Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission raportti neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Tukholman Eurooppa-neuvoston pyytämä raportti: Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen"

(2002/C 287/01)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission raportin neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Tukholman Eurooppa-neuvoston pyytämä raportti: Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen, KOM(2002) 9 lopullinen,

ottaa huomioon komission 24. tammikuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 6. helmikuuta 2002 tekemän päätöksen antaa lausunnon laatiminen "talous- ja sosiaalipolitiikka" -valiokunnan tehtäväksi,

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Terveyden- ja vanhustenhuollon saatavuus, laatu ja taloudellinen kestävyys tulevaisuudessa, KOM(2001) 723 lopullinen,

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle - Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla, KOM(2001) 362 lopullinen,

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon aiheesta "EU:n talous - katsaus vuoteen 2000", CdR 469/2000 fin(1),

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon aiheesta "Ikääntyvien ihmisten kansainvälinen vuosi 1999", CdR 442/98 fin(2),

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon aiheesta "Väestöraportti 1997", CdR 388/97 fin(3),

ottaa huomioon Barcelonassa 15. ja 16. maaliskuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät,

ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien Madridissa 8. ja 12. huhtikuuta 2002 järjestämässä ikääntymisen toisessa maailmankokouksessa annetun loppujulistuksen ja asianomaisen toimintasuunnitelman,

ottaa huomioon "talous- ja sosiaalipolitiikka" -valiokunnan lausuntoluonnoksen CdR 94/2002 rev., joka hyväksyttiin 17. huhtikuuta 2002 (esittelijä: Lambert van Nistelrooij, NL/PPE, Noord-Brabantin lääninvaltuutettu),

hyväksyi 3. ja 4. heinäkuuta 2002 pitämässään 45. täysistunnossa (heinäkuun 3. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Alueiden komitean näkemykset

1.1. Komitea pitää komission raporttia erittäin merkittävänä. Sen lisäksi, että Euroopan unionin väestön ikääntymisen ongelmat ja niiden yhteiskunnallis-taloudelliset seuraukset asetetaan siinä poliittisen tarkastelun kohteeksi, siinä korostetaan tarvetta sisällyttää tähän kuuluva politiikka Euroopan unionin asialistalle.

1.2. Merkittävä ehto ikääntymisen ongelmakentän torjumiselle on ikääntyneiden työvoimaosuuden lisääminen. Koska ikääntymisen vaikutukset työmarkkinoihin ovat huomattavat ja koska ikääntyvien työntekijöiden osuus työmarkkinoilla on alhainen, komitea tähdentää Tukholmassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämää määrällistä tavoitetta. Sen mukaan ikääntyneiden naisten ja miesten (55-64-vuotiaat) keskimääräinen työvoimaosuus olisi nostettava EU:ssa 50 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä.

1.3. Jotta tämä kunnianhimoinen tavoite voidaan saavuttaa, on komitean mielestä ryhdyttävä toimiin lyhyellä aikavälillä. Tärkeänä lähtökohtana ovat raportissa mainitut poliittiset painopistealat. Komitea korostaa pitävänsä tärkeänä, että poliittisten suunnitelmien toteuttamisessa otetaan tähänastista voimakkaammin huomioon alueiden ja kuntien väestökehitys.

1.4. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä Eurooppa-neuvoston esittämä määrällinen tavoite omiin toimintaohjelmiinsa, joita ne laativat osana eurooppalaista työllisyyspolitiikkaa. Koska alue- ja paikallisviranomaisilla on tärkeä rooli työmarkkinapolitiikassa yleensä ja etenkin ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämisessä, näissä vuosiraporteissa tulee käsitellä työmarkkinakehitystä hajautetulla tasolla. Komitean mielestä tätä ajattelua on sovellettava arvioitaessa Euroopan työllisyysstrategiaa vuonna 2003.

1.5. Ilmeistä on, että tavoitteen saavuttamiseksi tarvittavat välineet valitaan valtioissa, alueilla ja paikkakunnilla vallitsevien olojen perusteella. Komitean mielestä jää kuitenkin avoimeksi, että onnistuminen edellyttää toteutettavien toimien sijoittamista kattavaan ja tasapuoliseen strategiaan. Komitea pitää kokonaisvaltaista lähestymistapaa toivottavana jo siksi, että yhtäältä työmarkkinat ja toisaalta sosiaaliturva ja eläkejärjestelmät ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa, mutta myös siksi, että taloudellisten ja yhteiskunnallisten tavoitteiden välille löydetään tasapaino.

1.6. Kokonaisvaltainen lähestymistapa merkitsee sitä, että ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämiseen tähtäävien välineiden käytön ohella on otettava selvää muista aloista, jotka liittyvät väestön ikääntymisen ongelmakenttään. Tässä yhteydessä mainittakoon eläkkeiden ja terveydenhuollon ongelma-alueet. Molemmilla sektoreilla on sopeuduttava yli 65-vuotiaiden ikäryhmän nopeaan kasvuun. Tähän ryhmään kuuluu sekä avun tarpeessa eläviä ikäihmisiä, jotka tarvitsevat paljon huolenpitoa ja hoitoa, että aktiivisia ja terveitä eläkeläisiä. Eliniänodotteen piteneminen merkitsee myös sitä, että ihmiset ovat eläkkeellä entistä pidempään. On välttämätöntä uudistaa nykyisiä eläkejärjestelmiä, sillä eläkeläisiä on aiempaa enemmän ja he ovat eläkkeellä entistä pidempään.

1.7. Lissabonissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto piti eläke-, terveydenhuolto- ja vanhustenhuoltojärjestelmien mukauttamista yhtenä keinona, jonka avulla väestön ikääntymisen seurauksia voidaan torjua mahdollisimman paljon. Työvoimaosuuden lisäämisen ohella neuvosto mainitsee keinona myös velan vähentämisen. Komitea tyytyy tässä lausunnossa toteamaan, että jäsenvaltiot voivat alentaa julkista velkaansa edelleen, jolloin budjettiin jää enemmän varaa kompensoida lisääntyviä väestön ikääntymiseen liittyviä menoja.

2. Alueiden komitean suositukset

2.1. Työvoimaosuus laajemmasta näkökulmasta

2.1.1. Komitea tukee komission raportissa ehdotettuja ensisijaisia poliittisia aloitteita pääkohdin. Se panee kuitenkin merkille, että komissio valitsee raportissaan voimakkaasti taloudellisen näkökannan. Tämä näkyy etenkin tavasta, jolla se painottaa ikääntyvien työntekijöiden työmarkkinoille pääsyn ja osallistumisen välttämättömyyttä, koska työskentely vanhemmalla iällä saattaa auttaa parantamaan henkilökohtaista hyvinvointia. Komitea huomauttaa, että ikääntyvien hyvinvointiin vaikuttavat muutkin kuin taloudelliset toiminnot. Ikääntyvät myötävaikuttavat puolestaan merkittävästi osuus- ja yhteisötalouteen. Monet ikääntyvät tekevätkin vapaa-aikanaan vapaaehtoistyötä ja epävirallista hoitotyötä. Komitea suosittaa, että ikääntyvien tekemälle vapaaehtoistyölle annettaisiin nykyistä enemmän tunnustusta.

2.1.2. Komissio käsittelee raportissaan lyhyesti vammaisten työmarkkina-asemaa. Komissio toteaa oikeutetusti, että suuri enemmistö vammaisista jää työmarkkinoiden ulkopuolelle. Se ei kuitenkaan ehdota poliittisia toimia tämän ihmisryhmän sosiaalisen syrjäytymisen vähentämiseksi. Komitea painottaa pitävänsä erittäin tärkeänä, että vammaisten osallistuminen yhteiskuntaan asetetaan tärkeälle sijalle unionin, valtioiden, alueiden ja kuntien poliittisilla asialistoilla. Poliittisena lähtökohtana tulee olla, että vammaiset saavat yhdenvertaiset mahdollisuudet työmarkkinoille pääsyyn, että he voivat säilyttää työpaikkansa ja että alalla noudatetaan Yhdistyneiden Kansakuntien perussäännöissä ilmaistuja periaatteita. Lähtökohdaksi tulee ottaa myös lukuisat myönteiset esimerkit vammaisten, myös vakavasti vammaisten, työllistämisestä kansallisten toimintalinjojen ja erityisesti paikallisten ohjelmien avulla. Lisäksi on otettava asianmukaisella tavalla huomioon yhteisön vanhojen ja uusien ohjelmien ja aloitteiden yhteydessä rahoitetuista hankkeista saadut tulokset ja kokemukset sekä varmistettava vammaisten etua ajavien kansalaisyhteiskunnan järjestöjen (kansalaisjärjestöt, ammattijärjestöt, vapaaehtoisjärjestöt, sosiaalipalvelut) osallistuminen asiaa koskeviin päätöksentekoprosesseihin.

On niin ikään kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että vammaiset pystyvät nykyistä paremmin pysymään työssä pitempiä ajanjaksoja elämänsä aikana, ja ryhdyttävä tämänsuuntaisiin toimiin.

2.1.3. Komitea tukee komission pyrkimyksiä parantaa naisten asemaa työmarkkinoilla. Vaikka (iäkkäämpien) naisten työvoimaosuuden lisääminen kuuluukin ensi sijassa paikallis- ja alueviranomaisille ja jäsenvaltioille, voi Euroopan unionilla olla siinä tärkeä asema uudenlaisten näkemysten ja kokemusten vaihtamisen edistäjänä. Paikallisena työnantajana paikallis- ja alueviranomaiset voivat soveltaa hyviksi todettuja käytänteitä monin eri tavoin etenkin iäkkäämpien naisten työvoimaosuuden lisäämiseksi omassa organisaatiorakenteessaan.

2.1.4. Komitea pahoittelee, ettei komissio käsittele raportissaan erityisesti ikääntyvien työntekijöiden suhdetta tieto- ja viestintäteknologiaan. Komitea kehottaa kehittämään asiaa koskevan politiikan, koska työmarkkinoille pääsy ja työpaikan säilyttäminen riippuu yhä selvemmin tieto- ja viestintäteknologisista valmiuksista. Ikääntyvillä työntekijöillä niitä ei usein ole, mikä pienentää huomattavasti mahdollisuuksia saada työtä tieto- ja viestintäteknologiaan sidoksissa olevilta aloilta.

2.1.5. AK kiinnittää huomiota myös kaupungistumisesta johtuvaan maaseudun väestön ikääntymiseen, joka johtuu nuorten muuttoliikkeestä maaseudulta kaupunkeihin. Ilmiö nostaa nopeasti väestön keski-ikää monilla maaseutualueilla ja edellyttää erityistä huomiota ja toimintaa. Samankaltainen ilmiö on havaittavissa myös syrjäalueilla oli sitten kyseessä vuoristoalue, saarialue tai suurkaupungin liepeillä oleva taantunut teollisuusalue. Samalla on kiinnitettävä huomiota myös vastakkaiseen tilanteeseen: suurkaupunkien keskustoissa asuu nykyään enimmäkseen vanhuksia, joista useimmat elävät yksin, kun taas nuoret perheet hylkäävät yhä useammin keskustan ja pyrkivät esikaupunkien asuinalueille vuokraamaan, ostamaan tai rakentamaan talon.

2.2. Elinikäinen oppiminen

2.2.1. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että ajatus nimenomaisesti ikääntyviä käsittelevästä politiikasta on itse asiassa kapea-alainen ja vanhentunut. Komitea kannattaa ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämistä koulutuksella ja työntekijöiden kuormittamisella tasapainoisesti kaikkina ikäjaksoina. Työ, oppiminen ja vapaa-aika on pyrittävä jakamaan joustavammin koko elämän ajalle.

2.2.2. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää sekä työnantajien että työntekijöiden asenteiden ja käyttäytymisen perusteellista muuttamista. Kulttuurisia ja psykososiaalisia tekijöitä muuttamalla on määrä auttaa kehittämään myönteisiä kannustimia yritysten henkilöstöhallinnossa. Näiden kannustimien avulla ihmiset pitävät tärkeänä pysyä työelämässä pidempään ja käyttää enemmän aikaa omien tietojensa ja valmiuksiensa parantamiseen. Eliniän vaikutukset tiedostavan henkilöstöpolitiikan lisäksi tämä edellyttää muun muassa varhaisen työelämästä pois jäämisen ehkäisemistä ottamalla käyttöön joustavat eläkesäännökset ja sopeuttamalla sosiaaliturvaa, työntekoa ja koulutusta koskevia järjestelmiä.

2.3. Eläkkeet

2.3.1. Komission mielestä on välttämätöntä tukea turvallisiin ja kohtuuhintaisiin eläkkeisiin tähtääviä jäsenvaltioiden omia strategioita. Eläkkeiden hintaan vaikuttavien politiikan alojen (työllisyys-, sosiaali- ja talouspolitiikka) on täydennettävä toisiaan, ne on mukautettava toisiinsa ja integroitava keskenään. Komissio ehdottaa, että tässä sovelletaan avointa koordinaatiomenetelmää.

2.3.2. Komitea pitää tärkeänä, että tulevana vuonna tutkitaan työvoimaosuuksien ja ikääntyvien työntekijöiden välistä suhdetta ja sen vaikutuksia eläkejärjestelmiin. Tärkeätä olisi tarkastella myös eläkkeiden vaikutuksia eri maiden julkisen talouden tasapainon kannalta. Rahastointiaste on monessa maassa alhainen, ja eläkkeiden tuleva rahoitus saattaa muodostua ongelmalliseksi, ellei rahoituskysymykseen tartuta jo nyt. Keskeistä on tavoite eläkkeelle siirtymisen myöhentämisestä, johon liittyy onnistuminen työvoimaosuuden nostamisessa. Joustavoittamalla eläketurvaa nykyisestä - mm. hyödyntämällä julkisen ja yksityisen sektorin järjestelmien yhdistelmiä - mahdollistetaan työnteko eläkkeeseen oikeuttavan iän saavuttamisen jälkeenkin.

2.4. Terveydenhuolto

2.4.1. Komitea katsoo, että terveydenhuoltojärjestelmien solidaarisuus on säilytettävä myös jatkossa. EU:n jäsenmaiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat erilaisia. Tärkeintä on, että kustannuksiltaan kohtuulliset ja laadukkaat terveyspalvelut ovat kaikkien saatavilla. Kansallisia ratkaisuja tulee kunnioittaa ja lähtökohtaerot ottaa huomioon. On syytä tähdätä komission esittämiin tavoitteisiin, jotka ovat yhdenvertainen saatavuus, laatu ja rahoituksen taloudellinen kestävyys(4), mutta samalla on myös valinnanvapaus otettava huomioon.

2.4.2. Komitea ymmärtää, että terveydenhuollon laatuun vaikuttaa myös tapa vastata käyttäjien toiveisiin. Terveydenhoitopalveluiden tarjonta ei saa olla politiikan lähtökohta. Kysynnän ohjaaminen myötävaikuttaa siihen, että myös ikääntyvillä on valinnanvapautta.

2.5. Muuttoliike

2.5.1. Työntekijöiden liikkuvuus EU:ssa voi vaikuttaa merkittävästi Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston määrittämän strategisen päämäärän saavuttamiseen. Kyseisen päämäärän mukaan EU:sta "on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta". Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta unionin markkinoilla voidaan edistää monenlaisin toimin, esimerkiksi koulutusta ja tutkintotodistuksia tunnustamalla ja mm. muuttoliikettä vaikeuttavia yhteiskunnallis-taloudellisia eroja poistamalla.

2.5.2. Komitean mielestä muuttoliike ei kuitenkaan ole pysyvä ratkaisu väestön vanhenemiseen. On toki otettava huomioon, että pula työmarkkinoilla houkuttelee vastaisuudessa yhä enemmin muuttamaan työn perässä. Varsinkin unionin tulevista jäsenvaltioista voi työntekijöitä lähteä virtanaan liikkeelle kohti nykyisiä jäsenvaltioita. Kyseisissä maissa odotettavissa olevan väestökehityksen vuoksi tästä saattaa olla huomattavia seurauksia liittyvien maiden talouden ja yhteiskunnan kehittymiselle. Komitea toivoo, että näissä maissa ryhdytään toimiin niissä tarvittavan osaamisen virtaamisen estämiseksi nykyisiin EU-valtioihin (aivovuoto, engl. brain drain). Tässäkin asiassa alueilla voi olla tärkeä asema "oppivien alueiden" mallin (engl. learning regions) soveltamisessa. Jatkuvassa vuoropuhelussa hakijamaiden alueiden kanssa voidaan vaihtaa alueellista työmarkkinapolitiikkaa yleensä ja ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämistä erityisesti koskevaa osaamista ja tietoa.

2.6. Kumppanuus

2.6.1. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat viime kädessä vastuussa ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämiseen tähtäävän laaja-alaisen lähestymistavan kehittämisestä ja soveltamisesta. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että siinä voidaan onnistua vain tekemällä läheistä yhteistyötä työmarkkinaosapuolten ja muiden asian kannalta merkityksellisten yhteiskunnallisten organisaatioiden kuten koulutuslaitosten kanssa. EU:n kanssa solmitusta alueellisesta työllisyyssopimuksesta, jossa tehdään tiivistä työmarkkinapoliittista yhteistyötä paikallisviranomaisten ja työmarkkinaosapuolten kanssa, on saatu myönteisiä kokemuksia Noord-Brabantin läänissä Alankomaissa ja monilla muilla alueilla. Ne vahvistavat tämänkaltaisten yhteistyöverkkojen hyödyllisyyden. Siksi komitea kehottaa vahvistamaan tällaiset yhteistyömuodot virallisesti.

2.6.2. Myös kansalaisilla tulee olla merkittävä rooli väestön ikääntymisen kaltaisissa tärkeissä asioissa. Ikääntymisen seurauksien ehkäisemiseen tähtäävällä politiikalla, jossa ei tunneta ikääntyvien kansalaisten taitotietoa ja toiveita, ei ole minkäänlaisia onnistumisen mahdollisuuksia. Ikääntyvien kansalaisten tulisi ottaa aktiivisesti osaa päätöksentekoprosessiin. Ikäihmisten ottamiseen vakavasti huomioon on selvä taloudellinen tarve. Yhteiskunnan ikääntyminen vaikuttaa merkittävästi työvoiman ikäjakautumaan, sosiaaliturvajärjestelmien tulevan hinnan kohtuullisuuteen ja hoidon ja palvelujen rahoittamiseen. Tarve on kuitenkin myös sosiaalinen. Ikääntyvät ajavat yhä useammin itse etujaan ja oikeuksiaan. He ovat heitä edeltäneitä ikäpolvia itsenäisempiä ja haluavat edelleen osallistua aktiivisesti yhteiskuntaan.

2.7. Oppivat alueet

2.7.1. Komitean mielestä on erittäin arvokasta, että alue- ja paikallisviranomaiset voivat oppia toistensa kokemuksista (learning regions). Komitea kehottaa komissiota tekemään aloitteita alueiden ja paikallisviranomaisten verkottamiseksi keskenään. Verkkojen välityksellä on mahdollista vaihtaa ikääntyvien työvoimaosuuden lisäämistä koskevia tietoja ja hyviä käytänteitä vastaavanlaisessa väestötilanteessa olevien alue- ja paikallishallinnon kokonaisuuksien kesken.

2.7.2. AK katsoo, että lukuisilla alueilla ja sektoreilla saatujen erilaisten käytännön kokemusten ja (poliittisten) saavutusten vertaileminen on korvaamaton perusta työvoimaosuuden lisäämiseen tähtäävän alue- ja paikallisstrategian laatimiselle. Ongelmana on, ettei paikallis- ja aluetasoilla tehdyistä ja tekeillä olevista aloitteista ole yksiselitteistä selvitystä. Komitea toistaakin siksi lausunnossaan "Ikääntyvien ihmisten kansainvälinen vuosi 1999" tekemänsä ehdotuksen iäkkäiden ihmisten työhön liittyviä paikallis- ja aluehallinnon kokemuksia esittelevän hyvien käytänteiden käsikirjan laatimisesta.

2.7.3. Komitea ehdottaa, että ensi toimena EU:n tasolla järjestetään konferenssi, jossa käsitellään paikallisia ja alueellisia näkymiä ja käytänteitä, joilla väestön ikääntymishaasteeseen vastataan. Komitea on valmis tekemään asiassa yhteistyötä komission ja muiden keskeisten osapuolten (esim. kansalaisjärjestöjen) kanssa. Komitea pitää tärkeänä, että konferenssissa käsitellään aluetason mahdollisesti hyvinkin vaihtelevia väestökehityssuuntauksia. On syytä keskustella tilastotietojen parantamisesta, etenkin unioniin liittymään valmistautuvissa maissa. Luotettava tieto auttaa osaltaan määrittämään, millä keinoin (vertaisarviointi, esikuva-analyysi ym.) väestön ikääntymishaasteeseen on vastattava.

Bryssel 3. heinäkuuta 2002.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Albert Bore

(1) EYVL C 253, 12.9.2001, s. 29.

(2) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 36.

(3) EYVL C 251, 10.8.1998, s. 14.

(4) Komission tiedonanto "Terveyden- ja vanhustenhuollon saatavuus, laatu ja taloudellinen kestävyys tulevaisuudessa", KOM(2001) 723 lopullinen.