Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta" () (98/C 157/07)

Neuvosto päätti 15. tammikuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 235 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 12. helmikuuta 1998. Esittelijä oli Francis J. Whitworth.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. 26. maaliskuuta 1998 pitämässään 353. täysistunnossa (maaliskuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 98 ääntä puolesta ja 4 vastaan 5:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Komissio on Euroopan yhteisön lähes koko olemassaolon ajan pyrkinyt saamaan aikaan perustamissopimuksen 51 artiklan mukaisia sosiaaliturvaan liittyviä toimenpiteitä työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi. Se on pyrkinyt huolehtimaan erityisesti siitä, etteivät toiseen jäsenvaltioon työskentelemään siirtyvien henkilöiden sosiaaliturvaetuudet heikkene siirtymisen vuoksi.

1.2. Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetulla asetuksella (ETY) N:o 1408/71 pyrittiin muun muassa poistamaan rajanylittävän liikkuvuuden esteet lakisääteisten eläkkeiden osalta. Monimutkaista asetusta on muutettu useaan otteeseen; se on kuitenkin täyttänyt erityistarkoituksensa.

1.3. Vastaavan tavoitteen saavuttaminen työeläkkeiden osalta on osoittautunut paljon hankalammaksi. Vaikeudet johtuvat epäilemättä siitä, että työeläkejärjestelyt sekä niihin sovellettavat lait ja asetukset vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa. Ongelman ratkaiseminen on kuitenkin ehdoton edellytys työvoiman yhteismarkkinoiden luomiselle. Komission tekemä ehdotus on ajankohtainen, ellei jopa myöhässä.

1.4. Komissio julkaisi vuonna 1991 tiedonannon "Sosiaaliturvan lisäjärjestelmät: työeläkejärjestelmien rooli sosiaalisessa suojelussa ja niiden vaikutukset vapaaseen liikkuvuuteen" (). Asiakirjasta antamassaan lausunnossa talous- ja sosiaalikomitea toi esiin useita näkökohtia, jotka liittyvät työeläkejärjestelmien mahdolliseen koordinointiin ja siihen, että oikeuksien saaminen, käyttäminen ja siirtomahdollisuudet vastaisivat toisiaan yhteisön eri puolilla. Komitea kehotti komissiota toimimaan asian hyväksi ().

2. Komission ehdotus

2.1. Direktiiviehdotuksen tavoitteeksi mainitaan jo saavutettujen tai saavutettavien oikeuksien asianmukainen turvaaminen, kun kyse on jäsenvaltiosta toiseen siirtyvistä, lisäeläkejärjestelmän piiriin kuuluvista henkilöistä.

2.2. Direktiiviehdotuksessa tavoitteeseen pyritään seuraavien säännösten avulla:

4 artikla: Saavutettujen eläkeoikeuksien säilyttäminen. Työntekijän, jonka osalta ei enää suoriteta lisäeläkejärjestelmään liittyviä maksuja sen vuoksi, että hän on siirtynyt työskentelemään toiseen jäsenvaltioon, ei pitäisi menettää järjestelmän piirissä jo saavuttamiaan eläkeoikeuksia.

5 artikla: Rajanylittävien eläkemaksujen varmistaminen. Toisessa jäsenvaltiossa oleskeleville, lisäeläkejärjestelmän piiriin kuuluville henkilöille maksetaan kaikki ne etuudet, jotka heille kuuluvat.

6 artikla: Lähetetyt työntekijät. Lisäeläkejärjestelmän piiriin kuuluvat henkilöt, jotka työnantaja lähettää työskentelemään väliaikaisesti toiseen jäsenvaltioon, voivat edelleen suorittaa omaan järjestelmäänsä liittyviä maksuja. Periaate on siis sama kuin lakisääteisten eläkkeiden yhteydessä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaisesti (suoritusoikeus on voimassa esimerkiksi vuoden ajan, ja ajanjaksoa voidaan pidentää aina kahteen vuoteen asti).

7 artikla: Verotuskohtelu. Vastaanottava valtio rinnastaa eläkemaksut verotuskäytännössään kansallisten järjestelmien maksuihin.

8 artikla: Tiedottaminen. Järjestelmän piiriin kuuluville henkilöille jaetaan riittävästi tietoa heidän oikeuksistaan ja vaihtoehdoistaan ulkomaille muuton yhteydessä.

3. Yleistä

3.1. Talous- ja sosiaalikomitea pitää direktiiviehdotusta tervetulleena, sillä se on ensiaskel täysin vapaan liikkuvuuden tavoitteen saavuttamiseksi lisäeläkkeiden yhteydessä. Se myöntää, että asia ei ole yksinkertainen, sillä eläkejärjestelyt, lainsäädäntö ja verotuskäytännöt vaihtelevat huomattavasti 15:ssä jäsenvaltiossa. Komitea toteaa, että tiettyjä direktiiviehdotukseen kirjattuja säännöksiä sovelletaan jo useissa jäsenvaltioissa, muttei kuitenkaan kaikissa.

3.2. Esimerkiksi 4 artiklassa edellytetty saavutettujen eläkeoikeuksien säilyttäminen kuvaa hyvin tilannetta. Periaatteena on kuitenkin aivan oikein se, että toiseen jäsenvaltioon siirtyvien henkilöiden ei pitäisi olla heikommassa tai paremmassa asemassa kuin samassa jäsenvaltiossa pysyvien. Periaate olisikin kirjattava yhteisön lainsäädäntöön.

3.3. Myös etuuksien maksamista toisessa jäsenvaltiossa voidaan jo pitää pääsääntönä. Jo asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 edellytetään tätä lakisääteisten etuuksien osalta. Direktiiviehdotuksen 1 artiklan mukaan samaa periaatetta sovellettaisiin lisäetuuksiin, mitä voidaan pitää myönteisenä asiana.

3.4. Komitea pitää direktiiviehdotuksen merkittävimpänä kohtana 6 artiklaa, jonka mukaan väliaikaisesti lähetetyt työntekijät ja/tai työnantajat voisivat työntekijöidensä puolesta edelleen suorittaa eläkemaksut heidän alkuperäiseen järjestelmäänsä. Tämä hyödyttäisi merkittävällä tavalla monikansallisten yritysten työntekijöitä, jotka saatetaan työuransa aikana lähettää useaan otteeseen työskentelemään ulkomaille. Asiasta on myös aineellista hyötyä työnantajille, jotka voivat huolehtia työeläkkeistä ilman lisäkuluja ja monimutkaisia hallintojärjestelyjä.

3.4.1. Komitean mielestä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukainen vuoden ajanjakso on kuitenkin aivan liian lyhyt. Säännöstä olisi voitava soveltaa koko ajanjaksoon, jona ulkomailla työskennellään. Se toteaa myös, että 22. joulukuuta 1984 annetussa suosituksessa N:o 16 ehdotettiin 12 kuukauden ajanjakson pidentämistä työnantajan suostumuksella käsittämään koko työskentelyaika ulkomailla, kun työntekijä lähetetään ulkomaille saman yrityksen palvelukseen erityistietämyksensä tai -taitojensa vuoksi taikka tiettyä erityistarkoitusta varten. Komitean mielestä suosituksella olisi oltava oikeusvaikutuksia sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 että ehdotetun direktiivin yhteydessä.

3.4.2. Direktiiviehdotuksen 6 artiklan 2 kohta helpottaa tiettyihin jäsenvaltioihin lähetettyjen työntekijöiden (ja heidän työnantajiensa) asemaa siinä mielessä, että heillä ei ole oikeudellisia velvoitteita suorittaa vastaanottavan valtion lisäeläkejärjestelmään liittyviä maksuja, jos he suorittavat edelleen maksuja kotimaahansa.

3.4.3. Direktiiviehdotuksen 3 artiklan g alakohdassa käsite "lähetetty työntekijä" määritellään viittaamalla asetuksen (ETY) N:o 1408/71 II osastoon: "( ) jäsenvaltion alueella toimivan yrityksen palveluksessa tavallisesti olevaan työntekijään, jonka tämä yritys lähettää toisen jäsenvaltion alueelle suorittamaan siellä työtä tämän yrityksen palveluksessa ( )". Käsitteen ulkopuolelle jäävät siten työntekijät, jotka työnantaja on lähettänyt toiseen jäsenvaltioon eri yrityksen palvelukseen. Komitean mielestä näitä kahta ryhmää ei pitäisi erottaa toisistaan.

3.5. Direktiiviehdotuksen 7 artikla on looginen jatke 6 artiklalle. Artikla on erityisen merkittävä siinä suhteessa, että sen avulla pyritään ensimmäistä kertaa selvittämään lisäeläkemaksuihin ja -etuuksiin eri jäsenvaltioissa kohdistuvien erilaisten verotuskohtelujen vyyhtiä. Järjestelmään jää kuitenkin edelleen epäkohtia. Esimerkiksi tietyissä tilanteissa Yhdistyneestä kuningaskunnasta Saksaan lähetetty työntekijä ei saisi tehdä eläkemaksujensa perusteella vastaavia verovähennyksiä kuin kotimaassaan. Lisäksi kotimaahan palatessaan hän joutuisi maksamaan veroa Saksassa nauttimistaan etuuksista, mitä ei olisi tapahtunut, jos hän olisi kuulunut Saksan järjestelmän piiriin. Vastaavasti Saksasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan lähetetylle työntekijälle saattaisi syntyä vähennyskelpoisia eläkemaksuja ja kotimaahan palatessaan verovapaita etuuksia. Komission olisi kannustettava jäsenvaltioita joustavuuteen ja asianmukaiseen lähestymistapaan vastavuoroisissa suhteissaan epäkohtien poistamiseksi.

3.5.1. On huomattava, että 7 artiklaa sovelletaan ainoastaan 3 artiklan b alakohdassa määriteltyihin, lisäeläkejärjestelmien piiriin kuuluviin henkilöihin. Artiklaa ei siten sovelleta henkilöihin, jotka ovat vakuuttaneet itsensä henkilökohtaisin eläkejärjestelyin. Tällaisiakin järjestelyjä pidetään joissain tilanteissa lisäeläkejärjestelminä, erityisesti jäsenvaltioissa, joissa työnantaja suorittaa niihin liittyviä maksuja vapaaehtoisesti tai sopimusperusteisesti.

3.6. Komitean mielestä 8 artikla on erityisen merkittävä siltä osin kuin siinä edellytetään tiedon jakamista lisäeläkejärjestelmien piiriin kuuluville henkilöille, jotka siirtyvät toiseen jäsenvaltioon. Sekä työnantaja että eläkejärjestelmän vastuuhenkilö olisi velvoitettava toimittamaan ulkomaille siirtyvälle henkilölle tyhjentävät tiedot eri vaihtoehdoista ja niiden vaikutuksista kyseisen henkilön asemaan.

3.7. Kuten jo todettiin, direktiiviehdotuksessa ulkomaille saman tai eri yrityksen palvelukseen lähetetyt työntekijät asetetaan keskenään eriarvoiseen asemaan (6 artikla), ja veroituksellista eriarvoisuutta esiintyy myös työeläkejärjestelmien ja henkilökohtaisten vakuutusjärjestelyjen piiriin kuuluvien henkilöiden välillä (7 artikla). Tällainen erottelu olisikin poistettava mahdollisimman pikaisesti.

4. Erityistä

4.1. Johdanto-osan toinen perustelukappale

Olisi huomattava, että (tämän direktiiviehdotuksen aiheena olevat) työeläkejärjestelmät ovat hyvin erillään joissain jäsenvaltioissa voimassa olevista täydentävistä sosiaaliturvajärjestelmistä ja eroavat niistä selkeästi. Ne eivät siten ole osa kansallista sosiaaliturvajärjestelmää kyseisissä maissa. Työeläkejärjestelmät ovat luonteeltaan sopimusperusteisia ja ovat osa työntekijän työsopimusta. Olisikin hyvä lisätä johdanto-osaan uusi perustelukappale, jossa tuotaisiin esiin työeläkejärjestelmien merkitys tässä yhteydessä.

4.2. Direktiiviehdotuksen 3 artiklan a alakohta

On huomattava, että ilmaisun "korvata" lisääminen on tarpeen, jotta alakohta kattaa myös sellaiset tilanteet joissain jäsenvaltioissa, joissa voidaan sopia lakisääteisten sosiaaliturvajärjestelmien ulkopuolelle jäämisestä.

4.3. Direktiiviehdotuksen 3 artiklan b alakohta

Ensimmäisellä rivillä esiintyvä sana "tai" olisi korvattava sanalla "sekä", koska "työeläkejärjestelmät" ja "tarkoitukseltaan vastaavat kollektiiviset järjestelyt" ovat keskenään vaihtoehtoisia.

4.4. Direktiiviehdotuksen 3 artiklan h alakohta

Käsite "lähtöjäsenvaltio" on epätäydellinen, jos tarkastellaan ensimmäisen työskentelyjakson jälkeistä työskentelyä ulkomailla. Tällaisissa tilanteissa lähtöjäsenvaltiona olisi pidettävä valtiota, jossa työntekijä työskenteli välittömästi ennen kuin hänet lähetettiin ensimmäisen kerran työskentelemään ulkomaille.

4.5. Direktiiviehdotuksen 4 artikla

On huomattava, että eläkeoikeuksien "täysi" säilyttäminen edellyttää muun muassa etuuksien sitomista indeksiin niissä järjestelmissä, joissa etuuksien arvo on ennalta määrätty. Indeksiin sitominen on tosin mahdollista vain, jos kunkin järjestelmän säännöt sen sallivat. Näin todetaan komission direktiiviehdotustaan varten laatiman vaikutusten arviointilomakkeen 3 osan 1 kohdassa.

5. Suositukset

5.1. Kuten edellä kohdassa 3.1 todettiin, komitea pitää direktiiviehdotusta rajallisena ensiaskeleena täysin vapaan liikkuvuuden saavuttamiseksi lisäeläkkeiden yhteydessä. Kohdassa 1.4 viitattiin jo siihen, että komitea on tuonut esiin useita toiminta-alueita vuonna 1992 antamassaan lausunnossa työeläkejärjestelmien merkityksestä ja niiden vaikutuksista vapaaseen liikkuvuuteen.

5.2. Komitea antoi 11. joulukuuta 1997 lausunnon aiheesta "Komission vihreä kirja: lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla" (). Lausunnossaan se esitti useita suosituksia, jotka koskivat komission esiin tuomia mutta käsillä olevassa direktiiviehdotuksessa tarkastelematta jääneitä näkökohtia. Näitä ovat: oikeuksien saamiselle asetetut edellytykset: erityisesti joissain jäsenvaltioissa vaaditut pitkät odotusajat;

vaikeudet siirrettäessä saavutettuja eläkeoikeuksia jäsenvaltiosta toiseen;

saavutettujen eläkeoikeuksien verotukseen liittyvät hankaluudet useissa jäsenvaltioissa; toisessa jäsenvaltiossa väliaikaisesti muuten kuin lähetettynä työntekijänä työskentelevän henkilön asema.

5.3. Lausunnossa esitettiin myös useita erityissuosituksia, jotka koskivat lisäeläkkeiden verotuksen merkitystä.

5.4. Komitea tuo uudelleen esiin joulukuussa 1997 antamaansa lausuntoon sisältyneet huomionsa ja suosituksensa. On myös paljon muita näkökohtia, jotka liittyvät työeläkejärjestelmien toimintaan ja joita olisi hyödyllistä tarkastella; näitä ovat esimerkiksi jäsenyys luottamuselimissä, valvontajärjestelyt ja siirrettävän eläkeoikeuden arvon vastaavuuden laskeminen. Komitea kehottaakin komissiota kehittämään ja ehdottamaan lisätoimenpiteitä kyseisillä aloilla. Näin saavutetaan jos järjestelmien luonteet sen sallivat lopullinen tavoite eli työeläkkeiden ja henkilökohtaisten eläkkeiden täydellinen siirtokelpoisuus. Komitea pitää asiaa tärkeänä koko unionin kattavan henkilöiden vapaan liikkuvuuden aikaansaamiseksi. Se viittaa kyseisen lausunnon kohdassa 5.5 ehdottamaansa etenemistapaan ja katsoo, että toimenpiteille olisi asetettava tietyt aikarajat.

5.5. Komitea muistuttaa, että vuonna 1992 antamassaan lausunnossa se ehdotti eurooppalaisten yritysten työeläkejärjestelmää koskevan mallin luomista; se voitaisiin mahdollisesti liittää eurooppalaisen yhtiön perussääntöön sen jälkeen kun tämä on lopullisesti hyväksytty. Myös teollisuudenalojen ylikansallisia järjestelmiä kannattaisi selvitellä. Komitea tuo uudelleen esiin ehdotuksensa, joiden avulla voitaisiin edetä ilman eläkkeitä koskevien kansallisten lakien, asetusten, käytäntöjen ja verotusjärjestelyjen yhdenmukaistamista ().

5.6. Toisena mahdollisuutena voisi olla järjestely, jossa tietyn jäsenvaltion lainsäädäntöön perustuva työeläkejärjestelmä jakautuisi alajärjestelmiin, joihin muissa jäsenvaltioissa työskentelevät voisivat kuulua verotuksen perusteella. Järjestelmän toimintaan, sen toimintatapojen valvontaan ja tarkastamiseen, maksukykyyn liittyviin edellytyksiin sekä investointisäännöksiin sovellettaisiin lähtöjäsenvaltion lainsäädäntöä ja ne olisivat lähtöjäsenvaltiossa noudatettujen käytäntöjen mukaisia. Sen sijaan eläkemaksujen ja -etuuksien verotus vastaisi vastaanottavassa valtiossa asuvien henkilöiden maksujen ja etuuksien verotusta.

5.7. Näin markkinavoimat voisivat toimia vapaasti lisäeläkejärjestelmien yhteydessä aivan kuten henkivakuutustenkin yhteydessä. Samalla ei kuitenkaan rajoitettaisi jäsenvaltioiden itsenäisyyttä verotuksen, sosiaaliturvajärjestelyjen ja eläkerahastojen toimintaa koskevan lainsäädännön osalta.

6. Päätelmät

6.1. Komitea pitää direktiiviehdotusta tervetulleena ensiaskeleena kohti henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen soveltamista lisäeläkejärjestelmiin. Sen mielestä direktiiviehdotusta olisi täydennettävä siten, että lähetettyjä työntekijöitä koskevaa vuoden ajanjaksoa pidennetään (lausunnon kohta 3.4.1) ja kohdassa 3.7 mainitut epäkohdat poistetaan. Lisäksi direktiiviehdotuksessa olisi otettava huomioon komitean osassa 4 esittämät erityishuomiot.

6.2. Komitea myöntää, että asiassa on erittäin vaikeaa edistyä, koska eri jäsenvaltioissa voimassa olevat eläkejärjestelmät sekä niihin sovellettavat lait, asetukset ja verotuskäytännöt ovat hyvin erilaisia.

6.3. Komitea kehottaa kuitenkin komissiota jatkamaan toimintaa asian hyväksi. Se toivoo, että komissio toimisi erityisesti niiden näkökohtien edistämiseksi, jotka komitea on tuonut esiin komission vihreästä kirjasta joulukuussa 1997 antamassaan lausunnossa ja joita se on suosittanut tämän lausunnon osassa 5.

Bryssel, 25. maaliskuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 5, 9.1.1998, s. 4.

() SEC(91)1332 lopull.

() EYVL C 223, 31.8.1992, s. 13.

() EYVL C 73, 9.3.1998, s. 109.

() Komitea antoi lausunnon eurooppalaisen yhtiön perussäännöstä joulukuussa 1997. Aiheesta tullaan antamaan myös toinen lausunto.