenettclyt etvat ole totnuneet tyydyttävästi. 
Tällaisesta yhteistyöstä odotetut tulokset ovat lähes poikkeuksetta jääneet toteutumatta 
(tärkein esimerkki tästä on toimilupia koskevaan keskitettyyn menettelyyn liittyvien 
neuvottelujen epäonnistuminen). Tämä vahvistaa sit:i päätelmää, että uudet 
toimielinjärjestelyt ovat välttämättömiä. 
54 
4.8.1. Ehdotetut ttudet toimielinjiiljeJte!Jt 
Yhteisössä jo käytössä oleviin (esim. tietosuojaa koskcviin~m) toimielinjärjestelyihin perustuva 
tehokas järjestely muodostuisi kahdesta rakcnneosasta: virallisesta komitcasta, joka toimisi 
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission hyväksymien uusien komitologiajärjestelyjen 
mukaisesti~H -viestintäkomiteasta (C()COM) ja viestintä~i käsittelevästä korkean tason 
ryhmästä (HLCG). 
Viestintäkomitea (COCOM) korvaisi nykyiset korniteat (ONP-komitean ja 
toimilupakomitean). Uudella komitealla olisi neuvoa-ant:wa ja sääntelytehtävä,H2 joka 
rnaarttettatsnn astaa koskevissa direktiiveissä, ja se V< )Jsl käsitellä kaikkia uuden 
sääntelyjärjestelmän kattamia kysymyksiä, kuten toimilupia, radiotaajuuksia, käyttöoikeuksia 
ja yhteenliittämistä. 
Neuvoa-antavana elimenä komiteaa vottatsun kehottaa antamaan komission yksiköille 
lausunto viestinnän perusrakenteita ja niihin liittyviä palveluja koskevista suuntaa-antavista 
toimenpiteistä. Komission yksik<>t ehdottaisivat tällaisia toimenpiteitä esimerkiksi viestintää 
käsittelevän korkean tason ryhmän tai ehdotetun taajuuspoliittisen asiantuntijaryhmän 
pyynnosta. Esimerkkejä tällaisista toimenpttetsta ovat komission suositukset (esim. 
tietyntyyppisestä käytt()oikeudesta tai yhteenliittämisestä), Cl ·~PT:lle myönnettävät valtuudet 
viestintäpalvelujen taajuuksien allokoinnin kaltaisilla aloilla ja ETSilie myönnettävät 
standardeja koskevat valtuudet. 
Sääntelevänä elimenä komitea äänestäisi ehdotuksista viestinnän perusrakenteita ja niihin 
liittyviä palveluja koskeviksi vclvoittaviksi toimenpiteiksi. K< )mission yksiköt ehdottaisivat 
tällaisia toimenpiteitä (esimerkiksi viestintää käsittelevän korkean tason ryhmän tai ehdotetun 
taaj1 Juspc>liittisen asiantuntijaryhm~in tekemien aloitteiden ·pen•steella). Esimerkkejä tällaisista 
toimenpiteistä ovat komissioi1 päät<>kset tiettyjen toimien toteuttamisesta esim. sen 
varmistamiseksi, että yhteisön lainsää&intöä sovelletaan yhdenmukaisesti tietyllä alalla tai 
(] ·:PT:n laatimat määräykset pannaan kaikilta osin täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. 
Viestintää käsittelevä korkean tason ryhmä (HLC(;) muodostuisi komission ja 
jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyviranomaisten edustajista. Se jatkaisi nykyisen korkean 
tason sääntclyviranotnaisten~n työtä ja hyödyntäisi sen asiantuntemusta. Tätä ryhmää 
koskevat säännöt määritettäisiin puitedirektiivissä. Ryhmän puheenjohtajana toimisi jonkin 
jäsenvaltion kansallisten sääntclyYiranomaisten edustaja ja sen sihteeristönä toimisi komissio. 
Ryhmä toimisi läheisessä yhteistyössä Euroopan tason toimielinten kanssa (esim. 
kuluttajakomitean kaltaisten kuluttajajärjestöjen, ETSin kaltaisten standardointilaitosten, 
aluekohtaisten sosiaalisen vuoropuhe.lun komiteoiden, teollisuudenalan pyöreiden pöydän 
kokousten ja Euroopan televiestintäfoorumin (ETP) ja digitaalisia televisiolähetyksiä (DVB) 
käsittelevän yhteistyöryhmän kaltaisten teollisuudenalan edustajien kanssa). Joissakin 
HJ 
H2 Yleisellä tietosuojaJircktiivillii perustettu komitea ja työryhmii. Tiissä yhteydessä on huomattava, että 
esitetyt ehdotukset ovat samankaltaiset mutta eivät identtiset tietosuojaa koskevien ehdotusten kanssa. 
Neuvoston pääti)s 1999/ 46B/ LY, tehty 2H päivänä kesäkuuta 1900, menettelystä komissiolle siirrettyä 
täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (ns. komitologiapäätös; EYVI, 1. 184, 17 .7.1999). 
Tässä yhteydessä viitataan komitologiapäätöksessä säädettyihin menettelyihin, joiden mukaan 
komitean kokous noudattaisi joko 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa antavaa menettelyä tai 5 artiklassa 
tarkoitettua sääntclymenettclyii. 
Tclcviestintäalan tilanteen uudelleentarkastelusta ja markkinoiden edelleenkehittämisestä 22 päivänä 
heiniikuuta 1003 annetun neuvoston piiiitöslausclman nojal1a perustettu jäsenvaltioiden 
hallintoviranomaisten ja kansal!Jsten siiiintclyviranomaistcn korkean tason tilapäinen työryhmä (EYVL 
C 213, 6.H.1993, s. 1). 
55 
tapauksissa nämä toimielimet osallistuisivat ryhmälle hyväksyntää varten toimitettavien 
käytännesääntöjen kaltaisten täydentävien toimenpiteiden valnusteluun. HLCG neuvottelisi 
myös yhteisön toimielinten asianomaisten neuvoa-antavia ryhmien kanssa. Sitä voidaan 
vaatia laatimaan vuotuinen kertomus sen toiminnoista Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle, ja tämä kertomus olisi julkisesti saatavilla. 
HJ .. CG keskittyisi avustamaan komissiota yhteisön lainsäädännössä vahvistetun 
sääntelyjärjestelmän nojalla hyväksyttyjen kansallisten toimien yhteensovittamisessa parhaalla 
mahdolij.sella tavalla. HLCG:n tehtävänä voisi olla muun muassa: 
--hyviiksyä yhtcisi>n lainsiiiidiinni)n soveltamista koskevat vhteiscsti sovitut kansallisten 
siiiintdyviranomaisten kannat niin, että edistctään yleiseuro< •ppalaisia palveluja; 
hyödyntää asiantuntemustaan ja avustaa markkinamääritelmiä koskevien EU:n 
suuntaviivojen laatimisessa yhteenliittämiscen ja käyttöoikeuksiin liittyvien velvoitteiden 
osalta (ks. kohta 4.7.2); 
hyväksyä jäsenvaltioissa sovellettavat käytännesäänn()t yhteisön lainsäädännön 
soveltamiseen liittyvistä kysyn1yksistä. Tällaisten käytännesääntöjen laatiminen voisi olla 
joko viestintää käsittelevän korkean tason ryhmän tai jonkin muun asianosaisen vastuulla; 
ratkaista kuluttajien ja operaaitotien väliset rajatylittävät riidat turvautumalla kansallisella 
tasplla ja yhteisön tasolla jo käytt<><>n otettuihin menettclyihin, joilla yhteensovitetaan 
kansallister. sääntelyviranomaisten toimia84; 
seurata kansallisten. sääntelyviranomaisten toimia, etenkin kansallisia kuulemisia tietyistä 
siiiintdyyn liittyvistii kysymyksistii ja kansallisten siiiintclyviranomaisten myöhemmin 
tckemiii piiiiti>ksiii, ja julkaista ne kaikkialla yhteis<>ssii; 
tarkastella ongelmia, jotka jäsenvaltiot, kansalliset sääntclyviranomaiset, markkinatoimijat 
tai käyttäjät ovat tuoneet sen kiisitcltäväksi, ja ehdottaa niihin tarvittaessa ratkaisuja; 
tehdä ehdotuksia komission tarpeellisiksi toimiksi ( esim. suositukset tai päätökset) 
erityiskysymysten tarkastclemiscksi. 
Radiotaajuuksien osalta komissio tarkastelee uuden EU-tason neuvoa-antavan elimen -
laajuuspoliittisen asiantuntijaryhmän -perustamista, ja tämä ryhmä tarkastelisi kaikissa 
käyttäjäyhteisöissä, kuten tcleviestinnässä, lähetyspalveluissa, liikenteessä ja t&k:ssa, 
ilmeneviä radiotaajuuksiin liittyviä kysymyksiä. Näin annettaisiin välttämätön poliittinen 
panos CEPT:n ja jäsenvaltioiden radiotaajuuksien hallintotoimille ja varmistettaisiin yhteistyö 
kansainvälisen tcleliiton (ITU) maailman radiohallintojen konferenssin (WRC) kaltaisten 
kansainvälisten järjestöjen kanssa, joissa radiotaajuuksia tarkastellaan maailmanlaajuisella 
tasolla. Tämä uusi elin toimisi rinnakkain ehdotetun viestintää käsittelevän korkean tason 
ryhmän kanssa ja täydentäisi sen työtä. Yksityiskohtaisempaa tietoa tämän elimen 
toiminnasta annetaan radiotaajuuksia koskevaan vihreä~in kirjaan liittyvän kuulemisen 
tul< >ksista laaditussa tiedonannossa. 
Yhteisön lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon vahvistaminen on edelleen 
komission vastuulla, eikä edellä mainituilla järjestelyillä olisi siihen vaikutusta. 
Ks. puhelintoimintadirektiivin .26 artikla ja yhteenliittämisdirektii' m 17 artikla. 
56 
4.8.2. Kansalliset stiiinlejyz,iranomaiset (NRA) 
Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on ratkaiseva asema nykyisen järjestelmän toimivuuden 
kannalta. On ensisijaisen tärkeää, että sääntelyviranomaisilla on riittävät voimavarat ja että ne 
ovat täysin riippumattomia ja pyrkiviit aktiivisc.:sti avaamaan 1 ,mia kansallisia markkinoitaan 
kilpailullc ja innovaatioille. lludcssa siiiintelyjiirjestdm:issa niiden aserna on entistäkin 
tiirkeämpi. Koska uudet EU-tason siiiinnöt ovat luonteeltaan entistä yleisempiä, tarvitaan 
mekanismeja, joilla varmistetaan, että kansalliset sii:intelyviranomaiset soveltavat 
direktiiveissä säädettyjä tavoitteita ja periaatteita niin, että sisämarkkinoiden yhtenäisyys 
turvataan. 
Yhteis<>n lainsäädänn<>ssä säädc.:tiiiin, että kansallisten säiintdyviranomaistcn tehtäviä voi 
hoitaa useampi kuin yksi toimic.:lin, ja useimmissa jäsenvaltioissa nämä tehtävät on jaettu 
riippumattomien kansallisten sääntelyviranomaisten ja asianomaisen ministeriön ja joissakin 
. tapauksissa erillisen radiotaajuuskysymyksiä tarkastelevan elimen kesken. 
Komissio on edelleen huolissaan joidenkin näiden järjestelyjen tehokkuudesta ja se aikoo 
lujittaa voimassa olevia säännöksiä sen varmistamiseksi, että 
riippumattomat kansalliset sääntelyviranomaiset voivat valvoa, että markkinoilla ei esiinny 
poliittisia esteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta julkista kansallista politiikkaa koskevia 
velvollisuuksia; 
kansallisten sääntelyviranomaisten velvollisuuksien jako eri elimille ei johda viivytyksiin ja 
piiäti)ksen teon päiillekkäisyytec.·n; 
abkohtaiset siiiintc.:lyviranomaisc.:t ja kansalliset kilpailuviranomaiset tekevät keskenään 
tehokasta yhteistyi)tii, jos ne osallistuvat viestinnän perusrakenteita ja niihin liittyviä 
palveluja koskevien kysymysten käsittelyyn, ja kansalliset sääntelyviranomaiset 
varmistavat, että niiden pääti)kset ovat yhteisön kilpailulains~iädännön mukaiset; 
kansallisen tason päätöksentekomenettelytovat avoimia. 
4.8.3. Komission kanta 
Komissio toteaa, että on tarpeen toteuttaa selvät sääntelytehtävät unionin tasolla sekä 
varmistaa samalla, että järjestelmä pannaan täytäntöön lähellä jäsenvaltioiden markkinoita. 
Komissio ehdottaa seuraavaa: 
• korvataan kaksi nykyistä televicstintäkomiteaa uudella viestintäkomitealla, joka hyödyntää 
komission ja kansallisten siiäntelyviranomaisten edustajista muodostettavan uuden 
viestintää käsittelevän korkean tason ryhmän asiantuntctnusta, niin että helpotetaan 
yhteisi)n lainsäädiinni>n yhdenmukaista soveltamista; 
• tarkistetaan nykyisiä säiinnöksiii siten, että i) vahvistetaan kansallisten 
sääntelyviranomaisten riippumattomuutta, ii) varmistetaan, että velvoitteiden jako 
kansallisten toimielinten kesken ei johda viivytyksiin ja piiiitöksenteon päällekkäisyytecn, 
iii) parannetaan alakohtaistcn ja yleisten kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä ja iv) 
vaaditaan päätökscntekomenettclyjen avoimuutta kansallis~) __ la_t_a_s_o_ll_a. ________ ___, 
57 
5. YliTEENVETO KOMISSION KANNOISTA 
_l:iljcmpiinii esitetiiiin luettelo kaiktsta t:tssii tiedonannoss:t l'sill't\'istii kannoista. 
Toimiluvat ja valtuutukset 
• käytetään _yfeiJiä IJa/tuutukJia viestintäverkkojen ja -,palvelujen toimilupien myöntanusen 
perusteena ja varataan eri[yi.ret !Ja!tuutukset radiotaajuuksien ja numeroiden antamista 
varten; 
• sovelletaan kattavaa ja yhdenmukaista politiikan järjestelmiiä viestinnän perusrakenteisiin, 
yleisradioverkot mukaan luettuina, ja otetaan tarvittaessa käyttöön asianmukaiset 
siirtymä j ärj es telyt; 
• rajoitetaan valtuutuksiin mahdollisesti liitettäviä ehtoja; otetaan käyttöön menettelyt, 
joilla sovitaan valtuutusluokista EU:n tasolla; 
• varmistetaan, että valtuutusmaksut kattavat vain perustellut ja asiaan kuuluvat 
hallinnolliset kulut, ja laaditaan EU-tason ohjesäännöt parhaan käytännön ja avoimuuden 
edistämiseksi; 
• sovelletaan lnternetin välityksellä tarjottaviin viestintiipalvcluihin jatkossakin samaa 
valtuutusmenl'ttdyii kuin muihin viestintäpalveluihin 
Käyttöoikeudet ja yhteenliittäminen 
• siiilytetään erityiset yhteis()n toimet, joilla säännclbiin sekä käyttöoikeuksia että 
yhteenliittämistä yhteenliittämisdirektiivissä ja televisiosignaalien standardeista annetussa 
direktiivissä säädettyjen periaatteiden mukaisesti; 
• verkkojen käyttöoikeuksien osalta annetaan jäsenvaltioiden kansallisille 
sääntelyviranomaisille vastuu tarkastella tiettyjä käyttöoikeuksiin liittyviä kysymyksiä, 
kuten palvelujen jälleenmyyntiä yhteisön lainsäädänn()ssä määrättyjen ehtojen ja 
perusteiden mukaisesti; vaaditaan markkina-asemaltaan merkittäviä infrastruktuurin 
omistajia neuvottelemaan kaupallisesti verkon käyttöoikeutta koskevista pyynnöistä; 
vaaditaan määräävässä markkina-asemassa olevia infrastruktuurin omistajia hyväksymään 
kohtuulliset käyttöoikeuspyynnöt; säilytetään kansallisten sääntelyviranomaisten oikeus 
puuttua tarvittaessa asiaan riitojen ratkaisemiseksi; 
.. 
• yhteenliittämisen osalta säilytctiiän yhteenliittämisen kustannusten suhteuttamista koskeva 
vaatimus direktiiveissä (sitovassa lainsäädännössä), mutta tulkitaan tätä käsitettä 
komission suositusten pohjalta; säilytetään suositus käyttää LRAIC-menetelmää 
mäiiriiiivässä markkina-asernassa olevien opcraatt< )ricn tarjoamien puhelun 
päättämispalvelujcn hinnoittcluun; tunnustetaan, että kaikki puhelun 
muodostamispalvclut, kauttakulkupalvelut ja päättämispah·dut kehittyvät todennäköisesti 
erillisiksi markkinoiksi, joihin sovelletaan eri sääntöjä 
• laaditaan tarvittaessa käyttöoikeuksia koskevia suosituksia; tarkastellaan etenkin lyhyellä 
aikavälillä jäsenvaltioille annettavaa suositusta tilaajayhteyksien eriyttämisen teknisistä ja 
taloudellisista näkökohdista; 
• laajennetaan televiestinnän nykyistä standardointikehystii kattamaan kaikki viestinnän 
perustakenteet ja niihin liittyvät palvelut, toisin sanoen turvaudutaan standardoinnissa 
mahdollisimman pitkälti vapaaehtoiseen lähestymistapaan, mutta otetaan käyttöön 
58 
menettelyt, joilla vannistetaan avoitnet käyttöoikeudet Ja yhteentoimiYuus, JOS 
vapaaehtoiset menettclyt epäonnistuyat; 
• sallitaan n1atkaviestinten käyttäjien valita operaattori operaattorin ennaltavalintaa ei 
kuitenkaan sallita asettamalla velvoitteita markkina-asemaltaan merkittäville 
ma tkavies tinoperaa ttoreille. 
Radiotaajuuksien hallinta 
• radiotaajuuksien hallinnollisella hinnoittelulla ja huutokauppaamisella voidaan varmistaa 
radiotaajuuksien tehokas käyttö; toteuttatnischtoja ja niitä aloja, joihin järjestelmää tulisi 
tai ei tulisi soveltaa, on kuitenkin selvennettävä niin, että säilytetään muut yleistä etua 
koskevat periaatteet ja varmistetaan samalla laajalti yhdenvertainen oikeus käyttää 
taajuuksia; 
• jäsenvaltioita olisi kannustettava käyttämään maksuista, huutokaupoista Ja 
radiotaajuuksien hinnoittelusta saatuja tuloja mahdollisimman pitkälti radiotaajuuksien 
käytön tehokkuuden parantamiseen; olisi harkittava tulojen käyttämistä radiotaajuuksien 
uudelleenjärjestämiseen; · 
• nykyistä toimilupadirektiiviä olisi tarkistettava 11iin, että jäsenvaltiot voivat mahdollistaa 
radiotaajuuksien sekundaarisen kaupankäynnin -mutta ei määrätä sitä pakolliseksi -
osana radiotaajuuksien tehokkaan käytön edistämistoimia. Komissio aikoo tarkastella, 
mitkä suojatoimet voivat olla välttämättömiä yhteisön etujen suojelemiseksi; 
• jäsenvaltioiden kanssa jatketaan vuoropuhelua radiotaajuuksien allokointia ja antamista 
koskevista kysymyksistä, etenkin yleiseurooppalaisten viestintäpalvelujen osalta, eri 
alojen välisten radiotaajuuteen liittyvien kysymysten tarkasteluun tarkoitettujen uusien 
toimielinjärjestelyjen puitteissa. 
Yleispalvelu 
• säilytetään tässä vaiheessa yleispalvelun soveltamisalan nykyinen määritelmä; 
• koska yleispalvelu on muuttuva ja kehittyvä käsite, sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön 
sen soveltamisalan mahdollista laajentamista koskevat voimassa olevat perusteet, kuten 
myös mekanismit, joilla mahdollistetaan sen säännöllinen tarkastelu; 
• seurataan jatkuvasti rahoitussuunnitelmia ja kannustetaan rahoitussuunnitelmien 
yhteydessä kehittämään sellaisia järjestelmiä, joissa sovelletaan "pay or play" -periaatetta; 
• kehitetään EU-tason hinnoitteluperiaatteita, jotta varmistetaan yleispalvelun kohtuullinen 
hinta. 
Käyttäjien ja kuluttajien edut 
• saatetaan ajan tasalle ja selkeytetään telealan tietosuojadirektiiviä niin, että otetaan 
huomioon tekninen kehitys ja varmistetaan, että se soveltuu markkinoille, joilla eri alat 
lähentyvät toisiaan; 
• määrätään Euroopan hätänumer~n 112· käyttöönoton tehostamisesta vaatimalla, että 1 
hätäpalveluille on. annettava tieto tilaajan sijainnista ottaen samalla huomioon i 
yksityisyyteen liittyvät kysymykset, kun tilaajan sijainti paljastetaan hätäpalveluille; j 
59 . 
• s~iilytetään voimassa olevat velvoitteet, jotka koskevat valitusten käsittclv~i ja riitojen l 
ratkaisua sekä palvelun laatua, ja tehostetaan niitä; pohditaan, ovatko lis~1t<?itnenpiteet 1
1 tarpeellisia; 
• parannetaan tietojen, myös tariffeja koskevien, avoimuutta kuluttajien kannalta ( esim. 
ottamalla käyttöön vaatimus puhelukohtaisten hintojen antamisesta kaikille kuluttajille); 
• vaaditaan palveluntarjoajia ja operaattoreita antamaan niiden asiakkaille tietoa palvelujen 
laadusta ja varataan sääntelyviranomaisille valta puuttua palvelujen laatua koskeviin 
kysymyksiin, jos yleispalveluksi määriteltyjen palvelujen osalta syntyy ongelmia; 
• kumotaan kiinteitä johtoja koskeva direktiivi 92/ 44/EY, kun kiinteiden johtojen 
palveluvalikoima on riittävä kaikille käyttäjille ja kun kiinteiden johtojen hinnat ovat 
kilpailulle avoimet. 
Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen 
• ei ryhdytä tässä vaiheessa Internet-nimiä ja -osoitteita koskeviin erityisiin sääntelytoimiin, / 
mutta seurataan tilannetta; 
• rohkaistaan numerointiin, nimeämiseen ja osoitteiden antamiseen osallistuvia osapuolia 
parantan·.,_an niiden välistä vuoropuhelua Euroopan ja kansainvälisellä tasolla Ja 
varmisteL.:1n eurooppalaisten kantojen yhteensovittaminen kansainvälisissä elimissä; 
• laajennetaan operaattorien välisen numeron siirrettävyyttä matkaviestinten käyttäjiin, 
mutta ei vaadita tässä vaiheessa operaattorien välisen numeron siirrettävyyttä kiinteiden ja 
matkaviestinverkkojen välillä; 
• tarkastellaan kansallisten älyverkkotietokantojen yhteentoimivuuden määräämistä 
pakolliseksi, jotta helpotetaan yleiseurooppalaisten palvelujen tarjontaa; 
• vahvistetaan nykyistä numerointijärjesteltnää i) vahvistamalla kansallisten 
sääntelyviranomaisten oikeuksia peruuttaa numeron allokointi, jos tällaisella muutokselb 
edistetään selvästi numeroresurssien tehokasta käyttöä, ii) kannustamalla kansallisia 
sääntelyviranomaisia koordinoinoin parantamiseen eurooppalaista etua koskevissa 
kysymyksissä ja iii) vaatimalla, että kansallisten sääntelyviranomaisten on valvottava 
pistekoodien allokointia merkinantojärjesteltnässä n:o 7 ja yritysverkkojen tunnuksia. 
Erityiset kilpailunäkökohdat 
• käytetään kilpailulainsäädännössä määritettyä käsitettä "määräävä markkina-asema" 
tarkoituksenmukaisempana laukaisevana tekijänä tiettyjen alakohtaisten velvoitteiden, 
etenkin kustannusten suhteuttamista ja syrjimättömyyttä koskevien velvoitteiden, 
asettatniselle 'ja säilytetään samalla käsite "merkittävä markkina-asema" alempana 
kynnyksenä muille velvoitteille, esim. veivoitteille neuvotella käyttöoikeuksista tai 
noudattaa avoimuutta. 
Toimielimiä koskevat näkökohdat 
• korvataan kaksi nykyistä televiestintäkomiteaa uudella viestintäkomitealla, joka hyödyntää 
komission ja kansallisten sääntelyviranomaisten e~ustajista muodostettavan uuden 
60 1 
vic:stint~i~i k~isittclcviin korkl':tll tason ryhmiin asiantuntemusta, nun että helpotet~tan 
yhtcisi)n lainsiiiidiinni)n yluh:n1nukaista soveltamista~ 
• tarkistetaan nykyisi~i siiiinni)ksiii siten, ctt~i i) vahvistetaan kansallisten 
s~iäntdyviranomaisten riippumattomuutta, ii) varmistetaan, että velvoitteiden jako 
kansallisten toimielinten kesken ei johda viivytyksiin ja p~iiitöksenteon päällekkäisyytcen, 
iii) parannetaan alakohtaisten ja yleisten kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä ja iv) 
vaaditaan päätöksentekomenettclyjen avoimuutta kansallisella tasolla. 
61 
LIITE 1-LUETTELO VUODEN 1999 llllDELLEENTARKASTI·:LUUN LIITTYVISTÄ 
AJANKOIITAISISTA T\JTKIM\JKSISTA 
OTSIKKO 
Consumcr demand for telecommunications 
scrviccs and the implications of thc 
convcrgcncc of fixed and mobile nctworks for 
thc rcgulatory framework for a libcraliscd EU 
market 
Asscssmcnt of thc situation of intcrconncction 
in tclccommunications in thc Europc.::tn Union 
and thc nccd to rcvicw thc ONP 
lntcrconncction Dircctivc 97 /33/1·:<: 
<~uality of voicc tdcphony scrviccs and rdated 
cc msumc . .'r protcctic m issucs 
,\sscssmcnt of the situation of lcascd Iines in 
thc l·:uropcan Union and thc consclJUCnccs on 
adaptation of the ONP lcascd Iines Dircctivc 
Submarine cable landing rights in Mcmber 
States and existing practices for provision of 
transm.ission capacity on international routes, 
including terrestrial circuits, submarinc cablcs 
and satellitc links 
Study on thc possiblc addcd valuc of a 
1 ·:uropcan Rcgulatory Authority for 
tclccc >mm unications 
St udy on tariff transparcncy in a mult i 
1 >pcrator cnvironrncnt 
Study on catcgorics of authorisations Väliaikaraportti ja julkinen seminaari: 
30.6.1999 
(www.ispo.ee,:be/ i1~(rJJoc/ 
te/ecompoli~y /en ({tllt:.pdjj; 
Loppuraportti: marraskuussa 1999 
Loppuraportti: lokakuussa 1999 
(ww1JJ.iJpo.ce,:be/ i1(/o.roc/ 
telemmpoli~y/ m/ /( :retJ.pc!fj; 
Loppuraportti: marraskuussa 1999 
(ehdotukset oh jcs:iännöiksi/ suosituksiksi 
www. t~1po. t:et·. be / il(/ rJ.mr:/ te/e,vmpoliry / 
en/.QoJ-Rl!'COI'v!Jinal.pc(f) 
Loppuraportti: jc ndukuussa 1999 
Loppuraportti ja seminaari: 15.9.1999 
( www.ispo. t:ec. be / i1losoc / 
telecompoli~y/ en/ mbtables.pdj) 
Loppuraportti ja seminaari: 14.9.1999 
(www.i.rpo.t'e,:be/ il(/iJJoc/ 
leletotnpoli~y / e11 / em.rtucfy.pcff) 
Loppuraportti ja seminaari: 14.9.1999 
(1JJWUJ.i.rpo.cet:!Je/ ii(/OJOC/ 
telecompoliq/ m/ r 2.rtucfy.pdj) 
Toinen väliaikakertomus ja seminaari: 
20.9.1999 
(www.ispo.,t!c.be/ ii(/Ö.roc/ 
te/e,vmpoli~y/ en/ Categ.pcf() 
Loppuraportti: marraskuussa 1999 
Study on Information required for verification Toinen väliaikaraportti ja seminaari: 20.9.1999 
( www. ispo. cec. be / il!f'osoc / 
teler-vmpolz~y/ en/ JJt't~f.Pc!fJ 
Loppuraportti: marraskuussa 1999 
62 
Study on Fccs for I .iccnsing Toinen väliaikaraportti ja seminaari: 20.9.1999 
Tclccommunications Scrviccs and Nctworks (um11v. i.rpo. ce': be / in /o.ro'/ 
tdet:ompoli~y/ m/Ji·eJ.:;jp 
Loppuraportti: marraskuussa 1999 
Study on the re-examination of thc scopc of Loppuraportti: joulukuussa 1999 
universal service in the telecommunications 
scctor of the European Union. in thc context 
of thc 1999 Revicw 
Study to providc full tariff and pricing dctails I•:nsimmäincn raportti: huhtikuussa 1999 
of main ElJ tclccommunications sl·rvicl·s (1111V1v.i.rpo. r.:ef. bt? / mjö.ro'/ 
during pcriod 199H-2000 telt~tompoliq / m / /jall98.pt!{) 
Toinen raportti: heinäkuussa 1999 
(www.zjpo.t:e,:be/ il!/fJJOt/ 
telecompoli~y/ en/ ljan99.pdjj, 
Kolmas raportti: vuonna 2000 
Study on allocation of costs rcgarding number I .oppuraportti: jc mlukuussa 1999 
portability and carricr sclcction/pre sclcction 
Study on the devclopmcnt of ncw Loppuraportti: joulukuussa ~ 999 
tclccommunications scrvices, in particular 
thosc exploiting Internet, and their impact on 
thc European Union rcgulatory and policy 
framcwork for tclecommunications 
Study on thc prcparation of an adaptable J .oppuraportti: i• mlukuussa 1999 
bottom up costing modcl for intl'rconncction 
and acccss pricing in l•:uropcan l J n ion 
c< )llll trics 
Survcy study on thc situation of I .oppuraportti: j< mlukuussa 1999 
tclccommunications scrviccs (induding thc 
scopc of univcrsal scrvicc) in thc n:gions of 
thc Elll·opcan Union 
63 
LIITE II-LYIIENNELlJETTI·:I.<> 
ADSL 
API 
ATM 
BEUC 
CEPT 
DTTV 
DTV 
DVB 
ECTRA 
EPG 
ETNS 
ETO 
ETfl 
ETSI 
GATS 
ICANN 
IMSI 
IN 
lP 
IRG Epäsymmctrincn digitaalinen tilaajaliittymä 
(Asymmetric Digital Subscriber Line) 
Sovellusohjelmien välinen rajapinta (Application Program Interface) 
Asynkroninen siirtotapa, ATM-tiedonsiirto (Asynchronous Transfer Mode) 
Euroopan kuluttajajärjestöjen liitto 
(Bureau Europccn des Unions de Consommatcurs) 
1 ~uroopan radio , tclc-ja postihallintojcn yhteistyi>konferenssi (Conference Europcenne 
dcs administrations dt·s Postes et des Tclecommunications) 
Maanpiiii11int·n digllaalitdcvisio (1 )igital 'l'c:rn:st rial TckVision) 
Digitaalitdcvisio (1 >igital TeleVision) 
Digitaalisia televisiolähetyksiä käsittelevä yhteistyöryhmä 
(Digital Video Broadcasting group) 
Euroopan tclehallintojen yhteistyökomitea (European 
Tclecommunications Regulatory Affairs) 
Sähköinen ohjelmaopas (Electronic Programme Guide) 
Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruus 
(European Telephony Numbering Space) Committee 
Euroopan tclcvit·stint~itoimisto (Europcan Tckcommunications Officc) 
l•:un,<,pcan tdcvicstintaf<,orumi (l•:uropcan 'l'c:kcommun~cations Platform) 
1 •:ur< H ,pan tdcabn standardointilaitos 
(Europcan Tclccommunications StandarJs Institute) 
Palvelukaupan yleissopimus (General Agreemcnt on Trade in Services) of 
Internetin nimi-ja osoitejärjestelmää hallinnoiva yhtiö (Internet Corporation for 
Assigned N ames and N umbers) 
Matkaviestintilaajan kansainvälinen tunnus 
(International Mobile Subscriber Identity) 
Älyverkko (Intclligent Network) 
Internet-yhteyskäytäntö (Internet Protocol) 
Riippumatt<,mit·n siiiintelyviran<,maistcn ryhm;i 
(1 ndcpcndent Rcgulators Group) 
64 
ISO 
ISPO 
ITU 
LRAIC 
MUX 
MVNO 
NRA 
ONP 
WRC 
wro 
XDSL Kansainvälinen standardointijärjcstö 
(T nternational ( )rganisation for Standanlisa tion) 
Tietoyhteiskunnan t.·distämistoimisto (fnformation Society Promotion Office) 
Kansainv~ilint.·n tclcliitto (lnternati' utal 'l'dn ommunications Union) 
Pitkän aikavälin ennakoidut keskimääräiset lisäkustannukset 
(Long Run A verage Incremental Cost) 
Kanavarypäs (M ultiplex) 
Virtuaalisen matkaviestinverkon operaattori 
(Mobile Virtual Nctwork Operator) 
Kansalliset sääntelyviranomaiset (National Regulatory Authority) 
Avoimen verkon tarjoaminen (Open Network Provision) 
Maailman radiohallintojen konferenssi 
(World Radiocommunications Conferenn·) 
Maailman kauppajärjestö (World ·1·rade ( >r1!;anization) 
Yleinen kuvaus erilaisille digitaalisille tilaajalinjajärjestelmille (ks. myös ADSL) 
65 
LIITE III -SANASTO 
Y nt ysvl·rkkc >jen tunnukset 
Sovellusohjelmien välinen rajapinta 
(Application Program Interface, 
API) 
.\symmetrinen digitaalinen 
tilaajaliittymä (Asymmetric Digital 
Subscribcr Line, ADSL) 
Asynkroninen siirtotapa 
(:\synchronous Transfer Mode, 
:\TM) 
1 .aajakaistainen 
TilaaJ:lll stjainti 
Kutsujan numeron tunnistus 
Puhelun muodostaminen 
Puhelun päättäminen 
Puhelun kauttakulkupalvelu 
< >pl·raattc >rtn valinta 
< >peraat11 >rin ennaltavalinta 
Kuluttaja 
Dckooderi/ pää te laite Julktstcn ja yksityisten (yritys-) \'erkkojen välisten puhelujen reitittämiseen 
kiiylcttävät tunnukset 
API on ohjelmointirajapinta, jota käytl'tään ohjelmien väliseen viestintään tai 
yhteyskäytäntökerrosten välisenä rajapintana. 
Digttaalinen tilaajaliittymäjiirjestdmii., joka mahdollistaa nopean yhteyden 
Internetiin tavallisten puhelinlinjojen (kuparijohdinparikaapeleiden) välityksellä. 
ADSL:n nopeus on enintään 8 Mbps menosuuntaan (keskuksesta kuluttajalle) ja 
enintään 1 Mbps paluusuuntaan linjan pituuden ja olojen mukaan. 
Laajakaistainen siirtotekniikka, joka on maailman televiestintäverkon avaintekijä. 
A"l'l\f pilkkoo tietovirrat pieniin, 53 tavun pituisiin soluihin. Minkä tahansa 
liikennetyypin -puheen, multimeJian, datan tai videokuvan -solut voidaan 
sekoittaa keskenään. ATM:n siirtonopeudet ovat 25, 155 ja 622 Mbps. 
Termi, jota käytetään nopeista tdevicst mtäjärjestelmistä, esim. järjestelmistä, jotka 
kykcnl·viit tukemaan samanaikaisl·sti useita tietomuotoja, kuten puhetta, nopeita 
daLtpalvcluja ja videotilauspalvduja. 
K:t:tpdin ascnnusoikl·uddla viitataan ~.t.ulliiihin, joita jossakin maassa sovdletaan 
llH'ITil:tlaiStl'll kaapdil'll aSl'ntlllkSl'l'll. 
Ttl:tajan sijainnilla tarkoitetaan kutsU\ an tilaajan maantieteellistä sijaintia. 
Kutsujan numeron tunnistuksella (< :1.1) tarkoitetaan kutsujan puhelinnumeron 
lähcttiimistii. kutsutulle. 
\' erkko-operaattorin toiselle opcraallorille tarjoama yhteenliittämispalvelu 
kutsuvan linjan lähtevien puhelujen yhdistämiseksi, esim. operaattorin valinnan tai 
ennaltavalinnan yhteydessä, jolloin uusi markkinatulokas pystyy hoitamaan 
asiakassuhteessa tietyntyyppiset lähtevät puhelut. 
V crkko-operaattorin toiselle operaattorille tarjoama yhteenliittämispalvelu tulevien 
puhelujen yhdistämiseksi kutsutulle. Puhelun päättäminen on tärkeää, jotta 
, voidaan varmistaa eri verkkojen väliset puhelut moniverkkoympäristössä. 
l'scin puhdun piiättämiscn yhteydl·ss;i tarjottava yhteenliittämispalvelu kutsujen 
siirtiimiscksi verkossa. 
Tonninm·, Jonka avulla asiakkaat voivat ,·alita operaattorin (esim. kaukopuhelu- tai 
ulk« >maanpuhcluoperaattorin) kiiytt;irnall:i puhclukohtaista lyhytvalintakooJia (nk. 
l'p:tsuc >raa yhtl·yttä). 
Tonninnc, jonka avulla asiakkaat \'Ot\'at valita operaattorin ennalta tietty)a 
puhelutyyppejä varten. Eri puhclutyyppejä, csim. paikallis-, kauko- tai 
ulkomaanpuheluja tai matkapuhelimeen tehtäviä puheluja varten voidaan valita 
ennalta eri operaattorit. Paikallinen verkko-operaattori ohjelmoi ennalta asiakkaan 
valinnan, jolloin asiakkaan ei tarvitse nlita operaattoritunnusta jokaisen puhelun 
yhtcyJessä. 
1 .uonnollinen henkilö, joka käyttää yleisesti saatavilla olevaa telepalvelua muuhun 
tarkoitukseen kuin liiketoimintaan tai ammatinharjoittamiseen. 
Laite, jolla koodattu signaali muunnetaan tietylle päätelaitteelle sopivaksi (esim. 
digitaalitelevision dekooderi, jota kutsutaan myös kotipäätteeksi). 
66 
1 )igitaalisia televisiolähetyksiä 
(DVB) käsittclevii yhtcistyiiryhmä 
l >igitaalitdevisiolähetystcn 
vastaanottimen integroitu 
Jckooderi (DVB IRD) 
Digitaalitelevisiolähetysten 
palvelutieuot 
(DVB Service Information, DVB­
SI) 
Sähki)incn ohjelmaopas (1 -:lectronic 
Programmc Guiue, EPC ;) 
l·:urc)c)pan puhclinliikc:ntct·n 
nutnt·rc m\·aruus (1 ~uropt·:m 
Tclt·phony Numbc:ring Spacc:, 
I·TNS) 
Siiiintclystii pidiittymtncn 
Täysin kohdistetut 
hankintamenoon perustuvat 
kustannukset 
Maantieteellinen numero 
Korkl·:tn tason siiiintdy­
vtranont:llstt·n ryhmii 
Nop~:l hittivirtapalvc:lu 
Alyverkko 
(Intelligent Network, IN) 
Matkaviestintilaajan kansainvälinen 
tunnus (I nternational Mobile 
Subscriber Iuentity, IMSI) 
'l'c >imilupakomitea Digitaalisia tclevisiolähetyksiii kosken hanke, teollisuudenalan foorumi, joka on 
ottanut kiiyttöön digitaalisissa televisiolähetyksissä EU:ssa ja muualla nykyään 
kiiytettiivit·n järjestelmien ja muutatnil'll muiden digitaalipalvelujen maäritykset, 
joi ka on hyviiksytty osaksi Furoopan tdt'viestintästandardeja. 
· \' astaanottimcn integroitu lk·koodcri. joka kutsutaan myös kotipäätteeksi; laitteen 
sisiiosa, joka on välttämätön, jotta analogiset televisiovastaanottimet voivat ottaa 
vastaan digitaalisia televisiosignaalcja ja saada yhteyden tiettyihin muihin 
digitaalisiin lähetyspalveluihin. 
Lähetyskanavaryppäässä DVB-SI:llä annetaan tietoa erilaisista saatavilla olevista 
palveluista konekielisenä niin, että DVB IRD voi ryhmittää palvelut 
asianmukaisiin luokkiin aikataulutietoineen, minkä ansiosta käyttäjä voi valita 
kulloinkin yhden tai useamman pah·dun tarpeittensa mukaan. 
i\ jantasaint·n kuvaruudulla näkyvä luettelo nykyisistä ja tulevista julkisista 
liihetyspalvduista, jotka ovat saatavana t il'tyltä kanavakokonaisuudelta. 
Numt·roavaruus, joka on luotu Euroop;~n maatunnuksen avulla ja jota kiiytetään 
rtnnakkain kansallisten numcroavaruuk!-<icn kanssa. Kansainvälinen tcleliitto (ITU) 
on osoittat~ut EU:lle väliaikaisesti maatunnuksen "38R" ja päättää sen lopullisesta 
allokoinnista vuonna 2000. ETNS numeroita voitaisiin käyttää kaikkialla 
F.uroopan unionissa. Jos jnrjcstdmii toteutetaan, ETNS:n mukaan numeroidut 
pal\'t:lut ovat saatavilla käyttiimiillii d1tii ainoaa yleiseurooppalaista numeroa 
kalkkialla Ft ::ssa. 
Ilmaisulla tarkoitetaan, että kansallist·t s;iäntelyviranomaiset pidättyvät asettamasta 
uusia velvollisuuksia markkinatoimijc )ille ennalta määritettyjen perusteiden 
mukaisesti, jos asetetut päämä~rät on jo saavutettu. 
Kirjanpitomenetel.mä, jonka mukaan kaikki toiminnasta aiheutuneet kustannukset 
jaetaan näiden toimien kesken. Tiiysin kohdistetut kustannukset sisältävät 
kiinteiden kustannusten osuuden, joka voi oUa yhteinen eri palveluille tai joka 
voidaan jakaa eri palvelujen kesken, esimerkiksi käytön ja siirron kesken. 
~laantietedlisellä numerolla tarkoitl'taan kansalliseen numerointisuunnitelmaan 
kuuluvaa numeroa, jonka tietyllä osalla on maantieteellinen merkitys. Tätä 
numt·ron osaa käytetään hyväksi reititettäcssä puheluja sen tilaajan 
vt·rkkoliityntiipisteen fyysiseen sijainttpaikkaan, jolle kyseinen numero on 
osoitt·ttu. 
\' 111 1t11ta 1 (J'H perustettu tilapiiim·n n hmä, joka muodostuu jäsenvaltioiden ja 
komission korkean tason edustajista. Perustettu 22. heinäkuuta 1993 annetun 
ast·tuksen CJ-'/C213 nojalla. 
\' akiintulll'l'll opt·raattorin tuoltatn:t p:tlvdu, jossa uusi markkinatulokas vuokraa 
ltopl·an yhll'ytlen asiakka:lll luo. \' akuntuneet opcraattorit tarjoavat yhteyden 
t·ddlyttiim:it siirtojärjestclmiit ja pitil\ ;it niitä yllä (esim. paikalliskeskuksessa 
sijaitseva A DSL-modeemi). 
Puhelinverkkoarkkitehtuuri, jossa on erilliset ky~kentä- ja palvelutoiminnot. 
Ominaisuus parantaa huomattavasti puhelinverkon suunnittelun joustavuutta, sillä 
sen ansiosta palveluja voidaan lisätä tai muuttaa, eikä kytkentälaitteistoa tarvitse 
suunnitella uudelleen. 
