Alueiden komitean lausunto aiheesta:

- "Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle merenkulun turvallisuuteen liittyvästä yhteisön toisesta toimenpidekokonaisuudesta Erika-säiliöaluksen onnettomuuden jälkeen",

- "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi meriliikennettä koskevan yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmän perustamisesta",

- "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahaston perustamisesta ja siihen liittyvistä toimenpiteistä", ja

- "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta"

(2001/C 357/01)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon Euroopan parlamentille ja neuvostolle merenkulun turvallisuuteen liittyvästä yhteisön toisesta toimenpidekokonaisuudesta Erika-säiliöaluksen onnettomuuden jälkeen

- ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi meriliikennettä koskevan yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmän perustamisesta;

- ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahaston perustamisesta ja siihen liittyvistä toimenpiteistä;

- ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta KOM(2000) 802 lopullinen - 2000/0325-0326-0327 COD(1),

ottaa huomioon neuvoston 25. tammikuuta 2001 perustamissopimuksen 265 artiklan 1 kohdan ja 80 artiklan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon puheenjohtajansa 6. helmikuuta 2001 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot, liikenne, tietoyhteiskunta" tehtäväksi,

ottaa huomioon 4. huhtikuuta 2001 antamansa lausunnon aiheista "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi meriturvallisuuskomitean perustamisesta sekä meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä koskevien asetusten muuttamisesta, ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä koskevien direktiivien muuttamisesta" KOM(2000) 489 lopullinen - 2000/0236-0237 COD - CdR 405/2000 rev.(2),

ottaa huomioon 21. syyskuuta 2000 antamansa lausunnon aiheista "Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle öljykuljetusten meriturvallisuudesta, ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY muuttamisesta, ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY muuttamisesta, ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yksirunkoisiin öljysäiliöaluksiin sovellettavien kaksoisrunkoa tai vastaavaa rakennetta koskevien rakennevaatimusten nopeutetusta käyttöönotosta" KOM(2000) 142 lopullinen - 2000/0065-0066-0067 COD - CdR 165/2000 fin(3),

ottaa huomioon 14. helmikuuta 2001 antamansa lausunnon aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito: strategia Eurooppaa varten" KOM(2000) 547 lopullinen ja "ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamisesta Euroopassa" KOM(2000) 545 lopullinen - 2000/0227 COD - CdR 372/2000 fin,

ottaa huomioon kansainvälisen merenkulkujärjestön ja Kansainvälisen työjärjestön yleissopimukset ja säännöt, mm. ihmishenkien turvallisuutta merellä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (Solas - 1960 ja 1974); yleissopimuksen kansainvälisistä säännöistä yhteentörmäämisen ehkäisemiseksi merellä (Colreg - 1972); merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan yleissopimuksen (STCW - 1978); vuoden 1973 kansainvälisen yleissopimuksen alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä, jota muutettiin vuoden 1978 pöytäkirjalla (Marpol - 1973/78) ja kansainvälisen turvallisuusjohtamissäännöstön (ISM - 1993),

ottaa huomioon neuvoston päätöksen, tehty 28. päivänä kesäkuuta 1999, menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 1999/468/EY(4),

ottaa huomioon seuraavat kansainväliset sopimukset ja yleissopimukset: YK:n yleissopimus merioikeudesta (Uncolos III, 1982); YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssi Rio de Janeirossa (Unced); Agenda 21 (valtameriä koskeva luku 17); satamavaltioiden suorittamia tarkastuksia koskeva Pariisin yhteisymmärryspöytäkirja; kansainvälisen merenkulkutoimikunnan (International Commission on Shipping) parhaillaan tekemä selvitys rannikko- ja satamavaltioiden suorittaman valvonnan menettelyistä; IMOn ja ILOn yleissopimusten mukaisesti laaditut yleissopimukset ja säännöt,

ottaa huomioon valiokunta 3:n huhtikuun 18. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 50/2001 rev., jonka esittelijöinä olivat James Walsh (UK, ELDR) ja Nikos Tabakídis (EL, PES),

hyväksyi 13. ja 14. kesäkuuta 2001 pitämässään 39. täysistunnossa (kesäkuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

ALUEIDEN KOMITEAN KANTA JA SUOSITUKSET

1. Johdanto

1.1. Komissio on tehnyt kolme erillistä ehdotusta:

- ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi meriliikennettä koskevan yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmän perustamisesta

- ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahaston perustamisesta ja siihen liittyvistä toimenpiteistä

- ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta.

2. Alueiden komitean huomiot Erika II -toimenpidekokonaisuudesta

2.1. Komissio ansaitsee tunnustuksen siitä, että se on laatinut jatkotoimia ensimmäiseen Erika-säiliöaluksen onnettomuuden jälkeiseen toimenpidekokonaisuuteen näin nopeasti ja esittää yleisesti ottaen rakentavia ehdotuksia, joilla on pitkällä aikavälillä tarkoitus tehostaa luonteeltaan välittömämpiä Erika I -toimia merenkulun turvallisuuden parantamiseksi. Erityisen myönteistä on, että ehdotuksissa käsitellään sääntelytoimien lisäksi vastuukysymyksiä ja kaupallista lähestymistapaa turvallisuuden lisäämiseen.

2.2. Alueiden komitea kannattaa komission tavoitetta parantaa öljysäiliöalusten turvallisuutta, mutta katsoo, ettei tämän ymmärrettävän painotuksen tulisi antaa viedä huomiota pois muiden merenkulun alojen synkemmistä onnettomuus- ja kuolonuhritilastoista. AK kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ulottamaan toimet koskemaan myös muita alustyyppejä ja edistämään yhdessä kansainvälisen merenkulkuyhteisön kanssa "turvallisuuskulttuuria" kaikilla aloilla.

2.3. Merenkulun turvallisuus, merien pilaantuminen ja rannikkoalueiden hoito liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Jos turvallisuuden parantamiseen, saasteiden vähentämiseen ja rannikkoalueiden suojeluun liittyvät kysymykset pitäisi laittaa tärkeysjärjestykseen, se olisi seuraavanlainen:

- ihmishenkien suojelu

- ympäristönsuojelu

- omaisuuden suojelu.

2.4. Merkittävin komission ehdotuksiin kohdistuva arvostelu koskee oletusta, jonka mukaan teknisten toimien jatkuva lisääminen ja teknologian käyttö voivat korvata merimiestaidon ja satamien asianmukaisen johtamisen. Asiakirjassa ei mainita inhimillisiä tekijöitä eikä sitä, että jos alusten miehistöt olisivat riittävän suuria ja hyvin koulutettuja eivätkä kärsisi väsymyksestä ja merenkulkualan yhä kovemmasta kaupallisesta paineesta, onnettomuustilastot olisivat epäilemättä valoisammat.

2.5. Koska miehistöt ovat nykyisin henkilömäärältään pieniä, niihin kohdistuva kiire ja paine ovat suuremmat kuin koskaan. Alueiden komitea kehottaa komissiota laatimaan uuden asetuksen, jolla vähennetään miehistöön kohdistuvaa sääntelystä johtuvaa painetta hyväksi havaitun teknologian ja parhaiden hallintokäytäntöjen avulla. Laadittiinpa millaisia järjestelmiä tahansa, inhimilliset tekijät ovat aina yksi turvallisuusyhtälön muuttuja.

2.6. Alueiden komitea kehottaa komissiota tekemään ennakoivaa yhteistyötä jäsenvaltioiden ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) kanssa yhteisymmärrykseen perustuvien kansainvälisten sopimusten aikaansaamiseksi ja vasta sitten turvautumaan Euroopan tasolla toteutettaviin lisätoimiin. Tällaiset lisätoimet saattaisivat monimutkaistaa oikeudellista ympäristöä ja hankaloittaa kolmansien maiden alusten käsittelyä, eikä niillä todellisuudessa vähennettäisi Euroopan vesillä tapahtuvia, rannikkoalueiden paikallis- ja alueyhteisöjä koskettavia saasteonnettomuuksia.

3. Merenkulun turvallisuuden parantamiseen ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseen tähtäävät toimenpiteet

3.1. Ehdotuksessa esitetään velvollisuutta varustaa yhteisön vesillä liikkuvat alukset transponderijärjestelmillä, joiden avulla rannikkoviranomaiset voivat tunnistaa ne automaattisesti ja seurata niitä keskeytyksettä. Alueiden komitea suhtautuu tähän epäillen, sillä transpondereiden käytöstä merellä ei ole vielä juurikaan kokemuksia ja velvoite ei koskisi kaikkia aluksia. Komitea myöntää kuitenkin, että transponderit tarjoavat suuria mahdollisuuksia erityisesti miehistöjen ilmoitusvelvollisuuksien keventämiseksi. Siksi komitea kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita työskentelemään koordinoidusti IMOn puitteissa transponderien teknisten vaatimusten ja toiminnan (esim. automaattinen tiedonsiirto) parantamiseksi.

3.2. Alueiden komitea muistuttaa Rose Bayn (Devon, Yhdistynyt kuningaskunta) tapauksesta, jossa pienen kalastajatroolarin törmäys satamaan kiinnittyneeseen öljytankkeriin aiheutti öljyvuoto-onnettomuuden. Tämä huomattava öljyonnettomuus aiheutti alueen paikallisyhteisöille suuret puhdistuskustannukset. Käsillä olevilla komission ehdotuksilla ei vähennettäisi tämän tyyppisiä onnettomuuksia (ne eivät sisällä alle 45 metrin mittaisia kalastusaluksia koskevia määräyksiä).

3.3. Alueiden komitea katsoo huolestuneena, että sinänsä arvokkaita tekniikan edistysaskeleita ei tule pitää "yksinkertaisina yleisratkaisuina". Matkatietojen tallentimia ("mustat laatikot") ja sähköistä tiedonvaihtoa painotetaan liikaa, vaikka inhimilliset koulutukseen, väsymykseen ja pätevyyteen liittyvät tekijät ovat yhtä tärkeitä onnettomuuksien ehkäisemisessä. Tällaisen teknologian käyttö merenkulkualalla on yhä uusi asia, ja sitä tulee kehittää yhteistyössä perustettavaksi ehdotetun Euroopan meriturvallisuusviraston kanssa. Ehdotuksilla ei velvoitettaisi jäsenvaltioita käyttämään näin saatuja tietoja.

3.4. Alueiden komitea on tyytyväinen komission ja jäsenvaltioiden pyrkimyksiin jatkuvasti tarkistaa ja parantaa satamavaltioiden valvontajärjestelmiä. Näitä pyrkimyksiä tulisi kannustaa.

3.5. Komission tulisi työskennellä aktiivisesti jäsenvaltioiden ja IMOn kanssa sen varmistamiseksi, että EU:n vesillä sovelletaan yksinkertaista, laajalti julkistettua ja selkeätä hätäsatamapolitiikkaa. On tapahtunut joukko onnettomuuksia, kuten Castorin tapaus Espanjassa, joissa alukselta on evätty pääsy hätäsatamaan ns. "ei minun pihalleni" -ajattelutavan seurauksena. Tällainen ajattelu on terveen järjen vastaista, sillä se lisää aluksen vahingoittumismahdollisuuksia ja siten vakavan ympäristökatastrofin vaaraa.

3.6. Alueiden komitean mielestä päätös satamasta lähtemisestä tulisi jättää aluksen päällikön ja kulloisenkin rannikkovaltion satamaviranomaisten tehtäväksi. On syytä muistaa, että sää voi muuttua jyrkästi hyvin lyhyessä ajassa.

3.7. Alueiden komitea kyseenalaistaa mustien listojen käytön "vaarallisten tilanteiden ennakoivaan ja entistä nopeampaan havaitsemiseen". Alusten valvontaa koskevan Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan perusteella jo nykyisin laaditaan mustia listoja satamiin pysäytetyistä aluksista.

3.8. Alueiden komitea toteaa, että jäsenvaltioissa on erilaisia järjestelmiä vaaratilanteisiin puuttumiseksi. Eräät jäsenvaltiot ovat nimenneet kansallisen yhteyselimen, joka vastaa teknisistä toimista onnettomuuden sattuessa. Koska EU:ssa on erilaisia järjestelmiä vaaratilanteisiin puuttumiseksi, komitea kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita parantamaan eri virastojen välisiä koordinointimenettelyjä. On ratkaisevan tärkeää, että kaikki EU:n rannikkovaltiot uskaltavat antaa teknisten asiantuntijoiden tehdä parhaansa onnettomuuksien vaikutusten lieventämiseksi eivätkä sekaannu toimiin poliittisin perustein. Sea Empressin (Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) tapaus on esimerkki tästä haasteesta. Komitea kehottaa komissiota tekemään tiivistä yhteistyötä IMOn kanssa vaaratilanteiden toimenpiteitä koskevissa kysymyksissä. EU:n jäsenvaltiot ovat viattoman kauttakulun oikeutta koskevien kansainvälisen oikeuden määräysten alaisia. Alueiden komitea on huolissaan, että uudet ilmoitusvaatimukset saattavat olla vaikeasti sovellettavissa unionin ulkopuolisten valtioiden aluksiin ja lisätä alusten miehistöjen työtaakkaa.

3.9. Alueiden komitea kehottaa komissiota varmistamaan, että kaikilla EU:n vesialueilla on käytössä yhtä tehokkaat ilmoitusjärjestelmät IMOn säännösten mukaisesti. Yhteisen ilmoitusjärjestelmän käyttöönottoon liittyvistä oikeudellisista ja hallinnollisista esteistä huolimatta on tärkeää, että sekä komissio että jäsenvaltiot ryhtyvät viipymättä valmistelemaan IMOlle esitettäviä toimia EU:n ilmoitusjärjestelmiä koskevaa yhteistä lähestymistapaa ajatellen.

4. Nykyisten pilaantumishaittoja koskevien vastuu- ja korvausjärjestelmien kehittäminen

4.1. Alueiden komitea kannattaa "saastuttaja maksaa" -periaatetta, jonka mukaan muusta kuin silkasta vahingosta johtuvan saastumisen aiheuttamat kustannukset peritään aluksen omistajilta.

4.2. Alueiden komitea toivoo lisäsäännöksiä, jotka koskisivat muiden aineiden kuin öljyn vuoto-onnettomuuksia. Ievoli Sunin tapaus (Englannin kanaalin rannikko, Ranska) on esimerkki tällaisesta onnettomuudesta.

4.3. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti täydennysrahaston (COPE-rahasto) perustamiseen ja ehdotukseen, jonka mukaan vahinkoa kärsineille maksettaisiin enemmän kuin öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston (IOPC) maksama 50 prosenttia vahingoista, mutta kehottaa komissiota kehittämään näitä ehdotuksia edelleen yhdessä IMOn kanssa. Täydentävästä COPE-rahastosta maksettavat korvaukset perustuvat näin ollen samoihin periaatteisiin ja sääntöihin kuin nykyinen kansainvälisen järjestelmä, mutta korvausten enimmäismäärä on vahvistettu tasolle (1 miljardiin euroon), jonka katsotaan olevan riittävä kaikenlaisten ennakoitavissa olevien suuronnettomuuksien varalle. Komitea kannattaa ehdotusta, jonka mukaan COPE-rahaston avulla voitaisiin myös nopeuttaa täysimittaisten korvausten maksamista saastumisen uhreille EU:ssa.

4.4. Alueiden komitea muistuttaa komissiota Erika-säiliöaluksen onnettomuudesta seuranneiden korvausvaatimusten suuruudesta ja moninaisuudesta. Jotkut vaatimuksista edellyttivät laajaa arviointia huolellisen ja tehokkaan ratkaisun varmistamiseksi. Komitea epäilee, että komissio tarvitsisi runsaasti resursseja selvitäkseen näistä jatkotoimista tehokkaasti ja ilman viivästyksiä.

4.5. Alueiden komitea muistuttaa komissiota siitä, että COPE-rahaston moitteettoman toiminnan varmistamiseksi jäsenvaltioiden tulee toimittaa tarkat tiedot kaikista yli 150000 tonnia öljyä vastaanottavista yrityksistä, jotka rahoittavat rahastoa.

4.6. Alueiden komitea kannattaa ehdotusten yleissuuntaa, mutta niillä ei ratkaista ydinongelmaa: miten saada kiinni vastuuttomat alusten omistajat, jotka piiloutuvat yhden aluksen yhtiöiden taakse, vaihtavat lippuvaltiota nähtävästi täysin sumeilematta ja hylkäävät aluksensa ja niiden miehistöt mieluummin kuin täyttävät taloudelliset velvoitteensa, kun aluksista alkaa olla heille vaivaa. Äskettäinen esimerkki tästä oli rannikkolaiva Lagikin karilleajo vuoden 2000 joulukuussa Nean-joella lähellä Bostonia (Lincolnshire, Yhdistynyt kuningaskunta). Alus ajautui joessa poikittain ja katkesi kahtia. Onneksi aluksen polttoainesäiliöiden sisältö saatiin poistettua, lasti purettua ja alus leikattua paloiksi ja siirrettyä pois ilman vakavia saastepäästöjä. Ikävää asiassa kuitenkin oli, että laivan varsinainen omistaja, joka on EU:n jäsenvaltion kansalainen, ei joutunut maksamaan mitään onnettomuudesta aiheutuneita kustannuksia, koska alus oli rekisteröity yhteisön ulkopuolelle ja nimellisesti yhtiön omistuksessa. Paikallisyhteisöille koituneiden puhdistuskustannusten arvioidaan olleen noin 2 miljoonaa puntaa. (Onnettomuudesta on käytettävissä yksityiskohtaiset tiedot). Myös Yhdistyneen kuningaskunnan Scillysaarilla haaksirikkoutuneen Cetan tapauksessa paikallisyhteisöt joutuivat maksamaan puhdistuslaskun. Miehistö oli nopeasti siirretty jäsenvaltion (rannikkovaltio) oikeudellisen toimivallan ulkopuolelle, eikä tämä alustyyppi kuulunut minkään korvausrahaston piiriin. Alueiden komitea kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita koordinoimaan paremmin selvään vastuuketjuun tähtäävät toimensa, jotta ympäristön puhdistusta tai lisävahinkoja koskeva vahinkovastuu saadaan varmistettua tehokkaasti.

4.7. Kansainvälisen ja EU:n tason yhdistävän kaksijakoisen korvausjärjestelmän tehokkaan toiminnan takaamiseksi COPE-rahastoa käytetään ainoastaan onnettomuuksissa, jotka ylittävät tai jotka uhkaavat ylittää yhteisen takuurahaston (IOPC) enimmäismäärät. Alueiden komitea edellyttää, että komissio laatii sille yhteistyössä IMOn kanssa selvän toimintakehyksen.

5. Euroopan meriturvallisuusvirasto

5.1. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti ehdotukseen Euroopan meriturvallisuusvirastosta ja pitää sitä ansiokkaana ehdotuksessa mainituista syistä: virasto koordinoisi nykyisen lainsäädännön toimeenpanoa, yhdenmukaistaisi tarkastajien koulutusta ja tarkastuskäytäntöjä, suorittaisi teknisiä tehtäviä komission puolesta ja kokoaisi tietoja.

5.2. Alueiden komitea pitää välttämättömänä, että Euroopan meriturvallisuusvirastolle annetaan riittävästi varoja, jotta se voi palkata pätevää ja kokenutta henkilöstöä toimiakseen tehokkaasti ja ollakseen uskottava alan toimijoiden silmissä.

5.3. Alueiden komitea toivoo, että meriturvallisuusviraston toimialaan sisällytetään muitakin laivaustoiminnan aloja kuin öljynkuljetukset.

5.4. Kansainvälisen, unionin, jäsenvaltioiden ja alueiden tasojen monimutkaisen oikeudellisen rakenteen vuoksi alueiden komitea kehottaa komissiota edistämään ja jatkamaan meriturvallisuusviraston avulla tutkimuksia sopivimmista ja toteuttamiskelpoisimmista menettelyistä. Tätä tarkoitusta varten suoritettava nykyisten asetusten ja direktiivien järkeistäminen on myönteinen asia, jos sillä lisätään merenkulun turvallisuutta.

5.5. Alueiden komitea kehottaa komissiota tekemään jo varhaisessa vaiheessa selvän eron meriturvallisuusviraston tehtävänasettelun ja meriturvallisuuskomitean perustamista koskevan tulevan ehdotuksen välillä.

5.6. Alueiden komitea on johdonmukaisesti tarkastellut meriliikenteen turvallisuutta ja meriympäristön suojelua yhtenä kokonaisuutena, ja se katsoo, että on tärkeää käsitellä nyt puheena olevaa ehdotusta kokonaisvaltaisella tavalla. Teknisesti järkevien päätösten hienovarainen käyttöönotto hyödyttää yhteisön merialueita, ja sillä saadaan aikaan kestäviä rannikkoalueita sekä tehdään meriliikenteestä ympäristöystävällistä. Tästä syystä alueiden komitea toivoo, että se kutsutaan meriturvallisuusviraston johtokuntaan rannikkoalueiden yhdennetyn käyttöön ja hoitoon osallistuvien EU:n paikallis- ja alueviranomaisten edustajana.

5.7. Tietoisena meriliikenteen kansainvälisestä ulottuvuudesta alueiden komitea haluaa varmistaa, että eurooppalaisten käytäntöjen muutokset eivät aiheuta ongelmia unionin ulkopuolisessa meriliikenteessä ja siten haittoja muualla maailmassa. Komission tulee taata, että perustettavaksi ehdotettu virasto työskentelee jäsenvaltioidensa ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön kanssa ennaltaehkäisevästi tässä asiassa.

6. Päätelmät

6.1. Nämä ns. Erika II -ehdotukset tarjoavat mahdollisuuden pysähtyä, arvioida asioita kokonaisuutena ja laatia säännöstö, joka koskee kaikkia alustyyppejä ja vähentää näin miehistöihin, aluksiin ja rannikkoympäristöön kohdistuvia riskejä.

6.2. Alueiden komitea kehottaa toteuttamaan uudet järjestelyt siten, että EU:n toimilla lisätään valtio- ja aluetasolla toteutettujen järjestelyjen tehoa.

6.3. On tärkeää varmistaa, että EU pyrkii IMOn puitteissa jo ennakolta aktiivisesti saavuttamaan yhteisymmärrykseen perustuvaa edistystä uusien toimien aikaansaamiseksi ja selvän vastuuketjun luomiseksi kaikelle yhteisön vesillä tapahtuvalle meriliikenteelle ja vähentämään näin paikallis- ja alueyhteisöihin kohdistuvia haittavaikutuksia.

6.4 Alueiden komitea kehottaa komissiota tekemään lisätutkimuksia ehdotetuista teknisistä toimista. Tutkimusohjelmia laadittaessa tulisi kiinnittää huomiota merenkulkualan käytäntöihin sekä niiden kustannus-hyöty -suhteeseen.

Bryssel 13. kesäkuuta 2001.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert

(1) EYVL C 120 E, 24.4.2001, s. 67.

(2) EYVL C 365 E, 19.12.2000, s. 276, 280.

(3) EYVL C 212 E, 25.7.2000, s. 102.

(4) EYVL L 269, 19.10.1999, s. 45.