KOMISSION SUOSITUS jäsenvaltioiden ja yhteisön vuoden 2000 talouspolitiik an laajoiksi suuntaviivoiksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 99 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittu

SISÄLLYSLUETTELO

I. Talouspolitiikan yleset suuntaviivat

1. Johdanto

2. Painopistealueet ja talouspolitiikan vaatimukset

2.1 EU:n talouden tila uuden vuosituhannen alkaessa

2.2 Keskeiset haasteet

2.3 Strategian edistäminen: EU:n talouden kasvupotentiaalin vahvistaminen

3. Talouspoliittiset suositukset

3.1 Kasvuun ja vakauteen tähtäävän talouspolitiikan varmistaminen

3.2 Terveen julkisen talouden ylläpitäminen

3.3 Julkisen talouden laadun ja kestävyyden parantaminen

3.4 Asianmukaisen palkkakehityksen edistäminen

3.5 Osaamiselle rakentuvan yhteiskunnan edistäminen

3.6 Varmistettava hyödyke-(tavara- ja palvelu-)mark-kinoiden tehokas toiminta

3.7 Pääomamarkkinoiden edistäminen yhdentämistä ja syventämistä jatkamalla.

3.8 Työmarkkinoiden elvyttäminen

3.9 Kestävän kehituksen parantaminen

II. Maakohtaiset talouspolitiikan suuntaviivat

1. Belgia

2. Tanska

3. Saksa

4. Kreikka

5. Espanja

6. Ranska

7. Irlanti

8. Italia

9. Luxemburg

10. Alankomaat

11. Itävalta

12. Portugali

13. Suomi

14. Ruotsi

15. Yhdistynyt kuningaskunta

I. Talouspolitiikan yleiset suuntaviivat

1. Johdanto

Perustamissopimuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot harjoittavat talouspolitiikkaansa siten, että ne osaltaan myötävaikuttavat unionin tavoitteiden toteuttamiseen talouspolitiikan laajat suuntaviivat huomioon ottaen (98 artikla). Siinä edellytetään myös, että jäsenvaltiot pitävät talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana ja koordinoivat talouspolitiikkansa neuvostossa (99 artikla). Tämän vuoksi neuvosto on joka vuosi talous- ja rahaliiton toisen vaiheen alkamisen jälkeen [1] hyväksynyt komission suosituksesta talouspolitiikan laajat suuntaviivat. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat keskeinen osa talouspolitiikan koordinointia ja muodostavat puitteet jäsenvaltioiden ja unionin yleisten talouspoliittisten tavoitteiden ja suuntausten määrittelylle. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen merkitys on kasvanut Helsingin Eurooppa-neuvostossa hyväksytyn neuvoston raportin "Talouspolitiikan koordinointi" ja Lissabonin työllisyyttä, talousuudistuksia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsitelleen Eurooppa-neuvoston kokouksen myötä, jossa Eurooppa-neuvosto päätti, että se tulee vuosittain pitämään talous- ja sosiaalikysymyksille omistetun kevätkokouksen.

[1] Ensimmäiset talouspolitiikan laajat suuntaviivat hyväksyttiin ennen talous- ja rahaliiton toisen vaiheen alkua joulukuussa 1993. Sittemmin talouspolitiikan laajat suuntaviivat on hyväksytty vuosittain kesällä.

Nämä talouspolitiikan laajat suuntaviivat perustuvat voimassa olevaan strategiaan ja laajentavat sitä. Ne keskittyvät Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmiin ja antavat niille toiminnallisen sisällön. Näissä suuntaviivoissa keskitytään erityisesti rakennepolitiikan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutuksiin ja uudistuksiin, joiden tavoitteena on potentiaalisen talouskasvun, työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen sekä siirtyminen osaamiselle rakentuvaan talouteen. Cardiffin ja Luxemburgin prosesseissa käsitellään tarkemmin niihin kuuluvia aiheita. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen painopisteen siirtyminen ilmentää lisäksi Lissabonin päätelmien selkeää painotusta kaikkien olemassa olevien välineiden yksinkertaistamiseen ja virtaviivaistamiseen. Koordinaation parantamiseksi muita neuvostoja kehotetaan osallistumaan Ecofin-neuvoston talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen valmisteluun.

Vuoden 2000 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen taustalla on taloudellinen tilanne ja näkymät sellaisina kuin ne on esitetty komission kevään 2000 talousennusteissa. Lisäksi komissio on pitänyt mielessä tarpeen kehittää synergiaa eri koordinaatioprosessien välille, joista mainittakoon erityisesti työllisyyspolitiikan suuntaviivat ja rakenneuudistusten seuranta. Laatiessaan suositusta vuoden 2000 talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi komissio on hyödyntänyt myös niitä havaintoja ja päätelmiä, joita esitettiin komission laatimassa raportissa vuoden 1999 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toteuttamisesta. Raportissa todettiin, että yleisesti ottaen vuoden 1999 talouspolitiikan laajat suuntaviivat on toteutettu rohkaisevalla tavalla. Yleinen kokonaistalouden hoito on ollut tarkoituksenmukaista. Työmarkkinauudistukset ovat edenneet vaihtelevasti; useissa jäsenvaltioissa on harjoitettu aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, mutta vain harvoissa on puututtu etuusjärjestelmiin ja jäykkään työsuhdeturvalainsäädäntöön. Hyödykemarkkinoiden rakenneuudistukset ovat edistyneet selvimmin sisämarkkinalainsäädännön toimeenpanon ja televiestintä- ja sähkömarkkinoiden vapauttamisen osalta. Valtiontukien vähentämisessä ja riskipääomamarkkinoiden kehittymisessä on tapahtunut jonkin verran parannusta, joskaan ei riittävästi. Vähän edistystä on tapahtunut eräillä muilla aloilla, joista voidaan mainita julkisia hankintoja koskevien säännösten toimeenpano ja T&K-toiminnan ja innovaatioiden edistäminen.

2. painopistealueet ja talouspolitiikan vaatimukset

2.1 EU:n talouden tila uuden vuosituhannen alkaessa

1990-luvun perintö - Viime vuosikymmenen aikana Euroopan unioni on vaalinut taloudellista yhdentymistä merkittävästi ja luonut vankat puitteet talouspolitiikan harjoittamiselle. Sisämarkkinat ovat pääosin valmiit ja aiemmin ylisäännellyt toimialat on vapautettu ja ne ovat nyt kilpailuvoimien alaisia. Vakauteen tähtäävä rahapolitiikka, jota tukevat vankka finanssipolitiikka ja tarkoituksenmukainen palkkakehitys, on otettu käyttöön. Euro on otettu onnistuneesti käyttöön. Talous- ja työllisyyspolitiikalle on luotu kattavat koordinaatiopuitteet.

Näistä vaikuttavista saavutuksista huolimatta EU:n talouskehitys 1990-luvulla oli pettymys verrattuna sekä aikaisempaan kehityksen että Yhdysvaltain talouskehitykseen.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Talouskasvu oli suhteellisen heikkoa, netto-työllisyys ei parantunut ja nykyinen työttömyys-aste on edelleen korkeampi kuin vuosikymmenen alussa. EU:n elintaso on keskimäärin 35 prosent-tia alempi kuin Yhdysvaltain, vaikka työtuntia kohti laskettu tuotanto on noussut lähelle Yhdys-valtain tasoa neljän vuosikymmenen aikana tapahtuneen kehityseron umpeen kuromisen jälkeen. Suuri ero henkeä kohti laskettujen tulojen välillä johtuu osittain alhaisista ja paikalleen juut-tuneista osallistumis- ja työllisyysasteista. Reaali-investoinnit eivät myöskään juuri nousseet EU:ssa 1990-luvulla, mikä johti investointien laskun jatkumiseen suhteessa BKT:hen, kun taas reaali-investoinnit lähes kaksinkertaistuivat samanaikaisesti Yhdysvalloissa.

Taloudellisen ympäristön puitteiden merkittävän paranemisen ja heikon talouskehityksen välinen paradoksi viittaa siihen, että edellisen vuosi-kymmenen alussa talous oli vakavasti epätasapai-nossa ja rakenteelliset jäykkyydet olivat merkit-täviä. Osittain siinä näkyy myös se, että useissa jäsenvaltioissa talousuudistukset aloitettiin myö-hään ja että vie oman aikansa ennen kuin tarkoi-tuksenmukainen talouspolitiikkayhdistelmä kan-taa hedelmää. Useiden jäsenvaltioiden talouske-hitys oli kuitenkin vaikuttavaa viime vuosikym-menellä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Vaikka 1990-luvun alun taantuma vaikutti myös useimpiin maihin, niiden taloudet elpyivät sittemmin voimakkaasti, minkä ansiosta työttömyys on vähentynyt merkittävästi, joissakin tapauksissa tasolle, jollaista ei ole nähty sitten 1970-luvun alun. Vaikka maakohtaisilla tekijöillä oli vaikutuksensa, näille maille on yhteistä se, että niissä nopea makrotaloudellinen sopeutus toteutui yhdessä kattavan rakenneuudistuspaketin kanssa ja että tätä keskinäisesti vahvistavaa strategiaa toteutettiin määrätietoisesti.

Itseään vahvistava kierre on alkamassa - Kesän 1990 alun jälkeen, jolloin edelliset talouspolitiikan laajat suuntaviivat hyväksyttiin, unionin talous on elpynyt yhä vahvemmin ja laajapohjaisemmin. Noususuhdanteen odotetaan vahvistuvan entisestään tänä ja ensi vuonna tukea-antavan talouspolitiikan, euron kilpailukykyisen valuuttakurssin ja maailmantalouden vilkkaan toimeliaisuuden yhteisvaikutuksesta. Koska useimpien jäsenvaltioiden hyödyke- ja työmarkkinoilla on huomattavaa vajaakäyttöä ja investointitoiminta näyttää kääntyvän vahvaan kasvuun, kasvu lienee vahvaa ilman kapasiteettirajoitteita ja inflaatiopaineita, jos palkkakehitys jatkuu asianmukaisena kuten odotetaan. Niissä maissa, joissa elpyminen on kypsemmässä vaiheessa, on kuitenkin jo joitakin merkkejä tuotantokapeikoista ja ylikuumenemisen riskistä. Lisäksi euron huomattava heikkeneminen ja öljyn hinnan voimakas nousu viittaavat siihen, että tuonti-inflaation riski on kasvamassa.

Uusien työpaikkojen syntyminen on jatkunut vahvana, kun kasvusta on tullut työllistävämpää, mikä on vähitellen alentanut työttömyysastetta. Suotuisien kasvunäkymien lisäksi työllisyyttä pyritään painottamaan yhä enemmän työvoimavaltaisille palvelusektoreille ja parantamaan efektiivistä työvoiman tarjontaa, joten työllisyyden kasvun odotetaan jatkuvan vahvana, mikä johtaa työttömyyden alenemiseen edelleen.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Talousnäkymien paraneminen on osittain seurausta suotuisien suhdannetekijöiden vaikutuksesta. Vielä enemmän se johtuu kuitenkin taitavasta makrotalouden hoidosta, jota tukee yhä enemmän oikeanlainen rakennepoliittinen ympäristö. Näiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen talouspoliittisten suositusten määrätietoinen toteuttaminen saattaa kääntää EU:n talouskasvun itseään vahvistavalle uralle, jossa tuotannonkasvu on vahvaa, luottamus on hyvä ja uusia työpaikkoja syntyy runsaasti. Näissä olosuhteissa noin 3 prosentin vuotuisen talouskasvun näkymät ovat realistiset koko EU:ssa lähivuosina.

2.2 Keskeiset haasteet

Tällä vahvalla pohjalla Euroopan talouspoliittisilla päättäjillä on edessään uusia haasteita ja mahdollisuuksia tulevina vuosina ja myöhemmin. EU:n talouden neljä keskeistä haastetta ovat paluu täystyöllisyyteen, siirtyminen osaamiselle rakentuvaan yhteiskuntaan, nopeasti vanhenevan väestön vaikutus ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantaminen. Nämä haasteet koskevat kaikkia jäsenvaltioita, mutta suuria eroja on siinä, kuinka merkittäviä ne kullekin ovat ja kuinka paljon valtiot ovat jo valmistautuneet niihin.

Täystyöllisyyden palauttaminen - Vaikka työttömyys on vähentynyt vähitellen, se on tällä hetkellä noin 9 prosenttia EU:n työvoimasta, mitä ei voida pitää hyväksyttävänä, ja lisäksi useimmissa jäsenmaissa on edelleen merkittäviä eroja naisten ja miesten työllisyyden välillä. Työllisyys- ja osallistumisaste - erityisesti naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osalta - on myös alhainen monessa maassa. Tämän hetkinen työpaikkojen puute aiheuttaa suuria taloudellisia ja sosiaalisia kustannuksia. Niinpä täystyöllisyyden palauttaminen on edelleen talous- ja sosiaalipolitiikan keskeinen tavoite ja tarkoittaa erityisesti työpaikkojen luomista palvelualoille, naisten työllisyysasteen korottamista ja ikääntyvien työntekijöiden osallistumisasteen nostamista. Kuten Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksessa korostettiin, yleisenä tavoitteena on nostaa työllisyysaste nykyiseltä keskimäärin 61 prosentin tasolta mahdollisimman lähelle 70 prosenttia vuoteen 2010 mennessä ja nostaa naisten työllisyysaste keskimäärin 51 prosentista yli 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä koko EU:ssa. Näiden tavoitteiden toteuttaminen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ei ainoastaan auttaisi saamaan EU:n talouskasvua kestävästi korkeammalle uralle vaan se helpottaisi myös jäsenvaltioiden julkisen talouden ja sosiaaliturvajärjestelmien tilaa ja auttaisi tehokkaasti torjumaan sosiaalista syrjäytymistä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

On edistettävä siirtymistä osaamiselle rakentuvaan yhteiskuntaan - Innovaatiosta ja tiedon karttumisesta on tulossa yhä enemmän kilpailukyvyn, tuottavuuden, talouskasvun, työllisyyden ja elintason keskeisiä moottoreita. Euroopan unionin innovatiivinen kapasiteetti laahaa kuitenkin Yhdysvaltain perässä ja ero on kasvanut 1990-luvun puolivälistä lähtien. Myös tietotekniikka- ja viestintäteollisuuden tuotanto ja levittäminen ovat Yhdysvaltoja jäljessä. Lisäksi ammatillisissa taidoissa on merkittäviä puutteita, erityisesti luonnon- ja insinööritieteissä; tietoyhteiskunnan kaikilta työntekijöiltä edellyttämät tietotekniikka- ja viestintäalan perustaidot ja asiantuntijataidot ovat myös puutteellisia. Tähän haasteeseen vastaaminen vaatiikin talouden rakenteiden mukauttamista, resurssien kohdentamista toimialoille, yrityksiin ja toimiin sekä ammatillisten taitojen ja työpaikkojen parempaa yhteensopivuutta.

Valmistautuminen väestön vanhenemiseen - Vanhempien, työvoimaan kuulumattomien ikäryhmien osuuden väestöstä odotetaan kasvavan huomattavasti ja työvoiman vähenevän vuoden 2010 jälkeen. Sen lisäksi, että sillä on mahdollisesti merkittävä vaikutus kokonaissäästöjen tasoon, huoltosuhteen kasvulla

>VIITTAUS KAAVIOON>

on huomattava vaikutus siihen osuuteen, joka työvoimalla tuotannontekijänä on talouskasvuun ja julkisen talouden kestävyyteen. Huoltosuhteen nousu johtaa talouskasvun hidastumiseen, ellei tuotannontekijöiden tuottavuutta paranneta kestävästi sen vastapainoksi. Väestön vanheneminen vaikuttaa julkiseen talouteen ja lisää suuresti eläke- ja terveydenhuoltomenoja, jos niitä koskevia poliittisia linjauksia ei muuteta. Tilanteen korjaamiseksi jäsenvaltioiden on kehitettävä kattavia strategioita, joita ovat mm. julkisen talouden kestävyyden varmistavat toimenpiteet, eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmien uudistus ja erityisesti ikääntyvien työntekijöiden osallistumisasteen nostamista edistävät toimet. Tämän haasteen vuoksi Lissabonin Eurooppa-neuvosto kehotti vahvistamaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, erityisesti sosiaaliturvan tulevan kehityksen osalta pitemmällä aikavälillä.

Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantaminen - Vaikka EU:n kansalaisilla on keskimäärin korkea elintaso ja hyvä sosiaaliturva, sosiaalista syrjäytymistä on edelleen paljon. Työttömyys on sosiaalisen syrjäytymisen tärkein syy EU:ssa. Syrjäytyminen johtuu erityisesti pitkäaikaistyöttömyyden suuresta osuudesta ja siitä, että työttömyys on keskittynyt tietyille alueille tai tiettyihin yhteisöihin ja tiettyihin sosiaali- tai työntekijäryhmiin. Vaikka sosiaalinen yhteenkuuluvuus on laajempi kokonaisuus kuin työmarkkinakysymykset, työpaikka on paras suoja sosiaalista syrjäytymistä vastaan. Näin ollen parempien edellytysten luominen korkealle työllisyysasteelle ja alhaiselle työttömyydelle on vahvin panos, jolla talouspolitiikka voi edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

2.3 Strategian edistäminen: EU:n talouden kasvupotentiaalin vahvistaminen

Kaikki haasteet - paluu täystyöllisyyteen, siirtyminen osaamiselle rakentuvaan yhteiskuntaan, valmistautuminen nopeasti vanhenevan väestön vaikutuksiin ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantaminen - liittyvät toisiinsa ja niihin on vastattava kattavalla ja yhtenäisellä talouspolitiikan keskipitkän ja pitkän aikavälin strategialla. Strategialla on pyrittävä parantamaan EU:n talouden kykyä tuottaa nopeaa, kauan kestävää talouskasvua inflaatiota kiihdyttämättä. Vaikka keskeisiin haasteisiin vastaamisessa edistytään todennäköisesti merkittävästi nykyisen suhdannenousun aikana, on vaikea ymmärtää, kuinka edistymisen vauhtia voidaan ylläpitää ajan mittaan, ellei EU:n talouden potentiaalinen tuotanto kasva huomattavasti. Tämän vuoksi EU:n talouspolitiikan tehtävänä on

* ylläpitää kasvuun ja vakauteen tähtäävää talouspolitiikkaa.

* edistää osaamiselle rakentuvan taloudellisen toiminnan kehittymistä.

* jatkaa hyödyke-, pääoma- ja tuotemarkkinoiden syviä ja kattavia uudistuksia ja.

* nykyaikaistaa sosiaaliturvajärjestelmät.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Kaikki edellä mainitut neljä talouspoliittista tehtävää ovat äärimmäisen tärkeitä. Ne liittyvät yhteen, tukevat toisiaan ja ne on toteutettava yhtaikaa, jotta EU:n keskeisiin haasteisiin voidaan vastata. Terve makrotalouden ympäristö tarjoaa parhaat puitteet, joissa voidaan mahdollisimman nopeasti korjata täysimääräiset edut talousuudistuksista ja siirtymisestä kohti osaamiselle rakentuvaa taloutta. Vaikutus toimii myös toiseen suuntaan eli tehokkaat markkinat ja nykyaikaistettu sosiaaliturvajärjestelmä saavat talouspolitiikan toimimaan paremmin. Ollakseen siis vaikuttavaa talouspoliittisen lähestymistavan on oltava kattava, mikä taas todennäköisemmin herättää luottamusta kuluttajissa ja sijoittajissa ja siten tuottaa nopeammin etuja. Uudistustarpeen ja unionin keskeisten tavoitteiden - erityisesti täystyöllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden - saavuttamisen välinen yhteys lisää kansalaisten tukea strategialle ja siihen liittyvälle muutosprosessille.

Strategian tärkeimpiä ohjelmakohtia luonnehditaan seuraavassa ja erityiset suositukset on esitetty kappaleessa 3. Kaikkien poliittisten toimijoiden on harjoitettava tätä strategiaa määrätietoisesti ja toteutettava se koordinoidusti, jolloin saadaan aikaan tasapainoinen ja kattava talouspolitiikkayhdistelmä, jonka eri osa-alueet toisiaan tukien vahvistavat työpaikkojen syntymisen, innovatiivisen ja tiedon kartuttamisen kapasiteetin ja laajemman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edellytyksiä:

(i) on varmistettava kasvuun ja vakauteen tähtäävä talouspolitiikka.

(ii) ylläpidettävä vahvaa julkista taloutta.

(iii) parannettava julkisen talouden laatua ja kestävyyttä.

(iv) edistettävä asianmukaista palkkakehitystä.

(v) edistettävä osaamiselle rakentuvaa taloutta.

(vi) varmistettava tehokkaat hyödyke- (tavara- ja palvelu-)markkinat.

(vii) vahvistettava pääomamarkkinoita jatkamalla niiden yhdentämistä ja syventämistä.

(viii) elvytettävä työmarkkinoita ja.

(ix) parannettava kestävää kehitystä.

* *

Yleisesti ottaen jäsenvaltioiden haasteet ja talouspoliittiset tarpeet ovat samat. Niinpä kappaleen 3 yleissuositukset koskevat niitä kaikkia. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin samalla merkittäviä eroja niin talouden kehityksen ja näkymien kuin rakenteiden ja instituutioidenkin osalta. Tämä tarkoittaa, että yleisstrategian puitteissa talouspolitiikan painopisteet ovat eri jäsenvaltioissa hieman erilaisia. Niitä käsitellään II osassa, jossa esitetään maakohtaiset talouspolitiikan suuntaviivat. Tässä yhteydessä mainittakoon, että jäsenvaltiot tarkistavat juuri nyt kansallisia työllisyyttä koskevia toimintasuunnitelmiaan siten, että niissä otetaan huomioon vuoden 2000 työllisyyspoliittiset suuntaviivat. Työmarkkinakysymysten osalta maakohtaisilla suuntaviivoilla täydennetään vuoden 2000 työllisyyspolitiikan suuntaviivoja ja tuetaan tarkistettujen kansallisten toimintasuunnitelmien täytäntöönpanoa.

3. Talouspoliittiset suositukset

3.1 Kasvuun ja vakauteen tähtäävän talouspolitiikan varmistaminen

Talouspolitiikkayhdistelmä vaikuttaa keskeisesti kasvun ja työllisyyden edistämiseen ja hintavakauden säilymiseen. Lyhyellä aikavälillä se auttaa talouden elpymistä ja varmistaa, että sen hetkinen kasvupotentiaali toteutuu täysimääräisenä. Keskipitkällä aikavälillä talouspolitiik-kayhdistelmä myötävaikuttaa sellaisten edellytysten synty-miseen, joilla talous voidaan saattaa kestävälle nopeam-man kasvun ja työllisyyden uralle inflaatiota kiihdyttä-mättä, mm. riittävän säästö- ja investointitason avulla. Euroalueen asianmukaiseen talouspolitiikkaan kuuluu

i. hintavakauteen tähtäävä rahapolitiikka perustamissopimuksen mukaisesti.

ii. kestävä pyrkimys saavuttaa mahdollisim-man nopeasti lähes tasapainoinen tai ylijää-mäinen julkisen talouden rahoitusasema ja ylläpitää sitä keskipitkällä aikavälillä (ks. 3.2 kappale) ja.

iii. työmarkkinaosapuolten vastuuntuntoisen toiminnan jatkuminen, jolla tuetaan hin-tavakauden ja työpaikkojen luomisen kans-sa yhteensopivaa palkkakehitystä (ks. kappale 3.4).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Euroalueen ulkopuolella olevilla jäsenvaltioilla on kansallinen vastuu raha- ja valuuttakurssipolitiikasta ja niiden on myös jatkettava vakauteen tähtäävää talouspolitiikkaa, joka luo perustan kestävälle kasvulle ja työpaikkojen syntymiselle. Niiden on

iv. jatkettava lähentymisohjelmiensa määrätietoista toteuttamista.

v. harjoitettava sellaista raha- ja finanssipolitiikkaa, jolla ylläpidetään ja tarpeen vaatiessa edistetään hintavakautta ja julkisen talouden rahoitusaseman kestävyyttä. Tämä auttaisi maita myös valmistautumaan euron käyttöönottoon, ja.

vi. jatkettava vakaata raha- ja finanssipoli-tiikkaa valuuttakurssisitoumuksen noudat-tamiseksi niiden kahden jäsenvaltion osalta, jotka osallistuvat ERM2-järjestelmään (Tanska ja Kreikka), tai inflaatiotavoitteen saavuttamiseksi, jolloin luodaan edellytykset valuuttakurssi-vakaudelle niiden kahden jäsenvaltion osalta, joilla on suora inflaatiotavoite (Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta).

>VIITTAUS KAAVIOON>

3.2 Terveen julkisen talouden ylläpitäminen

Vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen terve julkisen talouden rahoitusasema luo riittävän liikkumavaran automaattisten vakauttajien täysimääräiselle toiminnalle ilman, että olisi vaaraa, että alijäämätavoite (3 prosenttia suhteessa BKT:hen) ylittyisi. Se auttaa myös osaltaan pitämään korot alhaisina, edesauttaa yksityisen sektorin investointeja, alentaa edelleen julkisen talouden velkaa suhteessa BKT:hen ja lisäämällä EMUn julkisen talouden puitteiden uskottavuutta vahvistaa sijoittajien luottamusta. Koska tuotannon kasvun odotetaan ylittävän potentiaalisen kasvun, myötäsyklistä finanssipolitiikan viritystä olisi vältettävä. Koska julkisen talouden näkymien mukaan perusjäämät eivät vahvistu euroalueella ja EU:ssa kokonaisuudessaan, julkisen talouden vahvistamista on tarpeen jatkaa. Koska talouden ja julkisen talouden tilanne vaihtelee eri jäsenvaltioissa, lisäsopeutuksen laajuus, ajoitus ja nopeus on räätälöitävä kansallisten olosuhteiden mukaisiksi. Yleisesti ottaen jäsenvaltioiden on kuitenkin

i. hyödynnettävä odotettua parempi talouskasvu siten, että niiden julkisen talouden alijäämät vuonna 2000 ovat selvästi pienemmät kuin tarkistettujen vakaus- ja lähentymisohjelmien alijäämätavoitteet; tämä on sopusoinnussa viime vuoden suosituksen kanssa, jossa suositeltiin julkisen talouden mukauttamista etupainotteisesti vuodesta 2000 alkaen, mihin pitäisi olla paremmat mahdollisuudet useimmissa jäsenvaltioissa, koska vuoden 1999 toteutumat ovat olleet suunniteltuja parempia.

ii. saavutettava lähes tasapainoinen tai ylijäämäinen julkisen talouden rahoitusasema aiemmin kuin tarkistetuissa vakaus- ja lähentymisohjelmissa on ennakoitu, jotta viimeistään vuonna 2001 on riittävästi liikkumavaraa, jolla maa voi selvitä haitallisista suhdannevaihteluista ja.

iii. harjoitettava tarvittaessa vakaus- ja kasvusopimuksen vähimmäisvaatimuksia tiukempaa julkisen talouden vakauttamista, jolla luodaan lisää liikkumavaraa suhdannevakautuksen varalta, selviydytään odottamattomista julkisen talouden muutoksista, saadaan velka supistumaan nopeammin ja valmistaudutaan väestön ikääntymiseen liittyviin julkisen talouden haasteisiin.

>VIITTAUS KAAVIOON>

3.3 Julkisen talouden laadun ja kestävyyden parantaminen

Nykyiset suotuisat talousnäkymät tarjoavat mahdolli-suuden käynnistää kattavia uudistuksia mm. menora-kenteen muuttamiseksi ja verorasituksen keventämiseksi samalla kun parannetaan julkisen talouden vakaut-tamista. Julkisen talouden vakauttamisen rakenne ja laatu vaikuttavat työllisyyden paranemiseen ja EMUn häiriöttömän toiminnan takaamiseen. Julkisten menojen rakennetta on muutettava niin, että ne tukevat investoin-teja aineelliseen ja aineettomaan pääomaan ja parantavat talouden kasvupotentiaalia; verouudistukset, joiden tavoit-teena on verorasituksen keventäminen ja verovääristymien poistaminen, ovat keskeisen tärkeitä kasvu- ja työllisyys-potentiaalin lisäämiseksi. Verojärjestelmien on myös selvittävä taloudellisen integraation ja teknisen muutoksen haasteista. Talouden muutosta on tuettava sosiaaliturva-järjestelmillä, joita on mukautettava niin, että työnteko on kannattavaa, ja poistamalla tekijät, jotka eivät kannusta työntekoon, ja huolehtimalla siitä, että laadukkaita palveluita tarjotaan tehokkaasti. Samaan aikaan hyvin-vointiyhteiskunnan nykyaikaistamisella on huolehdittava siitä, että uuden talouden kehittyminen ei moninkertaista olemassa olevia sosiaalisia ongelmia, ts. työttömyyttä, sosi-aalista syrjäytymistä ja köyhyyttä. Julkisen talouden kestävyys on varmistettava keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ottaen huomioon demografinen ja muu pitkäaikainen rakenteellinen kehitys. Jäsenvaltioiden on

i. vahvistettava julkisen talouden rahoitus-asemaa menoja hillitsemällä pikemmin kuin verojen korotuksilla.

ii. otettava käyttöön tai parannettava sel-laisia mekanismeja ja instituutioita, joiden avulla voidaan hillitä menoja niin, että verotusta voidaan keventää vaarantamatta terveen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamista tai ylläpitämistä; asetettava tätä varten tiukat keskipitkän aikavälin normit vuotuiselle menojen (pl. korko-menot) kasvulle siten, että menojen reaali-kasvu jää selvästi keskipitkän aikavälin kokonaistuotannon kasvun alapuolelle.

iii. muutettava julkisten menojen rakennetta niin, että niillä tuetaan entistä enemmän investointeja fyysiseen ja inhimilliseen pääomaan, T&K -toimintaan ja innovaa-tioon ja tietotekniikkaan ja lisätään aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan kohdis-tuvia menoja työllisyyspolitiikan suunta-viivojen mukaisesti.

>VIITTAUS KAAVIOON>

iv. tarkistettava etuusjärjestelmiä työllisyyttä suosiviksi ja tarkistettava eläke- ja tervey-denhuoltojärjestelmiä niiden tehostamisek-si ja väestön ikääntymisen huomioimiseksi.

v. kevennettävä kokonaisverorasitusta erityisesti matalapalkkaisten osalta jatkuvan julkisen talouden vakauttamisen puitteissa.

vi. parannettava verojärjestelmien tehokkuutta ja läpinäkyvyyttä, erityisesti veropohjaa laajentamalla, verokantaa alentamalla ja huolehtimalla asianmukaisista verotuksen täytäntöönpanomenettelyistä.

vii. ryhdyttävä alv-järjestelmien uudistuksiin, joiden tavoitteena on voimassa olevien säännösten yksinkertaistaminen ja nyky-aikaistaminen, voimassa olevien sään-nösten yhdenmukaisempi soveltaminen ja hallinnollisen yhteistyön vahvistaminen; saatettava loppuun käynnissä olevat keskustelut sähköisen kaupan verotuksesta, mikä osaltaan takaa sisämarkkinoiden häiriöttömän toiminnan ja.

viii. jatkettava verotuksen yhteensovittamista haitallisen verokilpailun estämiseksi; pääs-tävä sopimukseen veropaketista joulu-kuussa 1999 pidetyn Helsingin Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmien mukaisesti.

Jäsenvaltioiden tavoin myös yhteisön on noudatettava tiukkaa budjettikuria. Sitä on sovellettava rahoitusnäkymien kaikkiin luokkiin noudattaen samalla toimielinten välistä sopimusta tiukasta varainhoidosta ja talousarviomenettelyn parantamisesta; yhteisön resursseja on hyödynnettävä joustavasti, jotta voidaan parantaa EU:n talousarvion vaikutusta talouteen.

3.4 Asianmukaisen palkkakehityksen edistäminen

Talous- ja työllisyystilanteen erojen pitäisi antaa ilmetä jäsenvaltioiden työvoimakustannusten kehityksessä. Hallitukset voivat luoda oikeanlaiset puitteet, joilla edistetään työmarkkinaosapuolten välisiä neuvotteluja. Jotta palkkakehitys tukisi osaltaan työllistävää talouspolitiikkayhdistelmää, työmarkkinaosapuolten on jatkettava harjoittamaansa vastuullista politiikkaa ja solmittava työehtosopimukset jäsenvaltioissa talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyjen yleisperiaatteiden mukaisiksi. On tarpeen

>VIITTAUS KAAVIOON>

i. vaatia, että nimelliset palkankorotukset sopivat yhteen hintavakaustavoitteen kanssa. Euroalueella se tarkoittaa, että kokonaispalkankorotukset sopivat yhteen EKP:n hintavakaustavoitteen mukaisen hintojen nousun kanssa; vaikka jäsenvaltioiden välillä saattaakin olla eroja, on olennaisen tärkeää, että kansallinen palkkakehitys on asianmukaisella tasolla maan talouden olosuhteisiin nähden.

ii. kannustaa sellaista reaalipalkkojen nousua, joka mukailee työn tuottavuuden kasvua, ja samalla on tarvittaessa huomioitava tarve vahvistaa kapasiteettia parantavien ja työllisyyttä luovien investointien kannattavuutta ja sittemmin ylläpitää sitä. Tämä tarkoittaa, että maissa, joissa työn tuottavuuden kasvu on hidastumassa, on vähemmän liikkumavaraa reaalipalkkojen korotuksille. Työajan lyhentäminen ei myöskään saa johtaa reaalisten yksikkötyökustannusten nousuun. Jotta kannattavuuden paraneminen johtaisi investointien kasvuun EU:ssa, on olennaisen tärkeää muovata ympäristö investointeja tukevaksi kysyntäkehityksen, työmarkkinaolosuhteiden, verotuksen ja sääntelypuitteiden osalta.

iii. huolehtia siitä, että keskitetyissä työehtojärjestelmissä otetaan palkkatasoa määriteltäessä huomioon tuottavuuserot (johtuvatpa ne sitten ammattitaidon, -pätevyyden tai maantieteellisen alueen eroista) ja.

iv. harjoittaa politiikkaa, jonka tavoitteena on vähentää sellaisia sukupuolten välisiä palkkaeroja, jotka tosiasiassa johtuvat syrjinnästä.

3.5 Osaamiselle rakentuvan yhteiskunnan edistäminen

Euroopan unionin on parannettava innovatiivista kapa-siteettiaan olennaisena osana strategiaansa, jonka tavoit-teena on kasvun ja työllisyyden lisääminen. Innovaation ja teknologian leviämisen vaikutus jää kuitenkin vähäi-seksi, elleivät ne ole osa laajempaa hyödyke-, pääoma- ja työmarkkinoiden uudistusta. Kilpailu ja tehokkaat rahoi-tusmarkkinat ovat olennaiset edellytykset innovaation lisäämiseksi ja teknologian leviämisen tehostamiseksi. Jäsenvaltioiden on

i. tarjottava riittäviä kannustimia, joilla lisä-tään yksityisen sektorin osallistumista T&K -menojen rahoittamiseen erityisesti vero-tuksellisten keinojen avulla ja parantamalla riskipääomamarkkinoiden toimintaa

ii. lisättävä kilpailua hyödyke- ja pääoma-markkinoilla, mikä vahvistaa yritysten kan-nustimia innovoida ja edistää teknologian leviämistä ja tiedonvälitystä

iii. huolehdittava siitä, että perustutkimuksen rahoitukseen ohjataan riittävästi julkista tu-kea, luodaan osaamiskeskuksia ja tarjotaan kannustimia tutkimuslaitosten ja liike-elämän välisten yhteyksien parantamiseksi

iv. järjestettävä edullinen, nopea pääsy Internetiin

v. ryhdyttävä toimenpiteisiin T&K-toiminnan hajanaisuuden ja lokeroituneisuuden vähentämiseksi ja tiivistettävä yhteistyötä EU:n tasolla eurooppalaisen tutkimus- ja innovaatioalueen luomiseksi; parannettava tutkimuskeskusten verkostoitumista vuoteen 2001 mennessä ja ryhdyttävä toimenpiteisiin tutkijoiden liikkuvuuden esteiden poistamiseksi vuoteen 2002 mennessä; varmistettava EU:n patenttijärjestelmän perustaminen komission ehdotuksen perusteella vuoden 2001 loppuun mennessä ja

>VIITTAUS KAAVIOON>

vi. vahvistettava sekä yksityisen että julkisen yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen ponnisteluja työvoiman sopeutumiskyvyn parantamiseksi ja ammattitaidon puutteesta johtuvan työttömyyden ja sosiaalisen syr-jäytymisen välttämiseksi; edistettävä tieto-yhteiskunnan taitojen elinikäistä oppimis-ta; vähennettävä vuoteen 2010 mennessä puoleen sellaisten 18-24 -vuotiaiden luku-määrä, joilla on vain alemman keskitason tutkinto; lisättävä tutkijoiden ja insinöö-rien lukumäärää, taattava Internetin ja muiden multimediavälineiden saatavuus kaikille kouluille vuoden 2001 loppuun mennessä ja opettajille niiden edellyttämät taidot vuoden 2002 loppuun mennessä ja laajennettava tietotekniikan käyttöä kou-luissa.

3.6 Varmistettava hyödyke- (tavara- ja palvelu-)mark-kinoiden tehokas toiminta

Tehokkaat hyödykemarkkinat ovat olennaisen tärkeä edellytys sille, että EU-maat voivat hyödyntää täysi-määräisesti euron käyttöönoton, globalisaation ja uuden teknologian luomat mahdollisuudet ja niillä on merkittävä rooli työllisyyshaasteeseen vastattaessa. Tässä on jo edistytty huomattavasti erityisesti jäsenvaltioiden toteuttamien rakenneuudistusten ja Cardiffin prosessin antaman kimmokkeen ansiosta. Palveluiden tehostuminen on kuitenkin edistynyt hitaimmin. Vuoden 2000 loppuun mennessä tarvitaan strategiaa, jolla poistetaan palveluiden kaupan esteet. Jäsenvaltioiden on

i. pantava sisämarkkinalainsäädäntö kokonai-suudessaan täytäntöön, erityisesti julkisten hankintojen ja teknisten standardien osalta.

ii. varmistettava kilpailuviranomaisten riippu-mattomuus; valtuutettava kilpailuviran-omaiset valvomaan perustamissopimuksen 81 artiklan (kartellit) ja 82 artiklan (määrää-vän markkina-aseman väärinkäyttö) nou-dattamist.

iii. vähennettävä valtiontukia, erityisesti erityistukia, ja kohdentaa niitä enemmän monialaisiin tavoitteisiin; parannettava valtiontukien valvontaa ja niiden tehokkuuden arviointia.

iv. saatettava televiestintämarkkinoiden vapauttaminen loppuun vuoden 2001 loppuun mennessä ja erityisesti lisättävä paikallisliityntäverkkojen kilpailua vuoden 2000 loppuun mennessä.

v. nopeutettava energia- (sähkö- ja kaasu-), postipalvelu- ja liikennealan vapauttamista; pantava kokonaisuudessaan täytäntöön ainakin ne EY:n direktiivit, jotka avaavat markkinat yleishyödyllisiä palveluita tarjoa-ville laitoksille; huolehdittava siitä, että hin-tojen alenemisesta ja korkealaatuisista palveluista saatava hyöty myös siirtyy viipymättä kuluttajille ja teollisuuden käyttäjille riittävän sääntelyn kautta ottaen huomioon julkisen palvelun velvoitteet

vi. vahvistettava palvelusektoreiden, erityisesti rahoituspalvelusektorin, jakelusektorin ja yrityspalveluiden kilpailua ja ryhdyttävä toimenpiteisiin, joiden avulla sähköisen kaupan potentiaali saadaan kehittymään täysimääräisesti.

vii. kevennettävä erityisesti pk-yritysten sääntelyä ja laadittava strategia, jolla sääntely-ympäristöä yksinkertaistetaan edelleen koordinoidusti vuoteen 2001 mennessä.

viii. kehitettävä toimia, joilla tehostetaan jul-kista hallintoa edistämällä uusien johtamis- ja viestintätekniikoiden (sähköinen kaup-pa, Internet, julkiset hankinnat on line) käyttöä ja kannustamalla avoimia julkisen ja yksityisen sektorin yhteishankkeita ja.

ix. valvottava useiden sääntelyuudistusten täytäntöönpanon vaikutuksia konkreettisten tulosten saamiseksi taloudellisen tehokkuuden osalta.

3.7 Pääomamarkkinoiden edistäminen yhdentämistä ja syventämistä jatkamalla

Tehokkailla, yhdentyneillä rahoitusmarkkinoilla pääoma kohdentuu paremmin ja sen kustannukset alenevat. Rahoitusmarkkinat auttavat rakenneuudistusprosessia ja tukevat olennaisella tavalla yrittäjyyskulttuuria. Vahvat rahoitusjärjestelmät tukevat osaltaan myös makrotalouden vakautta. Euron käyttöönoton jälkeen rahoitus-markkinoiden yhdentyminen on edistynyt myönteisesti, mihin on merkittävällä tavalla vaikuttanut rahoitus-markkinoiden ja riskipääoman toimintasuunnitelmien jatkuva täytäntöönpano. Tämä on talouspolitiikan kes-keisiä tehtäviä; Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksessa edellytettiin, että rahoitusmarkkinoiden toimintasuunnitelma on kokonaisuudessaan pantu täytäntöön vuoteen 2005 mennessä ja riskipääoman toimintasuunnitelma vuoteen 2003 mennessä. On tarpeen

i. edesauttaa liikkeeseenlaskijoille myön-nettävän yhden luvan ('single passport for issuers') avulla myös pk-yritysten mahdol-lisuuksia hankkia pääomaa mahdol-lisimman laajalti koko EU:n alueelta.

ii. edesauttaa kaikkien sijoittajien osal-listumista yhdentyneille markkinoille pois-tamalla eläkerahastosijoittamisen esteitä, tarkistamalla liikeyritysten käytännesääntöjä ja parantamalla yhteisösijoittajien inves-tointitoiminnan puitteita.

iii. edistää valtion joukkolainamarkkinoiden yhdentymistä edelleen lisäämällä liikkeeseenlaskutekniikoita ja velkainstrumentteja koskevaa kuulemista ja avoimuutta ja parantamalla rajatylittävien repomarkkinoiden toimintaa.

iv. parantaa arvopapereiden maksu- ja selvitysjärjestelmien tehokkuutta ja yhdentymistä, mikä auttaa ja edistää tervettä rajatylittävää toimintaa.

v. parantaa sellaisten yritysten tilinpäätösten vertailtavuutta, jotka tarvitsevat rahoitusta yhdentyneiltä rahoitusmarkkinoilta, ja antaa EU:n reagoida nopeasti käynnissä olevaan kehitykseen kansainvälisellä tilinpäätösalalla.

vi. nopeuttaa verotustoimia, joilla edistetään uusien yritysten ja pääomasijoittamisen kehitystä, muuttaa konkurssilainsäädäntöä antamalla yrittäjälle uusi mahdollisuus, ja edistää järjestelyjä, joissa työntekijät osallistuvat yrityksen omistamiseen.

vii. huolehtia Euroopan rahoitusmarkkinoiden sääntely- ja valvontaviranomaisten yhteistyön tiivistämisestä ja.

viii. edistyä nopeasti pitkäaikaisissa ehdotuksissa, jotka koskevat ostotarjouksia ja luottolaitosten ja vakuutusyritysten rakennemuutosta ja toiminnan lakkauttamista.

EU:n on osaltaan vaikutettava kansainvälisten rahoitus- ja valuuttamarkkinoiden vakauteen tärkeimpien kauppakumppaneiden kanssa käytävän vaikuttavan vuoropuhelun avulla. Se auttanee myös varmistamaan, että kansainvälisen rahoitus- ja valuuttajärjestelmän arkkitehtuuri sopii yhteen rahoitusmarkkinoiden globalisaation kanssa.

>VIITTAUS KAAVIOON>

3.8 Työmarkkinoiden elvyttäminen

Työmarkkinoiden kehitys paranee, mutta vaihtelee suuresti jäsenvaltioittain, mikä johtuu osittain siitä, että rakenneuudistusten toteuttaminen ja työllistettävyyden parantamiseen tarkoitettujen aktiivisten toimien edis-tyminen on ollut epätasaista. Pisimmälle edistyneet maat korjaavat jo hyödyn työllisyyden parantumisen ja raken-teellisen työttömyyden vähentymisen muodossa. Huomat-tavia ongelmia on kuitenkin edelleen olemassa: työttö-myysaste on edelleen kohtuuttoman korkea, työttömyys on keskittynyt tiettyihin työntekijäryhmiin ja tietyille alueille ja suuri osa työttömistä on pitkäaikaistyöttömiä. Eri-tyisesti naisten ja ikääntyneiden työikäisten ihmisten alhainen työllisyysaste rajoittaa EU:n kasvupotentiaalia. Lisäksi työikäisen väestönosan kasvu pysähtyy tule-vaisuudessa EU:n demografisessa kehityksessä. Ongel-mien ratkaisemiseksi ja osaamiselle rakentuvan talouden etujen täysimääräiseksi saavuttamiseksi työllisyys-politiikan suuntaviivoissa määritelty neljän kohdan integroitu strategia on pantava täytäntöön välittömästi ja avoimella tavalla. Inhimillisiin voimavaroihin panostaminen keskeisellä tavalla eurooppalaista sosi-aalista mallia. Jäsenvaltioiden on

i. edistettävä siirtymää passiivisista aktiivisiin toimenpiteisiin ja toteutettava kattava eh-käisevä strategia pitkäaikais- ja nuori-sotyöttömyyden torjumiseksi työllisyys-politiikan suuntaviivojen mukaisesti; erityi-sesti lisättävä työllistymistä alentamalla erityisesti matalapalkkaisten työntekijöiden veroja; helpotettava työmarkkinakou-lutukseen, yleissivistävään koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen pääsyä ja pyrittävä saamaan työttömät takaisin töihin hyvin kohdennetuilla aktiivisilla ohjelmilla; otettava työmarkkinaosapuolet mukaan julkisten viranomaisten pyrkimyksiin parantaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta ja elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia.

ii. uudistettava vero- ja sosiaalietuusjärjestelmiä niin, että niillä kannustetaan ja palkitaan asianmukaisesti osallistumista aktiiviseen työelämään; arvioitava erityisesti etuuksien kestoa ja kelpoisuusehtoja; vältettävä työttömien siirtämistä kalliisiin passiivisiin järjestelmiin.

iii. parannettava työvoiman liikkuvuutta, mm. parantamalla eläkeoikeuksien siirtämistä, jotta edistetään työvoiman liikkumista alalta ja alueelta toiselle EU:ssa.

>VIITTAUS KAAVIOON>

iv. nykyaikaistettava työn organisointia yh-teistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa mm. joustavalla ja vuosittaisella työajalla, osa-aikatyötä helpottavilla toimilla ja tarkistamalla tiukkaa työsuhdeturvalain-säädäntöä ja suuria irtisanomiskorvauksia kokonaistyöajan lyhentämisen yhteydessä - riippumatta siitä, toteutetaanko se lainsäädännöllä vai sosiaalisopimuksilla - pyrittävä estämään yksikkötyökus-tannusten nousu ja ottamaan huomioon tulevat työvoiman tarjonnan tarpeet ja.

v. vahvistettava ponnisteluja naisten ja miesten tasa-arvoisten mahdollisuuksien edistämiseksi mm. parantamalla vero- ja etuusjärjestelmien kannustimia ja edistämällä toimia, joiden avulla työ- ja perhe-elämä voidaan liittää yhteen.

3.9 Kestävän kehityksen

parantaminen

Ympäristöystävällisen teknologian, tuotteiden ja toi-minnan edistäminen voi osaltaan vaikuttaa kestä-vämpään kehitykseen. Terve ympäristöpolitiikka, jolla pyritään hyödyntämään markkinapohjaisten välineiden tehostuminen, toisi etuja myös talouden rakenteiden tehos-tumisen muodossa ja siten auttaisi osaltaan parantamaan kasvua ja työllisyyttä. Jäsenvaltioiden on

i. otettava käyttöön tai vahvistettava markkinapohjaisia politiikkoja, kuten verotusta, käyttäjämaksuja, vakuutus-/vastuujärjestelmiä ja markkinaehtoisesti kaupattavia lupia, jotka määräävät niukkojen resurssien hinnan; autettava saavuttamaan EU:n tavoitteet Kioton pöytäkirjan mukaisesti ja osallistuttava ympäristöpaineiden ja talouskasvun välisen yhteyden murtamiseen ja.

ii. arvioitava uudelleen olemassa olevia tai uusia politiikkoja, joilla on kielteinen vaikutus ympäristöön ja joita ovat esimerkiksi haitalliset alakohtaiset tuet ja verovapautukset.

II. Maakohtaiset talouspolitiikan suuntaviivat

1. Belgia

Talouden toimeliaisuus väheni vuonna 1999 mutta sen odotetaan jälleen kiihtyvän vuonna 2000. Tätä kehitystä tukee kotimainen kysyntä, erityisesti yksityinen kulutus ja investoinnit, sekä nettoviennin edelleen positiivinen vaikutus. Työpaikkojen lisäyksen odotetaan jatkuvan vuonna 2000 ja voimistuvan edelleen vuonna 2001, kun työn verotuksen alentamisen vaikutus alkaa tuntua.

Finanssipolitiikka

Belgia edistyi julkisen talouden sopeuttamisessa vuonna 1999, jolloin julkisen talouden alijäämä laski 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä on vakausohjelmassa esitetyn tavoitteen alapuolella, ja julkinen velka supistui 114,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Belgia jatkaa julkisen talouden vakauttamista vuosien 2000-2003 tarkistetun vakausohjelman mukaisesti suurten perusylijäämien avulla pyrkien julkisen talouden tasapainoon vuonna 2002 ja velkasuhteeseen, joka olisi lähellä 100 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003. Edellä esitetyn perusteella finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Vuonna 2000 on julkisessa taloudessa saavutettava parempi tulos kuin talousarviossa ja tarkistetussa vakausohjelmassa tavoitteeksi asetettu 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen, koska jo vuonna 1999 julkisen talouden tila oli parempi ja BKT:n kasvuennuste vuodelle 2000 on korkeampi kuin talousarviossa ennustettu.

ii. Menojen (ilman korkomenoja) vuotuinen reaalikasvu on pidettävä tarkistetun vakausohjelman mukaisen 1,5 prosentin rajan mukaisena, mikä mahdollistaa verorasituksen keventämisen erityisesti työn verotuksen osalta samalla kun saavutetaan alempi julkisen talouden alijäämätavoite.

iii. Perusylijäämä on pidettävä hieman yli 6 prosentissa suhteessa BKT:hen, jotta turvataan julkisen talouden alijäämän jatkuva aleneminen ja mahdollistetaan julkisen talouden velkasuhteen nopea aleneminen.

iv. Yksityistämisestä tai muusta valtion omaisuuden myynnistä saatavat tulot on suunnattava julkisen velan alentamiseen.

Hyödykemarkkinat

Belgia on integroitunut erittäin hyvin Euroopan talouteen. Belgian talouden avoimuus luo kilpailua erityisesti tavaramarkkinoilla. Joillakin palvelualoilla on kuitenkin yhä ongelmia. Vaikka sisämarkkinalainsäädännön siirtämisessä kansalliseen lainsäädäntöön onkin edistytty huomattavasti, sen täytäntöönpanoa tulisi nopeuttaa. Belgian hallitus on ilmaissut sitoutumisensa yritysten hallintokuormituksen alentamiseen 25 prosentilla tämän kauden aikana. Viimeaikaisista ponnistuksista huolimatta T&K-menojen suhde BKT:hen on EU:n keskiarvon alapuolella samoin kuin tietotekniikan käytön yleisyys. Näistä syistä Belgian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Kilpailun puuttuminen palvelualoilta on korjattava, sillä se nostaa hintoja ja alentaa tuottavuutta energia-alalla, televiestinnässä, rautatiekuljetuksissa ja yrityspalveluissa.

ii. Sähkö- ja kaasualan vapauttamista on nopeutettava ja energia-alasta ja televiestinnästä vastaavien sääntelyviranomaisten valtuuksia lisättävä.

iii. Viivyttelemättä on pantava toimeen ja seurattava tarkasti niitä toimenpiteitä, joilla pyritään vähentämään yritysten hallintokuormitusta.

iv. Julkisen ja yksityisen sektorin välisten yhteyksien avoimuutta on lisättävä erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin yhteishankkeissa kilpailun vääristymien välttämiseksi.

Pääomamarkkinat

Markkinoiden toimivuuden parantamiseksi entistä kilpailullisemmassa ympäristössä on ryhdytty useisiin uudistuksiin. Riskipääoma on peräisin pääosin julkiselta sektorilta ja se suuntautuu suurelta osin alkuvaiheessa oleviin ja huipputekniikan yrityksiin. Vaikka keskittyminen alkuvaiheen yritystoimintaan on yleisesti ottaen myönteistä, yksityisen pääomarahoituksen ja erityisesti väliaikaisrahoituksen puuttuminen voi pitemmällä aikavälillä rajoittaa pääomasijoitusmarkkinoiden kasvua. Näin ollen Belgian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Lisäponnistukset ovat tarpeen yksityisen (vastakohtana julkiselle) pääomasijoittamisen edistämiseksi parantamalla verotusympäristöä ja kiinnittämällä huomiota erityisesti yhtiöveron alentamiseen ja myyntitappioiden vähennyskelpoisuuteen.

Työmarkkinat

Työllisyys on Belgian työmarkkinoilla parantunut. Työllisyysaste oli aiemmin hyvin alhainen, mutta erityisesti naisten ja iäkkäiden työntekijöiden työvoiman tarjonta on kasvanut tasaisesti. Näin ollen työllisyyden lisäys ei ole juurikaan vähentänyt työttömyyttä. Belgian työttömyysaste on edelleen pienten jäsenvaltioiden korkeimpia, ja alueelliset erot siinä ovat suuret. Liittovaltion hallinnon, alueiden ja kieliyhteisöjen yhteiset vastuualueet vaativat huomattavaa yhteensovittamista. Näistä syistä Belgian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. On voimistettava toimia, joilla edistetään työvoiman liikkuvuutta alueiden välillä ja alueiden sisällä ja työmarkkinaosapuolia on rohkaistava siihen, että palkkaneuvotteluissa otettaisiin paremmin huomioon paikallinen työmarkkinatilanne ja/tai yritysten taloudellinen tila, koska työttömyydessä on jyrkkiä alueellisia eroja. Työmarkkinaosapuolten ja viranomaisten tulee myös omilla vastuualueillaan kiinnittää enemmän huomiota työvoiman ammattitaidon ja koulutuksen tason nostamiseen.

ii. Aktiivisen työmarkkinapolitiikan vahvistaminen on tarpeen, jotta luodaan kannustimia osallistua aktiivisiin toimenpiteisiin ja ottaa vastaan uusia työtarjouksia; aktiiviset työvoimatoimet on yhdistettävä verotuksen ja etuusjärjestelmän (myös etuuksien keston) mahdollisten haittavaikutusten uudelleentarkasteluun, sillä ne voivat estää iäkkäiden työntekijöiden ja naisten työllistymistä.

2. Tanska

Talouskasvu elpynee vuonna 2000, koska kotimainen kysyntä ja erityisesti yksityinen kulutus voimistuu jälleen samalla kun vientimarkkinoiden näkymät kirkastuvat. Työttömyys oli vuoden 1999 lopussa 4,5 prosenttia, mikä on alhaisin taso 1970-luvun jälkeen, mutta todennäköisesti se nousee hieman vuoden mittaan.

Finanssipolitiikka

Tanskan julkinen talous kohentui voimakkaasti vuonna 1999: julkisen talouden ylijäämä on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli puoli prosenttia enemmän kuin talousarviolakia hyväksyttäessä odotettiin. Vuonna 2000 julkisen talouden ylijäämän odotetaan olevan 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja Tanskan tarkistetun vakausohjelman mukaan kasvavan sitten vähitellen noin 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 mennessä. Paikallishallinnossa on jatkuvasti tapahtunut menojen ylityksiä. Edellä esitetyn perusteella finanssipolitiikan tavoitteiden on oltava seuraavat:

i. Hallituksen tavoitetta rajoittaa julkisen kulutuksen reaalikasvu 1,2 prosenttiin vuoden 2000 talousarviossa on noudatettava; tätä silmälläpitäen on valvottava tarkasti paikallishallintoa ja jos on olemassa vaara, että tätä tavoitetta ei saavuteta, on harkittava voimakkaampia institutionaalisia järjestelyjä kuitenkin paikallishallinnon itsenäisyyttä kunnioittaen.

ii. Sekä vero- että menosuhteen alentamiseen on pyrittävä tarkistetun lähentymisohjelman mukaisesti, koska julkinen talous on terve; tämä lisäisi taloudellisia kannustimia ja edistäisi entistä suotuisampien keskipitkän aikavälin kasvu- ja työllisyysnäkymien muodostumista.

Hyödykemarkkinat

Tanska kuuluu maihin, jotka ovat edenneet pisimmälle hyödykemarkkinoiden uudistamisessa erityisesti yhteysverkkoja tarvitsevilla toimialoilla. Parantamisen varaa on kuitenkin hintatasossa ja tuottavuudessa, jos eräiden alojen - elintarvikkeet, rakennustarvikkeet ja vähittäiskauppa - riittämättömän kilpailun ongelma ratkaistaan. Tanskan kehitys kaupallisessa T&K:ssa on heikompi kuin muiden Pohjoismaiden. Näistä syistä Tanskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Toimia kilpailupolitiikan vahvistamiseksi on jatkettava ja varmistettava, että se pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan; kilpailuneuvostolle on annettava valtuudet soveltaa suoraan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa.

ii. Ponnistuksia julkisen alan tehokkuuden parantamiseksi on jatkettava esimerkiksi käyttämällä julkisia tarjouskilpailuja järjestelmällisemmin, sillä Tanskan julkinen sektori on edelleen unionin suurimpia.

iii. Ponnistuksia teknologian siirtämiseksi tutkimuslaitoksista yrityksiin ja yrittäjyyden istuttamiseksi huipputekniikan aloille on lisättävä.

Pääomamarkkinat

Huomattavia uudistuksia on käynnistetty markkinoiden toimivuuden lisäämiseksi ja riskipääoman kehittämiseksi. Osakesijoitusmarkkinat ovat kuitenkin suhteellisen pienet erityisesti velkakirjamarkkinoihin verrattuina. Kasvuyhtiöpörssi perustettiin vuonna 1998, mutta melko harvat yritykset ovat listautuneet siihen. Toteutetuista uudistuksista huolimatta pääomasijoitusmarkkinat ovat edelleen pienet. Näistä syistä Tanskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Pääomasijoitusten rahoituslähteitä on lisättävä vähentämällä edelleen eläkerahastojen sijoitusten määrällisiä rajoituksia.

ii. Huomiota on kiinnitettävä erityisesti lokakuussa 1999 annetussa riskipääomaa koskevassa tiedonannossa esitettyihin parhaita käytänteitä koskeviin esimerkkeihin, jotka koskevat pääomasijoitusten verotusta, konkurssilainsäädäntöä ja innovatiivisten työntekijäomistusohjelmien edistämistä osakeoptiot mukaan luettuna.

Työmarkkinat

Työmarkkinatilanne on parantunut Tanskassa viime vuosina huomattavasti, osittain 1990-luvun puolivälin jälkeen toteutettujen laajojen rakenneuudistusten seurauksena. Koska työllisyysaste on korkea ja työttömyys alhainen, riittävän työvoiman saaminen voi kuitenkin osoittautua vaikeaksi pitemmällä aikavälillä. Väestökehitys ei auta lähivuosina, kuten ei kuudennen lomaviikon ilmoitettu käyttöönottokaan. Vaikka verotusta on viime aikoina muutettu, työn verotus on edelleen kireää ja etuudet laajat ja runsaat. Näistä syistä Tanskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Työvoiman kokonaisverorasituksen alentamiseksi on toteutettava uudistuksia erityisesti pienten tulojen marginaaliveron kohdalla ja työn vastaanottamisen tai työssä pysymisen kannustimien lisäämiseksi on seurattava tiiviisti varhaiseläkeohjelmien ja lomien uudistusta, sillä työvoiman tarjontaa on lisättävä.

3. Saksa

Talouden toimeliaisuus vilkastui selvästi vuoden 1999 toisella puoliskolla, jolloin ulkomainen kysyntä muuttui jälleen positiiviseksi ensimmäisen kerran vuoden 1998 puolivälin jälkeen. Ulkoisen ympäristön odotetaan säilyttävän elinvoimansa ja työttömyyden alenemisen tukevan kotimaista kysyntää, ja siksi BKT:n kasvu on todennäköisesti tänä vuonna selvästi suurempi kuin vuonna 1999.

Finanssipolitiikka

Julkisen talouden vakauttaminen jatkui Saksassa vuonna 1999, jolloin julkisen talouden alijäämä supistui 1,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun alkuperäisessä vakausohjelmassa tavoitteena oli 2 prosenttia. Helmikuun 1. päivänä 2000 esitetyn tarkistetun vakausohjelman mukaan alijäämän odotetaan supistuvan 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2000. Tämä alijäämäsuhteen supistumisen vähäisyys - liittovaltion kunnianhimoisesta säästöpaketista huolimatta - johtuu muun muassa aluetason ja sosiaaliturvasektorin talouden heikkenemisestä. Tulo- ja yhtiöveron vuodeksi 2001 suunnitellut uudistukset johtavat julkisen talouden alijäämän pahenemiseen arvion mukaan 1½ prosenttiin suhteessa BKT:hen. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Alijäämän on oltava nykyistä tavoitetta (1 prosentti suhteessa BKT:hen) pienempi, koska talouskasvu on vuonna 2000 suurempi kuin talousarviossa ennustettiin.

ii. Tulo- ja yhtiöveroa on uudistettava hyvin varovasti vuonna 2001, jotta vältetään rakenteellisen alijäämän pysyvä paheneminen.

iii. Sosiaaliturvajärjestelmän (erityisesti eläkkeiden ja terveydenhuollon) perusteellinen rakenneuudistus on tarpeen, koska se on kestävän julkisen talouden perustekijä keskipitkällä aikavälillä.

iv. Velkasuhteen saaminen lasku-uralle on varmistettava noudattamalla tiukasti suunniteltuja alijäämätavoitteita ja käyttämällä kaikilla hallinnon tasoilla tarjoutuvat yksityistämismahdollisuudet.

Hyödykemarkkinat

Saksa on integroitunut Euroopan hyödykemarkkinoihin hyvin. Eräitä huomattavia viimeaikaisia yksittäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta saksalaisyritysten kansainvälistyminen on kuitenkin vähäisempää kuin sen kokoiselta maalta voisi odottaa, mutta taannoisen verouudistuksen vuoksi se voi kohentua. Saksan hintataso on myös edelleen EU:n keskiarvon yläpuolella. Monet uudistukset ovat kuitenkin viime aikoina osoittautuneet menestyksiksi parannettaessa Saksan hyödykemarkkinoiden toimintaa erityisesti kilpailupolitiikan alalla ja yhteysverkkoja tarvitsevien toimialojen vapauttamisessa. Näistä syistä Saksan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Julkisten hankintojen avoimuuden paraneminen on varmistettava.

ii. Valtiontukea on vähennettävä edelleen myös tapauskohtaisen tuen ja alakohtaisen tuen osalta.

iii. Kilpailua lisäävät säännöt on otettava käyttöön sähkönsiirtomaksuille, jotta sähköalan vapauttamisesta saadaan täysi hyöty.

iv. Ponnistuksia pk-yrityksiä koskevien rajoitusten ja hallintorasitteiden vähentämiseksi erityisesti yrityspalvelu- ja käsiteollisuusyrityksiltä on edelleen jatkettava.

Pääomamarkkinat

Saksan rahoitusmarkkinat ovat kehittyneet dynaamisesti viiden viime vuoden aikana, erityisesti vuonna 1999. Erityisen menestyksekästä on ollut huipputekniikan kasvuyritysten pörssin Neuer Marktin kehitys. Vahvan julkisen tuen ja viimeaikaisen markkinakehityksen tuloksena Saksan pääomasijoitusmarkkinat kasvavat voimakkaasti, ja lisäksi huomattava osa sijoituksista tehdään alkuvaiheen yrityksiin. Näistä syistä Saksan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Huomiota on kiinnitettävä erityisesti lokakuussa 1999 annetussa riskipääomaa koskevassa tiedonannossa esitettyihin parhaita käytänteitä koskeviin esimerkkeihin, jotka liittyvät pääomasijoitusten verotukseen, konkurssilainsäädäntöön (uudistettu äskettäin, mutta on yhä hyvin tiukka) ja osakeoptio-ohjelmien tukemiseen.

Työmarkkinat

Saksan työmarkkinatilanne parani jonkin verran vuonna 1999, mutta paraneminen tapahtui yksinomaan maan länsiosassa. "Bündnis für Arbeit" -ohjelmassa on luotu kehys viimeaikaiselle maltilliselle palkkakehitykselle ja lisää osa-aikatyömahdollisuuksia ikääntyville, ja nyt työmarkkinaosapuolten on toteutettava se. Kattava verouudistus, jolla painopistettä siirretään työn verotuksesta ympäristöveroihin, on jo pantu täytäntöön, ja uudistuksen viemisestä pitemmälle on jo suunnitelmia. Eläkkeiden korotuksia hidastetaan, mikä auttanee eläkemaksujen pitämisessä ennallaan. Näistä syistä Saksan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Suhtautumista maan itäosaan on arvioitava kriittisesti uudelleen, koska vielä 10 vuoden kuluttua Saksan yhdistymisestä työmarkkinoiden ongelmat ovat siellä erityisen vakavia. Tämän arvioinnin tulee kattaa erityisesti tulonsiirtojen vaikutus ja se, miten työmarkkinaosapuolet voisivat lisätä työpaikkojen perustamista lisäämällä työmarkkinoiden joustavuutta ja tarvetta vastaavia palkkarakenteita.

ii. Työn verotuksen vähittäistä keventämistä on jatkettava ja seurattava alentamalla veroja ja sosiaaliturvamaksuja; työvoimakustannuksia tulee edelleen alentaa erityisesti palkkajakauman matalimmassa päässä ja samalla ottaa huomioon julkisen talouden vakauttamistarve.

iii. Sellaisia vero- ja etuusjärjestelmästä aiheutuvia rajoitteita on vähennettävä, jotka estävät kaikkien ryhmien osallistumista työmarkkinoille; erityisesti tämä koskee iäkkäitä työntekijöitä; nykyiset varhaiseläkkeelle siirtymistä edistävät politiikat on arvioitava uudelleen ja tutkittava ratkaisuja, joilla voidaan parhaiten välttää varhaista vetäytymistä työmarkkinoilta ja edistää iäkkäiden työntekijöiden osallistumista työelämään.

4. Kreikka

Vuonna 1994 alkanut talouden toimeliaisuuden elpyminen jatkuu voimakkaana, ja vuonna 1999 kokonaistuotannon kasvu oli Kreikassa EU:n keskiarvoa nopeampaa neljäntenä peräkkäisenä vuotena, vaikka ulkomailla tapahtunut kehitys hieman hidastikin sitä. Kasvuvaiheen vakautuksen odotetaan vaikuttavan työmarkkinoihin myönteisesti: työttömyys alkoi laskea vuonna 1999 ja sen odotetaan pysyvän lasku-uralla lähivuosien ajan.

Finanssipolitiikka

Kreikan julkinen talous kohentui edelleen vuonna 1999, jolloin julkisen talouden alijäämä laski 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen eli lähentymisohjelmassa asetetun tavoitteen alapuolelle, ja julkinen velka supistui 104,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Alijäämän nopeampi supistuminen johtui odotettua suuremmista julkisen talouden tuloista: ne riittivät reilusti kattamaan menojen ylitykset. Tarkistetussa lähentymisohjelmassa ennustetaan julkisen talouden alijäämän supistuvan edelleen vuosina 2000 ja 2001. Julkisen talouden vakauttamista tukee suuri perusylijäämä, josta osa aiheutuu sosiaaliturvajärjestelmän 1990-luvun uudistusten toteuttamisesta. Sosiaaliturvaa on kuitenkin väestön ikääntymisen vuoksi tarkoitus uudistaa edelleen. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Julkisen talouden alijäämätavoitteeksi talousarviossa asetettua 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen on pidettävä ylärajana; tulojen odotettua paremman kehityksen tulee näkyä pienempänä julkisen talouden alijäämänä; finanssipolitiikkaa on edelleen tiukennettava vuonna 2001, jos inflaatiopaineita ilmenee.

ii. Menojen hallinta on turvattava selkeillä ja sitovilla normeilla, joiden tarkoituksena on alentaa menoja (pl. korkomenot) suhteessa BKT:hen.

iii. Sosiaaliturvan uudistamista on jatkettava järjestelmän pitkän aikavälin elinkelpoisuuden varmistamiseksi; lisäksi on parannetta sosiaaliturvarahastojen omaisuudenhoitoa ja jatkettava menojen järkeistämistä ja hillintää.

iv. Vuodeksi 2000 ja sitä seuraaviksi vuosiksi aikataulutettu yksityistäminen on toteutettava, jotta turvataan velkasuhteen nopeampi aleneminen.

Hyödykemarkkinat

Osittain Kreikan maantieteellisen sijainnin vuoksi maan talous on yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin heikommin kuin muiden jäsenvaltioiden. Hintataso on Kreikan elintasoon nähden korkea ja työn tuottavuus on EU:n keskiarvon alapuolella, vaikkakin nousussa. Vaikka julkisten yritysten yksityistämisessä ja muutamissa yrittäjyyden ja innovaation edistämiseksi toteutetuissa toimenpiteissä on edistytty huomattavasti, hyödykemarkkinoiden uudistus sujuu melko hitaasti. Näistä syistä Kreikan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. EU:n lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanoa on parannettava.

ii. Televiestinnän sekä sähkö- ja kaasualan vapauttamista on nopeutettava.

iii. Käynnistyvien yritysten edistämiseksi on ryhdyttävä konkreettisiin toimiin.

iv. T&K:n ja tietotekniikka- ja viestintäalan levittämiseksi ja yksityissektorin T&K-rahoituksen lisäämiseksi on toteutettava lisätoimia.

Pääomamarkkinat

Kreikan pääomamarkkinat ovat käynnissä olevan vapauttamisen vuoksi entistä avoimemmat kilpailulle. Arvopaperimarkkinoille on ollut hyötyä yritysjohdon valvonnan ja listautumisehtojen uudistuksista sekä siirtymisestä arvo-osuusjärjestelmään. Pääomasijoitukset ovat kuitenkin edelleen EU:n alhaisimmalla tasolla, vaikka niihin on kannustettu verohelpotuksin ja taloudellisin tukiohjelmin. Tämä rajoittaa huomattavasti nuorten kasvuyritysten rahoituksen saantia. Näistä syistä Kreikan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Vuonna 1998 esitettyyn riskipääomaa koskevaan toimintasuunnitelmaan sisältyneiden toimien täytäntöönpano on nopeutettava ja erityisesti on kiinnitettävä huomiota lokakuun 1999 tiedonannossa esittettyihin hyviä käytänteitä koskeviin esimerkkeihin.

Työmarkkinat

Kreikan työmarkkinat eivät ole hyötyneet pitkästä talouden elpymiskaudesta niin paljon kuin olisi voinut odottaa. Vaikka työpaikat ovat lisääntyneet, työttömyys on noussut viime vuosina, koska työvoima on kasvanut. Työttömyys on nyt laskussa, mutta ratkaisematta on huomattavia rakenteellisia ongelmia, muun muassa alhainen työllisyysaste, alhainen osa-aikatyön osuus ja naisten vähäinen osallistuminen työelämään sekä suuri pitkäaikaistyöttömyys. Työmarkkinoiden rakenneuudistuksiin ja nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden ehkäisemiseen on

ryhdytty, mutta esteenä on nykyaikaisten ja tehokkaiden työnvälityspalvelujen puute. Työn verotusta on kevennetty. Vaikka uudistuksia osa-aikatyön ja joustavampien työaikojen edistämiseksi on tehty, tulokset ovat toteutusvaikeuksien vuoksi olleet vaatimattomia. Vaikka keskitettyjen palkkaratkaisujen ulkopuolelle voidaan jäädä, ei tämä mahdollisuus ole johtanut työehtoratkaisujen hajauttamiseen. Näistä syistä Kreikan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Päättäväisin, johdonmukaisin ja mitattavissa olevin toimin on estettävä nuoria ja aikuisia työttömiä ajautumasta pitkäaikaistyöttömyyteen ja erityisesti voimistettava ponnistuksia, joilla täydennetään työllisyyspalvelujen uudistusta ja pannaan täytäntöön työllisyyssuuntaviivojen 1 ja 2 kohdan mukaisia ennalta ehkäiseviä politiikkoja; ammatti- ja yleissivistävän koulutuksen uudistamista on jatkettava tuotantojärjestelmän tarpeiden suuntaisesti.

ii. Vuonna 1998 sovittujen työmarkkinauudistusten täysimääräinen ja tehokas toteuttaminen ja erityisesti osa-aikatyön ja joustavampien työaikojen laajentaminen on turvattava.

iii. Työmarkkinaosapuolten kanssa on tarkasteltava uudelleen palkkojen määräytymistä; tavoitteena on oltava palkkakehityksen sopeuttaminen maantieteellisiin, toimialojen välisiin ja yrityskohtaisiin tuottavuuseroihin: tällöin on erityisesti varmistettava, että irrottautuminen toimialakohtaisista työehtosopimuksista on käytännössäkin mahdollista alueellisten työllisyyssopimusten perusteella.

5. Espanja

Vuonna 1999 BKT:n aiempi vahva kasvu jatkui kuten työpaikkojen syntyminenkin. Vuoden 2000 näkymät ovat edelleen suotuisat. Ne perustuvat kotimaisen kysynnän maltillisempaan kehitykseen ja Espanjan viennin elpymiseen. Hintekehitys on kuitenkin ollut vuoden 1999 jälkipuoliskolta alkaen odotettua nopeampaa, mutta todennäköisesti se hidastuu vuoden 2000 aikana, jos palkkasopimukset ovat edelleen maltillisia.

Finanssipolitiikka

Julkisen talouden vakauttaminen eteni vuonna 1999 selvästi: julkisyhteisöjen alijäämä laski 1,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, puoli prosenttiyksikköä alkuperäisessä vakausohjelmassa esitetyn tavoitteen alapuolelle. Tarkistetun vakausohjelman mukaan julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan edelleen vuosina 2000 ja 2001 ja kääntyvän ylijäämäksi vuosina 2002 ja 2003, mihin päästään ensisijaisesti rajoittamalla menoja (pl. korkomenot). Tämä mahdollistaisi myös verotuksen keventämisen. Väestön ikääntymisen muodostaman ongelman lievittämiseksi on perustettu sosiaaliturvaeläkerahastovaraus. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Tarkistetussa vakausohjelmassa asetetut julkisen talouden tavoitteet on saavutettava ja niitä on mahdollisesti parannettavakin, koska vuoden 1999 kehitys oli odotettua parempaa; finanssipolitiikkaa on jo vuonna 2000 valmistauduttava kiristämään entisestään ylikuumenemisen vaaran torjumiseksi.

ii. Espanjan talousarviolain keskeytynyt uudistus on toteutettava vuonna 2000, jotta parannetaan menojen (pl. korkomenot) hallintaa, joka puolestaan on keskeistä julkisen talouden vakautusstrategialle; täten voidaan budjetoimattomat menot rajata sellaisiin välttämättömiin menoihin, joita ei ole voitu ennakoida.

iii. Vuoden 2000 talousarviolailla perustettua eläkerahastovarausta on lisättävä, jotta voidaan sopeutua väestön ikääntymisen pitkällä aikavälillä synnyttämään ongelmaan; on edettävä eläkejärjestelmän uudistamista koskevien hallituksen ja työmarkkinaosapuolten välisten keskustelujen uudella kierroksella, jonka on vuoden 1995 Pacto de Toledon mukaan toteuduttava vuonna 2000.

iv. Koska aluehallinnon merkitys monissa menoluokissa kasvaa, nykyistä alueiden ja valtion välistä sisäistä vakaussopimusta on jatkettava ja noudatettava kokonaisuudessaan.

Hyödykemarkkinat

Espanja on yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin kohtalaisen hyvin. Useita toimenpiteitä on toteutettu kilpailun kehittämiseksi hyödykemarkkinoilla: sisämarkkinalainsäädännön siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön on parantunut, televiestinnän vapauttamisessa on edistytty, kilpailulainsäädäntö on pantu täytäntöön ja pk-yritysten yhden luukun palvelua on lisätty. Uudella tiede- ja teknologiasuunnitelmalla pyritään lisäämään huomattavasti T&K-menoja suhteessa BKT:hen. Näistä syistä Espanjan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Kilpailulainsäädännön vuonna 1999 aloitettua uudistamista on jatkettava, ja tässä uudistuksessa on erityisesti kiinnitettävä huomiota riippumattoman kilpailuviranomaisen tutkimusvaltuuksien vahvistamiseen.

ii. Alakohtaista valtiontukea (rautatiet, hiili, laivanrakennus) on edelleen vähennettävä.

iii. Sähkö-, kaasu- ja vähittäiskauppa-alojen kaltaisten alojen kilpailuedellytysten vahvistamiseksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin ja veden hinta on saatettava lähelle sen todellisia kustannuksia.

iv. Hallintorasituksen vähentämiseksi toteutettuja toimia on jatkettava. Tämä koskee erityisesti pk-yrityksiä, koska niiden osuus yritysten työllistämistoimista on suuri; myös yrityksiä palvelevien yhden luukun virastojen maantieteellistä kattavuutta on laajennettava.

Pääomamarkkinat

Pääomamarkkinat kehittyvät nopeasti. Tämä johtuu uudistuksista, joita on toteutettu, jotta lisättäisiin yritysten mahdollisuuksia käyttää pääomamarkkinoita ja helpotettaisiin sijoittamista listaamattomiin arvopapereihin, sekä yksityistämisestä ja kotitalouksien osakeomistusten kasvusta. Pääomasijoitusmarkkinat ovat kuitenkin edelleen pienet. Näistä syistä Espanjan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Ponnistuksia pääomasijoitusmarkkinoiden kehittämiseksi on jatkettava; huomiota on kiinnitettävä lokakuussa 1999 riskipääomasta annetussa tiedonannossa esittettyihin hyviä käytänteitä koskeviin esimerkkeihin konkurssilainsäädännön, innovatiivisten työntekijäomistusohjelmien edistämisen sekä pk-yrityspörssien kehittämisen aloilla.

Työmarkkinat

Espanjan työmarkkinat ovat kehittyneet huomattavasti viime vuosina: työttömyys on laskenut tuntuvasti ja osallistuminen työelämään kasvanut voimakkaasti varsinkin osa-aikatyön muodossa. Passiivisesta työmarkkinapolitiikasta on pyritty siirtymään aktiiviseen erityisesti vahvistamalla ehkäisevää lähestymistapaa nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyteen. Työn verotusta on kevennetty erityisesti palkka-asteikon matalammassa päässä. Työttömyys on kuitenkin edelleen EU:n korkein ja huomattavia rakenneongelmia on ratkaisematta. Niitä ovat työmarkkinoiden jyrkkä kahtiajako pysyviin ja määräaikaisiin työsuhteisiin, naisten vähäinen osallistuminen työelämään ja suuret alueelliset erot. Palkankorotuspaineita on myös kehittymässä. Näistä syistä Espanjan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa on tarkasteltava uudelleen palkkojen muodostumista ja sosiaaliturvajärjestelmän alueellista ja paikallista täytäntöönpanoa sekä parannettava asuntomarkkinoiden toimivuutta, jotta ne edistäisivät työvoiman liikkuvuutta ja työttömyyden alueellisen epätasapainon korjaamista.

ii. Ponnistuksia aktiivisen työmarkkinapolitiikan tehon parantamiseksi on jatkettava, jotta vähennetään ajautumista pitkäaikaistyöttömyyteen; toimet on yhdistettävä vero- ja etuusjärjestelmien tarkistamiseen, jotta parannetaan kannustimia työllistää, ottaa vastaan työtä ja osallistua aktiivisiin työmarkkinaohjelmiin; koulujen teknisen koulutuksen laatua ja tehokkuutta on tarkistettava.

iii. Yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa on edelleen tarkistettava vakituisessa työsuhteessa olevien työntekijöiden tiukkaa työsuhdeturvaa ja alennettava irtisanomisen esteitä, jotta voidaan vähentää määräaikaisten työsopimusten osuutta ja lisätä työmarkkinoiden joustavuutta.

6. Ranska

Talouden toimeliaisuus vilkastui vuoden 1999 puolivälissä ja kasvu näyttää vakiintuneen hyvin, joten se jatkunee terveenä vuonna 2000, mikä mahdollistaa työpaikkojen suuren lisäyksen. Vaikka kasvu onkin potentiaalia suurempaa, inflaatiopaineiden odotetaan pysyvän vaimeina, koska kilpailu on lisääntynyt ja palkankorotukset ovat olleet kohtuullisia.

Finanssipolitiikka

Ranska edistyi huomattavasti julkisen talouden rahoitusaseman parantamisessa vuonna 1999, jolloin julkisyhteisöjen alijäämä laski 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen, puoli prosenttiyksikköä alkuperäisen vakausohjelman tavoitteen alapuolelle. Tarkistetun vakausohjelman mukaan alijäämäsuhdetta pyritään edelleen alentamaan vuonna 2000 ja sen jälkeen. Tämä on tarkoitus saada aikaan tiukalla menojen hallinnalla, joka mahdollistanee myös verotuksen keventämisen. Keskipitkällä aikavälillä Ranskan julkiseen talouteen ja erityisesti eläkejärjestelmään ja sairausvakuutukseen kohdistuu yhä suurempi rasitus väestön ikääntymisen vuoksi. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Julkisyhteisöjen alijäämä on alennettava vuonna 2000 tasolle, joka on selvästi tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyn alapuolella, koska julkisen talouden alijäämä kehittyi vuonna 1999 odotettua paremmin ja kasvunäkymät ovat vahvat.

ii. Nopeisiin korjaustoimiin on ryhdyttävä heti, jos tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyistä alakohtaisista menotavotteista merkittävästi poiketaan; korjaus on toteutettava jo saman vuoden aikana tai viimeistään seuraavana vuonna.

iii. Mieluummin on vähennettävä alijäämää nopeammin kuin lisättävä verojen alennuksia vuosina 2000 ja 2001, jos julkisessa taloudessa jää enemmän pelivaraa; näin vältetään kiihdyttämästä finanssipolitiikalla ennestäänkin vilkasta talouden toimeliaisuutta.

iv. Vuonna 2000 käynnistettäväksi suunniteltu eläkejärjestelmän uudistus on suunnattava julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen; tällöin on otettava huomioon tasavertaisuus myös sukupolvien välillä.

Hyödykemarkkinat

Ranska on suhteellisen hyvin yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin. Viimeksi kuluneella kaudella rakenneuudistusten vauhti on nopeutunut ja se on johtanut kilpailuympäristön parantumiseen ja yritystoiminnan harjoittamiseen liittyvän byrokratian vähenemiseen. Nykyinen melko suotuisa makrotaloudellinen tilanne antaa Ranskalle tilaisuuden lisäuudistuksiin. Näistä syistä Ranskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Sisämarkkinadirektiivien siirtämistä kansalliseen lainsäädäntöön on parannettava, sillä nykyisellään tulokset ovat heikkoja ja viime aikoina ne ovat vielä heikentyneet; sisämarkkinasääntöjen soveltamisessa ilmenneet ongelmat on ratkaistava, ja ponnistuksia julkisten hankintojen avoimuuden lisäämiseksi on jatkettava.

ii. Tapauskohtaisen valtiontuen suhteellisen korkeaa tasoa on seurattava tarkasti ja sen alentaminen on varmistettava.

iii. Yhteysverkkoja tarvitsevien toimialojen jo aloitettua vapauttamista on laajennettava erityisesti energia-alalla.

iv. Ponnistuksia yrityksiltä vaadittavien muodollisuuksien yksinkertaistamiseksi ja innovaatioiden kannustamiseksi on lisättävä.

Pääomamarkkinat

Ranskan pääomamarkkinaat ovat kypsät ja tehokkaat. Osakemarkkinat kehittyivät dynaamisesti 1990-luvulla seurauksena teknologian uudenaikaistamisesta, kasvuyhtiöpörssin perustamisesta, yksityistämisestä ja pääomasijoittamista tukevien verotuksellisten toimien käyttöönotosta. Pääomasijoittamisen kehittämiseksi on ryhdytty useisiin toimenpiteisiin. Riskipääomamarkkinat ovat kuitenkin viimeaikaisesta kasvustaan huolimatta kehittymättömät. Näistä syistä Ranskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Yhteisösijoittajien pörssi- ja pääomasijoituksia on edelleen edistettävä.

ii. Erityisesti on kiinnitettävä huomiota lokakuussa 1999 riskipääomasta annetussa tiedonannossa esittettyihin hyviä käytänteitä koskeviin verotuksen parantamiseen, konkurssilainsäädännön uudistamiseen ja työntekijäomistusohjelmien jatkokehittämiseen liittyviin esimerkkeihin.

Työmarkkinat

Työmarkkinatilanne on Ranskassa parantunut, vaikka työttömyysaste, 11 prosenttia työvoimasta vuonna 1999, on edelleen unionin korkeimpia. Nuorisotyöttömyyden aleneminen on ollut vielä selvempää kun uusia, tuntuvia toimia on vähitellen pantu täytäntöön. Nimellispalkkojen nousu on ollut vähäistä, vaikka työvoiman kysyntä onkin viime aikoina kasvanut. Seuraava palkkaneuvottelukierros on ratkaiseva, koska siihen sisältyy myös 35 tunnin työviikon vähittäisen käyttöönoton vaikutuksia. Työn efektiivinen verotus ja työvoiman nettokorvausaste ovat Ranskassa EU:n keskiarvon yläpuolella ja sääntely on edelleen melko raskasta. Näistä syistä Ranskan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Työn verotusta alentamaan tarkoitettuja toimintapolitiikkoja on jatkettava ja arvioitava erityisesti ammattitaidottoman ja matalapalkkaisen työvoiman osalta.

ii. Etuusohjelmia ja työpaikkaturvaa koskevaa lainsäädäntöä on tarkistettava, jotta lisätään työntekijöiden kannustimia ottaa vastaan työtä ja osallistua aktiivisiin työmarkkinatoimiin ja työnantajien kannustimia palkata työvoimaa.

iii. 35 tunnin työviikon käyttöönottoa on seurattava tarkasti, jotta vältetään kielteiset vaikutukset palkkakustannuksiin, työvoiman tarjontaan ja työjärjestelyihin keskipitkällä aikavälillä.

7. Irlanti

Vuonna 1999 BKT kasvoi jälleen poikkeuksellisen paljon, ja voimakasta, joskin vähäisempää kasvua odotetaan myös vuonna 2000, kun kulutuskysyntä kasvaa edelleen. Osa nykyisestä inflaation kiihtymisestä johtuu kertavaikutteisista tekijöistä, ja pohjainflaatiota voidaan hillitä, mutta myös ylikuumenemisesta on merkkejä varsinkin työmarkkinoilla. Näin ollen tarjonnan kapeikot voivat uhata sekä inflaatiota että kasvua lyhyellä aikavälillä.

Finanssipolitiikka

Julkinen talous oli vuonna 1999 jälleen ennätyksellisen ylijäämäinen, 2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vakausohjelmassa ennustetaan julkisen talouden rahoitusaseman pysyvän ylijäämäisenä lähivuodet. Taloudessa on kuitenkin nyt selviä merkkejä inflaation nousupaineista ja tarjonnan rajoitteiden muodostumisesta. Rajoitteet ovat sekä fyysisiä, esimerkiksi infrastruktuurissa, että työmarkkinoilla esiintyviä. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Jo vuonna 2000 pitää olla valmius käyttää finanssipolitiikkaa talouden vakauden turvaamiseen, koska talous on ylikuumenemassa, ja vuoden 2001 talousarviota on sovitettava tämän tavoitteen mukaiseksi.

ii. Julkisen kulutuksen reaalikasvua on hillittävä siten, että kun sen volyymin arvioidaan olleen 4,3 prosenttia vuonna 1999, se olisi tarkistetun vakausohjelman mukaisesti 2,7 prosenttia vuonna 2002.

iii. Kansallisen kehityssuunnitelman tavoitteet on turvattava pitämällä niitä painopistealueina, koska vahvasti kasvavan talouden infrastruktuuritarpeisiin on vastattava samalla kun finanssipolitiikan vakaustavoitteet saavutetaan.

Hyödykemarkkinat

Irlannin talous on yhdentynyt varsin hyvin muuhun EU:hun; hinnat ovat suhteellisen alhaiset asuntojen ja joidenkin palvelujen viimeaikaisesta kallistumisesta huolimatta, ja tuottavuus on korkea. Viime vuosina on toteutettu eräitä hyödykemarkkinauudistuksia. Edistystä on tapahtunut kilpailun kehittämisessä televiestintäalalla, sähkö- ja kaasumarkkinat avataan vähitellen kilpailulle, ja hallitus on alkanut käyttää julkisen ja yksityisen sektorin yhteishankkeita julkisten palvelujen tehostamiseksi. Julkiset tutkimusmenot ovat melko alhaiset, mutta tutkimukseen ja kehitykseen suunnattavia talousarviovaroja lisätään tuntuvasti. Näistä syistä Irlannin on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Kilpailuvirastolle on annettava valtuudet soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa suoraan; kilpailupolitiikan todellinen vahvistaminen tänä vuonna laadittavassa kilpailulain uudistuksessa on sallittava rajoittamatta sitä pelkästään menettelysääntöihin.

ii. Liikennealan vapauttamiseksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin erityisesti tuomalla kilpailu kaupunkien bussiliikenteeseen ja rautateille esim. franchising-järjestelyjen avulla.

Pääomamarkkinat

Pääomamarkkinat kehittyvät hyvin ja pörssin markkina-arvo suhteessa BKT:hen on kaksinkertaistunut viiden viime vuoden aikana. Listautuneiden yhtiöiden määrä on kuitenkin pysynyt alhaisena. Pääomasijoittamista on kannustettu useilla toimenpiteillä, ja rahoituksessa on siirrytty myönteisesti valtion tukemasta rahoituksesta yksityisiin sijoituksiin. Sijoitukset kohdistuivat aiemmin myöhempiin yritystoiminnan vaiheisiin (laajentamiseen), mutta nyt yhä suurempi osa niistä suunnataan alkuvaiheisiin. Sijoitusten yleistaso on kuitenkin edelleen matala. Näistä syistä Irlannin on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Käynnistys- ja varhaisvaiheen pääomasijoitusten kehittämiseksi on lisättävä ponnistuksia.

Työmarkkinat

Työllisyyden voimakas kasvu ja historiallisen alhaiset työttömyysluvut ovat Irlannin työmarkkinoiden nykyiset pääpiirteet. Työllisyysaste vastaa euroalueen lukuja, naisten osallistuminen työelämään on kasvussa, ja viimeaikaiset trendit osoittavat pitkän aikavälin työttömyyslukujen huomattavaa laskua. Väestötekijät lisäävät edelleen työvoiman määrää, mutta kokonaistilanne herättää huolta siitä, että työmarkkinoiden kiristyminen voi rajoittaa talouskasvua. Näistä syistä Irlannin on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Palkkakehitystä on seurattava sen varmistamiseksi, että se on linjassa työllisyyden kasvun jatkumisen edellyttämän maltillisen palkkatason kanssa.

ii. On omaksuttava kattava strategia, jolla lisätään naisten osallistumista työelämään; tällöin on poistettava verotukseen ja sosiaalitukiin liittyvät esteet ja toteutettava toimenpiteitä, joilla helpotetaan työn ja perhe-elämän yhteensovittamista erityisesti joustavilla lomajärjestelyillä ja kestävillä ponnistuksilla lasten ja muiden huollettavien hoidon tason nostamiseksi.

8. Italia

Vuoden 1999 jälkipuoliskolta lähtien talouskasvu on Italiassa kiihtynyt huomattavasti, ja näkymien odotetaan pysyvän vahvoina vuosina 2000-2001. Kasvua ruokkii kotimainen kysyntä, ja nettovienti paranee. Työmarkkinoiden joustavuuden parantumisesta huolimatta työttömyys on jälleen kääntynyt nousuun.

Finanssipolitiikka

Vuonna 1999 Italia alensi julkisyhteisöjen alijäämän 1,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, joten tulos oli hieman parempi kuin alkuperäinen 2,0 prosentin tavoite. Perusylijäämä oli kuitenkin odotettua pienempi (4,9 prosenttia suhteessa BKT:hen 5,5 prosentin sijasta) ja velkataso oli edelleen korkea, 114,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tarkistetussa vakausohjelmassa ennustetaan alijäämäsuhteen alenevan edelleen 0,1 prosenttiin vuonna 2003. Alijäämän supistuminen johtuu tiukasta menojen hillinnästä, joka mahdollistaa myös verorasituksen keventämisen. Keskipitkällä aikavälillä Italian julkinen talous ja erityisesti eläkejärjestelmä joutuu kokemaan lisäpaineita väestön ikääntymisen vuoksi. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Julkisen talouden on vahvistuttava nopeammin kuin vuosiksi 2000 ja 2001 on suunniteltu ja velkasuhteen alennuttava nopeammin suhdannenousussa, joka luultavasti on voimakkaampi kuin tarkistetussa vakausohjelmassa oletettiin.

ii. Vähintään on saavutettava perusylijäämä, joka on 5,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000 ja 2001, kuten tarkistetussa vakausohjelmassa ennustettiin, erityisesti hillitsemällä tiukasti juoksevia menoja korkomenot pois luettuna.

iii. Keskipitkällä aikavälillä eläkemenojen kasvu suhteessa BKT:hen on saatava hallintaan; tätä varten on mahdollisimman pian aloitettava eläkejärjestelmän uudelleenarviointi ja jatkettava eläkejärjestelmän uudistamista, johon sisältyy rahastoitujen eläkevarausten kasvattaminen.

iv. Suunniteltu yksityistämisohjelma on toteutettava aikataulun mukaisesti tai mahdollisuuksien mukaan sitä nopeammin erityisesti energia- ja liikennealalla; yksityistämistulot on käytettävä julkisyhteisöjen velan lyhentämiseen edelleen.

Hyödykemarkkinat

Italia on yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin suhteellisesti vähemmän kuin muut suuret jäsenvaltiot. Italian yritysten kansainvälistyminen on paljon vähäisempää kuin tämän kokoiselta maalta odottaisi. Italian hintataso on kuitenkin huomattavasti EU:n keskiarvon alapuolella ja tuottavuus vastaa Ranskan ja Saksan tuottavuutta. Monta uudistusta on toteutettu ja ne ovat osaltaan parantaneet hyödykemarkkinoiden toimivuutta erityisesti julkisten yleishyödyllisten laitosten yksityistämisessä ja vapauttamisessa ja pk-yritysten hallintorasituksen vähentämisessä. Näistä syistä Italian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Sisämarkkinalainsäädännön siirtämisessä kansalliseen lainsäädäntöön on edistyttävä vielä, koska sosiaaliasioiden kohdalla sisällyttäminen kansalliseen lainsäädäntöön on hyvin puutteellista muihin jäsenvaltioihin verrattuna ja monet merkit viittaavat ongelmiin myös julkisissa hankinnoissa.

ii. Ponnistuksia on lisättävä muiden kuin maatalouden valtiontukien yleistason alentamiseksi edelleen ja valtiontuen rakenteen parantamiseksi, koska muuhun kuin maatalouteen suunnatun valtiontuen määrä prosentteina BKT:stä on edelleen EU:n korkeimpia ja aluetuen osuus on kasvanut muiden horisontaalisten tavoitteiden kustannuksella.

iii. Yhtiölainsäädännön yksinkertaistamista on jatkettava ja yhden luukun palveluja kehitettävä.

iv. T&K:n ja innovaation edistämisaloitteita on vahvistettava, koska T&K-menojen suhde BKT:hen on hyvin alhainen.

Pääomamarkkinat

Syvempien ja yhdentyneempien rahoitusmarkkinoiden ja pääomasijoittamisen kehittämisessä on Italiassa edistytty huomattavasti. Italian osakemarkkinat kasvavat nopeasti, mikä johtuu myös käynnissä olevasta laajasta yksityistämisohjelmasta. Pääomasijoittaminen on myös laajentunut nopeasti viime vuosina, ja Nuovo Mercato -pörssin perustaminen edistää tätä kehitystä. Pääomasijoittamisen markkinat ovat kuitenkin yhä alikehittyneet. Näistä syistä Italian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraavaan seikkaan:

i. Ponnistuksia pääomasijoittamisen kehityksen rohkaisemiseksi on jatkettava erityisesti parantamalla entisestään riskipääoman verotusta, helpottamalla yhteisösijoittajien pörssi- ja pääomasijoittamista ja uudistamalla konkurssilainsäädäntöä.

Työmarkkinat

Vaikka työmarkkinatilanne on viime aikoina hieman kohentunut, se on edelleen vaikea: työllisyysaste on alhainen, rakennetyöttömyys on korkea ja alueelliset erot ovat suuret. Pirstoutuneet työvoimamarkkinat, epätyypilliset työsuhteet, suuri harmaa talous ja eri ryhmien ja alueiden kesken epätasaisesti jakautunut työttömyys viittaavat rakenneongelmiin. Monet perusrakenteet ovat työllistymisen kannalta epäedullisia: työn raskas verotus, väljät etuusjärjestelmät yhdessä tiukan työsuhdeturvan kanssa ja monimutkainen työehtoneuvottelujärjestelmä. Vaikka työn verotuksen alentamiseen, hallinnon uudenaikaistamiseen ja uusien rakenneuudistusten käynnistämiseen on vakavasti pyritty, mikään näistä toimenpiteistä ei ole vielä kantanut kypsää hedelmää. Näitä ponnistuksia on selvästikin täydennettävä laajoilla rakennetoimilla. Näistä syistä Italian on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Etuusjärjestelmien ja työsuhdeturvan tarjoaman suojan uuden tasapainon luominen ja aktiivisten työmarkkinatoimien vahvistaminen; työttömyysetuusjärjestelmän parantamisen yhdistäminen työsuhdeturvaa koskevan lainsäädännön joustavuuden lisäämiseen ja eläke- ja muihin etuusjärjestelmiin pääsyä koskevien sääntöjen tiukentamiseen samalla kun turvataan työn saamista koskevat edellytykset ja kannustimet osallistua aktiivisiin työmarkkinaohjelmiin.

ii. Työmarkkinoiden joustavuutta on edistettävä ja erityisesti on voimistettava pyrkimyksiä edistää palkkajoustoa alueiden välisten työn tuottavuuden erojen mukaisesti.

iii. Pyrkimyksiä työn verotuksen keventämiseen on jatkettava ja seurattava kehitystä tiiviisti, erityisesti epäedullisessa asemassa oleviin työmarkkinaryhmiin ja alueisiin suunnattujen tilapäisten vero- ja sosiaaliturvamaksutoimien osalta.

9. Luxemburg

Epäsuotuisasta ulkoisesta kehityksestä huolimatta kokonaistuotannon kasvu oli erityisen nopeaa vuonna 1999, ja sen odotetaan jatkuvan voimakkaana. Työttömyys on edelleen hyvin alhainen ja inflaatiopaineita on havaittavissa.

Finanssipolitiikka

Koska talouskasvu on ollut nopeaa ja verotulot sen seurauksena runsaat, Luxemburgin hallitus on voinut kirjata julkisen talouden huomattavia ylijäämiä useiden vuosien ajan. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Julkisia juoksevia menoja on seurattava tiiviisti, jotta edistetään julkisen talouden tavoitteiden saavuttamista samalla kun jätetään tilaa tarkistetussa vakausohjelmassa esitetylle verotuksen keventämiselle.

ii. Terveen finanssipolitiikan toteuttaminen on yhdistettävä uudistuksiin erityisesti sosiaaliturvan alalla. Ne ovat tarpeen, jotta järjestelmän pitkän aikavälin elinkelpoisuus turvataan ja valmistaudutaan väestön ikääntymisen luomaan haasteeseen.

Hyödykemarkkinat

Luxemburgin talous on yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin erittäin hyvin ja sen makrotaloudellinen kehitys on erinomaista, mutta toimivampien hyödykemarkkinoiden toteuttamiseen tähtäävissä rakennepolitiikoissa ei ole edistytty yhtä hyvin. Edistystä kuitenkin tapahtuu. Hintasääntelyn ja aluetukijärjestelmien poistaminen, joiden pitäisi toteutua lähitulevaisuudessa, on erityisen tervetullutta. Näistä syistä Luxemburgin on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Sisämarkkinalainsäädännön siirtämistä kansalliseen lainsäädäntöön on nopeutettava erityisesti liikenteen, mottoriajoneuvojen, kasvien terveystarkastusten ja sosiaaliasioiden kohdalla.

ii. On annettava uusi kilpailulaki, jolla sallitaan viranomaisten harjoittaa aktiivisempaa kilpailupolitiikkaa ja annetaan niille valtuudet soveltaa suoraan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa.

iii. On luotava edellytykset tietoyhteiskunnan viimeisimmän kehityksen tulosten omaksumiseen, sillä tieto- ja viestintätekniikan käyttöönotto on alkanut myöhään maassa, jonka elintaso kuitenkin on hyvin korkea.

Työmarkkinat

Luxemburgin työmarkkinat toimivat hyvin: työttömyys on EU:n alhaisin ja kotimainen työllisyysaste EU:n korkein, mikä perustuu suurelta osin rajatyöntekijöiden panokseen. Kansallinen työllisyysaste ei ole erinomainen, vaan naisten ja ikääntyvien osallistuminen työelämään on vähäistä. Työmarkkinoiden toiminnassa ei ole merkittäviä ongelmia, mutta eräät vero- ja etuusjärjestelmät eivät suosi työllistymistä. Näistä syistä Luxemburgin on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Vero- ja etuusjärjestelmää on tutkittava, jotta voidaan poistaa tekijät, jotka voivat ehkäistä osallistumista työelämään; ponnistuksia kansallisen, erityisesti naisten ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi on jatkettava.

10. Alankomaat

Talouden toimeliaisuus ei vuonna 1999 juuri vähentynyt vuoden 1998 korkeasta kasvuluvusta; tämän tuloksena työllisyys kasvoi edelleen nopeasti ja rekisteröity työttömyys laski tasolle, joka on viimeksi nähty 1970-luvun alussa. Kasvu kiihtyy todennäköisesti vuonna 2000 ulkomaiden taloustilanteen parantuessa. Nopea kasvu ja jatkuvasti kiristyvät työmarkkinat aiheuttavat huolta hintojen ja varsinkin palkkojen kehityksestä: palkat nousevat nyt huomattavasti nopeammin kuin naapurimaissa.

Finanssipolitiikka

Voimakas talouskasvu kasvatti valtion tuloja vuonna 1999 niin että alijäämä, jonka vuoden alussa yleisesti odotettiin kasvavan, kääntyi lopulta 0,5 prosentin ylijäämäksi suhteessa BKT:hen. Alankomaiden finanssistrategiassa on 1990-luvun puolivälistä keskitytty vähentämään julkisten menojen merkitystä asettamalla kasvukattoja, joilla vähenentään verorasitusta ja samalla julkisen talouden alijäämää. Vuodeksi 2001 on suunnitteilla suuri verouudistus, johon sisältyy henkilöverojen alentaminen ja välillisten verojen korotus. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Vuonna 1999 saavuttettua julkisen talouden ylijäämää on kasvatettava vuonna 2000, koska talouden kasvunäkymät ovat vahvat; finanssipolitiikan kiristämiseen on oltava valmiina jo vuonna 2000, jos inflaatiopaineet kasvavat enemmän kuin tuontihintojen noususta johtuu ja varsinkin jos nykyinen palkkojen korotustrendi jatkuu.

ii. Julkisia menoja on seurattava tiiviisti vuonna 2001, jotta varmistetaan, että verouudistuksen luomasta tulojen laskusta johtuva julkisen talouden rahoitusaseman heikkeneminen jää rajalliseksi ja tilapäiseksi.

Hyödykemarkkinat

Alankomaat ovat yhdentyneet Euroopan talouteen oikein hyvin ja maan hyödykemarkkinat toimivat suhteellisen hyvin. Rakenneuudistukset ovat tehonneet, vaikka (erityisesti liikennettä ja julkisia hankintoja koskevan) sisämarkkinalainsäädännön siirtämisessä kansalliseen lainsäädäntöön ja sen täytäntöönpanossa vielä onkin joitakin ongelmia. Kilpailupolitiikkaa on edelleen vahvistettava, samoin kuin energia- ja liikennealojen vapauttamista. Yksityisten osuus T&K:n rahoituksesta on suhteellisen pieni ja teknologian siirto julkisen ja yksityisen tutkimuksen välillä edelleen riittämätöntä. Näistä syistä Alankomaiden on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Julkisia hankintoja koskevien direktiivien täytäntöönpanossa on vielä edistyttävä, koska Alankomaiden osuus Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistujen tarjouspyyntöjen arvosta on unionin alhaisimpia.

ii. Sääntelyn uudistamista ja yksityistämistä on jatkettava tuomalla kilpailu yhteysverkkoja tarvitseville toimialoille; erityisesti on nopeutettava sisämarkkinadirektiivien siirtämistä osaksi kansallista lainsäädäntöä liikenteen alalla; on annettava asetus kaapeliverkkoihin pääsystä, jotta vältetään kaapeliyhtiöiden määräävä asema puhelin- ja Internet-palveluissa.

iii. Yksityisen sektorin osallistumista tutkimukseen ja kehitykseen on lisättävä ja teknologian siirtoa julkisen ja yksityisen tutkimuksen välillä kannustettava.

Pääomamarkkinat

Alankomaiden osake- ja pääomasijoitusmarkkinat ovat kypsät ja kilpailukykyiset. Pääomasijoitusmarkkinat ovat kasvaneet voimakkaasti viime vuosina, mikä johtuu osaltaan edullisesta verotuksesta. Alkuvaiheen investoinnit ovat kuitenkin suhteellisen vähäisiä. Näistä syistä Alankomaiden on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Ponnistukset on keskitettävä alkuvaiheen investointien rohkaisemiseen; huomiota on kiinnitettävä lokakuun 1999 riskipääomatiedonannossa hyvistä käytänteistä annettuihin esimerkkeihin, jotka koskevat innovatiivisten työntekijäomistusohjelmien edistämistä (osakeoptiot mukaan luettuna).

Työmarkkinat

Alankomaiden työmarkkinat ovat viime vuosina kuuluneet EU:n toimivimpiin, mikä suurelta osin johtuu kattavasta rakenneuudistusstrategiasta. Vero- ja etuusuudistukset ovat keventäneet työn verotusta ja parantaneet työnteon kannustimia. Työvoiman tarjonnan lisäämiseksi erityisryhmissä on ryhdytty toimenpiteisiin. Näitä ryhmiä ovat ikääntyvät työntekijät ja vammaisohjelmissa mukana olevat. Huomattavaa rakenteellista tasapainottomuutta esiintyy kuitenkin edelleen, sillä huomattava osa työikäisestä väestöstä saa passiiviseen työttömyyteen tai työkyvyttömyyteen perustuvia etuuksia. Näistä syistä Alankomaiden on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Pyrkimyksiä vero- ja etuusjärjestelmien parantamiseksi on jatkettava, jotta voidaan poistaa työelämään osallistumista haittaavia esteitä; tämä koskee erityisesti naisia ja ikääntyviä työntekijöitä; on pyrittävä päättäväisesti alentamaan edelleen niiden henkilöiden suurta määrää, jotka ovat työmarkkinoiden ulkopuolella passiivisten toimeentulotukijärjestelmien varassa.

11. Itävalta

Itävallassa talouskasvu on kiihtymässä, koska kaikki kysyntätekijät ovat tasapainoisessa kasvussa ja kotitalouksien kysyntä on erityisen vahvaa. Työllisyys kasvaa todennäköisesti edelleen ja jos työvoiman tarjonta pysyy joustavana, kasvu johtaa osittain myös työttömyyden alenemiseen.

Finanssipolitiikka

Itävalta edistyi julkisen taloutensa vakauttamisessa jonkin verran vuonna 1999, jolloin alijäämä laski 2,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä oli myös alkuperäisessä vakausohjelmassa asetettu tavoite. Tuloverouudistuksen yhteydessä veroja alennettiin huomattavasti, ja tarkistetussa vakausohjelmassa on julkisen talouden alijäämätavoitteena 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000, jonka jälkeen alijäämää on vielä tarkoitus supistaa. Tähän päästään suurilla kertatoimenpiteillä. Jotta julkisen talouden tila paranisi kestävästi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, tarkistetussa vakausohjelmassa kaavaillaan huomattavia rakenteellisia toimenpiteitä ennen kaikkea eläkkeiden ja terveydenhuollon aloilla. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Julkisen talouden alijäämän vähimmäistavoite, 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, on saavutettava vuonna 2000, mikä auttaa luomaan selkeän laskusuuntauksen velkasuhteeseen; tuntuvia säästöjä on toteutettava menopuolella ja talousarvion täytäntöönpanossa on harjoitettava tiukkaa menokuria, jotta katetaan tuloverouudistuksen ja perhetuen aiheuttamat kustannukset.

ii. Vuonna 2000 toteutetut kertatoimenpiteet on korvattava pysyvillä toimenpiteillä, jotta julkinen talous saadaan kestävälle uralle.

iii. Ilmoitettu eläkeuudistus on toteutettava. Uudistuksella pyritään nostamaan keskimääräistä eläkkeellejäämisikää vuodesta 2001 alkaen ja toteuttamaan uudistuksia, joilla pääosin jakojärjestelmään perustuva eläkkeiden rahoitus saadaan vakaammalle pohjalle.

Hyödykemarkkinat

Itävalta on hyvää vauhtia yhdentymässä Euroopan kauppajärjestelmään, mutta sen osallistuminen ulkomaisiin suoriin sijoituksiin ja rajatylittäviin fuusioihin ja yrityskauppoihin on liian vähäistä. Itävalta on suhtautunut hyödykemarkkinoiden uudistamiseen melko varovaisesti, mutta edistystä on tapahtunut sisämarkkinalainsäädännön siirtämisessä kansalliseen lainsäädäntöön, kilpailupolitiikan tehostamisessa ja televiestinnän vapauttamisessa. Joitakin aloitteita on tehty myös uusien yritysten käynnistämiseen liittyvien menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja T&K-menojen nostamiseksi kunnianhimoisesti 2,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 mennessä (ne olivat 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1998). Näistä syistä Itävallan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Julkisia hankintoja koskevien yhteisön suuntaviivojen täytäntöönpanossa on edistyttävä; erityisesti osavaltiotasolla täytäntöönpano on viivästynyt.

ii. Sääntelyn uudistamista energia- ja liikennealalla on nopeutettava, jotta varmistetaan tehokas kilpailu markkinoilla.

iii. Yksityisen sektorin osallistumista tutkimukseen ja kehitykseen sekä teknologian siirtoa julkisen ja yksityisen tutkimuksen välillä on tuettava lisätoimin.

Pääomamarkkinat

Hallitus on toteuttanut useita uudistuksia osake- ja riskipääomamarkkinoiden kehittämiseksi. Osakemarkkinat ovat kuitenkin edelleen pienet ja myös pääomasijoittaminen on vähäistä ja yritysten myöhempiin vaiheisiin keskittyvää. Näistä syistä Itävallan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Valvontapuitteita on kehitettävä edelleen samoin kuin parannettava yritysjohdon valvontaa, poistettava esteet, jotka estävät yhteisösijoittajia tekemästä pääomasijoituksia, sekä kehitettävä osake- ja riskipääomasijoittamisen verokannustimia.

ii. Lokakuussa 1999 riskipääomasta annetussa tiedonannossa esitetyt toimet on toteutettava erityisesti uusien yritysten verotusta ja pääomasijoituksia, maksukyvyttömyys- ja konkurssilainsäädäntöä sekä osakeoptioita koskevin osin.

Työmarkkinat

Itävallan työmarkkinat toimivat suhteellisen hyvin. Työttömyys on alhainen ja työttömyysaste korkea. Ikääntyvien työntekijöiden työllisyysaste on kuitenkin EU:n keskiarvoa alhaisempi, mikä johtuu osittain varhaiseläkejärjestelmästä. Toinen Itävallan työmarkkinoiden ominaispiirre on työmarkkinaosapuolten sujuva yhteistyö, jota voidaan pitää mallina monille muille maille. Näistä syistä Itävallan on kiinnitettävä erityishuomiota seuraaviin seikkoihin:

i. Jo ilmoitetut varhaiseläkeiän korottamiseen ja etuuksien myöntämisperusteiden kiristämiseen liittyvät toimenpiteet on toteutettava nopeasti. Ne ovat tarpeen, koska työmarkkinat ovat suhteellisen kireät. Eläkeuudistukseen on liitettävä muita ikääntyville työntekijöille suunnattuja toimenpiteitä, jotta vältetään työttömyyden kasvu tässä ikäryhmässä.

ii. On jatkettava ponnistuksia työn verotuksen keventämiseksi kohdistamalla toimet erityisesti työmarkkinoiden ongelmallisiin ryhmiin.

12. Portugali

Sekä kotimaisen että ulkomaisen kysynnän kasvu hidastui vuonna 1999, mutta vienti alkoi elpyä vuoden 1999 toisella puoliskolla, mikä viittaa talouden toimeliaisuuden kiihtymiseen vuonna 2000. Työpaikkojen lisäyksen odotetaan vuonna 2000 jatkuvan voimakkaana mutta jonkin verran hitaampana, sillä kasvu on ollut entistä tasapainoisempaa. Vaihtotase on yhä kauempana tasapainosta ja yksityissektorin velkaantuminen on kasvanut nopeasti.

Finanssipolitiikka

Vuonna 1999 julkisyhteisöjen alijäämä supistui 2,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä oli alkuperäisessa vakausohjelmassa asetettu tavoite. Tarkistetun vakausohjelman mukaan alijäämäsuhteen aleneminen 1,5 prosenttiin voidaan saavuttaa vuonna 2000 ja se voi jatkua seuraavina vuosina. Alijäämän supistuminen vuonna 2000 johtuu veronkannun tehostamisen aiheuttamasta verotulojen jyrkästä kasvusta, ja se tasoittanee kokonaismenojen suunnitellun kasvun. Ohjelmassa ilmoitetaan useista kiireellisistä uudistuksista, joiden tarkoituksena on tukea julkisen talouden vahvistamista keskipitkällä aikavälillä. Näitä ovat muun muassa uuden talousarviolain sekä kansaneläkelain antaminen ja sairausvakuutukseen liittyvät toimenpiteet. Näistä syistä finanssipolitiikassa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

i. Vähintään on saavutettava vuoden 2000 alijäämätavoite, 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä merkitsee viime vuosina huomattavasti nousseiden juoksevien menojen (poislukien korkomenot) tiukkaa hillintää; vuoden 2000 talousarviossa jäädytettyjä menoja ei pidä käyttää, jos niistä pidättyminen on alijäämätavoitteen saavuttamiseksi tarpeen, sillä näin voidaan luodaan pelivaraa verotulojen mahdollista vajausta varten.

ii. On varmistettava, että finanssipolitiikalla edistetään tasapainoisempaa talouspolitiikkayhdistelmää, jotta Portugalin talouden suuret tasapainottomuudet saadaan korjatuksi. Tätä varten on vuonna 2001 pyrittävä kunnianhimoisempaan alijäämätavoitteeseen kuin tarkistetussa vakausohjelmassa ennustettu 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen ja muutettava ohjelmassa suunniteltu vakautus kokonaisuudessaan etupainotteisemmaksi.

iii. Ennen vuoden 2000 loppua on hyväksyttävä uusi talousarviolaki, jolla talousarvion valmistelu muutetaan monivuotiseksi; tällöin voidaan politiikkaratkaisujen keskipitkän aikavälin vaikutukset arvioida paremmin. Kiireellisiä ovat myös eräät talousarviovaikutuksia omaavat uudistukset - sekä terveydenhuollon alalla ilmoitetut toimenpiteet että uusi kansaneläkelaki, jolla vahvistetaan sosiaaliturva-alan rahoitusasemaa niin että se vastaa paremmin ikääntymisongelmaa.

Hyödykemarkkinat

Portugalin talous on yhdentynyt Euroopan hyödykemarkkinoihin kohtalaisen hyvin. Portugalilaisten yritysten kansainvälistyminen on suhteellisen heikkoa. Sisämarkkinalainsää