Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Koheesiorahaston vuosikertomus 1999"

(2001/C 260/09)

Komissio päätti 11. tammikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Koheesiorahaston vuosikertomus 1999".

Asian valmistelusta vastannut "talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 26. kesäkuuta 2001. Esittelijä oli Antonello Pezzini.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 11. ja 12. heinäkuuta 2001 pitämässään 383. täysistunnossa (heinäkuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 110 ääntä puolesta ja 2 vastaan, kukaan ei pidättynyt äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Koheesiorahastoasetuksen 14 artiklan nojalla talous- ja sosiaalikomiteaa pyydetään vuosittain laatimaan lausunto koheesiorahaston vuosikertomuksesta. Koheesiorahaston tehtävänä on rahoittaa ympäristöä ja liikenteen perusrakenteita koskevia hankkeita jäsenvaltioissa, joiden BKT asukasta kohti on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta, eli vuonna 1992 Kreikassa, Irlannissa, Portugalissa ja Espanjassa.

1.2. Kyseinen vuosikertomus on erityisen merkittävä, sillä se koskee ajanjakson 1993-1999 viimeistä vuotta (mukaan lukien siirtymäajan koheesion rahoitusväline), jota varten Edinburgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto myönsi 15150 miljoonaa euroa. Lisäksi vuosikertomus julkaistaan ohjelmakautta 2000-2006 koskevan uuden koheesiorahastoasetuksen ensimmäisen toimintavuoden päätteeksi. Näin ollen komissio on voinut laatia kaavamaisen yleiskatsauksen koheesiorahaston koko toimintakaudesta.

2. Yleistä

2.1. Komitea on vuosikertomuksen tietojen perusteella tyytyväinen koheesiorahaston toiminnan myönteisiin tuloksiin, mutta

- pahoittelee jälleen kerran - vaikka tietääkin komission vastauksen - että sen täytyy reaaliaikaisen tiedonvälityksen aikakaudella antaa kyseistä toimintavuotta koskeva lausuntonsa näin myöhään

- katsoo, että tätä viivettä oltaisiin tällä kertaa voitu pitää oikeutettuna, jos komissio olisi hyödyntänyt mahdollisuutta laatia ajanjaksosta 1993-1999 nykyistä syvällisempi katsaus; tästä olisi ollut ilmeistä hyötyä, sillä saatujen kokemusten oppeja olisi voitu soveltaa nykyisellä uudella ohjelmakaudella 2000-2006.

2.2. Komitea on tyytyväinen siihen, että koheesiorahaston toimet ovat epäsuorasti edistäneet kyseisissä neljässä maassa julkistalouden alijäämän vähentämistavoitetta lähentämisohjelmien mukaisesti talous- ja rahaliiton toteuttamista silmällä pitäen. Tämä koskee etenkin Kreikkaa, jonka valtiontalouden alijäämää pidettiin ohjelmakauden alussa huomattavana, mutta joka vuonna 1999 onnistui ylittämään tavoitteen siten, että alijäämä on 1,6 prosenttia BKT:sta.

2.3. Komitea on tyytyväinen siihen, että ohjelmakauden lopulla täytettiin pääosin vaatimukset, joiden mukaan määrärahat on jaettava koheesiomaiden kesken, sekä varmistettiin ympäristö- ja liikennealoille myönnettyjen varojen välinen tasapaino.

2.4. 1990-luvulla inflaatio on voimakkaasti alentunut etenkin Kreikassa ja Portugalissa, ja inflaatioaste on vakiintunut noin 2,5 prosenttiin. 1990-luvun toisella puoliskolla BKT:n kasvuaste oli korkeampi kuin unionissa keskimäärin.

2.4.1. EU:n jäsenvaltioiden ja etenkin alueiden tuloerot henkeä kohti olivat tarkasteltuna ajanjaksona edelleen hyvin korkeat. Tästä huolimatta toisessa taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevässä kertomuksessa todetaan, että erot ovat kaventuneet viime vuosina myös rakennerahastotoimien ansiosta. Esimerkiksi Kreikassa, Espanjassa ja Portugalissa keskitulot asukasta kohti ovat nousseet 68 prosentista unionin keskiarvoon nähden vuonna 1988 aina 79 prosenttiin vuonna 1999. Samalla ajanjaksolla heikosti kehittyneiden alueiden perusrakenteita on parannettu selkeästi, mikä luo perustan lisäkehitykselle.

3. Erityistä

3.1. Yhteensovittaminen yhteisön muiden politiikkojen kanssa

3.1.1. Koheesio- ja rakennerahastotoimien koordinointi maissa, jotka kuuluvat miltei kokonaan erilaisten tavoitteiden ja etenkin tavoite 1 -alueiden piiriin, on erityisen tärkeää päällekkäisyyksien välttämiseksi - joita ei kuitenkaan ole todettu - ja ennen kaikkea erillisten mutta toisiinsa liittyvien hankkeiden yhteisvaikutuksen luomiseksi. Ympäristönsuojelu ja liikenteen perusrakenteet ovat aloja, joilla voidaan erityisesti hyödyntää aluekehitysohjelmia. Olisi ollut mielenkiintoista, jos vuosikertomuksessa olisi arvioitu hallinnon kykyä luoda tällaisia yhteisvaikutuksia.

