Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Luonnos: Neuvoston suositus liikuntaesteisten pysäköintiluvasta"

(96/C 174/06)

Neuvosto päätti 30. tammikuuta 1996 perustamissopimuksen 75 ja 78 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta luonnoksesta.

Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto hyväksyi lausuntonsa 14. maaliskuuta 1996. Esittelijänä oli Christina Wahrolin.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 334. täysistunnossaan (maaliskuun 27. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Euroopan yhteisöjen neuvosto on esittänyt suositusluonnoksen liikuntaesteisten pysäköintiluvasta KOM(95) 696 lopull.

1.2. Suurelle enemmistölle liikuntaesteisistä auto on verraton liikenneväline. Toimet joukkoliikennevälineiden ja liikenneympäristöjen saamiseksi liikuntaesteisille soveltuviksi ovat merkityksellisiä ja välttämättömiä. Samoin ovat erikoiskuljetukset korvaamattomia niille, jotka eivät voi käyttää autoa eivätkä joukkoliikennevälineitä. Mutta mikään näistä ratkaisuista ei anna sellaista toimintavapautta ja riippumattomuutta kuin auto. Tämä tulee nähdä myös siltä kannalta, että yksityishenkilön edellytetään matkalla ollessaan voivan osallistua normaalin yhteiskunta- ja kulttuurielämän eri toimintoihin.

1.3. Matkustelun lisääntyminen koskee myös EU:n jäsenmaiden välillä liikkuvaa yhä lisääntyvää matkustajavirtaa. Yhteistyön kehittyessä lisääntyy toisessa jäsenmaassa pidempään tai lyhyempään oleskelevien henkilöiden määrä. Kyse ei ole vain turismista, vaan tilapäistöistä ja -tehtävistä, kokouksista ym., joihin liikuntaesteisten oletetaan voivan osallistua tasavertaisin edellytyksin muiden kanssa. Tällä tarkoitetaan mm. mahdollisuutta matkustaa omalla autolla tai vuokrata auto oleskelupaikkakunnalla. Mutta se tarkoittaa myös, että kyseisen henkilön tulee saada pysäköidä autonsa samalla tavalla kuin oleskelumaan liikuntaesteiset.

2. Taustaa

2.1. Liikenneministerien kokouksessa vuonna 1977 hyväksytty suositus, joka koskee Euroopan OECD-maita, jättää monet ongelmat ratkaisematta. EU-maissa myönnettävät pysäköintiluvat ovat ulkonäöltään hyvin erilaisia, vaikka muutamat ovat komissiolta saadun mallin mukaisia. Erot ovat suuria, eikä ole selvää, että toisten maiden viranomaisten antamat luvat mielletään pysäköintiluviksi. Lisäksi asiaan vaikuttavat kielivaikeudet, kun lupien teksti on tavallisesti vain luvan myöntäneessä maassa käytetty kieli.

2.2. Kokemus osoittaa, että pysäköintilupien haltijat ovat epävarmoja siitä, ovatko heidän lupansa voimassa maissa joissa he aikovat vierailla. Heiltä puuttuu myös tietoa siitä, mitä sääntöjä heidän tulee noudattaa pysäköintilupaa käyttäessään.

2.3. Toinen ongelma on se, että sekä jäsenmaiden kesken että jäsenmaiden sisällä esiintyy näkemyseroja siitä, millä ehdoin liikuntaesteisten pysäköintilupia myönnetään. Olisi varmaan hyvin monimutkainen prosessi laatia yhtenäiset pysäköintilupaehdot. Kuitenkin on tässä yhteydessä syytä huomauttaa, että muutkin kuin liikuntaesteiset tarvitsevat pysäköintilupia. Mutta tämä on kansallinen kysymys.

2.4. Jos komission ehdottama ratkaisumalli hyväksytään, ei EU:n tarvitse noudattaa tätä monimutkaista menettelyä, sillä ehdotus tarkoittaa, että jokainen maa hyväksyy luvan antaneen valtion arvion. Siten siitä, kuka saa luvan, tulee kansallinen kysymys.

3. Ehdotuksen sisältö

3.1. Lupakortti tms. ehdotetaan päällystettäväksi muovilla, mikä suojaa sitä väärennöksiltä. Muihinkin toimiin voidaan ryhtyä paremman suojan saamiseksi väärentämistä vastaan muuttamatta kortin ulkonäköä ja luonnetta.

3.2. Luvassa on vaaleansininen pohja ja päällyspuolen vasemmassa puoliskossa on vammaistunnus valkoisena tummansinisellä pohjalla. Tämä on siis ulkoasu, joka pian tulee tunnetuksi kaikkialla maailmassa ja käy yksiin erityisen hyvillä pysäköintialueilla käytettyjen vammaispysäköintimerkkien kanssa. (Valitettavasti tällaiset vammaispysäköintialueet ovat yleensä liian pieniä.) Muuten luvassa on tarvittavat tiedot, ts. voimassaoloaika, sarjanumero ja antajaviranomaisen nimi. Siten sen aitous on tarkistettavissa.

3.3. Vasemmalla puolella on myös vapaaehtoisena tietona ajoneuvon rekisterinumero. Tämän tiedon tarkoituksena on estää väärää henkilöä ja väärää autoa käyttämästä lupaa. Mutta seurauksena on myös, ettei haltijakaan voi käyttää lupaa, kun hän esimerkiksi vieraillessaan toisella paikkakunnalla tai toisessa maassa vuokraa tai lainaa ajoneuvoa. Komitean mielestä siinä tapauksessa menee hukkaan olennainen osa pysäköintiluvan yhtenäisen EU-ulkoasun tarkoitusta. Komitea on hyvin perillä siitä, että lupien antaminen on kansallinen asia, ja niin sen tulee jatkossakin olla. Mutta komitea kehottaa myöntämään liikuntaesteiselle henkilölle sellaisen pysäköintiluvan, joka on voimassa hänen ajaessaan omaa autoaan, vuokrattua tai lainattua autoa tai ollessaan autossa matkustajana. Näin ollen komitea katsoo, että ajoneuvon rekisterinumeroa ei tulisi ilmoittaa pysäköintiluvassa.

3.4. Oikealla puolella ylinnä ovat sanat "liikuntaesteisten pysäköintilupa" luvan myöntäneessä maassa käytetyllä kielellä. Sen alla on sana pysäköintilupa kaikilla EU-kielillä. Kun kortissa on myös vammaistunnus, pitäisi kortin tarkoituksen olla kaiken epäilyn ulkopuolella. Oikealla on sitä paitsi valkoisella painettuna kansallistunnus EU-tähtien ympäröimänä ja alimpana maininta, että lupa on tehty EU-mallin mukaisesti.

3.5. Luvan kääntöpuolella ovat tiedot, jotka voivat olla tarpeellisia luvan haltijan henkilöllisyyden osoittamiseksi sekä selostus luvan antamista oikeuksista ja luvan kiinnittämisestä autoon.

3.6. Komitean mielestä lupakortin koko vaikuttaa harkitulta.

4. Muuta

4.1. Koska maiden välillä on luvan käytössä tiettyjä eroavaisuuksia samoin kuin jopa eri paikkakuntien välillä samassa maassa, komitea ehdottaa, että "Liikuntaesteisten pysäköintiluvan" saajalle annetaan samalla omankielinen tiedote EU-maissa voimassa olevista pysäköintilupasäännöksistä. Tiedotteessa tulee mainita eri maiden paikallisista poikkeussäännöistä. Haltijan oletetaan ottavan itse selvää poikkeusten sisällöstä, sillä kävisi pitkäksi luetella sellaisia tässä yhteydessä.

4.2. Komitean mielestä komission suositusluonnos on harkittu ja vastaa hyvin tarkoitustaan. TSK ehdottaa siksi, että luonnos hyväksytään.

Bryssel, 27. maaliskuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER