FI Euroopan unionin virallinen lehti C 18/95

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission 25. vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2007)”

KOM(2008) 777 lopullinen

2011/C 18/17

Esittelijä: Christoph LECHNER

Komissio päätti 18. marraskuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission 25. vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2007)

KOM(2008) 777 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 2. maaliskuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.–29. huhtikuuta 2010 pitämässään 462. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 120 puolesta ja 4 vastaan.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Eräillä jäsenvaltioilla on edelleen vaikeuksia muotoilla tyydyttävästi normeja, joilla direktiivien säännökset saatetaan osaksi jäsenvaltion lainsäädäntöä. Direktiivien täytäntöönpanossa normatiivisuus voi vaihdella ”valinnaisista” säännöksistä, jotka antavat jäsenvaltioille melko paljon liikkumavaraa täytäntöönpanotoimien valinnassa, aina täsmällisiin ja ehdottomiin säännöksiin. On löydettävä keskitie säännösten liian yksioikoisen siirtämisen ja liian vapaan voimaansaattamisen välillä.

1.2 Komitea tukee komission seuraavia päätavoitteita:

— Pyritään ratkaisemaan direktiivien myöhäisen voimaansaattamisen ongelma.

— Tehostetaan ehkäiseviä toimenpiteitä muun muassa kehittämällä täytäntöönpanoon ja vaatimustenmukaisuuteen liittyvien seikkojen analysointia vaikutustenarviointia tehtäessä.

— Parannetaan tiedotusta ja epämuodollista ongelmanratkaisua kansalaisten ja yritysten hyväksi.

— Priorisoidaan tärkeimpien tapausten käsittelyä ja tehdään jäsenvaltioiden kanssa läheistä yhteistyötä rikkomistapauksiin puuttumisen nopeuttamiseksi.

1.3 Komitea panee tyytyväisenä merkille komission toteamukset, joiden mukaan etusijalla ovat edelleen ongelmat, joilla on suuri vaikutus perusoikeuksiin ja liikkumisvapauteen. Se on niin ikään tyytyväinen siihen, että etusijalle on asetettu rikkomistapaukset, joissa kansalaiset ovat merkittävässä määrin tai toistuvasti alttiina suoranaiselle vahingolle tai elämänlaatunsa vakavalle heikennykselle.

1.4 Komitea suosittaa nykyistä ennakoivampaa toimintamallia, johon kuuluvat mm. seuraavat osat:

— laaditaan sellaista yhteisön lainsäädäntöä, jonka voimaansaattaminen on nykyistä helpompaa

— laaditaan jo heti alussa tarkka ja jatkuvasti ajantasaistettava vastaavuustaulukko

— sallitaan voimaansaattaminen erityisellä viittauksella direktiivin määrääviin tai ehdottomiin säännöksiin.

1.5 Komitea haluaa kuitenkin myös kiinnittää huomion aloihin, joilla lainsäädännön suunnittelun, laatimisen ja voimaansaattaminen tulisi perustua ennakoivan oikeuden lähestymistapaan. Tässä yhteydessä ETSK huomauttaa, ettei säännösten ja määräysten antaminen ole ainoa eikä varmasti aina paras keino saavuttaa toivotut tavoitteet.

1.6 Komitea katsoo, että komission olisi tehostettava rikkomusmenettelyjen hallinnointia ja etenkin komission tapaa noudattaa nopeutettua menettelyä, jossa se ryhtyy toimiin direktiivien viivästyneen voimaansaattamisen vuoksi.

1.7 Komitea katsoo, että muut ongelmanratkaisumenettelyt – kuten Solvit, sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmä (IMI), joka koskee palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon, sekä EU Pilot -hanke – tarjoavat hyviä mahdollisuuksia vähentää komission työtaakkaa rikkomusten käsittelyssä.

1.8 Komitea katsoo, että on parannettava kansalaisyhteiskunnalle ja yleisölle tiedottamista kaikista niistä valitusmenettelyistä, joita Euroopan unionin portaalin kautta on tarjolla. Tiedottamisessa on kuitenkin otettava huomioon oikeuskäytännössä määritelty yleisen edun turvaamiseen perustuva poikkeus.

1.8.1 Komitea suosittaa niin ikään kyseisellä verkkosivustolla saatavilla olevan tietomäärän lisäämistä edelleen sekä rikkomuksia koskevien komission päätösten julkaisemista, aina kantelun kirjaamisesta rikkomusmenettelyn päätökseen saattamiseen asti.

1.9 Olisi myös tarkasteltava, voitaisiinko kuluttajanoikeuksien ja kilpailusääntöjen alalla parhaillaan valmisteilla olevia aloitteita täydentää EU:n laajuisilla kollektiivisilla oikeussuojamekanismeilla. Näin vahvistettaisiin jäsenvaltioiden itsesääntelymekanismeja.

1.10 Komitea suosittaa, että komissio pyytää säännöllisesti komitean lausunnon vuosikertomuksesta, jotta järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan mielipiteet saadaan esiin ja voidaan näin parantaa lainsäädännön soveltamista EU:ssa.

2. Komission kertomus (1)

2.1 EY:n perustamissopimuksen valvojana komissiolla on valtuudet ja vastuu varmistaa, että Euroopan unionin oikeutta noudatetaan, ja valvoa, että jäsenvaltiot noudattavat perustamissopimuksen määräyksiä sekä johdettua oikeutta. Perustamissopimuksen määräykset, 10 000 asetusta ja yli 1 700 direktiiviä, jotka ovat voimassa 27 jäsenvaltiossa, muodostavat mittavan säännöstön. Oikeuden soveltamiseen liittyy väistämättä monenlaisia ongelmia ja haasteita. Täytäntöönpano on erityisen haasteellista tietyillä aloilla.

2.2 Komissio antoi syyskuussa 2007 tiedonannon ”Tulosten Eurooppa – Yhteisön lainsäädännön soveltaminen” (2), jossa se ilmoitti keskittyvänsä ”vuosikertomuksessaan strategisiin kysymyksiin, eri aloja koskevan lainsäädännön nykytilan arviointiin, ensisijaisiin tavoitteisiin ja tulevan työn suunnitteluun” edistääkseen ”toimielinten välistä strategista vuoropuhelua siitä, miten pitkälti yhteisön lainsäädäntö saavuttaa tavoitteensa, mitä ongelmia on havaittu ja mitkä olisivat mahdollisia ratkaisuja niihin”.

2.3 Kertomuksessa tuodaan esiin lainsäädännön soveltamisen haasteita ja yksilöidään kolme tärkeintä painopistealaa: 1) ennaltaehkäisy, 2) tiedotus kansalaisille ja ongelmanratkaisu sekä 3) priorisointi kanteluiden ja rikkomustapausten käsittelyssä. Lisäksi siinä korostetaan komission ja jäsenvaltioiden vahvan kumppanuuden merkitystä, kun ne tekevät säädösten soveltamisen hallintaan liittyvää yhteistyötä asiantuntijaryhmissä tai ennakoivaan ongelmanratkaisuun liittyvää yhteistyötä.

2.4 Alakohtaisen analyysin mukaan kantelu- ja rikkomusasioiden määrä on merkittävä ympäristön, sisämarkkinoiden, verotuksen ja tulliasioiden, energian, liikenteen, työllisyyden, sosiaaliasioiden ja tasavertaisten mahdollisuuksien, terveyden ja kuluttaja-asioiden, perusoikeuksien ja vapauksien sekä turvallisuuden aloilla. Eräillä toisilla aloilla taas, kuten maatalouden, koulutuksen ja kulttuurin aloilla, direktiivien voimaansaattamisessa ei ole juurikaan viivästyksiä (3)

2.4.1 Direktiivien myöhäinen voimaansaattaminen johti vuonna 2007 uusiin rikkomusmenettelyihin useilla eri aloilla:

— sisämarkkinat ja palvelut: 206 rikkomusmenettelyä

— tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat yhteisön säännökset: 227 rikkomusmenettelyä

— terveys ja kuluttajansuoja: 330 rikkomusmenettelyä

— yhteisön ympäristölainsäädäntö: 125 rikkomusmenettelyä.

2.5 Seuraavat esimerkit kuvaavat eriasteisia voimaansaattamisen ongelmia ja niistä kansalaisille aiheutuvia seurauksia.

Julkiset hankinnat:

— Vuonna 2007 käsiteltiin 344 julkisiin hankintoihin liittyvää rikkomusasiaa. Näistä 142 (41 prosenttia) saatiin päätökseen. Vain 12 (noin 3,5 prosenttia) jouduttiin saattamaan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Noin 200 näistä 344 asiasta oli rikkomustapauksia, joista 25 prosenttia oli luokiteltu ensisijaisiksi asioiksi.

— Vuonna 2007 rikkomusmenettely käynnistettiin seitsemää jäsenvaltiota vastaan. Niistä 10 koski jäsenvaltioita, jotka eivät olleet antaneet määräaikaan mennessä ilmoitusta julkisia hankintoja koskevien direktiivien kansallisista voimaansaattamistoimista (4). Vuoden loppuun mennessä ainoastaan kolme jäsenvaltiota – Belgia, Luxemburg ja Portugali – eivät olleet vielä antaneet ilmoitusta voimaansaattamistoimistaan. Tällä hetkellä Luxemburg on ainoa jäsenvaltio, jota vastaan käynnistetty rikkomusmenettely on edelleen kesken (5).

Kuluttaja-asiat:

— Määräaika sopimattomia elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisiä kaupallisia menettelyitä sisämarkkinoilla koskevan direktiivin (6) voimaansaattamiseksi umpeutui 12. kesäkuuta 2007. Yhteensä 22 jäsenvaltiota ei antanut komissiolle ilmoitusta direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöään, minkä vuoksi komissio lähetti niille virallisen ilmoituksen. Kuusi jäsenvaltiota antoi ennen vuoden 2007 loppua ilmoituksen direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä.

— Vuoden 2007 aikana komissio myös tarkisti, olivatko ne kymmenen jäsenvaltiota, jotka liittyivät EU:hun toukokuussa 2004, saattaneet kohtuuttomista kuluttajasopimuksista annetun direktiivin 93/13/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Yhdeksässä näistä jäsenvaltioista todettiin eriasteisia ongelmia direktiivin voimaansaattamisessa. Jäsenvaltioille lähettiin rikkomismenettelyä edeltävä kirje.

— Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevan direktiivin (7) saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä havaittiin useita mahdollisia ongelmia. Kuitenkaan vuonna 2007 ei kirjattu yhtään kantelua, jonka syynä olisi ollut kansalaisten tyytymättömyys direktiivin täytäntöönpanoon.

2.6 Tarkemmat tiedot yhteisön eri oikeusalojen tilanteesta sekä kaikkia rikkomustapauksia koskevat luettelot ja tilastot sisältyvät kertomuksen liitteenä oleviin komission yksiköiden valmisteluasiakirjoihin. (8)

3. Yleistä

3.1 Kertomus ja sen liitteenä olevat, paikoitellen varsin vaikeaselkoiset valmisteluasiakirjat osoittavat, että eräillä jäsenvaltioilla on edelleen vaikeuksia muotoilla tyydyttävästi normeja, joilla direktiivien säännökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä saattaa teoriassa vaikuttaa yksinkertaiselta. Käytäntö on kuitenkin osoittanut, että yhteisön lainsäädännölle ominaisilla käsitteillä, vaikka ne näyttävätkin selkeiltä ja täsmällisiltä, ei välttämättä ole vastinetta jäsenvaltioiden oikeudellisessa terminologiassa, (9) tai yhteisön lainsäädännön käsitteet eivät sisällä viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen käsitteen sisällön ja soveltamisalan määrittämiseksi (10).

3.2 Lisäksi direktiivien täytäntöönpanossa normatiivisuus voi vaihdella ”valinnaisista” säännöksistä, jotka antavat jäsenvaltioille melko paljon liikkumavaraa voimaansaattamistoimien valinnassa, aina täsmällisiin ja ehdottomiin säännöksiin. Viimeksi mainittuja ovat määritelmät, aineiden, esineiden tai tuotteiden luettelot tai taulukot, jotka velvoittavat jäsenvaltiot toteuttamaan ”yksinkertaisia voimaansaattamistoimia” noudattaakseen direktiivin säännöksiä.

3.3 Uusia säännöksiä laadittaessa on aina taattava oikeusvarmuus. Toisin sanoen jäsenvaltioiden lainsäädännöstä on poistettava kaikki turhat tai ristiriitaiset säännökset. Siksi on löydettävä keskitie kyseisten säännösten liian yksioikoisen siirtämisen ja liian vapaan voimaansaattamisen välillä.

3.4 Yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei tarkoita vain yhteisön lainsäädännön käsitteiden siirtämistä jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön: siinä on kyse myös konkreettisesta prosessista. Näin ollen siitä lähtien, kun direktiivi on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jäsenvaltioiden olisi nopeutettava voimaansaattamisprosessia valtuuttamalla kansalliset täytäntöönpanoviranomaiset – joilla voisi ja pitäisi olla tätä tarkoitusta varten perustettu ajantasaistettu tietokanta – tekemään yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa verkostossa, jossa ne voisivat vaihtaa kokemuksia ja kertoa, mitä vaikeuksia niillä on jonkin tietyn säännöksen saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä.

3.5 Komissio korostaa, että on

— ratkaistava direktiivien myöhäisen voimaansaattamisen ongelma

— tehostettava ehkäiseviä toimenpiteitä muun muassa kehittämällä täytäntöönpanoon ja vaatimustenmukaisuuteen liittyvien seikkojen analysointia tehtäessä vaikutustenarviointia

— parannettava tiedotusta ja epämuodollista ongelmanratkaisua kansalaisten ja yritysten hyväksi sekä

— priorisoitava tärkeimpien tapausten käsittelyä ja tehtävä jäsenvaltioiden kanssa läheistä yhteistyötä rikkomistapauksiin puuttumisen nopeuttamiseksi.

3.5.1 Komitea pitää priorisointia rikkomusmenettelyissä hyvänä ajatuksena. Komitea toteaa niin ikään, että priorisointi vaatii myös poliittisia päätöksiä, eikä ainoastaan teknisiä päätöksiä ilman minkäänlaista ulkopuolista valvontaa tai avoimuutta. Komission olisi kuultava asianmukaisesti kansalaisyhteiskuntaa priorisointipäätöksistä rikkomistapauksien käsittelyssä. Komitea on kuitenkin tyytyväinen, että eräitä sen aikaisempia suosituksia on otettu huomioon. Tällaisia ovat esimerkiksi kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden, työmarkkinaosapuolien, asiantuntijoiden ja alan ammattilaisten kuuleminen voimaansaattamisprosessin valmistelun aikana (11).

3.5.2 Komitea panee niin ikään tyytyväisenä merkille komission toteamukset, joiden mukaan etusijalla ovat edelleen ongelmat, joilla on suuri vaikutus perusoikeuksiin ja liikkumisvapauteen. Se on myös tyytyväinen siihen, että etusijalle on asetettu rikkomistapaukset, joissa kansalaiset ovat merkittävässä määrin tai toistuvasti alttiina suoranaiselle vahingolle tai elämänlaatunsa vakavalle heikennykselle.

3.6 Komitea käyttää tässä tilaisuutta hyväkseen ja suosittaa nykyistä ennakoivampaa lähestymistapaa. Yhteisön lainsäädännön asianmukaisen voimaansaattamisen helpottamiseksi komitea ehdottaa muun muassa seuraavien sääntöjen noudattamista:

— Laaditaan sellaista yhteisön lainsäädäntöä, jonka voimaansaattaminen on aiempaa helpompaa ja joka on käsitteellisesti yhdenmukaista ja suhteellisen vakaata, mikä on olennaisen tärkeää oikeusvarmuuden kannalta. Vuonna 2007 jäsenvaltioiden tuomioistuimet pyysivät Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan mukaista ennakkoratkaisua 265 asiassa (12).

— Laaditaan jo direktiiviehdotuksista käytävien keskustelujen alussa tarkka ja jatkuvasti ajantasaistettava direktiiviä ja kansallista lainsäädäntöä koskeva vastaavuustaulukko. (Näin tehdään jo nyt useissa jäsenvaltioissa. Käytäntö olisi ulotettava kaikkiin jäsenvaltioihin.)

— Sallitaan voimaansaattaminen erityisellä viittauksella direktiivin määrääviin tai ehdottomiin säännöksiin, kuten direktiiviin liitettyihin taulukoihin.

3.7 Komitea haluaa kuitenkin myös kiinnittää huomion aloihin, joilla lainsäädännön suunnittelun, laatimisen ja täytäntöönpanon olisi perustuttava ennakoivan oikeuden lähestymistapaan (13). Tässä yhteydessä ETSK huomauttaa, ettei säännösten ja määräysten antaminen ole ainoa eikä varmasti aina paras keino saavuttaa halutut tavoitteet. Toisinaan sääntelijä kykenee parhaiten edistämään asetettujen tavoitteiden saavuttamista nimenomaan pidättymällä sääntelystä ja rohkaisemalla tarpeen mukaan itsesääntelyyn ja yhteissääntelyyn. Tällöin toissijaisuuden, suhteellisuuden, ennalta varautumisen ja jatkuvuuden kaltaisilla keskeisillä periaatteilla on suurempi merkitys ja laajempi soveltamisala.

4. Erityistä

4.1 Vuonna 2007 uusista rikkomistapauksista 1 196 koski direktiivien voimaansaattamisesta annettavan ilmoituksen laiminlyömistä tai ilmoituksen viivästymistä. Komissiolla on 12 kuukauden yleinen enimmäisaika päättää (14), viekö se asian tuomioistuimen käsiteltäväksi vai päättääkö se asian käsittelyn. Tätä 12 kuukauden enimmäisaikaa ei saa ylittää silloinkaan, kun päätöksen tekeminen vaatii tarkkaa tutkimista. Komitea katsoo, että tällaisissa tapauksissa, jotka eivät edellytä erityistä analyysia eivätkä arviointia, olisi vaadittava ripeämpää toimintaa. Komission olisi parannettava rikkomusmenettelyjen hallinnointia ja etenkin komission tapaa noudattaa nopeutettua menettelyä, jossa se ryhtyy toimiin direktiivien viivästyneen voimaansaattamisen vuoksi.

4.1.1 On kuitenkin huomattava, että 99,4 prosenttia kaikkien hyväksyttyjen direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista on ilmoitettu (tilanne syyskuussa 2009) (15).

4.2 Komitea kannattaa ajatusta jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaisten verkostojen luomisesta ja viranomaisten välisestä tietojenvaihdosta, kunhan ne eivät luo uutta hallintotaakkaa tai tee nykytilanteesta epäselvempää.

4.3 Komitea katsoo, että muut ongelmanratkaisumenettelyt – kuten Solvit ja sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmä (IMI) (16), joka on komission suosittelema työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon koskeva tietojenvaihtojärjestelmä (17), sekä EU Pilot -hanke – tarjoavat hyviä mahdollisuuksia vähentää komission työtaakkaa rikkomusmenettelyjen käsittelyssä. Tämä edellyttää, että komissio jatkaa järjestelmällistä ja perusteellista kansalliseen lainsäädäntöön sisällytettyjen tekstien riskianalyysiin perustuvaa vaatimustenmukaisuuden arviointia.

4.4 Komitea on samaa mieltä siitä, että on ”tarvetta jatkaa jäsenvaltioiden ja komission ennakoivaa yhteistyötä”, kuten komission kertomuksessa korostetaan. Tällainen yhteistyö olisi kuitenkin vielä tehokkaampaa, jos se käynnistettäisiin aikaisemmassa vaiheessa ja toteutettaisiin jäsenvaltioiden viranomaisille suunnattujen, yhteisön oikeuden täytäntöönpanoa koskevien kurssien muodossa. Komissio voisi auttaa koulutustarpeiden määrittelyssä.

4.5 Komitea katsoo, että on parannettava kansalaisyhteiskunnalle ja yleisölle tiedottamista kaikista niistä valitusmenettelyistä, joita Euroopan unionin portaalin kautta on tarjolla. Keskivertokansalaiselle on tätä nykyä haaste saada selvää siitä, milloin hän voi tehdä komissiolle kantelun, ja milloin taas olisi parempi käyttää muita keinoja, esimerkiksi turvautua kansallisiin oikeussuojamekanismeihin tai konsultoida kansallista oikeusasiamiestä. (18)

4.6 Komitea pitää hyvänä komission uutta työskentelymenetelmää, EU Pilot -hanketta, jonka mukaisesti komission saamat tietopyynnöt ja kantelut välitetään suoraan asianomaiselle jäsenvaltiolle silloin, kun asia edellyttää jäsenvaltion sisällöllisen tai oikeudellisen kannan nopeaa selvittämistä.

4.7 Olisi myös tarkasteltava, voitaisiinko kuluttajanoikeuksien ja kilpailusääntöjen alalla parhaillaan valmisteilla olevia aloitteita täydentää EU:n laajuisilla kollektiivisilla oikeussuojamekanismeilla (19) jäsenvaltioiden itsesääntelymekanismien vahvistamiseksi.

4.8 Euroopan komissio on avannut verkkosivun ”Yhteisön oikeuden soveltaminen” (20), jossa tarjotaan jo nyt tärkeää tietoa yhteisön lainsäädännön saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, mutta jossa myös otetaan huomioon oikeuskäytännössä määritelty yleisen edun turvaamiseen perustuva poikkeus.

4.8.1 Yleisen edun suojaaminen oikeuttaa epäämään rikkomusmenettelyjen yhteydessä laadittuihin ja tarkastuksia, tutkimuksia ja tuomioistuinmenettelyitä koskeviin virallisiin ilmoituksiin ja perusteltuihin lausuntoihin tutustumisen (21). On kuitenkin tärkeää painottaa, että komissio ei voi vedota pelkästään rikkomismenettelyn mahdollisuuteen perustellakseen yleisen edun turvaamisella sen, ettei se luovuta mitään kansalaisen pyynnössä tarkoitettuja asiakirjoja. (22)

4.9 Koska tehokas politiikka perustuu tehokkaaseen tieto- ja viestintäjärjestelmään, komitea ehdottaa lisäksi, että käytettävissä olevat tiedot ovat saatavilla asianmukaisilta internetsivustoilta ja että niillä julkaistaan rikkomuksia koskevat komission päätökset aina kantelun rekisteröinnistä rikkomusmenettelyn päätökseen saattamiseen asti suojaamalla kuitenkin aina julkinen etu siten kuin se on oikeuskäytännössä määritelty.

4.10 Komitean aloitteesta komissio kuuli komiteaa ensimmäisen kerran yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta antamastaan vuosikertomuksesta. Komitea suosittaa, että vastaisuudessa komissio pyytää vuosikertomuksesta säännöllisesti komitean lausunnon, jotta järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan mielipiteet saadaan otettua huomioon ja siten voidaan parantaa lainsäädännön soveltamista EU:ssa.

Bryssel 29. huhtikuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) KOM(2008) 777 lopullinen, SEC(2008) 2855, kohdat 1 ja 2.

(2) KOM(2007) 502 lopullinen, 5. syyskuuta 2007. Katso myös asiaa koskeva ETSK:n lausunto: EUVL C 204, 9.8.2008, s. 9.

(3) http://ec.europa.eu/community_law/docs/docs_directives/mne_sector_na_20091124_en.pdf.

(4) EUVL L 134, 30.4.2004, s. 1 ja EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114.

(5) KOM(2008) 777 lopullinen, SEC(2008) 2854, 18. marraskuuta 2009, s. 206.

(6) EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22.

(7) EUVL L 271, 9.10.2002., s. 16.

(8) KOM(2008) 777 lopullinen, SEC(2008) 2854 ja SEC(2008) 2855.

(9) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C–233/00, komissio v. Ranska, tuomio 26. kesäkuuta 2003, Kok. 2003, s. I–6625.

(10) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, 19. syyskuuta 2000, Luxemburgin suurherttuakunta vastaan Berthe Linster ja Yvonne Linster, C 287/98, Kok. s. I-6917.

(11) EUVL C 24, 31.1.2006, s. 39 ja EUVL C 24, 31.1.2006, s. 52.

(12) KOM(2008) 777 lopullinen, SEC(2008) 2855 liite VI, s. 1.

(13) EUVL C 175, 28.7.2009, s. 26.

(14) Tällä välin komissio on parantanut täytäntöönpanovaatimuksista tehtävää vaikutustenarviointia muun

muassa vuonna 2009 hyväksytyissä tarkistetuissa vaikutustenarviointijärjestelmän ohjeissa (http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/impact_en.htm#_guidelines) ja kaavailee antavansa poliittisen julkilausuman Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 260 artiklan soveltamisesta; artikla koskee unionin tuomioistuimen mahdollisuutta määrätä taloudellisia seuraamuksia.

(15) Katso http://ec.europa.eu/community_law/directives/directives_communication_fi.htm.

(16) Katso ETSK:n lausunto CESE 1694/2009, 5. marraskuuta 2009 aiheesta ”Sisämarkkinoiden etujen hyödyntäminen tiiviimmän hallinnollisen yhteistyön avulla”.

(17) EUVL C 85, 4.4.2008, s. 1.

(18) Katso http://ec.europa.eu/community_law/your_rights/your_rights_fi.htm

(19) EUVL C 128, 18.5.2010, 97.

(20) Katso http://ec.europa.eu/community_law/index_fi.htm.

(21) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5 maaliskuuta 1997, WWF UK (World Wide Fund for Nature) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. Asia T-105/95, 63 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(22) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11. joulukuuta 2001, asia T-191/99, David Petrie ym. vastaan komissio.