3.1.1.1. Olisi taattava entistä parempi koordinointi niin strategisilla viitekehyksillä, joiden piiriin kaikki rahastotoimet kuuluvat, kuin komission uudella aloitteella ryhmittää rahastot maantieteellisten yksikköjen mukaisesti.

3.1.2. Vuosikertomuksessa todetaan, että jäsenvaltioiden viranomaiset noudattavat täysin avoimuutta koskevia yhteisön sääntöjä julkisten hankintojen alalla. Kyseiset säännöt ovat yhteisön ympäristönsuojelutavoitteiden saavuttamisen edellytys ja erittäin tärkeitä liikenteen perusrakenteiden alalla.

3.1.3. Liikennealalla kiinnitettiin vuonna 1999 erityistä huomiota yleishyödyllisten hankkeiden toteuttamiseen Euroopan laajuisten verkkojen yhteydessä, ja toimia koordinoitiin Euroopan investointipankin - joka keskittää sijoituksiaan rautatiekuljetuksiin - Euroopan aluekehitysrahaston sekä Euroopan laajuisten verkkojen talousarvion kanssa. Rautatiealan 14 prosentin osuus liikennealalle tehdyistä sijoituksista ajanjaksona 1993-1998 on noussut 25,8 prosenttiin vuonna 1999. Tämä vastaa tyydyttävästi Euroopan parlamentin sekä talous- ja sosiaalikomitean suosituksia, vaikka luku onkin vielä liian alhainen. Painopiste on asetettu syrjäalueiden ja suurimpien talouskeskusten välisten liikenneyhteyksien parantamiselle sekä Essenin huippukokouksen hyväksymille ensisijaisille hankkeille.

3.1.3.1. Rakennerahastoista ja koheesiorahastosta osarahoitetuilla investoinneilla on esimerkiksi Espanjassa saatu 20 prosentin ajansäästö moottoritieverkon parannuksilla ja Portugalissa 70 prosentin säästö rautatiekuljetuksissa(1).

3.1.4. Ympäristönsuojelualalla jälkikäteen tehdyt edustavan otoksen arvioinnit ovat yleisesti ottaen tyydyttäviä lukuunottamatta vesivarojen hoitoon liittyviä ongelmia. Niin sanotuissa koheesiomaissa (mutta myös muissa maissa) on huomattavia eroja juomavesihuollossa ja jätevesien käsittelyssä. Tämä vaikuttaa suuresti paikallisväestön elämänlaatuun sekä maanviljelyn ja matkailun kehittämiseen. On kuitenkin muistettava, että tehtyjen investointien ansiosta olemassa olevien vesivarojen käyttöä voidaan vähentää ja siten rajoittaa kuivuuden aiheuttamia tuhoja.

3.2. Talousarvion toteuttaminen

3.2.1. Komitea on tyytyväinen siihen, että talousarvion tavoitteet on saavutettu. Vuoden 1999 lopulla ajanjakson 1993-1999 määrärahat oli sidottu kokonaisuudessaan ja 91,6 prosenttia maksusitoumuksista toteutui. Määrärahat on tässä yhteydessä jaettu suuntaviivojen mukaisesti koheesiomaiden ja alojen kesken.

3.3. Väärinkäytökset

3.3.1. Harvoissa väärinkäyttötapauksissa oli kyse julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomisesta sekä kuluista, jotka eivät olleet tukikelpoisia. Tällaisia tapauksia voidaan pitää tavanomaisina. Euroopan petostentorjuntaviraston ei tarvinnut käynnistää niitä koskevia tutkimuksia. On lisättävä, ettei vuosikertomuksessa ole kovinkaan paljon tietoa tästä asiasta. Seuraavassa vuosikertomuksessa asiaa tulisi selostaa yksityiskohtaisemmin ottaen ennen kaikkea huomioon, että uudet säännökset lisäävät jäsenvaltioiden vastuuta varainhoidon valvonnasta.

3.4. Arviointi

3.4.1. Vuosikertomuksesta ilmenee, että komissio on tyytymätön ennakkoarviointien laatuun etenkin ympäristöhankkeissa, joissa ennakkoarviointi on vaikeaa. Koska ennakkoarvioinnit ovat tärkeitä, komitea yhtyy komission esityksiin parantaa taloudellisten analyysien laatimistapoja. Jäsenvaltioiden tulisi investoida tähän seikkaan nykyistä enemmän.

3.4.1.1. Jäsenvaltioiden viranomaiset eivät usein ymmärrä riittävästi oikean ennakkoarviointimenetelmän todellista roolia. Se paitsi helpottaa tavoitteiden selkeyttämistä ja kvantifiointia myös näkyy selvästi korkeatasoisena suunnitteluna ja kestävinä strategioina.

3.4.1.2. Euroopan komissio alkoi vuonna 1995 rahoittaa tutkimus- ja koulutustoimia tavoitteena parantaa taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan yhteydessä toteutetun arvioinnin laatua ja hyödyllisyyttä. Tämä työ, joka jatkui vuoden 1998 loppuun, on sisällytetty MEANS-ohjelmaan (Methods for Evaluating Activities of a Structural Nature). Ohjelma soveltuu erityisen hyvin liikenne- ja ympäristöalalle, ja sen tavoitteena on lisätä arviointimenetelmien tehokkuutta rahoitukseen sidoksissa olevia toimia suunniteltaessa tai arvioitaessa.

3.4.2. Koko ajanjaksoa koskeva jälkiarviointi ei ole vielä käytettävissä, mutta komission arvio vuonna 1999 arvioiduista 45:stä hankkeesta on myönteinen sekä ympäristö- että liikennealalla. Arviot kuuluvat seuraavasti:

- Hankkeiden tehokkuus vastaa alkuperäisiä tavoitteita.

- Ympäristövaikutukset ovat olleet tyydyttäviä.

- Hankkeista on koitunut myönteisiä ulkoisia talousvaikutuksia.

- Liikenneyhteydet ovat kohentuneet laajoilla alueilla ja myös valtioiden rajoilla.

- Suurkaupunkialueiden ruuhkat ovat vähentyneet.

Vuonna 2001 saatetaan loppuun 120 hankkeen arviointi.

3.5. Toimielinten välinen vuoropuhelu

3.5.1. Komitea on tyytyväinen komission täsmälliseen tapaan reagoida komitean edellisessä, vuoden 1998 vuosikertomusta koskevassa lausunnossaan(2) esittämiin huomioihin, joista muutamia komissio pitää oikeina.

4. Uusi ohjelmakausi 2000-2006

4.1. Uusi asetus hyväksyttiin vuonna 1999. Berliinin huippukokouksessa myönnettiin 18 miljardin euron määrärahat ajanjaksoksi 2000-2006 (vuoden 1999 hinnoin). Huippukokouksessa päätettiin myös, että vuonna 2003 tehdään välitarkastus, jossa tutkitaan uudelleen yksittäisten maiden tukikelpoisuutta ja joka perustuu senhetkiseen BKT:seen asukasta kohti.

4.2. Uudessa asetuksessa vahvistetaan rahoitustuen myöntämisen, vakaus- ja kasvusopimuksen kunnioittamisen sekä julkistalouden alijäämän järkevän hoidon välistä yhteyttä.

4.3. Liikenteen perusrakenteita koskevien hankkeiden on oltava yhtenäisiä Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämistä koskevien yhteisön suuntaviivojen kanssa.

4.4. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu hankkeiden varainhoidon valvonnasta. Ne myös tarkistavat, että hallinto- ja valvontajärjestelmät ovat olemassa ja pannaan täytäntöön tavalla, jolla varmistetaan yhteisön varojen tehokas ja moitteeton käyttö.

4.5. Uuteen asetukseen sisältyy säännös, jonka mukaan rahastotuen määrää voidaan pienentää, jos yksityisiä rahoituslähteitä voidaan ottaa käyttöön laajemmin. Rahastotuen määrää voidaan myös mukauttaa "saastuttaja maksaa" -periaatetta sovellettaessa.

5. Päätelmät

5.1. Komitea toivoo, että koheesiorahasto auttaa edelleen osaltaan neljää koheesiomaata saavuttaakseen sille asetetun tavoitteen eli vakaus- ja kasvusopimuksen täydellisen kunnioittamisen sekä liiallisen julkisen velan välttämisen.

5.2. Tähän mennessä saavutetulla menestyksellä voidaan oikeutetusti perustella sitä, että uutta asetusta on muutettu vain vähän ja että olemassa oleva oikeudellinen kehys on säilytetty.

5.3. Rahoitettujen hankkeiden ansiosta on tähän mennessä voitu poistaa ympäristönsuojeludirektiivien soveltamisen esteitä sekä parantaa yhteyksiä Euroopan laajuisiin verkkoihin. Tehtävää on vielä paljon ennen kaikkea rautatieliikenteen suhteen.

5.4. Komitea suosittaa, että koheesiorahasto palaisi tulevaisuudessa alkuperäiseen tehtäväänsä eli suurhankkeiden rahoitukseen, jotta vältettäisiin tuen liiallinen pirstoutuminen.

Bryssel 11. heinäkuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Toinen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä kertomus, KOM(2001) 24 lopullinen, s. XXI.

(2) EYVL C 140, 18.5.2000, s. 14.