FI Euroopan unionin virallinen lehti C 229/5

KALASTUS- JA VESIVILJELYALAN VALTIONTUKIEN TARKASTELEMISTA KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT

(2004/C 229/03)

1. OIKEUSPERUSTA JA SOVELTAMISALA

1.1 EY:n perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklassa määrättyjen valtiontukisääntöjen soveltamisesta kalastustuotteiden tuotantoon ja kauppaan säädetään kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (1) 19 artiklan 1 kohdassa ja kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (2) 32 artiklassa. Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrättyyn periaatteeseen, jonka mukaan valtiontuet eivät sovellu yhteismarkkinoille, sovelletaan 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia. Komissio aikoo hallinnoida näitä poikkeuksia kalastusalalla näiden suuntaviivojen mukaisesti.

1.2 Näitä suuntaviivoja sovelletaan koko kalatalousalaan, ja ne koskevat veden elollisten luonnonvarojen hyödyntämistä ja vesiviljelyä sekä saatavien tuotteiden tuotanto-, jalostus- ja kaupanpitämisvälineitä; niitä ei sovelleta virkistys- ja urheilukalastukseen, joka ei johda kalastustuotteiden myyntiin. Suuntaviivat koskevat kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan tukia, sellaiset toimenpiteet mukaan luettuina, joista on jossakin muodossa koituvaa taloudellista hyötyä ja jotka on rahoitettu suoraan tai välillisesti julkisten (kansallisten, alueellisten, maakunnan, departementin tai paikallisten) viranomaisten talousarviomäärärahoista tai muista valtion varoista. Tukena pidetään esimerkiksi seuraavia: pääoman siirrot, halpakorkoiset lainat, korkohyvitykset, tietyt valtion omistusosuudet yritysten pääomista, tiettyä tarkoitusta varten kerättävillä maksuilla tai veroluonteisilla maksuilla rahoitettavat tuet sekä valtion pankkilainatakauksina, maksujen ja verojen alennuksina tai vapautuksina myöntämät tuet, mukaan luettuina nopeutetut kuoletukset ja sosiaaliturvamaksujen alennukset.

2. VELVOLLISUUS ILMOITTAA VALTIONTUKI JA TÄSTÄ VELVOLLISUUDESTA VAPAUTTAMINEN

Komissio muistuttaa jäsenvaltioille, että ne ovat perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 2 artiklan mukaisesti velvollisia ilmoittamaan komissiolle suunnitelmistaan myöntää uutta tukea.

Tietyt toimenpiteet on kuitenkin vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta 2.1 ja 2.2 kohdassa täsmennetyin edellytyksin.

2.1 Kuten asetuksen (EY) N:o 2792/1999 19 artiklan 2 kohdassa säädetään, perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa ei sovelleta yhteisön yhteisrahoittamiin toimenpiteisiin osoitettuihin jäsenvaltioiden pakollisiin rahoitusosuuksiin, joista säädetään mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa ja rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (4) 9 artiklan b kohdassa määritellyissä kehittämissuunnitelmissa tai kalastusalusten romuttamista koskevasta yhteisön kiireellisestä toimenpiteestä 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2370/2002 (5) 5 artiklassa. Siten jäsenvaltioiden ei tarvitse ilmoittaa tällaisia rahoitusosuuksia komissiolle. Niihin ei sovelleta näitä suuntaviivoja. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti sellaiset toimenpiteet, jotka edellyttävät julkista rahoitusta, joka ylittää mainitun asetuksen tai asetuksen (EY) N:o 2370/2002 säännösten mukaiset rajat asetuksen (EY) N:o 2792/1999 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen pakollisten rahoitusosuuksien osalta, on kuitenkin ilmoitettava komissiolle valtiontukena. Niihin sovelletaan näitä suuntaviivoja. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 19 artiklan 3 kohdan soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvan hallinnollisen taakan keventämiseksi ja yhteisön rakennerahastojen käytön helpottamiseksi jäsenvaltioiden on oman etunsa vuoksi erotettava selvästi toisistaan pakolliset rahoitusosuudet, joita ne aikovat myöntää kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen puitteissa asetuksen (EY) N:o 2792/1999 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisön toimenpiteiden yhteisrahoitukseen ja joita ei tarvitse ilmoittaa, sekä valtiontuki, jota ilmoittamisvelvollisuus koskee.

2.2 Jäsenvaltioiden ei tarvitse ilmoittaa kalastusalan tukia, jotka täyttävät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/1998 (6) 1 artiklan nojalla annetuissa ryhmäpoikkeusasetuksissa säädetyt edellytykset. Tällaisia tukia ovat: — tuki, joka täyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 8 päivänä syyskuuta 2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1595/2004 (7) säädetyt edellytykset, — koulutustuki, joka täyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta koulutustukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 68/2001 (8) säädetyt edellytykset, — tutkimustuki, joka täyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 70/2001 (9) säädetyt edellytykset, — työllisyystuki, joka täyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen 12 päivänä joulukuuta 2002 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2204/2002 (10) säädetyt edellytykset, — tuki, joka täyttää komission asetuksen (EY) N:o 994/1998 1 artiklan nojalla tulevaisuudessa antamassa jossakin kalastusalaan sovellettavassa asetuksessa säädettävät edellytykset.

2.3 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettua komission asetusta (EY) N:o 69/2001 (11) ei sovelleta kalastukseen.

3. PERIAATTEET

3.1 Kalastusalalla, kuten yhteisössä muillakin taloudellisen toiminnan aloilla, yhteisön valtiontukia koskeva politiikka pyrkii estämään kilpailun vääristymisen sisämarkkinoilla. Valtiontuki on kalastusalalla perusteltua vain, jos se on sopusoinnussa näissä suuntaviivoissa ja erityisesti elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (12) sekä asetuksissa (EY) N:o 2792/1999 ja (EY) N:o 104/2000 vahvistettujen kilpailupolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa.

3.2 On ensiarvoisen tärkeää varmistaa yhteisön politiikkojen yhdenmukaisuus ja johdonmukaisuus sekä valtiontukien valvonnan että yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvän rakennerahastojen käytön osalta. Sen vuoksi toimenpiteet, joihin voidaan saada yhteisön rahoitusta, ovat valtiontukikelpoisia ainoastaan, jos ne ovat asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 säädettyjen perusteiden mukaisia. Valtiontuen osuus ilmaistuna prosentteina tukikelpoisista kustannuksista ei missään tapauksessa saa ylittää kyseisen asetuksen liitteessä IV vahvistettua kansallisen ja yhteisön taloudellisen osallistumisen sallittua enimmäistasoa. Komissio arvioi tapauskohtaisesti kaikki tuet toimenpiteisiin, jotka eivät kuulu näiden suuntaviivojen tai EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen annetun asetuksen (EY) N:o 1595/2004 soveltamisalaan, ja ottaa arvioinnissa huomioon perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklassa ja yhteisön yhteisessä kalastuspolitiikassa vahvistetut periaatteet.

3.3 On tärkeää, ettei tukea myönnetä tilanteessa, jossa ei noudateta yhteisön lainsäädäntöä ja erityisesti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä. Valtiontukea voidaan sen vuoksi pitää yhteismarkkinoille soveltuvana ainoastaan, jos kyseinen jäsenvaltio sitoutuu ennen tuen myöntämistä tarkistamaan, että rahoitettavat toimenpiteet ja niiden vaikutukset ovat yhteisön oikeuden mukaisia. Jäsenvaltioiden on tukikauden aikana tarkistettava, että tuensaajat noudattavat yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä. Jos tukikauden aikana havaitaan, että tuensaaja ei noudata yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä, tuki on maksettava takaisin suhteessa rikkomisen vakavuuteen.

3.4 Sen varmistamiseksi, että tuki on tarpeen ja kannustaa kehittämään tiettyjä toimintoja, yhteismarkkinoille soveltuvana ei voida pitää tukea, jota myönnetään sellaiseen toimintaan, jota tuensaaja harjoittaisi jo tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Tukea ei saisi myöntää toimiin, joita tuensaaja jo toteuttaa.

3.5 Valtiontuki ei saa vaikuttaa suojatoimenpiteen tavoin, vaan sillä on edistettävä kalastustuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen järkiperäistämistä ja tehostamista. Tuilla on saatava aikaan kestäviä parannuksia, jotta kalatalousala voi jatkaa kehittymistään pelkästään markkinoilta saatavilla tuloilla.

3.6 Valtion vientituki ja kalastustuotteiden yhteisön sisäisen kaupan tuki ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia.

3.7 Tuensaajille ilman yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita palvelevia velvoitteita myönnetyt valtiontuet, joiden tarkoituksena on yritysten taloudellisen tilanteen ja maksuvalmiuden parantaminen tai joiden määrät perustuvat tuotettuun tai kaupan pidettyyn määrään, tuotteiden hintoihin, tuotantomääriin tai tuotantovälineisiin ja jotka aiheuttaisivat tuotantokustannusten pienenemistä tai tuensaajan tulojen kasvua, ovat toimintatukina yhteismarkkinoille soveltumattomia. Komissio aikoo soveltaa tätä sääntöä tiukasti kaikkiin toimintatukiin, myös verohelpotuksina sekä sosiaali- ja työttömyysturvamaksujen alennuksina myönnettäviin tukiin.

3.8 Avoimuuden tavoitteen vuoksi komissio ei voi pitää valtiontukea yhteismarkkinoille soveltuvana, ellei asianomainen jäsenvaltio ole ilmoittanut tuen toimenpidekohtaista kokonaismäärää ja tuen intensiteettiä. Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti raja-arvot on ilmaistava mieluummin tuen intensiteettinä suhteessa tukikelpoisiin kustannuksiin kuin tuen enimmäismäärinä. Huomioon otetaan kuitenkin kaikki tuensaajan todellisen edun arvioimiseen vaikuttavat tekijät. Valtiontukia arvioitaessa otetaan huomioon viranomaisten tuensaajalle yhteisön, kansallisen, alueellisen tai paikallisen lainsäädännön mukaisesti myöntämien kaikkien tukien ja erityisesti alueelliseen kehittämiseen tarkoitetun tuen yhteisvaikutus.

3.9 Alueellisia valtiontukia koskevia suuntaviivoja (13) ei sovelleta tällä alalla. Kalastusalaan liittyviä alueellisia valtiontukijärjestelmiä tarkastellaan näiden suuntaviivojen mukaisesti.

3.10 Valtiontuki, joka kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen annetun asetuksen (EY) N:o 1595/2004 soveltamisalaan, mutta jonka edunsaajina ovat muut kuin pk-yritykset tai joka ylittää mainitun asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa säädetyn enimmäismäärän, arvioidaan näiden suuntaviivojen ja mainitun asetuksen 4—13 artiklassa kullekin toimenpideluokalle säädettyjen perusteiden mukaisesti.

4. TUKI, JOKA VOIDAAN JULISTAA YHTEISMARKKINOILLE SOVELTUVAKSI

4.1 Tiettyjen horisontaalisten suuntaviivojen soveltamisalaan kuuluva tuki

4.1.1 Ympäristönsuojeluun myönnettävä valtiontuki arvioidaan valtiontukea ympäristönsuojelulle koskevien yhteisön suuntaviivojen (14) mukaisesti. Kyseisten suuntaviivojen vaatimusten mukaista ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea ei kuitenkaan pidetä yhteismarkkinoille soveltuvana, jos se koskee aluksen kapasiteettia tai jos sen avulla lisätään pyydysten tehokkuutta.

4.1.2 Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja niiden rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tarkoitettuja valtiontukia arvioidaan valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (15) mukaisesti. Näiden suuntaviivojen vaatimusten lisäksi merikalastusalalla toimivien yritysten rakenneuudistuksen toteuttamiseen tarkoitetun valtiontuen myöntämisen edellytyksenä on, että komissiolle on toimitettu asianmukainen suunnitelma, jonka tarkoituksena on vähentää laivaston kapasiteettia enemmän kuin yhteisön lainsäädännön mukaisesti on pakollista.

4.2 Tuki kalastusalusten toiminnan lopulliseen lakkauttamiseen siirtämällä ne kolmansiin maihin

Kalastusalusten toiminnan lopulliseen lakkauttamiseen siirtämällä ne kolmansiin maihin myönnettävä tuki, joka ei liity uusien alusten ostamiseen tai rakentamiseen, soveltuu yhteismarkkinoille edellyttäen, että se noudattaa asetuksen (EY) N:o 2792/1999 ja erityisesti sen 7 artiklan 3 kohdan b alakohdan, 5 kohdan b ja c alakohdan ja 8 artiklan sekä sen liitteessä III olevan 1.1 ja 1.2 kohdan kelpoisuutta yhteisön tukeen koskevia vaatimuksia.

Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti alusta ei saa poistaa valtiontuella tuetusta laivastosta, ellei yhteisön järjestelmän perustamisesta kalastuslisensseihin sisällytettäviä vähimmäistietoja koskevien sääntöjen vahvistamiseksi 20 päivänä joulukuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3690/93 (16) määriteltyä kalastuslisenssiä ja, silloin kun niistä on säädetty, asiaa koskevissa asetuksissa määriteltyjä kalastuslupia ole sitä ennen peruutettu.

4.3 Tuki kalastustoiminnan väliaikaiseen lopettamiseen

4.3.1 Tuki kalastustoiminnan väliaikaiseen lopettamiseen voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos se noudattaa asetuksen (EY) N:o 2792/1999 16 artiklassa säädettyjä edellytyksiä. Kun on kyse elvytyssuunnitelmaan tai hoitosuunnitelmaan sisältyvästä kalastustoiminnan väliaikaisesta lopettamisesta, valtiontukea voidaan julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi ainoastaan, jos suunnitelma on hyväksytty asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 tai 6 artiklan nojalla. Kun on kyse kiireelliseen toimenpiteeseen liittyvästä kalastustoiminnan väliaikaisesta lopettamisesta, valtiontukea voidaan julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi ainoastaan, jos komissio on tehnyt toimenpidettä koskevan päätöksen joko asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 artiklan tai kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 (17) 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti tai jos yksi tai useampi jäsenvaltio on tehnyt päätöksen joko asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 850/98 45 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

4.3.2 Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 12 artiklan 6 kohdan mukaisesti voidaan haittavaikutuksista kärsineiden kalastusalusten miehistön jäsenten hyväksi toteutettavia sosiaalisia liitännäistoimenpiteitä, jotka on otettu käyttöön kalastustoiminnan tilapäisen lopettamisen helpottamiseksi veden luonnonvarojen suojelusuunnitelmien puitteissa, pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. Jäsenvaltion on hyväksyttävä toiminnan lopettaminen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8, 9 tai 10 artiklan, asetuksen (EY) N:o 850/98 46 artiklan, tietyistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueiden kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 18 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 88/98 (18) 13 artiklan tai tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1626/94 (19) 1 artiklan 3 kohdan perusteella. Veden luonnonvarojen suojelusuunnitelmiin on sisällyttävä kalastustoiminnan väliaikaisen lopettamisen lisäksi tehokkaita toimenpiteitä kalastuskuolevuuden alentamiseksi esimerkiksi vähentämällä pysyvästi kalastuskapasiteettia tai toteuttamalla teknisiä toimenpiteitä. Suunnitelmat on annettava komissiolle tiedoksi, ja niissä on oltava täsmälliset ja mitattavissa olevat tavoitteet sekä aikataulu. Komissio pyytää suunnitelmista viipymättä asetuksen (EY) N:o 2371/2002 33 artiklan 1 kohdassa säädetyn tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean lausunnon. Suunnitelmien sosiaalisista vaikutuksista ja tavanomaisen sosiaaliturvajärjestelmän ylittävien erityistoimenpiteiden oikeutuksesta on esitettävä näyttö. Miehistön jäsenenä pidetään ainoastaan henkilöä, joka harjoittaa pääasiallista ammattitoimintaansa toiminnassa olevalla merikalastusaluksella. Aluksen omistajalle myönnettävä tuki ei ole tukikelpoista lukuun ottamatta niitä aluksenomistajia, joiden pääasiallinen ammattitoiminta on omalla aluksella työskentely. Komissiolle toimitettavaan toimenpidettä koskevaan ilmoitukseen on liitettävä tällaisen tuen tieteelliset ja tarvittaessa taloudelliset perusteet. Toimenpiteitä ei saa ulottaa yli tason, joka on ehdottoman välttämätön tuen tavoitteen saavuttamiseksi. Toimenpiteiden keston on oltava rajoitettu. Liiallisia korvauksia on vältettävä. Jäsenvaltion myöntämän korvauksen kesto voi olla yksi vuosi, ja sitä voidaan pidentää yhdellä lisävuodella.

4.3.3 Edellä 4.3.1 ja 4.3.2 kohdassa tarkoitettu valtiontuki voi kattaa ainoastaan osan tilapäistä lopettamista koskevan toimenpiteen aiheuttamasta tappiosta.

4.3.4 Jäsenvaltion toteuttamaan kalastustoiminnan rajoittamiseen, jonka tarkoituksena on vähentää pyyntiponnistusta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti, myönnettävää tukea ei hyväksytä.

4.4 Tuet laivastoinvestointeihin

4.4.1 Kalastusalusten uusimiseen myönnettäviä tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jollei asetuksen (EY) N:o 2792/1999 9 ja 10 artiklassa ja liitteessä III olevassa 1.3 kohdassa säädetyistä vaatimuksista muuta johdu ja edellyttäen, että valtiontuen määrä tukiekvivalenttina ilmaistuna ei ylitä kyseisen asetuksen liitteessä IV vahvistettua kansallisen ja yhteisön taloudellisen osallistumisen enimmäistasoa. Telakoille ei voida myöntää tukia yhteisön kalastusalusten rakentamiseen. Telakoille muiden kuin yhteisön kalastusalusten rakentamiseen, korjaamiseen tai konversioon maksettavaan tukeen sovelletaan laivanrakennusteollisuuden valtiontukea koskevia puitteita (20).

4.4.2 Kalastusalusten nykyaikaistamiseen ja laitehankintoihin myönnettäviä tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jollei asetuksen (EY) N:o 2792/1999 9 ja 10 artiklassa ja liitteessä III olevassa 1.4 kohdassa säädetyistä vaatimuksista muuta johdu ja edellyttäen, että valtiontuen määrä tukiekvivalenttina ilmaistuna ei ylitä kyseisen asetuksen liitteessä IV vahvistettua kansallisen ja yhteisön taloudellisen osallistumisen enimmäistasoa.

4.4.3 Edellä 4.4.1 ja 4.4.2 kohdassa täsmennettyä tukea voidaan myöntää vain, jos asetuksen (EY) N:o 2371/2002 13 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 III luvussa määritellyn yhteisön laivastopolitiikan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 12 päivänä elokuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1438/2003 (21) sekä tarvittaessa yhteisön syrjäisimmille alueille rekisteröityjen kalastuslaivastojen hallinnoinnista 30 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 639/2004 (22) säännöksiä noudatetaan.

4.4.4 Tukea käytettyjen alusten ostoon voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana ainoastaan, jos asetuksen (EY) N:o 2792/1999 12 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja 12 artiklan 4 kohdan f alakohdan säännöksiä noudatetaan.

4.4.5 Valtiontukea laivastoinvestointeihin ei pidetä yhteismarkkinoille soveltuvana, eikä jäsenvaltio voi sellaista myöntää silloin kun on kyse toimenpiteistä, joihin liittyen yhteisön rahoitustuki on peruutettu väliaikaisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 16 artiklan 1 kohdan nojalla.

4.5 Sosioekonomiset toimet

Yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää kalastus- ja vesiviljelyalan sekä näitä tuotteita jalostavan ja kaupan pitävän teollisuuden työntekijöille myönnettävää tukea, joka on osa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyn kalastuskapasiteetin mukauttamisen aiheuttamien tulonmenetysten korvaamiseen liittyviä sosioekonomisia tukitoimenpiteitä. Tällainen tuki arvioidaan tapauskohtaisesti 3 kohdassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Kalastustoiminnan väliaikaiseen keskeyttämiseen sovelletaan 4.3 kohtaa.

4.6 Luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävä tuki

EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävä tuki on yhteismarkkinoille soveltuva.

Jotta tällaista tukea voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvana, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen määrän on tavoite 1 -alueilla, asetuksen (EY) N:o 1260/1999 3 artiklassa ja saman asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa määritellyt alueet mukaan luettuina, oltava vähintään 20 prosenttia ja muilla alueilla vähintään 30 prosenttia kyseessä olevan yrityksen kolmen edeltävän vuoden keskimääräisestä liikevaihdosta.

Kun luonnonmullistus tai poikkeuksellinen tapahtuma on todettu, aineellisten vahinkojen korvaamiseksi sallitaan enintään 100-prosenttisen tuen maksaminen. Korvaukset olisi laskettava kunkin yksittäisen tuensaajan osalta välttäen liiallisia korvauksia. Niistä vähennetään vakuutuksesta saadut määrät ja tuensaajan tavanomaiset menot. Vahinkoihin, jotka voidaan kattaa tavallisella kaupallisella vakuutuksella tai jotka liittyvät tavanomaiseen yritysriskiin, eivät ole tukikelpoisia.

Korvaus on myönnettävä kolmen vuoden kuluessa korvauksen syynä olevasta tapahtumasta.

4.7 Syrjäisimmät alueet

Kun yhteisön lainsäädännössä käsitellään erityisesti syrjäisimpiä alueita, kuten asetuksen (EY) N:o 2792/1999 liitteeseen IV sisältyvissä kalastusalan tuki-intensiteettiä koskevissa säännöksissä, komissio pitää kalastusalan tukea näillä alueilla yhteismarkkinoille soveltuvana ainoastaan silloin, kun se noudattaa mainittuja säännöksiä. Kun on kyse toimenpiteistä, joiden osalta ei ole säädetty syrjäisimpiä alueita koskevia erityisiä säännöksiä, syrjäisimpien alueiden tarpeita vastaavat tuet arvioidaan tapauskohtaisesti ja ottaen huomioon tällaisten alueiden perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa luetellut luonteenomaiset tekijät ja kyseisten toimenpiteiden yhteensopivuus yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa sekä toimenpiteiden mahdolliset vaikutukset kilpailuun näillä alueilla ja yhteisön muissa osissa.

4.8 Veroluonteisilla maksuilla rahoitettava tuki

Tietyille kalastus- ja vesiviljelytuotteille niiden alkuperästä riippumatta asetettavilla erityismaksuilla ja erityisesti veroluonteisilla maksuilla rahoitettavia tukijärjestelmiä voidaan pitää yhteismarkkinoille sopivina, jos tukijärjestelmiä sovelletaan sekä kotimaisiin että tuontituotteisiin ja jos itse tuki täyttää näiden suuntaviivojen edellytykset.

5. MENETTELYKYSYMYKSET

Komissio muistuttaa, että asetuksen (EY) N:o 659/1999 säännöksiä ja sen täytäntöönpanosäännöksiä sovelletaan.

Erityisesti silloin kun komissio on tehnyt kielteisen päätöksen tuesta, joka on myönnetty ilman komissiolle tiedoksi antamista ja komission hyväksyntää, jäsenvaltioiden on perittävä tuki takaisin tuensaajalta korkoineen asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

Tukitoimenpiteiden tarkastelemisen nopeuttamiseksi jäsenvaltioita pyydetään täyttämään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (23) liitteessä I olevaan osaan I ja osaan III.14 sisältyvät lomakkeet.

5.1 Uudelleenilmoittaminen ja vuosikertomus

Jotta komissio voisi täyttää velvollisuutensa tarkastella jatkuvasti kaikkia jäsenvaltioiden olemassa olevia tukijärjestelmiä, jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle uusi ilmoitus kestoltaan määrittämättömistä järjestelmistä viimeistään kaksi kuukautta ennen niiden voimaantulon kymmenettä vuosipäivää.

Asetuksen (EY) N:o 659/1999 21 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosikertomukset kaikista voimassa olevista tukiohjelmista, joiden osalta ei ehdollisessa päätöksessä ole asetettu erityistä velvollisuutta toimittaa kertomusta. Hyväksyttyjen tukiohjelmien ulkopuolella myönnetyt yksittäiset tuet on sisällytettävä kyseisiin kertomuksiin. Vuosikertomuksessa on oltava kaikki asetuksen (EY) N:o 794/2004 liitteessä III C olevassa lomakkeessa esitetyt asianmukaiset tiedot.

5.2 Ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi

Nämä suuntaviivat korvaavat aiemmat kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevat suuntaviivat (24). Tämä on seurausta yhteisessä kalastuspolitiikassa tapahtuneesta kehityksestä, joka on toteutunut erityisesti asetuksen (EY) N:o 2792/1999 muuttamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 2369/2002 ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 sekä asetuksen (EY) N:o 1595/2004 antamisen myötä.

Komissio mukauttaa näitä suuntaviivoja valtiontukia koskevien selvitysten säännöllisestä tarkastelusta saatavien kokemusten ja yhteisen kalastuspolitiikan kehityksen perusteella.

Komissio ehdottaa perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 18 artiklan mukaisesti, että jäsenvaltiot muuttavat nykyiset kalastusalan tukijärjestelmänsä näiden suuntaviivojen mukaisiksi viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2005.

Jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan kirjallisesti 15 päivään marraskuuta 2004 mennessä, että ne hyväksyvät nämä ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi.

Jos jäsenvaltio ei vahvista hyväksymistään kirjallisesti ennen edellä mainittua päivää, komissio katsoo kyseisen jäsenvaltion hyväksyneen nämä ehdotukset, ellei se ilmoita kirjallisesti nimenomaisesti vastustavansa niitä.

Jos jäsenvaltio ei edellä mainittuun päivään mennessä hyväksy näitä ehdotuksia kokonaan tai osaa niistä, komissio toimii asetuksen (EY) N:o 659/1999 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

5.3 Soveltaminen

Komissio soveltaa näitä suuntaviivoja 1 päivästä marraskuuta 2004 kyseisenä päivänä tai sen jälkeen ilmoitettuihin valtiontukiin.

Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f alakohdan mukaista sääntöjenvastaista tukea arvioidaan niiden suuntaviivojen mukaisesti, joita sovelletaan sillä hetkellä, kun tuen myöntämistä koskeva hallinnollinen toimi on tullut voimaan.

Näissä suuntaviivoissa yhteisön lainsäädäntöön tai komission suuntaviivoihin tehtyjen viittausten on katsottava sisältävän viittauksen mihin tahansa näihin asiakirjoihin 1 päivän marraskuuta 2004 jälkeen tehtyyn muutokseen.

(1) EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2369/2002 (EYVL L 358, 31.12.2002, s. 49).

(2) EYVL L 17, 21.1.2000, s. 22, asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(3) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(4) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(5) EYVL L 358, 31.12.2002, s. 57.

(6) EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1.

(7) EUVL L 291, 14.9.2004.

(8) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 20, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 363/2004 (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 20).

(9) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004 (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22).

(10) EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.

(11) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30.

(12) EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

(13) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9, suuntaviivat sellaisina kuin ne ovat muutettuina alueellisia valtiontukia koskeviin suuntaviivoihin tehdyillä muutoksilla (EYVL C 258, 9.9.2000, s. 5).

(14) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3.

(15) EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2.

(16) EYVL L 341, 31.12.1993, s. 93.

(17) EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 602/2004 (EUVL L 97, 1.4.2004, s. 30).

(18) EYVL L 9, 15.1.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 812/2004 (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 12).

(19) EYVL L 171, 6.7.1994, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 813/2004 (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 32).

(20) EUVL C 317, 30.12.2003, s. 11.

(21) EUVL L 204, 13.8.2003 s. 21, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 916/2004 (EUVL L 163, 30.4.2004, s. 81).

(22) EUVL L 102, 7.4.2004, s. 9.

(23) EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1.

(24) EYVL C 19, 20.1.2001, s. 7.