EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.3.2022 COM(2022) 142 final 2022/0095(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS kestävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista ja direktiivin 2009/125/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SEC(2022) 165 final} - {SWD(2022) 81 final} - {SWD(2022) 82 final} - {SWD(2022) 83 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämän asetuksen päätavoitteena on vähentää tuotteiden elinkaaren aikana syntyviä kielteisiä ympäristövaikutuksia ja parantaa sisämarkkinoiden toimintaa. Näillä tavoitteilla pyritään ratkaisemaan vaikutustenarvioinnissa analysoidut ongelmat ja niiden syyt. Tavoitteissa otetaan huomioon se, että sisämarkkinoilla on saatavilla tuotteita, jotka aiheuttavat tarpeettomia haitallisia ympäristövaikutuksia. Tällä asetuksella tuetaan myös EU:n teollisuuspolitiikan tavoitteita, joilla pyritään edistämään ympäristön kannalta kestävien tuotteiden tarjontaa ja kysyntää, saamaan aikaan kestävää tuotantoa koskevia tuloksia sekä varmistamaan sisämarkkinoilla myytäville tuotteille tasapuoliset toimintaedellytykset. Teollisuus tarvitsee kaikissa yhteyksissä sovellettavissa olevia yhdenmukaistettuja vaatimuksia, tehokkaita keinoja niiden noudattamiseksi, asianmukaista täytäntöönpanoa, tehostettua markkinavalvontaa ja riskianalyysiin perustuvia tullitarkastuksia. Tuotteilla on keskeinen rooli EU:ssa asuvien ihmisten elämässä, ja tarjolla olevien tuotteiden määrä ja valikoima kasvavat jatkuvasti. Viime vuosikymmeninä tapahtuneiden teknologisten edistysaskelten myötä myös riippuvuus tuotteista on lisääntynyt. Esimerkkinä voidaan mainita tieto- ja viestintätekniikan tuotteet, joiden avulla ihmiset pitivät yhteydettä toisiinsa covid-19-kriisin aikana, sekä kalusteet ja laitteet, jotka auttavat kotitalouksia arjessa. Tuotteiden vapaa liikkuvuus on olennaisen tärkeää sisämarkkinoiden toiminnan varmistamisessa, ja se on edelleen EU:n yritysten kilpailukyvyn ja kuluttajien valintojen perusta. Tällä asetuksella pyritään puuttumaan tuotteiden haitallisimpiin ympäristövaikutuksiin soveltamalla ekologista suunnittelua koskevaa lähestymistapaa hyvin laajaan tuotevalikoimaan, minkä lisäksi sen avulla voidaan asettaa erilaisia kohdennettuja tuotevaatimuksia. Toisin sanoen sillä vahvistetaan puitteet sellaisten ekologisen suunnittelun vaatimusten asettamiselle, jotka perustuvat kiertotalouden toimintasuunnitelmassa lueteltuihin tuotteiden kestävyyteen ja kiertotalouteen liittyviin ominaisuuksiin, joita ovat muun muassa tuotteiden kestävyys käytössä, uudelleenkäytettävyys, päivitettävyys ja korjattavuus, huolta aiheuttavien aineiden esiintyminen tuotteissa, tuotteiden energia- ja resurssitehokkuus, tuotteiden kierrätetty sisältö, tuotteiden uudelleenvalmistus sekä korkealaatuinen kierrättäminen. Puitteet on tarkoitettu myös tuotteiden hiili- ja ympäristöjalanjäljen pienentämiseen. Tällä tavoin asetus edistää EU:n yleisten ilmasto-, ympäristö- ja energiatavoitteiden saavuttamista ja tukee samalla talouskasvua, työpaikkojen luomista ja sosiaalista osallistamista. Se edistää taloudellisen kehityksen irrottamista luonnonvarojen käytöstä ja materiaaliriippuvuuksien vähentämistä, kun materiaaleista tulee pitkäikäisempiä ja kun varmistetaan, että niiden arvo säilyy mahdollisimman pitkään ja kierrätetyn sisällön käyttö tuotteissa lisääntyy, mikä edistää EU:n avointa strategista riippumattomuutta ja selviytymiskykyä. Monet viimeaikaiset tapahtumat ovat muistuttaneet globaalien toimitusketjujen mahdollisista haavoittuvuuksista. Tämä asetus on osa komission esittämää aloitepakettia, joka liittyy ympäristön kannalta kestäviin tuotteisiin ja jolla edistetään kestäviä tuotevalintoja. Pakettiin kuuluu tekstiili- ja rakennustuotteita koskevia kohdennettuja alakohtaisia aloitteita, joilla puututaan ympäristö- ja ilmastovaikutuksiltaan merkittävimpiin tuotteisiin, sekä aloite, jolla lisätään kuluttajien vaikutusmahdollisuuksia vihreässä siirtymässä parantamalla suojelua epäoikeudenmukaisilta käytännöiltä sekä tiedotusta. Komissio varmistaa tämän asetuksen voimaantuloon asti, että nykyisen ekosuunnitteludirektiivin mukaisia toimia jatketaan, muun muassa hyväksymällä uuden ekologista suunnittelua ja energiamerkintöjä koskevan työsuunnitelman vuosiksi 2022–2024. Työtä jatketaan myös uusien energiaan liittyvien tuotteiden saralla, minkä lisäksi päivitetään jo säänneltyjä tuotteita ja tiukennetaan niiden tavoitetasoa. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tällä asetuksella laajennetaan ekosuunnitteludirektiivin soveltamisalaa tuotteiden osalta ja asetetaan niille uudenlaisia vaatimuksia. Tästä syystä oikeudellisen selkeyden vuoksi ekosuunnitteludirektiivi olisi kumottava. Koska ehdotetun asetuksen soveltamisala on laaja, on tarpeen määritellä mahdollisuuksien mukaan, mikä on sen suhde voimassa olevaan lainsäädäntöön, jota sovelletaan sen kattamiin tuotteisiin, sekä muihin sen tavoitteisiin liittyviin tai sen kannalta keskeisiin aloitteisiin. Tavoitteena on välttää päällekkäisyydet yritysten ja viranomaisten hallinnollisen taakan minimoimiseksi. Yleisenä lähestymistapana on asettaa vaatimuksia sellaisten ympäristökestävyysominaisuuksien osalta, joita voimassa olevassa lainsäädännössä ei oteta riittävästi tai lainkaan huomioon. Siksi sovelletaan periaatetta, jonka mukaan erityissäännös syrjäyttää yleissäännökset (lex specialis derogat legi generali). Tarkemmin sanottuna lähestymistapa kattaa kaksi kategoriaa: tuotekohtaisen lainsäädännön ja horisontaalisia näkökohtia koskevan lainsäädännön. Tuotekohtaisella lainsäädännöllä viitataan lainsäädäntöön, jossa keskitytään tiettyyn tuotteeseen tai tarkkaan määriteltyyn tuoteryhmään (esim. akut, lelut, pesuaineet ja pakkaukset) ja jolla säännellään usein pääasiassa turvallisuusominaisuuksia. Kaikille voimassa oleville tuotekohtaisille säädöksille ei ole mahdollista antaa eritelmiä tämän asetuksen mukaisella yleisellä tasolla. Komissio aikoo kuitenkin ensin arvioida yksityiskohtaisesti mahdollisia päällekkäisyyksiä tai ristiriitoja voimassa olevan lainsäädännön kanssa välttääkseen päällekkäisiä vaatimuksia tai liiallisen taakan aiheuttamista yrityksille ennen kuin niille asetetaan konkreettisia tuotekohtaisia vaatimuksia tämän asetuksen mukaisilla toimenpiteillä. Periaatteessa tätä asetusta sovelletaan ainoastaan voimassa olevan lainsäädännön soveltamisalan piiriin kuulumattomiin tuotteisiin tai silloin, jos lainsäännössä ei oteta riittävästi huomioon kyseisten tuotteiden kestävyyttä ympäristön kannalta. Lisäksi tämän asetuksen mukaiset tuotekohtaiset vaatimukset sisällytetään delegoituihin säädöksiin, eivätkä ne näin ollen normihierarkian periaatteen mukaisesti voi syrjäyttää säädöksissä, kuten direktiiveissä tai asetuksissa, vahvistettuja vaatimuksia (vaikka ne voivat olla näitä kohdennetumpia). Rakennustuotteet kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan ottaen huomioon, että on tarpeen hallita niiden ympäristöön liittyvän ja rakenteellisen suoritustason välisiä vahvoja yhteyksiä, terveys ja turvallisuus mukaan lukien. Niille kuitenkin vahvistetaan tarkistetun asetuksen (EU) N:o 305/2011 (rakennustuoteasetus) mukaiset omat ekologisen suunnittelun vaatimukset, lukuun ottamatta energiaan liittyviä rakennusalan tuotteita, joista säädetään voimassa olevassa ekosuunnitteludirektiivissä. Horisontaalisia näkökohtia koskevalla lainsäädännöllä viitataan lainsäädäntöön, joka koskee tai voi koskea tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia horisontaalisia näkökohtia monenlaisten tuotteiden osalta. Esimerkkinä mainittakoon REACH-säännöt, joilla säännellään kemikaaleja ja annetaan tuotteiden sisältämiin kemiallisiin aineisiin liittyviä valtuuksia. Jos lainsäädännössä jo puututaan tai voidaan puuttua horisontaalisemmin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tiettyihin näkökohtiin, on selkeästi tarpeen ja mahdollista täsmentää, mikä on niiden suhde tähän asetukseen yleisemmällä tasolla. Vastaavasti tämä asetus perustuu myös markkinavalvonta-asetuksella markkinavalvontaa varten käyttöön otettuihin yleisiin puitteisiin, vaikka näitä säännöksiä mukautetaankin tarvittaessa aloitteen erityistavoitteiden mukaisesti. Ks. vaikutustenarvioinnin kohta 7.9 sekä liite 14, joissa täsmennetään, millä tavoin aloite on vuorovaikutuksessa ja yhdenmukainen nykyisen ja tulevan lainsäädännön kanssa. Energiamerkintäasetuksen soveltamista jatketaan energiaan liittyvä tuotteita koskevan sääntelyn ohella ja yhtenäisyys sen kanssa varmistetaan. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että periaatteessa tällaisissa tuotteissa on oltava energiamerkintäasetuksessa määritellyn mukainen energiamerkintä. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Tämä asetus perustuu useisiin unionin politiikkoihin. Aloitteen perustana on Euroopan vihreän kehityksen ohjelma, kasvustrategia, jonka tavoitteena on tehdä EU:sta oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jonka talous on nykyaikainen, resurssitehokas ja kilpailukykyinen. Kasvihuonekaasujen nettopäästöistä pyritään eroon vuoteen 2050 mennessä, ja talouskasvuun pyritään lisäämättä resurssien käyttöä. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ilmoitettiin myös Euroopan uudesta teollisuusstrategiasta sekä kiertotalouden toimintasuunnitelmasta, jotka julkaistiin yhdessä maaliskuussa 2020.

