A4-0241/99

Päätöslauselma komission valkoisesta kirjasta kaupasta (KOM(99)0006 - C4-0060/99)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission valkoisen kirjan (KOM(99)0006 - C4-0060/99),

- ottaa huomioon komission vihreän kirjan kaupasta (KOM(96)0530 - C4-0646/96),

- ottaa huomioon kauppaa koskevan yhteisön lainsäädännön,

- ottaa huomioon 19. syyskuuta 1996 antamansa lausunnon ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi Euroopan unionissa (1997 - 2000) ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 153.)),

- ottaa huomioon komission tiedonannon «Kohti jakelun yhtenäismarkkinoita» (KOM(91)0041),

- ottaa huomioon 24. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman kertomuksesta pk-yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta (KOM(95)0362 - C4-0120/96) ((EYVL C 150, 19.5.1997, s. 50.)),

- ottaa huomioon 24. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta: «Käsityöläisalat ja pienyritykset, Euroopan kasvun ja työllisyyden avaimet» (KOM(95)0502 - C4-0503/95) ((EYVL C 150, 19.5.1997, s. 44.)),

- ottaa huomioon 15. heinäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission vihreästä kirjasta «Kaupallinen viestintä sisämarkkinoilla» (KOM(96)0192 - C4-0365/96) ((EYVL C 286, 22.9.1997, s. 43.)),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja aluepoliittisen valiokunnan lausunnon (A4-0241/99),

A. ottaa huomioon, että vuonna 1997 kaupan ala oli EU:n toiseksi suurin työllistäjä:

- 5 miljoonaa kaupallista yritystä, asiamiestä tai edustajaa

- 1/3 kaikista EU:n yrityksistä, joista 95 % alle 10 henkeä työllistäviä

- 22 miljoonaa välittömästi kauppaan liittyvää työpaikkaa

- 16 % EU:n työvoimasta

- 55 % alan työpaikoista naisilla vähittäiskaupan palveluksessa

- 3,4 miljoonaa vähittäiskaupan yritystä, jotka työllistävät 15 miljoonaa henkeä

- 1,1 miljoonaa tukkukaupan yritystä, joissa 7 miljoonaa työpaikkaa

- keskimäärin 13,5 % EU:n talouden lisäarvosta

- liikevaihto noin 640 miljardia euroa,

B. katsoo, että kauppaa koskevan valkoisen kirjan myötä tunnustetaan viimeinkin, että kaupan asema on taloudellisesti ja sosiaalisesti erittäin merkittävä ja ulottuu myös palvelualalle, joka on vaikuttanut ja vaikuttaa edelleen myönteisesti kasvuun, kehitykseen ja työllisyyteen; katsoo, että on siis harkittava kaupan sekä matkailun ja tarjottujen palvelujen synergiaetuja ja suosittava niitä, koska nämä alat ovat kiinteästi sidoksissa toisiinsa ja ne ovat kokonaisuudessaan olennainen osa kaupan järjestelmää,

C. katsoo, että valkoinen kirja on jatkoa vuonna 1996 laaditulle kauppaa koskevalle vihreälle kirjalle, jota Euroopan parlamentti tuki voimakkaasti, jotta jäsenvaltioille kerrottaisiin ja niitä valistettaisiin kaupan merkityksestä,

D. katsoo, että kaupan ja tuotannon välistä suhdetta on edelleen vahvistettava alueellisella ja yhteisön tasolla: tietyille alueille tyypillisille tuotteille (maataloustuotteet, karjatalouden tuotteet, elintarvikkeet, ns. non-food-tuotteet, käsiteollisuuden tuotteet) on mahdollista löytää uusia markkinoita, jos alueelliset elimet tukevat ja jakavat tietoa oikealla tavalla; katsoo, että EU:n olisi tässä mielessä kohdistettava näille elimille erityisiä ohjelmia ja rahoitusta; katsoo, että nämä tuotteet pääsevät uusille markkinoille, mutta että on kuitenkin vältettävä suojatoimia, joilla rajoitettaisiin sisämarkkinoiden kaupallista toimintaa,

