EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 13.12.1994 
KOM(94) 585 lopull. - COD 471 
MUUTETTU EHDOTUS 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI SIJOITTAJIEN 
KORVAUSJÄRJESTELMÄSTÄ 
(komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) 

EXPLANATORY MEMORANDUM 
1. BACKGROUND 
On 22 September 1993 the Commission adopted a proposal for a Council Directive 
on investor compensation schemes.1 This was sent to the Council by letter dated 22 
October 1993. 
The Council subsequently forwarded this text to Parliament and to the Economic 
and Social Committee and in January 1994 began its own examination of the 
proposal. 
2. OPINION OF THE ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE 
The Economic and Social Committee unanimously adopted an opinion on the 
Commission proposal at its 312th Plenary Session on 26 January 1994.2 
This opinion, while advocating a number of technical amendments was basically 
supportive of the Commission proposal. 
A number of the Committee's suggestions have been incorporated in this amended 
proposal. 
COM(93)381 final-SYN471,OJNoC321,27.H.1993,p. 15. 

3. OPINION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT 
The European Parliament adopted the legislative resolution embodying its opinion 
on the Commission proposal for a Council Directive at its sitting on 19 April 1994.3 
Parliament's largely favourable opinion contained seven amendments. The 
Commission accepted three of these (Nos 1, 3 and 7) as proposed by Parliament. 
The Commission accepted the spirit of a further three amendments (Nos 4, 5 and 6). 
Only amendment No 2 (relating to the definition of "investor" in Article 1(4)) was 
rejected by the Commission since it abandoned the concept of "investment 
business", which the Commission considers to be a crucial element in its proposal. 
4. ALIGNMENT ON THE DIRECTIVE ON DEPOSIT GUARANTEE SCHEMES 
On 30 May 1994 Parliament and the Council adopted Directive 94/19/EC on 
deposit-guarantee schemes.4 
This measure was thus one of the first to be adopted jointly by the two institutions 
under the codecision procedure of Article 189b of the Treaty. 
Indeed the full procedure provided for in the codecision arrangements was used, the 
final joint text being agreed in the Conciliation Committee. 
Accordingly it is an important consideration that Directive 94/19/EC of 30 May 
1994 on deposit-guarantee schemes represents a jointly agreed view of Parliament 
and the Council on a number of technical issues that arise in identical or similar 
terms in the work on investor-compensation schemes. 
From the start of its work on investor compensation schemes the Commission had 
recognized that there was a link with the parallel but more advanced work in the 
3 
4 OJ No L 135, 31.5.1994, p. 5. 
area of bank deposit-guarantee schemes (see Point A.5 of the Explanatory 
Memorandum of the initial proposal on investor compensation schemes). 
Both Parliament and the Economic and Social Committee clearly recognized the 
need for coherence and consistency in the approach to these parallel areas of work. 
In point 3.3 of its opinion the Committee stated that "it is essential that these two 
texts be entirely mutually coherent". 
Parliament's opinion accepts that "the proposal must, in the interests of legislative 
coherence, be viewed in the context of other Community proposals in the financial 
services sector. In particular the proposal must be read in conjunction with the 
Commission proposal for a directive on deposit-guarantee schemes ...". 
(Explanatory statement, point 2, second paragraph). 
Accordingly, a number of provisions in the amended proposal on investor 
compensation schemes have in the interests of legislative consistency been fully or 
partially aligned on or made consistent with the corresponding provisions of the 
bank deposit-guarantee Directive 94/19/EC. 
Although this alignment has led to a certain rc-ordering and reorganization of the 
provisions of this proposal and a considerable amount of redrafting it must be 
stressed that the changes to the basic principles underlying the Commission's initial 
proposal are not substantial. 
Because of this extensive redrafting the full text of the amended proposal is set out 
in this communication. 
5. COMMENTS ON AMENDMENTS 
Title and citations 
A number of changes have been made necessary by the transition from the 
cooperation procedure to the codecision procedure under Article 189b of the Treaty. 
12th recital 
The Directive on deposit-guarantee schemes (Directive 94/19/EC) having been 
adopted by Parliament and the Council on 30 May 1994, the official title, reference 
number, date and publication details can now be added here. Appropriate 
adjustments to subsequent references to Directive 94/19/EC have been made 
accordingly. 
15th recital 
It is now specified that it should not be necessary for a credit institution providing 
investment services to belong to two different schemes - under this directive and 
under Directive 94/19/EC - provided that a single scheme meets the requirements of 
both directives. This clarification which reflects the Commission's intention from 
the outset, corresponds to a wish voiced by the Economic and Social Committee, 
although the Committee sought this clarification in the text of the corresponding 
article. 
18th and 19th recitals 
These have been adapted to make specific reference to the proposed minimum 
compensation level of ECU 20 000 and to indicate that this same amount has been 
fixed by Parliament and the Council in Directive 94/19/EC as the harmonized 
Community minimum level for deposit-guarantee schemes. 
21st recital 
This clause, dealing with the possibility open to branches to top up their home State 
level of compensation to the (higher) level available in the host State has been 
aligned on the corresponding clause in Directive 94/19/EC. 
26th recital 
This clause, which deals with the regime applicable to branches of investment firms 
having their head office in a non-member country has been brought into line, 
mutatis mutandis, with the corresponding recital in Directive 94/19/EC; 
27th recital 
A new 27th recital has been added in line with a similar clause in Directive 
94/19/EC. This deals with the question of the financing of compensation schemes. 
The proposal does not lay down any detailed rules but establishes the principle that 
investment firms should finance the schemes themselves, subject to the proviso that 
the burden of financing investor compensation payments resulting from the failure 
of investment firms should not endanger the stability of otherwise healthy firms. 
This point was raised in the Opinion of the Economic and Social Committee 
although the Committee sought a reference in the body of the directive rather than in 
the preamble. 
Article 1(1) 
This revised definition of "Investment firm" corresponds to Parliament's 
Amendment No 1 which was accepted by the Commission. Parliament wished to 
make clear that the concept of investment firm had already been defined in the 
Investment Services Directive. 
Article 1(5) 
In its Amendment No 3, which was accepted by the Commission, Parliament called 
for the same definition of "branch" to be included in the investor compensation 
scheme proposal as was included in the Investment Services Directive. 
Article 1(6) 
A definition of "joint investment" has been included. Although the Commission's 
original proposal referred to "joint investment account" this concept was not 
defined. The new definition is based in part on the definition of "joint account" in 
Directive 94/19/EC. 
Arlkle_2 
Paragraph 1 
This paragraph has been aligned to some extent on Directive 94/19/EC. In 
particular, the Commission had accepted the spirit of Parliament's 
Amendment No 4, namely that it should be clear that authorization was 
based on the principle of home country control. 
There are now two possible situations in which an investment firm may not 
belong to an investor compensation scheme. These are firstly where the 
investment firm is a credit institution which belongs to a system, based on 
solidarity, whereby the credit institution will not be allowed to fail. Since the 
intervention of an investor compensation scheme can only be triggered by 
the failure of an investment firm the fact that a credit institution doing 
investment business belongs to a system meeting the requirements of Article 
3(1) of Directive 94/19/EC is sufficient to justify exemption also from the 
obligation to belong to an investor compensation scheme. 
The second case where it is possible for an investment firm not to belong to 
a compensation scheme is described in the comments on Article 5. 
Paragraph 2 
This paragraph has also been amended to reflect more closely the provisions 
of Directive 94/19/EC. The underlying principle that the intervention of the 
scheme is triggered by a decision of the competent authorities or of a judicial 
authority is unchanged. 
Similarly, although the three indents setting out the types of claim have been 
reduced to two, the same cases are covered. 
In its amendment No 5 Parliament asked for the words "or managed" to be 
added. The Commission accepted this amendment which is logical given that 
the_service of discretionary portfolio management is one of the services 
falling within the definition of "investment business" in Article 1. 
Paragraph 4 
The Commission's original proposal provided for two possible moments for 
determination of the amount of the investor's claim. For the sake of 
simplicity, and in line with the wishes of the Economic and Social Committee, 
the amended proposal refers solely to the moment of the official decision 
referred to in paragraph 2. The reference to the "legal and contractual 
conditions including those relating to set-off and counterclaim " reflects 
similar references in Directive 94/19/EC. 
Article 3 
In its opinion the Economic and Social Committee had requested that reference be 
made to Directive 91/308/EEC on money laundering. The Commission agrees that an 
article along the lines of Article 2, third indent of Directive 94/19/EC is indeed 
appropriate. 
Article 4 (former Article 3) 
No substantive change has been made to this article, although certain minor drafting 
amendments have been made. 
Article 5 
Article 5 of the Commission's initial proposal dealt with two situations, namely 
where an investment firm fails to comply with the obligations resulting from its 
membership of its home State investor compensation scheme and, secondly, where a 
branch availing itself of the option to join a host-State scheme on a top-up basis fails 
to respect the obligations of that optional membership. 
These provisions have been reorganized in the amended proposal. 
All of the provisions relating to the top-up arrangements have now been brought 
together under the new Article 7. 
The new amended Article 5 now deals solely with the first of the two situations 
outlined above. These new provisions have been very largely aligned on Article 3 of 
Directive 94/19/EC. It was clear to the Commission that similar considerations 
applied in the context of the two directives. 
Thus it should be possible for an investment firm ultimately to be expelled from a 
compensation scheme if that firm does not fulfil its obligations. However, such 
exclusion should not take place without the express consent of the competent 
authorities which issued the authorization. In addition Member States should be 
given the option of allowing an investment firm in this situation to make alternative 
arrangements providing investors with equivalent coverage. 
The new text is in line with the spirit of Parliament's Amendment No 6. 
ArticJeJi (new) 
This new article corresponds to Article 5 of Directive 94/19/EC. 
It may happen that a firm's authorization is withdrawn without its failure having 
been established. Continued coverage by the compensation scheme is required in 
case it should subsequently transpire that the firm was unable to meet its 
commitments to investors. 
Article 7 
The provisions dealing with the possibility open to a branch to join a host-State 
scheme to raise (top-up) its home State cover to the higher level prevailing in the 
host-State were previously set out in Article 4 of the Commission's initial proposal. 
Given that the whole question of top-up had given rise to extensive discussions in 
the context of Directive 94/19/EC the Commission has preferred to align as far as 
possible the corresponding provisions of its amended investor compensation 
proposal on the text finally agreed by Parliament and the Council in the deposit-
guarantee Directive. 
These provisions therefore include the procedure to be followed when a branch does 
not comply with the obligations resulting from its top-up membership of the host 
State scheme. 
In addition a set of guiding principles has been included as Annex II modelled 
closely on those in Annex II to Directive 94/19/EC. The inclusion of such an annex 
had been proposed in the report of the Economic and Social Committee. 
Article 8 
Paragraph 1 now refers to the aggregate claim rather than to the amount of money 
and instruments. This is more accurate. 
Paragraph 2 relates to joint investment rather than joint account since it is not certain 
that each investor will formally hold an account as such. 
The provisions covering joint investments by business partnerships, etc. and those 
concerning investors who are not absolutely entitled to the sums or securities held 
are based closely on the corresponding provisions in Article 8 of Directive 
94/19/EC. 
Article 9 
Although the substance of Article 7 of the Commission's initial proposal has not 
been altered the presentation has been amended to make the intention clearer. 
Clearly investors have to be made aware of the decision referred to in Article 2(2) 
and a provision to this end has been added. 
Article 10 
The former Article 8 dealing with investor information has been aligned on Article 9 
of Directive 94/19/EC. The substance of the provisions remains unchanged, 
however. 
Article 11 
The former Article 9 of the Commission's initial proposal, dealing with the 
Community branches of investment firms which have their head office outside the 
Community, has been aligned on the corresponding Article 6 of Directive 94/19/EC. 
10 
Article 12 
This article (the former Article 10) dealing with subrogation is unchanged except 
that the text now refers more correctly to the compensation scheme having the right 
of subrogation. 
Article 13 
Initially the Commission had proposed in the former Article 11 that it should report 
to the Council on the operation of the Direction after five years. 
Parliament's Amendment No 7 requested that the report be made to Parliament as 
well as the Council after three years. 
The Commission accepted this amendment and the text has been amended 
accordingly. 
Article 14 
The Commission's initial proposal (Article 12) had envisaged that the Directive on 
investor compensation schemes should enter into force on 1 January 1996. This 
reflected the wishes of the Council, as set out in Article 12 of the Investment 
Services Directive. 
That date now seems unrealistic and the text has been amended to require Member 
States to comply with the Directive by the end of 1996. 
Article 15 
A new article has been added to formally repeal Article 12 of the ISD, which 
introduced an interim investor information regime pending the adoption of a 
directive on investor compensation schemes. The said Article 12 will cease to be 
appropriate or applicable as from the entry into force of the specific directive on 
investor compensation schemes. 
11 
ANNEX I 
This annex lists the categories of investor which Member States may decide to 
exclude from coverage by the investor-compensation scheme. 
In item No 1 a number of categories have been grouped together under the heading 
of "institutional investors". 
The amended proposal adds the category (new No 2) of "professional investors". 
This reflects a wish expressed by the Economic and Social Committee and is in line 
with the Investment Services Directive, which in a number of areas recognizes the 
different need for protection of professional and institutional investors. 
In item No 3 the category of "supranational authorities" has been added. 
As regards item No 8 (former No 13) the text has been reformulated rather than 
following the corresponding item in Directive 94/19/EC, which is not easily 
transposable to the investment services sector. 
ANNEX II 
See comments on Article 7. 
12 
MUUTETTU EHDOTUS 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI SIJOITTAJIEN 
KORVAUSJÄRJESTELMÄSTÄ 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 
kohdan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen1, 
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2, 
toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen3, 
sekä katsovat, että 
1. neuvosto hyväksyi 10 päivänä toukokuuta 1993 direktiivin 93/22/ETY 
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla (jäljempänä 'sijoituspalveluista annettu 
direktiivi')4; kyseinen direktiivi on keskeinen keino sijoituspalveluyritysten 
sisämarkkinoiden luomiseksi, 
2. sijoituspalveluista annetulla direktiivillä varmistetaan se pääasiallinen 
yhdenmukaistaminen, jota tarvitaan varmistamaan toimilupien antamisen ja toiminnan 
vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroinen tunnustaminen siten, että on 
mahdollista antaa yksi koko yhteisön alueella voimassa oleva toimilupa ja soveltaa 
kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta; vastavuoroisen tunnustamisen perusteella 
sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltio on antanut toimiluvan, voivat 
tarjota kaikkialla yhteisössä joko kaikkia tai joitakin sijoituspalveluista annetun 
1 EYVL N:o C321, 27.11.1993, s. 15 
2 
3 
4 EYVL N:0 L 141, 11.6.1993, S. 27 
•4 3 
direktiivin soveltamisalaan kuuluvia palveluja, joita varten niille on annettu toimilupa, 
perustamalla sivuliikkeitä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, 
3. sijoittajien suojaaminen ja rahoitusjärjestelmän uskottavuuden ylläpitäminen ovat 
tärkeitä sisämarkkinoiden toteuttamiseksi tällä alalla, 
4. sijoituspalveluista annettu direktiivi sisältää toiminnan vakautta koskevat säännökset, 
joita sijoituspalveluyritysten on aina noudatettava, mukaan lukien säännöt, joiden 
tarkoituksena on mahdollisimman hyvin suojata sijoittajien varoja tai rahoitusvälineitä 
koskevat oikeudet, 
5. mikään valvontajärjestelmä ei kuitenkaan voi antaa täysin kattavaa suojaa, varsinkaan 
petoksilta, 
6. siten on tärkeää, että kullakin jäsenvaltiolla on sijoittajien korvausjärjestelmä, joka 
takaa vähimmäiskorvaustason ainakin piensijoittajille siinä tapauksessa, että 
sijoituspalveluyritys ei voi täyttää velvoitteitaan sijoitusasiakkaitaan kohtaan; näin ei 
kuitenkaan ole tällä hetkellä, 
7. komission alkuperäisessä ehdotuksessa sijoituspalveluista annetuksi direktiiviksi5 
määrättiin 9 artiklan luettelossa toiminnan vakautta koskevista säännöistä, joita 
sijoituspalveluyritysten on noudatettava ja joita kotijäsenvaltion viranomaisten on 
valvottava, kuulumisesta yleiseen korvausjärjestelmään sijoittajien suojelemiseksi; 
komissio kuitenkin ehdotti, että odotettaessa korvausjärjestelmien yhdenmukaistamista 
edelleen olisi sivuliikkeisiin sovellettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa 
olevaa korvausjärjestelmää, 
8. jäsenvaltiot kuitenkin hylkäsivät tämän väliaikaisen ratkaisun ja asettuivat täyden 
kotijäsenvaltioperiaatteen kannalle, ottaen huomioon, että kotijäsenvaltio vastaa 
toimilupien antamisesta sijoituspalveluyrityksille ja niiden toiminnan vakauden 
5 EYVL N:o C 43, 22.2.1989, s. 7 
•14 
valvonnasta; esitettiin, että kotijäsenvaltion valvonnan periaatteen soveltaminen 
edellyttää, että kotijäsenvaltion korvausjärjestelmä kattaa vastaanottavassa 
jäsenvaltiossa sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tapahtuvan 
toiminnan, 
9. yleinen näkemys oli, että sijoittajien korvausjärjestelmiin liittyviä monimutkaisia 
asioita voitaisiin käsitellä riittävästi vain erillisessä direktiiviehdotuksessa; 
sijoituspalveluista annetun direktiivin 12 artiklassa ei vaadita jäsenvaltioita 
perustamaan sijoittajien korvausjärjestelmää, vaan edellytetään vain, että sijoittajille 
ilmoitetaan mahdollisista korvausjärjestelyistä; komissio ilmoitti antavansa ehdotukset 
sijoituspalveluyritysten toimintaa koskevien korvausjärjestelmien 
yhdenmukaistamiseksi viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 1993, 
10. sisämarkkinoiden tarkoituksenmukainen toiminta vaatii alalla tapahtuvaa 
yhteensovittamista niin, että piensijoittaja voi ostaa sijoituspalveluja yhteisön 
sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiltä tai valtiosta toiseen yhtä luotettavasti kuin 
kotimaisilta sijoituspalveluyrityksiltä tietäen, että yhteisö takaa 
vähimmäiskorvaustason sen varalta, että vaikeuksiin joutunut sijoituspalveluyritys ei 
voi palauttaa sijoittajan varoja tai arvopapereita, 
11. tällaisen yhteensovittamisen puuttuessa vastaanottavat jäsenvaltiot voivat katsoa, että 
niillä on sijoittajien suojaamiseksi oikeus vaatia liittymistä vastaanottavan valtion 
korvausjärjestelyihin, kun yhteisön alueella sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen 
vapauden perusteella toimiva sijoituspalveluyritys ei ole kotijäsenvaltionsa 
korvausjärjestelmän jäsen tai kuuluu järjestelmään, jonka ei katsota tarjoavan 
vastaavaa suojaa; kyseinen vaatimus voisi vakavasti vaikeuttaa sisämarkkinoiden 
toimintaa, 
ns 
12. talletusten vakuusjärjestelmistä 30 päivänä toukokuuta 1994 annetussa Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/19/EY6 määrättiin luottolaitosten talletusten 
vakuusjärjestelmien yhdenmukaistamisen vähimmäistasosta; luottolaitokset voivat 
tietyillä alueilla kilpailla erikoistuneiden sijoituspalveluyritysten kanssa; 
13. useimmilla jäsenvaltioilla on tällä hetkellä joitakin sijoittajien korvausjärjestelyjä, 
mutta suurimmalla osalla ei ole sijoituspalveluista annetun direktiivin soveltamisalaa 
vastaavaa järjestelyä, 
14. kaikilla jäsenvaltioilla olisi siten oltava sijoittajien korvausjärjestelmä tai -järjestelmiä, 
joihin kaikkien sijoituspalveluista annetun direktiivin mukaisesti yhden toimiluvan 
saaneiden sijoituspalveluyritysten olisi kuuluttava; järjestelmän olisi katettava varat tai 
rahoitusvälineet, joita sijoituspalveluyritys pitää hallussaan sijoitustoimintansa 
yhteydessä ja joita yrityksen vaikeuksien vuoksi ei voida palauttaa sijoittajalle, 
15. sijoituspalveluyrityksellä tarkoitetaan myös luottolaitoksia, joilla on lupa tarjota 
sijoituspalveluja; kyseisten luottolaitosten olisi myös osallistuttava sijoitustoimintaansa 
koskevaan sijoittajien korvausjärjestelmään; kyseisten luottolaitosten ei kuitenkaan 
tarvitsisi kuulua kahteen eri järjestelmään, jos yksi järjestelmä täyttää sekä tämän 
direktiivin että direktiivin 94/19/EY vaatimukset; jos sijoituspalveluyritys on 
luottolaitos, tietyissä tapauksissa voi kuitenkin olla vaikeaa erottaa direktiivin 
94/19/EY soveltamisalaan kuuluvat talletukset varoista, joita pidetään hallussa 
sijoitustoiminnan yhteydessä; jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus päättää itse, 
kumpi direktiivi koskee kyseisiä vaateita, 
16. direktiivissä 94/19/EY sallitaan jäsenvaltioiden vapauttaa luottolaitoksen velvoitteesta 
kuulua talletusten vakuusjärjestelmään silloin, kun luottolaitos kuuluu järjestelmään, 
6EYVLN:oL 135, 31.5.1994, s. 5 
% 
joka suojaa itse luottolaitosta ja erityisesti suojaa sen vakavaraisuuden; silloin, kun 
kyseinen luottolaitos on myös sijoituspalveluyritys, jäsenvaltioilla olisi myös oltava 
valtuudet vapauttaa se velvoitteesta kuulua sijoittajien korvausjärjestelmään, 
17. sijoituspalveluyritykset maksavat sijoittajien suojan kustannukset, mutta viime kädessä 
ne jäävät sijoittajien kannettaviksi; näin ollen ei ole suotavaa, että erittäin 
korkeatasoinen suoja koskee koko yhteisöä; jotta sijoittajia kannustetaan valitsemaan 
sijoituspalveluyritys huolella, on kohtuullista sallia, että jäsenvaltio voi vaatia 
sijoittajaa kantamaan osan tappiosta; sijoittajan suojan olisi kuitenkin oltava vähintään 
90 prosenttia tämän tappiosta yhteisön asettamaan vähimmäismäärään asti, 
18. yhdenmukaistetun korvauksen vähimmäistason olisi kuitenkin riittävästi suojattava 
piensijoittajien edut sijoituspalveluyrityksen joutuessa vaikeuksiin; 20 000 ecun 
yhdenmukainen vähimmäisvakuustaso on ilmeisesti kohtuullinen, 
19. parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet tämän saman tason direktiivillä 94/19/EY, 
20. joidenkin jäsenvaltioiden nykyiset järjestelmät tarjoavat paremman suojan, mutta 
ilmeisesti ei kuitenkaan ole tarkoituksenmukaista heikentää kyseisten järjestelmien 
tarjoamaa suojaa, 
21. sellaisten yhteisössä käytössä olevien järjestelmien ylläpitäminen, joiden sijoittajille 
tarjoama suoja on parempi kuin yhdenmukaistettu vähimmäistaso, voi johtaa 
korvausten eroihin ja erilaisiin kilpailun edellytyksiin kansallisten 
sijoituspalveluyritysten ja muiden jäsenvaltioiden yritysten sivuliikkeiden välisessä 
kilpailussa; näiden epäkohtien korjaamiseksi sivuliikkeillä olisi oltava oikeus liittyä 
vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmiin, jotta ne voivat tarjota sijoittajille saman 
i} 
suojan kuin niiden sijoittautumisinaan omat järjestelmät; on kuitenkin mahdollista, että 
kotijäsenvaltion järjestelmät itse tarjoavat täydentävää suojaa kyseisen järjestelmän 
edellytysten mukaan, 
22. tämän direktiivin tavoitteena on varmistaa piensijoittajien vähimmäissuoja, mukaan 
lukien pienet ja keskisuuret yritykset, joilla on suurin suojan tarve; jäsenvaltioilla olisi 
kuitenkin oltava mahdollisuus jättää suojan ulkopuolelle tietyt muut sijoittajaryhmät, 
jotka eivät tarvitse yhtä laajaa suojaa, 
23. tietyillä jäsenvaltioilla on sijoittajien korvausjärjestelmiä, joita hoitavat ammatilliset 
järjestöt; muita järjestelmiä voidaan perustaa ja hallinnoida lakisääteiseltä pohjalta; 
tämän järjestelmien aseman erilaisuus on ongelmallista vain silloin, kun on kyse 
pakollisesta jäsenyydestä ja järjestelmän ulkopuolelle jättämisestä; näin ollen on 
välttämätöntä toteuttaa toimia alan järjestelmien valtuuksien rajoittamiseksi, 
24. sijoittajan on saatava korvaus viipymättä esitettyään pätevän vaateen; 
korvausjärjestelmän olisi itse voitava määrätä kohtuullinen aika, jonka kuluessa 
vaatteet on esitettävä; jos kyseinen aika on kulunut umpeen, siihen ei kuitenkaan olisi 
voitava vedota, jos sijoittaja ei pätevän syyn vuoksi ole voinut esittää vaadettaan 
ajoissa, 
25. tiedottaminen sijoittajille korvausjärjestelyistä on keskeinen osa sijoittajien suojaa, ja 
myös siitä on oltava vähimmäismäärä sitovia säännöksiä, 
26. periaatteessa tässä direktiivissä vaaditaan jokaista sijoituspalveluyritystä liittymään 
johonkin sijoittajien korvausjärjestelmään; direktiiveissä, joissa määrätään 
päätoimipaikkaansa muualla kuin jäsenvaltiossa pitävän sijoituspalveluyrityksen 
liittymisestä, erityisesti sijoituspalveluista annetussa direktiivissä, sallitaan 
jäsenvaltioiden päättää, antavatko ne kyseisten yritysten sivuliikkeille luvan toimia 
niiden alueella, ja millä edellytyksillä; tällaisia sivuliikkeitä eivät koske 
n 
perustamissopimuksen 59 artiklan toisen kohdan mukainen palvelujen vapaa 
tarjoaminen eikä oikeus sijoittautua muihin jäsenvaltioihin kuin niihin, joihin ne on 
perustettu; vastaavasti jäsenvaltion, joka sallii kyseisten sivuliikkeiden toiminnan, on 
päätettävä, kuinka tämän direktiivin periaatteita sovelletaan kyseisiin sivuliikkeisiin 
sijoituspalveluista annettuun direktiiviin 5 artiklan mukaisesti sijoittajien 
suojelemiseksi ja rahoitusjärjestelmän yhtenäisyyden ylläpitämiseksi; on välttämätöntä, 
että kyseisten sivuliikkeiden sijoittajat ovat täysin tietoisia heitä koskevista 
korvausjärjestelyistä, 
27. tällä direktiivillä ei ole välttämätöntä yhdenmukaistaa sijoittajien korvausjärjestelmien 
rahoitustapoja, ottaen huomioon sen, että näiden järjestelmien rahoituksen hoitamisen 
on periaatteessa kuuluttava itse sijoituspalveluyrityksille ja että järjestelmien 
rahoitusvalmiuden on oltava suhteessa niiden sitoumuksiin; tämä ei kuitenkaan saa 
vaarantaa kyseisen jäsenvaltion rahoitusalan vakautta, ja 
28. sijoittajien korvausjärjestelyjen vähimmäistason yhdenmukaistaminen on ilmeisesti 
välttämätöntä sijoituspalveluyritysten sisämarkkinoiden toteuttamiseksi vahvistamalla 
sijoittajien luottamusta liiketoimiin muiden jäsenvaltioiden yritysten kanssa samoin 
kuin paikallisten yritysten kanssa ja välttämällä ongelmat, joita voi aiheutua siitä, että 
vastaanottava jäsenvaltio soveltaa yhdenmukaistamattomia sijoittajan suojaa koskevia 
kotimaisia määräyksiä; sitova yhteisön direktiivi on ainoa soveltuva keino saavuttaa 
haluttu tavoite sijoituspalveluista annetun direktiivin suojaa vastaavien sijoittajan 
korvausjärjestelyjen yleisesti puuttuessa; tämä toimenpide rajoittuu vaadittuun 
vähimmäistason yhdenmukaistamiseen, siinä sallitaan jäsenvaltioiden määrätä 
laajemmasta ja paremmasta suojasta niiden niin halutessa ja annetaan jäsenvaltioille 
huomattava vapaus sijoittajien korvausjärjestelmien organisoinnissa ja rahoituksessa, 
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
A3 
/ «rtikk 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
1. 'sijoituspalveluyrityksellä* sijoituspalveluista annetun direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa 
määriteltyä sijoituspalveluyritystä, jolla on sijoituspalveluista annetun direktiivin 3 
artiklan mukainen toimilupa, tai luottolaitosta, jonka toimilupa direktiivien 
77/780/ETY7 ja 89/646/ETY8 mukaisesti kattaa yhden tai useamman niistä 
sijoituspalveluista, jotka on lueteltu sijoituspalveluista annetun direktiivin liitteessä 
olevassa A osassa, 
2. 'sijoitustoiminnalla' sijoituspalveluista annetun direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa 
määriteltyä sijoituspalvelua ja sijoituspalveluista annetun direktiivin liitteessä olevan C 
osan 1 kohdassa määriteltyä palvelua, 
3. 'rahoitusvälineillä' sijoituspalveluista annetun direktiivin liitteessä olevassa B osassa 
lueteltuja välineitä, 
4. 'sijoittajalla' henkilöä, joka on antanut varoja tai rahoitusvälineitä 
sijoituspalveluyrityksen haltuun sijoitustoiminnan yhteydessä, 
5. 'sivuliikkeellä' toimipaikkaa, joka on osa sijoituspalveluyritystä, jolla ei ole 
oikeushenkilöllisyyttä ja joka tarjoaa sijoituspalveluja, joita koskeva toimilupa sillä on; 
kaikkia toimipaikkoja, jotka toisessa jäsenvaltiossa päätoimipaikkaansa pitävä 
sijoituspalveluyritys on perustanut samaan jäsenvaltioon, pidetään yhtenä 
sivuliikkeenä, 
6. 'yhteissijoituksella' sijoitusta, joka on tehty osana sijoitustoimintaa, tai varoja, jotka on 
annettu sijoituspalveluyritykselle sijoitustoimintaa varten, kahden tai useamman 
henkilön puolesta tai siten, että kahdella tai useammalla henkilöllä on niihin oikeudet, 
joita voi käyttää yhden tai useamman kyseisen henkilön allekirjoituksella. 
7 EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30 
8 EYVLN:oL 386, 30.12.1989, s. 1 
£o 
m m tfi.Jr.itJtm 
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen alueella perustetaan ja virallisesti 
hyväksytään vähintään yksi sijoittajien korvausjärjestelmä. Lukuun ottamatta toisessa 
alakohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettuja olosuhteita sijoituspalveluyritys, jolla on 
toimilupa kyseisessä jäsenvaltiossa, ei voi harjoittaa sijoitustoimintaa, ellei se osallistu 
kyseiseen järjestelmään. 
jäsenvaltio voi kuitenkin vapauttaa luottolaitoksen, jota tämä direktiivi koskee, 
velvoitteesta kuulua sijoittajien korvausjärjestelmään, jos kyseinen luottolaitos on jo 
vapautettu direktiivin 94/19/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti kuulumasta talletusten 
vakuusj ärj estelmään. 
2. Järjestelmän on suojattava sijoittajia 4 artiklan mukaisesti silloin, kun 
(i) asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että sijoituspalveluyritys ei 
ilmeisesti toistaiseksi voi täyttää sijoittajien vaateista aiheutuvia velvoitteitaan 
välittömästi yrityksen taloudellisesta tilanteesta johtuvista syistä, tai 
(ii) oikeusviranomainen on antanut päätöksen, joka perustuu välittömästi 
sijoituspalveluyrityksen taloudelliseen tilanteeseen, jonka vuoksi sijoittajien 
vaateiden esittäminen keskeytyy, 
sen mukaan, kumpi tapahtuu ensin. 
Suoja kattaa vaateet, jotka johtuvat siitä, että sijoituspalveluyritys 
— ei voi maksaa takaisin sijoittajille velkaansa tai näille kuuluvia varoja, joita on 
pidetty hallussa näiden puolesta sijoitustoiminnan yhteydessä, tai 
— ei voi palauttaa sijoittajille näille kuuluvia rahoitusvälineitä, joita on pidetty 
hallussa, hallinnoitu tai hoidettu näiden puolesta sijoitustoiminnan yhteydessä, 
soveltuvien lain määräysten ja sopimusehtojen mukaisesti. 
-2-1 
3. Edellä 2 kohdan mukaisesti luottolaitosta kohtaan esitetty vaade, jota jäsenvaltiossa 
koskisivat tämä direktiivi ja direktiivi 94/19/EY, ohjataan jommankumman direktiivin 
soveltamisalaan kuuluvaan korvausjärjestelmään kyseisen valtion asianmukaiseksi 
katsomalla tavalla. Samaa määrää koskevasta vaateesta ei voida maksaa korvausta 
molempien direktiivien mukaisesti. 
4. Sijoittajan vaateen määrä lasketaan lain määräysten ja sopimusehtojen mukaisesti, 
mukaan lukien vaateeseen liittyvät kuittausta ja vastasaamista koskevat määräykset ja 
edellytykset rahamäärän perusteella tai niiden sijoittajille kuuluvien rahoitusvälineiden 
arvon perusteella, joita sijoituspalveluyritys ei voi maksaa tai palauttaa silloin, kun 2 
kohdassa mainittu päätös tehdään. 
3 artikla 
Sijoittajien korvausjärjestelmä ei koske vaateita, jotka liittyvät toimintaan, jonka 
yhteydessä on annettu tuomio rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen 
estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/308/ETY9 
tarkoitetusta rahanpesusta. 
4 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että järjestelmän tarjoama suoja on vähintään 20 000 
ecua sijoittajaa kohti 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa vaateissa. 
2. Jäsenvaltiot -voivat määrätä, että jotkut sijoittajat jäävät järjestelmän suojan 
ulkopuolelle tai että niille annettavan suojan taso on alhaisempi. Nämä poikkeukset 
luetellaan liitteessä I. 
3. Tämä artikla ei estä sellaisten määräysten voimassa pitämistä tai säätämistä, jotka 
tarjoavat suuremman tai kattavamman suojan sijoittajille. 
9 EYVL N:o L 166, 28.6.1991, s. 77 
2 Cf 
4. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 1 kohdassa säädetyn tai 3 kohdassa tarkoitetun suojan 
tiettyyn prosenttimäärään sijoittajan vaateesta. Suojatun prosenttimäärän on kuitenkin 
oltava vähintään 90 prosenttia vaateen määrästä järjestelmän perusteella maksettavaan 
20 000 ecun korvaukseen asti. 
5 artikla 
1. Jos sijoituspalveluyritys, jonka 2 artiklan 1 kohdan mukaan on osallistuttava sijoittajien 
korvausjärjestelmään, ei täytä sitä järjestelmän jäsenenä koskevia velvoitteita, tästä on 
ilmoitettava toimiluvan antaneille toimivaltaisille viranomaisille, ja niiden on 
yhteistyössä korvausjärjestelmän kanssa toteutettava asianmukaiset toimenpiteet, 
mukaan lukien rangaistusseuraamukset, sen takaamiseksi, että sijoituspalveluyritys 
täyttää velvoitteensa. 
2. Jos näillä toimenpiteillä ei voida varmistaa, että sijoituspalveluyritys täyttää 
velvoitteensa, järjestelmä voi, jos kansallinen lainsäädäntö sallii jäsenen erottamisen, ja 
toimivaltaisten viranomaisten nimenomaisella luvalla, ilmoittaa vähintään kaksitoista 
kuukautta ennalta aikeestaan erottaa yritys järjestelmästä. Jos sijoituspalveluyritys ei 
ole täyttänyt velvoitteitaan ennen määräajan päättymistä, korvausjärjestelmä voi 
toimivaltaisten viranomaisten nimenomaisella luvalla erottaa yrityksen järjestelmästä. 
3. Kansallisen lain salliessa ja toimiluvan antaneiden toimivaltaisten viranomaisten 
nimenomaisella luvalla sijoittajien korvausjärjestelmästä erotettu sijoituspalveluyritys 
voi jatkaa toimintaansa, jos se on ennen erottamistaan tehnyt muita korvausjärjestelyjä, 
jotka varmistavat sijoittajille vähintään vastaavan suojan kuin virallisesti hyväksytyn 
järjestelmän tarjoama. 
4. Jos sijoituspalveluyritys, jonka erottamista on ehdotettu 2 kohdan mukaisesti, ei voi 
suorittaa muita järjestelyjä, jotka täyttävät 3 kohdassa säädetyt edellytykset, toimiluvan 
2 3 
antaneiden toimivaltaisten viranomaisten on peruutettava toimilupa välittömästi. 
6 artikla 
Sijoittajat, joiden sijoituspalveluyrityksen toimilupa on peruutettu, kuuluvat edelleen 
sijoittajien korvausjärjestelmään. 
7 artikla 
1. Sijoittajien korvausjärjestelmien, jotka on perustettu ja virallisesti hyväksytty 
jäsenvaltiossa 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on katettava kaikki 
sijoituspalveluyritysten muihin jäsenvaltioihin perustamien sivuliikkeiden sijoittajat. 
Jos vastaanottavan jäsenvaltion sijoittajien korvausjärjestelmän taso tai laajuus, 
mukaan lukien prosenttimäärä, on parempi kuin toimiluvan sijoituspalveluyritykselle 
antaneessa jäsenvaltiossa, jäsenvaltion on varmistettava, että sen alueella on virallisesti 
hyväksytty järjestelmä, johon sivuliike voi vapaaehtoisesti liittyä täydentääkseen 
vakuutta, jonka sen sijoittajat saavat jo sivuliikkeen kotijäsenvaltion järjestelmään 
kuulumisen johdosta. 
Järjestelmää, johon sivuliike liittyy, on sovellettava siihen laitosryhmään, johon 
sivuliike kuuluu tai jota se lähinnä vastaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa. 
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden sivuliikkeiden jäsenyyttä koskevat 
puolueettomat edellytykset muodostavat osan kaikkia sijoittajien korvausjärjestelmiä. 
Jäsenyyden on oltava ehdollinen ja edellytettävä asianomaisten jäsenyysvelvoitteiden 
täyttämistä, erityisesti jäsen- ja muiden maksujen suorittamista. Jäsenvaltioiden on 
noudatettava tämän kohdan täytäntöönpanossa liitteessä II esitettyjä pääperiaatteita. 
z 1 
2. Jos sivuliike, jolle on annettu vapaaehtoinen jäsenyys 1 kohdan nojalla, ei täytä sille 
sijoittajien korvausjärjestelmän jäsenenä kuuluvia velvoitteita, tästä on ilmoitettava 
toimiluvan antaneille toimivaltaisille viranomaisille, ja niiden on yhteistyössä 
korvausjärjestelmän kanssa toteutettava asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, 
että edellä tarkoitetut velvoitteet täytetään. 
Jos näillä toimenpiteillä ei voida varmistaa, että sivuliike täyttää edellä tarkoitetut 
velvoitteensa, korvausjärjestelmä voi toimiluvan antaneiden toimivaltaisten 
viranomaisten nimenomaisella luvalla erottaa sivuliikkeen järjestelmästä ilmoitettuaan 
siitä vähintään kaksitoista kuukautta aikaisemmin. Sijoittajille on ilmoitettava 
täydentävän suojan peruuttamisesta. 
9 artikla 
1. Edellä 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu suoja koskee sijoittajan tämän direktiivin 
mukaista kokonaisvaadetta riippumatta tilien lukumäärästä, valuutasta ja sijainnista 
yhteisön alueella. 
2. Kunkin sijoittajan osuus yhteissijoituksesta otetaan huomioon laskettaessa 4 artiklan 1, 
3 ja 4 kohdassa säädettyä suojaa. 
Korvaus jaetaan tasan yhteissijoitukseen osallistuneiden sijoittajien kesken, jollei 
asiasta ole erillisiä määräyksiä. 
Jäsenvaltiot voivat säätää, että yhteissijoitusta koskevat vaateet, joihin vähintään 
kahdella henkilöllä on oikeushenkilöllisyyttä vailla olevan liikekumppanuuden. 
yhteenliittymän tai vastaavan yhteisön jäsenenä oikeus, voidaan yhdistää ja niitä 
voidaan 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen rajojen laskemiseksi kohdella siten 
kuin yksi sijoittaja olisi ne esittänyt. 
3. Jos sijoittajalla ei ole ehdotonta oikeutta hallussa pidettyihin varoihin tai 
arvopapereihin, henkilön, jolla on niihin ehdoton oikeus, on saatava korvaus, jos 
kyseinen henkilö on tunnistettu tai tunnistettavissa ennen 2 artiklan 2 kohdassa 
zs 
tarkoitettua päivää. Jos on olemassa useita ehdottoman oikeuden omistajia, otetaan 
huomioon kunkin osuus varojen ja arvopaperien hallintaa koskevien järjestelyjen 
mukaisesti 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa säädettyjä rajoja laskettaessa. 
Tätä säännöstä ei sovelleta yhteissijoitusyrityksiin. 
9 artikla 
1. Korvausjärjestelmän on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet ilmoittaakseen 
sijoittajille 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä, ja sen on voitava määrätä 
vähintään kuuden kuukauden pituinen määräaika, jonka kuluessa sijoittajien on 
esitettävä vaateensa. 
Määräajan päätyttyä järjestelmä ei kuitenkaan voi siihen vetoamalla kieltäytyä 
maksamasta korvausta sijoittajalle, joka ei ole voinut esittää korvausjärjestelmän 
mukaista vaadettaan ajoissa. 
2. Järjestelmän on maksettava sijoittajien saamiset niin pian kuin mahdollista ja 
viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen, kun vaateen laillisuus ja saamisten määrä on 
vahvistettu. 
10 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että sijoituspalveluyritykset toteuttavat 
aiheelliset toimenpiteet, jotta nykyisille ja mahdollisille sijoittajille voidaan antaa 
tietoja, joita nämä tarvitsevat yksilöidäkseen sijoittajien korvausjärjestelmän, jonka 
jäseniä sijoituspalveluyritys ja sen sivuliikkeet ovat yhteisön alueella, tai muun 2 
artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tai 5 artiklan 3 kohdassa säädetyn järjestelyn. 
Sijoittajille on ilmoitettava sijoittajien korvausjärjestelmää tai muuta sovellettavaa 
järjestelyä koskevista säännöksistä, mukaan lukien korvausjärjestelmän tarjoaman 
suojan määrä ja laajuus. Tiedot on esitettävä helposti ymmärrettävässä muodossa. 
Tietoja on annettava pyynnöstä myös korvausedellytyksistä ja muodollisuuksista, jotka 
on täytettävä korvauksen saamiseksi. 
2C 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava saatavilla kansallisessa 
lainsäädännössä säädetyllä tavalla yhdellä tai useammalla sen jäsenvaltion virallisella 
kielellä, jossa sivuliike sijaitsee. 
U artikla 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sellaisten sijoituspalveluyritysten perustamilla 
sivuliikkeillä, joiden päätoimipaikka on yhteisön ulkopuolella, on tässä direktiivissä 
säädettyä vastaava suoja. Muussa tapauksessa jäsenvaltiot voivat, noudattaen mitä 
sijoituspalveluista annetun direktiivin 5 artiklassa säädetään, määrätä, että 
sivuliikkeiden, jotka on perustanut sijoituspalveluyritys, jonka päätoimipaikka on 
yhteisön ulkopuolella, on liityttävä alueella toimiviin sijoittajien korvausjärjestelmiin. 
2. Jos sivuliikkeen on perustanut sijoituspalveluyritys, jonka päätoimipaikka on yhteisön 
ulkopuolella, on sijoituspalveluyrityksen toimitettava sivuliikkeen nykyisille ja 
mahdollisille sijoittajille kaikki asiaankuuluvat tiedot korvausjärjestelyistä, jotka 
koskevat niiden sijoituksia. 
3. Kohdassa 2 tarkoitetut tiedot on saatettava käytettäviksi yhdellä tai useammalla sen 
jäsenvaltion virallisella kielellä, jossa sivuliike sijaitsee, kansallisessa lainsäädännössä 
säädetyllä tavalla ja esitettävä selvässä ja helposti ymmärrettävässä muodossa. 
12 artikla 
Sijoittajien saamiset maksavalla sijoittajien korvausjärjestelmällä on suorittamiaan 
maksuja vastaava sijaantulo-oikeus sijoittajien oikeuksiin selvitysmenettelyssä, sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta muita kansallisella lainsäädännöllä sille annettuja oikeuksia. 
2.'^. 
U artikla 
Komission on annettava kolmen vuoden kuluessa 12 artiklan 1 kohdassa mainitusta 
ajankohdasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamista 
koskeva kertomus, johon liittyy tarvittaessa ehdotukset sen muuttamiseksi. 
14 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä. 
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä 
virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden 
on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset päätökset kirjallisina komissiolle. 
Hr TTff •'f"*"* 
Kumotaan direktiivin 93/22/ETY 12 artikla 14 artiklan 1 kohdassa mainitusta päivästä 
lukien. 
U artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä 
Parlamentin puolesta Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja Puheenjohtaja 
2? 
LIITE 1 
LUETTELO 4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUISTA 
POIKKEUKSISTA 
1. Yhteisösijoittajat, mukaan lukien: 
— sijoituspalveluista annetun direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa määritellyt 
sij oituspalveluy rity kset 
— direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määritellyt 
luottolaitokset 
— direktiivin 89/646/ETY 1 artiklan 6 kohdassa määritellyt rahoituslaitokset 
— vakuutusyritykset 
— yhteissijoitusyritykset 
— eläkerahastot. 
Muut yhteisösijoittajat. 
2. Ammattimaiset sijoittajat. 
3. Ylikansalliset, valtion ja keskushallinnon viranomaiset. 
4. Maakunnalliset, alueelliset, paikalliset tai kunnalliset viranomaiset. 
5. Sijoituspalveluyritysten johtajat, johtavat toimihenkilöt ja näistä yrityksistä 
henkilökohtaisesti vastuussa olevat henkilöt; osakkaat, jotka omistavat vähintään 5 
prosenttia sijoituspalveluyrityksen pääomasta, lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavat 
henkilöt, jotka tarkastavat sijoituspalveluyrityksen tilinpäätösasiakirjoja, ja sijoittajat, 
joilla on samanlainen asema muissa saman ryhmän yrityksissä. 
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettujen sijoittajien puolesta toimivat lähisukulaiset ja 
kolmannet osapuolet. 
£3 
7. Muut samaan ryhmään kuuluvat yritykset. 
8. Sijoittajat, jotka ovat vastuussa tai jotka ovat suoraan tai välillisesti hyötyneet 
sijoituspalveluyritykseen tai sen taloudellisiin vaikeuksiin johtaneeseen liiketoimintaan 
liittyvistä tapahtumista. 
9. Yritykset, jotka ovat sen suuruisia, että niiden ei sallita laatia lyhennettyjä taseita 
perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohtaan perustuvan, yhtiömuodoltaan 
tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 heinäkuuta 1978 annetun neljännen 
neuvoston direktiivin (78/660/ETY) 11 artiklan mukaisesti10. 
EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 21 päivänä 
maaliskuuta 1994 annetulla direktiivillä 94/8/EY (EYVL N:o L 82, 25.3.1994, s. 33). 
So 
LIITE II 
PÄÄPERIAATTEET 
Jos sivuliike pyrkii vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmän jäseneksi saadakseen 
täydentävää suojaa, vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmässä määritellään kahdenvälisesti 
yhdessä kotijäsenvaltion järjestelmän kanssa tämän sivuliikkeen sijoittajille maksettavia 
korvauksia koskevat asianmukaiset säännöt ja menettelyt. Näiden menettelyjen 
määrittelemiseksi ja kyseisen (7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun) sivuliikkeen 
jäsenyysedellytysten vahvistamiseksi sovelletaan seuraavia periaatteita: 
a. vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä säilyttää itsellään täyden oikeuden määrätä 
puolueettomia ja yleisesti sovellettavia sääntöjä osallistuville sijoituspalveluyrityksille; 
se voi edellyttää, että sille toimitetaan asianmukaisia tietoja, ja sillä on oikeus 
varmistaa nämä tiedot kotijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta; 
b. vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä hoitaa täydentävää korvausta koskevat vaateet 
sen jälkeen, kun kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet sille 2 
artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä. Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä 
säilyttää itsellään täyden oikeuden varmistaa sijoittajan oikeudet omien vaatimustensa 
ja menettelyjensä mukaan ennen täydentävän korvauksen maksamista; 
c. kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmät toimivat kiinteässä 
yhteistyössä sen varmistamiseksi, että sijoittajat saavat nopeasti oikeansuuruisen 
korvauksen. Ne sopivat erityisesti siitä, miten sellainen vastasaaminen, joka voidaan 
käyttää kuittaukseen jommankumman järjestelmän mukaan, vaikuttaa sijoittajalle 
maksettavaan korvaukseen kummassakin järjestelmässä; 
d. vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä voi vaatia sivuliikkeiltä maksun täydentävästä 
suojasta asianmukaisin perustein, ottaen huomioon kotijäsenvaltion järjestelmän 
rahoittaman vakuuden. Maksun saamisen helpottamiseksi vastaanottavan jäsenvaltion 
järjestehnä voi olettaa, että sen sitoumus rajoittuu kaikissa tapauksissa sen tarjoaman 
suojan ja kotijäsenvaltion antaman suojan erotukseen, riippumatta siitä, maksaako 
kotijäsenvaltio korvauksen sijoittajien vastaanottavan jäsenvaltion alueella esittämien 
vaateiden perusteella. 
31 

ISSN 1024-4492 
KOM(94) 585 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 
Luettelomimero : CB-CO-94-612-H-C 
ISBN 92-77-87798-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxembourg 3?