Ehdotus neuvoston direktiiviksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa /* KOM/96/0340 lopull. - PRT 96/0196 */



Virallinen lehti nro C 332 , 07/11/1996 s. 0011



Ehdotus neuvoston direktiiviksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa (96/C 332/10) KOM(96) 340 lopull. - 96/0196(PRT) (Komission esittämä 20 päivänä syyskuuta 1996) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen, joka on liitteenä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevassa sosiaalipolitiikasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 14, ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattaa EY:n perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä Euroopan parlamentin kanssa yhdessä toimien, sekä katsoo, että sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan perusteella jäsenvaltiot, lukuun ottamatta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa, (jäljempänä "jäsenvaltiot"), jotka haluavat panna täytäntöön vuoden 1989 sosiaalisen peruskirjan, ovat tehneet sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen, työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevassa yhteisön peruskirjassa tunnustetaan kaikkien syrjintämuotojen ja erityisesti sukupuoleen, ihonväriin, rotuun, mielipiteisiin ja uskomuksiin perustuvan syrjinnän vastaisen toiminnan tärkeys; komissio antoi 13 päivänä joulukuuta 1995 rotusyrjintää, muukalaisvihaa ja juutalaisvastaisuutta koskevan tiedonannon (1), työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 16 kohdassa, joka käsittelee miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua, esitetään muun muassa, että on syytä vahvistaa, kaikessa missä se on tarpeen, toimia, joilla taataan miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien täytäntöönpano, erityisesti työhön pääsyssä, palkassa, työoloissa, sosiaalisessa suojelussa, koulutuksessa, ammatillisessa koulutuksessa ja urakehityksessä, neuvosto ei ole jäsenvaltioista suurimman osan välillä vallitsevasta yksimielisyydestä huolimatta kyennyt päättämään todistustaakasta naisten ja miesten samapalkkaisuutta ja tasa-arvoista kohtelua koskevissa asioissa annetusta direktiiviehdotuksesta (2), Euroopan parlamentti on Euroopan sosiaalipolitiikkaa koskevasta valkoisesta kirjasta tammikuussa 1994 antamassaan päätöslauselmassa (3) pyytänyt komissiota antamaan ehdotuksen todistustaakkaa koskevaksi direktiiviksi, komissio on sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti kuullut työmarkkinaosapuolia yhteisön tasolla yhteisön toiminnan mahdollisista suuntaviivoista todistustaakan osalta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa, komissio katsoo tämän kuulemisen jälkeen, että yhteisön toimi on suotava, ja on kuullut edellä tarkoitettuja työmarkkinaosapuolia uudelleen suunnitellun ehdotuksen sisällöstä mainitun sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja työmarkkinaosapuolet ovat ilmaisseet komissiolle kantansa, tämän toisen kuulemisvaiheen päättyessä työmarkkinaosapuolet eivät ole ilmoittaneet komissiolle halukkuudestaan käynnistää menettelyä, joka voisi johtaa mainitun sopimuksen 4 artiklan mukaisen sopimuksen tekemiseen, sopimuksen 1 artiklan mukaisesti yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteena on parantaa elin- ja työoloja; miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edistää tämän tavoitteen toteutumista, tasa-arvoisen kohtelun periaate ilmenee EY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa ja miesten ja naisten samapalkkaisuutta koskevassa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY (4) sekä mahdollisuuksia työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloja koskevassa neuvoston direktiivissä 76/207/ETY (5), itsenäisiä ammatinharjoittajia, maatalousalalla toimivat ammatin harjoittajat mukaan lukien, ja äitiyden suojelua koskevassa neuvoston direktiivissä 86/613/ETY (6), sosiaaliturvaa koskevassa neuvoston direktiivissä 79/7/ ETY (7) ja ammatillisia sosiaaliturvajärjestelmiä koskevassa neuvoston direktiivissä 86/378/ETY (8), myös raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä työssä koskeva neuvoston direktiivi 92/85/ETY (9) edistää miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun tehokasta toteutumista; mainittu direktiivi ei saa vaikuttaa kielteisesti edellä lueteltuihin direktiiveihin tasa-arvoisen kohtelun osalta; tällöin on suotavaa, että direktiivissä tarkoitetut naispuoliset työntekijät hyötyvät samoin edellytyksin todistustaakkaa koskevien sääntöjen muuttamisesta, tasa-arvoisen kohtelun tehokas soveltaminen edellyttää, että toteutetaan täydentäviä toimenpiteitä, jotka koskevat noudatettavia menettelyjä ja kansallisille tuomioistuimille tai muille toimivaltaisille elimille esitettävää näyttöä, kantajapuolilla ei olisi minkäänlaista tehokasta keinoa saada asiassaan tasa-arvoisen kohtelun periaate noudatetuksi kansallisen tuomioistuimen päätöksellä, jollei näytön esittäminen ilmeisestä syrjinnästä siirtäisi vastaajapuolelle todistustaakkaa siitä, ettei hänen käytäntönsä todellisuudessa ole syrjivä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että todistustaakkaa koskevat säännöt muuttuvat heti kun syrjintä on ilmeistä ja että tilanteissa, joissa asiaintila osoittautuu todeksi, tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edellyttää, että todistustaakka on vastaajapuolella (10), näyttöä syrjinnästä on vielä vaikeampi esittää, silloin kun syrjintä on välillistä; on siis tärkeä tarkentaa välillisen syrjinnän määritelmä, ja EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitettyjen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tavoite todistustaakan siirtymisestä asianmukaisesti ei toteudu riittävästi jäsenvaltioiden tasolla ja tavoite on saavutettava yhteisön tasolla; tässä direktiivissä asetetaan vain vähimmäisvaatimukset eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden vaatimusten saavuttamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tarkoituksena on taata, että tasa-arvoisen kohtelun periaatetta sovellettaessa tehostetaan jäsenvaltioiden toteuttamia toimenpiteitä, joiden avulla jokainen, joka katsoo kärsineensä siitä, että hänen kohdallaan ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, voi vaatia oikeuksiaan tuomioistuimissa valitettuaan mahdollisesti ensin muihin toimivaltaisiin elimiin. 2 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan sitä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perhesuhteiden perusteella. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tasa-arvoisen kohtelun periaatteen mukaisesti välillinen syrjintä on kyseessä, jos jokin puolueettomalta vaikuttava säännös, peruste tai käytäntö vaikuttaa huomattavasti suurempaan osaan toista sukupuolta olevia henkilöitä ja se liittyy erityisesti siviilisäätyyn tai perhesuhteisiin, jollei tämän säännöksen, perusteen tai käytännön päämäärää voida puolueettomasti perustella ja elleivät keinot ole soveliaita ja tarpeen päämäärän saavuttamiseen. 3 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan: a) seuraavien yhteisön säännöksien soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin: EY:n perustamissopimuksen 119 artikla, direktiivit 75/117/ETY, 76/207/ETY, 79/7/ ETY, 86/378/ETY, 86/613/ETY ja 92/85/ETY, b) tulevaisuudessa hyväksyttävien tasa-arvoisen kohtelun periaatetta koskevien yhteisön säännöksien soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin, jos näissä säännöksissä ei nimenomaisesti mainita tämän direktiivin soveltamatta jättämistä, c) kaikkiin siviili- tai hallinto-oikeudellisiin menettelyihin, joissa on valitusoikeus kansallisen lainsäädännön mukaisesti a ja b kohdassa tarkoitettuja säädöksiä sovellettaessa, 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta rikosasioissa, elleivät jäsenvaltiot toisin määrää. II LUKU ERITYISSÄÄNNÖKSET 4 artikla Todistustaakka 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavia toimenpiteitä kansallisten oikeusjärjestelmiensä mukaisesti, jotta: a) heti kun henkilö, joka katsoo kärsineensä siitä, että hänen kohdallaan ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, esittää tuomioistuimessa tai muussa toimivaltaisessa elimessä tosiasiat, joiden perusteella voidaan olettaa, että kyseessä on sukupuoleen perustuva syrjintä, vastaajapuolen on näytettävä toteen, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu. Näytön pieninkin riittämättömyys tulkitaan kantajan edun mukaisesti. b) muuta kuin avointa järjestelmää soveltavan ja muun kuin avoimen päätöksen tekevän vastaajapuolen on näytettävä toteen, että syrjinnäksi oletettu toiminta perustuu puolueettomiin tekijöihin, jotka eivät liity mitenkään sukupuoleen perustuvaan syrjintään. c) kantajapuolen ei tarvitse näyttää virhettä toteen sukupuoleen perustuvan syrjinnän kiellon rikkomisen toteamiseksi. 2. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita antamasta kantajapuolelle tässä esitettyä parempaa asemaa näyttökysymyksissä. 5 artikla Menettelyt Jäsenvaltiot ottavat oikeusjärjestelmässään käyttöön tarvittavat toimenpiteet, jotta: a) tuomioistuimet ja muut toimivaltaiset elimet voivat määrätä asianmukaisia toimenpiteitä, syrjintäkanteiden tehokkaan tutkimisen varmistamiseksi; b) asian osapuolet voivat saada kaikki oleelliset tiedot, jotka ovat vastapuolen hallussa tai joiden voidaan kohtuudella olettaa olevan tämän hallussa ja jotka ovat tarpeen heidän oikeuksiensa toteuttamiseksi. Osapuolen ei tarvitse antaa sellaisia tietoja, joiden julkituominen aiheuttaa hänelle huomattavaa haittaa muusta kuin riidan kohteena olevasta syystä. III LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 6 artikla Tiedottaminen Jäsenvaltioiden on valvottava, että tämän direktiivin soveltamiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä asiaa koskevat jo voimassa olevat määräykset annetaan tiedoksi kaikille, joita asia koskee, kaikin asianmukaisin tavoin kuten tiedottamalla asiasta työpaikoilla. 7 artikla Suojelun tason säilyttäminen Tämän direktiivin säännösten täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste työntekijöiden yleisen suojelun tason laskemiselle direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, eikä se rajoita jäsenvaltioiden oikeutta laatia (tilanteen kehittymisen huomioon ottaen) lakeja, asetuksia tai sopimuksia, jotka ovat erilaisia kuin tätä direktiiviä tiedoksi annettaessa voimassa olevat lait, asetukset ja sopimukset, sillä edellytyksellä, että tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 8 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 9 artikla Vastaanottajat Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. (1) KOM(95) 653 lopull. (2) EYVL N:o C 176, 5.7.1988, s. 5 (3) EYVL N:o C 43, 20.2.1995, s. 63 (4) EYVL N:o L 45, 19.2.1975, s. 19 (5) EYVL N:o L 39, 14.2.1976, s. 40 (6) EYVL N:o L 359, 19.12.1986, s. 56 (7) EYVL N:o L 6, 10.1.1979, s. 24 (8) EYVL N:o L 225, 12.8.1986, s. 40 (9) EYVL N:o L 348, 28.11.1992, s. 1 (10) Asia C-109/88 DANFOSS, tuomio 17.10.1989, Kok. 1989, s. 3199 (16 kohta). Asia C-318/86 KOMISSIO v. RANSKA, tuomio 30.6.1988, Kok. 1988, s. 3559 (27 kohta). Asia C-127/92 ENDERBY, tuomio 27.10.1993, Kok. 1993, s. I-5535 (13 ja 14 kohta). Asia C-400/93 ROYAL COPENHAGEN, tuomio 31.5.1995, Kok. 1995, s. I-1275 (16 kohta).