E. katsoo, että mitä tulee meneillään olevaan euroon siirtymiseen ja ennen kaikkea yhteisen rahan fyysiseen käyttöönottoon 1. tammikuuta 2002, mikään muu ala ei tule olemaan yhtä paljon mukana euron levittämisessä ja tunnetuksi tekemisessä; katsoo, että tätä silmällä pitäen on koordinoitava tiedot, jotka kaupan on toimitettava kuluttajille, sekä koulutus, jota on annettava toisaalta pienyrittäjille, väliportaan edustajille ja kauppiaille ja toisaalta elintarvikeketjujen ja non-food-tuotteiden myyntipisteiden työntekijöille,

F. katsoo, että euron käyttöönottokustannusten ei pidä jäädä kuluttajien harteille ja että euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönotto on valmisteltava mahdollisimman huolellisesti, jotta kaupan alalle aiheutuvat mahdolliset lisäkustannukset pidetään mahdollisimman pieninä,

G. katsoo, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on annettava yhä enemmän rahoitusta ja kiinnitettävä yhä enemmän huomiota kaupan jakelujärjestelmään ottaen huomioon sen merkityksen työmarkkinoilla ja uudelleenkoulutuksessa, suhteissa kuluttajiin ja tuotantojärjestelmään sekä maatalouteen, käsiteollisuuteen, matkailuun ja ympäristöön,

H. ottaa huomioon perusajatuksen, jonka mukaan kaupan jakelujärjestelmän tehtävänä on yksinomaan tuotteiden ja palvelujen tarjoaminen kuluttajille, mukautuminen markkinoiden muutoksiin ja kunkin alueen tyypillisten tapojen, käytänteiden ja alueelle ominaisten tuotteiden edistäminen samalla tukien markkinoiden kansainvälistymistä vastauksena kuluttajien vaatimuksiin,

I. katsoo, että jakelualan pk-yritykset kärsivät suhteettomasti liiallisesta sääntelystä, joka johtuu sekä yhteisön direktiiveistä ja asetuksista että kansallisista määräyksistä,

J. katsoo, että taajamien korttelikaupat tulevat yhä harvinaisemmiksi sekä kaupunkien keskustoissa että laita-alueilla, ja tästä aiheutuu erilaisia haittoja elämisen laadulle, kuten tiettyjen alueiden syrjäytyminen ja turvattomuus ja saastuminen, mikä johtuu kuluttajien liikkumisesta kaupunkien keskustoista niiden ulkopuolelle,

K. katsoo, että rajat ylittävän kaupan tarjoamat mahdollisuudet, erityisesti unionin reuna-alueilla, jossa kauppaa tuetaan rajat ylittävän yhteistyön ohjelmilla (Interreg II), ovat suunnattomat ja voivat myötävaikuttaa taloudelliseen yhteistyöhön siten, että luodaan yhteisiä pk-yrityksiä, ja että vaikutukset voivat ulottua myös kyseisten alueiden sosioekonomiseen yhteenkuuluvuuteen,

L. ottaa huomioon, että kuluttajat ovat yhä enemmän huolissaan esimerkiksi elintarvikkeiden tuotantomenetelmistä, ympäristöstä ja eläinten hyvinvoinnista; katsoo, että kauppa voi reagoida tähän ottamalla aloitteentekijän roolin ja taivuttamalla tuottajat tarjoamaan tuotteita, jotka eivät ole terveydelle vahingollisia ja edistämällä esimerkiksi luomutuotteiden myyntiä tasapainottaen näin taloudelliset edut ja terveyden suojelun,

M. korostaa, että kaupalla on oltava tuottajiin suurempi vaikutus siihen liittyen, miten etiketeistä voidaan tehdä kuluttajille selkeämpiä ja informatiivisempia,

N. ottaa huomioon kaupallisen toiminnan dynaamisuuden ja monimuotoisuuden ja katsoo, että kaupallinen toiminta ei rajoitu tuotteiden ja palvelujen fyysiseen jakeluun, vaan kattaa yhtä lailla tukku- ja vähittäiskaupan kaikissa muodoissaan, erityisesti asiamiesten tärkeän tehtävän sosiaalisten ja taloudellisten yhteyksien rakentajana,

O. ottaa huomioon alan ammattiryhmien yhä suuremman roolin yhteisön ja jäsenvaltioiden eri aloilla kaupan eri alojen yhdistysten välityksellä alan tulevissa päätöksissä ja suuntauksissa,

P. katsoo, että kaupan kulttuuriin liittyvää tehtävää on kehitettävä ennen kaikkea yliopistojen, erityisalojen koulujen, tutkimuslaitosten, tiedotuksen ja talousalan lehtien välityksellä, etenkin alan ammattimaisuuden lisääntymisen vuoksi,

Q. ottaa huomioon merkkinimiteollisuuden merkityksen tuotannossa, jakelussa ja kulutuksessa sekä tehtävän, joka sillä voi olla loppukuluttajalle tarkoitettujen tuotteiden laadullisessa parantamisessa ja tunnettuuden lisäämisessä; katsoo, että tähän voidaan päästä sekä paremmilla, järjestelmällisillä ja jatkuvilla yhteyksillä kaupallisiin yrityksiin kuin myös yhteyksillä yhteistyötä tekeviin laitoksiin sekä yhteistyöhankkeiden (ECR, EDI, viivakoodit jne.) avulla siinä yhteisessä tavoitteessa, että kuluttajan paras tulee aina taatuksi,

R. ottaa huomioon komission vuonna 1997 antaman ja pitämän sitoumuksen laatia valkoinen kirja, mitä parlamentti pyysi 18. syyskuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa komission vihreästä kirjasta kaupasta (KOM(96)0530 - C4-0646/96) ((EYVL C 304, 6.10.1997, s. 125.)),

S. katsoo, että yhteisön nykyisessä sosioekonomisessa tilanteessa kaupallisella jakelujärjestelmällä voi laajuutensa vuoksi olla erittäin positiivinen työllisyyttä lisäävä vaikutus, edellyttäen että sekä työntekijät että työnantajat ovat saaneet riittävän koulutuksen; toteaa lisäksi, että on lisättävä erikoistuneita kaupallisen alan kouluja,

T. katsoo, että jäsenvaltioiden kaupallisen suunnittelun kannalta on olennaisen tärkeää, että lopulliselle kuluttajalle taataan mahdollisuus pieniin, keskisuuriin ja suuriin jakeluteihin kaikissa muodoissaan hänen sosioekonomisten tarpeidensa ja kuluttajan vapaan valintaoikeuden mukaan,

U. pitää välttämättömänä, että yhteisön ja jäsenvaltioiden kuluttajat, mutta myös poliittiset päättäjät ja lainsäädännöstä vastaavat henkilöt, ovat tietoisia kaupankäynnin eri muodoista, erityisesti asiamiesten ja edustajien toiminnasta, sekä sellaisista uusista kaupankäynnin muodoista kuin franchising, suoramyynti ja etämyynti, jotta näillä kaupankäynnin muodoilla olisi asianmukainen asema markkinoilla, joilla pyritään kehittämään kilpailua ja poistamaan laittomat esteet jäsenvaltioiden väliltä;

1. On yleisesti ottaen samaa mieltä komission kanssa ja yhtyy asiakirjassa esitettyyn kokonaisnäkemykseen käsiteltävänä olevasta alasta;

2. On tyytyväinen siihen, että komissio on kiinnittänyt huomiota siihen tärkeään mutta tähän asti huomiotta jätettyyn rooliin, joka pienillä liikkeillä ja korttelikaupoilla voi olla maaseutualueilla, kaupunkien keskustoissa ja taajamissa elämän laadun säilyttämisessä ja parantamisessa ja jota ilman taloudellinen kehitys kaikilta näkökannoilta (kilpailukykyisen maatalouden säilyttäminen, taloudellinen monipuolisuus, matkailun kehitys) olisi peruuttamattomasti uhattuna varsinkin syrjäisillä alueilla ja saaristo- ja vuoriseuduilla; korostaa pienten liikkeiden ja korttelikauppojen merkittävää sosiaalista roolia maaseudulla ja syrjäisillä alueilla ja niiden välitöntä ja välillistä panosta työpaikkojen luomisessa ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä sekä kaupungeissa että maalla; katsoo, että on toteutettava tarvittavat toimenpiteet vähittäiskaupan katoamisen välttämiseksi ja palautettava tasapaino suurten kauppakeskusten ja perinteisen kaupan välillä;

3. Vaatii, että EMUun kuuluvat valtiot koordinoivat eurorahan käyttöönoton alkukustannuksia ja sopivat kahden käteisen valuutan yhteisestä käyttöajasta, ja pyytää lisäksi, että tätä ajanjaksoa lyhennetään, jotta kuluttajien epävarmuutta voitaisiin vähentää niin paljon kuin suinkin on mahdollista ja helpottaa kaupan siirtymävaihetta;

4. Panee kuitenkin merkille, että kaupan monimuotoisuuden säilyttäminen edellyttää, että vähittäiskauppa on riittävän kilpailukykyistä, niin että se kykenee vastaamaan kuluttajien odotuksiin ja toimimaan vallitsevissa markkinaolosuhteissa, minkä lisäksi sen on tarkkaavaisesti seurattava nykyaikaisia kaupan muotoja, kuten franchisingia, ostoskeskuksia, kauppojen yhteenliittymiä, automaattista jakelua, nykyaikaista ateriapalvelutoimintaa jne; suosittaa myös, että niiden tehtävät määritellään jäsenvaltioiden ja yhteisön lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi;

5. Painottaa erityisesti suoramyynnin merkitystä vastauksena keski-ikäisten uudelleenkoulutusongelmaan ja uutena nuorille ja naisille tarjoutuvana mahdollisuutena; pyytää komissiota tekemään tutkimuksen tästä aiheesta, joka antaisi muun muassa mahdollisuuden täsmällistä terminologiaa käyttäen tehdä ero suoramyynnin, johon sisältyy markkinointi useilla eri tasoilla, ja etämyynnin välillä; ensiksi mainitussa tuotteita ja palveluja jaellaan suoraan kuluttajille henkilökohtaisen kontaktin välityksellä pysyvien myyntipisteiden ulkopuolella erityisesti siellä missä tällaisia myyntipisteitä ei ole, kuten maaseudulla;

6. Arvioi, että kauppajärjestelmän kehittyessä on syytä vahvistaa ja suojella kaupan edustajien ammatillista roolia, sillä he eivät ole vielä saaneet osakseen erityistä tunnustusta huolimatta heidän perustavaa laatua olevasta toiminnastaan markkinoilla, erityisesti pk-yritysten markkinoilla, ja näin ollen lisätä yhteisön varoja ja tukia, joita voitaisiin käyttää esimerkiksi BRE-verkoston ja BCNET-verkon tietokantojen tai muiden sellaisten tietokantojen kehittämiseen, jotka edistäisivät markkinoiden kansainvälistymistä;

7. Korostaa, miten tärkeää on erityisesti sosiaalisen polkumyynnin välttämiseksi valvoa tarkemmin EU:n ulkopuolella valmistettuja tuotteita, koska niiden laadusta, verotustarkoituksiin liittyvästä alkuperästä tai siitä, että niiden valmistamiseen ei ole käytetty lapsityövoimaa ei ole täysiä takuita, mutta katsoo, että oikeudenmukaista kaupankäyntiä on sen sijaan tuettava sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla;

8. Kannattaa komission jo vihreässä kirjassa esittämää vetoomusta kaupunkien ja kaupunkien ulkopuolisten alueiden (edellisessä 80 prosenttia ja vastaavasti jälkimmäisessä 20 prosenttia yhteisön väestöstä) yhtenäisestä politiikasta, jotta rakennerahastoja voitaisiin käyttää maaseudulla, saaristo- ja vuoristoalueilla laajemmin kaupan, erityisesti pk-yritysten käymän kaupan tukemiseen; kannattaa myös sitä, että samanaikaisesti kaupunkialueilla tuetaan luonnollisia liikekeskuksia, joille on ominaista symbioosin ja synergian aikaansaaminen kaupunkien keskustoissa, jolloin kansalaiset voivat hyödyntää tuotteita ja palveluja, myös sosiaalisia palveluja, tukeutuen paikallisiin liikenne-, turvallisuus- ja paikoitusrakenteisiin sekä väärinkäytösten torjuntatoimiin;

9. On sitä mieltä, että sähköinen kaupankäynti on ihanteellinen väline syrjäseutujen eristyneisyyden voittamiseen; pyytää komissiota edistämään tarvittavaa tekniikkaa ja perusrakenteita sähköisen kaupankäynnin kehittämiseksi etenkin näillä alueilla;

10. Toivoo yhä parempaa suhdetta ympäristöasioihin ja synergiaa tuotanto- ja jalostusteollisuuden kanssa, jotta kuluttaja voisi saada tuotteita, jotka ovat laadullisesti korkeatasoisia, terveydelliseltä ja hygieeniseltä kannalta moitteettomia ja jotka toimitetaan ympäristöystävällisissä pakkauksissa ja ympäristöystävällisten jakeluteiden kautta;

11. Pyytää kaikkien yhteistyön ja kaupallisten yhdistysten muotojen vaikutusten tunnustamista horisontaalisella ja vertikaalisella tasolla pienten ja keskisuurten kaupallisten yritysten (osuuskunnat, hankintaryhmät, vapaaehtoiset liitot jne.) kasvun ja kehityksen avaimena;

12. Suhtautuu myönteisesti uuteen etä- ja postimyyntiä koskevaan direktiiviin, sillä on välttämätöntä mukauttaa yhteisön lainsäädäntö sellaisten uusien teknologioiden kehitykseen, joiden avulla luodaan uusia etämyynnin muotoja sähköisen maksutavan ansiosta; pyytää komissiota kehottamaan jäsenvaltioita varmistamaan postipalvelujen tehokkuuden, mikä on välttämätöntä alan toiminnalle;

13. Painottaa yli 50 prosenttia kaupasta harjoittavien kauppayhtiöiden ja kauppaedustajien roolia; katsoo, että tulevaisuudessa niiden toiminta voi olla vielä tärkeämpää, jos niiden toimintaa ymmärretään ja tuetaan;

14. Pyytää monitahoisen kaupan alan analysoimiseksi, että rakenteellisia muutoksia ja kehityssuuntia kirjataan Euroopan tilastojärjestelmään täsmällisemmin, jotta alaa voidaan kehittää;

15. Pyytää komissiota tarkastelemaan mahdollisuutta ehdottaa hypermarkettien kasvun säätelyä koskevia säännöksiä, joilla mahdollistettaisiin tasapainoinen kasvu, mutta pidettäisiin pienet myyntipisteet ja niiden alueelliset ominaispiirteet mukana meneillään olevassa muutosprosessissa; pyytää, että komissio esittäisi kaupan alan yhdistysten kanssa ehdotuksen markkinahäiriöitä aiheuttamattomista koordinoiduista tukitoimista hypermarketteja avattaessa; niihin pitäisi ottaa mukaan paikalliset pienyritykset, ja niissä olisi oltava määräykset korvausten maksamisesta, jos lähialueen liikkeet joutuvat lopettamaan toimintansa uuden hypermarketin takia; kauppiaiden alueelliset yhdistykset, kuluttajajärjestöt sekä paikallishallinto olisi myös otettava mukaan;

16. Pyytää sähköisten maksujärjestelmien (luottokortit, maksukortit jne.) laajempaa käyttöä kaupoissa, jotta rajoitettaisiin rikoksille alttiissa liikkeissä ja marketeissa liikkuvan käteisen rahan määrää kauppiaiden ja kuluttajien turvallisuuden takaamiseksi; katsoo, että tähän voidaan päästä toisaalta vähentämällä yksittäisten sähköisten maksutapahtumien verotusta ja toisaalta pyytämällä pankkeja ja rahoituslaitoksia vähentämään maksukorttien käyttökuluja, jotta kannustettaisiin myyntipisteitä hyväksymään kortit ja kuluttajia käyttämään niitä; kiinnittää huomiota tehtävään, joka kaupan alalla tulee olemaan euron levittämisessä, sekä erityisillä ohjelmilla että kirjanpitojärjestelmien muutosten rahoittamisella ja sellaisten teknisten työryhmien muodostamisella, joihin kuuluu kauppiaita, tuottajia ja teollisuuden edustajia sekä kassakoneiden ja atk-järjestelmien toimittajia; pyytää myös, että jäsenvaltioiden liikenneministeriöt helpottaisivat sähköisten merkintöjen taajuuksia säätelevien järjestelmien tyyppihyväksyntää;

17. Pahoittelee, että valkoisen kirjan johdannossa puhutaan yritysten «selviytymisestä»; katsoo, että tämä termi olisi korvattava ilmaisulla «yritysten mahdollisuus pysyä kilpailukykyisenä markkinoilla»;

18. Katsoo, että lähikaupoilla on tärkeä taloudellinen ja sosiaalinen sekä työllistävä merkitys kaupungeissa samoin kuin kyläkaupoilla maaseutualueilla, ja erityisesti autioitumisen uhkaamilla alueilla; huomauttaa, että pk-yritykset ja käsityöammattikunta ovat Euroopan taloudellinen tukijalka ja paikallisen ja alueellisen kehityksen tärkeitä moottoreita ja siksi kehitystoimien tulisi painottua juuri niihin ja edistää erityisesti nuorten käsityöläisten ja kauppiaiden sijoittumista autioitumisen uhkaamille maaseutualueille;

19. On huolissaan siitä, että kaupan super- ja hypermarketteihin keskittymisen myötä palveluiden saatavuus heikkenee, erityisesti autottomien kansalaisten osalta; katsoo, että kaupan keskittyessä julkisia liikenneyhteyksiä on kehitettävä ottaen huomioon erityisryhmien tarpeet; toteaa, että elämän laatu on mahdollisesti vaarassa heiketä lähikauppojen vähentyessä; pyytää rakennerahaston tukea maaseudun elämän laadun säilyttämiseksi esimerkiksi auttamalla liikeyrityksiä ja kauppoja uudelleenjärjestelyissä ja antamalla tukea avustaviin toimenpiteisiin, uudelleenkoulutukseen ja täydennyskoulutukseen;

20. Korostaa, että lähi- ja kyläkaupat ovat tarpeellisia alueellisen ja paikallisen talouden kannalta ja että kaupan säilyminen edellyttää riittävää kilpailukykyisyyttä ja asiakaskunnan tyytyväisyyttä;

21. On sitä mieltä, että kaupan alan pk-yritysten osallistumista rakennerahastojen ohjelmiin on helpotettava; muistuttaa, että Urban-yhteisöaloitteen avulla on voitu tukea kaupunkien lähikauppojen kilpailukykyä; katsoo, että alkavalla ohjelmakaudella on huolehdittava siitä, että kaupunkialueiden lähikaupat ja haja-asutusalueiden kyläkaupat voivat saada tukea rakennerahasto-ohjelmista;

22. Katsoo, että pienyritysten kilpailuasema on säilytettävä ottamalla huomioon niiden erityistarpeet, esimerkiksi alentamalla perintöverotusta, jotta sukupolvenvaihdos yrityksissä helpottuisi;

23. Katsoo, että mahdollisuuksia toimialan laajentamiseen ja palveluyhdistelmien rakentamiseen on esimerkiksi kuljetus-, korjaus- ja postipalveluissa sekä paikallisten tuotteiden myynnissä;

24. Kannattaa komission ehdottamia toimia paikalliskehityksen alueella kaupan parhaiden käytänteiden soveltamisen tehostamiseksi, mutta katsoo, että ehdotetut toimet ovat riittämättömiä ja että niitä tulisi pikaisesti täydentää konkreettisin lisätoimin; katsoo, että rakennerahastouudistuksen yhteydessä ja rakennerahastoja koskevien ohjelmien painopisteitä ja suuntaviivoja laadittaessa tulisi edistää kaupan palveluiden säilyttämistä kaikilla unionin alueilla;

25. Katsoo, että kaupan keskusliikkeiden ja muiden palveluja järjestävien tahojen on yhteistyössä eri viranomaisten kanssa luotava toimintamallit sekä kauppa- että muiden palvelujen järjestämiseksi monipalvelupisteiden muodossa; korostaa, että yhteistyötä paikallis- ja alueviranomaisten sekä muiden alojen yrittäjien ja kaupan välillä tulee parantaa mm. matkailun markkinoinnin, liikenteen, julkisten hankkeiden ja jätehuollon tehostamiseksi;

26. Katsoo, että etämyynti ja sähköinen kaupankäynti tarjoavat mahdollisuuksia kehittää kaupan palveluja sekä kaupungeissa että haja-asutusalueilla, etenkin kun Internetin käyttö yleistyy väestön keskuudessa; on sitä mieltä, että sähköisen kaupankäynnin edistämisessä tulisi ottaa huomioon erityisryhmät, kuten liikuntarajoitteiset ja vanhukset; pyytää komissiota selvittämään, miten pienyrityksiä ja kauppoja voitaisiin mm. koulutuksella tukea sähköiseen kaupankäyntiin siirtymisessä, ja levittämään tietoa hyvistä toimintamalleista;

27. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille.