Muutettu ehdotus: Euroopan Parlamentin ja Neuvoston Asetus (EY) organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) /* KOM/99/0313 lopull. - COD 98/0303 */



Virallinen lehti nro C 212 E , 25/07/2000 s. 0001 - 0027



Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) PERUSTELUT Komissio tekee Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla muutetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) Muutetussa ehdotuksessa otetaan huomioon useita tarkistuksia, joita Euroopan parlamentti ehdotti täysistunnossaan huhtikuussa 1999. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 4 (ensiksi mainittu johdanto-osan kappale) ja 26 (viimeinen luetelmakohta), joissa selvennetään, että järjestelmään voivat osallistua kaikki organisaatiot, joilla on vaikutuksia ympäristöön, ja kehotetaan jäsenvaltioita kehittämään organisaatioille kohdennettavia kannustimia EMAS-järjestelmään osallistumista varten, sillä kyseiset tarkistukset lisäävät komission ehdotuksen kiinnostavuutta liike-elämän kannalta. Tarkistuksissa 3 ja 18 (kolme luetelmakohtaa) korostetaan, että on jatkuvasti huolehdittava siitä, että ympäristötodentajat ovat korkeatasoisia, sekä varmistettava, että EMAS-asetuksessa säädetyt akkreditointia koskevat vaatimukset täytetään yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Komissio voi hyväksyä kyseiset tarkistukset, koska ne parantavat EMAS-järjestelmän uskottavuutta. EMAS-järjestelmän toimivuuden kannalta on olennaisen tärkeää, että se on yhdenmukainen ja että sitä voidaan vertailla jäsenvaltioiden välillä. Tarkistukset 34 ja 43 vaikuttavat tällä tavalla, ja siksi komissio voi ne hyväksyä. Tarkistukseen 34 sisältyy viittaus eurooppalaiseen standardiin EN ISO 14001, ja tarkistuksen 43 mukaan komission on annettava ympäristölausuntojen muotoa ja sisältöä koskevat suuntaviivat. Ehdotuksen johtaviin periaatteisiin kuuluu myös toissijaisuusperiaate, ja komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 11, 20 ja 21, sillä ne turvaavat jäsenvaltioille mahdollisuuden nimittää kansallisia, alueellisia tai paikallisia toimirakenteita toimivaltaisiksi EMAS-elimiksi. Kyseiset kolme tarkistusta otetaan huomioon muuttamalla toimivaltaisten toimielinten määritelmä. Näin otetaan myös huomioon talous- ja sosiaalikomitean toivomus, jonka se esitti lausunnossaan 26. toukokuuta 1999. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 8 ja 45, joissa määritellään 'sidosryhmän' käsite, mikäli säilytetään yhteensopivuus standardin ISO 14001 tekstin ja määritelmien kanssa eikä rajoiteta EMAS-järjestelmään liittyvää tiedottamista. Tämä otetaan huomioon muuttamalla ilmaus 'sidosryhmät' ilmaukseksi 'osapuolet, joiden etua asia koskee', jolloin yhteensopivuus ISO 4001 -standardin kanssa säilytetään. Osapuolet, joiden etua asia koskee, puolestaan määritellään 2 artiklassa. Näin täytetään myös tämän käsitteen määrittelemistä koskeva talous- ja sosiaalikomitean pyyntö. Tarkistus 27 on periaatteessa hyväksyttävä, sillä osallistuminen EMAS-järjestelmään ei saa kasvattaa liikaa pk-yritysten hallinnollista taakkaa. Sanamuoto on kuitenkin valittava huolellisesti, jotta EMAS-järjestelmän vaatimuksia ei lievennetä pk-yritysten osalta. Tarkistus on otettu huomioon lisäämällä uusi luetelmakohta 10 artiklan 1 kohtaan. Tarkistus 42 on periaatteessa hyväksyttävä, mutta tekstissä jo huomioon otettuja näkökohtia ei pidä toistaa eikä markkinointitilaisuutta ja EMAS-logon pakollista käyttöä koskevaa vaatimusta pidä sekoittaa toisiinsa. Tämä on otettu huomioon lisäämällä uusi teksti liitteessä III olevaan 3.2 kohtaan. Organisaation tuotteet saattavat muodostaa huomattavan ympäristövaikutuksen, ja siksi niistä on tiedotettava EMAS-järjestelmän mukaisesti. Logon käyttö tuotteista kertovan tiedon yhteydessä, kuten tarkistuksessa 24 esitetään, voidaan periaatteessa hyväksyä, mikäli siitä ei aiheudu sekaannusta ympäristömerkin kanssa. Tämä on otettu huomioon lisäämällä uusi teksti 8 artiklan 3 kohtaan. Liiketoimia kuvaavia indikaattoreja koskevan viittauksen lisääminen tarkistuksen 48 mukaisesti voidaan periaatteessa hyväksyä, jos selvästi ilmenee, että ne ovat myös ympäristöindikaattoreja. Tarkistus 60 voidaan periaatteessa hyväksyä, jotta yksityisille yrityksille voitaisiin tarjota hyviä esimerkkejä. Komissio ei kuitenkaan voi sitoa muita toimielimiä, ja säännös saattaisi sopia paremmin johdanto-osaan. Lisäksi määräajan olisi oltava joustavampi, ja se olisi määrättävä kyseisten toimielinten huomattavia ympäristövaikutuksia koskevan arvioinnin tulosten mukaisesti. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 5, jossa edellytetään Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden tukemista. Tämä on osa teknisen tuen toimittamista koskevaa liittymistä valmistelevaa strategiaa, mutta ei merkitse sitä, että prosessiin osoitettaisiin enemmän erityisiä varoja. Tarkistus 26 (kolmas luetelmakohta) voidaan hyväksyä, sillä EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoa tukevien organisaatioiden lukumäärää ei rajoiteta ja käsityöalojen järjestöt voivat osallistua siihen aktiivisesti. Toisaalta, jos organisaatiot määrätään toimittamaan EMAS-järjestelmää koskevia tietoja, saatetaan tosiasiassa rajoittaa alaa, jolta tietoja ilmoitetaan, eikä tämä menettely ehkä sovellu paikallisen tason olosuhteisiin. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 31. Tarkistusta 4 (toisena mainittu johdanto-osan kappale) ei voida hyväksyä, koska siinä sekoitetaan keskenään komission ja jäsenvaltioiden tehtävät sekä rajoitetaan jäsenvaltioiden oikeutta käyttää sopivia toimirakenteita EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoon. Parlamentti ehdottaa tarkistuksia 7 (da ja db kohta), 12 (b kohdan ensimmäinen alakohta) ja 25, joissa edellytetään, että EMAS-järjestelmän täytäntöönpanossa käytetään parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Tämä käsite on peräisin teollisuudesta eikä sovellu EMAS-järjestelmän laajennettuun soveltamisalaan, joka käsittää kaikki taloudellisen toiminnan alat. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsite määritellään selvästi voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä, IPPC-direktiivissä. EMAS-järjestelmään liittymisen vähimmäisvaatimus on, että organisaatio noudattaa voimassa olevaa ympäristölainsäädäntöä. Näin organisaatiot, joihin sovelletaan parhaan käytettävissä olevan tekniikan periaatetta, kuuluvat jo nyt voimassa olevan yhteisön lainsäädännön piiriin. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia. Tarkistuksissa 26 (ensimmäinen luetelmakohta) ja 30 edellytetään jäsenvaltioiden parantavan EMAS-järjestelmään rekisteröityjen organisaatioiden mahdollisuuksia tehdä julkisia hankintasopimuksia ja antavan niille etuuskohtelun julkisia hankintoja koskevissa menettelyissä. Komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia, kun otetaan huomioon voimassa olevan julkisia hankintoja koskevan direktiivin määräykset. Ehdotus on laadittu niin, että sitä voidaan soveltaa kaikenkokoisiin yrityksiin. Ehdotus, jossa otettaisiin käyttöön alemman tason EMAS-järjestelmä pk-yrityksille, ei kiinnosta pk-yrityksiä, sillä sellaisella voisi olla vähemmän painoarvoa markkinatilanteessa. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 52 (viimeinen kohta) ja 56, jotka lieventävät EMAS-järjestelmän vaatimuksia pk-yritysten osalta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 7 (2 kohdan a ja b alakohta), 13, 14, 41, 44, 46 (kaksi ensimmäistä lisäystä), 53 ja 54, sillä niissä ainoastaan toistetaan näkökohtia, joka on otettu huomioon toisaalla ehdotustekstissä, ja siten muutetaan ehdotuksen rakenteellista johdonmukaisuutta ja ymmärrettävyyttä organisaatioiden kannalta. Tarkistuksissa 18 (ensimmäinen kohta) ja 32 edellytetään jäsenvaltioiden hyväksyvän akkreditointia ja sanktioita koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan. Tarkistuksessa 22 vaaditaan perustettavaksi paikallisten toimielinten välinen tietojenvaihtojärjestelmä ja tarkistuksessa 26 (toinen luetelmakohta) vaaditaan organisaatioille aiempaa parempia mahdollisuuksia julkisten rakenteiden käyttöön. Tarkistuksia ei voida hyväksyä, sillä ne toisivat käyttöön määrittelemättömiä ja epäselviä käsitteitä, joita olisi mahdoton soveltaa. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 9 ja 10. Tarkistuksen 9 mukaan toimivaltainen elin olisi mukana määrittelemässä EMAS-järjestelmään liittyviä organisaatioita ja tarkistuksessa 10 rajoitettaisiin toimipaikan alue määrittelemättömän 'paikallisen toimielimen' alueeseen. Molemmat tarkistukset ovat ristiriidassa asetuksessa määrätyn toimivaltaketjun kanssa, jota edellytetään EMAS-järjestelmään rekisteröitävältä organisaatiolta. Tarkistusta 12 (ensimmäinen lisäys), jonka mukaan organisaatioiden olisi sovellettava ympäristöpolitiikkaa liitteessä I olevan B kohdan 4 alakohdan mukaisesti, ei voida hyväksyä, sillä kyseistä alakohtaa ei ole. Tarkistukset 7 (d kohta), 36, 37 ja 38 koskevat työntekijöiden ottamista mukaan EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoon. Nämä tarkistukset täydentävät ajatusta, joka jo sisältyy ehdotukseen, ja niissä määrätään keinoista, joita organisaatioiden olisi käytettävä ottaessaan työntekijät mukaan. Tosiasiassa tällaiset vaatimukset rajoittavat sitä, millä tavoin työntekijät voisivat tähän toimintaan osallistua, sillä organisaatiot samoin kuin jäsenvaltiot eroavat suuresti toisistaan. Soveltuvin tapa hoitaa tämä kysymys olisi levittää alan parhaita käytäntöjä kuvaavia oppaita, joita komissio on tuottanut yhdessä työntekijäjärjestöjen kanssa. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia. Tarkistukset 16, 17, 39 ja 52 (ensimmäinen kohta) heikentävät EMAS-prosessin avoimuutta ja uskottavuutta, sillä ne pidentävät aikaväliä ympäristölausunnon vahvistamiskertojen välillä 12 kuukaudesta enimmillään 36 kuukauteen. Ympäristölausunto on näkyvä osa EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoa, ja sen vuoksi siinä on annettava luotettavaa ja ajan tasalla olevaa tietoa. Tämän varmistamiseksi ympäristötodentaja suorittaa ympäristölausunnolle riippumattoman ulkopuolisen tarkastuksen ja vahvistaa sen. Tarkastus on tehtävä vähintään 36 kuukauden välein. Ehdotuksessa vaaditaan ympäristölausunnon vahvistamista vuosittain myös siksi, että uskottavuus voitaisiin jatkuvasti turvata. Tämä lisää luottamusta ympäristöraportointia koskevien EMAS-järjestelmän vaatimusten avoimuuteen sekä mahdollistaa sen, että organisaatiot saavat täyden hyödyn osallistumisestaan EMAS-järjestelmään, erityisesti valvonnan hallinnoimisen yksinkertaistuessa. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia. Tarkistukset 7 (aa kohta), 15, 35, 40 (ca kohta ja viimeinen lisäys), 59 ja 64 koskevat ympäristölainsäädännön noudattamista organisaatioissa, mutta komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, sillä ne eivät tuo ehdotukselle lisäarvoa. Ehdotukseen sisältyy jo tarkistuksen 15 vaatimus, jonka mukaan organisaatiot voidaan rekisteröidä ainoastaan, jos ne ovat ympäristölainsäädännön mukaisia. Tarkistus 35, jossa vaaditaan organisaatioiden takaavan lain noudattamisen, ilmentää jonkinasteista väärinkäsitystä EMAS-järjestelmän toiminnasta tällä alalla. Tarkistukset 40 (ca kohta), 59 ja 64 muuttavat EMAS-järjestelmän luonnetta tehden siitä yksinkertaisen lainsäädännön noudattamista kuvaavan rekisterin, joka normaalisti kuuluu pakollisen lainsäädännön alaan. Tarkistuksissa 7 (aa kohta) ja 40 (viimeinen lisäys), joissa ehdotukseen lisättäisiin pakollisia aluepoliittisia näkökohtia, sekoittuvat keskenään organisaation politiikan laatimista koskeva vastuu ja sen velvollisuus noudattaa ympäristölainsäädäntöä. EMAS on vapaaehtoisuuteen perustuva järjestelmä, eikä se muuta organisaatioiden velvollisuutta noudattaa ympäristölainsäädäntöä. EMAS-järjestelmä saattaa kuitenkin olla valvonnasta vastaaville viranomaisille arvokas väline, jonka avulla ne voivat erottaa tässä suhteessa hyvät ja huonot organisaatiot toisistaan. Tämän ansiosta valvontaviranomaiset voivat todennäköisesti kohdentaa voimavarojaan aiempaa paremmin ympäristönsuojelun tason kohottamiseen. Siksi komission ehdotus rohkaisee jäsenvaltioita selvittämään, millä tavoin EMAS-järjestelmää voitaisiin käyttää sääntelyssä. Se ei kuitenkaan saa estää voimassa olevan lainsäädännön soveltamista. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 7 (3a kohta). Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 55 ja 58, joissa esitetään kahta sellaista näkökulmaa, jotka eivät liity ympäristövaikutusten arviointiin sellaisena kuin se määritellään ehdotuksen liitteessä VI. Tarkistuksiin 40 (c ja d kohta) sisältyy vaatimus ympäristönäkökohtia ja -tavoitteita koskevan yleiskatsauksen laatimisesta. Asetuksen yhteydessä tarkoituksenmukainen ilmaus olisi ympäristönäkökohtien ja -tavoitteiden kuvaus, ja siksi tarkistuksia ei voida hyväksyä. Tarkistusta 12 (a kohdan toinen lisäys) ei voida hyväksyä, sillä sen mukaan organisaatioiden on tarkasteltava ympäristökatselmuksessa ympäristöpolitiikkaa ja -ohjelmaa, vaikka ensimmäinen ympäristökatselmus suoritetaan heti ympäristöpolitiikan ja -ohjelman vahvistamisen jälkeen. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 12 (viimeinen lisäys), sillä siitä ilmenee EMAS-järjestelmän ja ISO 14001 -standardin välistä suhdetta koskeva väärinkäsitys. Yksi EMAS-järjestelmään liittyvistä tavoitteista on tarjota väylä siirryttäessä ISO 14001-standardin mukaisesta sertifioinnista rekisteröintiin EMAS-järjestelmään. Rekisteröinti voidaan tehdä vasta, kun todentaja on todennut, että EMAS-järjestelmän mukaiset lisävaatimukset täyttyvät. Tarkistusta 19 ei voida hyväksyä, sillä siinä edellytetään ulkomaisen ympäristötodentajan hyväksymistä etukäteen, ja tämä olisi vastoin ajatusta, että todentajilla on vapaus työskennellä kaikissa jäsenvaltioissa edellyttäen, että he ovat ilmoittaneet toimintapaikkansa ja että heitä voidaan valvoa. EMAS-järjestelmä ei tuota tietoa tuotteen laadusta ympäristön kannalta. Sen tarkoitus on erilainen kuin ympäristömerkillä. Siksi tarkistus 23, joka mahdollistaisi EMAS-logon käytön tuotteissa ja pakkauksissa ympäristömerkistä riippumatta, olisi harhaanjohtava. Siten komissio ei voi hyväksyä kyseistä tarkistusta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 28 ja 29, joiden mukaan komission on laadittava vuosittain Euroopan parlamentin käsittelyä varten 10 artiklan 4 kohdan täytäntöönpanoa koskeva raportti sekä 10 artiklan 2 kohdan nojalla saatavia tuloksia koskeva raportti. Parlamentille voidaan toimittaa pyynnöstä tietoja, mutta voimavarat olisi tarkoituksenmukaista keskittää EMAS-järjestelmän toimintaan. Vuoden 2000 tammikuuta koskeva määräaika ei myöskään ole realistinen, kun otetaan huomioon parhaillaan käynnissä oleva lainsäädäntömenettely. EMAS-asetuksen määräajoin tehtäviä tarkistuksia koskeva periaate ilmentää järjestelmän muuttuvaa luonnetta. On kuitenkin odotettava, että järjestelmä toimii täysimääräisesti, ennen kuin sen tehokkuutta arvioidaan. Tämän vuoksi ei voida hyväksyä tarkistusta 33, jossa vaaditaan tarkistusta kolmen vuoden jälkeen viiden vuoden asemesta. Avoimuus on EMAS-järjestelmän keskeinen piirre, mutta se ei saa käydä organisaatiolle liian raskaaksi. Tarkistuksen 47 mukaan ympäristölausunto olisi julkistettava sen sijaan, että se pidetään julkisesti saatavilla. Tämä lisäisi yritysten, erityisesti pk-yritysten, taakkaa, eikä komissio voi hyväksyä kyseistä tarkistusta. Tarkistuksessa 57 edellytetään, että organisaatiot kehittävät asiakkaiden seurantaa koskevan politiikan. Tämä olisi liiallinen taakka yrityksille, ja ne saattaisivat rajoittaa osallistumistaan EMAS-järjestelmään. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta. Tarkistusten 50 ja 62 tarkoitus ympäristötodentajan tasokkuuden varmistamisen kannalta jää hyvin epäselväksi. Ehdotuksessa määritellään todentajalta vaadittava pätevyys sekä toimenpiteet, joilla varmistetaan pätevyyden säilyminen. Siten komissio ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 6, joka lisäisi viittauksen yhteistoimintatapaan. Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY)organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta ympäristöasioita koskevaa yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan) 175 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 c 251 artiklassa määrättyä menettelyä yhteistoiminnassa Euroopan parlamentin kanssa, sekä katsovat, että (1) perustamissopimuksen 2 artiklassa määrätään, että yhteisön yhtenä päämääränä on edistää kestävää kasvua koko yhteisössä, ja helmikuussa 1993 annetussa neuvoston päätöslauselmassa [1] korostetaan kestävän kasvun merkitystä, [1] EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1. (2) komission esittämässä ohjelmassa "Kohti kestävää kehitystä", jonka yleisen lähestymistavan neuvosto hyväksyi 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa, korostetaan yritysten tehtäviä ja vastuuta sekä talouden vahvistamisessa että ympäristönsuojelun alalla kaikkialla yhteisössä, (3) ohjelmassa "Kohti kestävää kehitystä" painotetaan tarvetta monipuolistaa ympäristönsuojelun välineitä ja saada markkinamekanismien avulla organisaatiot sitoutumaan lähestymistapaan, jossa ne eivät tyydy ainoastaan noudattamaan kaikkia ympäristöä koskevia säädöksiä vaan toteuttavat myös aktiivisesti lisätoimia alalla, teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään, (4) EMAS-järjestelmästä annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93 on parantanut selvästi teollisuuden ympäristötoimien tehokkuutta, (5) ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän olisi siksi oltava kaikkien sellaisten organisaatioiden toteutettavissa, joiden toiminnasta aiheutuu merkittäviä ympäristövaikutuksia, sillä järjestelmä tarjoaa kyseisille organisaatioille välineen näiden merkittävien vaikutusten hallitsemiseksi ja ympäristötoimien tehokkuuden parantamiseksi, (6) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93 täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella voidaan parantaa EMAS-järjestelmän mahdollisuuksia tehostaa yleisesti organisaatioiden ympäristötoimia, (7) perustamissopimuksen 3 b 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti eurooppalaisten organisaatioiden ympäristötoimien tehostumista edistävän EMAS-järjestelmän vaikutukset ovat saavutettavissa yhteisön tasolla. Tämän asetuksen tarkoituksena on ainoastaan varmistaa EMAS-järjestelmän yhdenmukainen toteuttaminen kaikkialla yhteisössä yhteisten sääntöjen, menettelyjen ja keskeisten vaatimusten avulla ja jättää kansallisella tasolla toteutettavissa olevat toimet jäsenvaltioiden vastuulle, (8) organisaatioiden vapaaehtoista osallistumista EMAS-järjestelmään on kannustettava ja osallistumisesta on oltava hyötyä sääntelyyn perustuvan valvonnan helpottumisen, kustannussäästöjen ja kohentuneen julkisuuskuvan muodossa, (9) on tärkeää, että pienet ja keskisuuret yritykset osallistuvat EMAS-järjestelmään, ja niiden osallistumista olisi tuettava ottamalla käyttöön tai edistämällä teknisiä aputoimenpiteitä ja rakenteita, joilla tarjotaan tarvittavaa asiantuntija-apua ja tukea tällaisille yrityksille, (10) komissio arvioi jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella, onko tarpeen ottaa käyttöön organisaatioiden EMAS-järjestelmään osallistumista edistäviä erityisiä toimia, etenkin pienten ja keskisuurten yritysten osalta, (11) ympäristöjärjestelmää käyttävien organisaatioiden toiminnan avoimuutta ja luotettavuutta lisää se, että niiden hallintajärjestelmät, ympäristöauditointimenettelyt ja ympäristölausunnot tarkastetaan sen todentamiseksi, että ne ovat tämän asetuksen vaatimusten mukaisia, ja että ympäristötodentajat vahvistavat ympäristölausunnot ja niiden päivitykset, (12) EMAS-järjestelmän uskottavuuden takaamiseksi on tarpeen varmistaa ympäristötodentajien pätevyys ja jatkuvasti parantaa sitä itsenäisen ja puolueettoman akkreditointijärjestelmän, uudelleenkoulutuksen ja ympäristötodentajien toimien riittävän valvonnan avulla ; kansallisten akkreditointilaitosten välille on vastaavasti kehitettävä tiivis yhteistyö, (13) organisaatioita olisi kannustettava tuottamaan ja määräajoin julkistamaan ympäristölausuntoja, joista yleisö ja sidosryhmät saavat tietoa niiden ympäristötoimien tehokkuudesta, (14) komission on yhteisön menettelyjen mukaisesti mukautettava tämän asetuksen liitteet, otettava huomioon EMAS-järjestelmän kannalta olennaiset eurooppalaiset ja kansainväliset ympäristöstandardit ja laadittava yhdessä EMAS-järjestelmän sidosryhmien kanssa ohjeet, joiden avulla varmistetaan järjestelmän vaatimusten yhdenmukainen täytäntöönpano kaikissa jäsenvaltioissa, (15) jäsenvaltioiden on kehitettävä kannustimia, joilla organisaatioita rohkaistaan osallistumaan EMAS-järjestelmään, (16) komission on tuettava Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneita maita niiden perustaessa EMAS-järjestelmän täytäntöönpanossa tarvittavia rakenteita, (17) Euroopan unionin toimielinten on pyrittävä omaksumaan tähän asetukseen sisältyvät periaatteet, ja (18) tätä asetusta on syytä tarkistaa saatujen kokemusten perusteella tietyn voimassaoloajan kuluttua, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä ja sen tavoitteet 1. Organisaatioiden ympäristötoimien tehokkuuden arvioimiseksi ja parantamiseksi sekä asian kannalta merkityksellisten tietojen jakamiseksi yleisölle ja muille sidosryhmille, joiden etua asia koskee, perustetaan yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä, jäljempänä 'EMAS-järjestelmä', johon organisaatiot saavat osallistua vapaaehtoisesti. 2. EMAS-järjestelmän tavoitteena on edistää organisaatioiden ympäristötoimien tehokkuuden jatkuvaa parantamista a) rakentamalla ja toteuttamalla organisaatioiden ympäristöjärjestelmiä; b) arvioimalla järjestelmällisesti, puolueettomasti ja säännöllisesti järjestelmien tehokkuutta; c) jakamalla yleisölle ja muille sidosryhmille, joiden etua asia koskee, tietoa ympäristötoimien tehokkuudesta; d) edistämällä henkilöstön sitoutumista. 3. EMAS-järjestelmällä ei rajoiteta ympäristövalvontaa koskevan yhteisön tai kansallisen lainsäädännön taikka yhteisön lainsäädännön ulkopuolelle jäävien teknisten standardien soveltamista, eikä kyseisestä lainsäädännöstä ja standardeista yrityksille aiheutuvia velvoitteita. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) 'ympäristöpolitiikalla' organisaatioiden ympäristöä koskevia yleistavoitteita ja toimintaperiaatteita, mukaan lukien kaikkien ympäristöalalla säädettyjen asiaan kuuluvien määräysten noudattaminen; b) 'ympäristökatselmuksella' alustavaa laajaa tutkimusta organisaation toimintaan liittyvistä ympäristökysymyksistä, ympäristövaikutuksista ja ympäristötoimien tehokkuudesta; c) 'ympäristönäkökohdalla' organisaation toimintojen, tuotteiden tai palvelujen osaa, joka voi olla vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa; HUOMAUTUS: Merkittävä ympäristönäkökohta on sellainen, jolla on tai voi olla merkittävä ympäristövaikutus; d) 'ympäristövaikutuksella' mitä tahansa ympäristössä tapahtuvaa haitallista tai hyödyllistä muutosta, joka on kokonaan tai osittain organisaation toimintojen, tuotteiden tai palvelujen seurausta; e) 'ympäristöohjelmalla' kuvausta niistä organisaation erityisistä päämääristä ja toimista, jotka on tarkoitettu nostamaan ympäristönsuojelun tasoa organisaatiossa, mukaan lukien kuvaus sellaisista toteutetuista tai suunnitelluista toimenpiteistä, joiden avulla voidaan saavuttaa nämä päämäärät, ja tarvittaessa näiden toimenpiteiden toteuttamiselle asetetut määräajat; f) 'ympäristöpäämäärällä' yleisluontoista ympäristötavoitetta, jonka perustana on ympäristöpolitiikka ja jonka organisaatio asettaa itselleen, ja joka on määrällinen silloin, kun se on käytännössä mahdollista; g) 'ympäristötavoitteella' ympäristöpäämääriin perustuvaa, organisaatiolle tai sen osille soveltuvaa yksityiskohtaista vaatimusta, joka on tarpeen asettaa ja täyttää ko. päämäärien saavuttamiseksi, ja joka on määrällinen silloin, kun se on käytännössä mahdollista; h) 'ympäristöjärjestelmällä' sitä yleisen hallintajärjestelmän osaa, johon kuuluvat organisaatiorakenne, vastuut, käytännön toimet, menettelyt, menetelmät ja voimavarat, joita tarvitaan ympäristöpolitiikan määrittelyyn ja sen täytäntöönpanoon; i) 'ympäristöauditoinnilla' hallinnan apuvälinettä, johon sisältyy järjestelmällinen, dokumentoitu, säännöllinen ja puolueeton arvio organisaation, hallintajärjestelmän ja niiden menetelmien toiminnasta, joiden tarkoituksena on suojella ympäristöä, ja jonka tarkoituksena on i) helpottaa sellaisten käytännön toimien valvontaa, jotka saattavat vaikuttaa ympäristöön; ii) arvioida miten organisaatio noudattaa ympäristöpolitiikkaansa; j) 'auditointijaksolla' ajanjaksoa, jonka aikana kaikki tietyn toimipaikan toiminnat auditoidaan; k) 'ympäristölausunnolla' liitteessä III olevan 3.2 kohdan a-g alakohdassa lueteltuja yksityiskohtaisia tietoja; l) 'osapuolella, jonka etua asia koskee' yksittäistä henkilöä, ryhmää, myös viranomaisia, jota tai joita organisaation ympäristönsuojelun taso koskee taikka johon tai joihin se vaikuttaa; l)m)) 'organisaatiolla' julkista tai yksityistä yritystä, yhtymää, konsernia, laitosta, viranomaista tai muuta yhteisöä, tai sellaisen osaa tai yhdistelmää, jolla yhtiömuodosta riippumatta on omat toiminnot ja hallinto. Rekisteröitävästä yksiköstä sovitaan todentajan kanssa ottaen huomioon 14 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti laaditut komission ohjeet, kuitenkin siten, ettei yksikkö ylitä jäsenvaltion rajoja. Jos organisaatio muodostaa toimipaikan, tätä on käytettävä rekisteröintiperusteena; m)n) 'toimipaikalla' sellaista maa-aluetta, joka on toimintaa harjoittavan tai tuotteita tai palveluja tarjoavan organisaation hallinnassa. Tämä käsittää kokonaisuudessaan infrastruktuurin, laitteet ja materiaalit; n)o) 'auditoijalla' organisaation henkilöstöön kuuluvaa tai sen ulkopuolista henkilöä tai ryhmää, joka toimii organisaation ylimmän johdon nimissä, jolla on yksilönä tai ryhmänä liitteessä II olevassa 2,4 kohdassa tarkoitetut toimivaltuudet ja joka on riittävän riippumaton auditoitavasta toiminnasta voidakseen antaa objektiivisen arvion; o)p) 'akkreditoidulla ympäristötodentajalla' henkilöä tai toimielintä, joka on riippumaton todentamisen kohteena olevasta organisaatiosta ja joka on akkreditoitu 4 artiklan mukaisten edellytysten ja menettelyjen mukaisesti; p)q) 'akkreditointijärjestelmällä' ympäristötodentajien akkreditointi- ja valvontajärjestelmää, jota johtaa jäsenvaltion nimeämä tai luoma puolueeton laitos tai organisaatio, jolla on riittävät voimavarat ja toimivaltuudet ja joka soveltaa asianmukaisia menettelyä niiden toimintojen suorittamista varten, jotka kyseiselle järjestelmälle on tässä asetuksessa määritelty; q)r) 'toimivaltaisilla toimielimillä' jäsenvaltioiden 5 artiklan mukaisesti nimeämiä kansallisia, alueellisia tai paikallisia toimielimiä, jotka suorittavat tässä asetuksessa tarkoitetut tehtävät. 3 artikla Osallistuminen EMAS-järjestelmää EMAS-järjestelmään voivat osallistua kaikki organisaatiot, joiden tavoitteena on parantaa ympäristötoimiensa tehokkuutta. 