Kunkin jäsenvaltion erityisongelmien ja -tarpeiden mukaan ja sen mukaan, miten kaukana jäsenvaltiot ovat vuodelle 2020 asetetusta tavoitteesta, välimatkan kuromiseksi umpeen on määritelty maakohtaisia toimia prosessissa, jossa kansalliset viranomaiset olivat tiiviisti mukana. Tässä kertomuksessa esitetyssä varhaisvaroitusjärjestelmään liittyvässä arvioinnissa otetaan myös huomioon aiemmat tavoitteiden saavuttamisen edistämiseen tähtäävät toimet, joita komissio on toteuttanut yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Jos kansalliset ja paikalliset viranomaiset panevat ehdotetut toimet ripeästi täytäntöön, tavoitteiden täyttymättä jäämisen riski pienenee huomattavasti. Toimet esitetään tämän kertomuksen liitteenä olevissa valmisteluasiakirjoissa. Lisäksi voidaan määritellä useita yhteisiä painopistealueita.

Pannakseen tämän arviointiprosessin alulle hyvissä ajoin ja auttaakseen jäsenvaltioita vuodelle 2020 asetetun tavoitteen saavuttamisessa komissio on jo toteuttanut ensimmäisen varhaisvaroitusjärjestelmään liittyvän selvityksensä. Jäsenvaltioiden kierrätystehokkuuden ja jätehuoltopolitiikan perusteellisen arvioinnin perusteella 14 jäsenvaltiota on määritelty sellaisiksi, että niiden osalta on vaarana, että vuodelle 2020 asetettu 50 prosentin tavoite jää saavuttamatta. Nämä jäsenvaltiot ovat Bulgaria, Kroatia, Kypros, Viro, Suomi, Kreikka, Unkari, Latvia, Malta, Puola, Portugali, Romania, Slovakia ja Espanja.

Hyvä jätehuolto on osa kiertotaloutta, ja sen avulla ehkäistään jätteen kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja terveyteen. EU:n jätelainsäädännön asianmukaisella täytäntöönpanolla vauhditetaan siirtymistä kiertotalouteen. Paikallisilla toimijoilla on keskeinen tehtävä jätehuollossa, ja EU:n lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi on välttämätöntä, että ne osallistuvat politiikan kehittämiseen ja täytäntöönpanemiseen ja että niiden toimintaa tuetaan.

Rakennus- ja purkujäte on painoprosentteina ilmaistuna EU:n suurin jätevirta – sitä muodostuu vuodessa yli 800 miljoonaa tonnia, mikä on noin 32 prosenttia kaikesta syntyvästä jätteestä.

Tämän jätevirran hallinnan resurssitehokkuuden parantamiseen on hyvät edellytykset. Jätevirta muodostuu useiden eri materiaalien sekoituksesta ja sisältää pysyvää ja muuta kuin pysyvää vaaratonta ja vaarallista jätettä. Se koostuu pääasiassa kivennäisaineksesta (muun muassa tiilestä ja betonista), joka on verrattain raskasta ja helposti kierrätettävää mutta jonka arvo on vähäinen. Se sisältää myös materiaaleja, joilla on positiivista markkina-arvoa (metallit) tai joilla voi olla arvoa, mikäli ne kerätään erikseen puhtaina lajitteina (kuten muovit).

Jätepuitedirektiivissä tätä jätevirtaa koskevaksi vuoden 2020 tavoitteeksi määritellään, että 70 prosenttia materiaaleista valmistellaan uudelleenkäyttöön, kierrätetään tai hyödynnetään muulla tavoin. Jäsenvaltioiden suoriutumisessa on merkittäviä eroja: yli puolet jäsenvaltioista on ilmoittanut saavuttaneensa vuoden 2020 tavoitteen jo kaudella 2013–2015, ja tietyissä jäsenvaltioissa hyödyntämisaste on jopa yli 90 prosenttia. Kyproksella, Kreikassa, Slovakiassa ja Ruotsissa vastaava luku on kuitenkin edelleen alle 60 prosenttia. Eräiden jäsenvaltioiden ilmoittamat luvut ovat yhä hiukan epävarmoja.

Tuoreessa selvityksessä siitä, miten rakennus- ja purkujätteen huolto toteutuu eri puolilla EU:ta, määriteltiin seuraavat keskeiset toimet.

Laatikko 2: Rakennus- ja purkujätehuolto §Edistetään jätteen syntymisen ehkäisemistä älykkäällä suunnittelulla, pidentämällä rakennusten elinikää, materiaalien uudelleenkäytöllä ja parantamalla rakennustyömaiden suunnittelua ja logistiikkaa. §Edistetään valikoivaa purkamista ja jätelähteessä tapahtuvaa lajittelua. §Hyödynnetään EU:n ohjeita (purkutöiden ennakkotarkastukset ja jätehuollon kierrätysmalli). §Käytetään taloudellisia välineitä tämän jätevirran ohjaamiseen muualle kuin kaatopaikoille. §Rajataan maantäyttötoimet toimiin, jotka vastaavat jätepuitedirektiivissä olevaa määritelmää. §Kannustetaan laatutodistusten ja/tai end of waste (EoW) -kriteerien avulla kierrätettyjen tuotteiden hyödyntämiseen. §Laajennetaan kierrätettyä sisältöä edellyttävien ympäristöä säästävien julkisten hankintojen käyttöä. §Parannetaan tilastojen laatua.

4.Vaaralliset jätteet

Vaarallisten jätteiden synnyttämä jätevirta on melko pieni (alle 4 prosenttia jätteen kokonaismäärästä), mutta tämän jätevirran asianmukainen hallinta on erittäin tärkeää, jotta vältetään sen vakavat kielteiset vaikutukset ympäristöön ja ihmisten terveyteen.

Jätepuitedirektiivi sisältää vaatimuksia, jotka koskevat merkintään, kirjaamiseen, jäljitettävyyteen ja valvontaan liittyviä velvoitteita, joita sovelletaan kyseisiin jätteisiin niiden syntypaikalta lopulliseen käsittelypaikkaan asti, ja lisäksi direktiivissä kielletään vaarallisten jätteiden sekoittaminen muihin jätteisiin, aineisiin tai materiaaleihin.

Analyysissa, jossa selvitettiin vaarallisten jätteiden jätehuoltoa EU:n alueella ja johon oli otettu mukaan myös PCB:t/PCT:t, todettiin, että keskeisten oikeudellisten velvoitteiden täytäntöönpanossa näyttäisi olevan vakavia puutteita. Tällaisia ovat muun muassa riittämätön suunnittelu, tietojen epäjohdonmukaisuus ja jätteen synnyn ja käsittelyn väliset tilastolliset aukot sekä jätteiden virheellinen luokittelu. Selvityksessä esitetään yksityiskohtaisia maakohtaisia suosituksia, jotka voidaan tiivistää ensisijaisten toimien yleiseksi luetteloksi.

Laatikko 3: Vaarallisten jätteiden jätehuolto §Parannetaan jätehuoltosuunnitelmien laatua käyttämällä luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja niin, että tiedot vaarallisista jätteistä ovat entistä kattavammat ja sisältävät tietoa myös käsittelykapasiteetista. §Otetaan käyttöön itsenäisiä, luotettavia ja yhteentoimivia elektronisia kirjaus- ja jäljitysjärjestelmiä, jotka integroidaan kansallisiin tilastollisiin järjestelmiin ja EU:n jätteiden siirtoja koskeviin tietoihin. §Jätehierarkia ja jätteiden sekoittamiskielto otetaan huomioon kansallisessa lainsäädännössä, käsittelyvaihtoehtoja koskevissa ohjeissa ja lupaehdoissa, ja varmistetaan niiden täytäntöönpano. §Laaditaan, julkaistaan, jaetaan ja käytetään selkeitä ja yhdenmukaistettuja ohjeita jätteiden luokittelusta ja jätehuollosta, muun muassa jätehierarkiasta. Hyödynnetään komission teknisiä ohjeita jätteiden luokittelusta. §Luodaan ennalta ilmoittamattomista ja koordinoiduista tarkastuksista koostuva kattava järjestelmä. Ryhdytään toimenpiteisiin luvattomia toimijoita vastaan kaikilla tasoilla. §Vahvistetaan ja pannaan täysimääräisesti täytäntöön jätteen tuottajien ja muiden käsittelyketjun toimijoiden jaettu vastuu vaarallisten jätteiden jätehuollossa. §Jatketaan työtä PCB:iden/PCT:iden käytön lopettamiseksi suljetuissa ja avoimissa käyttötarkoituksissa.

5.Sähkö- ja elektroniikkalaiteromu (SER)

Vuonna 2014 EU:ssa tuotettiin arviolta noin 10 miljoonaa tonnia sähkö- ja elektroniikkalaiteromua (SER) (0,4 prosenttia tuotetun jätteen kokonaismäärästä) – luvun odotetaan nousevan yli 12 miljoonaan tonniin vuoteen 2020 mennessä. Tämä jätevirta koostuu monimutkaisesta materiaalien ja komponenttien sekoituksesta ja sisältää eri aineita, joista on suurta vaaraa ympäristölle ja ihmisten terveydelle, mikäli niistä ei huolehdita asianmukaisesti. Nykyaikaisen elektroniikan valmistuksessa on niin ikään käytettävä niukkoja ja arvokkaita resursseja.

Direktiivillä 2012/19/EU pyritään parantamaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keruuta, käsittelyä ja kierrätystä. Kaudella 2013–2015 EU28-maiden yksityisistä kotitalouksista kerätyn laiteromun määrä kasvoi 8 prosenttia. Vuonna 2014 yksityisistä kotitalouksista kerättiin laiteromua keskimäärin 6,21 kilogrammaa henkeä kohti.Vuonna 2015 kaikkiaan 23 jäsenvaltiota saavutti vähimmäistavoitteen kerätä kotitalouksista sähkö- ja elektroniikkalaiteromua vähintään 4 kilogrammaa henkeä kohti – Ruotsissa ja Tanskassa romua kerättiin peräti 12 kilogrammaa, kun taas Kypros, Latvia, Malta ja Romania jäivät selvästi alle tavoitetason.

Vuodesta 2016 kaikilta jäsenvaltioilta on edellytetty, että ne täyttävät tavoitteen, jonka mukaan 45 prosenttia myydyistä laitteista on kerättävä talteen, ja vuodesta 2019 alkaen tavoitteena on, että 65 prosenttia myydyistä laitteista tai 85 prosenttia vuosittain syntyvästä elektroniikkaromusta kerätään talteen. Jäsenvaltiot voivat itse valita, kummalla näistä kahdesta toisiaan vastaavasta menetelmästä ne mittaavat tavoitteen täyttymistä.

Komissio toteutti sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevan lainsäädännön noudattamista edistäviä toimia täytäntöönpanon keskeisten puutteiden määrittämiseksi ja hyvien käytäntöjen jakamiseksi. Tämän selvitystyön pohjalta laadittiin sekä kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettavia suosituksia että tiettyjä jäsenvaltioita koskevia maakohtaisia neuvoja.

Laatikko 4: Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuolto §Otetaan kaikki hallinnon tasot (kunnallinen, alueellinen, kansallinen taso) mukaan yhteistyöhön. §Otetaan käyttöön (tai tehostetaan) valvontatoimia jätehuoltoketjun kaikissa vaiheissa ja järjestetään tarkastuksia, joilla puututaan laittomaan tai vaatimustenvastaiseen toimintaan. §Parannetaan tiedon laatua muun muassa laatutarkastuksilla ja vahvistamalla jäljitettävyysmenettelyitä niin, että kaikki laiteromu kuuluu niiden piiriin. §Parannetaan laajennettua tuottajan vastuuta koskevia järjestelmiä vähintään niin, että ne vastaavat tarkistetun jätepuitedirektiivin yleisiä vähimmäisvaatimuksia. §Parannetaan keräystä seuraavilla tavoilla: olaajennetaan keräysinfrastruktuuria; oparannetaan kuluttajien tietoisuutta; oselvennetään sitä, miten vastuu laiteromusta siirtyy jätehuoltoketjussa; ja oedellytetään, että kaikki kerääjät tekevät yhteistyötä vaatimustenmukaisuusohjelman piirissä. §Pannaan täytäntöön direktiivissä vahvistetut asianmukaista käsittelyä koskevat vaatimukset; harkitaan vähimmäislaatustandardien käyttöönottoa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyssä. §Toteutetaan/kehitetään mekanismeja, joiden kautta tuottajat ja kierrättäjät voivat vaihtaa tuotteisiin liittyviä tietoja, jotka ovat merkityksellisiä kierrätyksessä ja uudelleenkäyttöön valmistelussa (esimerkiksi I4R (Information for Recyclers) -alusta). §Perustetaan kansalliselle tasolle rekisteröidyistä ja hyväksytyistä/sertifioiduista toimijoista koostuva ”uudelleenkäyttöön valmistelua” koskeva verkosto. §Harkitaan erillisen ”uudelleenkäyttöön valmistelua” koskevan tavoitteen käyttöönottoa kansallisella tasolla.

6.Pakkausjäte

Vuonna 2015 EU:ssa tuotettiin pakkausjätettä kaiken kaikkiaan noin 85 miljoonaa tonnia, joka on noin 3,4 prosenttia tuotetun jätteen kokonaismäärästä. Tuotetun jätteen määrä on kasvanut vähitellen viime vuosina.

Pakkausdirektiivissä asetetaan pakkausjätettä koskevia erityistavoitteita, jotka on ollut määrä täyttää vuoden 2008 loppuun mennessä (tietyille jäsenvaltioille annettiin lisäaikaa, mutta kaikki määräajat umpeutuivat vuonna 2015): direktiivissä määritellään hyödyntämistä ja kierrätystä koskevat kokonaistavoitteet (hyödyntämisen osalta tavoite on 60 prosenttia ja kierrätyksen osalta 55 prosenttia) ja lisäksi materiaalikohtaisia kierrätystavoitteita (tavoite on paperin ja pahvin osalta 60 prosenttia, lasin osalta 60 prosenttia, metallin osalta 50 prosenttia, muovin osalta 22,5 prosenttia ja puun osalta 15 prosenttia).