IMSI on enintään 15 desimaaliluvusta muodostuva jono, joUa kansainvälisesti 
yksilöidään yksittäinen matkaviestin tai matkaviestintilaaja. IMSI on välttämätön, 
jotta vierailtava verkko voi tunnistaa siirtyvän matkaviestimen tai matkaviestimen 
käyttäjän, esimerkiksi saadakseen tilaajan kotiverkkoa koskevat tiedot tilaustietoja 
ja laskutusta varten. 
Komitea, jolla on neuvoa-antava Ja sääntelytehtävä ja joka muodostuu 
jiiscnvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. 
Perustettu t( ,jmilupadirektiivillii CJ7 11 '1 1 ·Y. 
\' erkk( '· j( 1b yhdistäii käyttiijät paikaiJislTn (puhclin)keskukseen. 
67 
'1 "1laajayhteys 
1 ·:nnakoivat pitkän aikavälin 
kustannukset (Long Run A verage 
lncremcntal Cost, LRAIC) 
Matkaviestinoperaattorin tunnus 
V 1rluaalm matkavi(•stinvl·tkl 1n 
operaaliori (1\tohill' Virtual 
Nt"lwork < >perator, MVN< >) 
Kanavarypiis (Multiplcx) 
1\lust-carry -säänni)t, 
lähetysvelvoitteet 
Kapcakaistainen 
Muu kuin maantieteellinen numero 
Numeron siirrcttävyys 
( >NP-knmitea 
:\ voimcn verkon tarjoaminen 
(C )pen Network Provision, ONP) 
Pisteko11di 
Viihittäishinta miinus (Retail 
minus) 
Käyttöoikeus 
Kotipäätl' (Set-top box) 
1\lcrkinantojärjestclmä n:o 7 Johto (toism sanoen kit·rtcint:n kupariJohdinparikaapeli) pääjakelukanavan (joka 
sijaitsl~e tavallisesti paikallisessa p11hclinkeskuksessa) ja asiakkaan tiloissa 
sijaitsevan laitteen välillä. 
Ennakoivilla pitkän aikaviilin kustannuksilla tarkoitetaan tiettyjen palvelujen 
tarjoamisesta aiheutuvia lisäkustannuhi:t verrattuna kustannuksiin, jotka syntyvät 
ilman kyseisen palvelun tarjontaa. 1 >s muiden palvelujen kanssa syntyvät 
mittakaavaedut jätetään huomiotta, ennakoivat pitkän aikavälin kustannukset 
vastaavat uuden markkinatulokkaan keskikustannuksia. Koska kapasiteetti on 
muuttuva tekijä, kyse on selvästi pitkän aikavälin käsitteestä. 
Kaksinumeroinen tunnus, joka on osa IMSiä (ks. määritelmä) ja joka osoitetaan 
kansallisella tasolla. 
1\1 \' N< ) on matkavicstinopl·raattori, Joll:t l'i ole toimilupaa käyttää radiotaajuuksia, 
mutta jolb on oikl·us kiiyttii:i yhden tai useamman matkaviestinoperaattorin 
radllllaajuusaluetta ja joka kykenee taq( ••maan asiakkaille palveluja käyttämällä tätä 
radiotaajuutta ja omaa verkkoaan. 
1 ·:nllisten palvdujcn ryhmä yhden bitt 1nrran sisällä. 
s;,:,nni)ksL't, joissa määritetään, mitkii rlcisradiolähetykset on toimitettava tietyn 
jakeluverkon välityksellä. 
Tnmi, jota käytetään televicstintätoiminnoista, joilla voidaan siirtää vain puhetta, 
tckkopioita, videokuvaotoksia ja dataa kilobittinopeuksilla. Toisin kuin 
laajakaistatoirninnoilla, kapeakaistatoimmnoilla ei voi käsitellä täysvärivideokuvia, 
digitaalisia videokuvia tai datansiirtoja mcgabittinopeuksilla. 
Jokin (kansallinen) numero, jota ei olt· liitetty tiettyyn maantieteelliseen alueeseen, 
kaupunkiin tai paikalliseen yhtcisi)i>n. 1\(aanlaajuinen ilmaisnumero on esimerkki 
tällaisesta numerosta. 
< >pl·raatt1 1rin numeron siirrcttävyyddlä tarkoitetaan mahdollisuutta surtaa 
puhelinnumero yhdeltä operaaitoriita toiselle. Operaattorin numeron siirrettävyys 
salli1 asiakkaan. säilyttää puhdinnunwn '"sa, kun hän päättä~i vaihtaa operaattoria, 
ja se merkitsee merkittävän kilpailm·stt't'll poistamista. 
Komitea, jolla on neuvoa-antava ja sääntelytehtävä ja joka muodostuu 
jiisl'nvalti' 1iden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. 
< >NP-komitt·a perustt'ttiin ( >NP-puitl·direktiivillä 90/387 /EEC. 
Avoimen verkon tarjoaminen on käsitt', joka on määritetty ONP-puitedirektiivissä 
911/3H7 /EEC, jossa vahvistetaan yhdenmukaistetut periaatteet yleisiin 
tekverkkoihin ja -palveluihin liittymistä sekä niiden vapaata ja tehokasta käyttöä 
varten. 
Pistekoodeja käytetään merkinantojätjl'stelmässä n:o 7 kytkentäisessä verkossa 
olevien solmukohtien määrittämiseksi. 
Ilmaisulla viitataan vähittäishintaan, JOSta vähennetään prosenttiosuus, jonka 
katsotaan vastaavan tukkuhintojen ja vahittäishintojen erotusta. 
Käytti)oikeuuella tarkoitetaan oikt·utta rakentaa infrastruktuuri muiden 
omistuksessa olevalle maalle. 
Sm·itin, jonka kautta vain analogistt signaaleja (esim. PAL) vastaanottava 
teit-visiovastaanotin pystyy ottamaan vastaan myös digitaalilähetyksiä 
(mahuollisl·sti ulkoisen lautasantcnnin viilityksellä). 
1\krkinantojiirjestelmä n:o 7 on rn ~:1\ määrittämä verkon sisäiseen ja verkkojen 
v:ih~cl·n merkinantoon soveltuva jiirjcsll'hnä, 
. \altopituusjakokanavointi 
Di,·ision 1\lultiplexing) (\X'avc Aaltopituusjakokanavoinnilla tarkoiteta:tn tekniikkaa, jossa useita valon taajuuksia 
(aallonpituuksia tai värejä) lähetetään samanaikaisesti yksittäisen kuidun läpi, mikä 
lisitii ascnm~tun kuituinfrastruktuurin kapasiteettia. 
68