1.7

ETSK suhtautuu sitä vastoin suurin varauksin ja perustelluin epäilyksin erityisesti seuraaviin seikkoihin liittyviin näkökohtiin: a) tietyt ”yleispalvelussa” käyttöön otetut innovaatiot, joiden avulla asianomaisen järjestelmän väitetyn nykyaikaistamisen varjolla todellisuudessa korvataan palvelut ja jopa poistetaan soveltamisalasta joukko velvoitteita, kuten puhelinkioskit, kattavat puhelinluettelot ja numerotiedustelupalvelut, mikä tekee ehdotuksella tavoitellusta tuloksesta tyhjän; b) tarkoituksenmukaisen laajakaistan määritelmä, sillä tämä voi johtaa siihen, että luodaan ainoastaan sattumanvarainen luettelo saatavilla olevista internetpalveluista neutraalin, vähimmäislaatua vastaavan yhteyden sijasta, mikä voi näin tulevaisuudessa synnyttää loppukäyttäjiä haittaavia syrjiviä käytäntöjä; c) sosiaaliapuun tai sosiaaliturvaan – toisin sanoen verovaroin rahoitettavaan kansalliseen talousarvioon – nojautuminen sen varmistamiseksi, että tuetaan ”pienituloisia loppukäyttäjiä tai loppukäyttäjiä, joilla on sosiaalisia erityistarpeita” tai jotka ovat vammaisia, ”kohtuuhintaisen tarkoituksenmukaisen internetyhteyden ja ääniviestintäpalvelujen saamisessa vähintään kiinteässä sijaintipisteessä”, mikä poistaa palvelujen tarjoajilta tällaiset velvoitteet ja mahdollistaa sen, että ne kattavat vain kannattavat sektorit, mikä suojelee niiden etuja ja supistaa yleispalvelun soveltamisalaa ja kuluttajien oikeuksia; samoin julkisen palvelun kustannukset on tarkoitus kattaa julkisista varoista, sillä aiempi kustannusten jakamisen mahdollisuus on poistettu; d) enimmäistason yhdenmukaistamisen nimenomainen valinta loppukäyttäjien oikeuksia varten ja suojelun alhainen taso, mikä johtaa käyttäjien oikeuksien kaventumiseen pyrittäessä yksinkertaistamiseen ja on vastoin ETSK:n järjestelmällisesti kannattamaa näkemystä; e) tiettyjen sääntelyvelvoitteiden poistaminen tai aiempien oikeuksien tai takeiden supistaminen sillä perusteettomalla verukkeella, etteivät ne enää ole tarpeen tai että ne kuuluvat yleisen kuluttajaoikeuden piiriin; tästä esimerkkinä mainittakoon se, että kansallisilta sääntelyviranomaisilta lakkautetaan valta säännellä suoraan huomattavan markkinavoiman operaattoreiden vähittäismyyntihintoja, tai tietyt sopimuksia, läpinäkyvyyttä, vammaisten käyttäjien käyttöoikeuksien vastaavuutta, numerotiedustelupalveluja ja digitaalitelevisiolaitteiden yhteentoimivuutta koskevat säännökset; f) tiettyjen, käyttäjien kanssa tehdyissä sopimuksissa kohtuuttomiksi väitettyjen käytäntöjen puutteellinen sääntely, kun kyse on esimerkiksi sopimusten keston ylärajasta tai sopimusten irtisanomisesta, sopimusten uusimisesta yhdistettyjen tarjousten tapauksessa, seuraamusten puuttumisesta sen varmistamiseksi, että palveluntarjoajan vaihto sujuu loppukäyttäjän kannalta tehokkaasti, tai säilytetystä velvollisuudesta maksaa loppukäyttäjälle ”korvaus sellaisten päätelaitteiden arvosta, jotka liitettiin sopimukseen sitä tehtäessä, ja aikaan suhteutettu (pro rata temporis) korvaus mahdollisista muista tarjouseduista, jotka ilmoitettiin sellaisiksi sopimusta tehtäessä”; g) se, että ehdotus ei vastaa neuvoston ilmaisemaan toiveeseen sähköisten viestintäpalvelujen käyttäjien oikeuksia koskevasta eurooppalaisesta säännöstöstä, jonka ”tavoitteena on saada EU:n tasolla käyttöön yksinkertainen ja käyttäjäystävällinen väline, jolla voidaan yhdistää kaikki sähköisen viestinnän palvelujen käyttäjien oikeudet tieto- ja viestintätekniikan ja kuluttajansuojan aloilla”.