FI Euroopan unionin virallinen lehti C 59/33

Alkuperänimityksen ja maantieteellisten merkintöjen suojasta annetun asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2005/C 59/07)

Tämä julkaiseminen sisältää oikeuden vastustaa rekisteröintiä mainitun asetuksen 7 ja 12 d artiklassa tarkoitetulla tavalla. Väitteet hakemusta vastaan on tehtävä jäsenvaltion, WTO:n jäsenvaltion tai 12 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen hyväksytyn kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen välityksellä kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta. Julkaiseminen perustellaan seuraavilla tekijöillä ja erityisesti 4 kohdan 6 alakohdalla, joiden mukaan hakemus katsotaan perustelluksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 tarkoitetulla tavalla.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92

”OLIVA ASCOLANA DEL PICENO”

EY nro: IT/00331/4.12.2003

SAN ( X ) SMM ( )

Tämä yhteenveto on laadittu ainoastaan tiedotustarkoituksiin. Erityisesti asianomaisen SAN:n tuottajia ja muita asianomaisia kehotetaan yksityiskohtaisten tietojen saamiseksi tutustumaan eritelmän täydelliseen toisintoon, joka on saatavissa kansallisilta viranomaisilta tai Euroopan komission toimivaltaisista yksiköistä (1).

1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen:

Nimi: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali Osoite: Via XX Settembre n. 20 — 00187 ROMA Puhelin: 06-481 99 68 Faksi: 06-42 01 31 26 Sähköposti: qualita@politicheagricole.it

2. Hakijaryhmittymä:

2.1 Nimi: Associazione di Produttori di Oliva Ascolana tenera 2.2 Osoite: Via delle Zeppelle, 113 — 63100 Ascoli Piceno 2.3 Kokoonpano: tuottaja/jalostaja (x) muu ( )

3. Tuotelaji:

Luokka 1.6 — Hedelmät, vihannekset ja vilja sellaisenaan tai jalostettuina.

4. Eritelmä:

(yhteenveto 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1 Tuotteen nimi: ”Oliva Ascolana del Piceno”.

4.2 Tuotteen kuvaus: Suojattua alkuperänimitystä ”Oliva ascolana del Piceno” käytetään suolaveteen säilötyistä tai täytetyistä oliiveista, jotka ovat peräisin Ascolana tenera -oliivilajikkeesta.

Markkinoille saatettaessa tuotteella on oltava seuraavat ominaisuudet, joiden on säilyttävä muuttumattomina ilmoitettuun viimeiseen käyttöpäivään asti:

Tasainen väri, jonka sävy vaihtelee vihreästä oljenkeltaiseen; ominaistuoksussa tuntuu käyminen; maku on kevyesti hapan, jälkimaku hieman katkera ja aromaattinen; koostumus on lohkeava, hedelmäliha kiinteää, hienosyistä ja tiivistä.

Aistinvaraiset ominaisuudet

Ulkonäkö: epäsäännöllinen, hieman pitkänomainen (elliptinen) muoto; pinnassa selvästi havaittavaa vihreyttä; leikattaessa kiinteämassainen täyte jää kiinni oliiviin.

Tuoksu: keskimääräisen voimakas; kevyesti hedelmäisessä tuoksussa on aistittavissa vihreä oliivi ja mausteet.

Maku: Ascolana tenera -oliivilajikkeesta valmistettu tuote on koostumukseltaan lohkeava ja maultaan hienostunut; jälkimaku voimakkaan tai keskimääräisen katkera.

Mikrobiologiset ominaisuudet:

Voimassa olevien elintarvikehygieniaa koskevien vaatimusten mukaiset.

Fysikaaliset ominaisuudet:

1 kilogramma täytettyjä oliiveja sisältää vähintään 65 ja enintään 95 oliivia.

4.3 Maantieteellinen alue: SAN-tuotteen tuotantoalue käsittää eräitä kuntia Marchen ja Abruzzon alueisiin kuuluvissa Ascoli Picenon ja Teramon provinsseissa. Kunnat on lueteltu eritelmässä, ja tuotantoalueen rajat on esitetty eritelmän liitteessä olevassa kartassa.

4.4 Alkuperätodisteet: Oliivinviljelyä on harjoitettu Picenon alueella siitä lähtien, kun foinikialaiset ja kreikkalaiset toivat lajin Italian niemimaalle. Nykyisin Ascolana tenera -nimellä tunnetun syötäväksi tarkoitetun oliivilajikkeen valinta on tapahtunut vuosisatojen kuluessa ihmisen toiminnan tuloksena. Jo antiikin Roomassa arvostettiin kyseistä lajiketta, josta käytettiin ensin nimitystä ”Picenae” ja sittemmin nimitystä ”Ascolana”. Eräässä satiirisessa epigrammissaan Martialis arvostelee muuatta Mancinoa tämän järjestämien pitojen arkipäiväisyydestä ja pitopöydän vaatimattomuudesta: monen muun herkun tavoin myös Picenae-oliivit puuttuivat pöydän antimien joukosta. Eräässä toisessa epigrammissa hän ylistää tämän oliivilajikkeen ruokahalua kiihottavia vaikutuksia. Antiikin aikoina Picenon alueella uskotaan olleen runsaasti oliivitarhoja, mikäli on luottaminen erään melko tuntemattoman latinankielisen kirjailijan puunilaisaiheiseen eeppiseen runoon. Tuohon aikaan ilmaisu ”olivae picenae” riitti kertomaan roomalaisille, että oliivit olivat peräisin kyseisestä provinssista. Pliniuksen mukaan oli kyse koko Italian niemimaan parhaista oliiveista. On mahdotonta kuvitella, että nimitys ”Picenae” kattaisi muita syötäväksi tarkoitettuja oliivilajikkeita, koska Columellan maatalousaiheisissa kirjoituksissa määritellään 10 syötäväksi tarkoitettua oliivilajiketta, joista yhtenä mainitaan Picenan oliivit. Myöhemmin Monte Oliveton luostarin benediktiiniläismunkit järkiperäistivät oliivinviljelymenetelmiä. He keksivät ensimmäisinä säilöä oliiveja emäksiseen nesteeseen, joka saatiin liuottamalla veteen yksi osa sammuttamatonta kalkkia ja 4—5 osaa puutuhkaa. Benediktiniläisluostarin arkistosta löydetyissä, tähän asti tuntemattomissa kartoissa on syötäviksi tarkoitettujen oliivien viljelyä, korjuuta ja käyttöä Ascolin alueella koskevia viittauksia jo ajalta ennen 1500-lukua. Aikakaudelta peräisin olevien lähteiden mukaan valmistusmenetelmiin kuului oliivien käsitteleminen kalkilla ja kaliumkarbonaatilla, minkä jälkeen ne suolattiin säilyvyyden varmistamiseksi. Eräissä kirjoituksissa kuvataan oliivien keruuta, käsittelyä ja valmistusta Ascolin alueella. Kun oliiveista oli poistettu kivi, niitä kutsuttiin ”vailla sielua oleviksi juutalaisiksi” (italian kielessä ”anima” tarkoittaa sielun ohella myös hedelmän kiveä). Näitä oliiveja voidaan pitää täytettyjen oliivien varhaisimpana muotona.

Suojattu alkuperänimitys ”Oliva Ascolana del Piceno” kuvaa moni-ilmeistä tuotetta, joka on syntynyt inhimillisen osaamisen tuloksena ja jolla on arvokkaat tuhatvuotiset perinteet. Tämän omintakeisen tuotannon suojeleminen sekä siihen liittyvien merkittävien taloudellisten etujen ja alueeseen vahvasti sidoksissa olevan kulttuuri-identiteetin turvaaminen edellyttää järjestelmää, jolla varmistetaan tuotteen jäljitettävyys ja alkuperä. Sen vuoksi kaikkia tuotantovaiheita valvotaan asianmukaisten rekisterien avulla. Niihin merkitään oliivintuottajat ja oliivien viljelyyn käytettyjen palstojen tunnistustiedot, jalostajat ja pakkaajat sekä laitokset, joissa jalostus ja pakkaaminen suoritetaan, naudan-, sian- ja siipikarjanlihan tuottajat sekä täytettyjen oliivien jalostajat ja näiden käyttämät tilat ja laitokset. Maa- ja metsätalousministeriön hyväksymä elin valvoo myös, että SAN-tuote vastaa eritelmän vaatimuksia.

4.5 Valmistusmenetelmä: Tuotantomenetelmän on vastattava kaikilta osin EU:lle toimitetun eritelmän vaatimuksia. Jäljitettävyyden ja valvonnan varmistamiseksi oliivien viljelyn, jalostuksen ja pakkaamisen on tapahduttava kohdassa 4.3 määritellyllä tuotantoalueella.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään: Piceno on ikivanha alue, joka ulottuu Anconan provinssista Atriin Abruzzossa. Nykyisen hallintojärjestelmän mukaan se sijoittuu kahden eri alueen, Marchen ja Abruzzon, alueelle. Tarkasteltavana oleva tuotantoalue käsittää osan Ascoli Picenon ja Teramon provinssien kunnista. Historiallisesti näiden oliivien viljelyperinne sai alkunsa Ascoli Picenon kaupungin alueella. Tuotantoalue rajoittuu lännessä Apenniineihin ja idässä Sibillini-vuoriin, jotka laskeutuvat kukkulaisena maastona kohti Adrianmeren rannikkoa. Ilmastoon vaikuttaa sekä alueen pinnanmuodostus että pitkä rannikko, jolla puhaltaa kuuma ja kostea sciroccotuuli. Sateet muuttuvat asteittain runsaammiksi edettäessä rannikolta kohti sisämaan kukkuloita. Sademäärä jakaantuu epätasaisesti, ja runsaimmat sateet ajoittuvat yleensä syksyyn, lopputalveen ja alkukevääseen. Meren vaikutus tuntuu kaikkialla syötäviksi tarkoitettujen Ascolana-oliivien viljelyalueen ilmastossa, ja alueen vuotuinen, vähintään 900 millimetrin keskimääräinen sademäärä ja kalkkipitoinen maaperä muodostavat ihanteelliset olosuhteet viljelylle. Eri tuotannontekijät yhdistyvät edellä mainitulla rajatulla ja määritetyllä alueella erinomaisella tavalla antaen tuotteelle sen arvostetut ominaisuudet — pehmeän hedelmälihan, omintakaisen tuoksun ja aromin, joiden ansiosta se erottuu kaikista muista. Viljelyn alkuperäistä ydinaluetta on Ascoli Picenon kunta ja siihen rajoittuvat alueet, joilla Ascolana-lajikkeen viljelyllä on yhä taloudellisen merkityksen lisäksi myös kulttuurista merkitystä. Laji on voimakas ja korkeakasvuinen, tuuhealehtinen, ja sen hedelmät ovat muodoltaan pitkulaisia, keskimäärin 8 gramman painoisia. Kivi painaa alle 1 grammaa, toisin sanoen noin yhdeksäsosan hedelmän painosta. Monet historialliset merkkihenkilöt ovat arvostaneet Ascolana-oliivin laatuominaisuuksia. Paavi Sixtus V toi sen Vatikaanin ruokapöytiin, ja myös Rossini, Garibaldi ja Puccini pitivät sitä arvossa. Eräiden kirjallisuuslähteiden mukaan syötäväksi tarkoitettujen oliivien täyttämiseen ja friteeraamiseen liittyvä perinne syntyi viime vuosisadalla, ja kyseiset menetelmät ja valmistusohjeet ovat edelleen käytössä. Kansanperinteen mukaan täytettyjen ja friteerattujen oliivien alkuperän taustalla oli tarve hyödyntää varakkaiden perheiden pitopöydistä ja aterioilta jääneet lihantähteet. Täytteen alkuperäinen valmistusohje juontaa juurensa Italian yhdistymisen aikoihin (1859—1861). Ascolana del Piceno -oliivin vankka laatu ja maine perustuvat sen tuhatvuotiseen historiaan ja vakiintuneeseen perinteeseen.

4.7 Valvontaelin:

Nimi: ASSAM — Agenzia Servizi Settore Agroalimentare delle Marche Osoite: Via Alpi, 21 60100 ANCONA

4.8 Merkintä: Suolaveteen säilötyt tai täytetyt ”Oliva Ascolana del Piceno” -nimityksellä varustetut oliivit pakataan voimassa olevien elintarvikehygieniamääräysten mukaisiin astioihin tai kääreisiin. Ainoastaan tuotantoeritelmässä määriteltyjen mainintojen käyttö on sallittua. Nimitys on merkittävä etikettiin selkein lähtemättömin kirjaimin, joiden koko on vähintään kaksi kertaa yrityksen, toiminimen yms. tietojen ilmoittamiseen käytettyä kirjasinkokoa suurempi. Lisäksi etiketissä on oltava kyseisen tuotteen tyypistä riippuen maininta ”in salamoia” (suolavedessä), ”in salamoia al naturale” (maustamattomassa suolavedessä) tai ”ripiena” (täytettyjä) sekä suojattuun alkuperänimitykseen erottamattomasti liittyvä graafinen tunnus.

Tunnus on alhaaltapäin nähty kallistettu kuutio. Sen kolme tahoa näkyvät erisuuruisina. Täysin neliön muotoisella etupuolella on esitetty kaksi tyyliteltyä oliivipuun lehteä. Niiden ulkoreuna muodostaa neliön sisälle ympyrän ja sisäreuna rajoittuu oliivia kuvaavaan soikioon, jota leikkaa vaakasuunnassa kolme aaltoviivaa, jotka jakavat oliivin neljään osaan. Soikean oliivin keskiakseli ja lehdet kallistuvat 30 astetta oikealle. Oliivi ja lehdet ovat kiinni oliivipuun oksassa, joka päättyy neliön vasempaan alakulmaan. Keskikokoisena näkyvällä alapuolella on travertiinirasterilla tehty linnaa esittävä kuva 30 asteen kulmassa etupuoleen nähden. Pienenä näkyvässä vasemmassa kyljessä, joka on 60 asteen kulmassa etusivuun nähden, näkyy ainoastaan rasteripainatusta. Tunnus on väriltään mustavalkoinen, mutta siinä voidaan käyttää myös mitä väriä tai väriyhdistelmää tahansa.

4.9 Kansalliset vaatimukset: —

(1) Euroopan komissio — Maatalouden pääosasto — Maataloustuotteiden laatupolitiikan yksikkö, B-1049 Bruxelles.