EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 1.12.2017 COM(2017) 736 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Jatkotoimet kannanottopyyntöön - finanssipalveluja koskeva EU:n sääntelyjärjestelmä



Komission kertomus jatkotoimista kannanottopyyntöön:

finanssipalveluja koskeva EU:n sääntelyjärjestelmä 1. JOHDANTO Euroopan komissio käynnisti 30. syyskuuta 2015 kannanottopyynnön finanssipalveluja koskevasta EU:n sääntelyjärjestelmästä. Sen tarkoituksena oli tutkia, toimivatko finanssikriisin jälkeen annetut yli 40 EU:n säädöstä tarkoitetulla tavalla. Yli 300 sidosryhmää jakoi kokemuksiaan EU:n finanssisäädösten täytäntöönpanosta ja esitti arvionsa niiden yksittäis- ja yhteisvaikutuksista. Kannanottopyyntö on ensimmäinen finanssikriisin seurauksena toteutettu kansainvälinen harjoitus tällä alalla. Se osoitti komission sitoutumisen parempaa sääntelyä koskevaan agendaan, jolla pyritään varmistamaan, että EU:n lainsäädäntö tuottaa kansalaisille ja yrityksille tuloksia tehokkaasti, vaikuttavasti ja mahdollisimman pienin kustannuksin. Kannanottopyyntö osoitti, että finanssipalveluja koskeva EU:n järjestelmä toimii yleisesti ottaen hyvin ja että tehdyt uudistukset olivat tarpeen. Tämä harjoitus osoittautui myös hyödylliseksi tuettaessa vakaata sääntelyä, jolla turvataan rahoitusvakaus ja tuetaan työpaikkoja ja kasvua kestävämmällä tavalla. Komission sitoumus valvoa uusien sääntöjen täytäntöönpanoa ja toimivuutta ja valmius harkita asianmukaisia muutoksia, jos säännöt eivät toimi tarkoitetulla tavalla, sai laajaa kannatusta erityisesti Euroopan parlamentilta ja neuvostolta. Kannanottopyyntö on auttanut varmistamaan, että ne, joihin säännöt vaikuttavat, kuten loppukäyttäjät, luottavat sääntöihin, ja siten edistänyt demokraattista vastuuvelvollisuutta. Marraskuussa 2016 komissio antoi tiedonannon kannanottopyynnön jatkotoimista (jäljempänä ’tiedonanto’) ja julkaisi siihen liittyvän komission yksiköiden valmisteluasiakirjan. Komissio totesi, että finanssipalveluja koskeva EU:n sääntelyjärjestelmä toimii yleisesti hyvin, mutta kohdennettuja jatkotoimia tarvitaan seuraavilla neljällä osa-alueella, jotka ovat 1.talouden rahoittamista koskevien tarpeettomien sääntelyrajoitusten vähentäminen 2.sääntöjen oikeasuhteisuuden lisääminen vakavaraisuustavoitteet säilyttäen 3.tarpeettoman sääntelytaakan pienentäminen 4.johdonmukaisemman ja tulevaisuuteen suuntautuneen sääntelyjärjestelmän laatiminen. Monet näistä jatkotoimista on otettu huomioon ·yksittäisten säädösten tarkistuksissa, esimerkiksi (kannanottopyyntöön annetun palautteen ohella) vakavaraisuusasetusta (CRR) ja vuoden 2013 vakavaraisuusdirektiiviä (CRD IV) koskevien ehdotusten, Euroopan markkinarakenneasetuksen (EMIR) muuttamisen ja Euroopan valvontaviranomaisten (ESA) tarkistuksen yhteydessä ·käynnissä olevan poliittisen työn täytäntöönpanossa (esimerkiksi pääomamarkkinaunionin kehittämiseksi edelleen) ·tason 2 teknisten standardien ja tulevien tason 1 asetusten ja direktiivien kalibroinnissa ·EU:n toimissa maailmanlaajuisilla foorumeilla. Kannanottopyynnön aikana saadut näkemykset ovat osoittautuneet arvokkaiksi myös muuten kuin marraskuussa 2016 annetussa tiedonannossa esitettyjen jatkotoimien kannalta. Viimeaikaiset kehityssuuntaukset maailmanlaajuisella ja EU:n tasolla ovat osaltaan vaikuttaneet painopisteiden muuttumiseen. Esimerkiksi kestävään rahoitukseen ja innovatiiviseen teknologiaan kiinnitetään nyt aiempaa enemmän huomiota. Kannanottopyynnöllä on ollut suuri merkitys komission laatiessa ja viimeistellessä vastaustaan näihin kehityssuuntauksiin. Pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa komissio korostaa myös aloja, joilla oikeasuhteisempi lähestymistapa sääntelyyn vahvistaisi edelleen EU:n pääomamarkkinoita. Vuosi tiedonannon antamisen jälkeen tässä tilannekatsauksessa esitetään päivitys kannanottopyynnön jatkotoimiin. Tässä yhteydessä tuodaan esiin kaksi tärkeää viestiä: 1)Komissio on pyrkinyt aktiivisesti ratkaisemaan ongelmat, jotka sidosryhmät ovat yksilöineet kannanottopyynnössä, ja tekee niin jatkossakin sen varmistamiseksi, että EU:n lainsäädäntö vastaa tarkoitustaan.

2)Komissio pyrkii varmistamaan, että sääntöjen noudattamisjärjestelmä sopii digitaaliaikaan, mahdollisuuksien mukaan automaation ja standardoinnin avulla. Tämän pitäisi viime kädessä vähentää yrityksille koituvaa taakkaa ja parantaa finanssialan valvontaa. Yleisesti ottaen kannanottopyyntöprosessi on auttanut varmistamaan, että yksittäiset lainsäädäntöehdotukset nähdään laajemmassa kontekstissa. Lisäksi on otettava huomioon rahoitusalan ja yleisesti talouden kehityssuuntaukset, myös nopea teknologinen kehitys, jotta säännöt soveltuvat jatkossakin muuttuviin realiteetteihin. Kaiken kaikkiaan kannanottopyyntö on osoittautunut merkittäväksi harjoitukseksi, jolla on pysyviä vaikutuksia ja jonka pitäisi johtaa parempaan sääntelyyn EU:ssa. Tämän kertomuksen 2 osassa tarkastellaan tähän mennessä saavutettua edistystä. Melkein puolet toimenpiteistä toteutettiin 12 kuukauden kuluessa kannanottopyyntöä koskevan tiedonannon antamisesta. Kertomuksen 3 osassa esitetään yksityiskohtaisempia tietoja komission sitoumuksesta suorittaa kattava arviointi valvontaan liittyvästä raportointikehyksestä kokonaisuudessaan. Tämä oli yksi tärkeimmistä vastaajien esiin tuomista huolenaiheista, ja asiaa tarkastellaan nyt ensimmäistä kertaa perusteellisesti. Kertomuksen 4 osassa komissio vahvistaa olevansa edelleen sitoutunut näyttöön perustuvaan päätöksentekoon.



2. JATKOTOIMET: TÄHÄNASTINEN EDISTYS Komissio on viime vuodesta lähtien saanut aikaan tuloksia monista tiedonannossa esitetyistä jatkotoimista. Kaiken kaikkiaan toimenpiteillä edistetään sääntelyjärjestelmää, jolla ·kannustetaan luotonantoon ja investoimiseen ·tunnustetaan pienten ja vähemmän riskialttiiden yritysten ainutlaatuisuus ·pyritään pitämään sääntöjennoudattamistaakka mahdollisimman pienenä. Tahattomat vuorovaikutussuhteet tai seuraukset on mahdollisuuksien mukaan otettu huomioon uusissa lainsäädäntöehdotuksissa, voimassa olevien säädösten tarkistusehdotuksissa sekä sääntöjen täytäntöönpanon yhteydessä. Samalla on pyritty säilyttämään vakavaraisuustavoitteet ja turvaamaan finanssijärjestelmän yleinen vakaus. Jotkin jatkotoimet ovat edelleen käynnissä. Useimmat niistä liittyvät lainsäädäntöön, jota ei ole vielä kaikilta osin pantu täytäntöön, joidenkin muiden taas on ilmoitettu liittyvän tuleviin tarkistuksiin. Tiettyjen seikkojen osalta komissio tutkii edelleen saatavilla olevaa näyttöä sen arvioimiseksi, tarvitaanko muutoksia. 2.1Talouden rahoittamista koskevien tarpeettomien sääntelyrajoitusten vähentäminen Työpaikkojen, kasvun ja investointien lisäämistä koskevan ensisijaisen tavoitteen mukaisesti komissio kiinnittää erityistä huomiota aloihin, joilla EU:n säännöt mahdollisesti estävät rahoituksen saannin, ja tutkii, voidaanko samat vakavaraisuustavoitteet saavuttaa muulla tavalla. Komissio on myös kiinnittänyt erityistä huomiota tilanteisiin, joissa voimassa olevat säännöt mahdollisesti haittaavat investoimista ja talouskasvua. Muutamat kannanottopyyntöön vastanneista ilmaisivat huolensa sääntelyjärjestelmän vaikutuksista pankkien kykyyn rahoittaa taloutta, mukaan lukien pk-yritysten rahoittaminen, kannustimet pitkäaikaisiin kestäviin sijoituksiin, markkinalikviditeetti ja selvityspalvelujen saanti. Vastauksena tähän huoleen komissio esitti lukuisia jatkotoimia näitä aloja varten. Palaute on otettu huomioon myös pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa. Tämä on johtanut lukuisiin toimenpiteisiin, joilla pyritään luomaan oikeasuhteisempi lähestymistapa sääntelyyn, helpottamaan rajat ylittäviä investointeja ja kehittämään yleiseurooppalaista pääomamarkkinoiden ekosysteemiä. Suurimmasta osasta näistä jatkotoimista komissio on nyt saanut aikaan tuloksia: ·Komissio ehdotti marraskuussa 2016 pankkipakettia osana yleistä riskien vähentämistä koskevaa toimintasuunnitelmaa. Arvioiden mukaan julkisia varoja tarvittaisiin pankkijärjestelmän tukemiseen vuosien 2007–2008 kaltaisen finanssikriisin tapauksessa 32 prosenttia eli 17 miljardia euroa vähemmän. Paketti sisältää keskeisiä aloitteita, joilla säilytetään pankkien valmius rahoittaa taloutta, mukaan lukien pk-yritykset ja infrastruktuuri. oKaupankäyntivaraston perinpohjaisen uudelleentarkastelun ja pysyvän varainhankinnan vaatimuksen toteuttamiseksi on otettu käyttöön mukautuksia ja siirtymävaiheita. Näin pyritään välttämään kohtuuttomat pääomankorotukset ja varmistamaan EU:n rahoitusmarkkinoiden toiminnan jatkuvuus. oJotta voidaan turvata pankkien kyky tarjota selvityspalveluja EMIR-asetuksen mukaisesti, komissio ehdotti vähimmäisomavaraisuusasteen muuttamista siten, että pankit voivat kattaa asiaa koskevien johdannaistransaktioiden mahdollisen tulevan riskialtistumisen alkumarginaalilla. oPk-yrityksille myönnettäviin lainoihin sovellettavaa lakisääteistä pääoman pienentämistä (pk-yritysten tukikerroin) laajennettiin, jotta pankkeja kannustettaisiin luotottamaan pk-yrityksiä. oJotta edistettäisiin lisää investoimista infrastruktuurihankkeisiin, riskiin liittyviä omien varojen vaatimuksia lievennettiin pankkien tukikelpoisiin hankkeisiin tekemien investointien yhteydessä. oEU:n ulkopuolisilta luotonantajilta rahoitusta saavien luottolaitosten tukemiseksi komissio ehdotti muutosta pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiiviin. Näin voidaan varmistaa, että säännöksiä, jotka koskevat EU:n ulkopuolisiin luotonantajiin sovellettavaa vaatimusta velkakirjojen arvon alaskirjauksen tunnustamisesta sopimuksissa, voidaan soveltaa pragmaattisesti. oKomissio ehdotti toimenpiteitä valtioiden rajat ylittävän pankkitoiminnan yhdentymisen edistämiseksi. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää vapautuksen omien varojen vaatimusten ja maksuvalmiusvaatimusten soveltamisesta, jos se valvoo sekä emoyhtiötä että sen tytäryhtiöitä, jotka ovat sijoittautuneet eri jäsenvaltioihin pankkiunionissa. Rahoitusvakauden turvaamiseksi tämä on mahdollista ainoastaan, jos emoyhtiö takaa soveltamatta jätetyn vaatimuksen koko määrän ja jos vähintään 50 prosentille kyseisestä takauksesta on annettu vakuus. ·Toukokuussa 2017 komissio antoi EMIR-asetuksen REFIT-tarkistuksen yhteydessä ehdotuksen, jolla yksinkertaistetaan ja parannetaan joidenkin johdannaisia koskevien EU:n sääntöjen oikeasuhteisuutta. Määrityspalvelujen saatavuuden parantamiseksi ehdotukseen on sisällytetty vaatimus, jonka mukaan määrityspalveluja on tarjottava reiluin, kohtuullisin ja syrjimättömin kaupallisin ehdoin. Siinä myös vapautetaan finanssialan pienimmät vastapuolet määritysvelvollisuudesta ja otetaan käyttöön oikeasuhteisempi määritysvelvollisuus finanssialan ulkopuolisia vastapuolia varten. Finanssialan pienille vastapuolille ja finanssialan ulkopuolisille vastapuolille aiheutuvat mahdolliset säästöt ovat arviolta 2,3–6,9 miljardia euroa kiinteiden tai kertaluonteisten kustannusten osalta ja 1,1–2,66 miljardia euroa toimintakustannusten osalta. ·Komissio antoi kesäkuussa 2017 Solvenssi II -direktiivin mukaisen delegoidun säädöksen, jotta voidaan pienentää riskiä koskevien vaatimusten kalibrointia niiden investointien osalta, joita vakuutusyhtiöt tekevät yhteisöihin tai konserneihin, jotka saavat suurimman osan tuloistaan infrastruktuuriomaisuuden omistamisesta, rahoittamisesta, kehittämisestä tai operoimisesta (infrastruktuuriyhtiöt). Näin täydennetään syyskuussa 2015 tehtyä muutosta, jolla otettiin käyttöön alemmat vaatimukset kelpoisuusehdot täyttäville infrastruktuurihankkeille. Tämän uusimman pääomavaatimusten kalibrointiin tehdyn muutoksen seurauksena vakuutusyhtiöt voivat lisätä investoimistaan infrastruktuuriyhtiöihin noin 30 prosentilla. ·Niiden huolenaiheiden poistamiseksi, jotka liittyvät käsitykseen likviditeetin heikentymisestä yrityslainamarkkinoilla, perustettiin asiantuntijaryhmä. Sen tehtävänä on toimittaa komissiolle analyysi EU:n yrityslainamarkkinoiden toiminnasta ja antaa suosituksia siitä, miten kyseiset markkinat voisivat tehostaa talouden rahoittamista. Ryhmän raportti julkaistiin 20. marraskuuta 2017. Siinä annetuilla suosituksilla pyritään i) helpottamaan liikkeeseenlaskua yritysten osalta, ii) edistämään monipuolista ja kokenutta sijoittajapohjaa, iii) tukemaan perinteistä markkinatakaajien avulla tapahtuvan välittämisen mallia, iv) ottamaan huomioon sähköisen kaupankäynnin ja tehokkaiden kaupan jälkeisten toimintojen kasvava merkitys ja v) varmistamaan riittävä tiedotus ja avoimuus. Näiden suositusten pohjalta suunnitellaan julkista kuulemista vuoden 2018 alkuun ja tiedonannon antamista myöhemmässä vaiheessa. ·Komissio arvioi alustavasti takaisinostosopimusmarkkinoiden toimintaa osana 19. lokakuuta 2017 julkaistua kertomusta arvopapereilla toteutettavista rahoitustoimista. Arvioinnissa tunnustetaan, että markkinadynamiikka on muuttunut viime vuosina ja että korkealaatuisten vakuuksien tarjonnassa on ilmennyt jännitteitä kysynnän kasvun vuoksi, mikä koskee erityisesti sääntelyn edellyttämän raportoinnin määräaikoja. Muut jatkotoimet ovat käynnissä ja edistyvät suunnitellun aikataulun mukaisesti. Jotkin jatkotoimet koskevat lainsäädäntöä, joka ei ole vielä tullut voimaan, tai tulevia tarkistuksia. ·Osana arviointia, joka liittyy lyhyeksimyyntiasetukseensisältyvän markkinatakaustoimintaa koskevan poikkeuksen määritelmään, komissio lähetti tammikuussa 2017 Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (ESMA) lausuntopyynnön. ESMAn lausuntoa odotetaan joulukuussa 2017. ·Koska Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat päässeet yhteisymmärrykseen yksinkertaisesta, läpinäkyvästä ja standardoidusta (YLS) arvopaperistamiskehyksestä, komissio valmistelee muutosta Solvenssi II -direktiiviin täytäntöönpanotoimiin sen varmistamiseksi, että vakuutusyhtiöt voivat toimia myös pitkän aikavälin sijoittajina YLS-markkinoilla. ·Komissio edistyy myös valmisteluissaan muutosten tekemiseksi delegoituun asetukseen, jolla täydennetään Solvenssi II -direktiiviä vuonna 2018. Valmistelutyössä keskitytään yksityisten pääomasijoitusten ja suljetulle sijoittajajoukolle suunnattujen velkainstrumenttien vakavaraisuuskohtelun tarkistamiseen tapauksissa, joissa se on riskiperusteisesta valvontanäkökohdasta katsottuna perusteltua varovaisuussyistä. Lausuntopyyntö lähetettiin Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle (EIOPA) heinäkuussa 2016 ja EIOPAn vastausta odotetaan helmikuussa 2018. ·Komissio aikoo osana laajempaa työtä, joka koskee pk-yritysten rahoitusta, esimerkiksi listautumisvaatimuksia, seurata rahoitusmarkkinadirektiivin (MiFID II) mukaisten sijoitustutkimustakoskevien säännösten täytäntöönpanoa, kunhan ne tulevat voimaan tammikuussa 2018. Tässä yhteydessä aiotaan tehdä tutkimus, jossa arvioidaan pk-yritysten pääoma-analyysiin kohdistuvia vaikutuksia. ·Pääomamarkkinaunionin väliarvioinnin yhteydessä komissio lupasi tarkastella vuoden 2018 toisella neljänneksellä, voitaisiinko asiaa koskevan EU:n lainsäädännön (mukaan lukien markkinoiden väärinkäyttöasetus ja MiFID II) kohdennetun muuttamisen avulla luoda oikeasuhteisempi mutta varovainen sääntely-ympäristö, jolla tuetaan pk-yritysten listautumista julkisilla markkinoilla tulevilla pk-yritysten kasvumarkkinoilla. ·Solvenssi II -direktiivin tarkistaminen vuonna 2020 tarjoaa tilaisuuden arvioida pitkäaikaisia takuita (LTG) koskevaa lainsäädäntöpakettia. Tarkoituksena on tutkia lisää kannustimia, joita vakuutusyhtiöille annetaan pitkäaikaisten sijoitusten tekemiseen. Ensimmäinen tätä aihetta koskeva EIOPA-kertomus julkaistiin joulukuussa 2016. Siinä selvitettiin, miten vakuutusyhtiöt käyttävät pitkäaikaisia takuita. EIOPA julkaisee toisen valmistelevan kertomuksen ennen vuoden 2017 loppua.

2.2Sääntöjen oikeasuhteisuuden lisääminen vakavaraisuustavoitteet säilyttäen Sääntelyn on oltava yritysten kannalta oikein suhteutettua. Siinä on otettava huomioon yritysten liiketoimintamalli, koko, merkitys järjestelmän kannalta sekä toiminnan monimuotoisuus ja valtioiden rajat ylittävät toiminnot. Oikeasuhteisemmat säännöt auttavat lisäämään kilpailua ja parantamaan finanssijärjestelmän häiriönsietokykyä. Ne turvaavat järjestelmän monipuolisuuden säilyttäen samalla vakavaraisuustavoitteet, rahoitusvakauden ja yleisen häiriönsietokyvyn. Kannanottopyyntöön vastanneet yksilöivät lukuisia osa-alueita, joilla sääntöjen oikeasuhteisuutta olisi vahvistettava. Komissio on sitoutunut ratkaisemaan nämä kysymykset toteuttamalla lukuisia jatkotoimia pankkitoiminnan, johdannaisten, vakuutustoiminnan, omaisuudenhoidon ja luottoluokituksen alalla. Komissio on saanut aikaan tuloksia useista tärkeistä jatkotoimista tällä osa-alueella: ·Edellä mainittu pankkialan paketti, jonka komissio hyväksyi marraskuussa 2016, sisältää monia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on lisätä pankkialan sääntelyn oikeasuhteisuutta. Sillä pyritään muun muassa i) keventämään pienten ja perustason toimintaa harjoittavien luottolaitosten raportointi- ja julkistamistaakkaa, ii) vapauttamaan pienet ja perustason toimintaa harjoittavat laitokset ja pieniä muuttuvia palkkioita saava henkilöstö niiden sääntöjen noudattamisesta, jotka koskevat palkkioiden lykkäämistä ja maksamista rahoitusvälineinä, ja iii) poistaman tarpeeton monimutkaisuus kaupankäyntivarastoon liittyvän markkinariskin ja vastapuoliluottoriskin käsittelyssä. ·Huoleen siitä, että eläkerahastoilla voi olla vaikeuksia saada tarvittavat käteisvakuudet, ei ole esitetty erityisiä ratkaisuja. Tästä syystä komissio ehdotti toukokuussa 2017 osana EMIR-asetuksen REFIT-tarkistusta, että eläkerahastoille myönnettyä tilapäistä vapautusta keskusvastapuolimääritysvelvollisuudesta pidennetään uudella kolmevuotiskaudella ja että sitä voitaisiin poikkeuksellisesti pidentää vielä kahdella vuodella odottamattomissa olosuhteissa. Määrityspalveluja tarjoavien eri osapuolten, myös eläkerahastojen, keskusvastapuolten ja määritysosapuolten, on nyt kiireellisesti kehitettävä asianmukaisia ratkaisuja, jotta eläkerahastot voivat osallistua keskusvastapuolimääritykseen. ·Kuten pääomamarkkinaunionin väliarvioinnissa ilmoitetaan, komissio aikoo piakkoin antaa lainsäädäntöehdotuksen, jolla otetaan käyttöön uusi ja oikeasuhteisempi vakavaraisuusjärjestelmä sellaisia pieniä sijoituspalveluyrityksiä varten, joilla ei ole merkitystä järjestelmän kannalta. Näin voidaan poistaa huoli siitä, ettei pankkeja koskevien vakavaraisuusasetuksen säännösten soveltaminen nykyisellään ole riittävän oikeassa suhteessa tietyistä sijoituspalveluyrityksistä aiheutuviin pienempiin riskeihin nähden. Monia muita jatkotoimia toteutetaan parhaillaan, ja niitä on analysoitava tarkemmin ennen kuin muutoksia voidaan tehdä. ·Kuten nykyisessä pankkialan paketissa ehdotetaan, Euroopan pankkiviranomainen (EPV) kehittää tietoteknisen työkalun, jolla lisätään oikeasuhteisuutta pankkialan sääntelyssä. Tämä tietotekninen työkalu auttaa pankkeja erottamaan niiden koon ja liiketoimintamallin kannalta merkittävät säännökset, standardit ja mallit. ·Osana vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin (AIFMD) uudelleentarkastelua komissio arvioi parhaillaan sen säännösten oikeasuhteisuutta (esimerkiksi palkitsemisjärjestelmän yhdenmukaistamisen ja raportointitaakan vähentämisen osalta). Ulkoinen AIFMD-selvitys on tilattu (se on tarkoitus saattaa päätökseen vuonna 2018). Se kattaa myös oikeasuhteisuuskysymyksen. Komissio raportoi lainsäätäjille AIFDM:n uudelleentarkastelun tuloksista vuonna 2018. ·Solvenssi II -direktiivin mukaisen delegoidun asetuksen uudelleentarkastelussa vuonna 2018 tutkitaan, miten yksinkertaistetaan tiettyjen standardikaavaan sisältyvien osioiden menetelmiä, oletuksia ja laskelmia ja laaditaan vaihtoehtoisten luottoluokitusten käyttöä koskeva säännöstö EIOPAn antaman teknisen lausunnon pohjalta. EIOPAn ensimmäiset yksinkertaistamisehdotukset saatiin lokakuussa 2017, ja lisäehdotuksia odotetaan helmikuussa 2018. ·Komissio arvioi parhaillaan, missä määrin luottoluokituslaitoksia koskevaa asetusta voidaan soveltaa oikeasuhteisemmin alan kilpailun lisäämiseksi. 2.3Tarpeettoman sääntelytaakan pienentäminen Sääntelytaakan pitäminen vähimmäistasolla, jotta säännöt mahdollistavat tavoitteiden saavuttamisen, on yksi komission keskeisistä tavoitteista REFIT-ohjelmassa, joka on osa komission paremman sääntelyn agendaa. Jotkin sidosryhmät kuitenkin katsoivat, etteivät kaikki vaatimukset, muun muassa raportointivaatimukset, ole oikeasuhteisia tai tehokkaita. Komissio on toteuttanut monia valvontaan liittyviä raportointitoimia. Näihin kuuluvat toimet, joiden kohteena ovat sekä alakohtaiset säädökset että kattavan toimivuustarkastuksen käynnistäminen valvontaan liittyvää raportointia koskevasta EU:n kehyksestä kokonaisuudessaan. Tämän kertomuksen 3 osassa kuvataan yksityiskohtaisemmin komission lähestymistapaa valvontaan liittyvään raportointiin. Valvontaan liittyvään raportointiin kohdistuvien toimien lisäksi komissio on sitoutunut toimiin, jotka koskevat tietojen julkistamisvaatimuksia, markkinoillepääsyn ja markkinoiden yhdentymisen esteitä sekä yleisemmin sääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Komissio on saanut aikaan tuloksialukuisista jatkotoimista, mikä on pienentänyt sääntelytaakkaa monilla keskeisillä aloilla. ·Pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä komissio antoi maaliskuussa 2017 pääomavirtojen kansallisia esteitä koskevan kertomuksen. Siinä yksilöidään kansallisia säännöksiä, jotka luovat perusteettoman tai kohtuuttoman taakan valtion rajat ylittäville pääomaliikkeille. Näitä ovat muun muassa i) syrjivät ja työläät lähdeveron alentamiseen sovellettavat menettelyt, ii) sijoitusrahastojen rajat ylittävää markkinointia koskevat esteet ja iii) asuinpaikkavaatimukset. Toukokuussa 2017 komissio ja jäsenvaltiot sopivat yhteisestä etenemissuunnitelmasta yksilöityjen esteiden poistamiseksi. Lisäksi komissio perusti lähdeveroa käsittelevän projektiryhmän laatimaan käytännesäännöt lähdeveron palauttamista ja alentamista koskevien menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja standardoimiseksi. Lähdeveroa koskevat käytännesäännöt julkaistaan vuoden 2017 lopussa. ·Monet kannanottopyyntöön vastanneet korostivat myös, että erilaiset ja epäyhtenäiset valvontatavat lisäsivät osaltaan tarpeetonta sääntelytaakkaa. Näitä kysymyksiä on käsitelty lukuisissa aloitteissa, joilla pyritään lähentämään eri valvontatapoja EU:n tasolla. Aloitteilla kevennetään hallinnollista taakkaa, joka aiheutuu liiketoiminnan harjoittamisesta yhtenäismarkkinoilla, ja vahvistetaan valvontaa ja taataan yhtäläiset toimintaedellytykset. Esimerkiksi äskettäin annetussa pohdinta-asiakirjassa talous- ja rahaunionin syventämisestä ja pääomamarkkinaunionin väliarvioinnissa on korostettu, että valvonnan tehostaminen ja viime kädessä yhteisen pääomamarkkinavalvojan perustaminen ovat tärkeitä osatavoitteita hyvin toimivan pääomamarkkinaunionin kannalta. Syyskuussa 2017 komissio ehdotti muutoksia Euroopan valvontaviranomaisten perustamisasetuksiin edistääkseen yhdenmukaisempaa valvontakehystä kaikkialla EU:ssa. Kohdennetuilla aloilla komissio ehdotti, että Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksia vahvistetaan valvonnan lähentämisen suhteen ja että ESMAlle suoraan valvovana tahona annetaan uusia erityistehtäviä pääomamarkkinaunionin toiminnan tukemiseksi. Muita tämän osa-alueen jatkotoimia on yhä käynnissä. Jotkin jatkotoimet koskevat lainsäädäntöä, joka ei vielä ole voimassa. Toiset taas edellyttävät huolellisempaa arviointia, jotta vaatimusten kiireellinen muuttaminen ei nosta sääntöjen noudattamiskustannuksia ei-toivotulla tavalla. ·Komissio on saattanut päätökseen kansallisten täytäntöönpanotoimien kartoituksen 11 direktiivin osalta ja tekee yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa tunnistettujen ongelmien ratkaisemiseksi. Kartoituksella pyritään poistamaan eroja EU:n direktiivien kansallisessa täytäntöönpanossa. Kartoitus on yhä käynnissä 10 muun direktiivin osalta. Se on kokonaisuudessaan tarkoitus saattaa päätökseen vuonna 2018. Suunnitelmana on myös, että vuonna 2018 kartoitustyö kattaa MiFID II -direktiivin ja sen tason 2 täytäntöönpanodirektiivin. ·Komissiossa arvioidaan parhaillaan avoimuusdirektiivin ja tilinpäätösdirektiivin kansallisia täytäntöönpanosäädöksiä. Samalla arvioidaan sitä, poikkeavatko huomattavien äänioikeusosuuksien ilmoittamista koskevat säännökset toisistaan. Komissio käsittelee näitä aiheita osana laajempaa toimivuustarkastusta, joka kattaa tilinpäätösraportointia ja avoimuutta koskevan EU:n lainsäädännön ja joka aloitetaan vuoden 2017 loppuun mennessä. ·Rahastojen markkinoinnin rajat ylittäviä esteitä koskevan kuulemisen perusteella ja osana pääomamarkkinaunionin väliarviointia komissio valmistelee parhaillaan ehdotusta, joka on tarkoitus antaa vuoden 2018 ensimmäisellä neljänneksellä. Tavoitteena on parantaa yhtenäismarkkinoiden toimintaa eurooppalaisten sijoitusrahastojen osalta. Tätä varten vähennetään sijoitusrahastojen rajat ylittävän markkinoinnin sääntelyesteitä ja säilytetään samalla korkeatasoinen sijoittajansuoja. Ehdotus koskee markkinointivaatimuksia ja -käytäntöjä, hallinnollisia vaatimuksia, lakisääteisiä maksuja, ilmoittamisvaatimuksia ja verkkomarkkinointia. ·Komissio seuraa vertailuarvoasetukseen sisältyvien ulkoistamisäännösten soveltamista ja vaikutusta asetuksen tultua kokonaan voimaan 1. tammikuuta 2018. 2.4Johdonmukaisemman ja tulevaisuuteen suuntautuneen sääntelyjärjestelmän laatiminen Kannanottopyynnössä korostui myös tarve i) varmistaa koko sääntelyjärjestelmän johdonmukaisuus, ii) parantaa sijoittajan- ja kuluttajansuojaa entisestään, iii) puuttua rahoitusjärjestelmässä jäljellä oleviin riskeihin ja iv) pitää sääntelyjärjestelmä tekniikan kehityksen tasalla. Sidosryhmät pyysivät myös komissiota auttamaan määritelmien laadinnassa, edistämään parhaita käytäntöjä, asettamaan kannustimia pitkäaikaisten kestävien sijoitusten tekemiseen ja kehittämään kestävän rahoituksen markkinoita.

Komissio on saanut aikaan tuloksia useista tärkeistä jatkotoimista tällä osa-alueella: ·Marraskuussa 2016 annetulla pankkialan paketilla pyritään siihen, että kansainvälisestä tilinpäätösstandardista 9 (IFRS9) johtuvat vakavaraisuussäännösten pääomavaikutukset otetaan asteittain käyttöön, jotta voidaan estää pankkien luotonantoon kohdistuva äkillinen vaikutus. Kesäkuussa 2017 talous- ja rahoitusasioiden neuvoston (Ecofin) hyväksyi yleisen menettelytavan, jolla nopeutetaan näiden siirtymätoimenpiteiden antamista. ·Marraskuussa 2016 komissio antoi ehdotuksen keskusvastapuolia koskevasta elvytys- ja kriisinratkaisusäännöstöstä. Finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (FSB) ja CPMI-IOSCOn tällä alalla hyväksymät kansainväliset standardit sisällytetään ehdotetulla asetuksella EU:n lainsäädäntöön. Siinä otetaan huomioon keskusvastapuolten kasvava merkitys, mikä johtuu niiden velvollisuudesta määrittää vakioidut OTC-johdannaiset. EU:n keskusvastapuolten on täytettävä (EMIR-asetuksen mukaiset) korkeat vaatimukset, koska niillä on keskeinen rooli taloudessa ja koska ne hallinnoivat riskejä. Ehdotuksella otetaan käyttöön tarvittavat yhdenmukaiset EU:n säännöt ja toimivaltuudet sellaisia tilanteita varten, joissa keskusvastapuolilla on vakavia ongelmia tai ne epäonnistuvat. ·Maaliskuussa 2017 komissio antoi kuluttajille tarkoitettuja rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman. Siinä esitetään toimenpiteitä kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden syventämiseksi. Esitetyillä 12 toimenpiteellä olisätään kuluttajien luottamusta ja vahvistetaan kuluttajien asemaa; otehdään rajat ylittävistä maksuista entistä edullisempia; ovähennetään oikeudellisia ja sääntelyllisiä esteitä, joita yrityksiin kohdistuu rajat ylittävien palvelujen tarjoamisen yhteydessä; ohyödynnetään innovatiivisen digitaaliympäristön mahdollisuuksia kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden syventämiseksi. ·Heinäkuussa 2017 komissio julkaisi arvionsa finanssiryhmittymädirektiivin (FICOD) mukaisen nykyisen järjestelmän asiankuuluvuudesta, vaikuttavuudesta, tehokkuudesta, johdonmukaisuudesta ja lisäarvosta. Tärkeimmät päätelmät olivat seuraavat: sekamuotoisten rahoitusryhmittymien valvontakehyksen ylläpitäminen on tärkeää ja FICOD-direktiivi on yleisesti ottaen toiminut hyvin. ·Joulukuussa 2016 komissio perusti korkean tason asiantuntijaryhmän laatimaan kattavan EU:n strategian kestävästä rahoituksesta. Kesäkuussa 2017 komissio julkaisi muista kuin taloudellisista tiedoista raportoimista koskevat suuntaviivat, joilla tuetaan yritysten avoimuuden lisäämistä kestävän rahoituksen edistämiseksi toteutettujen toimenpiteiden osalta. Lisäksi syyskuussa 2017 komissio ehdotti osana Euroopan valvontaviranomaisten uudelleentarkastelua, että näille annettaisiin merkittävä rooli kestävän rahoituksen edistämisessä samalla, kun taattaisiin rahoitusvakaus. Euroopan valvontaviranomaisten on tehtäviensä hoidossa otettava huomioon erityisesti sellaiset riskit, jotka koskevat ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyviä tekijöitä. Lukuisia muita jatkotoimia on yhä käynnissä seuraavasti: ·Osana pääomamarkkinaunionia koskevaa toimintasuunnitelmaa komissio on käynnistänyt tutkimuksen sen arvioimiseksi, miten sijoitustuotteita myydään vähittäissijoittajille koko EU:ssa, mukaan lukien i) edellytykset, joiden mukaisesti tuotteita tarjotaan eri jäsenvaltioissa; ii) rahoitusalaa koskevien neuvojen saatavuus; iii) verkkomarkkinoinnin vaikutukset; iv) rahoitusteknologian (FinTech) kehittämien uusien jakelumallien riskit ja hyödyt. Tutkimuksen lopullisia tuloksia odotetaan vuoden 2018 alussa. Tulokset otetaan tarvittaessa huomioon mahdollisissa komission poliittisissa päätöksissä. ·EU:n makrovakausjärjestelmä liittyy: i) hallintoon, ii) pankkialan välineistöön ja iii) pankkialan ulkopuoliseen välineistöön. I.Hallinnon osalta komissio antoi syyskuussa 2017 ehdotuksen, jolla Euroopan järjestelmäriskikomiteaa koskevaa asetusta muutetaan kohdennetusti sen hallinnon ja välineiden osalta. II.Pankkialan välineistön osalta komission uudelleentarkastelusta on ilmennyt, että makrovakausvälineistö on laajalti tehokas. Tästä syystä ei esitetä ehdotusta sen tarkistamiseksi. Marraskuussa 2016 antamassaan pankkialan paketissa komissio ehdotti sen selventämistä, että valvontaprosessin (pilari 2) yhteydessä asetetut pääomavaatimukset on rajoitettava mikrovakaustarkoituksiin. III.Pankkialan ulkopuoliseen välineistön osalta komission tarkoituksena on arvioida nykyisten välineiden ja alakohtaisten säännösten tehokkuutta ennen päätöstä siitä, ovatko lisäaloitteet tarpeen. Se tukee Euroopan järjestelmäriskikomitean, finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän ja Euroopan valvontaviranomaisten käynnissä olevia toimia tietoaukkojen valvomiseksi ja poistamiseksi. ·Odotettaessa Solvenssi II -direktiiviä koskevan delegoidun asetuksen uudelleentarkastelua vuonna 2018 komissio pyysi EIOPAlta lausuntoa heinäkuussa 2016. Tavoitteena on arvioida Solvenssi II -direktiivin mukaista vastapuoliluottoriskin vähentämisjärjestelmää ja sen mahdollista vuorovaikutusta EMIR-asetuksen kanssa. Tässä uudelleentarkastelussa arvioidaan myös Solvenssi II -direktiivin ja vakavaraisuusasetuksen välisiä epäjohdonmukaisuuksia, jotka koskevat aluehallintojen käyttöön ottamien rahoitusvälineiden käsittelyä. ·Kesäkuussa 2017 päättyneen rahoitusteknologiaa (FinTech) koskevan julkisen kuulemisen johdosta komissio arvio parhaillaan, mihin toimiin EU:n tasolla olisi ryhdyttävä EU:n pääomamarkkinoiden syventämiseksi ja laajentamiseksi rahoitusteknologian näkökulmasta. Komissio arvioi erityisesti sitä, tarvitaanko rahoitusteknologian alan toiminnoille ja yrityksille uusia, oikeasuhteisempia lupajärjestelyjä, sekä sitä, olisiko rajat ylittävää liiketoimintaa harjoittavien rahoitusteknologiayritysten voitava käyttää EU:n laajuista toimilupaa. ·Kestävää rahoitusta käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän suositusten pohjalta komissio esittää vuoden 2018 alussa kunnianhimoisen toimintasuunnitelman kestävästä rahoituksesta sääntelytoimenpiteineen.



3. KESKITTYMINEN RAPORTOINTIIN 3.1 Asiayhteys ja ongelman kuvaus Valvontaan liittyvät raportointivaatimukset tarjoavat toimivaltaisille viranomaisille tietoja markkinatoimijoista ja niiden toiminnasta. Tietojen saanti on olennaista rahoituslaitosten valvonnan suorittamiseksi sekä järjestelmään kohdistuvan riskin seuraamiseksi ja asianmukaisesti toimivien markkinoiden, sijoittajansuojan ja reilun kilpailun varmistamiseksi. Finanssikriisi paljasti joitakin puutteita joissakin valvontaan liittyvissä raportointivaatimuksissa; ne eivät ehkä tarjoa riittäviä tai käyttökelpoisia tietoja. Tämän vuoksi lainsäätäjien on täytynyt laatia lukuisia uusia ja yksityiskohtaisempia valvontaan liittyviä raportointivaatimuksia. Vaikka näissä lisäraportointivaatimuksissa on käsitelty joitakin alkuperäisiä puutteita, niiden välinen vuorovaikutus on yhä epäselvä ja niiden noudattaminen lisää yritysten kustannuksia ja raportointitaakkaa. Kannanottopyyntöön vastanneet ilmaisivat huolensa EU:n eri säädöksissä vahvistettujen raportointivaatimusten noudattamisesta aiheutuvasta taakasta. 1.Valvontaan liittyviä raportointivaatimuksia katsotaan olevan liian paljon, ja niitä pidetään liian monimutkaisina. Monimutkaisuus johtuu pitkälti eri raportointijärjestelmien päällekkäisyyksistä mutta myös riittämättömästä yhdenmukaistamisesta ja siitä, ettei ole selvää, mitä on raportoitava (esim. taloudellisia tietoja koskevien yhdenmukaisten määritelmien puuttuminen ja nykyisiin kansainvälisiin standardeihin liittyvien viittausten puuttuminen). 2.Valvontaan liittyvää raportointia koskevaan EU:n lainsäädäntöön tehtävät suuret muutokset johtavat usein merkittäviin kertaluonteisiin kustannuksiin erityisesti silloin, kun tietoteknisiä järjestelmiä tai sisäisiä menettelyjä on mukautettava. Sidosryhmät korostivat näin ollen, että on tärkeää muuttaa valvontaan liittyviä raportointivaatimuksia harvemmin ja varata riittävästi aikaa muutosten täytäntöönpanolle. 3.Tilapäisiä vaatimuksia, esimerkiksi valvontaviranomaisten pyyntöjä, jotka menevät pidemmälle kuin säännöllistä raportointia koskevat vaatimukset, pidettiin erityisen haitallisina ja kalliina. Valvontaviranomaiset katsovat, että valvontaan liittyvän raportoinnin laatua voitaisiin parantaa edelleen, jotta voidaan tehdä perustellumpia ja oikea-aikaisempia päätöksiä yritysten tai alojen riskiprofiilista. Ongelmat johtuvat osittain siitä, että nykyisten valvontaan liittyvien raportointikehysten välillä on edelleen eroja. Ne johtuvat myös raportoitujen tietojen huonosta laadusta. Huono laatu taas on pitkälti tulosta siitä, että tietojen kerääminen on vaikeaa, koska standardointi on riittämätöntä. Kannanottopyynnön jatkotoimina komissio on tullut siihen tulokseen, että kaksitahoinen lähestymistapa on tarpeen, jotta voidaan ratkaista valvontaan liittyvään raportointiin kohdistuvat ongelmat. Ensinnäkin olisi toteutettava välittömiä ja kohdennettuja toimia ongelmallisimpien alojen käsittelemiseksi mahdollisuuksien mukaan. Toiseksi tarvitaan laaja-alaisempi, pitkäaikainen lähestymistapa, jotta voidaan ottaa huomioon valvontaan liittyvän raportoinnin kustannukset ja hyödyt. Komissio on toteuttanut ja toteuttaa edelleen toimia molemmilla osa-alueilla, kuten jäljempänä esitetään. 3.2 Marraskuusta 2016 lähtien toteutetut toimet Tiedonanto annettiin marraskuussa 2016. Siitä lähtien komissio on ottanut käyttöön lukuisia kohdennettuja jatkotoimia vastatakseen välittömästi edellä esiin tuotuihin ongelmiin. Näissä toimissa keskitytään valvontaan liittyvän raportointikehyksen ilmeisimpiin puutteisiin, joita olisi mahdollista korjata aiheuttamatta yrityksille korkeita hallinnollisia tai säännösten noudattamiseen liittyviä kustannuksia. ·Toukokuussa 2017 EMIR-asetuksen REFIT-ehdotuksessa ehdotettiin finanssialan ulkopuolisten yritysten raportointitaakan keventämistä. Tämä toteutettaisiin vapauttamalla kyseiset yritykset raportointivelvoitteesta konsernin sisäisten transaktioiden osalta ja vaatimalla joko keskusvastapuolta tai finanssialalla toimivaa vastapuolta raportoimaan molempien vastapuolten puolesta transaktioista finanssialan ulkopuolisten yritysten kanssa.

·Osana pankkialan pakettia komissio on ehdottanut, että pienemmät ja perustason toimintaa harjoittavat pankit voisivat raportoida aiempaa harvemmin. ·Komissio tarkastelee raportointivelvoitteita heinäkuussa 2017 aloitetun vaihtoehtoisten sijoitusrahaston hoitajia koskevan direktiivin (AIFMD) uudelleentarkastelun aikana. Komissio tekee tarvittaessa tiivistä yhteistyötä ESMAn ja kansallisten valvontaviranomaisten kanssa. Lisäksi ulkopuolinen toimeksisaaja, jonka tehtävänä on raportoida AIFMD-direktiivin toiminnasta, arvioi myös erityisesti raportointivaatimusten vaikuttavuutta ja tehokkuutta. ·Komission pyynnöstä EPV saattaa parhaillaan päätökseen kuulemisen, joka koskee useita konkreettisia ehdotuksia pankkialan raportointitaakan keventämiseksi. Ehdotuksiin sisältyisi valvonta-, tilasto- ja makrovakausraportointia koskevien vaatimusten yhteensovittaminen ja eri säädöksissä käytettyjen määritelmien johdonmukaisuuden lisääminen. ·ESMA esittää komissiolle piakkoin teknisen lausunnon, joka koskee lyhyeksimyyntiä koskevan yhtenäisen raportointijärjestelmän käyttöönoton toteutettavuutta. Yhtenäinen raportointijärjestelmä voisi auttaa tehostamaan tietojen toimittamista sääntelyviranomaisille ja pienentäisi nettomääräisiä lyhyitä positioita koskevaa raportointitaakkaa. ·Useita raportointia koskevia (esim. EMIR-asetukseen liittyviä) teknisiä standardeja tarkistettiin sen selkeyttämiseksi, mitä on raportoitava ja miten. Pyrkimyksenä oli muun muassa varmistaa entistä parempi yhdenmukaisuus eri raportointikehysten välillä (esim. EMIR-asetuksen ja rahoitusmarkkinadirektiivin/rahoitusmarkkina-asetuksen välillä). Tarvittaessa lisättiin viittauksia kansainvälisiin standardeihin. ·Kannanottopyyntöön vastanneet mainitsivat, että monissa tapauksissa jäsenvaltiot ottivat käyttöön ylimääräisiä valvontaan liittyviä raportointivaatimuksia EU:n lainsäädännössä asetettujen vaatimusten lisäksi (niin kutsuttu ylisääntely). Komissio antoi maaliskuussa 2017 kertomuksen pääomavirtojen kansallisista esteistä (katso myös kohta 2.3). Sen seurauksena pääoman vapaan liikkuvuuden esteitä käsittelevä asiantuntijaryhmä, jossa on jäseniä kaikista jäsenvaltioista, kehotti toteuttamaan lisätoimia tunnistettujen esteiden poistamiseksi sekä päällekkäisen raportoinnin välttämiseksi. 3.3 Komission kokonaisvaltainen lähestymistapa valvontaan liittyvään raportointiin Vaikka edellä kuvatut lyhyen aikavälin jatkotoimet voivat tehostaa valvontaan liittyvää raportointia, ne kohdistuvat kuitenkin yksittäisiin säädöksiin eikä niissä välttämättä tarkastella valvontaan liittyvien eri raportointikehysten välistä vuorovaikutusta. Kun otetaan huomioon eri säädösten raportointivaatimusten väliset yhteydet, tarvitaan kokonaisvaltaisempi lähestymistapa valvontaan liittyvään raportointiin. Kuten 3.1 kohdassa on esitetty, sidosryhmät ovat korostaneet, ettei yksittäisiä raportointivaatimuksia olisi muutettava usein, koska muutoksiin liittyy suuria kertaluonteisia kustannuksia, jotka liittyvät tietoteknisten järjestelmien mukauttamiseen. Näistä syistä komissio aikoo noudattaa kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa valvontaan liittyviin EU:n raportointikehyksiin. Yleisenä visiona on varmistaa, että EU:n lainsäädännössä asetetut valvontaan liittyvät raportointivaatimukset tarjoavat valvonta- ja sääntelyviranomaisille korkealaatuista ja ajantasaista tietoa, jonka avulla ne voivat taata finanssijärjestelmän vakauden ja samalla pitää yrityksille aiheutuvat hallinnolliset ja säännösten noudattamisesta johtuvat kustannukset ja rasitukset mahdollisimman pieninä. Tämän vision mukaisesti hankkeella on kaksi keskeistä tavoitetta: 1.Määrittää eritysalat, joilla tarvitaan toimia, eli EU:n säädökset, joissa valvontaan liittyvät raportointivaatimukset näyttävät olevan päällekkäisiä tai luovat päällekkäisyyksiä ja joissa ei ole ilmaistu riittävän selvästi, mitä on raportoitava, joissa standardointi on riittämätöntä tai joissa on aukkoja tai epäjohdonmukaisuuksia. 2.Laatia konkreettisia toimia, joilla voidaan vähentää säännösten noudattamisesta yrityksille aiheutuvia kustannuksia ja parantaa valvontaviranomaisille annettavien tietojen laatua. Tämä edellyttää valvontaan liittyvien raportointivaatimusten selkeyttämistä ja yksinkertaistamista mutta myös täysin uuden ja innovatiivisen valvontaan liittyvää raportointia koskevan lähestymistavan kehittämistä. Tämä osalta yksi keskeinen tekijä on kertaraportoinnin periaate. Ajatuksena on, että yksiköt raportoivat tietonsa ainoastaan kerran, ja asianomainen viranomainen voi myöhemmin tarkastella näitä tietoja tarpeen mukaan. Tämän lähestymistavan kaksi keskeistä osa-aluetta ovat i) valvontaan liittyvien raportointivaatimusten toimivuustarkastus ja ii) taloudellisten tietojen yhdenmukaistamishanke. Nämä osa-alueet toteutetaan yhtä aikaa, jotta ne voivat tukea toisiaan. 3.3.1Osa-alue 1 – toimivuustarkastus Kesällä 2017 käynnistetyssä toimivuustarkastuksessa esitetään korkean tason kattava arviointi valvontaan liittyvien raportointikehysten vaikuttavuudesta, tehokkuudesta, johdonmukaisuudesta, asiaankuuluvuudesta ja EU:n lisäarvosta ja kiinnitetään erityistä huomiota tiettyihin tuotteisiin tai raportointialueisiin (esim. johdannaiset). Siihen sisältyy kattava katsaus valvontaan liittyvien raportointikustannusten ja -taakan tärkeimpiin lähteisiin. Toimivuustarkastuksessa yksilöidään mahdollisia alueita, joilla valvontaan liittyvien raportointivelvoitteiden noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja taakkaa voitaisiin pienentää (esimerkiksi selkeyttämällä tai yksinkertaistamalla niitä) vaarantamatta rahoitusvakautta, markkinoiden eheyttä ja näiden velvoitteiden kuluttajansuojaa koskevia tavoitteita. Työ on tarkoitus saattaa päätökseen vuoden 2018 loppuun mennessä, jolloin tulokset julkaistaan komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Tärkeänä osana toimivuustarkastusta komissio käynnistää tänään julkisen kuulemisen kerätäkseen näyttöä valvontaan liittyvien raportointivaatimusten noudattamisen kustannuksista sekä näiden vaatimusten johdonmukaisuudesta ja tehokkuudesta. Kuuleminen perustuu kannanottopyynnön ja muiden kohdennettujen tarkistusten tuloksiin. Sen tavoitteena on kerätä erityisiä tietoja muun muassa investoinneista, joita on tehtävä raportointivaatimusten täyttämiseksi, esimerkkejä päällekkäisestä raportoinnista ja esimerkkejä turhista tai tarpeettomista tiedoista. Siinä pyydetään myös näkemyksiä siitä, miten kehittyneempien ja tehokkaampien viestintä- ja tietoteknisten välineiden käyttö tietoja koskevien vaatimusten kanssa auttaa pienentämään vaatimusten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja siitä, onko olemassa esteitä tällaisen tekniikan ja vaatimusten täytäntöönpanolle ja käytölle. Kuuleminen kestää kolme kuukautta. Tulokset esitetään ja niistä keskustellaan erityisessä seminaarissa, joka on tarkoitus järjestää 26. maaliskuuta 2018. Tähän liittyy myös ulkoisen asiantuntijan tutkimus, jossa arvioidaan perusteellisemmin finanssialan valvontaan liittyvien raportointivaatimusten noudattamisen kustannuksia. Lokakuussa 2017 komissio perusti sidosryhmien pyöreän pöydän ryhmän, johon kuuluu raportointialan toimijoita EU:n valvonta- ja sääntely-yhteisöstä. Ryhmän jäsenet tukevat komissiota valvontaan liittyvien raportointivaatimusten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten arvioinnissa. Tällä toiminnalla täydennetään julkista kuulemista ja tutkimusta ja korostetaan koordinoidun lähestymistavan merkitystä. 3.3.2Osa-alue 2 – taloudellisten tietojen yhdenmukaistaminen Taloudellisten tietojen yhdenmukaistamishanke käynnistettiin vuonna 2016. Se rahoitetaan EU:n eurooppalaisia julkishallintoja, yrityksiä ja kansalaisia palvelevia yhteistoimivuusratkaisuja koskevasta ISA2-ohjelmasta. Sen tulokset sisällytetään suoraan toimivuustarkastukseen, sillä sen tavoitteena on: