[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 7.6.2007

KOM(2007) 307 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE

neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti (erityisvarustetuilla bensiiniasemilla jaellun bensiinin eriytetyt verokannat)

1. Johdanto

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[1], jäljempänä ’energiaverodirektiivi’ tai ’direktiivi’, 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti neuvosto voi erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta (tällaisen pyynnön esittäneille) jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muitakin verovapautuksia tai -alennuksia kuin mainitun direktiivin säännöksissä ja erityisesti sen 5, 15 ja 17 artiklassa säädettyjä verovapautuksia ja -alennuksia.

Komissio tarkastelee pyyntöä. Sen jälkeen se joko antaa ehdotuksen neuvostolle tai ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi se ei ehdota toimenpiteen hyväksymistä.

Vuoden 2006 lopussa päättyviä energiaverodirektiivistä myönnettyjä poikkeuksia on tarkasteltu uudelleen. Tanska haki lupaa soveltaa vuodesta 2007 alkaen kahden vuoden ajan eriytettyä valmistusverokantaa sellaiselle bensiinille, jota jaellaan bensiinihöyryjen talteenottojärjestelmällä varustetuilla bensiiniasemilla, sekä muilla bensiiniasemilla jaellulle bensiinille, sillä edellytyksellä että eriytetyt verokannat ovat direktiivin säännösten, erityisesti valmisteveron vähimmäiskannasta annettujen säännösten mukaisia. Verotuksen ja tulliliiton pääosasto vastaanotti asianomaisen pyynnön[2].

Tämän tiedonannon tarkoituksena on ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi komissio ei ehdota tällaisen luvan myöntämistä.

2. Tiivistelmä pyynnöstä

Tanska haluaisi soveltaa eriytettyä valmistusverokantaa sellaiselle bensiinille, jota jaellaan bensiinihöyryjen talteenottojärjestelmällä varustetuilla bensiiniasemilla, sekä muilla bensiiniasemilla jaellulle bensiinille. Se aikoo noudattaa direktiivissä säädettyjä, erityisesti valmisteveron vähimmäiskantaa koskevia velvollisuuksia.

Toimenpiteen tarkoituksena on ylläpitää bensiiniasemille kannustinta bensiinihöyryjen talteenottolaitteiston asentamiseksi, koska siten voitaisiin rajoittaa haihtuvien orgaanisten yhdisteiden leviämistä ilmaan hyödyttäen siten ympäristöä.

Pyynnössä ehdotetaan, että poikkeusta sovellettaisiin 31. joulukuuta 2008 asti.

3. Pyynnön tausta

Tanskalle myönnettiin poikkeuslupa vuonna 1995[3], ja sitä jatkettiin viimeksi vuonna 2001[4]. Vuonna 2003 poikkeuslupa sisällytettiin energiaverodirektiiviin, ja sen piti päättyä vuoden 2006 lopussa.

Kesäkuussa 2006 antamassaan tiedonannossa Neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III esitettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu , jäljempänä vuoden 2006 tiedonanto'[5],komissio totesi, että toimenpide ehkä kannusti alussa erityislaitteiston käyttöönottoon, mutta on luonnollista, että poikkeuslupa pitäisi tietyn ajan kuluttua poistaa asteittain. Komissio katsoo, ettei poikkeuslupaa pitäisi enää uusia vuoden 2007 jälkeen.

Vaikka komissio ei ehdottanut minkään direktiivin liitteissä II tai III mainitun poikkeusluvan uusimista, se totesi kuitenkin, että jäsenvaltiot voivat jättää direktiivin 19 artiklassa tarkoitetun hakemuksen, jos ne katsovat, että poikkeusluvan jatkaminen on erityisistä poliittisista syistä vielä tarpeen.

4. Komission arvio

Komission mielestä ajoneuvojen tankkaamisen yhteydessä vapautuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kontrolloiminen on yleensä ympäristön kannalta hyödyllinen toimenpide. Tämä on hiljattain vahvistettu direktiivissä 2001/81/EY[6] asetettujen tavoitteiden muodossa. Komissio on lisäksi erään uuden bensiinin ja dieselin laatua koskevan säädösehdotuksen yhteydessä, jälleen ympäristönsuojelumielessä, ilmaissut halukkuutensa esittää lähiaikoina toinenkin ehdotus tarkoituksena varmistaa, että bensiinihöyryjen talteenottoon ryhdytään kaikkialla EU:ssa[7].

Näistä syistä Tanskalle myönnettiin poikkeuslupa ensimmäisen kerran vuonna 1995. Sitä on sen jälkeen jatkettu, viimeksi siten, että sen piti päättyä vuonna 2006 (ks. edellä). Järjestelmän käyttöönotosta alkaen on toimitettujen tietojen mukaan erikoislaitteet asennettu 1 802 bensiiniasemalla eli 97 prosentissa bensiiniasemista (kokonaismäärä 1 843). Toimenpiteen vaikutus ei ole ollut tasaisen myönteinen niiden 11 vuoden aikana, jolloin eriytettyä verokantaa on sovellettu. Vaikutus on taantunut viimeisten kuuden vuoden aikana, jolloin ainoastaan 180 asemaa on asentanut laitteiston, ja 41 asemaa on vielä ilman laitteistoa. Vuoden 2006 aikana vain 15 asemaa asensi laitteiston, kun niitä vuonna 1996 oli 437. Näyttää siis siltä, että poikkeusluvalla ei juuri ole enää vaikutusta.

Kun otetaan huomioon edellä selostettu Tanskan konkreettinen nykyhetken tilanne, toimenpide ei enää vaikuta olevan suhteessa tavoitteeseensa, joka puolestaan on säilynyt ennallaan.

Poikkeusluvan aloittamisesta on jo aikaa, ja niiden bensiiniasemien investointikustannukset, jotka ovat asentaneet erikoislaitteiston, on jo voitu poistaa. Sen vuoksi Tanskan pyyntö soveltaa kaikkien bensiinihöyryn talteenottojärjestelmän asentaneiden asemien jakelemaan bensiiniin normaalia alempaa valmisteverokantaa merkitsisi perusteetonta hyötyä suurelle määrälle asemia, joilla jo on kyseinen laitteisto. Toimenpidettä ei voi enää perustella edellä mainitulla tavoitteella.

Edellä mainitut seikat merkitsevät myös sitä, että toimenpide on suhteeton, koska mainittu tavoite koskee nykyään vain 41 aseman varustamista, ts. kannustinta ylläpidetään niitä varten.

5. PÄÄTELMÄT

Komissio myöntää, että haihtuvien orgaanisten yhdisteiden määrän kontrolloiminen ajoneuvoja tankattaessa on perusteltua ympäristönäkökohtien vuoksi[8], mutta se toteaa toisaalta, että Tanskan esittämillä väittämillä ei voi enää perustella tarvetta jatkaa edelleen poikkeusta direktiivissä 2003/96/EY säädetyistä valmisteverojen yhdenmukaistamista koskevista yhteisön säännöistä.

Jos Tanska katsoo, että huoltoasemien varustamiseksi tarvitaan lisätukea, ja jos yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan kaikissa suhteissa[9], Tanska voisi turvautua niin laadun kuin laajuuden puolesta sopivampiin keinoihin, joihin ei liity poikkeavaa vapautusta yhdenmukaistetuista veroista.

Näin ollen komissio ei ehdota luvan myöntämistä .

[1] Neuvoston direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiiveillä 2004/74/EY ja 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 87 ja s. 100).

[2] Kirje vastaanotettiin 13. marraskuuta 2006.

[3] Neuvoston päätös 95/585/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1995.

[4] Neuvoston päätös 2001/224/EY, tehty 12 päivänä maaliskuuta 2001, erityistarkoituksiin käytettäviin tiettyihin kivennäisöljyihin sovellettavista valmisteveron alennetuista määristä ja valmisteverovapautuksista (EYVL L 84, 23.3.2001, s.23).

[5] Neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III esitettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu, KOM(2006) 342, 30. kesäkuuta 2006.

[6] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2001, tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista (EYVL L 309, s. 22.)

[7] Ks. KOM(2007) 18 lopullinen/2, s. 8.

[8] Ks. komission esittämän arvion ensimmäinen kappale ja siinä annetut viitteet.

[9] Valtiontukea koskevat säännöt mukaan luettuina.