EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 19.05.1998 
KOM(1998) 326 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
KERTOMUS "BERGENISSÄ 13 JA 14 PAIVANA MAALISKUUTA 1997 
PIDETYN KALASTUSALUEIDEN YHDENTÄMISTÄ JA 
YMPÄRISTÖKYSYMYKSIÄ KÄSITTELEVÄN MINISTERIKOKOUKSEN 
PÄÄTELMIÄ KOSKEVAN LAUSUNNON" TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA 

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN 
PARLAMENTILLE 
KERTOMUS "BERGENISSÄ 13 JA 14 PÄIVÄNÄ MAALISKUUTA 1997 
PIDETYN KALASTUSALUEIDEN YHDENTÄMISTÄ JA 
YMPÄRISTÖKYSYMYKSIÄ KÄSITTELEVÄN MINISTERIKOKOUKSEN 
PÄÄTELMIÄ KOSKEVAN LAUSUNNON" TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA 
1. Johdanto 
Tässä kertomuksessa ei käsitellä päätelmiä koskevan lausunnon jaksoja 
Pääperiaatteet, Hallintotavoitteet ja Toimintalinjat. Tässä käsitellään jaksoa 
Toimenpiteet, joka muodostaa suurimman osan päätelmiä koskevasta lausunnosta ja 
joka koskee suorimmin toimivaltaisia viranomaisia. Tässä kertomuksessa on mukana 
Euroopan yhteisön (EY) tasolla toteutetut toimet* mutta ei tietoja yksittäisten 
jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä. 
2. Kutevan kannan biomassan uudistaminen tai säilyttäminen 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 6 ja 7 jakso) 
Joulukuussa 1993 komissio jätti neuvostolle ehdotuksen neuvoston päätökseksi 
hallintotavoitteiden ja -suunnitelmien vahvistamisesta eräillä kalastusalueilla ja eräillä 
kalastusalueryhmillä ajanjaksoksi 1994—1997 (KOM(93) 663 lopullinen). Neuvosto 
ei hyväksynyt tätä ehdotusta. Useille Pohjanmeren kalakannoille on kuitenkin 
vahvistettu tavoitteita ja toimintasuunnitelmia EY:n ja Norjan välisen vuosittaisen 
kahdenvälisen sopimuksen yhteydessä. Sillille, makrillille ja punakampelalle 
vahvistettiin kalastuskuolleisuuden kohdetaso ja kutevan kannan biomassan 
\ ähimmäiskohdetaso. Nämä kohdetasot vahvistettiin ensimmäisen kerran vuonna 
1996 ja niiden soveltamista jatkettiin vuosina 1997 ja 1998. 
Vuonna 1995 EY ja Norja aloittivat kahdenväliset neuvottelut sillin ja makrillin 
hallintojärjestelmien parantamisesta (joihin kuuluivat myös edellä mainitut 
kuolleisuuden kohdetaso ja kutevan kannan biomassan vähimmäiskohdetaso). Sillin 
osalta tämä järjestely on saatettu päätökseen, mutta makrillin osalta sitä on tarpeen 
jatkaa, vaikka edistystä onkin tapahtunut. Punakampelaa koskevia tavoitteita, 
sellaisina kuin EY ja Norja ovat alunperin niistä sopineet, voi olla tarpeen muuttaa. 
EY:n ja Norjan punakampelalle vuodeksi 1998 asettama suurin sallittu saalis (TAC) 
todennäköisesti kuitenkin johtaa kalastuskuolleisuuden alenemiseen. 
Sillikannan hälyttävä tilanne vuoden 1996 alussa edellytti, että hallintoelimet 
toteuttavat välittömiä ja nopeasti vaikuttavia toimenpiteitä. EY ja Norja toimivat 
nopeasti sekä täysikasvuisen että nuorten sillien pyyntitason vähentämiseksi 
loppuvuodeksi 1996 (komission asetus (EY) N:o 1265/96, 1.7.1996 ja neuvoston 
asetus (EY) N:o 1602/96, 25.7.1996). Kaikkia tämän elvyttämissuunnitelman 
toimenpiteitä, myös kohdennettua kilohailin kalastusta koskevia säännöksiä, jatkettiin 
vuosina 1997 ja 1998. 
p:'poolcl\rapports\ministcrdoc282\fl.doc 
Tähän mennessä ei ole ollut mahdollista laatia turskaa koskevaa erityistä 
elvyttämissuunnitelmaa. Yksi suurimpia syitä tähän on se, että turskankalastus 
tapahtuu niin erilaisilla kalastusalueilla. Nuorten turskien erityissuojelutoimenpiteiden 
laatimista hankaloittaa se, että nuoret turskat eivät keräänny maantieteellisesti tarkasti 
rajatuille alueille tarpeeksi pitkäksi aikaa. Tästä huolimatta monet jäsenvaltiot ovat 
viimeaikoina pystyneet toteuttamaan kansallisena toimenpiteenä väliaikaisen 
kalastuskiellon nuorten turskien paikallisen ryhmittymän suojelemiseksi. Lisäksi 
kalastuskuolleisuus on viime aikoina merkittävästi vähentynyt. Turskakannan 
viimeaikainen hyvä uusiutuminen yhdessä EY:n ja Norjan vuodelle 1998 
vahvistamien TACien kanssa tasoittavat tietä kutevan kannan biomassan asteittaiselle 
lisääntymiselle. 
EY on vahvistanut vuodeksi 1998 ensimmäistä kertaa TACit tuulenkalalle, 
merikrotille, lasikampelalle, piikkikampelalle ja silokampelalle, hietakampelalle ja 
kampelalle, pikkupääkampelalle ja mustaeväkampelalle sekä rauskulle. Vuodelle 
1998 vahvistettiin myös ensimmäistä kertaa kansalliset kiintiöt mustakitaturskalle, 
piikkimakrillille, harmaaturskalle, kilohailille ja nuorten sillien sivusaaliille. Nämä 
kiintiöt jaettiin, jotta jokainen osallistuja ei yrittäisi käyttää koko TACia, jolloin ne 
ylitettäisiin. Vuoden 1998 kielikampelan ja seitin TACien perusteena on nykyisen 
kalastuskuolleisuuden vähentäminen. 
Komissio pyysi kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) laatimaan useille 
kannoille raja- ja kohdemäärät. ICESin kalastuksen hallinnon ennalta varautuvan 
lähestymistavan työryhmä kokoontui tätä varten helmikuussa 1998. Työryhmän työn 
tuloksista keskustellaan edelleen ICESissä. 
Toukokuun 6 päivänä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 847/96 säädetään 
TACien ja kiintiöiden vuosittaisen hallinnon lisäedellytyksistä. Tämä säädös astui 
voimaan 1. tammikuuta 1998. Tätä asetusta soveltamalla aloitetaan pois heitettyjen 
kalojen määrän vähentäminen monilajikalastuksessa. 
Uudessa teknisiä toimenpiteitä koskevassa asetuksessa on säilytetty 
kokonaisuudessaan nykyiset kielletyt kalastusalueet ja -ajat kutevien sillien tiheiden 
ryhmittymien suojelemiseksi (katso 4 jakso). Ministerikokouksessa ei pidetty 
tällaisten toimenpiteiden lisäämistä tarpeellisena. 
Ministerikokouksen päätelmissä käsitellään myös Reinin lohta ja taimenta. 
Nykyisessä teknisiä toimenpiteitä koskevassa asetuksessa (katso 4 jakso) säädetään, 
että lohta tai meritaimenta ei saa pyytää 12 meripeninkulman vyöhykkeen 
ulkopuolella. Uudessa asetuksessa tätä säännöstä on tiukennettu: lohta tai 
meritaimenta ei saa pyytää 6 meripeninkulman vyöhykkeen ulkopuolella. 
3. Kalastuskapasiteetin ja/tai pyyntiponnistuksen vähentäminen 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 6.9 jakso) 
Komissio hyväksyi joulukuussa 1997 kalastuslaivastojen monivuotiset 
ohjausohjelmat ajalle 1.1.1997-31.12.2001 (MOO IV). Monivuotisten 
ohjausohjelmien tarkoituksena on vähentää laivaston kapasiteettia tasolle, jolla 
p: poolc I rapports\ministor\doc282\ri.doc 
voidaan varmistaa pyyntiponnistuksen ja käytettävissä olevien kalavarojen tasapaino 
pitkällä aikavälillä. MOO IV:n tavoitteiden asettamista koskevat ohjeet annettiin 
26.6.1997 annetussa neuvoston asetuksessa 97/413/EY. 
Näiden ohjeiden mukaan MOO IV:ssä pyyntiponnistusta on vähennettävä 30 prosenttia 
uhanalaisten kantojen osalta ja 20 prosenttia liikakalastettujen kantojen osalta. Näitä 
määriä tasoitetaan sen mukaisesti, miten suuri osuus saaliista koostuu näistä kannoista. 
Uhanalaiset kannat (esimerkiksi silli ja punakampela) ja liikakalastetut kannat 
(esimerkiksi kolja ja seiti) määritellään neuvoston asetuksessa 97/413/EY. 
MOO IV:ssä määritellään jokaisen jäsenvaltion osalta ne laivaston osat 
kalakannoittani ja pyydyksittäin, joiden pyyntiponnistusta vähennettävä 31.12.2001 
mennessä. Siinä vahvistetaan myös vuosittaiset välitavoitteet sen varmistamiseksi, 
että vähennykset toteutetaan asteittain. 
MOO IV:ssä siis keskitytään niiden laivastonosien pyyntiponnistuksen 
vähentämiseen, jotka pyytävät haavoittuvimpia kantoja, ja pyritään saattamaan näiden 
vähennysten sosiaalinen ja taloudellinen vaikutus mahdollisimman vähäiseksi. 
Kapasiteetin vähentämistä ei sovelleta kokonaispituudeltaan alle 12-metrisiin, 
passiivisia pyydyksiä käyttäviin aluksiin. 
Aktiivisia pyydyksiä, kuten trooleja tai kurenuottia, käyttävien alusten kapasiteetin 
vähentäminen voidaan toteuttaa vähentämällä sekä kalastustoimintaa että kapasiteettia, 
edellyttäen, että kalastustoimintaa voidaan valvoa asianmukaisesti selkeästi 
määriteltyjen kohdesaaliiden osalta. Ranska, Saksa, Irlanti, Alankomaat, Ruotsi ja 
Yhdistynyt kuningaskunta ovat käyttäneet hyväkseen tätä mahdollisuutta joissakin 
laivastonosissa. Kaikki muut jäsenvaltiot aikovat toteuttaa MOO IV:n tavoitteet 
yksinomaan kapasiteettia vähentämällä. 
MOO IIl:n tavoitteet ovat lähtökohtana MOO IV:n tavoitteiden laskemisessa, mikä 
tarkoittaa sitä, että joidenkin jäsenvaltioiden on toteutettava myös MOO III:n 
saavuttamatta jääneet tavoitteet. Tämä on tehtävä MOO III:n edellytysten mukaisesti, 
siis siten, että vähintään 55 prosenttia vähennyksestä on toteutettava kapasiteettia 
vähentämällä. Tätä edellytystä sovelletaan myös maihin, jotka aikovat saavuttaa MOO 
IV:n tavoitteet kalastustoimintaa vähentämällä. Toisaalta jäsenvaltioiden, jotka 
toteuttivat hyvin MOO III:n tavoitteet, voi olla mahdollista selvitä vain pienin tai 
olemattomin vähennyksin MOO IV:n tavoitteista. 
Maaliskuun 27 päivänä 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 685/95 ja 15 
päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/95 mukaisesti 
on vahvistettu enimmäisajat, joina yhteisön alukset voivat pyytää pohjakalalajeja 
muun muassa ICES-alueilla Vlld ja Vlle. Tämän vuoksi kaikkien alusten, joilla ei ole 
toimivaa satelliittivalvontajärjestelmää, on ilmoitettava perinteisin 
yhteydenpitokeinoin saapumisensa pyyntiponnistusalueelle ja sieltä poistumisensa 
sekä aluksella pidetyt saaliit sille lippujäsenvaltion viranomaiselle, joka asiaa hoitaa, 
sekä tarvittaessa rannikkojäsenvaltioille. Lisäksi näiden alusten on merkittävä 
pyynti ponnistusalueella viettämänsä aika kalastuspäiväkirjaansa. Jokainen 
lippujäsenvaltio kokoaa tiedot ja muuntaa kalastusaluksensa pyyntiponnistusalueella 
viettämän ajan kalastusalueella vietetyiksi kilovvattipäiviksi. 
p: poolel\r:ipports\minislcr\doc282\ri.doc 
4. Nuorten kalojen, äyriäisten ja nilviäisten suojelu 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 8 jakso) 
Vuonna 1995 neuvosto hyväksyi ensimmäistä kertaa kiinteitä pyydyksiä koskevat 
tekniset toimenpiteet. Nämä säännökset tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998. 
Vuonna 1998 neuvosto hyväksyi asetuksen (EY) N:o 850/98 kalavarojen 
säilyttämisestä suojelemalla nuoria meren eliöitä teknisin toimenpitein. Tammikuun 1 
päivästä 2000 tämä asetus korvaa nykyisen teknisistä toimenpiteistä 29 päivänä 
huhtikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 894/97 (joka puolestaan 
korvaa 7 päivänä lokakuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3094/86, 
sellaisena kuin se on muutettuna). Sekä voimassaolevat että vasta hyväksytyt 
asetukset koskevat muun muassa Pohjanmerta, Englannin kanaalia ja Skagerrakia. 
Uuden asetuksen tärkein tavoite (samoin kuin voimassaolevankin) on saattaa nuorten 
kalojen, äyriäisten ja nilviäisten pyynti niin vähäiseksi kuin mahdollista. 
Uuden asetuksen merkittävimmät edistysaskelet ovat seuraavat: 
Englannin kanaalin alueella silmäkokoa suurennetaan 80 millimetristä 100 
millimetriin, 
Aluksella pidettyjen saaliiden prosenttiosuutta koskevia säännöksiä tarkastellaan 
uudestaan siten, että pakollisen kalojen pois heittämisen määrä vähenee, 
Pyydysten ominaisuuksia koskevien säännösten avulla niiden valikoivuus 
todennäköisesti paranee, Näihin kuuluu muun muassa verkkolangan paksuutta, 
moninkertaisen verkkolangan käyttöä ja neliömäisten silmien käyttöä koskevat 
säännökset. 
Nykyiset sillin, makrillin ja pyöreiden kalojen suojelemiseksi olemassaolevat kielletyt 
kalastusalueet ja -ajat säilytetään (harmaaturska-alue), kalastusta punakampela-
alueella rajoitetaan ja katkaravun pyyntiä kampelakalojen suojelemiseksi rajoitetaan. 
Koneellisten kokolajittelulaitteistojen käyttöä koskevat rajoitukset säilytetään ja niitä 
täsmennetään uudessa teknisistä toimenpiteistä annetussa asetuksessa. Näiden 
rajoitusten tarkoituksena on saada kalojen luokittelu liian suuriksi mahdollisimman 
vähäiseksi. 
Uudesta teknisistä toimenpiteistä annetusta asetuksesta on poistettu eräitä 
vähimmäiskokoja, joista ci ole ollut hyötyä (meriruutana, silokampela, meriankerias, 
kampela, juovakeltti, pikkupääkampela, keltajuovamullo, pilkkupagelli, kantasilli, 
piikkikampel°, mustaeväkampela). Toisaalta monien lajien osalta 
vähimmäiskokovaatimus on lisätty (isotaskurapu, molva, meritursas, 
kuningatarkampasimpukka, torvisimpukka). Monia vähimmäiskokoja on tarkistettu 
(kummeliturska, lasikampela, punakampela, hämähäkkirapu, valkoturska). 
Voimassaolevat Skagerrakia koskevat tekniset toimenpiteet on toistaiseksi säilytetty, 
koska ne ovat peräisin yhteisön, Norjan ja Ruotsin vuonna 1982 tekemästä 
pöytäkirjasta. Komissio toivoo pääsevänsä neuvotteluihin Norjan kanssa, jotta 
p: |H)olcl\r;ippiirts\ininistei'vil()c2X2M'i.cloc 
Skagerrakia koskevien voimassaolevien teknisten toimenpiteiden uudelleen 
tarkastelusta voidaan sopia. 
5. Lajien ja niiden elinympäristöjen suojelu 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 9 jakso) 
Vuosittaisten TAC ia ja kiintiöitä koskevan asetuksen, teknisistä toimenpiteistä 
annetun asetuksen ja monivuotisten ohjausohjelmien yhdistelmällä, joiden kaikkien 
päämääränä on kalastuskuolleisuuden vähentäminen ja valvominen, tulee olemaan 
suotuisia vaikutuksia Pohjanmeren ekosysteemeihin. 
Elinympäristö- ja lintudirektiivit ovat Euroopan yhteisön tärkeimpiä lajien ja niiden 
elinympäristöjen suojelua koskevia asiakirjoja. Niissä säädetään erityisesti komission 
vahvistamista Natura 2000 -verkostoon kuuluvista suojelukohteista, jotka perustuvat 
jäsenvaltioiden ehdotuksiin. Natura 2000 -ohjelma on viivästynyt, koska jotkut 
jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet näiden direktiivien mukaisia sitoumuksiaan. 
Lisäksi tästä syystä on katsottu tarpeelliseksi nostaa joitakin jäsenvaltioita vastaan 
kanne. Komissio tekee kaiken tarvittavan sen varmistamiseksi, että nämä direktiivit 
pannaan täytäntöön viipymättä. 
Natura 2000 -verkoston perustamisessa on kuitenkin edistytty merkittävästi. Komissio 
on saanut luetteloita ehdotetuista kohteista ja jotkut jäsenvaltiot ovat itse ehdottaneet 
meri- ja rannikkokohteiden mukaan ottamista. Ensimmäinen Atlantin 
biomaantieteellinen seminaari tulee olemaan merkittävä askel yhteisöä erityisesti 
kiinnostavien kohteiden luetteloinnissa. 
Kesäkuussa 1997 komissio osallistui elinympäristödirektiivin täytäntöönpanoa 
koskevan seminaarin rahoitukseen meri- ja rannikkoalueilla ja se on rahoittanut 
viidessä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kanssa järjestettyä hanketta 
( Biomar-hanke), jonka päämääränä on meren biotooppien syvällisen ja kattavan 
luokittelun määrittely. Joitakin meri- ja rannikkoympäristön hankkeita rahoitetaan 
ympäristöalan Life-rahoitusvälineen kautta. Komissio tukee myös OSPAR-
yleissopimuksen yhteydessä toimia meren biotooppien Euroopan laajuisen luokittelun 
kehittämiseksi ja ekosysteemeihin perustuvan lähestymistavan tutkimiseksi 
meriympäristön luonnonsuojelussa. 
6. Suojelu muulta toiminnalta kuin kalastukselta 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 10 jakso) 
Vaarallisten aineiden vedessä eläville lajeille aiheuttaman uhan vähentämiseksi 
komissio valmistelee luetteloa aineista, joihin ensisijaisesti sovellettaisiin ympäristön 
laatuvaatimuksia uudessa vesialan kehysdirektiivissä. Tämä täydentää ympäristön 
pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä annetun direktiivin 
96/61 yhteydessä tehtävää työtä parhaan mahdollisen teknologian kehittämiseksi 
teollisuuslaitoksista peräisin olevien aineiden päästöjen vähentämiseksi. 
p: poolc I rapports\ministcr doc282\fi.doc 
Komissio aikoo myös järjestää työryhmäkokouksen kasvinsuojeluaineiden käytön 
vähentämisestä. Maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttaman 
rehevöitymisen uhan osalta komissio ryhtyy oikeustoimiin lukuisia jäsenvaltioita 
vastaan nitraattidirektiivin 91/676 noudattamatta jättämisen vuoksi. 
Yhteisön edustajana Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelusta tehdyn Pariisin 
yleissopimuksessa (OSPAR) komissio tukee tämän yleissopimuksen uusia 
toimintasuunnitelmia, joilla taistellaan rehevöitymistä, vaarallisia aineita ja luonnon 
monimuotoisuuden katoamista vastaan. Jälkimmäinen aihe tulee myös olemaan 
yleissopimuksen uuden liitteen aiheena 
7. Täytäntöönpanon valvonta 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 11 jakso) 
Komissio, jäsenvaltiot ja Norja ovat tehneet lukuisia aloitteita Pohjanmerellä 
harjoitettavan kalastustoiminnan valvonnasta vastuussa olevien toimivaltaisten 
viranomaisten yhteistyön parantamiseksi. On sovittu useista kokouksista, joissa on 
tarkoitus vaihtaa näkemyksiä valvonnasta yleensä ja erityisesti makrillin ja muiden 
pelagisten lajien pyynnin valvonnasta. EY:n ja Norjan välisissä kahdenvälisissä 
neuvotteluissa molemmat sopimuspuolet ovat sitoutuneet parantamaan makrillin 
pyynnin valvontaa. 
Ensimmäisessä EY:n, Norjan ja Färsaarten välisessä kokouksessa syksyllä 1997 
sovittiin lippujäsenvaltioiden alusten purkamista saaliista vastaaville 
lippujäsenvaltioille. On sovittu seuraavista kokouksista osapuolten välisen 
elektronisen tiedonsiirtomuodon yhdenmukaistamiseksi. 
Pohjanmerta ympäröivien jäsen valtioiden ja kolmansien kalastuksen valvojien 
kesken on tehty paljon vaihtoja, joihin myös komission kalastuksen valvojat ovat osa 
II istuneet. Näiden vaihtojen avulla valvojat tutustuivat muiden osapuolten 
valvontamenettelyihin ja käytäntöihin ja paransivat yhteydenpitoa viranomaisiin 
henkilökohtaisten suhteiden luomisella. 
Neuvoston on hyväksynyt kalastusalusten satelliitti valvontajärjestelmän, jota 
sovelletaan eräisiin laivastoihin 1 päivästä heinäkuuta 1998 ja kaikkiin pituudeltaan 
yli 20-metrisiin kalastusaluksiin 1 päivästä tammikuuta 2000. EY kuulee muita 
osapuolia kalastusalusten satelliittivalvonnan laajentamisesta muun muassa kaikkiin 
Pohjanmerellä toimiviin kalastusaluksiin. Satelliittiseurannalla ja tehokkailla 
purettujen saaliiden tarkastuksilla voidaan merkittävästi parantaa toimivaltaisten 
viranomaisten kykyä valvoa kalastustoimintaa tehokkaasti. 
8. Tieteelliset, tekniset ja taloudelliset vaikutukset 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 12, 13, 14, ja 15 jakso) 
Vähän aikaa sitten hyväksyttiin teknisiä toimenpiteitä koskeva tarkistettu asetus, jossa 
jäsenvaltiot sitoutuvat, hakiessaan komission rahoitusta vuosiksi 1998, 1999 ja 2000, 
antamaan etusijan neliösilmäisten verkonosien tai muiden hinattavien pyydysten 
ppoulcl.rapporis\ministcr.doc282\n.doc 
valikoivuutta lisäävien laitteiden hyödyllisyyttä koskeville kokeellisille hankkeille. 
Komissio on sitoutunut rahoittamaan ensisijaisesti tällaisia hankkeita. 
Komissio rahoittaa monenlaisia kaikkiin yhteisen kalastuspolitiikan alaan kuuluvia 
hankkeita, ja erityisesti kohdesaaliita koskevia tieteellisiä näytteenotto-ohjelmia. 
9. Tiedottaminen ja yhteistyö 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 16, 17 ja 18 jakso) 
Vuonna 1997 komissio teki aloitteen eräiden kohdesaaliskantojen hoitoa koskevista 
alueellisista kokouksista. Näiden kokousten osallistujat ovat olleet käsiteltävänä 
olevan alueen jäsenvaltiot, teollisuus, tutkijat ja taloustieteilijät. Nämä kokoukset 
voivat muodostaa perustan säännöllisesti pidettyjen alueellisten kuulemismenettelyjen 
luomiselle. 
Vuonna 1997 pidettiin kolme tällaista kokousta; aiheena olivat Pohjanmeren 
kampelakalojen pyynti, Koillis-Atlantin pelagisten lajien pyynti ja pohjakalalajien 
pyynti Kelttienmerellä ja läntisellä Englannin kanaalilla. 
10. Kalastuksen ja ympäristöpolitiikan yhdistäminen edelleen 
(Päätelmiä koskevan lausunnon 19 ja 20 jakso) 
Komissio pyrkii saamaan jonkin tunnustetun tieteellisen elimen laatimaan kalastuksen 
biologisten vaikutusten tutkimustoimintaa koskevan työohjelman. 
Komissio on tietoinen ennalta varautumisen periaatteen kansainvälisestä kehityksestä. 
Komissio on ollut mukana tästä aiheesta pidetyissä, muun muassa ICESin, NAFOn, ja 
NASCOn järjestämissä kokouksissa. Komissio aikoo arvioida näiden kokousten 
tuloksia. 
p: poolc I \rapports\minister\doc282\fi.doc 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 326 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FT 03 14 06 
Luettelonumero : CB-CO-98-333-FI-C 
ISBN 92-78-36412-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
&