1. EMAS-järjestelmään rekisteröityminen Jotta organisaatio voitaisiin rekisteröidä EMAS-järjestelmään, sen on a) suoritettava tämän asetuksen liitteen VII mukaisesti toimintansa, tuotteidensa ja palvelujensa ympäristökatselmus, jossa selvitetään liitteessä VI esitetyt seikat, ja tämän katselmuksen tulosten valossa b) otettava käyttöön ympäristöjärjestelmä, joka käsittää kaikki tämän asetuksen liitteen 1 A mukaiset osatekijät. Organisaation on myös noudatettava asiaa koskevaa lainsäädäntöä, parannettava ympäristötoimiensa tehokkuutta sekä huolehdittava ulkoisesta tiedotuksesta liitteen 1 B säännösten mukaisesti. Organisaatioiden, joilla on sertifioitu ja 9 artiklan säännösten perusteella tunnustettu ympäristöjärjestelmä, ei tarvitse suorittaa virallista alustavaa ympäristökatselmusta siirtyessään EMAS-järjestelmään, jos liitteen VI mukaisten ympäristönäkökohtien tarkastelua ja arviointia varten tarpeellinen tieto saadaan sertifioidusta ympäristöjärjestelmästä; c) tehtävä tai teetettävä ympäristöauditiointi tämän asetuksen liitteen II mukaisesti. Auditoinnin on oltava sellainen, että sen avulla voidaan arvioida organisaation ympäristötoimien tehokkuutta; d) laadittava liitteessä III olevan 3.2 kohdan mukainen ympäristölausunto. Tässä lausunnossa on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, miten organisaatio on onnistunut ympäristöpäämääriensä ja -tavoitteidensa saavuttamisessa; e) organisaatiolta niin vaadittaessa annettava tiettyjen sidosryhmien osapuolten, joiden etua asia koskee, käyttöön alustava ympäristökatselmus, jos sellainen on suoritettu, hallintajärjestelmä, auditointimenettely ja ympäristölausunto tai osia siitä, tarkastuttaa, että ne täyttävät tämän asetuksen vaatimukset ja hankkia vahvistus ympäristölausunnolle sen varmistamiseksi, että se täyttää liitteessä III olevan 3.2 kohdan vaatimukset; f) toimitettava vahvistettu ympäristölausunto sen jäsenvaltion toimivaltaiselle toimielimelle, jossa organisaatio sijaitsee, ja rekisteröinnin jälkeen asetettava se julkisesti saataville. 2. EMAS-rekisteröinnin ylläpito Jotta organisaatio voisi säilyttää EMAS-rekisteröintinsä, sen on a) huolehdittava ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän todentamisesta liitteessä V olevan 5.6 kohdan vaatimusten mukaisesti; b) toimitettava vuosittain vahvistettu, ajantasaistettu ympäristölausunto toimivaltaiselle toimielimelle ja asetettava se julkisesti saataville. 4 artikla Ympäristötodentajien akkreditointi ja valvonta 1. Kunkin jäsenvaltion on perustettava järjestelmä riippumattomien ympäristötodentajien akkreditointia ja heidän toimintansa valvomista varten. Tätä varten jäsenvaltiot voivat joko käyttää olemassa olevia akkreditointielimiä tai 5 artiklassa mainittuja toimivaltaisia toimielimiä, taikka nimetä tai perustaa muita elimiä, joilla on asianmukainen asema. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että näiden järjestelmien kokoonpano on sellainen, että niiden riippumattomuus ja puolueettomuus tehtävien suorittamisessa on taattu. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että nämä järjestelmät ovat täysin toimintavalmiita viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. 3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niitä osapuolia, joita asia koskee, kuullaan asianmukaisesti akkreditointijärjestelmän käyttöönottamisesta. 4. Ympäristötodentajien akkreditointi ja heidän toimintansa valvonta toteutetaan liitteen V määräysten mukaisesti. 5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, joihin ne ryhtyvät tämän artiklan nojalla sekä ilmoitettava akkreditointijärjestelmän rakenteen ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkittävistä muutoksista. 6. Komissio edistää noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä erityisesti, jotta vältettäisiin: - tämän asetuksen säännösten, jäsenvaltioiden ympäristötodentajien akkreditoinnissa käyttämien perusteiden, edellytysten ja menettelyjen yhteensopimattomuus, - tämän asetuksen säännösten, jäsenvaltioiden akkreditoimien ympäristötodentajien valvonnassa käyttämien yksityiskohtaisten sääntöjen ja toimenpiteiden yhteensopimattomuus, - tämän asetuksen säännösten, jäsenvaltioiden muissa jäsenvaltioissa akkreditoitujen ympäristötodentajien valvonnassa soveltamien yksityiskohtaisten sääntöjen ja toimenpiteiden yhteensopimattomuus. 7. Yhdessä jäsenvaltiossa akkreditoidut ympäristötodentajat voivat suorittaa todentamistehtäviä muissa jäsenvaltioissa liitteen V määräysten mukaisesti. 8. Perustetaan kaikista akkreditointielimistä muodostuva yhteistyöfoorumi, jonka tehtävänä on avustaa komissiota sen 4 artiklan 6 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämisessä. Yhteistyöfoorumi kokoontuu tarvittaessa, kuitenkin vähintään kahdesti vuodessa, ja kokouksiin osallistuu komission edustaja. Yhteistyöfoorumi laatii todentajien akkreditointia, pätevyyttä ja valvontaa koskevia ohjeita määrittämällä yhtenäistä tulkintaa liitteen V vaatimuksista. Nämä asiakirjat käsitellään 14 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Akkreditointielimien toiminnan ja todentamisen yhdenmukaisen kehityksen varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa yhteistyöfoorumin on luotava menettelyjä vertaisarviointia varten. Vertaisarvioinnilla pyritään varmistamaan, että jäsenvaltioiden akkreditointijärjestelmät täyttävät tämän asetuksen vaatimukset. Komissiolle toimitetaan kertomus vertaisarviointia koskevista toimista. 5 artikla Toimivaltaiset toimielimet 1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta toimivaltainen toimielin, joka vastaa tässä asetuksessa ja erityisesti sen 6 ja 7 artiklassa säädettyjen tehtävien suorittamisesta, sekä ilmoitettava asiasta komissiolle. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että näiden toimivaltaisten toimielinten kokoonpano on sellainen, että se takaa toimielinten riippumattomuuden ja puolueettomuuden, ja että toimivaltaiset toimielimet soveltavat yhtenäisesti tämän asetuksen säännöksiä. 3. Jäsenvaltioiden on laadittava toimivaltaisten toimielinten käyttöön ohjeet organisaatioiden rekisteröinnin väliaikaisesta tai pysyvästä peruuttamisesta. Toimivaltaisilla toimielimillä on erityisesti oltava tietyt menettelyt niiden huomautusten käsittelemiseksi, joita sidosryhmät ovat tehneet rekisteröidyistä toimipaikoista, ja rekisteröinnin epäämisestä taikka väliaikaisesti tai pysyvästi luettelosta poistamisesta. 4. Toimivaltainen toimielin on vastuussa rekisteröinnistä EMAS-järjestelmään. Tästä syystä sen on valvottava organisaatioiden rekisteröintiä sekä näitä koskevien tietojen ylläpitoa luettelossa. Rekisteröinnin epääminen tai väliaikainen tai pysyvä poistaminen luettelosta edellyttää asianosaisten kuulemista, jotta toimivaltainen toimielin saa tarvittavat tiedot päätöksen tekemistä varten. 5. Kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaiset toimielimet kokoontuvat tarvittaessa, kuitenkin vähintään kahdesti vuodessa, ja kokouksiin osallistuu komission edustaja. Kokousten tarkoituksena on varmistaa, että rekisteröitäessä organisaatioita EMAS-järjestelmään noudatetaan yhdenmukaisia menettelyjä. Jotta toimivaltaiset toimielimet pääsisivät yhteisymmärrykseen rekisteröinnin käytännön toteutuksesta, ne käynnistävät vertaisarviointimenettelyn. Vertaisarviointia koskeva kertomus toimitetaan komissiolle ja asetetaan julkisesti saataville. 6 artikla Organisaatioiden rekisteröinti 1. Toimivaltaiset toimielimet noudattavat rekisteröinnissä seuraavia periaatteita: a) Jos toimivaltainen toimielin - on saanut vahvistetun ympäristölausunnon, ja - on saanut organisaatiolta liitteen VIII mukaisen lomakkeen täytettynä, ja - on vastaanottanut rekisteröintimaksun, joka voidaan vaatia 16 artiklan perusteella, ja - katsoo saadun näytön perusteella, että organisaatio täyttää kaikki tämän asetuksen vaatimukset, se rekisteröi rekisteröintiä hakevan organisaation ja antaa sille rekisterinumeron. Toimivaltainen toimielin ilmoittaa rekisteröinnistä organisaation johdolle. b) Jos akkreditointielin toimittaa toimivaltaiselle toimielimelle valvontaraportin, josta käy ilmi, ettei todentaja ole riittävän hyvin varmistanut, että rekisteröintiä hakeva organisaatio täyttää tämän asetuksen vaatimukset, rekisteröinti evätään, kunnes saadaan varmuus EMAS-järjestelmän noudattamisesta. c) Jos organisaatio ei toimita toimivaltaiselle toimielimelle kolmen kuukauden kuluessa asiaa koskevasta kehotuksesta - ajantasaista versiota vuosittain laadittavasta ympäristölausunnosta, tai - organisaatiolta edellytettävää liitteen VIII mukaista lomaketta täytettynä, tai - mahdollisia rekisteröintimaksuja, organisaatio poistetaan laiminlyönnin luonteesta ja laajuudesta riippuen joko väliaikaisesti tai pysyvästi luettelosta. Toimivaltainen toimielin ilmoittaa organisaation johdolle toimenpiteiden syyt. d) Jos toimivaltainen toimielin milloin tahansa toteaa saamiensa tietojen perusteella, ettei organisaatio enää täytä yhtä tai useampaa tämän asetuksen säännöistä, organisaatio poistetaan laiminlyönnin luonteesta ja laajuudesta riippuen joko väliaikaisesti tai pysyvästi luettelosta. Toimivaltainen toimielin ilmoittaa organisaation johdolle toimenpiteiden syyt. e) Jos toimivaltainen täytäntöönpanoviranomainen ilmoittaa toimivaltaiselle toimielimelle, että organisaatiossa on rikottu ympäristönsuojelua koskevia määräyksiä, toimielin tapauksesta riippuen joko epää rekisteröinnin organisaatiolta tai poistaa organisaation väliaikaisesti luettelosta Toimivaltainen toimielin tiedottaa organisaation johdolle toimenpiteiden syistä sekä toimivaltaisen täytäntöönpanoviranomaisen kanssa käydyistä keskusteluista. f) Rekisteröinnin epääminen tai väliaikainen luettelosta poistaminen peruutetaan, jos toimivaltainen toimielin saa toimivaltaiselta täytäntöönpanoviranomaiselta tyydyttävät todisteet siitä, että laiminlyönnit on korjattu ja että on toteutettu riittävät toimenpiteet laiminlyönnin toistumisen estämiseksi. 2. Toimivaltainen viranomainen ajantasaistaa EMAS-järjestelmään rekisteröityjen organisaatioiden luettelon kuukausittain. 7 artikla Rekisteröityjen organisaatioiden ja akkreditoitujen ympäristötodentajien luettelo 1. Akkreditointijärjestelmät laativat, tarkistavat ja ajantasaistavat luettelon kussakin jäsenvaltiossa akkreditoiduista ympäristötodentajista ja toimittavat tiedot luetteloon tehdyistä muutoksista kuukausittain komissiolle joko suoraan tai kansallisten viranomaisten välityksellä kyseisen jäsenvaltion päätöksen mukaan. 2. Toimivaltaiset toimielimet laativat luettelon kussakin jäsenvaltiossa rekisteröidyistä organisaatioista sekä ylläpitävät tätä luetteloa. Toimivaltaiset toimielimet toimittavat tiedot luetteloon tehdyistä muutoksista kuukausittain komissiolle kyseisen jäsenvaltion päätöksen mukaan joko suoraan tai kansallisten viranomaisten välityksellä. 3. Komissio ylläpitää luetteloa akkreditoiduista ympäristötodentajista ja rekisteröidyistä organisaatioista ja asettaa sen julkisesti saataville. 8 artikla Logo 1. EMAS-järjestelmään osallistuvat organisaatiot voivat käyttää liitteen IV mukaista logoa. Komissio täydentää liitettä IV noudattaen 14 artiklan mukaista menettelyä. Logoa voivat käyttää ainoastaan organisaatiot, joilla on voimassa oleva EMAS-rekisteröinti. Logon käyttö on sallittu ainoastaan liitteessä IV esitetyssä muodossa. 2. Organisaatiot voivat käyttää EMAS-logoa ainoastaan seuraavissa yhteyksissä: varmennetussa ympäristölausunnossa, organisaation virallisessa kirjepaperissa, tuotaessa julki organisaation osallistumista EMAS-järjestelmään. 3. Organisaatiot voivat käyttää logoa myös toimintaan, tuotteisiin ja palveluihin liittyvän ympäristötiedotuksen, kuten tiedotuslehtisten, yhteydessä edellyttäen, että tiedot sisältyvät ympäristölausuntoon ja esittävät tiivistäen siinä kerrottuja asioita ja että ympäristötodentaja on vahvistanut tiedot ja todennut, että ne ovat a) tarkkoja ja totuudenmukaisia, b) perusteltuja ja todennettavissa, c) olennaisia ja oikeassa asiayhteydessä, d) esitettyjen näkökohtien kannalta eriteltyjä ja selkeitä, e) sellaisia, että väärintulkintamahdollisuus on epätodennäköinen, f) merkittäviä suhteessa kokonaisympäristövaikutukseen, edellyttäen, että ilmaisu "vahvistettua tietoa" on lisätty logon yhteyteen liitteen IV mukaisesti. 4. Logon käyttö on kielletty seuraavissa tapauksissa: tuotteissa tai pakkauksissa, tuotteita, toimintaa tai palveluja koskevien vertailevien väitteiden yhteydessä, tuotteiden, toiminnan ja palvelujen mainonnassa. 9 artikla Suhde eurooppalaisiin ja kansainvälisiin standardeihin 1. Organisaatioiden, jotka noudattavat eurooppalaisia tai kansainvälisiä, EMAS-järjestelmän kannalta merkityksellisiä ympäristöasioiden standardeja ja jotka asianmukaista sertifiointimenettelyä noudattaen ovat saaneet siitä todistuksen, katsotaan olevan tämän asetuksen vastaavien vaatimusten mukaisia, edellyttäen että: a) omissio on tunnustanut edellä mainitut standardit noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä, b) omissio on tunnustanut sertifiointielimen akkreditoinnin noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä, Tunnustettujen standardien viittaukset (sekä ne EMAS-järjestelmän osat, joita nämä standardit koskevat) ja tiedot tunnustetusta akkreditioinnista julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.. 2. Tällaisten organisaatioiden rekisteröimiseksi EMAS-järjestelmään kyseisten organisaatioiden on osoitettava todentajalle ainoastaan täyttävänsä ne vaatimukset, joita tunnustetut standardit eivät kata. 10 artikla Organisaatioiden, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, osallistumisen edistäminen 1. Jäsenvaltioiden on edistettävä organisaatioiden osallistumista EMAS-järjestelmään ja otettava erityisesti huomioon tarve varmistaa pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) osallistuminen helpottamalla tiedonsaantia ja tukivarojen saantimahdollisuuksia ja julkisten rakenteiden käyttöä, ottamalla käyttöön tai edistämällä teknisiä tukitoimenpiteitä etenkin asianomaisten ammatillisten tai paikallisten tahojen (esimerkiksi paikallisviranomaisten, kauppakamarien ja yrittäjäjärjestöjen tai käsityöalan järjestöjen) käynnistämien aloitteiden yhteydessä, veloittamalla kohtuullinen rekisteröintimaksu osallistumiseen kannustamiseksi, varmistamalla, ettei järjestelmä aiheuta liian suurta taakkaa organisaatioille, etenkään pk-yrityksille. Maantieteellisesti tarkkaan rajattavissa oleville alueille keskittyneiden pk-yritysten osallistumisen edistämiseksi paikallisviranomaiset voivat yhdessä teollisuuden järjestöjen, kauppakamarien ja asianosaisten kanssa avustaa yrityksiä alueen merkittävien ympäristövaikutusten yksilöimisessä. Pk-yritykset voivat näiden tietojen avulla määrittää ympäristöohjelmansa ja asettaa oman EMAS-hallintajärjestelmänsä mukaiset päämäärät ja tavoitteet. 2. Jäsenvaltioiden on tarkasteltava, miten rekisteröitymistä EMAS-järjestelmään tämän asetuksen mukaisesti voidaan hyödyntää ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa ja valvonnassa, jotta vältettäisiin tarpeeton päällekkäisyys sekä organisaatioiden että täytäntöönpanosta vastaavan toimivaltaisen viranomaisen tekemän työn osalta. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan soveltamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. 4. Komissio pyrkii varmistamaan, että yhteisön tasolla kehitettävät lainsäädännölliset välineet, jotka koskevat ympäristönsuojelua, ovat keskenään yhtenäisiä. 11 artikla Tiedonkulku 1. unkin jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että: - organisaatiot saavat tietoa tämän asetuksen sisällöstä, - yleisölle tiedotetaan järjestelmän päämääristä ja sen keskeisestä sisällöstä. Jäsenvaltioiden on erityisesti käytettävä ammattijulkaisuja, paikallislehtiä, tiedotuskampanjoita tai muita käyttökelpoisia keinoja, jotta järjestelmä kyettäisiin tekemään yleisesti tunnetuksi. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan soveltamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. 3. MAS-järjestelmän edistämisestä yhteisön tasolla vastaa komissio. 12 artikla Rikkomiset Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset oikeudelliset tai hallinnolliset toimenpiteet niissä tapauksissa, joissa tämän asetuksen säännöksiä ei noudateta, ja ilmoitettava näistä toimenpiteistä komissiolle. 13 artikla Liitteet Komissio mukauttaa tämän asetuksen liitteet 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ottaen huomioon järjestelmän toteuttamisesta saadut kokemukset ja esiin tulevan, järjestelmän vaatimuksia koskevien ohjeiden tarpeet. 14 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa komitea, jonka muodostavat jäsenvaltioiden edustajat ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa: - komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä; - neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa. 15 artikla Järjestelmän tarkistaminen Komissio tarkastelee EMAS-järjestelmää uudelleen viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta järjestelmän toiminnasta saatujen kokemusten ja kansainvälisen kehityksen perusteella ja, mikäli tarpeellista, tekee neuvostolle ehdotuksen tarvittavista muutoksista. 16 artikla Kulut ja maksut 1. Organisaatioiden rekisteröintimenettelyyn ja ympäristötodentajien akkreditointiin ja valvontaan liittyvien hallintokulujen sekä EMAS-järjestelmän kulujen kattamiseksi voidaan ottaa käyttöön maksujärjestelmä, jota koskevista menettelyistä jäsenvaltiot säätävät 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan perusteella toteuttamistaan toimenpiteistä. 17 artikla Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93 kumoaminen 1. Neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93 kumotaan tämän asetuksen voimaantulopäivänä. 2. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93 perusteella perustetut akkreditointijärjestelmät ja toimivaltaiset toimielimet pysyvät voimassa. Jäsenvaltioiden on muutettava akkreditointijärjestelmien ja toimivaltaisten toimielinten menettelyjä tämän asetuksen vastaavien säännösten mukaisesti. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että nämä järjestelmät ovat täysin toimintavalmiita kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 3. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93 mukaisesti akkreditoidut ympäristötodentajat voivat jatkaa tehtäviensä hoitamista tämän asetuksen säännösten mukaisesti. 4. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93 mukaisesti rekisteröidyt toimipaikat säilyvät EMAS-luettelossa. Tämän asetuksen uusien organisaatioita koskevien vaatimusten noudattaminen tarkastetaan seuraavan todentamisen yhteydessä 18 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan kolmen kuukauden kuluttua sen julkaisemispäivästä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puheenjohtaja Puheenjohtaja LIITE 1 A. Ympäristöjärjestelmää koskevat vaatimukset Ympäristöjärjestelmä toteutetaan kansainvälisen ympäristöjärjestelmästandardin EN ISO 14001:1996 osan 4 mukaisesti. B. EMAS-järjestelmää toteuttavissa organisaatioissa huomioitavia seikkoja 1. Lainmukaisuus Organisaatioiden on kyettävä osoittamaan, että ne ovat tietoisia kaikesta asiaa koskevasta ympäristölainsäädännöstä ja ymmärtävät sen vaikutukset organisaatioon ne noudattavat lakia organisaatiossa ovat käytössä menettelytavat, joita noudattamalla se kykenee jatkuvasti täyttämään kyseiset vaatimukset. 2. Tehokkuus Organisaatioiden on kyettävä osoittamaan, että hallintajärjestelmä ja auditointi-menettelyt kattavat organisaation ympäristötoimien tosiasiallisen tehokkuuden liitteessä VI lueteltujen näkökohtien osalta, ja että toimien tehokkuuden arviointi on osa katselmusmenettelyä. Organisaation on myös sitouduttava ympäristötoimien tehokkuuden jatkuvaan parantamiseen 3. Ulkoinen viestintä Organisaatioiden on kyettävä osoittamaan, että voidakseen ymmärtää sidosryhmien tarpeita sellaisten muiden osapuolten tarpeita, joiden etua asia koskee, ne käyvät näiden tahojen, mukaan luettuna paikallisyhteisöt ja asiakkaat, kanssa avointa vuoropuhelua toimintansa, tuotteidensa ja palvelujensa ympäristövaikutuksista. LIITE II Sisäistä ympäristöauditointia koskevat vaatimukset 2.1 Yleiset vaatimukset Sisäisillä auditoinneilla varmistetaan, että organisaatio noudattaa toiminnassaan vakiintuneita menettelytapoja. Auditoinnissa voidaan myös havaita näihin menettelytapoihin liittyviä ongelmia sekä mahdollisuuksia niiden kehittämiseen. Audiotointien laajuus organisaatiossa voi vaihdella yksinkertaisen menettelyn auditoinnista monimuotoisten toimien auditointiin. Tietyn ajanjakson kuluessa kaikki tietyn organisaation toiminnot auditoidaan. Tätä ajanjaksoa kutsutaan auditointijaksoksi. Pienemmissä ja yksinkertaisemmissa organisaatioissa voi olla mahdollista auditoida kaikki toiminnot kerralla. Auditointijakso tällaisissa organisaatioissa on kahden auditoinnin välinen ajanjakso. Sisäistä auditointia suorittavien henkilöiden on oltava tarpeeksi riippumattomia auditoitavasta toiminnosta puolueettoman näkemyksen muodostamiseksi. Sisäisiä auditointeja voivat suorittaa organisaation omat työntekijät tai ulkopuoliset tahot (toisen organisaation tai saman organisaation toisen osan työntekijät tai konsultit). 2.2 Päämäärät Organisaation ympäristöauditointiohjelmassa määritellään kirjallisesti kunkin auditoinnin ja auditointijakson päämäärät sekä kunkin toiminnan auditointitaajuus. Päämääriin on erityisesti kuuluttava käytössä olevien hallintajärjestelmien arviointi ja sen määritteleminen, ovatko ne organisaation politiikan ja ohjelman mukaisia, mikä tarkoittaa myös ympäristöalalla säädettyjen olennaisten vaatimusten noudattamista. 2.3 Laajuus Kunkin auditoinnin tai kunkin auditointijakson vaiheen laajuus on määriteltävä selkeästi ja lisäksi on ilmaistava selkeästi: 1. käsitellyt aihealueet, 2. auditoitavat toiminnot, 3. huomioon otettavat ympäristöstandardit, 4. auditoinnin kattama ajanjakso. Ympäristöauditointi sisältää niiden faktatietojen tarkastelun, jotka ovat tarpeen tehokkuuden arvioimiseksi. 2.4 Organisaatio ja voimavarat Ympäristöauditoinnin suorittavat sellaiset henkilöt tai henkilöryhmät, joilla on asianmukaiset tiedot auditoitavista aloista ja aihealueista sekä tiedot ja kokemus asian kannalta merkittävistä ympäristöasioiden hallintaan, tekniikkaan, ympäristöön ja lainsäädäntöön liittyvistä asioista ja lisäksi riittävä auditointitekniikkaan liittyvä koulutus ja pätevyys asetettujen päämäärien saavuttamiseksi. Auditointiin käytettyjen voimavarojen ja ajan on oltava oikeassa suhteessa auditoinnin laajuuteen ja sen päämääriin. Organisaation ylimmän johdon on tuettava auditointia. Auditoijien on oltava tarpeeksi riippumattomia auditoitavasta toiminnasta, jotta he voivat antaa objektiivisen ja puolueettoman arvion. 2.5 Auditoinnin suunnittelu ja valmistelu Suunnittelemalla ja valmistelemalla jokainen auditointi varmistetaan erityisesti, että: - auditointia varten osoitetaan tarvittavat voimavarat, - jokainen auditointiin osallistuva henkilö (mukaan lukien auditoijat, johto ja henkilöstö) ymmärtää tehtävänsä ja velvollisuutensa. Valmisteluun sisältyy tutustuminen organisaation toimintaan ja käytössä olevan ympäristöjärjestelmään sekä edellisten auditointien toteamusten ja johtopäätösten läpikäyminen. 2.6 Auditointitoimet Auditointitoimia ovat keskustelut henkilöstön kanssa, toimintaolosuhteiden ja laitteiden tarkastaminen sekä arkistoitujen asiakirjojen, asiaa koskevien merkityksellisten kirjallisten menettelyiden ja muiden asian kannalta olennaisten asiakirjojen tarkastaminen auditoitavan toiminnan tason arvioimiseksi. Tavoitteena on määrittää, onko organisaatio sovellettavien standardien, säännösten tai asetettujen päämäärien ja tavoitteiden mukainen, ja onko ympäristövastuun hoitamiseksi käyttöön otettu järjestelmä tehokas ja asianmukainen. Järjestelmän toimivuus voidaan tarkastaa tekemällä pistokokeita, joilla selvitetään onko järjestelmä näiden arviointiperusteiden mukainen. Auditointimenettelyyn sisältyvät erityisesti seuraavat vaiheet: a) hallintajärjestelmien hahmottaminen, b) hallintajärjestelmän vahvuuksien ja heikkouksien arviointi, c) merkityksellisten tietojen kerääminen, d) auditoinnin toteamusten arviointi, e) auditoinnin johtopäätösten valmistelu, f) auditoinnin toteamuksista ja johtopäätöksistä annettava kertomus. 2.7 Kertomus auditoinnin toteamuksista ja johtopäätöksistä 1. Auditoijat laativat muodoltaan ja sisällöltään asianmukaisen kirjallisen auditointikertomuksen sen varmistamiseksi, että auditoinnin toteamukset ja johtopäätökset esitetään kokonaisuudessaan ja virallisesti kunkin auditoinnin tai auditointijakson lopussa. Auditoinnin toteamukset ja johtopäätökset on toimitettava virallisesti organisaation ylimmälle johdolle. 2. Kirjallisen auditointikertomuksen perustavoitteena on: a) kuvata auditoinnin laajuus, b) antaa johdolle tietoa siitä, miten organisaation ympäristöpolitiikkaa noudatetaan ja miten organisaatio on edistynyt ympäristötoimissaan, c) antaa johdolle tietoa ympäristövaikutusten seurantajärjestelyjen tehokkuudesta ja luotettavuudesta organisaatiossa, d) osoittaa tarvittaessa, minkälaiset korjaavat toimenpiteet ovat tarpeen. 2.8 Auditoinnin seuranta Auditointimenettelyn päätteeksi laaditaan ja toteutetaan korjaavia toimenpiteitä koskeva suunnitelma. Auditoinnin tulosten seurannan varmistamiseksi on huolehdittava siitä, että käytössä ovat asianmukaiset mekanismit. 2.9 Auditointitaajuus Yksittäisen toiminnan auditointien taajuus vaihtelee seuraavien näkökohtien perusteella: a) toiminnan luonne, laajuus ja monimuotoisuus, b) toiminnan ympäristövaikutusten merkittävyys, c) edellisissä auditoinneissa havaittujen ongelmien tärkeys ja kiireellisyys, d) ympäristöongelmien tausta. Monimuotoista toimintaa, jonka ympäristöriskit ovat suurempia, auditoidaan useammin. Organisaatio laatii itse auditointiohjelmansa ja määrittää auditointitaajuuden ottaen huomioon komission ohjeet. LIITE III Ympäristölausunto 3.1 Johdanto Ympäristölausunnon tarkoituksena on antaa tietoa organisaation aiheuttamista ympäristövaikutuksista ja sen ympäristötoimien tehokkuudesta. Ympäristölausunnossa otetaan myös kantaa liitteessä I olevan B.3 kohdan menettelyn mukaisesti sellaisiin sidosryhmien, osapuolten, joiden etua asia koskee, yksilöityihin tarpeisiin, joita organisaatio pitää merkittävinä (liitteessä VI olevan 4 kohdan d alakohta). Organisaation ei tarvitse esittää 3.2 kohdassa lueteltuja tietoja yhdessä kattavassa kertomuksessa, mutta on tärkeää, että tiedot voidaan toimittaa selkeässä ja johdonmukaisessa kirjallisessa muodossa henkilöille, joilla ei ole muutoin mahdollisuuksia saada näitä tietoja. 3.2 Ympäristölausunto Organisaation on ensirekisteröinnin yhteydessä annettava ympäristötodentajan vahvistettavaksi ympäristöä koskevia tietoja, joita kutsutaan ympäristölausunnoksi. Vahvistamisen jälkeen nämä tiedot toimitetaan toimivaltaiselle toimielimelle ja asetetaan sitten julkisesti saataville. Ympäristölausunto on väline, jonka avulla ympäristönsuojelun tasosta tiedotetaan ja käydään keskusteluja eri osapuolten välillä. Organisaation on otettava huomioon yleisön ja muiden, joiden etua asia koskee, ympäristötiedon tarve ympäristölausuntoa kirjoittaessaan ja suunnitellessaan. Näiden tietojen on sisällettävä vähintään: a) selkeä ja yksiselitteinen kuvaus EMAS-järjestelmään rekisteröitävästä organisaatiosta ja yhteenveto sen toiminnasta, tuotteista ja palveluista sekä tarpeen vaatiessa suhteesta mahdolliseen emäorganisaatioon, b) organisaation ympäristöpolitiikka, c) kuvaus kaikista organisaation toiminnan merkittävistä ympäristövaikutuksista ja selitys kunkin vaikutuksen luonteesta, d) kuvaus merkittäviin ympäristövaikutuksiin liittyvistä ympäristöpäämääristä ja -tavoitteista, e) yhteenveto saatavilla olevista tiedoista, joissa organisaation toimien tehokkuutta verrataan merkittäviä ympäristövaikutuksia koskeviin ympäristöpäämääriin ja -tavoitteisiin f) muut ympäristötoimien tehokkuuteen liittyvät tekijät. g) ympäristötodentajan nimi ja akkreditointinumero sekä vahvistuksen päivämäärä. Komissio vahvistaa ympäristölausuntojen muotoa ja sisällön vähimmäismäärää koskevat ohjeet lausuntojen selkeyden ja yhdenmukaisuuden parantamiseksi. 3.3 Julkisesti saatavilla olevien tietojen ylläpitäminen Organisaation on ajantasaistettava 3.2 kohdassa luetellut tiedot vuosittain, ja ympäristötodentajan on vahvistettava niin ikään vuosittain mahdolliset muutokset tietoihin. Vahvistamisen jälkeen tieto muutoksista toimitetaan myös toimivaltaiselle toimielimelle ja asetetaan julkisesti saataville. 3.4 Tietojen julkaiseminen Organisaatiot voivat antaa omassa ympäristöjärjestelmässään kerättyjä tietoja (erityisille) eri kohderyhmille tai osapuolille, joiden etua asia koskee, ja käyttää vain osaa ympäristölausunnon tiedoista. Kaikkeen organisaation julkaisemaan ympäristötietoon voidaan liittää EMAS-logo edellyttäen, että ympäristötodentaja on vahvistanut tiedot ja todennut, että ne ovat a) tarkkoja ja totuudenmukaisia, b) perusteltuja ja todennettavissa, c) olennaisia ja oikeassa asiayhteydessä, d) edustavia organisaation ympäristötoimien kokonaistehokkuuden suhteen, e) sellaisia, että niiden tulkitseminen väärin ei ole todennäköistä ja että tietojen yhteydessä mainitaan ympäristölausunto, josta tiedot ovat peräisin. 3.5 Paikallinen vastuu EMAS-järjestelmään rekisteröityvät organisaatiot voivat julkaista ympäristölausunnon, joka kattaa useita fyysisiä toimipaikkoja. EMAS-järjestelmällä pyritään varmistamaan paikallinen vastuu, ja tästä syystä organisaatioiden on huolehdittava siitä, että lausunnossa yksilöidään selkeästi ympäristövaikutuksiltaan merkittävien toimipaikkojen vaikutukset. 3.6 Julkinen saatavuus Organisaation ympäristölausunnon muodostavat 3.2 kohdan a-g alakohdan tiedot samoin kuin 3.3 kohdassa määritellyt ajantasaistetut tiedot on asetettava julkisesti saataville. Tämä ei välttämättä edellytä, että organisaatioiden on julkaistava ja painatettava yksi kattava kertomus, ja toimitettava se pyynnöstä halukkaille. Sen sijaan organisaatioita kehotetaan käyttämään kaikkia tarjolla olevia julkistamiskeinoja (julkaiseminen sähköisessä muodossa, kirjastot jne.). Organisaation on kyettävä osoittamaan ympäristötodentajalle, että henkilöt, joiden etua organisaation ympäristötoimien tehokkuus perustellusti koskee, saavat helposti ja vapaasti käyttöönsä 3.2 kohdan a-g alakohdan ja 3.3. kohdan mukaiset tiedot. 3.7 Tehokkuutta koskeva raportointi Ympäristöjärjestelmässä kerättyä raakatietoja voidaan käyttää usein eri tavoin osoittamaan organisaation ympäristötoimien tehokkuutta. Organisaatioita rohkaistaan käyttämään ympäristötoimien tehokkuutta kuvaavia indikaattoreita (esim. energiankulutus tuotettua tonnia kohti), milloin se on tarkoituksenmukaista. Tällöin organisaation Jos organisaatio käyttää ympäristötoimien tehokkuutta kuvaavia indikaattoreita (esim. energiankulutus tuotettua tonnia kohti), sen on varmistettava, että valitut indikaattorit: a) antavat tarkan kuvan organisaation tehokkuudesta, b) ovat ymmärrettäviä ja yksiselitteisiä, c) mahdollistavat organisaation tehokkuuden vertailun edellisvuosiin nähden, d) mahdollistavat tarvittaessa vertailun alakohtaisten, kansallisten tai alueellisten esikuvien kanssa e) mahdollistavat tarvittaessa vertailun sääntelyn asettamien vaatimusten kanssa. LIITE IV Logo P.M. LIITE V Ympäristötodentajien akkreditointi, valvonta ja toiminta 5.1 Yleistä Ympäristötodentajien akkreditoinnin on perustuttava seuraavassa lueteltaviin yleisiin pätevyysvaatimuksiin. Akkreditointielimet voivat akkreditoida ympäristötodentajiksi yksittäisiä henkilöitä tai organisaatioita taikka molempia. Kansalliset akkreditointijärjestelmät määrittelevät tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti ympäristötodentajien akkreditointia koskevat menettelytapavaatimukset ja yksityiskohtaiset perusteet näitä periaatteita noudattaen. Periaatteiden noudattaminen varmistetaan 4 artiklan perusteella käyttöön otettavan vertaisarvioinnin avulla. 5.2 Ympäristötodentajien akkreditointiperusteet 5.2.1. Seuraavat pätevyysvaatimukset ovat vähimmäisvaatimuksia, jotka todentajan - henkilön tai organisaation - on täytettävä: asetuksen säännösten, asiaa koskevien standardien ja komission 4 ja 14 artiklan perusteella antamien tämän asetuksen soveltamista koskevien ohjeiden tuntemus ja ymmärtäminen, todentamisen kohteena olevan toiminnan kannalta olennaisten lainsäädännöllisten, sääntelyyn perustuvien ja muiden politiikkoihin liittyvien vaatimusten tuntemus ja ymmärtäminen, ympäristöasioiden tuntemus ja ymmärtäminen, sellaisten todentamisen kohteena olevaan toimintaan liittyvien teknisten näkökohtien tuntemus ja ymmärtäminen, jotka ovat ympäristöasioiden kannalta merkityksellisiä, todentamisen kohteena olevan toiminnan yleinen tuntemus ja ymmärtäminen, jonka avulla on mahdollista arvioida hallintajärjestelmän asianmukaisuus, ympäristöauditoinnin vaatimusten ja -menetelmien tuntemus ja ymmärtäminen, asiakirjoihin perustuva auditointi (ympäristölausunto). Lisäksi todentajan on hoidettava tehtävänsä riippumattomasti, puolueettomasti ja tasapuolisesti. 5.2.2. Akkreditoinnin laajuus Ympäristötodentajien akkreditoinnin laajuus määritellään neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 761/93 (EYVL L 83, 3.4.1993) säädetyn toimialaluokituksen (NACE-koodit) mukaisesti. Todentajan pätevyyden ja akkreditoinnin laajuuden on oltava sopivassa suhteessa todentamisen kohteena olevan organisaation kokoon ja monimuotoisuuteen. 5.2.3 Ympäristötodentajina toimivia, todentamistehtäviä yksin suorittavia yksityishenkilöitä koskevia lisävaatimuksia Ympäristötodentajina toimivia yksityishenkilöitä, jotka suorittavat, todentamistehtäviä yksin, koskevat 5.2 kohdan vaatimusten lisäksi seuraavat vaatimukset: heillä on oltava kaikki todentamiseen tarvittava pätevyys akkreditoiduilla aloilla, akkreditoinnin laajuus on rajattava henkilökohtaisen pätevyyden mukaan. Näiden vaatimusten noudattaminen varmistetaan akkreditointielimen valvonnalla. 5.3 Ympäristötodentajien valvonta 5.3.1 Akkreditoinnin myöntäneen akkreditointielimen suorittama akkreditoitujen ympäristötodentajien valvonta Akkreditoidun ympäristötodentajan on viipymättä ilmoitettava akkreditointielimelle kaikista muutoksista, jotka vaikuttavat akkreditointiin tai sen laajuuteen. Enintään 12 kuukauden säännöllisin välein tarkistetaan, että akkreditoitu ympäristötodentaja täyttää edelleen akkreditoinnin edellytykset, ja seurataan suoritettujen todennusten laatua. Valvontaa voidaan suorittaa kyselylomakkeiden avulla, arvioimalla todentajan vahvistamia ympäristölausuntoja, arvioimalla todentamiskertomus sekä todistajien läsnäollessa tehdyillä tarkastuksilla. Valvonta on suhteutettava todentajan toimintaan. Akkreditointielimen päätös akkreditoinnin poistamisesta tai tilapäisestä pidättämisestä tai sen laajuuden supistamisesta voidaan tehdä vasta, kun akkreditoidulle ympäristötodentajalle on annettu mahdollisuus tulla kuulluksi. 5.3.2 Todentamisen suorituspaikkana olevan jäsenvaltion akkreditointielimen suorittama akkreditoitujen ympäristötodentajien valvonta Yhdessä jäsenvaltiossa akkreditoidun todentajan on vähintään neljä viikkoa ennen todentamistoimia toisessa jäsenvaltiossa toimitettava tämän jäsenvaltion akkreditointielimelle ilmoitus akkreditointia koskevista yksityiskohdista ja tarpeen vaatiessa ryhmän kokoonpanosta, todentamistapahtuman paikasta ja ajankohdasta: tältä osin ilmoitetaan organisaation osoite ja yhteystiedot sekä tiedot toimenpiteistä, joihin on ryhdytty mahdollisten oikeudellisten ja kielitaitoon liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Ilmoitus on tehtävä ennen jokaista uutta todentamistapahtumaa. Akkreditointielin ei voi asettaa muita ehtoja, jotka estäisivät todentajaa tarjoamasta palveluja muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa akkreditointi on myönnetty. Akkreditointielin ei myöskään saa käyttää ilmoitusmenettelyä todentajan saapumisen viivästyttämiseen. Mahdollisille vaikeuksille järjestää todentajan työn valvonta ilmoitettuna päivänä on esitettävä riittävät perusteet. Jos valvova akkreditointielin ei ole tyytyväinen todentajan työn laatuun, toimitetaan valvontakertomus kyseiselle todentajalle, akkreditoinnin myöntäneelle akkreditointielimelle, toimivaltaiselle toimielimelle todennuksen kohteena olevan organisaation sijaintimaassa sekä akkreditointielimien yhteistyöfoorumille. 5.4 Todentajien tehtävä 5.4.1. Todentajan tehtävänä on, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden täytäntöönpanovaltuuksia sääntelyn asettamien vaatimusten osalta, tarkastaa: a) ovatko mahdollinen alustava ympäristökatselmus, ympäristöjärjestelmä, ympäristöauditointiohjelma ja ympäristölausunto kaikkien tämän asetuksen säännösten mukaisia b) seuraavissa asiakirjoissa esitettyjen tietojen luotettavuus: ympäristölausunto (liitteessä III oleva 3.2 ja 3.3. kohta) otteet ympäristölausunnosta (liitteessä III oleva 3.4 kohta) ympäristötiedotus (8 artiklan 3 kohta). Todentajan on ammatillisesti asianmukaisella tavalla tutkittava erityisesti organisaation mahdollisesti toteuttaman alustavan ympäristökatselmuksen sekä ympäristöauditioinnin tai muiden menettelyjen tekninen pätevyys toistamatta kuitenkaan turhaan näitä menettelyjä. 5.4.2. Ensimmäisen todentamisen yhteydessä ympäristötodentajan on erityisesti tarkastettava, että organisaatio täyttää seuraavat vaatimukset: käytössä on kaikilta osin toimiva ja liitteen I A vaatimusten mukainen ympäristöjärjestelmä, liitteen II mukainen auditointiohjelma on valmis ja otettu jo käyttöön (toiminta, johon liittyy suurin ympäristöriski, on auditoitu ainakin kerran), johdon katselmus on saatettu loppuun, on laadittu liitteessä III olevan 3.2 kohdan mukainen ympäristölausunto. 5.4.3. Lainsäädännön noudattaminen Todentajan on varmistettava, että organisaatiossa on otettu käyttöön menettelyt niiden näkökohtien tai toimintojen valvomiseksi, jotka kuuluvat asiaa koskevan yhteisön tai kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan, ja että näiden menettelyjen avulla varmistetaan lainsäädännön noudattaminen. Erityisesti auditoinnin yhteydessä tehtävien tarkastusten tavoitteena on selvittää, varmistetaanko menettelyjen avulla lainsäädännön noudattaminen. Todentajan ei pidä vahvista ympäristölausuntoa siinä tapauksessa, että todentamismenettelyn yhteydessä, esimerkiksi pistokokein, on havaittu, ettei organisaatio selvästikään noudata kaikilta osin lainsäädäntöä. 5.4.4. Organisaation määrittely Ympäristöjärjestelmän todentamisen ja ympäristölausunnon vahvistamisen yhteydessä todentajan on varmistettava, että organisaation osat on määritelty yksiselitteisesti ja että määritelmä vastaa todellista toimintojen jakoa. Lausunnon on selkeästi katettava kaikki ne organisaation eri osat, joita EMAS-järjestelmä koskee. 5.5 Todentajan toimintaa koskevat määräykset 5.5.1. Todentaja toimii organisaation kanssa tehdyn kirjallisen sopimuksen perusteella. Sopimuksessa määritellään työn laajuus, ja se mahdollistaa todentajan riippumattoman ammattimaisen toiminnan sekä velvoittaa organisaatiota osallistumaan tarvittavaan yhteistyöhön. 5.5.2. Todentamiseen kuuluu asiakirjojen tutkiminen, käynti organisaatiossa ja erityisesti keskustelut henkilöstön kanssa sekä organisaation johdolle osoitetun kertomuksen laatiminen ja organisaation ratkaisu kertomuksessa mainittuihin ongelmiin. 5.5.3. Ennen organisaatiossa käyntiä tutkitaan asiakirjat, jotka sisältävät perustiedot organisaatiosta ja sen toiminnasta, ympäristöpolitiikasta ja ympäristöohjelmasta, kuvauksen organisaation ympäristöjärjestelmästä, yksityiskohtaiset tiedot edellisestä ympäristökatselmuksesta tai auditoinnista, kertomuksen kyseisestä katselmuksesta tai auditoinnista ja kaikista korjaavista toimenpiteistä, jotka niiden perusteella on tehty, sekä ehdotuksen ympäristölausunnoksi. 5.5.4. Todentaja laatii organisaation johdolle kertomuksen. Tässä kertomuksessa täsmennetään a) kaikki todentajan työn kannalta merkitykselliset seikat, b) ympäristöjärjestelmän toteuttamisen lähtökohdat organisaatiossa, c) yleisluontoisesti tapaukset, joissa tämän asetuksen säännöksiä ei ole noudatettu, ja erityisesti alustavan ympäristökatselmuksen, auditointimenetelmän, ympäristöjärjestelmän tai minkä tahansa asiaa koskevan menettelyn tekniset puutteet, seikat, jotka poikkeavat ympäristölausuntoluonnoksesta sekä sellaiset yksityiskohtaiset lisäykset ja muutokset, jotka ympäristölausuntoon olisi tehtävä, d) vertailu organisaation aikaisempiin lausuntoihin ja toimien tehokkuuden arviointeihin. 5.6 Todentamistaajuus Todentajan on vahvistettava enintään 12 kuukauden välein ympäristölausuntoa ajantasaistavat tiedot. Lisäksi todentaja laatii yhteistyössä organisaation kanssa ohjelman, jolla varmistetaan, että kaikki EMAS-rekisteröinnin edellytykset todennetaan enintään 36 kuukauden välein. Ympäristötodentajien käyntien tiheys organisaatiossa on määritettävä ottaen huomioon komission antamat ohjeet. LIITE VI Ympäristönäkökohdat 6.1 Yleistä Merkittävien ympäristövaikutusten määrittämiseksi organisaation on tarkasteltava kaikkia sen toimintaan, tuotteisiin ja palveluihin liittyviä ympäristönäkökohtia ja päätettävä organisaation omien arviointiperusteiden perusteella, mitkä ympäristönäkökohdat ovat vaikutukseltaan merkittäviä. Organisaation on tarkasteltava sekä sen toiminnan, tuotteiden ja palvelujen välittömiä että välillisiä vaikutuksia. 6.2 Välittömät ympäristönäkökohdat Välittömät ympäristönäkökohdat liittyvät toimintoihin, jotka ovat organisaation hallinnassa ja organisaatioon paikannettavissa. Tällaisia näkökohtia voivat olla luettelon olematta tyhjentävä: a) päästöt ilmaan b) päästöt veteen c) jätehuolto d) maa-alueiden saastuminen e) luonnonvarojen ja raaka-aineiden käyttö (mukaan luettuna energia), f) paikalliset kysymykset (melu, tärinä, haju, ulkonäkö jne.) g) kuljetukset (tavarat, palvelut, henkilöstö). Arvioitaessa näiden toimintojen ympäristövaikutuksia organisaation on tarkasteltava normaalien toimintaolosuhteiden ohella käynnistys- ja seisokkitilanteita sekä kohtuudella ennakoitavissa olevia hätätilanteita. Tarkastelussa on huomioitava entiset, nykyiset ja suunnitellut toiminnot, tuotteet ja palvelut. 6.3 Välilliset ympäristönäkökohdat Organisaation toiminnalla, tuotteilla ja palveluilla voi olla myös merkittäviä ympäristövaikutuksia, jotka eivät ole organisaation hallinnassa tai jotka eivät ilmene organisaation sijaintipaikalla. Tällaisia ympäristövaikutusten aiheuttajia voivat olla, luettelon olematta tyhjentävä: a) tuotteisiin liittyvät tekijät (suunnittelu, pakkaaminen, kuljetus, käyttö sekä jätteen talteenotto/käytöstä poistaminen) b) pääomasijoitukset, lainojen myöntäminen ja vakuutuspalvelut c) uudet markkinat d) palvelujen valinta ja niiden koostumus (esim. kuljetukset tai ateriapalvelu) e) hallinnolliset ja suunnitteluun liittyvät päätökset f) tuotevalikoiman koostumus. Lisäksi organisaation on kyettävä osoittamaan, että se on yksilöinyt sen ostotoimeen liittyvät merkittävät ympäristönäkökohdat ja että hallintajärjestelmä kattaa näihin näkökohtiin liittyvät merkittävät ympäristövaikutukset. Ympäristönäkökohtien on oltava merkittäviä ympäristöohjelman, ympäristöjärjestelmän ja ympäristöauditoinnin kannalta ja ottaen huomioon organisaation itselleen asettamat päämäärät. Organisaation on välillisten ympäristönäkökohtien osalta tarkasteltava, missä määrin se voi vaikuttaa näihin näkökohtiin ja mihin toimiin se voi ryhtyä vaikutusten pienentämiseksi. 6.4 Merkittävyys Kukin organisaatio vastaa itse toiminnan, tuotteiden ja palvelujen ympäristönäkökohtien tärkeyden arvioinnissa sovellettavien arviointiperusteiden määrittämisestä. Yksityiskohtaisen elinkaarianalyysin suorittaminen ei ole tarpeen, mutta organisaation käyttämien arviointiperusteiden on oltava monipuolisia, puolueettomasti tarkistettavissa ja toistettavissa. Organisaation liittyvien ympäristönäkökohtien määritys pitää sisällään seuraavat seikat, luettelon olematta tyhjentävä: a) organisaation toiminnan, tuotteiden ja palvelujen sekä näihin liittyvien ympäristönäkökohtien yksilöinti sekä kuhunkin ympäristönäkökohtaan liittyvän ympäristövaikutuksen määrittäminen, b) ympäristön tilaa koskevan tiedon keruu sellaisten toimintojen, tuotteiden ja palvelujen yksilöimiseksi, jotka voivat tietyissä tapauksissa vaikuttaa tähän tilaan, c) organisaation raaka-aineiden ja energian käyttöä, veteen tai ilmaan joutuvia päästöjä ja jätteitä koskeviin tietoihin perustuva riskianalyysi, d) sidosryhmien näkemysten selvittäminen ja tämä tiedon hyödyntäminen organisaatioon liittyvien merkittävien e) organisaation sellaisten ympäristötoimintojen yksilöiminen, jotka ovat sääntelyn alaisia ja joita koskevia tietoja organisaatiossa on todennäköisesti kerätty, f) niiden ostotoimintojen yksilöiminen, jotka ovat merkittäviä organisaation aiheuttamien välittömien tai välillisten ympäristövaikutusten kannalta, g) organisaation tuotteiden suunnittelun, tuotekehityksen, valmistuksen, jakelun, huollon, käytön, uudelleenkäytön, kierrätyksen ja käytöstä poistamisen tarkastelu, h) niiden organisaation toimintojen yksilöiminen, joiden ympäristökustannukset, hyödyt tai muut taloudelliset vaikutukset ovat merkittävimmät. LIITE VII Alustava ympäristökatselmus 7.1 Yleistä Organisaation, jolla ei ole 9 artiklan mukaisesti tunnustettua ympäristöjärjestelmää, on määritettävä alustavasta ympäristöasioiden hoidon nykytilanne katselmuksen avulla. Tavoitteena on oltava kaikkien organisaation ympäristönäkökohtien tarkastelu ympäristöjärjestelmän rakentamista varten. 7.2 Vaatimukset Katselmuksen on katettava neljä keskeistä alaa: a) lainsäädäntöön ja sääntelyyn perustuvat vaatimukset, b) merkittävien ympäristönäkökohtien yksilöinti, c) nykyisten ympäristöasioiden hallintaan liittyvien periaatteiden ja menettelyjen tarkastelu, d) aikaisempien häiriötilanteiden tutkiminen. Kaikissa tapauksissa on tarkasteltava sekä organisaation tavallisia että epätavallisia toimintoja samoin kuin mahdollisia hätätilanteita. Sopivia katselmuksen toteutuskeinoja ovat toiminnan luonteesta riippuen esimerkiksi tarkastuslistat, haastattelut, paikan päällä tehtävät tarkastukset ja mittaukset ja edellisten auditointien tai muiden katselmusten tulosten tarkastelu. Yksilöitäessä toimintayksiköiden toimintaan liittyviä merkittäviä ympäristönäkökohtia on tarkasteltava seuraavia seikkoja, siltä osin kuin se on tarkoituksenmukaista: a) päästöt ilmaan b) päästöt veteen c) jätehuolto d) maa-alueiden saastuminen e) raaka-aineiden ja luonnonvarojen käyttö, f) muut paikalliset ympäristöön ja elinyhteisöön liittyvät seikat. Tässä yhteydessä on tarkasteltava normaalien toimintaolosuhteiden ohella käynnistys- ja seisokkitilanteita sekä kohtuudella ennakoitavissa olevien poikkeus- ja hätätilanteiden realistisesti mahdollisia merkittäviä vaikutuksia. Yksityiskohtaisen elinkaarianalyysin suorittaminen toimintaan, tuotteisiin tai palveluihin liittyvien merkittävien ympäristönäkökohtien tunnistamiseksi ei ole tarpeen. Organisaatioiden ei ole tarpeen arvioida kutakin yksittäistä tuotetta, komponenttia tai raaka-ainepanosta. Ne voivat valita toiminnan tuotteiden tai palvelujen luokkia niiden näkökohtien määrittämiseksi, joiden vaikutus todennäköisimmin on merkittävä. LIITE VIII Rekisteröintitiedot Vähimmäisvaatimukset Organisaation nimi Organisaation osoite Yhteyshenkilö NACE-toimialaluokituksen mukainen koodi Henkilöstön määrä Todentajan nimi Akkreditiointinumero Akkreditoinnin laajuus Seuraavan ympäristölausunnon päivämäärä Organisaation toimivaltaisen täytäntöönpanoviranomaisen nimi ja yhteystiedot: Tehty ..... ../../199 Organisaation edustajan allekirjoitus