Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta /* KOM/99/0616 lopull. - COD 98/0267 */





Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT Komissio antoi 20. lokakuuta 1998 neuvostolle ehdotuksen direktiiviksi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (KOM(98) 480 lopullinen ( [1]) - SYN 98/0267. [1] ) KOM(98) 480 lopullinen, 22.7.1998. Euroopan parlamentin antoi ehdotuksesta lausunnon 10. maaliskuuta 1999 sen ensimmäisessä käsittelyssä. Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan 1. toukokuuta 1999 Euroopan parlamentin oli vahvistettava ehdotuksen ensimmäinen käsittely. Se vahvisti aikaisemman lausuntonsa 15. syyskuuta 1999 pitämässään täysistunnossa. Talous- ja sosiaalikomitea antoi ehdotuksesta lausuntonsa 26. toukokuuta 1999. Alueiden komitea ei ole toistaiseksi antanut siitä lausuntoaan. Komissio on hyväksynyt seuraavat Euroopan parlamentin tarkistukset: - tarkistuksen 3, koska ehdotetussa johdanto-osan kappaleessa kannatetaan markkinoiden asteittaista avaamista, joka on perustamissopimuksessa asetettujen velvoitteiden ja komission ehdotuksen KOM(95) 337 mukaista - tarkistuksen 4, koska ehdotetussa johdanto-osan kappaleessa vaaditaan teknistä yhdenmukaistamista, jonka tärkeyden komissio tunnustaa - tarkistuksen 6, koska ehdotetussa johdanto-osan kappaleessa korostetaan olevan tärkeää, että eri liikennemuotojen välillä käydään tervettä kilpailua ja koska tätä kilpailua tarvitaan varmistamaan tehokkaimpien ja optimaalisten liikennemuotojen valintamahdollisuudet - tarkistuksen 7, koska se parantaa kyseistä määritelmää - tarkistuksen 8, koska se täsmentää kyseistä määritelmää - tarkistuksen 9, koska siinä jäsenvaltiot velvoitetaan vahvistamaan kehykset maksujen perimisille - tarkistuksen 11, koska siinä otetaan huomioon, että palveluja voivat tarjota useat infrastruktuurin hallinnot tai palveluntarjoajat - tarkistuksen 16, koska se yksinkertaistaa tekstiä muuttamatta kuitenkaan ehdotettua periaatetta - tarkistuksen 19 periaatteessa, koska sen perusteella myös muut kuin rautatieyritykset voidaan hyväksyä kansallisen lainsäädännön mukaisesti hakijoiksi; tämä on mahdollistettu 19 artiklaan ja 2 artiklan määritelmään tehdyillä muutoksilla; lisäksi ehdotuksessa on muutettu kaikki viittaukset "vaatimukset täyttäviin hakijoihin" viittauksiksi "hakijoihin" - tarkistuksen 28, koska siinä edellytetään kansallisten viranomaisten välistä mielipiteiden vaihtoa, josta olisi hyötyä. Lisäksi komissio on hyväksynyt seuraavat tarkistukseen 14 sisältyvät periaatteet: henkilöliikennettä koskevien sääntöjen yksinkertaistaminen ja mahdollisuus lisätä rahtiliikenteen maksuja, kun on osoitettu, ettei tämä vähennä intermodaaliliikenteen kilpailukykyä. Ehdotuksen 8 ja 9 artiklaa on muutettu näiden periaatteiden mukaisesti. Komissio ei ole voinut hyväksyä muita parlamentin ehdottamia muutoksia seuraavista syistä: - Tarkistus 5. Komissio myöntää sen, että kilpailun lisääntyminen voi parantaa rajatylittäviä rahtiliikennepalveluja ja että yhteistyöllä on merkitystä, jos siinä noudatetaan yhteisön kilpailusääntöjä. Kumpikaan näistä kysymyksistä ei kuitenkaan liity suoranaisesti ehdotukseen, koska siinä on kyse ainoastaan maksujen määräämisestä ja kapasiteetin jakamisesta. Toisaalta, jos muillekin kuin rautatieyrityksille aiotaan antaa mahdollisuus kapasiteetin hakemiseen, tämä mahdollisuus voi lisätä merkittävästi rautatieliikennepalvelujen suosiota vaikuttamatta kuitenkaan toimiluvan saaneiden rautatieyritysten kykyyn tarjota palveluja. - Tarkistuksessa 10 ehdotetaan vaihtoehtoista toimintatapaa, jonka mukaan maksuja koskevien sääntöjen antaminen ja maksujen periminen voidaan siirtää sääntelyelimelle, mikä edellyttää erillisen valituselimen perustamista. Komissio on hylännyt tämän tarkistuksen, koska se sotkeutuu tarpeeseen perustaa sääntelyelin, joka voi säännellä infrastruktuurin hallintojen toimintaa, ja koska se lisäisi byrokratiaa. Komission ehdotuksessa annetaan joka tapauksessa myös muille kuin rautatieyrityksille mahdollisuus maksujen perimiseen. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 12, koska alkuperäisessä ehdotuksessa on nimenomaan annettu mahdollisuus sisällyttää tuotto sellaisiin maksuihin, joilla katetaan investoinneista aiheutuvia kustannuksia. Uudelleen laaditussa 9 artiklassa (ks. tarkistus 14) annetaan joka tapauksessa mahdollisuus periä sekä rahti- että henkilöliikenteen osalta aikaisempaa suurempia maksuja, jotka voivat sisältää tuottoa. Tästä syystä kyseinen tarkistus on tarpeeton, ja lisäksi se on 8 artiklan 3 kohtaan sijoitettuna väärässä paikassa. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 13, koska siinä poistetaan suurin osa ulkoisten vaikutusten kustannuksia koskevista säännöksistä ja koska sen mukaan nämä kustannukset voidaan sisällyttää maksuihin vasta sen jälkeen, kun on löydetty kaikkia liikennemuotoja koskeva ratkaisu. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että yksittäisillä jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus ottaa käyttöön ulkoisten vaikutusten kustannuksiin perustuvia maksuja, jos samalla varmistetaan, ettei rautatieliikenne joudu kärsimään näiden kustannusten vuoksi muita liikennemuotoja hyödyttävällä tavalla. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 15, koska se vähentäisi merkittävästi alennuksia koskevien rajoitusten selkeyttä. Alennukset ovat kuitenkin yleinen ja vaivaton tapa kohdella eri yrityksiä eri tavalla. Vaikka joillakin toiminta-aloilla voi olla kaupallisesti järkevää tehdä yrityskohtaisia sopimuksia, tällaiset sopimukset eivät kuitenkaan sovi rautatieinfrastruktuuriin liittyvään toimintaan. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 17, koska sillä estettäisiin ehdotuksen yhden tavoitteen saavuttaminen. Ehdotuksella pyritään nimittäin antamaan infrastruktuurin hallinnoille mahdollisuus optimoida kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntäminen ja yrittää tyydyttää kaikkien liikennetyyppien tarpeet. Tämä tehostaisi rautatieinfrastruktuurin käyttöä, mikä vähentäisi kustannuksia ja laskisi kaikkien rautatieliikennepalvelujen hintoja. Toisaalta, jos ehdotettujen, kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämistä koskevien sääntöjen mukaan on mahdollista asettaa ensisijaistamisperusteita, tällaisten perusteiden asettaminen on jätettävä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden tehtäväksi. Julkisten palvelujen nimenomainen ensisijaistaminen ei ole tarpeellista yhteisötasolla. Lisäksi on huomattava, että erityisoikeuksien myöntäminen, jota käsitellään tarkistuksen 14 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa, sisältyy jo ehdotuksen 27 artiklaan, minkä vuoksi kyseinen tarkistuksen osa on tarpeeton. Tarkistuksen 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdan hylkäämisen vuoksi myös sen 2 kohta on tarpeeton. Kyseinen kohta on joka tapauksessa tarpeeton, koska ehdotuksessa ei estetä tällaisen korvauksen myöntämistä. Korvauksen saaminen on mahdollista, koska liikennepalvelujen tarjoaja maksaa tarvitsemastaan kapasiteetista. Lisäksi on otettava huomioon, että julkisiin palveluihin liittyvää korvauskysymystä käsitellään asetuksessa (ETY) N:o 1191/69, sellaisena kuin se on muutettuna, joten asia ei kuulu tämän ehdotuksen soveltamisalaan. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 18, koska siinä käsitellään samaa asiaa kuin tarkistuksessa 17, vaikkakin yleisemmin. Sen vuoksi siihen pätevät myös edellä esitetyt hylkäämisperusteet. Uuden infrastruktuurin rahoituksen varmistamisesta voidaan todeta, että asiasta on jo riittävät säännökset 9 artiklan 2 kohdassa ja 27 artiklassa, joten lisäsäännökset ovat tarpeettomia. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 20, koska siinä pidennetään puitesopimusten pisin mahdollinen voimassaoloaika 7 vuoteen ja tehdään tämän pidemmistä voimassaoloajoista pikemmin sääntö kuin poikkeus. Komissio ymmärtää varsin hyvin, että investointeja varten tarvitaan takeita, minkä vuoksi artikla alun perin sisällytettiin ehdotukseen. Se katsoo kuitenkin, että viisi vuotta on sopivan pituinen normaali voimassaoloaika tällaisille sopimuksille. On varsin todennäköistä, että kaupan vaatimukset ehtivät muuttua kyseisenä ajanjaksona, mutta ehdotuksessa annetaan mahdollisuus tehdä pidempiäkin sopimuksia, kunhan ne voidaan perustella investoinneilla. Tästä syystä ei ole aiheellista pidentää normaalia voimassaoloaikaa. Sitä koskeviin poikkeuksiin on aina vaadittava perusteet, jotta pidemmät voimassaoloajat eivät vakiintuisi käytännöksi. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 21, koska siinä poistetaan vaatimukset, jotka velvoittavat ottamaan kaikki palvelut tasapuolisesti huomioon ja kuulemaan asianomaisia osapuolia aikataululuonnoksesta. Kaikkien palvelujen tasapuolista huomioonottamista koskeva velvoite on olennainen osa ehdotusta ja vaikuttaa merkittävästi infrastruktuurin käytön optimointiin. Komission ehdotuksessa ei ole säännöksiä, jotka antaisivat mahdollisuuden asettaa jotkin liikennetyypit etusijalle niin kauan kuin kapasiteetista ei ole erittäin suurta pulaa. Vaatimus, joka velvoittaa kuulemaan käyttäjiä aikataululuonnoksesta, on hyvän käytännön mukainen. On vaikea ymmärtää, miksi kyseinen vaatimus olisi epäsuotava. Tässä yhteydessä on myös tärkeä muistaa infrastruktuurin hallintojen monopoliasema. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 22, koska siinä poistetaan vaatimukset, jotka velvoittavat neuvottelemaan asioista hakijoiden kanssa koordinointimenettelyn aikana sekä julkaisemaan kyseisen menettelyn periaatteet verkkoselostuksessa. Molemmat vaatimukset vaikuttavat merkittävästi käyttöoikeuden myöntämismenettelyn avoimuuteen. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 23, koska siinä ehdotettu kolmen kuukauden määräaika on tarpeellinen ainoastaan tarkistuksen 26 vuoksi, jonka komissio on hylännyt. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 24 osittain, koska yksi rahtiliikenteen kehittämistä vaikeuttava tekijä on se, että rahtiliikennettä varten on vaikea löytää reittejä lyhyellä varoitusajalla. Toistaiseksi tilanne on usein sellainen, että liikennepalvelujen suorittaminen on liian myöhäistä siinä vaiheessa, kun reitti on löytynyt. Tarkistuksen ajatus on kuitenkin otettu huomioon siten, että kyseisen artiklan tekstiä on yksinkertaistettu huomattavasti. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 25, koska sen mukaan olisi enää mahdollista osoittaa tietty infrastruktuuri tietyntyyppisen liikenteen käyttöön. Tarkistuksessa on siis poistettu mahdollisuus asettaa tietyt liikennetyypit erikoistuneen infrastruktuurin käytössä etusijalle. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että tämä mahdollisuus on joidenkin infrastruktuurien kannalta olennaisen tärkeä. Tämä koskee suurnopeuksisen henkilöliikenteen ja rahtiliikenteen reittejä, joilla on luonnollista antaa etusija sellaisille palveluille, joita varten infrastruktuuri on kehitetty. Toisaalta on tärkeä varmistaa, että reittejä voidaan käyttää myös muuntyyppiseen liikenteeseen, jos kapasiteettia on käytettävissä ja jos junilla on reitin liikennöintiin vaadittavat ominaisuudet. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 26, koska siinä poistetaan kapasiteetin arviointimenettely, joka edistää rautatieinfrastruktuurin käytön optimointia ja alentaa kustannuksia. Tarkoituksena on noudattaa kyseistä menettelyä silloin, kun kaikkia kapasiteettipyyntöjä ei voida täyttää aikataulujen laatimismenettelyssä. Kapasiteetin saantiin voivat vaikuttaa monet eri tekijät ja näihin tekijöihin monet eri osapuolet. Kyseiset tekijät voivat puolestaan vaikuttaa osapuolille aiheutuviin kustannuksiin. Infrastruktuurin hallinnon monopolistisen luonteen vuoksi on erittäin tärkeää, että hallinnon on kuultava muita asianomaisia osapuolia. Näiden erilaisten määräävien tekijöiden ja niiden mahdollisen tasapainottamisen vuoksi on tärkeä käydä avointa keskustelua sopivan määräajan kuluessa, jotta tuloksista olisi hyötyä aikataulujen laadintamenettelyssä. - Komissio on hylännyt tarkistuksen 27, koska siinä poistetaan vaatimukset, jotka koskevat käyttäjien kuulemista vahvistamissuunnitelman laadinnan yhteydessä sekä huomioon otettujen tekijöiden ja toimenpiteiden toteuttamisaikataulun ilmoittamista. Nämä seikat vaikuttavat kuitenkin olennaisesti vahvistamissuunnitelman laadintaan, minkä vuoksi niiden täsmentäminen on aiheellista. On tärkeää, että infrastruktuurin hallinnot, jotka ovat monopoliasemassa, velvoitetaan ottamaan huomioon infrastruktuurin käyttäjien näkemykset. Koska vahvistamissuunnitelmassa ehdotetut investoinnit päätyvät todennäköisesti käyttäjien maksettaviksi, näillä on oltava mahdollisuus esittää näkemyksensä ehdotuksesta. Parlamentin ehdottamat muutokset on kuitenkin otettu huomioon siten, että kyseisen artiklan tekstiä on selvennetty ja yksinkertaistettu jonkin verran. 1998/0267 (COD) Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ( [2]), [2] ) EYVL C 321, 20.10.1998. ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( [3]), [3] ) EYVL C ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon ( [4]), [4] ) EYVL C noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä ( [5]), [5] ) EYVL C sekä katsovat seuraavaa: 1) Yhteisön rautatiesektorin tiiviimpi yhdentäminen on olennainen osa sisämarkkinoiden toteuttamista ja edistää kestävän kehityksen periaatteiden mukaisen liikkuvuuden saavuttamista,. 2) Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/440/ETY ( [6]) säädetään rautatieyrityksille ja rautatieyritysten kansainvälisille ryhmittymille tiettyjä oikeuksia päästä kansainvälisille rautatiekuljetusmarkkinoille. Nämä oikeudet merkitsevät sitä, että useat eri käyttäjät voivat käyttää rautatieinfrastruktuuria,. [6] ) EYVL 237, 24.8.1991, s. 25. 3) Rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja infrastruktuurimaksujen perimisestä 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 95/19/EY ( [7]) säädetään rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisen yleisistä suuntaviivoista,. [7] ) EYVL L 143, 27.6.1995, s. 75. 4) Kyseiset direktiivit ovat mahdollistaneet huomattavan vaihtelun rautatieinfrastruktuurimaksujen määräytymisperusteissa ja suuruudessa sekä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen muodossa ja kestossa,. 5) Asianmukaiset rautatieinfrastrutuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmät ja liikenteenharjoittajien kilpailuttaminen johtavat parempaan tasapainoon eri liikennemuotojen välille,. 6) Rautatieinfrastruktuurin optimaalisen käytön edistäminen auttaa vähentämään yhteiskunnalle liikenteestä aiheutuvia kustannuksia. 7) Tehokas rahtiliikenne ja erityisesti tehokas rajatylittävä rahtiliikenne edellyttävät markkinoiden avaamistoimenpiteitä. 7a) Rautatieliikennemarkkinoiden asteittaisen avaamisen yhteydessä on toteutettava mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti teknistä yhdenmukaistamista edistäviä toimenpiteitä. 8) Voisi olla suotavaa, että rautatiepalvelujen ostajat voivat osallistua suoraan kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyyn. 8a) Euroopan rautateiden elvyttäminen eurooppalaisten rautatieyritysten keskinäistä kilpailua lisäämällä edellyttää, että rautatie- ja maantieliikenteen väliselle kilpailulle annetaan tasapuoliset edellytykset erityisesti siten, että erilaiset ulkoiset vaikutukset otetaan asianmukaisesti huomioon. 9) Maksujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä olisi mahdollistettava kapasiteetin yhtäläinen ja syrjimätön käyttöoikeus kaikille yrityksille ja niissä on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä täyttämään kaikkien käyttäjien ja liikennetyyppien tarpeet oikeudenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla,. 10) Maksujärjestelmien ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien olisi kannustettava rautatieinfrastruktuurin hallintoja optimoimaan infrastruktuurinsa käyttö koko yhteiskuntaa ajatellen,. 11) Rautatieyritysten olisi saatava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmistä jatkuvasti selkeitä ja johdonmukaisia tietoja, joiden perusteella ne voivat tehdä järkeviä päätöksiä,. 12) On syytä sallia infrastruktuurin hallintojen jonkinasteinen joustavuus, jotta mahdollistetaan infrastruktuuriverkon tehokkaampi käyttö,. 13) Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä ja infrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmissä joudutaan mahdollisesti ottamaan huomioon se, että rautatieinfrastruktuuriverkon eri osat on voitu suunnitella erilaisia pääasiallisia käyttäjiä silmällä pitäen. 14) Henkilöliikennepalvelujen vaatimukset saattavat usein olla ristiriidassa rahtipalveluvaatimusten kanssa. Henkilöliikennepalvelujen vaatimukset saattavat johtaa verkkoon, joka on kalliimpi rakentaa ja ylläpitää kuin pelkästään rahtiliikennekäyttöön tarkoitettu verkko. 15) Eri palvelujen tarpeet on tasapainotettava oikein. 16) Rahtiliikenteen ja henkilöliikenteen liikkuvan kaluston väliset kasvavat nopeuserot voivat johtaa näiden kahden liikennetyypin välisten ristiriitaisuuksien lisääntymiseen,. 17) Julkisten viranomaisten kanssa tehdyn sopimuksen perusteella tarjottavat palvelut voivat edellyttää erityissääntöjä, jotta palvelut säilyisivät käyttäjien silmissä houkuttelevina,. 18) Erilaisilla käyttäjillä ja käyttäjätyypeillä on usein erilainen vaikutus kapasiteettiin,. 19) Maksujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä on otettava huomioon kapasiteetin lisääntyvän ehtymisen vaikutukset ja viime kädessä kapasiteetin niukkuus,. 20) Eri liikennetyyppien suunnittelu vaatii erilaisen ajan, joten olisi suotavaa varmistaa, että aikataulujen laatimismenettelyn jälkeen tehdyt kapasiteettipyynnöt voidaan täyttää,. 21) Tietotekniikan käyttö voi parantaa aikataulujen laatimismenettelyjen nopeutta ja joustavuutta ja hakijoiden mahdollisuuksia hakea kapasiteettia sekä lisätä mahdollisuuksia laatia reittejä, jotka kulkevat useamman kuin yhden infrastruktuurin hallinnon verkossa. 22) Liikenteenharjoittajien ja liikennetyyppien parhaan mahdollisen tuloksen varmistamiseksi on syytä edellyttää kapasiteetin käyttöä koskevan arvioinnin tekemistä silloin, kun käyttäjien tarpeiden tyydyttämiseksi tarvitaan infrastruktuurikapasiteetin yhteensovittamista. 23) Infrastruktuurin hallinnon määräävän aseman vuoksi on syytä edellyttää tutkimusta käytettävissä olevasta kapasiteetista ja menetelmistä sen vahvistamiseksi silloin, kun infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyn avulla ei pystytä tyydyttämään käyttäjien tarpeita. 24) Tiedonpuute toisten rautatieyritysten tekemistä pyynnöistä sekä järjestelmän sisäisistä rajoituksista saattaa vaikeuttaa kapasiteettihakemusten optimointia rautatieyrityksissä. 25) On tärkeää varmistaa käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien parempi yhteensovittaminen, jotta turvattaisiin rautatieliikenteen houkuttelevuuden paraneminen sellaisessa liikenteessä, jossa käytetään useamman kuin yhden infrastruktuurin hallinnon verkkoa, erityisesti kansainvälisessä liikenteessä. 26) On tärkeää minimoida kilpailun vääristymät, joita hinnoitteluperiaatteissa esiintyvät merkittävät erot voivat aiheuttaa joko rautatieinfrastruktuurien tai eri liikennemuotojen välillä. 27) On suotavaa määritellä ne infrastrukruuripalvelujen osat, jotka ovat välttämättömiä, jotta liikenteenharjoittaja voi tarjota palveluja, ja jotka olisi tarjottava vähimmäiskäyttömaksuja vastaan. 28) Investoinnit rautatieinfrastruktuuriin ovat toivottavia, ja infrastruktuurimaksujen perintäjärjestelmien olisi tarjottava infrastruktuurin hallinnoille kannustimia tehdä tarkoituksenmukaisia investointeja taloudellisesti järkeviin kohteisiin. 29) Maksujärjestelmän kautta annetaan taloutta koskevia tietoja käyttäjille, ja on tärkeää, että nämä rautatieyrityksille annettavat tiedot ovat johdonmukaisia ja auttavat yrityksiä tekemään järkiperäisiä päätöksiä. 30) Tarkoituksenmukaiset rautatieinfrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmät yhdessä muiden liikenneinfrastruktuurien tarkoituksenmukaisten maksujen perimisjärjestelmien ja kilpailevien liikenteenharjoittajien kanssa johtavat parhaan tasapainon löytämiseen eri liikennemuotojen välillä. 31) Infrastruktuuriverkon entistä tehokkaamman käytön edistämiseksi infrastruktuurin hallinnoille olisi hyvä jättää jonkin verran liikkumavaraa vaihdella maksuja esimerkiksi silloin, kun liikenteenharjoittajat pystyvät muuttamaan reittejä tai tekevät pitkäaikaisia sitoumuksia. 32) Infrastruktuurimaksujen sopivan ja oikeudenmukaisen tason vahvistamiseksi infrastruktuurin hallintojen olisi kirjattava omaisuutensa ja tehtävä siitä arviointi sekä muodostettava selkeä kuva infrastruktuurin toimintaan liittyvistä kustannustekijöistä. 33) On suotava varmistaa, että liikennettä koskevia päätöksiä tehtäessä otetaan huomioon ulkoiset kustannukset, kuten komission antamassa vihreässä kirjassa Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua ( [8]) ehdotetaan. [8] ) KOM(95) 691 lopullinen. 34) On toivottavaa, että jokaisessa infrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmässä mahdollistetaan rautatieverkon käyttömahdollisuus liikenteelle, joka voi korvata ainakin yhteiskunnalle aiheuttamansa lisäkustannukset. 35) Vaikka yksittäisiä reittejä koskevissa neuvotteluissa voidaan ottaa huomioon reitin käytön markkina-arvo, tiedon epätasainen jakaantuminen voi johtaa heikkoihin tuloksiin ja neuvottelutaakka saattaa muodostua ylivoimaiseksi. 36) Rautatieinfrastruktuuri on luontainen monopoli. Tämän vuoksi on tarpeen tarjota infrastruktuurin hallinnoille kannustimia kustannusten vähentämiseksi ja infrastruktuurin hallinnoinnin tehostamiseksi. 37) On tärkeää varmistaa, etteivät kansainvälisestä liikenteestä perittävät maksut estä rautateitä tyydyttämästä markkinoiden tarpeita. 38) Infrastruktuurimaksujen kautta katettujen kustannusten kokonaistaso vaikuttaa valtion antaman rahoituksen määrään. 39) Rautatieyrityksille annettavien alennusten on oltava suhteessa todellisiin saavutettuihin kustannussäästöihin. 40) On suotavaa tarjota rautatieyrityksille ja infrastruktuurin hallinnolle kannustimia minimoida verkossa esiintyvät häiriöt. 41) Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen liittyy infrastruktuurin hallinnolle aiheutuviin kustannuksiin, joiden maksaminen on turvattava. 42) Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tämän direktiivin tavoitteita, eli niiden järjestelyjen yhteensovittamista, jotka koskevat rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja sen käyttämisestä perittäviä maksuja jäsenvaltioissa, ei voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla, koska on tarpeen taata oikeudenmukaiset ja syrjimättömät infrastruktuurin myöntämistä koskevat ehdot ja ottaa huomioon rautatieverkon olennaisten osien toiminnan selkeästi kansainvälinen luonne, ja tavoitteet voidaan siten paremmin saavuttaa yhteisön tasolla ottaen huomioon yhteensovitetun ylikansallisen toiminnan tarve. Tässä direktiivissä säädetään vain vähimmäisvaatimuksista näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tämän vuoksi tarpeen. 43) Tarvittavista toimenpiteistä rautatieyritysten kirjanpitojärjestelmien ja tilinpäätösten saamiseksi keskenään vertailukelpoisiksi 12 päivänä joulukuuta 1977 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2830/77 ( [9]), yhdenmukaisten kustannuslaskentaperiaatteiden vahvistamisesta rautatieyrityksille 19 päivänä syyskuuta 1978 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2183/78 ( [10]), rautateiden kansainvälisen tavaraliikenteen maksujen määräämisestä 19 päivänä heinäkuuta 1982 tehty neuvoston päätös 82/529/ETY ( [11]) sekä rautateiden kaupallisesta itsenäisyydestä niiden kansainvälisen henkilö- ja matkatavaraliikenteen hoitamisessa 25 päivänä heinäkuuta 1983 tehty neuvoston päätös 83/418/ETY ( [12]), joita kaikkia on viimeksi muutettu Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, on korvattu ja ne olisi siten kumottava, [9] ) EYVL L 334, 24.12.1977, s. 13. [10] ) EYVL L 258, 21.9.1978, s. 1. [11] ) EYVL L 234, 9.8.1982, s. 5. [12] ) EYVL L 237, 26.8.1983, s. 32. 44) Direktiivin 95/19/EY turvallisuustodistusta koskevat säännökset olisi säilytettävä tässä direktiivissä. Direktiivi 95/19/EY olisi tämän vuoksi kumottava, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU Johdantosäännökset 1 artikla Soveltamisala 1. Tässä direktiivissä käsitellään periaatteita ja menettelyjä, joita sovelletaan rautatieinfrastruktuurimaksujen määrittämiseen ja perimiseen sekä rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kunkin rautaieinfrastruktuurin maksujen perimismenettelyissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyissä noudatetaan tässä direktiivissä vahvistettuja periaatteita ja että infrastruktuurin hallinnolle annetaan mahdollisuus markkinoida ja hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti käytettävissä olevaa infrastruktuurikapasiteettia. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan maiden sisäisessä ja kansainvälisessä liikenteessä käytettävien pääratojen rautatieinfrastruktuurin. 3. Erilliset, paikalliset henkilöliikenneverkot ja verkot, joita voidaan käyttää ainoastaan kaupunkien ja esikaupunkien henkilöliikenteeseen, kuten raitiovaunuliikenteeseen ja kevyeen raideliikenteeseen, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu myöskään yksityisomistuksessa olevat verkot, joita ainoastaan niiden omistaja käyttää omiin tavarakuljetuksiinsa. Rautatieyritykset ja kansainväliset ryhmittymät, jotka harjoittavat ainoastaan maantieajoneuvojen sukkulaliikennepalvelujen tarjoamista Kanaalitunnelin läpi, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) " erityispyynnöllä" kapasiteettihakemusta, jota ei voida esittää tavanomaisen aikataulumenettelyn kautta sen vuoksi, ettei tarve ole ollut tiedossa riittävän hyvissä ajoin etukäteen; b) "käyttöoikeuden myöntämisellä" infrastruktuurin hallinnon tai käyttöoikeuden myöntävän elimen suorittamaa rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä; c) "hakijalla" rautatieyritystä, jolla on toimilupa, tai kansainvälistä rautatieyritysten ryhmittymää; jäsenvaltiot voivat pitää hakijoina myös muita henkilöitä ja/tai oikeushenkilöitä, jotka haluavat hankkia infrastruktuurikapasiteettia rautatieliikenteen harjoittamista varten julkisen palvelun tarjoamiseen liittyvistä tai kaupallisista syistä, kuten asetuksessa (ETY) N:o 1191/69 (sellaisena kuin se on muutettuna) tarkoitettuja julkisia viranomaisia, rahdinantajia, huolitsijoita ja yhdistettyjen kuljetusten harjoittajia; d) "kapasiteetiltaan rajoitetulla infrastruktuurilla" infrastruktuurin osaa, johon kohdistuvaa kapasiteetin kysyntää ei voida täysin tyydyttää edes kapasiteettihakemusten yhteensovittamisen jälkeen; e) "kapasiteetin vahvistamissuunnitelmalla" toimenpidettä tai toimenpiteiden sarjaa, jonka täytäntöönpanolle on vahvistettu aikataulu ja jonka tarkoituksena on helpottaa sellaisia kapasiteetin rajoituksia, jotka johtavat infrastruktuurin osan nimeämiseen "kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi"; f) "yhteensovittamisella" menettelyä, jonka avulla käyttöoikeuden myöntämisestä vastaava elin ja vaatimukset täyttävät hakijat yrittävät ratkaista tilanteet, joissa infrastruktuurikapasiteettia koskevat hakemukset ovat keskenään ristiriitaisia; g) "puitesopimuksella" yleistä sopimusta, jossa määritetään hakijan rautatieinfrastruktuurikapasiteetin tarpeet yhtä aikataulujaksoa pidemmäksi ajaksi; h) "infrastruktuurikapasiteetilla" mahdollisuutta laatia reittiaikatauluja infrastruktuurin jollekin osuudelle; i) "infrastuktuurin hallinnolla" jokaista elintä tai yritystä, joka on vastuussa rautateiden infrastruktuurin rakentamisesta ja ylläpidosta; tähän voi kuulua ohjaus- ja turvajärjestelmien käyttö; j) "verkolla" koko infrastruktuurin hallinnon omistamaa ja/tai ylläpitämää rautatieinfrastruktuuria; k) "verkkoselostuksella" selostusta, jossa esitellään yksityiskohtaisesti maksujärjestelmiin ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmiin sovellettavat yleiset säännöt, määräajat, menettelyt ja perusteet; siihen sisältyy myös muita tietoja, joita tarvitaan kapasiteetin hakemisessa; l) "rautatieyrityksellä" jokaista julkista tai yksityistä yritystä, joka harjoittaa rautateiden henkilö- ja/tai tavarankuljetuspalvelujen tarjoamista sillä edellytyksellä, että yritys on velvollinen huolehtimaan vetovoimasta; m) "sääntelyelimellä" organisaatiota, joka on vastuussa rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien ja maksujärjestelmien valvonnasta; n) "aikataulujen laatimismenettelyllä" menettelyä, joka käynnistyy infrastruktuurin kapasiteetin hakemisesta ja päättyy alustavan aikataulun laatimiseen; o) "reitillä" infrastruktuurikapasiteettia, joka tarvitaan tietyn junan kuljettamiseen paikasta toiseen tietyn ajanjakson kuluessa; p) "alustavalla aikataululla" tietoja, joissa kuvaillaan kaikki junien ja liikkuvan kaluston suunniteltu liikkuminen kyseisessä infrastruktuurissa aikataulun voimassaoloaikana. 3 artikla Verkkoselostus 1. Infrastruktuurin hallinnon on hakijoita ja muita asianomaisia osapuolia kuultuaan laadittava ja julkaistava verkkoselostus. 2. Verkkoselostuksessa on esiteltävä rautatieyrityksen käytettävissä oleva infrastruktuuri. Siihen on sisällyttävä tietoja, joissa määritellään kyseisen rautatieinfrastruktuurin käyttöä koskevat edellytykset. Siinä on oltava erillinen jakso, jossa esitetään maksujen perimistä koskevat periaatteet ja tarvittaessa tariffit 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla, sekä jakso, jossa esitellään kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen sovellettavat perusteet ja säännöt 17 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Lisäksi siinä on oltava yksityiskohtaiset tiedot noudatettavista menettelyistä ja määräajoista. 3. Verkkoselostuksen on oltava kaikkien niiden osapuolten saatavilla, jotka ovat hakijoita tai haluavat tulla sellaisiksi, hintaan, joka ei ylitä selostuksen julkaisukustannuksia. 4. Verkkoselostus on pidettävä ajan tasalla ja sitä on muutettava tarvittaessa. II LUKU Infrastruktuurimaksut 4 artikla Maksujen vahvistaminen, määrittäminen ja periminen 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava kehykset maksujen perimiselle kunnioittaen kuitenkin direktiivin 91/440/ETY 7 artiklassa säädettyä hallinnon riippumattomuutta. Erityisten maksuja koskevien sääntöjen laatimisesta, maksuperusteiden määrittämisestä ja infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä vastaa infrastruktuurin hallinto tai maksujen perintäelin, joka on oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksistä. Tämän luvun viittaukset infrastruktuurin hallintoon viittaavat näihin kumpaankin organisaatioon. 2. Infrastruktuurin hallintojen on toimittava yhteistyössä niiden rautatiepalvelujen tehokkaan toiminnan varmistamiseksi, jotka ulottuvat useamman kuin yhden infrastruktuurin verkon alueelle. Tämän mahdollistamiseksi hallinnot voivat perustaa tarpeelliseksi katsomiaan yhteisiä organisaatioita. Tämän direktiivin säännökset sitovat kaikkea yhteistyötä ja kaikkia yhteisiä organisaatioita. 3. Infrastruktuurien hallintojen on varmistettava, että käytettävä maksujärjestelmä perustuu samoihin periaatteisiin koko verkoston alueella 9 artiklan 2 kohdan mukaisia erityisjärjestelyjä lukuun ottamatta. 4. Infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että maksujärjestelmien soveltaminen johtaa puolueettomien, tasapuolisten ja syrjimättömien maksujen perimiseen eri rautatieyrityksiltä, jotka tarjoavat samanlaisia palveluja markkinoiden samanlaisilla osilla. 5. Infrastruktuurin hallinnon tai maksujen perintäelimen on kunnioitettava hakijoiden sille toimittamien tietojen liiketaloudellista luottamuksellisuutta. 5 artikla Palvelut 1. Rautatieyrityksille on tarjottava liitteessä vähimmäiskäyttömahdollisuuksina kuvaillut palvelut sekä palvelut, jotka on liitteessä kuvailtu vaadittavina käyttöpalveluina. Jos palveluja ei tarjoa sama infrastruktuurin hallinto, rautatieyritysten on tehtävä sopimukset kaikkien asianomaisten infrastruktuurin hallintojen tai palveluntarjoajien kanssa. "Pääasiallisen infrastruktuurin" tarjoajan on avustettava näiden palvelujen tarjonnassa. 2. Infrastruktuurin hallinto voi vaatia rautatieyrityksiä hankkimaan joitain palveluja verkon turvallisen toiminnan varmistamiseksi. Kyseiset palvelut on kuvailtu liitteessä pakollisina palveluina, ja ne voi toimittaa infrastruktuurin hallinto tai jokin muu infrastruktuurin hallinnon hyväksymä elin. 3. Jos infrastruktuurin hallinto tarjoaa mitkä tahansa liitteessä tarkoitetuista palveluista lisäpalveluina, sen on toimitettava ne pyynnöstä hakijalle. 4. Rautatieyritykset voivat pyytää muita liitteessä lueteltuja sivupalveluja infrastruktuurin hallinnolta tai muilta palvelujen tarjoajilta. Infrastruktuurin hallinto ei ole velvollinen toimittamaan näitä palveluja. 6 artikla Infrastruktuurikustannukset ja tilit 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava vaatimukset, tarvittaessa ennakkomaksut mukaan lukien, sen varmistamiseksi, että infrastruktuurin hallinnon tileissä toisaalta infrastruktuurin käytöstä saatavat maksutulot, muista kaupallisista toimista saatavat tulot ja valtion tuet sekä toisaalta infrastruktuurista aiheutuvat menot ovat tavanomaisissa liikeolosuhteissa kohtuullisen ajanjakson aikana tasapainossa keskenään. Kyseiset valtion tuet on maksettava perustamissopimuksen 73, 87 ja 88 artiklan mukaisesti. 2. Infrastruktuurin hallinnoille on tarjottava kannustimia infrastruktuurin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi ja sen käytöstä perittävien maksujen alentamiseksi ottaen kuitenkin asianmukaisesti huomioon turvallisuus sekä infrastruktuuripalvelun laadun ylläpitäminen ja parantaminen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa säädetyt kannustimet toteutetaan joko toimivaltaisen viranomaisen ja infrastruktuurin hallinnon välisellä sopimuksella, jonka kesto on vähintään kolme vuotta ja jossa määrätään valtion tuesta 1 kohdassa säädetyllä tavalla, tai perustamalla tarkoituksenmukainen sääntelyelin, jolla on riittävä toimivalta. 4. Kun tehdään edellä 3 kohdassa tarkoitettu sopimus, sopimuksen ehdoista ja niiden maksujen määräytymisperusteista, joista on sovittu taloudellisen tuen antamiseksi infrastruktuurin hallinnolle, on sovittava etukäteen koko sopimuskauden ajaksi. 5. Infrastruktuurin hallintojen on laadittava omaisuusluettelo, jota ne ylläpitävät ja hallinnoivat ja joka sisältää arvion omaisuuden nykyisestä arvosta sekä yksityiskohtaisia tietoja infrastruktuurin vahvistamisesta ja uudistamisesta aiheutuvista menoista. 6. Infrastruktuurin hallinnon on laadittava kustannusten jakamiseksi eri tyyppisen liikkuvan kaluston ja eri tyyppisten toimintojen kesken menetelmä, joka perustuu parhaaseen saatavilla olevaan tietoon kustannustekijöistä. 7 artikla Selvitys maksuista ja hinnoittelujärjestelmistä 1. Infrastruktuurin hallinnon on hakijoita ja muita asianomaisia osapuolia kuultuaan laadittava maksuja ja hinnoittelujärjestelmiä koskeva selvitys, joka on osa verkkoselostusta. 2. Selvityksessä on annettava asianmukaiset tiedot maksujärjestelmästä ja riittävät tiedot maksuista, joita sovelletaan liitteessä lueteltuihin, ainoastaan yhden palveluntarjoajan toimittamiin palveluihin. Selvityksessä on oltava tietoja voimassa olevasta maksujärjestelmästä sekä viittaus maksujen todennäköisiin muutoksiin seuraavien viiden vuoden aikana. Siinä on esitettävä myyntiä ja tuloja koskeva yleinen arviointi, jonka perusteella ei voida yksilöidä yrityksen tietystä palvelusta suorittamia maksuja. 3. Jos infrastruktuurin hallinnot panevat täytäntöön 10 artiklassa tarkoitetun alennusjärjestelmän, 12 artiklassa tarkoitetun suoritejärjestelmän tai 13 artiklassa tarkoitetut varausmaksut, selvitykseen on sisällytettävä yksityiskohtaiset tiedot näistä järjestelmistä. 4. Sääntelyelin voi hakijan kohtuullisesta pyynnöstä vaatia infrastruktuurin hallintoa toimittamaan sääntelyelimelle kuukauden kuluessa ja ilman korvausta riittävän yksityiskohtaiset tiedot infrastruktuurimaksujen laskennassa käytetyistä kustannuksista sekä tiedot niistä perusteista, joiden mukaan hallinnot määrittävät kustannukset ja jakavat ne liikkuvan kaluston eri tyyppien ja palveluiden välillä, jotta hakija voi varmistua siitä, että maksut ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia. 5. Jotta palvelun suorittamisen kannattavuuden arviointi olisi mahdollista, infrastruktuurin hallinnon on annettava ilman korvausta ja kuukauden kuluessa hakijan pyynnöstä tiedot maksuista, joita sovellettaisiin sellaisiin liikkuvan kaluston tyyppeihin tai palveluihin, joita julkaistut tiedot eivät kata. 8 artikla Hinnoitteluperiaatteet 1. Rautatieinfrastruktuurin käyttömaksut maksetaan infrastruktuurin hallinnolle, ja ne käytetään sen liiketoimien rahoittamiseen. 2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että infrastruktuurin hallinto toimittaa kaikki tarvittavat tiedot asetuista maksuista. 3. Vähimmäiskäyttömahdollisuuksista ja käyttöpalveluista perittävät maksut on määritettävä niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan junaliikenteen harjoittamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 tai 5 kohdan taikka 9 artiklan soveltamista. 4. Infrastruktuurimaksua voidaan muuttaa maksulla, joka heijastaa kapasiteetin niukkuutta määritellyillä infrastruktuurin osilla sellaisina aikoina, jolloin kapasiteetti on rajoitettu. 5. Infrastruktuurimaksua voidaan muuttaa maksulla, jolla otetaan huomioon junan toiminnasta aiheutuvien ympäristövaikutusten kustannukset. Tällaisen maksun on oltava suhteutettu aiheutetun vaikutuksen suuruuteen. Jos ympäristökustannuksiin perustuvat maksut eivät ole vertailukelpoisella tasolla muissa kilpailevista liikennemuodoissa, tällaiset maksut eivät saa vaikuttaa infrastruktuurin hallinnon kokonaistulojen määrään. Jos ympäristökustannuksiin perustuvat maksut on saatu rautatieliikenteessä ja kilpailevissa liikennemuodoissa vertailukelpoiselle tasolle ja tämä antaa ylimääräisiä tuloja, jäsenvaltiot saavat päättää, kuinka kyseiset tulot käytetään. 6. Suhteettomien ei-toivottujen vaihtelujen välttämiseksi edellä 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuista maksuista voidaan laskea keskiarvot kohtuullisella junapalvelumäärällä ja aikavälillä. Infrastruktuurimaksujen suuruus on kuitenkin suhteutettava kustannuksiin, joiden katsotaan aiheutuvan palveluista. 7. Jos liitteessä 1 lueteltuja lisäpalveluja, pakollisia palveluja ja sivupalveluja tarjoaa ainoastaan yksi palveluntarjoaja, palvelusta perittävän maksun on liityttävä niiden tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin, jotka lasketaan todellisen käyttöasteen perusteella. 8. Kapasiteetista, jota käytetään infrastruktuurin ylläpitoon, voidaan periä maksu. Tällaiset maksut eivät saa ylittää ylläpidosta infrastruktuurin hallinnolle aiheutuvaa tulojen nettomenetystä. 9. Edellä 4 ja 5 kohdassa ja 9 artiklassa tarkoitettujen maksujen suuruus on määritettävä menetelmällä, josta on kuultava asianomaisia osapuolia etukäteen. Käytetty menetelmä on kuvattava verkkoselostuksessa. 9 artikla Hinnoitteluperiaatteisiin liittyvät poikkeukset 1. Jos jäsenvaltio haluaa sallia suurempia tuloja kuin 8 artiklassa sallitut maksut tuottavat, infrastruktuurin hallinto voi, jos markkinat sen sallivat, periä voittolisää tehokkaiden, avoimien ja syrjimättömien vaihtoehtojen perusteella, kunhan taataan paras mahdollinen kilpailukyky erityisesti rautateiden kansainvälisen rahtiliikenteen osalta. Maksujärjestelmä ei saa tasoittaa kokonaan rautatieyritysten saavuttamaa tuottavuuden kasvua. Maksua voidaan korottaa joko yksittäisiä markkinalohkoja koskevilla voittolisillä, erikseen neuvoteltujen sopimusten perusteella tai kiinteisiin ja muuttuviin maksuihin perustuvalla järjestelmällä. Infrastruktuuria ei kuitenkaan saa estää käyttämästä sellaisilla markkinalohkoilla harjoitettavaan junaliikenteeseen, joilla yleensä voidaan maksaa vähintään kyseisen liikenteen harjoittamisesta aiheutuvat kustannukset. 2. Infrastruktuurin hallinto voi erityisiä investointihankkeita varten korottaa maksuja tai jatkaa korotettujen maksujen perintää tällaisten hankkeiden pitkän aikavälin kustannusten perusteella, jos hankkeet lisäävät tehokkuutta ja/tai kannattavuutta eikä niitä muuten voitaisi tai olisi voitu toteuttaa. Tällainen maksujärjestely voi myös sisältää erityisesti infrastruktuurin hallintojen ja hakijoiden välisiä sopimuksia, jotka koskevat uusiin investointeihin liittyvien riskien jakamista. 3. Syrjinnän estämiseksi on varmistettava, että jokaisen infrastruktuurin hallinnon keskimääräiset sekä vähimmäis- ja enimmäismaksut, jotka se perii samanlaisesta infrastruktuurinsa käytöstä, ovat verrannollisia ja että saman markkinalohkon verrannollisille palveluille asetetaan samat maksut. Infrastruktuurin hallinnon on osoitettava verkkoselostuksessa, että maksujärjestelmä on näiden vaatimusten mukainen, paljastamatta kuitenkaan liiketoimintaa koskevia luottamuksellisia tietoja. 4. Asettaessaan maksuja, joita peritään infrastruktuurin käytöstä sellaisissa rahtiliikennepalveluissa, joissa käytetään useampaa kuin yhtä verkkoa, infrastruktuurin hallintojen on tehtävä yhteistyötä tällaisten palvelujen parhaimman mahdollisimman kilpailukyvyn varmistamiseksi. Infrastruktuurin hallinnot voivat perustaa yhteisiä organisaatioita, jotka antavat tähän mahdollisuuden. Kaikkea yhteistyötä ja kaikkia yhteisiä organisaatioita sitovat tässä direktiivissä asetetut säännöt. 10 artikla Alennukset 1. Kaikissa alennuksissa, joita infrastruktuurin hallinto antaa rautatieyrityksiltä mistä tahansa palveluista perimistään maksuista, on noudatettava 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja perusteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 81,82 ja 86 artiklan soveltamista. 2. Alennukset eivät saa ylittää sitä todellista kustannussäästöä, joka toiminnasta aiheutuu infrastruktuurin hallinnolle yksittäiseen vastaavan matkaan verrattuna. Alennuksen suuruutta määritettäessä ei voida ottaa huomioon kustannussäästöjä, jotka on jo otettu huomioon perittävässä maksussa. 3. Alennukset voivat koskea ainoastaan maksuja, jotka peritään määrätyltä infrastruktuurin osalta. 4. Erilaisiin palvelutyyppeihin sovelletaan erillisiä alennusjärjestelmiä. 11 artikla Korvausjärjestelyt maksamattomille ulkoisille rajakustannuksille ja infrastruktuurikustannuksille 1. Jäsenvaltiot voivat luoda kestoltaan rajoitetun järjestelyn, josta korvataan rautatieinfrastruktuurin käyttö muiden liikennemuotojen selvästi maksamatta olevien ulkoisten rajakustannusten ja infrastruktuurikustannusten osalta siltä osin kuin nämä kustannukset ylittävät rautateiden ulkoiset rajakustannukset ja infrastruktuurikustannukset. 2. Käytetyn menetelmän ja tehtyjen laskelmien on oltava yleisesti saatavilla. Erityisesti on tarpeellista osoittaa ne kilpailevan liikenneinfrastruktuurin erityiset perimättömät kustannukset, jotka on voitu välttää, sekä varmistaa, että järjestely myönnetään yrityksille syrjimättömin perustein. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällainen järjestely on perustamissopimuksen 73, 87 ja 88 artiklan mukainen. 12 artikla Suoritejärjestelmä 1. Infrastruktuurimaksujärjestelmien on kannustettava rautatieyrityksiä ja infrastruktuurin hallintoa minimoimaan häiriöt ja parantamaan rautatieverkon suorituskykyä. Tämä saavutetaan suoritejärjestelmällä, jossa asetetaan rangaistuksia verkon toimintaa häiritsevistä toimista, annetaan korvauksia häiriöistä kärsiville yrityksille ja jaetaan palkintoja ennakoitua paremmasta suorituskyvystä. 2. Suoritejärjestelmän perusperiaatteita sovelletaan koko verkkoon. 13 artikla Varausmaksut Infrastruktuurin hallinnot voivat periä asianmukaisen maksun kapasiteetista, jota on pyydetty mutta jätetty käyttämättä. Tämän maksun on tarjottava kannustimia kapasiteetin tehokkaaseen käyttöön. III LUKU Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen 14 artikla Kapasiteettioikeudet 1. Oikeus junaliikenteen sallimiseen rautatieinfrastruktuurissa kuuluu kyseisen verkon infrastruktuurin hallinnolle. 2. Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntää infrastruktuurin hallinto, eikä oikeuden saanut hakija voi siirtää myönnettyä käyttöoikeutta toiselle yritykselle tai palvelulle. Siirtona ei pidetä sitä, että jokin rautatieyritys käyttää kapasiteettia sellaisen hakijan liiketoimintaan, joka ei itse ole rautatieyritys. 3. Oikeus tietyn rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöön reittinä voidaan myöntää hakijoille enintään yhden aikataulukauden ajaksi. Infrastruktuurin hallinto ja hakija voivat tehdä 20 artiklan mukaisen puitesopimuksen kyseessä olevan rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käytöstä yhtä aikataulukautta pidempänä aikana. 4. Infrastruktuurin hallintojen ja hakijoiden on tehtävä sopimukset, joissa määritellään kummankin osapuolen oikeudet ja velvollisuudet kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämisen osalta. 15 artikla Käyttöoikeuden myöntäminen 1. Jäsenvaltiot voivat laatia kehykset rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiselle kunnioittaen kuitenkin direktiivin 91/440/ETY 7 artiklassa säädettyä hallinnon riippumattomuutta. Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevien erityissääntöjen laatimisesta ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen toteuttamisesta vastaa infrastruktuurin hallinto tai käyttöoikeuden myöntävä elin, joka on oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksistä. Kaikki tämän luvun viittaukset infrastruktuurin hallintoon viittaavat tilanteen mukaan jompaankumpaan näistä kahdesta. Infrastruktuurin hallinto varmistaa erityisesti, että rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeudet myönnetään oikeudenmukaisin ja syrjimättömin perustein ja yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2. Infrastruktuurin hallintojen ja käyttöoikeuden myöntävien elinten on kunnioitettava niille toimitettujen tietojen kaupallista luottamuksellisuutta. 16 artikla Yhteistyö käyttöoikeuden myöntämiseksi useampaan kuin yhteen verkkoon 1. Infrastruktuurin hallintojen on toimittava yhteistyössä mahdollistaakseen useamman kuin yhden verkon alueella sijaitsevan kapasiteetin tehokkaan luomisen ja käyttöoikeuden myöntämisen. Ne voivat perustaa tällaisen toiminnan edellyttämiä yhteisiä organisaatioita. Tämän direktiivin säännökset sitovat kaikkea yhteistyötä tai yhteisiä organisaatioita. Infrastruktuurin hallintojen on erityisesti perustettava organisaatio, joka koordinoi kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä kansainvälisellä tasolla ja johon osallistuvat kaikkien niiden rautatieinfrastruktuurien hallintojen edustajat, joiden tekemillä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevilla päätöksillä on vaikutuksia yhteen tai useampaan muuhun infrastruktuurin hallintoon. Tähän organisaatioon voi osallistua myös yhteisön ulkopuolisten infrastruktuurien hallintojen edustajia. Komissiolle ilmoitetaan organisaation kokouksista ja se kutsutaan osallistumaan niihin tarkkailijana. 2. Kaikissa kokouksissa tai muissa toimissa, joiden tarkoituksena on mahdollistaa infrastruktuurin kapasiteetin myöntäminen verkkojen väliselle junapalveluille, päätöksiä tekevät ainoastaan infrastruktuurin hallintojen edustajat. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun yhteistyöhön osallistuvien osapuolten on varmistettava, että organisaation jäsenyyttä ja toimintamenetelmiä koskevat tiedot sekä kaikki kapasiteetin käyttöoikeuden arvioinnissa ja myöntämisessä käytettävät perusteet ovat julkisesti saatavilla. 4. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun infrastruktuurin hallintojen välisen yhteistyön yhteydessä voidaan arvioida tarvetta perustaa kansainvälisiä reittejä kiireellisten rahtijunien toiminnan helpottamiseksi, sekä tarvittaessa järjestää tai pyytää kyseisiä reittejä. Hakijoiden on voitava tällaisia etukäteen järjestettyjä kansainvälisiä reittejä minkä tahansa yhteistyöhön osallistuvan infrastruktuurin hallinnon kautta. 17 artikla Verkkoselostus - kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen 1. Infrastruktuurin hallintojen on hakijoita, muita asianomaisia osapuolia ja tarvittaessa muita infrastruktuurin hallintoja kuultuaan laadittava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisperiaatteista ja -perusteista selvitys, joka on osa verkkoselostusta. 2. Selvityksessä on esiteltävä rautatieyritysten käytettävissä olevan infrastruktuurin kapasiteetin yleispiirteet ja sen käyttöön liittyvät rajoitukset, mukaan lukien kapasiteetin ylläpitoa koskevat todennäköiset vaatimukset. 3. Selvityksessä on tarkennettava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen liittyvät menettelyt ja määräajat. Siihen on sisällyttävä menettelyissä sovellettavat erityisperusteet, erityisesti: a) yksityiskohtaiset ohjeet, joiden mukaisesti hakijat voivat hakea kapasiteetin käyttöoikeutta infrastruktuurin hallinnolta, b) hakijoita koskevat edellytykset, c) hakumenettelyn ja käyttöoikeuden myöntämismenettelyn aikataulu, d) koordinointimenettelyjä koskevat periaatteet, e) noudatettavat menettelyt ja käytettävät perusteet tapauksissa, joissa infrastruktuurin kapasiteetti on rajoitettu, f) yksityiskohtaiset tiedot erikoistuneen infrastruktuurin määrittelemisestä, g) kaikki edellytykset, joiden avulla otetaan huomioon kapasiteetin aikaisemmat käyttöasteet määriteltäessä käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen tärkeysjärjestystä 4. Selvityksessä on annettava yksityiskohtaiset tiedot toimenpiteistä, jotka on toteutettu rahtipalvelujen, kansainvälisten palvelujen ja kiireellisten hakemusten asianmukaisen käsittelyn varmistamiseksi. 5. Selvitys on julkaistava vähintään neljä kuukautta ennen infrastruktuurin kapasiteettia koskevien hakemusten jättämiselle asetettua määräaikaa. 18 artikla Käyttöoikeuden myöntämistä koskevat periaatteet Erityisesti kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevaa selvitystä laatiessaan infrastruktuurin hallinnon on otettava seuraavien tekijöiden välttämättömyys tai toivottavuus: a) kapasiteetin jakaminen ja infrastruktuurin kehittämisen turvaaminen henkilö- ja tavaraliikenteen harjoittamiseksi kotimaan ja kansainvälisessä liikenteessä mahdollisimman tehokkaalla ja taloudellisella tavalla kaikkien rautatiepalvelujen käyttäjien etua ajatellen, b) syrjimättömyys yritysten tai yritysluokkien välillä, c) kilpailun edistäminen rautatiepalvelujen tarjonnassa, d) palvelun luotettavuustason ylläpitäminen ja parantaminen, e) hakijoiden ja infrastruktuurin hallintojen kohtuullisten vaatimusten täyttäminen niiden liiketoiminnan tuleva kehitys huomioon ottaen, f) infrastruktuurin hallintojen sellaisen joustavuuden maksimointi kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämisen yhteydessä, joka ei vaaranna hakijoiden kohtuullisten vaatimusten tyydyttämistä, g) muiden yritysten, joilla on oikeus infrastruktuurin käyttöön liiketoimintansa kehittämiseksi tai jotka haluavat saada tällaisen oikeuden, toivomuksia ei saa rajoittaa aiheettomasti, h) henkilöliikennepalvelujen ostamiseen tarkoitettujen julkisten varojen tarjoajien taloudellisten etujen asianmukainen huomioon ottaminen, i) kannustimien tarjoaminen hyvän suorituskyvyn saavuttamiseksi. 19 artikla Hakijat 1. Rautatieinfrastruktuuria voivat periaatteessa hakea rautatieyritykset ja niiden kansainväliset ryhmittymät. Lisäksi jäsenvaltiot voivat sallia myös muiden hakijoiden hakevan rautatieinfrastruktuuria. 2. Infrastruktuurin hallinto voi asettaa ehtoja hakijoille varmistaakseen, että sen oikeutetut odotukset saatavista tuloista ja infrastruktuurin käytöstä turvataan. Tällaisten ehtojen on oltava asianmukaisia, avoimia ja syrjimättömiä. Kyseiset ehdot on julkaistava verkkoselostuksessa osana kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevia periaatteita ja niistä on ilmoitettava komissiolle. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin ehtoihin voi sisältyä vain sellaisen taloudellisen takuun antamisen, joka ei ylitä hakijan suunniteltuun toimintamäärään suhteutettua tarkoituksenmukaista tasoa, sekä vakuutus kyvystä laatia asianmukaisia kapasiteettihakemuksia. 20 artikla Puitesopimukset 1. Hakija ja infrastruktuurin hallinto voivat tehdä puitesopimuksen, jossa eritellään sen rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin ominaispiirteet, jota hakija hakee yhtä aikataulukautta pidemmäksi ajanjaksoksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltamista. Puitesopimuksessa ei eritellä yksityiskohtaisia reittejä, vaan sen avulla pitäisi pyrkiä täyttämään hakijan oikeutetut kaupalliset tarpeet. 2. Puitesopimukset eivät saa estää kyseisen infrastruktuurin käyttöä muilta hakijoilta tai palveluilta. 3. Puitesopimuksessa on sallittava sopimuksen ehtojen muuttaminen tai rajoittaminen, jotta mahdollistetaan rautatieinfrastruktuurin entistä parempi käyttö. 4. Puitesopimuksen sopimuspuolet voivat sopia sopimussakoista siinä tapauksessa, että sopimusta joudutaan muuttamaan tai se joudutaan purkamaan. 5. Puitesopimuksen kesto on periaatteessa korkeintaan viisi vuotta. Infrastruktuurin hallinto voi sopia pidemmästä ajanjaksosta erityistapauksissa. Kaikki poikkeukset on voitava perustella kaupallisilla sopimuksilla tai erityisinvestoinneilla tai -vaaroilla. 6. Jokaisen puitesopimuksen yleistä luonnetta koskevien tietojen on oltava kaikkien asianomaisten osapuolten saatavilla, mutta sopimuksen kaupallinen luottamuksellisuus on kuitenkin turvattava. 7. Käyttäjät, joilla on erityistarpeita, saattavat kapasiteetin taloudellisen tai yhteiskunnallisen merkityksen takia haluta määritellä kapasiteettiin liittyvät näkökohdat puitesopimuksessa tarkemmin kuin mitä tavallisesti sallitaan. Infrastruktuurin hallinto voi ottaa tällaiset kapasiteetin tarkempaa määrittelyä koskevat vaatimukset huomioon sillä edellytyksellä, että kapasiteetti on hankittu sopimuksella, jossa otetaan huomioon siitä infrastruktuurin hallinnolle aiheutuvat kustannukset, ja että kyseinen kapasiteetti on verkkoselostuksessa esitettyjen periaatteiden mukainen. 21 artikla Käyttöoikeuden myöntämismenettelyn aikataulu 1. Infrastruktuurin hallinto noudattaa käyttöoikeuden myöntämisessä liitteessä 2 vahvistettua aikataulua. 2. Alustava aikataulu laaditaan kerran kalenterivuodessa. 3. Infrastruktuurin hallintojen on sovittava muiden asianomaisten infrastruktuurin hallintojen kanssa alustavaan aikatauluun sisällytettävistä kansainvälisistä reiteistä ennen kuin ne aloittavat muiden osapuolten kuulemisen aikataululuonnoksesta. Muutoksia olisi tehtävä ainoastaan silloin, kun ne ovat ehdottoman välttämättömiä. 22 artikla Hakeminen 1. Hakijat voivat esittää infrastruktuurin hallinnolle hakemuksen, jossa pyydetään sopimuksen tekemistä oikeudesta käyttää rautatieinfrastruktuuria korvausta vastaan II luvussa kuvatulla tavalla. 2. Säännöllistä aikataulua koskevissa hakemuksissa on noudatettava 21 artiklassa säädettyjä määräaikoja. 3. Hakijan, joka on puitesopimuksen sopimuspuoli, on tehtävä hakemus kyseisen sopimuksen mukaisesti. 4. Hakijat voivat hakea useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvaa kapasiteettia jättämällä hakemuksen yhdelle infrastruktuurin hallinnolle. Kyseisellä infrastruktuurin hallinnolla on tällöin oikeus toimia hakijan puolesta hankkiakseen kapasiteetin muilta asianomaisilta infrastruktuurin hallinnoilta. 5. Useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvan kapasiteetin osalta infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että hakijat voivat hakea kapasiteettia suoraan miltä tahansa infrastruktuurien hallintojen perustamalta yhteiseltä elimeltä. 23 artikla Aikataulujen laatiminen 1. Infrastruktuurin hallinnon on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä täyttämään kaikki kapasiteettipyynnöt, mukaan lukien useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvia reittejä koskevat pyynnöt, sekä ottamaan huomioon mahdollisuuksien mukaan kaikki hakijoihin kohdistuvat rajoitukset, niiden liiketoimintaan kohdistuvat taloudelliset vaikutukset mukaan lukien. 2. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että 20 artiklan 7 kohdassa, 25 artiklan 3 kohdassa ja 27 artiklassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta mitään palvelutyyppiä tai ketään hakijaa ei aseteta etusijalle aikataulujen laatimismenettelyssä ja koordinointimenettelyssä. 3. Infrastruktuurin hallinnon on kuultava asianomaisia osapuolia aikataululuonnoksesta ja annettava niille vähintään kuukausi aikaa esittää näkemyksensä. Asianomaisiin osapuoliin kuuluvat kaikki kapasiteettia hakeneet tahot sekä muut osapuolet, jotka haluavat esittää huomioitaan siitä, kuinka aikataulu saattaa vaikuttaa niiden mahdollisuuksiin hankkia rautatiepalveluja aikataulukautena. 4. Infrastruktuurin hallinnon on ryhdyttävä tarkoituksenmukaisiin toimenpiteisiin kaikkien esitettyjen kysymysten käsittelemiseksi. 24 artikla Koordinointimenettely 1. Jos infrastruktuurin hallinto havaitsee aikataulujen laatimismenettelyjen aikana, että eri hakemukset ovat keskenään ristiriidassa, sen on pyrittävä hakemusten koordinoinnin avulla varmistamaan hakemusten mahdollisimman hyvä yhteensovittaminen. 2. Jos syntyy tilanne, joka edellyttää koordinointia, infrastruktuurin hallinnolla on kohtuullisissa rajoissa oikeus ehdottaa kapasiteettia, joka eroaa pyydetystä kapasiteetista. 3. Infrastruktuurin hallinnon on edellä 18 artiklassa vahvistetut periaatteet huomioon ottaen pyrittävä ratkaisemaan ristiriidat asianomaisten hakijoiden kanssa käytävillä neuvotteluilla. 4. Koordinointimenettelyä ohjaavat periaatteet on määriteltävä verkkoselostuksessa. Niissä on erityisesti otettava huomioon kansainvälisten reittien järjestämiseen liittyvät vaikeudet sekä vaikutukset, joita muutoksista saattaa aiheutua muille infrastruktuurin hallinnoille. 5. Jos kapasiteettipyyntöjä ei voida täyttää ilman koordinointia, infrastruktuurin hallinnon on pyrittävä koordinoinnin avulla sovittamaan kaikki pyynnöt. 25 artikla Kapasiteetin niukkuus 1. Jos pyydettyjen reittien koordinoinnin ja hakijoiden kuulemisen jälkeen ei ole mahdollista täyttää riittävällä tavalla kapasiteettihakemuksia, infrastruktuurin hallinnon on ilmoitettava välittömästi, että kyseinen infrastruktuurin osa on kapasiteetiltaan rajoitettua infrastruktuuria. Tämä on tehtävä myös sellaisen infrastruktuurin osalta, jonka voidaan ennakoida kärsivän kapasiteetin riittämättömyydestä lähitulevaisuudessa. 2. Jos infrastruktuuri on ilmoitettu kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi, infrastruktuurin hallinnon on laadittava 28 artiklan mukainen kapasiteettia koskeva arviointi, ellei 29 artiklassa tarkoitettua kapasiteetin vahvistamissuunnitelmaa ole jo alettu panna täytäntöön. 3. Jos 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti perityt maksut eivät ole tuottaneet tyydyttävää tulosta ja infrastruktuuri on julistettu kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi, infrastruktuurin hallinto voi lisäksi soveltaa ensisijaisuusperusteita kapasiteetin käyttöoikeuden jakamiseen. 4. Ensisijaisuusperusteissa on otettava huomioon palvelun merkitys yhteiskunnalle suhteessa kaikkiin palveluihin, jotka jäävät sen vuoksi toteuttamatta. Tähän sisältyy muihin jäsenvaltioihin kohdistuvien vaikutusten huomioon ottaminen. 5. Rahtipalvelujen ja erityisesti kansainvälisten rahtipalvelujen merkitys on otettava riittävällä tavalla huomioon ensisijaisuusperusteita määritettäessä. 6. Infrastruktuurin hallinnon on kapasiteetiltaan rajoitettujen infrastruktuurien osalta ryhdyttävä riittäviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että se voi sopivassa määrin toteuttaa erityispyyntöjä, jotka on ennakoitu tai jotka ovat olleet ennakoitavissa aikataulumenettelyn aikana. Sen on varmistettava, että mahdollisuudet toteuttaa näitä pyyntöjä ovat verrattavissa mahdollisuuksiin toteuttaa aikataulumenettelyn aikana tehtyjä pyyntöjä. 7. Kapasiteetiltaan rajoitettujen infrastruktuurien osalta noudatettavat menettelyt ja käytettävät perusteet on esitettävä verkkoselostuksessa. 26 artikla Erityispyynnöt 1. Infrastruktuurin hallinnon on vastattava yksittäisiä reittejä koskeviin erityispyyntöihin mahdollisimman pian ja enintään viiden työpäivän kuluessa. Käytettävissä olevaa varakapasiteettia koskevat tiedot on toimitettava kaikkien sellaisten hakijoiden saataville, jotka voivat haluta käyttää tätä kapasiteettia. 2. Infrastruktuurin hallintojen on tarvittaessa suoritettava arviointi lopullisessa aikataulussa käytettävissä olevan varakapasiteetin tarpeesta, jotta ne voisivat vastata nopeasti ennakoitavissa oleviin erityisiin kapasiteettipyyntöihin. 27 artikla Erikoistunut infrastruktuuri 1. Ellei sopivia vaihtoehtoisia reittejä ole olemassa, rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin katsotaan olevan kaikkien sellaisten palvelutyyppien käytettävissä, jotka täyttävät linjan toimintaan vaadittavat ominaisuudet. 2. Jos on olemassa sopivia vaihtoehtoisia reittejä, infrastruktuurin hallinto voi asianomaisia osapuolia kuultuaan osoittaa tietyn infrastruktuurin määrätyn tyyppisen liikenteen käyttöön. Kun tällainen osoittaminen on tapahtunut, infrastruktuurin hallinto voi asettaa kyseisen liikennetyypin etusijalle kapasiteetin käyttöoikeuksia myöntäessään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltamista. Osoittaminen ei saa estää muita liikennetyyppejä käyttämästä kyseistä infrastruktuuria, kun kapasiteettia on käytettävissä ja kun juna täyttää linjan toimintaan vaadittavat ominaisuudet. 3. Kun infrastruktuuri on osoitettu tiettyyn käyttöön edellä 2 kohdassa kuvatulla tavalla, tästä on kerrottava verkkoselostuksessa. 28 artikla Kapasiteettia koskeva arviointi 1. Edellä 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kapasiteettia koskevan arvioinnin tarkoituksena on määrittää kapasiteetin rajoitukset, jotka estävät kapasiteettipyyntöjen riittävän täyttämisen, sekä ehdottaa menetelmiä, joilla lisäpyynnöt voidaan täyttää. Arvioinnissa määritellään rajoitusten syyt sekä toimenpiteet, joita rajoitusten poistamiseksi voitaisiin toteuttaa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. 2. Arviointi koskee infrastruktuuria, toimintatapoja, toimintaan sisältyvien palvelujen luonnetta ja kaikkien näiden tekijöiden vaikutusta kapasiteettiin. Ehdotettaviin toimenpiteisiin voivat sisältyä erityisesti palvelujen ohjaaminen toisille reiteille, palvelujen uudelleenajoittaminen, nopeudenmuutokset ja infrastruktuurin parantaminen. 3. Kapasiteettia koskevan arvioinnin suorittaa infrastruktuurin hallinto, jonka on arviointia laatiessaan kuultava kyseisen infrastruktuurin nykyisiä ja mahdollisia tulevia käyttäjiä. 4. Kapasiteettia koskeva arviointi on saatava päätökseen kahden kuukauden kuluessa siitä, kun infrastruktuuri on määritelty kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi. 29 artikla Kapasiteetin vahvistamissuunnitelma 1. Infrastruktuurin hallinnon on laadittava kapasiteetin vahvistamissuunnitelma kuuden kuukauden kuluessa edellä 28 artiklassa kuvatun kapasiteettia koskevan arvioinnin valmistumisesta. 2. Kapasiteetin vahvistamissuunnitelma on laadittava sen jälkeen, kun on kuultu kyseisen kapasiteetiltaan rajoitetun infrastruktuurin käyttäjiä. Siinä on esitettävä - syyt kapasiteetin rajoituksiin, - liikenteen todennäköinen tuleva kehittyminen, - infrastruktuurin kehittämistä koskevat rajoitukset, - vahvistamisvaihtoehdot ja vahvistamisesta aiheutuvat kustannukset, mukaan luettuina todennäköiset käyttömaksuja koskevat muutokset, ja ratkaistava ehdotetuista toimenpiteistä tehdyn kustannus-hyötyanalyysin perusteella, mitä toimenpiteitä olisi toteutettava kapasiteetin vahvistamiseksi, mukaan luettuna niiden toteuttamisaikataulu. Suunnitelmaa varten on mahdollisesti saatava kyseisen jäsenvaltion ennakkohyväksyntä. 3. Jos infrastruktuurin hallinto ei esitä suunnitelmaa tai edisty kapasiteetin vahvistamissuunnitelmassa määritellyn toimintasuunnitelman toteuttamisessa, paitsi jos tämä johtuu hallinnosta itsestään riippumattomista syistä tai jos ainoa vaihtoehto ei ole taloudellisesti kannattava, sen on kyseistä infrastruktuuria käyttävien rautatieyritysten pyynnöstä keskeytettävä sellaisten maksujen periminen, joita peritään kyseisen infrastruktuurin kapasiteetin niukkuuden johdosta. 30 artikla Reittien käyttö 1. Infrastruktuurin hallintojen on asetettava 2, 3 ja 4 kohdassa kuvaillut ehdot niiden reittien käytölle, joiden käyttöluvan ne antavat hakijoille. 2. Kapasiteetiltaan rajoitetun infrastruktuurin osalta infrastruktuurin hallinnon on vaadittava reitin luovuttamista, jos reitillä on vähintään kuukauden mittaisen ajanjakson kuluessa käytetty vähemmän kuin 75 prosenttia sille varatusta kapasiteetista. 3. Infrastruktuurin niiden osien osalta, jotka edellyttävät koordinointia, mutta jotka eivät ole kapasiteetiltaan rajoitettuja, infrastruktuurin hallinto voi vaatia reitin luovuttamista, jos reitillä on vähintään kuukauden mittaisen ajanjakson kuluessa käytetty vähemmän kuin 75 prosenttia sille varatusta kapasiteetista. 4. Infrastruktuurin hallinto voi esittää verkkoselostuksessa edellytykset, joiden avulla otetaan huomioon reittien aikaisemmat käyttöasteet määriteltäessä käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen tärkeysjärjestystä. 31 artikla Infrastruktuurikapasiteetti ylläpitoa varten 1. Infrastruktuurikapasiteettipyynnöt, jotka koskevat infrastruktuurikapasiteetin ylläpitoa, on esitettävä aikataulumenettelyn aikana. 2. Infrastruktuurin hallinnon on otettava riittävällä tavalla huomioon radan ylläpitoon varatun kapasiteetin vaikutus muihin vaatimukset täyttäviin hakijoihin. 32 artikla Riitojen sovittelu 1. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että mahdollisuus sovittelumenettelyyn, jossa voidaan tehdä päätös riita-asiasta kymmenen työpäivän kuluessa, on käytettävissä silloin, kun se myöntää rautatiekapasiteetin käyttöoikeuksia tai on osallisena yhteisessä organisaatiossa, joka myöntää kansainvälisen rautatiekapasiteetin käyttöoikeuksia. Sovittelua käytetään infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen liittyvissä riita-asioissa. Menettelyistä ja toimintatavoista on sovittava hakijoita kuullen, ja ne on julkaistava osana verkkoselostusta. 2. Jos sovittelu on tarpeen, kukin osapuoli maksaa itse omat kustannuksensa. Sovittelusta aiheutuvat lisäkustannukset jaetaan tasan osapuolten kesken. 3. Kun hakijat ja infrastruktuurin hallinto tai infrastruktuurin hallintojen yhteinen organisaatio pyytävät sovittelua, niiden on sitouduttava toimittamaan kaikki päätöksen tekemisessä vaadittavat tiedot ja noudattamaan sovitteluelimen tekemää päätöstä. IV LUKU Yleiset toimenpiteet 33 artikla Sääntelyelin 1. Jäsenvaltioiden on perustettava sääntelyelin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 32 artiklan soveltamista. Elimen on oltava organisaatioltaan, rahoitukseltaan, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton infrastruktuurin hallinnosta, maksujen perintäelimestä, käyttöoikeuksia myöntävästä elimestä tai hakijoista. Elimen on toimittava jäljempänä 2-8 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti. 2. Yrityksellä on oltava oikeus vedota sääntelyelimeen, jos yritys katso tulleensa kohdelluksi epäoikeudenmukaisesti, syrjityksi tai jollain muulla tavalla loukatuksi erityisesti infrastruktuurin hallinnon tekemissä päätöksissä, jotka koskevat a) verkkoselostusta; b) verkkoselostukseen sisältyviä perusteita; c) käyttöoikeuden myöntämismenettelyä ja sen tuloksia; d) maksujärjestelmää; e) yrityksiltä perittävien tai perittäväksi tarkoitettujen infrastruktuurimaksujen suuruutta tai määräytymisperusteita. 3. Sääntelyelimen on varmistettava, että infrastruktuurin hallinnon asettamat maksut ovat tämän direktiivin II luvun mukaisia ja ketään syrjimättömiä. Edellä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut infrastruktuurimaksujen suuruutta koskevat neuvottelut yritysten ja infrastruktuurin hallinnon välillä sallitaan ainoastaan, jos ne käydään sääntelyelimen valvonnan alaisina. Sääntelyelimen on puututtava asiaan, jos neuvottelut todennäköisesti rikkovat tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia. 4. Sääntelyelimellä on oikeus pyytää infrastruktuurin hallinnolta, hakijoilta ja keneltä tahansa kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevalta kolmannelta osapuolelta asiaa koskevia tietoja, jotka on toimitettava viipymättä. 5. Sääntelyelimen on käsiteltävä valitukset ja ryhdyttävä toimiin tilanteen korjaamiseksi kahden kuukauden kuluessa tietojen vastaanottamisesta. 6. Sääntelyelimen tekemä päätös sitoo kaikkia niitä, jotka kuuluvat päätöksen soveltamisalaan. 7. Jos muutoksenhaku koskee kieltäytymistä käyttöoikeuden myöntämisestä tai kapasiteetin tarjoamiseen liittyviä ehtoja, sääntelyelimen on joko vahvistettava, ettei infrastruktuurin hallinnon tekemää päätöstä tarvitse muuttaa, tai vaadittava päätöksen muuttamista sääntelyelimen esittämien ohjeiden mukaisesti. 8. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sääntelyelimen tekemät päätökset ovat oikeudellisen valvonnan alaisia. 9. Kansallisten sääntelyelinten on harjoitettava aktiivista mielipiteiden ja kokemusten vaihtoa päätöksentekoperusteidensa yhteensovittamiseksi. Komissio tukee niitä tässä tehtävässä. 34 artikla Turvallisuustodistus 1. Tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti toteutetaan järjestelyt turvallisuustodistusten antamiseksi rautatieyrityksille, jotka ovat sijoittuneet tai jotka sijoittuvat yhteisön alueelle, sekä niiden muodostamille kansainvälisille ryhmittymille, kun nämä yritykset ja ryhmittymät suorittavat direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja mainitussa artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on säädettävä velvollisuudesta antaa turvallisuustodistus, jossa vahvistetaan rautatieyritykselle asetettavat turvallisuusvaatimukset turvallisen toiminnan takaamiseksi kyseisillä reiteillä. 3. Turvallisuustodistuksen saamista varten rautatieyrityksen on noudatettava yhteisön lainsäädännön mukaisia ja syrjimättömällä tavalla sovellettavia kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joissa vahvistetaan rautatieliikennettä koskevat tekniset ja toiminnalliset vaatimukset sekä henkilökuntaan, liikkuvaan kalustoon ja yhtiön sisäiseen organisaatioon sovellettavat turvallisuusvaatimukset. Yrityksen on erityisesti osoitettava, että henkilökunnalla, jonka yritys on palkannut kuljettamaan ja seuraamaan direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja suorittavia junia, on tarvittava koulutus, jotta se pystyy noudattamaan infrastruktuurin hallinnon soveltamia liikennesääntöjä ja junaliikenteen etuja silmällä pitäen asetettuja turvallisuusvaatimuksia. Rautatieyrityksen on myös osoitettava, että julkinen viranomainen tai infrastruktuurin hallinto on hyväksynyt sen liikkuvan kaluston, josta nämä junat muodostuvat, ja että kalusto on tarkastettu käytettävään infrastruktuurin sovellettavien toimintasääntöjen mukaisesti. Turvallisuustodistuksen antaa sen jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimittämä viranomainen, jonka alueella infrastruktuuri sijaitsee. 35 artikla Kertomus ja liitteiden muuttaminen 1. Komission on neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta annettava neuvostolle kertomus, johon liittyy tarvittaessa ehdotuksia yhteisön toiminnan jatkamisesta. 2. Muutettaessa tarvittaessa tämän direktiivin liitettä 1 tai 2 noudatetaan neuvoston direktiivin 91/440/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/.../EY, 11 a artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä. 36 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään vuoden kuluttua sen voimaantulopäivästä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 37 artikla Säädösten kumoaminen Kumotaan asetus (ETY) N:o 2830/77, asetus (ETY) N:o 2183/78, päätös 82/529/ETY ja direktiivi 95/19/EY 36 artiklassa mainitusta päivästä alkaen. 38 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 39 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE 1 Vähimmäiskäyttömahdollisuuksiin sisältyvät: a) kapasiteettihakemusten käsittely b) oikeus käyttää myönnettyä ratakapasiteettia c) vaihteiden ja risteysasemien käyttö d) junien ohjaus, mukaan lukien merkinanto, kulunvalvonta, lähettäminen ja viestintä sekä junien liikkeitä koskevien tietojen tarjonta e) kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan sellaisen palvelun täytäntöönpanoon tai toimintaan, jota varten kapasiteetti on myönnetty. Käyttöpalveluihin sisältyvät: a) polttoaineen tankkausmahdollisuus b) matkustaja-asemien, niihin kuuluvien rakennusten ja muiden varusteiden käyttömahdollisuus c) rahtiterminaalien käyttömahdollisuus d) järjestelyratapihojen käyttömahdollisuus e) junanmuodostuslaitteiden käyttömahdollisuus f) varastosivuraiteiden käyttömahdollisuus g) huoltolaitteiden ja muiden teknisten laitteiden käyttömahdollisuus. Pakollisiin palveluihin sisältyvät: a) avunanto vakavissa onnettomuuksissa tai tavanomaisen junaliikenteen vakavissa häiriöissä b) poliisin puuttuminen asiaan välttämättömissä tapauksissa c) sen valvominen, että yritykset noudattavat turvallisuusstandardeja ja lainsäädäntöä. Lisäpalveluihin sisältyvät: a) sähkönsiirtolaitteiden käyttö kuljetusvirran saamiseksi b) kuljetusvirta c) matkustajajunien esilämmitys d) polttoaineen toimitus e) junien järjestely f) yksilölliset sopimukset, jotka koskevat: - vaarallisten aineiden kuljetusten valvontaa, - muiden kuin tavanomaisten junien kulun avustamista. Sivupalveluihin sisältyvät: a) televiestintäverkon käyttömahdollisuus b) lisätietojen toimittaminen c) liikkuvan kaluston tekninen tarkastus. Liite 2 Käyttöoikeuden myöntämismenettely 1) Aikataulun muutokset tulevat voimaan keskiyöllä toukokuun viimeisenä lauantaina. Jos muutos tai korjaus toteutetaan kesän jälkeen, sen on tultava voimaan kunkin vuoden syyskuun viimeisenä lauantaina ja tarvittaessa edellä mainittujen päivämäärien välisinä muina vastaavina aikoina. 2) Alustavaan aikatauluun sisällytettävien kapasiteettihakemusten viimeinen vastaanottopäivä saa olla enintään 12 kuukautta ennen aikataulun voimaantuloa. 3) Viimeistään 11 kuukautta ennen alustavan aikataulun voimaantuloa infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että alustavat kansainväliset reitit on luotu yhteistyössä muiden asianomaisten käyttöoikeuksia myöntävien elinten kanssa 16 artiklan mukaisesti. Infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että näitä alustavia reittejä noudatetaan seuraavien menettelyjen aikana mahdollisimman pitkälle. 4) Infrastruktuurin hallinnon on laadittava aikataululuonnos viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun määräaika hakijoiden tekemien tarjousten esittämiselle on kulunut umpeen.