Euroopan komission vuoden 2020 EU:n teollisuusstrategiassa vahvistetaan EU:n yleinen tavoite edistää vihreää ja digitaalista siirtymää ilmastoneutraaliuden ja digitaalisen johtoaseman saavuttamiseksi. Siinä otetaan huomioon Euroopan vihreän kehityksen ohjelma ja korostetaan tehtävää, joka Euroopan teollisuudella on sen suhteen: sen on vähennettävä hiili- ja materiaalijalanjälkeään ja sisällytettävä kiertotalousajattelu koko talouteen. Siinä korostetaan tarvetta siirtyä pois perinteisistä malleista ja mullistaa tapa, jolla tuotteita suunnitellaan, valmistetaan, käytetään ja hävitetään. Komissio julkaisi vuonna 2021 teollisuusstrategian päivityksen, jolla vahvistetaan Eurooppa 2020 -strategian keskeisiä viestejä ja tarjotaan uusia täytäntöönpanovälineitä. Kiertotalouden toimintasuunnitelmalla pyritään muun muassa edistämään ilmastoneutraalien ja ympäristön kannalta kestävien tuotteiden edelläkävijämarkkinoiden kehittämistä EU:ssa ja sen ulkopuolella. Tämän saavuttamiseksi siinä vahvistetaan kestävät tuotepoliittiset puitteet, joihin sisältyy toimenpiteitä kolmella laajalla osa-alueella. Ne ovat kestävän tuotesuunnittelun edistäminen, kuluttajien ja julkisten ostajien vaikutusmahdollisuuksien lisääminen sekä kiertotalouden edistäminen tuotantoprosesseissa. Vaikka kestävän tuotepolitiikan puitteiden kolme osa-aluetta ovat keskenään yhteisvaikutteisia, tässä asetuksessa keskitytään ensisijaisesti ensimmäisen osa-alueen (kestävä tuotesuunnittelu) mukaisiin toimiin, joiden tavoitteena on valmistaa ilmastoneutraaliin ja resurssitehokkaaseen kiertotalouteen sopivia tuotteita, vähentää jätettä ja varmistaa, että kestävän kehityksen edelläkävijöiden aikaansaamista tuloksista tulee vähitellen normi. Kuten kiertotalouden toimintasuunnitelmassa ilmoitettiin, tämän lainsäädäntöaloitteen ydin on ulottaa ekosuunnitteludirektiivin soveltamisala energiaan liittyvien tuotteiden lisäksi myös muihin tuotteisiin niin, että se kattaisi mahdollisimman laajan tuotevalikoiman ja auttaisi kiertotalouden toteutumisessa. Tässä lainsäädännössä vahvistettujen tuotevaatimusten olisi täydennettävä ja vahvistettava muissa kiertotalouden toimintasuunnitelmassa esitetyissä aloitteissa asetettuja vaatimuksia. Tässä lainsäädännössä asetettujen tuotevaatimusten pitäisi erityisesti auttaa saavuttamaan kiertotalouden toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa määriteltyjä keskeisiä arvoketjuja koskevat tavoitteet ja oltava linjassa muiden näihin liittyvien toimenpiteiden, kuten kestäviä ja kiertoon perustuvia tekstiilejä koskevan EU:n strategian, kanssa. Lisäksi aloite kuluttajien vaikutusmahdollisuuksien lisäämisestä vihreää siirtymää varten parantaa tuotteisiin liittyvää tiedotusta myyntipisteessä, erityisesti niiden käyttökestävyydestä ja korjattavuudesta, ja auttaa ehkäisemään viherpesua ja tuotteiden ennenaikaista vanhenemista. Myös ympäristöväittämiä koskeva komission aloite täydentää tämän lainsäädännön toimenpiteitä lisäämällä tuotteita koskevien ympäristöväitteiden luotettavuutta, vertailtavuutta ja todennettavuutta vaatimuksilla, joiden mukaan tällaiset väitteet on perusteltava ja todennettava käyttäen tuotteen ympäristöjalanjälkeä koskevan menetelmän kaltaisia elinkaarianalyysimenetelmiä. Lisäksi tämän lainsäädännön tavoitteita tuetaan edelleen yritysten kestävää toimintaa koskevasta huolellisuusvelvoitteesta annetulla lainsäädännöllä ja erityisesti siinä yrityksiä varten vahvistetuilla ympäristöä koskevilla huolellisuusvelvoitetta koskevilla säännöillä. Vaatimuksilla edistetään myös EU:n ilmastotavoitteiden saavuttamista: ne toimivat yhteisvaikutuksessa muiden suoremmin ilmastoon keskittyvien välineiden kanssa ja täydentävät niitä ulottumalla perusmateriaaleja tai niiden ainesosia pidemmälle ja kattamalla varsinaiset lopputuotteet. Tämä mahdollistaa toimien kohdistamisen arvoketjun kaikissa vaiheissa syntyviin kielteisiin vaikutuksiin (mukaan lukien tuotteesta sen koko elinkaaren aikana syntyvät päästöt tai muut kielteiset seuraukset). Näin tuetaan suoraan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteita ja noudatetaan ”ei merkittävää haittaa” -periaatetta. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 114 artiklaan, jota on käytettävä sisämarkkinoiden toteuttamiseen tai niiden toimintaan tähtäävissä toimenpiteissä. Ekosuunnitteludirektiivi (jota komissio ehdottaa kumottavaksi tällä asetuksella) perustui Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklaan (nykyinen SEUT-sopimuksen 114 artikla). Tässä aloitteessa käsitellyt kysymykset liittyvät sisämarkkinoihin, muun muassa niiden yritysten epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin, jotka pyrkivät soveltamaan kestävämpiä lähestymistapoja, ja siihen, että nykyiset EU:n säännöt kattavat vain osittain tuotteiden kestävyyttä koskevat ominaisuudet. Näin ollen käytössä ei ole kattavia vaatimuksia, joilla varmistettaisiin, että kaikista EU:n markkinoille saatetuista tuotteista tulisi ympäristön kannalta yhä kestävämpiä. Tämän seurauksena jäsenvaltiot ovat alkaneet omaksua monenlaisia lähestymistapoja kansallisella tasolla (mikä johtaa sisämarkkinoiden pirstoutumiseen), minkä lisäksi nykyisten ekosuunnittelusääntöjen täytäntöönpano on riittämätöntä ja epätasaista. Riittävien ja kattavien sisämarkkinasääntöjen puute jättää tilaa jäsenvaltioiden tai teollisuuden kehittämille aloitteille, jotka haittaavat sisämarkkinoiden toimintaa luomalla mahdollisia esteitä, hajanaisuutta ja epäjohdonmukaisia lähestymistapoja. Lisäksi tuotteen ympäristökestävyyden tai ekologisen suunnittelun vaatimukset määrittävien kattavien vaatimusten puuttuessa tuote, jota yhdessä jäsenvaltiossa pidetään ympäristön kannalta kestävänä ei välttämättä täytä kestävälle tuotteelle toisessa jäsenvaltiossa asetettuja vaatimuksia. On myös todennäköistä, että hiljattain hyväksytty kansallinen lainsäädäntö velvoittaa EU:n rajojen yli toimivat valmistajat (ja vähittäismyyjät) noudattamaan jäsenvaltiosta toiseen vaihtuvia kansallisia velvoitteita. Nämä uudet kansalliset velvoitteet, joista esimerkkinä mainittakoon kunnostettuihin sähkölaitteisiin kohdistettuja teknisiä toimia koskevat tietovaatimukset ja ohjelmistojen yhteensopivuuden kestoa koskevat vaatimukset Ranskassa sekä myymättä jääneiden kestokulutustavaroiden käsittelyä koskevat raportointivelvollisuudet Saksassa, antavat selkeitä viitteitä suuntauksesta toteuttaa sääntelytoimia asettamalla tuotteille ekologisen suunnittelun vaatimuksia. Tämän seurauksena kansalliset velvoitteet samoin kuin markkinoiden hajanaisuus lisääntyvät ilman EU:n toimia. Edellä esitetyt ongelmat ovat perusteena sille, että tämä ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 114 artiklaan. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Tarpeellisuustestissä on kyse siitä, että selvitetään, voidaanko ehdotuksen tavoitteet saavuttaa riittävällä tavalla jäsenvaltioiden yksin toteuttamilla toimilla. Tässä testissä on olennaisen tärkeää ottaa käyttöön yhdenmukaistetut säännöt, jotta voidaan saavuttaa yhdenmukaistetut ja hyvin toimivat ympäristön kannalta kestävien tuotteiden sisämarkkinat kaikissa jäsenvaltioissa ja siten tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla toimiville yrityksille. Niihin sisältyvät tuotevaatimukset sekä velvoite tarjota käyttäjille luotettavaa tietoa. Jäsenvaltiot eivät yksin voisi toteuttaa näin laajoja toimia aiheuttamatta eroja yrityksille asetettavissa vaatimuksissa ja tuotteiden vapaan liikkuvuuden esteitä, sääntelytaakkaa ja kohtuuttomia kustannuksia yrityksille. Lisäksi jäsenvaltioiden yksin toteuttamat toimet johtaisivat väistämättä erilaisiin välineisiin, jotka tekisivät kuluttajien valinnoista monimutkaisempia. Jäsenvaltioiden toteuttamiin yksittäisiin toimiin liittyy suuri riski siitä, että päädytään erilaisiin kilpaileviin järjestelmiin, jotka perustuvat erilaisiin menetelmiin ja lähestymistapoihin. Tämä koskee erityisesti sisämarkkinoilla kaupan olevia tuotteita. Tämä pirstaloi markkinoita ja johtaa todennäköisesti siihen, että tuotteiden ympäristötehokkuutta koskevan tietämyksen ja tiedon taso vaihtelee eri puolilla EU:ta ja aiheuttaa lisäkustannuksia EU:n jäsenvaltioissa kauppaa harjoittaville yrityksille. Tehokkuustestillä tarkastetaan, onko EU:n tason toiminta tehokkaampaa kuin kansallisen tason toiminta. Tässä testissä vain EU:n tason toimilla voidaan asettaa koko EU:ssa sovellettavia kestävyysominaisuuksia koskevia yhdenmukaistettuja tuote- ja tietovaatimuksia. Näin voidaan varmistaa tavaroiden vapaa liikkuvuus ja tarjota kuluttajille merkityksellistä ja luotettavaa tietoa tuotteiden kestävistä ominaisuuksista ja kiertotalouteen perustuvista piirteistä riippumatta siitä, mistä jäsenvaltiosta ne on ostettu. Vaatimusten asettaminen EU:n tasolla tuo selvää lisäarvoa, sillä se luo yhdenmukaistetut ja hyvin toimivat sisämarkkinat kaikissa jäsenvaltioissa ja siten tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla toimiville yrityksille. EU:n tason yhdenmukaisilla vähimmäis- ja tiedonantovaatimuksilla edistetään ympäristön kannalta kestäviä tuotteita ja kiertotalouskäytäntöjä kaikissa jäsenvaltioissa, mikä luo laajemmat ja tehokkaammat markkinat. Tämä lisää myös teollisuuden kannustimia kehittää markkinoita Sisämarkkinoiden koko tarjoaa kriittisen massan, jonka ansiosta EU voi edistää tuotteiden kestävyyttä ympäristön kannalta ja vaikuttaa tuotesuunnitteluun ja arvoketjun hallintaan maailmanlaajuisesti. •Suhteellisuusperiaate Ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sääntelypuitteiden luomiseksi ekologisen suunnittelun vaatimusten laatimiseksi mahdollisimman laajaa tuotevalikoimaa varten. Komissio aikoo jatkaa ekosuunnitteludirektiivissä noudatettua toimintatapaa eli hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka perustuvat komission paremman sääntelyn suuntaviivojen mukaisesti toteutettuihin vaikutustenarviointeihin. Näin ollen se aikoo analysoida eri vaihtoehtojen talous- ja ympäristövaikutuksia kunkin vaatimuskokonaisuuden osalta. Tämä mahdollistaa oikeasuhteisuuden säilyttämisen. Ehdotus on suunniteltu joustavaksi kehykseksi, jolla varmistetaan oikeasuhteisuus. Tästä syystä se ei aseta vaatimuksia koskevia kriteerejä tai tavoitteita paitsi, jos ne ovat ennakkoarvioinnin nojalla perusteltuja. Oikeasuhteisuuden varmistamiseksi kukin yksittäinen vaatimus on perusteltava ennen kuin sitä sovelletaan muuhun tuoteryhmään. Vaatimusten, kriteerien tai tavoitteiden asettaminen tarkoin määriteltyjen tuoteryhmien tasolla mahdollistaa vaikutusten huolellisen arvioinnin. Sen ansiosta komissio voi ottaa huomioon vaatimusten, tavoitteiden tai kriteerien asettamisen lisäarvon ja oikeasuhteisuuden tuotteiden luontaisten ominaisuuksien, niiden valmistusmenetelmien ja markkinatilanteen mukaan.

•Toimintatavan valinta Asetuksella asetetaan sellaisenaan sovellettavia vaatimuksia kaikille toimijoille, mikä takaa tarvittavan oikeusvarmuuden ja täytäntöönpanon kattavuuden täysin yhdentyneillä markkinoilla koko EU:ssa. Asetuksella myös varmistetaan, että velvoitteet pannaan täytäntöön samanaikaisesti ja samalla tavoin kaikissa 27 jäsenvaltiossa. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Komissio julkaisi maaliskuussa 2019 komission yksiköiden valmisteluasiakirjan Sustainable Products in a Circular Economy – Towards an EU Product Policy Framework contributing to the Circular Economy, joka koski kestäviä tuotteita kiertotaloudessa. Siinä tarkasteltiin, missä määrin tuotteisiin vaikuttavat EU:n toimet edistävät siirtymistä kiertotalouteen ja miltä osin panostusta voitaisiin lisätä. Tarkastelun perusteella todettiin, että käytössä ei ole kokonaisvaltaista ja yhdennettyä EU:n poliittista välinettä, joka kattaisi kaikkien tuotteiden kestävän tuotannon ja kulutuksen ja/tai näitä tuotteita koskevan tiedon saatavuuden ja luotettavuuden kuluttajille. Ekosuunnitteludirektiivin useat arvioinnit ovat vahvistaneet, että direktiivi on selvästi merkityksellinen ja tehokas sääntelyväline. Niiden yhteydessä on kuitenkin havaittu, että täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa voidaan parantaa. Arvioinneissa pantiin esimerkiksi merkille, että vaikka yleisesti on todettu, että kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintaohjelman sekä EU:n resurssitehokkuuspolitiikan energiatehokkuusnäkökohdissa voidaan hyödyntää ekosuunnitteludirektiiviä ja täytäntöönpanotoimenpiteitä, joidenkin jäsenvaltioiden edustajat ja ympäristöalan kansalaisjärjestöt ovat myös esittäneet, että tilaisuuksia on menetetty muita ympäristönäkökohtia koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden rajallisen kattavuuden tuloksena. Arvioinnissa tuotiin esiin myös, että direktiivin potentiaalia on jätetty hyödyntämättä energiatehokkuuden ulkopuolisten näkökohtien osalta, ja todettiin, että muita kuin energiaan liittyviä parannuksia on voinut olla mutta niitä ei ole otettu huomioon tuotevalikoiman, toimintapoliittisten valintojen tai niiden perustana olevan teknisen analyysin vuoksi. •Sidosryhmien kuuleminen Parempaa sääntelyä koskevien suuntaviivojen mukaisesti järjestettiin useita kuulemisia: –Kuuleminen alustavasta vaikutustenarvioinnista pidettiin 14. syyskuuta – 16. marraskuuta 2020. Vastauksia saatiin 193. –Avoin julkinen kuuleminen järjestettiin 17. maaliskuuta – 9. kesäkuuta 2021. Vastauksia saatiin 626. –Useita työpajoja järjestettiin huhtikuusta heinäkuuhun 2021. Niissä käsiteltiin erilaisia ympäristön kannalta kestäviä tuotteita koskevaan aloitteeseen liittyviä aiheita, ja osallistujia oli useista sidosryhmistä. –Pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva kysely tehtiin 26. huhtikuuta – 15. kesäkuuta 2021. Vastauksia saatiin 332. –Toinen kohdennettu kysely pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tehtiin 20. lokakuuta – 4. marraskuuta 2021. Tässä tukeuduttiin ensisijaisesti pk-yrityksiä edustavien organisaatioiden asiantuntemukseen. Vastauksia saatiin 35. –Yksilölliset kyselylomakkeet toimitettiin valikoiduille sidosryhmien edustajille 20. toukokuuta – 9. kesäkuuta 2021. –Sidosryhmien edustajien kanssa toteutettiin useita haastatteluja. Kaiken kaikkiaan kuulemiset osoittivat, että tuotteiden kestävyyttä koskevalla sääntelyaloitteella on vahva yleinen tuki. Useimmat sidosryhmät kannattivat sitä, että aloite kattaisi laajan tuotevalikoiman ja että siinä omaksuttaisiin koko elinkaaren kattava lähestymistapa tuotteiden sääntelyn osalta. Nykyisen ekosuunnitteludirektiivin soveltamisalan laajentaminen sai taakseen vahvan kannatuksen, ja yhtä mieltä oltiin myös siitä, että kiertotaloutta koskevassa vuoden 2020 toimintasuunnitelmassa määritellyt alat olisi asetettava etusijalle. Palaute (erityisesti valmistajilta/tuojilta saatu palaute) osoitti, että eniten suosiota sai osakseen lähestymistapa, jossa tuotteen erityispiirteet otetaan tarkasti huomioon. Yleisesti ottaen yhtä mieltä ollaan siitä, että selkeän, kattavan ja sitovan lainsäädännön sekä luotettavan tiedon puute ovat kaikki esteitä ympäristön kannalta kestävien tuotteiden lisäämiselle EU:n markkinoilla, ja sama pätee ekologisen suunnittelun vaatimusten epätasaiseen täytäntöönpanoon. Ajatus digitaalisen tuotepassin käyttöönotosta samoin kuin kannustimet ja välineet ympäristön kannalta kestävien tuotteiden kysynnän lisäämiseksi saavat kaikissa sidosryhmissä selkeän enemmistön tuen. Täytäntöönpano- ja markkinavalvontatoimien (esim. tarkastusten ja auditointien) lujittaminen katsotaan välttämättömäksi tämän aloitteen täytäntöönpanon tukemiseksi. Sidosryhmien kuulemisista tehdyt yksityiskohtaiset päätelmät esitetään vaikutustenarvioinnin liitteessä 2. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Komissio teki ulkopuolisten asiantuntijoiden kanssa sopimuksen tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa hyödynnettävän selvityksen tekemisestä. Tämän selvityksen avulla saatiin osa kyseisessä asiakirjassa esitettyjä toimintavaihtoehtoja koskevan analyysin perustana olevista tiedoista, mitä puolestaan hyödynnettiin käsiteltävänä olevaan ehdotukseen sisältyvissä toimenpiteissä. Ulkoiset asiantuntijat työskentelivät tiiviissä yhteistyössä komission kanssa selvityksen laatimisen eri vaiheissa. •Vaikutustenarviointi

Tämä ehdotus perustuu vaikutustenarviointiin. Kun sääntelyntarkastelulautakunnan 17. syyskuuta 2021 antamassa kielteisessä lausunnossa esiin tuodut kysymykset oli ratkaistu, vaikutustenarvioinnista annettiin myönteinen lausunto 21. tammikuuta 2022. Lopullisessa lausunnossaan lautakunta pyysi lisätietoja vaihtoehtojen valinnasta, asetuksen mukaisesta menetelmästä ja siitä, miten digitaalisia tuotepasseja koskevat säännöt vahvistetaan käytännössä. Keskeisin ongelma, joka tällä aloitteella pyritään ratkaisemaan, siihen liittyvät alaongelmat sekä määritetyt toimintavaihtoehdot esitetään yksityiskohtaisesti vaikutustenarvioinnin 2 ja 5.2. kohdassa. Parhaaksi arvioitu vaihtoehtojen yhdistelmä kuvataan yksityiskohtaisesti vaikutustenarvioinnin 7 kohdassa. Vaikutustenarvioinnin liitteessä 10 esitetään yhteenveto kaikkien analysoitujen alavaihtoehtojen kustannuksista ja hyödyistä. Liitteessä 12 puolestaan annetaan lisätietoja kustannuksista ja hyödyistä, joita todennäköisesti liittyy parhaaksi arvioituun vaihtoehtojen yhdistelmään. Kaikista näistä näkökohdista esitetään yhteenveto vaikutustenarvioinnin liitteenä olevassa tiivistelmässä. Kaavailtujen puitteiden rakenteen vuoksi vaatimuksista aiheutuvia kustannuksia on vaikea arvioida tarkasti. Suurin osa syntyy vasta toisessa vaiheessa, johdetun oikeuden antamisen jälkeen. Kohdennetussa vaikutustenarvioinnissa, joka tehdään kunkin delegoidun säädöksen yhteydessä tulevaisuudessa, arvioidaan yksityiskohtaisesti odotettavissa olevia vaikutuksia, kolmansien maiden toimijoihin kohdistuvat vaikutukset mukaan lukien, myös WTO:n ilmoituksen perusteella. On syytä huomata, että koska komissio hyväksyi direktiiviehdotuksen yritysten kestävää toimintaa koskevasta huolellisuusvelvoitteesta tätä aloitetta valmisteltaessa, katsottiin aiheelliseksi jättää sosiaalisia näkökohtia koskevat vaatimukset tämän lainsäädäntöehdotuksen ulkopuolelle. Kuten säädöstekstissä täsmennetään, kahdeksan vuoden kuluttua tämän asetuksen soveltamispäivästä toteutetaan arviointi. Arvioinnissa voidaan tarkastella muun muassa sosiaalisten vaatimusten sisällyttämistä sääntelykehykseen muiden näkökohtien ohella. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Tämän asetuksen odotetaan luovan tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla toimiville yrityksille. EU:n tasolla ehdotetut yhdenmukaistetut vaatimukset vähentävät todennäköisesti säännösten noudattamisesta aiheutuvia kokonaiskustannuksia, kun otetaan huomioon, että ne todennäköisesti korvaavat useita nykyisiä tai suunniteltuja kansallisen tason vaatimuksia. Tuottajien, jotka käyttävät ympäristön kannalta kestävämpää tuotantoa ja läpinäkyvämpiä toimitusketjuja, odotetaan kasvattavan EU:n markkinaosuuttaan ja lisäävän kilpailukykyään vähemmän kestäviä menetelmiä käyttäviin tuottajiin nähden. Vaikka jotkin pk-yritykset katsoivat, että tietyistä vaikutustenarvioinnissa yksilöityjen parhaaksi arvioituun yhdistelmään kuuluvista toimenpiteistä voi aiheutua kielteisiä vaikutuksia, monet myös sanoivat uskovansa, että niitä voidaan kompensoida ja ne voivat tuoda lisäarvoa ajan mittaan (mikä johtuu muun muassa materiaalimenojen vähenemisestä, asiakasuskollisuuden lisääntymisestä, ympäristöystävällisempien tuotteiden markkinoille pääsyn paranemisesta ja maineeseen liittyvistä hyödyistä). Lisäksi komissio on tarkastellut erityisesti tapoja lieventää pk-yrityksiin kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia. Nämä esitetään yksityiskohtaisesti asetukseen liitetyn vaikutustenarvioinnin liitteessä 19 ja tämän ehdotuksen erityisissä säännöksissä. Ekosuunnitteludirektiivin mukaisen nykyisen kuulemisfoorumin onnistuneen esimerkin mukaisesti, ehdotuksella perustetaan kuulemista varten ekosuunnittelufoorumi, johon osallistuvat tasapuolisesti jäsenvaltioiden edustajat ja kaikki asiasta kiinnostuneet osapuolet, kuten teollisuus, mukaan lukien pienet ja keskisuuret yritykset sekä käsiteollisuus, ammattiliitot, kauppiaat, vähittäiskauppiaat, tuojat, ympäristönsuojeluryhmät ja kuluttajajärjestöt. Ekosuunnittelufoorumi rajoittuu antamaan komissiolle asiantuntijatietoa työsuunnitelmasta ja ekologisen suunnittelun vaatimusten valmistelusta ennen kuin komissio virallisesti käyttää sille siirrettyä säädösvaltaa. Komissio voi perustaa uuden asiantuntijaryhmän, joka kuulee jäsenvaltioita tämän asetuksen nojalla hyväksyttävistä delegoiduista säädöksistä paremmasta lainsäädännöstä 13. huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti. Ehdotukseen sisältyy myös digitaalisen tuotepassin luominen tuotetietojen sähköistä rekisteröintiä, prosessointia ja tuotteisiin liittyvien tietojen jakamista varten toimitusketjun yritysten, viranomaisten ja kuluttajien kesken. Tämän odotetaan lisäävän läpinäkyvyyttä sekä toimitusketjun yritysten että suuren yleisön kannalta ja tehostavan tiedonsiirtoa. Näin todennäköisesti helpotetaan ja virtaviivaistetaan erityisesti EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamaa asetuksen seurantaa ja täytäntöönpanoa ja todennäköisesti saadaan myös käyttöön markkinatiedusteluväline, jota voidaan käyttää velvoitteiden tarkistamiseen ja tarkentamiseen tulevaisuudessa. Fit for Future -foorumin ekosuunnittelua koskevassa lausunnossa todettiin tarve parantaa tuotteiden kestävyyttä ympäristön kannalta ja ottaa käyttöön uusia velvoitteita niin, että samalla pyritään pitämään yrityksille koituva rasite mahdollisimman vähäisenä. Foorumi esitti yhdeksän ehdotusta, jotka otettiin huomioon digitalisaatiota koskevan uuden lainsäädännön suunnittelussa, pk-yrityksille aiheutuvien rasitteiden arvioinnissa sekä johdonmukaisuuden ja selkeyden varmistamisessa. Esimerkiksi kuluttajille tarjotaan paremmat mahdollisuudet saada tietoa ja varmistaa samalla, että digitaalinen tuotepassi mahdollistaa tehokkaan tiedonkulun parhaiden käytäntöjen mukaisesti. Lisäksi tarjotaan mahdollisuus täydentää tämän asetuksen mukaisia toimenpiteitä lieventävillä toimilla niin, että vaikutusten odotetaan pysyvän oikeasuhteisina pk-yritysten kannalta. •Perusoikeudet Ekologisen suunnittelun vaatimuksista voi olla hyötyä EU:n perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien suojelussa ja edistämisessä, mukaan lukien elinkeinovapaus (16 artikla), oikeus ympäristönsuojeluun (37 artikla) ja oikeus kuluttajansuojaan (38 artikla). 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella on vain vähän vaikutuksia komission talousarvioon. Asetuksen ja siihen liittyvien delegoitujen säädösten täysi täytäntöönpano EU:n monivuotisen rahoituskehyksen kaudella 2022–2027 edellyttää 54 kokoaikavastaavan työpanosta. Uusia sitoumuksia tarvittaisiin talousarviossa jo olevien budjettikohtien osalta seuraavasti: 23 338 miljoonaa euroa monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeen 1 (Sisämarkkinat, innovointi ja digitaalitalous) osalta, 43 912 miljoonaa euroa otsakkeen 3 (Luonnonvarat ja ympäristö) osalta ja 38 621 miljoonaa euroa otsakkeen 7 (Hallintomenot) osalta. Uudet sitoumukset katetaan asianomaisten ohjelmien nykyisten budjettikohtien määrärahoista. Talousarviovaikutukset johtuvat pääasiassa seuraavista toimista, joiden tavoitteena on –tarkastella vuosien 2022 ja 2026 välillä uudelleen 33:a komission asetusta ja hyväksyä nykyisen ekosuunnitteludirektiivin nojalla viisi uutta toimenpidettä, joita direktiivin täytäntöönpanosta nykyään vastaava henkilöstö ei voi toteuttaa; –valmistella ja hyväksyä enintään 18 uutta delegoitua säädöstä vuosina 2024–2027 ja hyväksyä myös 12 uutta delegoitua säädöstä vuosina 2028–2030, mistä aiheutuu henkilöstö- ja talousarviovaikutuksia vuosina 2025–2027;

–valmistella täytäntöönpanosäädöksiä (keskimäärin yksi vuodessa vuodesta 2024 alkaen), kun tämä on tarpeen, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi, esimerkiksi markkinavalvonnan, myymättä jääneiden kulutustavaroiden hävittämistä koskevien tietojen julkistamisen tai itsesääntelytoimenpiteiden tunnustamisen osalta; sekä –toteuttaa horisontaalisia tehtäviä, jotka liittyvät digitaaliseen tuotepassiin, markkina- ja tullivalvonnan tukemiseen sekä eurooppalaiseen kiertotalouden liiketoimintakeskukseen, jotta voidaan tukea talouden toimijoiden välistä kokemusten vaihtoa kiertotalouden sisällyttämisestä tuotesuunnitteluun ja -valmistukseen. Henkilöstötarpeiden osalta komissio on tarkastellut huolellisesti tapoja jakaa työtä pääasiallisten pääosastojen kesken, siirtää henkilöstöä mahdollisuuksien mukaan muihin tehtäviin ja ulkoistaa tieteellistä ja teknistä tukea delegoitujen ja täytäntöönpanosäädösten valmistelua ja monialaisia tehtäviä varten. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Komissio laatii marraskuussa 2021 julkaistujen parempaa sääntelyä koskevien suuntaviivojen ja erityisesti välineen 38 mukaisesti täytäntöönpanostrategian sen jälkeen, kun lainsäätäjät ovat hyväksyneet lainsäädäntöehdotuksen. Se esittelee erilaiset vaatimusten noudattamisen edistämistä koskevat välineet ja ottaa huomioon digitaaliseen täytäntöönpanoon liittyvät näkökohdat. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Tämän asetuksen 1 artiklassa vahvistetaan asetuksen kohde eli puitteet ekologisen suunnittelun vaatimusten asettamiselle, digitaalisen tuotepassin luomiselle ja myymättä jääneiden kulutustavaroiden hävittämisen kieltämiselle. Siinä vahvistetaan tuotteiden ominaisuudet, joihin ekologista suunnittelua koskevat vaatimukset liittyvät. Näitä ovat muun muassa kestävyys ja luotettavuus, uudelleenkäytettävyys, päivitettävyys, korjattavuus sekä mahdollisuus kunnossapitoon ja kunnostamiseen, huolta aiheuttavien aineiden esiintyminen, energia- ja resurssitehokkuus ja kierrätetyn materiaalin osuus. Lisäksi siinä vahvistetaan asetuksen soveltamisala – ainoastaan muutamien alojen tuotteet, kuten elintarvikkeet, rehut ja lääkkeet, on jätetty soveltamisalan ulkopuolelle. Asetuksen 2 artiklassa vahvistetaan asetuksessa käytetyt määritelmät. Useat näistä määritelmistä ovat peräisin uudesta lainsäädäntökehyksestä (asetus (EU) N:o 765/2008 ja päätös 768/2008/EY), kumotusta ekosuunnitteludirektiivistä tai voimassa olevasta unionin ympäristölainsäädännöstä (muun muassa jätepuitedirektiivistä). Käyttöön otetaan myös uusia määritelmiä, jotka koskevat esimerkiksi tuotepassista ja myymättä jääneiden kulutustavaroiden hävittämisestä annettuja säännöksiä. Asetuksen 3 artiklassa vahvistetaan yleinen periaate, joka liittyy tämän asetuksen nojalla annettujen delegoitujen säädösten mukaisten tuotteiden vapaaseen liikkuvuuteen. Asetuksen 4 artiklassa säädetään komissiolle siirrettävästä vallasta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään tätä asetusta ottamalla käyttöön ekologisen suunnittelun vaatimuksia, vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettelyihin liittyviä vaatimuksia, energiankulutuksen tai muihin parametreihin liittyvän suoritustason mittaamista koskevia vaatimuksia, valmistajille, valtuutetuille edustajille tai tuojille asetettuja vaatimuksia antaa tietoja komissiolle tai markkinavalvontaviranomaisille, tuotteen suorituskyvyn mittaamiseen tarkoitettujen sähköisten välineiden käyttöä koskevia vaatimuksia, vaatimustenmukaisuusvakuutusta tai merkintöjä koskeville vaihtoehtoisisille säännöille asetettuja vaatimuksia sekä jäsenvaltioiden kannustimia ja julkisten hankintojen kriteerejä koskevia vaatimuksia. Asetuksen 5 artiklassa vahvistetaan ekologisen suunnittelun vaatimusten hyväksymistä koskevat yleiset puitteet. Siinä vahvistetaan tuotteiden ominaisuudet, joita näillä vaatimuksilla voidaan parantaa. Siinä selitetään, että kyseisiä vaatimuksia voidaan soveltaa yhteen tiettyyn tuoteryhmään tai horisontaalisesti useampaan tuoteryhmään, jos tekniset yhtäläisyydet sallivat yhteisten vaatimusten asettamisen. Siinä täsmennetään, että ekologisen suunnittelun vaatimuksiin sisältyvät suoritustaso- ja tietovaatimukset, ja vahvistetaan useita ehtoja, jotka komission on täytettävä ekologisen suunnittelun vaatimuksia valmistellessaan sekä monia kriteerejä, jotka näiden vaatimusten on täytettävä. Sen nojalla komissio voi myös vaatia, että toimitusketjun toimijat tekevät yhteistyötä valmistajien, ilmoitettujen laitosten ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa sen todentamiseksi, että tuotteet ovat ekologista suunnittelua koskevien vaatimusten mukaisia. Asetuksen 6 artiklassa annetaan lisätietoja suoritustasovaatimuksista, esimerkiksi se, että ne voidaan esittää joko määrällisenä tai muuna kuin määrällisenä vaatimuksena, jotta tuotteen ominaisuutta voidaan parantaa tietyn parametrin tai tiettyjen parametrien pohjalta (luettelo liitteessä I). Asetuksen 7 artiklassa keskitytään tietovaatimuksiin. Siinä säädetään, että näihin vaatimuksiin on aina sisällyttävä tuotepassiin ja huolta aiheuttaviin aineisiin liittyviä vaatimuksia. Lisäksi artiklassa esitetään muun tyyppisiä tietoja, joita voidaan esittää, esimerkiksi tiedot tuotteen suoritustasosta tai kuluttajille suunnatut tiedot tuotteen asentamisesta tai käytöstä. Nämä tiedot voidaan esittää suoritustasoluokkina, jotka vaihtelevat esimerkiksi A:sta G:hen tuotteiden vertailun helpottamiseksi. Artiklassa täsmennetään, millä eri tavoilla tiedot voidaan ilmoittaa (esim. passissa, verkkosivustolla tai merkissä). Asetuksen 8 artiklassa esitetään seikat, jotka komission on täsmennettävä digitaalista tuotepassia koskevissa tietovaatimuksissa, esimerkiksi sisällytettävät tiedot ja kenellä on pääsy mihinkin tietoihin. Asetuksen 9–11 artiklassa säädetään tuotepassin täytäntöönpanemiseen tarvittavista säännöksistä. Asetuksen 9 artiklassa säädetään tuotepassia koskevasta yleisestä vaatimuksesta. Asetuksen 10 artiklassa säädetään tuotepassin teknistä suunnittelua ja toimintaa koskevista olennaisista vaatimuksista ja 11 artiklassa vahvistetaan säännöt, jotka liittyvät yksilölliseen toimijaan ja laitostunnisteeseen. Asetuksen 12 artiklassa säädetään sellaisen rekisterin perustamisesta, johon tallennetaan tuotepassiin sisältyvät tiedot. Sen ansiosta komissio voi täsmentää, mitä tietoja järjestelmään on ladattava. Asetuksen 13 artikla sisältää säännökset, joissa täsmennetään, mitä tulliviranomaisilta odotetaan tuotepassin suhteen ja mitä tietoja niiden olisi voitava saada käyttöönsä työnsä helpottamiseksi. Asetuksen 14 artiklassa täsmennetään merkkeihin liitetyt vaatimukset silloin, kun niitä on tarkoitus käyttää tietyn tuoteryhmän tuotteissa. Artiklassa selitetään, että tällaisissa tapauksissa delegoiduissa säädöksissä on täsmennettävä merkin sisältö (mukaan lukien suoritustasoluokat) ja ulkoasu ja se, miten ne esitetään kuluttajille. Jos tuotteessa on jo energiamerkintäasetuksessa (EU) 2017/1369 säädetyn mukainen merkki eikä siihen voida sisällyttää tietoja muista parametreista, esimerkiksi muista suoritustasoluokista, nämä tiedot voidaan sisällyttää erilliseen merkkiin, jos komissio katsoo sen aiheelliseksi.

Asetuksen 15 artiklassa täsmennetään, että talouden toimijat eivät voi käyttää merkkejä, jotka jäljittelevät tämän asetuksen mukaisia merkkejä. Asetuksen 16 artiklassa säädetään, että komissio hyväksyy työsuunnitelman, jonka on katettava vähintään kolme vuotta. Siinä ilmoitetaan kriteerit, joiden perusteella tuotteet asetetaan etusijalle. Työsuunnitelmassa on alustava luettelo tuoteryhmistä, joita komissio aikoo käsitellä tulevina vuosina. Asetuksen 17 artiklassa perustetaan ekosuunnittelufoorumi (asiantuntijaryhmä), joka perustuu direktiivillä 2009/125/EY perustettuun kuulemisfoorumiin. Asetuksen 18 artikla koskee itsesääntelytoimenpiteitä. Nämä ovat toimialavetoisia toimenpiteitä vaihtoehtoina delegoiduille säädöksille, joissa vahvistetaan 5 artiklan mukaisesti hyväksytyt ekologisen suunnittelun vaatimukset. Jo direktiiviin 2009/125/EY sisältyi vapaaehtoisia sopimuksia koskeva artikla. Tämän asetuksen 18 artiklassa laajennetaan direktiivin 2009/125/EY alkuperäistä artiklaa. Siinä vahvistetaan erityisesti se, mitä itsesääntelytoimenpiteen olisi sisällettävä, mitä toimialan olisi toimitettava todisteeksi komissiolle ja mitä menettelyä komission olisi käytettävä, jotta se voisi todeta itsesääntelytoimenpiteen päteväksi vaihtoehdoksi delegoidulle säädökselle. Asetuksen 19 artiklassa vahvistetaan toimenpidekokonaisuus, joka jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava pk-yritysten auttamiseksi tämän asetuksen ja tulevien delegoitujen säädösten yleisessä täytäntöönpanossa. Tällaisia toimenpiteitä ovat muun muassa suuntaviivat, rahoitustuki ja koulutus. Asetuksen 20 artiklassa asetetaan sellaisia talouden toimijoita koskeva yleinen avoimuusvelvoite, jotka poistavat käytöstä myymättä jääneitä kulutustuotteita. Siinä säädetään myös mahdollisuudesta antaa delegoituja säädöksiä, joilla kielletään talouden toimijoita hävittämästä myymättä jääneitä kulutustavaroita. Näihin delegoituihin säädöksiin voi myös sisältyä yleisen kiellon poikkeuksia esimerkiksi terveyteen ja turvallisuuteen liittyvistä syistä. Jos tällaista poikkeusta käytetään, talouden toimijoilla on myös avoimuusvelvoite (eli muun muassa hävitettyjen tuotteiden määrän ja hävittämisen syiden ilmoittaminen). Artiklaa ei sovelleta pk-yrityksiin mutta delegoidussa säädöksessä, jossa kielletään tuotteiden hävittäminen, voidaan täsmentää, että joitakin velvoitteita sovelletaan tiettyihin pk-yritysten ryhmiin (mikro-, pienet tai keskisuuret yritykset). Asetuksen 21, 22, 23 ja 24 artiklassa säädetään valmistajien, valtuutettujen edustajien, tuojien ja jakelijoiden velvoitteista. Ne perustuvat päätöksen 768/2008/EY vakiosäännöksiin. Asetuksen 25 artiklassa säädetään välittäjien (jotka ovat tavallisesti vähittäiskauppiaita tai myyjiä) velvoitteista, jotka koskevat erityisesti merkkien esittämistä ja tuotepassin saatavuutta, myös kun kyse on (sähköisestä) etämyynnistä. Asetuksen 26 artiklassa kootaan yhteen erilaiset velvoitteet, joita talouden toimijoiden on noudatettava, jos delegoidussa säädöksessä edellytetään, että tuotteessa on oltava merkki (esim. merkin myöntäminen välittäjille). Asetuksen 27 artikla koskee palvelujen tarjoajien velvoitteiden täyttämistä. Tarkoituksena on varmistaa, että kun palvelujen tarjoajat käsittelevät tuotteita varastoinnin, pakkaamisen, osoitteella varustamisen ja lähettämisen aikana, sovellettavat ehdot eivät vaaranna ekologisen suunnittelun vaatimusten noudattamista. Asetuksen 28 artikla on päätöksen 768/2008/EY vakioartikla, ja siinä säädetään kahdesta tapauksesta, joissa valmistajien velvoitteita sovelletaan tuojiin ja jakelijoihin. Asetuksen 29 artiklassa vahvistetaan verkossa toimiviin markkinapaikkoihin ja sähköisiin hakukoneisiin sovellettavat velvoitteet, erityisesti markkinavalvontaviranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön osalta. Siinä täsmennetään myös, että markkinavalvontaviranomaisilla olisi oltava valtuudet määrätä verkkomarkkinapaikka poistamaan laiton sisältö. Asetuksen 30 artiklassa säädetään mahdollisuudesta, jonka mukaan tulevissa delegoiduissa säädöksissä voidaan vaatia talouden toimijoita asettamaan tekniset asiakirjat saataville digitaalisesti ilman erillistä pyyntöä. Lisäksi jotta voidaan arvioida niiden tuotteiden markkinaosuutta, joille ekologisen suunnittelun vaatimukset on asetettu, artiklassa edellytetään, että talouden toimijat antavat tietoja toimitetuista tuotteista. Asetuksen 31 artiklassa täsmennetään, että tuotteissa olisi tarvittaessa voitava mitata niiden kuluttama energia käytön aikana tai niiden suoritustaso suhteessa muihin keskeisiin parametreihin ja asettaa nämä tiedot loppukäyttäjien saataville. Kun delegoidussa säädöksessä niin säädetään, valmistajien on kerättävä, anonymisoitava ja ilmoitettava nämä tiedot komissiolle. Tuotteiden vaatimustenmukaisuutta koskeva VIII luku sisältää enimmäkseen vakiosäännöksiä siitä, miten tuotteiden vaatimustenmukaisuus arvioidaan. Siinä käsitellään seuraavia seikkoja: –luotettavien, täsmällisten ja uusittavien menetelmien käyttö testeissä, mittauksissa ja laskelmissa (32 artikla); –yhdenmukaistetut standardit, joissa säädetään vaatimustenmukaisuusolettamasta (34 artikla); –komission mahdollisuus hyväksyä yhteisiä eritelmiä, kun yhdenmukaistettuja standardeja ei ole saatavilla (35 artikla); –vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettelyt (36 artikla); –EU-vaatimustenmukaisuusvakuutus (37 artikla) sekä

–CE-merkintä (38 ja 39 artikla) ja mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia merkintöjä (40 artikla). Huomionarvoista tässä standardeja koskevassa luvussa on vaatimustenmukaisuusolettama suhteessa ekologisen suunnittelun vaatimuksiin tuotteissa, joissa on unionin ympäristömerkki (34 artikla) ja mahdollisuus muuttaa delegoidussa säädöksessä asianomaista vaatimustenmukaisuuden arviointimoduulia kyseessä olevan tuotteen mukaan (36 artikla). Asetuksen 33 artikla koskee velvoitteiden kiertämisen estämistä. Markkinoilla ei sallita esimerkiksi tuotteita, jotka on suunniteltu havaitsemaan, että niitä testataan, ja muuttamaan suoritustasoaan suotuisamman tuloksen saavuttamiseksi. Asetuksen IX luku (41–56 artikla) koskee vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten ilmoittamista. Se koostuu päätökseen 768/2008/EY perustuvista vakiosäännöksistä yhdistettynä kyseisten säännösten kohdennettuihin parannuksiin, jotta voidaan varmistaa oikeudellinen selkeys ja vahvistaa entisestään ilmoitettujen laitosten riippumattomuutta, pätevyyttä ja valvontaa. Asetuksen 57 artiklassa säädetään, että jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön kannustimia tuotteiden palkitsemiseksi, näiden kannustimien olisi periaatteessa kohdistuttava kahteen parhaaseen suoritustasoluokkaan tai niihin, joilla on EU-ympäristömerkki. Jos suoritustasoluokkaa ei ole määritetty tai se perustuu useisiin tuoteparametreihin, komissio voi edelleen täsmentää delegoidulla säädöksellä, miten jäsenvaltioiden kannustimien on toimittava. Asetuksen 58 artikla koskee ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja ja erityisesti mahdollisuutta antaa tämän asetuksen mukaisia delegoituja säädöksiä, jotta voidaan vahvistaa julkisiin hankintoihin sovellettavia vaatimuksia (esim. teknisiä eritelmiä, valinta- ja palkitsemiskriteereitä), jotka perustuvat tämän asetuksen liitteessä lueteltuihin tuoteparametreihin. Asetuksen XI luku koskee markkinavalvontaa. Se perustuu yleisesti markkinavalvonta-asetuksen (EU) 2019/1020 mukaisiin velvoitteisiin, ja siinä säädetään myös joistakin yksityiskohtaisemmista velvoitteista, kun se on tämän asetuksen kannalta merkityksellistä. Asetuksen 59 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot laativat markkinavalvontatoimia koskevan toimintasuunnitelman, johon on sisällyttävä artiklassa säädettyjen kriteerien perusteella määriteltävät ”markkinavalvonnan painopisteet” sekä suunniteltujen tarkastusten luonne ja lukumäärä. Asetuksen 60 artiklassa siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan tietyille tuotteille tehtävien tarkastusten vähimmäismäärä. Asetuksen 61 artiklassa viitataan markkinavalvonta-asetuksen mukaiseen tieto- ja viestintäjärjestelmään ja edellytetään, että jäsenvaltiot syöttävät järjestelmään tiedot tämän asetuksen mukaisesti määrätyistä seuraamuksista. Tältä pohjalta komission on annettava kertomus, joka sisältää ohjeellisia viitearvoja tarkastusten tiheydestä sekä määrättyjen seuraamusten luonteesta ja vakavuudesta. Asetuksen 62 artiklassa viitataan markkinavalvonta-asetuksen mukaisesti perustettuun hallinnollisen yhteistyön ryhmään ja vahvistetaan sen tehtävä tämän asetuksen yhteydessä. Tähän tehtävään kuuluu yhteisten painopisteiden määrittäminen jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmille tai unionin tukea koskeville prioriteeteille (kuten yhteisille markkinavalvonta- ja testaushankkeille, markkinaseurantavalmiuksiin, myös varusteisiin ja tietoteknisiin välineisiin, kohdistuville yhteisille investoinneille, yhteisille koulutustilaisuuksille ja suuntaviivoille). Asetuksen XII luku koskee suojamenettelyjä, ja se perustuu vakiosäännöksiin. Asetuksen 63 artiklassa vahvistetaan menettely, jota kansallisen markkinavalvontaviranomaisen on noudatettava, kun se katsoo, että tuote on vaaraksi. Tällaisessa tapauksessa kansallisen markkinavalvontaviranomaisen on käynnistettävä menettely, jolla muille markkinavalvontaviranomaisille ilmoitetaan toteutetuista toimenpiteistä (tuotteen saataville asettamisen kieltäminen tai rajoittaminen, markkinoilta takaisinvetäminen tai poistaminen). Asetuksen 64 artiklassa vahvistetaan unionin suojamenettely, jota on käytettävä, jos jäsenvaltio tai komissio on eri mieltä kansallisella tasolla 63 artiklassa säädetyn suojamenettelyn mukaisesti toteutetusta toimenpiteestä. Kuulemisen jälkeen komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksen, jolla päätetään, onko toimenpide oikeutettu vai ei. Kun säädös on hyväksytty, kaikkien jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaatimustenvastainen tuote poistetaan niiden markkinoilta. Asetuksen 65 artikla koskee erityistapausta, jossa vaatimustenvastaisuus liittyy muodolliseen velvoitteeseen (esim. CE-merkinnän kiinnittämiseen tai EU-vaatimuksenmukaisuusvakuutukseen). Asetuksen XIII luku on vakioluku, jossa on delegoituja säädöksiä (66 artikla) ja täytäntöönpanosäädöksiä (67 artikla) koskevia artikloja. Asetuksen XIV luku on loppusäännöksiä koskeva vakioluku, jossa on artikloja seuraamuksista (68 artikla), kahdeksan vuoden kuluttua asetuksen hyväksymisestä tehtävästä arvioinnista (69 artikla) sekä kumoamis- ja siirtymäsäännöksistä (70 artikla). Huomionarvoista on, että ekosuunnitteludirektiivin nojalla hyväksyttyjä toimenpiteitä olisi sovellettava edelleen, kunnes ne kumotaan tämän asetuksen nojalla annettavalla delegoidulla säädöksellä. Liitteessä I vahvistetaan tuoteparametrit, joita on käytettävä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden suoritustaso- ja tietovaatimusten asettamisessa. Liitteessä II vahvistetaan menettely tällaisten suoritustasovaatimusten asettamiseksi. Liitteessä III luetellaan tiedot, jotka voidaan sisällyttää tuotepassiin, ja täsmennetään tiedot, jotka siihen on sisällytettävä. Liitteessä IV esitetään 35 artiklassa tarkoitettu vakiomuotoinen vaatimustenmukaisuuden arviointimoduuli (päätöksen 768/2008/EY mukaisesti).

Liitteessä V esitetään vakiomuotoinen EU-vaatimustenmukaisuusvakuutus. Liitteessä VI annetaan yksityiskohtaisempia tietoja niiden delegoitujen säädösten sisällöstä, joilla vahvistetaan tämän asetuksen nojalla hyväksyttävät ekologisen suunnittelun vaatimukset. Liitteessä VII vahvistetaan itsesääntelytoimenpiteisiin sovellettavat yleiset kriteerit (18 artikla) Liitteessä VIII on vakiomuotoinen liite, joka sisältää ekosuunnitteludirektiiviä koskevan vastaavuustaulukon. 2022/0095 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS kestävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista ja direktiivin 2009/125/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on Euroopan kasvustrategia, jonka tavoitteena on tehdä unionista oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jonka talous on moderni, kilpailukykyinen, ilmastoneutraali ja kiertotalouteen perustuva. Sen kunnianhimoisena tavoitteena on varmistaa, että unionista tulee ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa vuoteen 2050 mennessä. Siinä todetaan edut, joita saadaan investoimalla unionin kilpailukykyiseen kestävyyteen rakentamalla oikeudenmukaisempi, vihreämpi ja digitaalisempi Eurooppa. Tuotteilla on keskeinen rooli tässä vihreässä siirtymässä. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa painotetaan, että nykyiset tuotantoprosessit ja kulutustottumukset ovat edelleen liian lineaarisia ja riippuvaisia uusien raaka-aineiden jatkuvasta käyttöönotosta, kaupasta ja tavaroiksi jalostamisesta. Prosessin lopuksi syntyy jätettä ja päästöjä. Ohjelmassa korostetaankin kiireellistä tarvetta siirtyä kiertotalousmalliin ja tähdennetään, että asiassa on vielä edistyttävä merkittävästi. Siinä määritetään myös energiatehokkuus ensisijaiseksi tavoitteeksi energia-alan hiilestä irtautumisessa ja ilmastotavoitteiden saavuttamisessa vuosina 2030 ja 2050. (2)Nopeuttaakseen siirtymistä kiertotalousmalliin komissio laati tulevaisuuteen suuntautuvan ohjelman, joka sisältyy sen ”Uuteen kiertotalouden toimintasuunnitelmaan – Puhtaamman ja kilpailukykyisemmän Euroopan puolesta”. Tavoitteena on tehdä sääntelypuitteista kestävälle tulevaisuudelle sopivat. Kuten tässä suunnitelmassa todetaan, käytössä ei ole kattavia vaatimuksia, joilla varmistettaisiin, että kaikista unionin markkinoille saatetuista tuotteista tulisi ympäristön kannalta yhä kestävämpiä ja että ne läpäisisivät sirkulaarisen testin. Etenkään tuotesuunnittelu ei edistä riittävästi kestävyyttä tuotteiden koko elinkaaren ajan. Sen tuloksena tuotteita korvataan usein uusilla, mikä tarkoittaa, että niiden tuottamiseen, jakelemiseen ja hävittämiseen käytetään merkittäviä määriä energiaa ja resursseja. Talouden toimijoiden ja kuluttajien on edelleen liian hankalaa tehdä tuotteisiin liittyviä ympäristön kannalta kestäviä tuotevalintoja, koska tätä varten ei ole riittävästi tietoa ja kohtuuhintaisia vaihtoehtoja. Tämä johtaa siihen, että menetetään mahdollisuuksia toteuttaa kestävyyteen tähtääviä ja arvoa ylläpitäviä toimia. Lisäksi se johtaa uusiomateriaalien vähäiseen kysyntään ja muodostaa esteen kiertotalouden liiketoimintamallien käyttöönotolle. (3)Euroopan teollisuusstrategiassa vahvistetaan unionin yleinen tavoite edistää ”kaksoissiirtymää” eli ilmastoneutraaliuden ja digitaalisen johtoaseman saavuttamista. Siinä heijastellaan Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa viittaamalla johtavaan roolin, joka Euroopan teollisuuden on omaksuttava tässä prosessissa, pienentämällä hiili- ja materiaalijalanjälkeään ja sisällyttämällä kiertotalousajattelu koko talouteen. Lisäksi strategiassa korostetaan tarvetta siirtyä pois perinteisistä malleista ja mullistaa tapaa suunnitella, valmistaa, käyttää ja hävittää tuotteita. Teollisuusstrategian vuoden 2021 päivityksessä vahvistetaan vuoden 2020 strategian keskeisiä viestejä ja keskitytään covid-19-kriisistä saatuihin kokemuksiin, kuten tarpeeseen edistää selviytymiskykyä. (4)Unionin tason lainsäädännön puuttuessa tuotteiden ympäristökestävyyden parantamiseen tähtääviä, toisistaan poikkeavia kansallisia lähestymistapoja on jo ilmaantunut. Ne kattavat muun muassa elektronisten laitteiden ohjelmistojen yhteensopivuuden kestävyyttä koskevia tietovaatimuksia sekä myymättä jääneiden tavaroiden käsittelyä koskevia raportointivelvoitteita. Tämä on osoitus siitä, että kansalliset lisätoimet tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi johtavat todennäköisesti sisämarkkinoiden pirstoutumiseen. Siksi tarvitaan sääntelypuitteet, joilla otetaan asteittain käyttöön tuotteita koskevat ekologisen suunnittelun vaatimukset, jotta voidaan turvata sisämarkkinoiden toiminta ja varmistaa samalla ympäristönsuojelun korkea taso. Tällä asetuksella luodaan tällaiset puitteet soveltamalla alun perin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/125/EY vahvistettua ekosuunnittelua koskevaa lähestymistapaa mahdollisimman laajaan tuotevalikoimaan.

(5)Tällä asetuksella edistetään sitä, että tuotteista tehdään ilmastoneutraalin, resurssitehokkaan ja kiertoon perustuvan talouden mukaisia, minkä lisäksi sillä tuetaan jätteen vähentämistä ja sen varmistamista, että edelläkävijöiden saavuttamista kestävyystuloksista tulee vähitellen normi. Siinä olisi säädettävä uusien ekologisen suunnittelun vaatimusten asettamisesta, jotta voidaan parantaa tuotteiden kestävyyttä, uudelleenkäytettävyyttä, päivitettävyyttä ja korjattavuutta, kohentaa kunnostus- ja kunnossapitomahdollisuuksia, puuttua tuotteissa oleviin vaarallisiin kemikaaleihin, lisätä tuotteiden energia- ja resurssitehokkuutta, vähentää odotetun jätteen syntymistä ja lisätä kierrätysmateriaalien osuutta tuotteissa niin, että samalla varmistetaan niiden suorituskyky ja turvallisuus, mahdollistetaan uudelleenvalmistus ja laadukas kierrätys ja pienennetään hiili- ja ympäristöjalanjälkeä. (6)Euroopan parlamentti suhtautui aiheesta ”Kohti kestävämpiä sisämarkkinoita yritysten ja kuluttajien hyväksi” 25. marraskuuta 2020 antamassaan päätöslauselmassa myönteisesti sellaisten ympäristön kannalta kestävien tuotteiden edistämiseen, jotka on helpompi korjata, käyttää uudelleen ja kierrättää. Euroopan parlamentti kannatti edelleen uudesta kiertotaloutta koskevasta toimintasuunnitelmasta 16. helmikuuta 2021 hyväksymässään mietinnössä kiertotalouden toimintasuunnitelmassa esitettyä komission ohjelmaa. Se katsoi, että siirtyminen kiertotalouteen voi tarjota ratkaisuja, joilla voidaan vastata nykyisiin ympäristöhaasteisiin sekä covid-19-pandemian aiheuttamaan talouskriisiin. Myös neuvosto piti päätelmissään "Tehdään elpymisestä kiertotalous- ja ympäristömyönteistä", jotka hyväksyttiin 11. joulukuuta 2020, tervetulleena komission aikomusta esittää lainsäädäntöehdotuksia osana kattavia ja yhdennettyjä ympäristön kannalta kestäviä tuotepoliittisia puitteita, joilla edistetään ilmastoneutraaliutta, energia- ja resurssitehokkuutta ja myrkytöntä kiertotaloutta, suojellaan kansanterveyttä ja luonnon monimuotoisuutta ja lisätään kuluttajien ja julkisten ostajien vaikutusmahdollisuuksia. (7)Tällä asetuksella olisi edistettävä unionin ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttamista. Unionin vuonna 2016 ratifioimassa Pariisin sopimuksessa asetettujen tavoitteiden mukaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2021/1119, ”eurooppalaisessa ilmastolaissa”, vahvistetaan unionin sisäinen sitoumus vähentää kasvihuonekaasujen nettopäästöjä vähintään 55 prosenttia vuoteen 2030 mennessä, minkä lisäksi lainsäädäntöön on kirjattu tavoite siitä, että koko talous saadaan ilmastoneutraaliksi vuoteen 2050 mennessä. Komissio hyväksyi vuonna 2021 55-valmiuspaketin, jonka tavoitteena on tehdä unionin ilmasto- ja energiatoimista näiden tavoitteiden saavuttamiseen soveltuvia. Jotta tavoitteet saavutettaisiin, energiatehokkuuden parantamista on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä (EU) 2018/2002 vahvistetun energiatehokkuus etusijalle -periaatteen mukaisesti tehostettava huomattavasti noin 36 prosenttiin energian loppukulutuksesta vuoteen 2030 mennessä. Tämän asetuksen mukaisesti vahvistettujen tuotevaatimusten pitäisi vaikuttaa merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamiseen pienentämällä asteittain tuotteiden energiajalanjälkeä huomattavasti. Nämä energiatehokkuusvaatimukset vähentävät myös kuluttajien haavoittuvuutta energian hinnan nousun suhteen. Kuten Pariisin sopimuksessa todetaan, kulutuksen ja tuotannon kestävyyden parantamisella on myös tärkeä merkitys ilmastonmuutoksen torjunnan kannalta. (8)Tällä asetuksella olisi edistettävä myös unionin laajempia ympäristötavoitteita. Kahdeksannessa ympäristöalan toimintaohjelmassa vahvistetaan oikeudellisessa kehyksessä unionin tavoite pysyä maapallon sietokyvyn rajoissa ja määritetään mahdollistavat edellytykset ensisijaisten tavoitteiden, kuten myrkyttömään kiertotalouteen siirtymisen, saavuttamiseksi. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa kehotetaan unionia myös parantamaan ilman, veden ja maaperän pilaantumisen ja kulutustavaroiden aiheuttaman saastumisen seurantaa, ehkäisemistä, niitä koskevaa raportointia sekä niihin liittyviä korjaavia toimia. Tämä tarkoittaa, että kemikaalien, materiaalien ja tuotteiden on oltava suunnittelultaan ja elinkaarensa aikana mahdollisimman turvallisia ja ympäristön kannalta kestäviä, mikä johtaa myrkyttömiin materiaalikiertoihin. Lisäksi sekä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa että kiertotalouden toimintasuunnitelmassa todetaan, että unionin sisämarkkinat tarjoavat kriittisen massan, joka voi vaikuttaa tuotteiden kestävyyttä ja tuotesuunnittelua koskeviin maailmanlaajuisiin standardeihin. Tämän asetuksen pitäisi sen vuoksi vaikuttaa merkittävästi YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman kestävän kehityksen tavoitteiden vastuullista kuluttamista koskevassa tavoitteessa vahvistettujen monien päämäärien saavuttamiseen sekä unionissa että sen ulkopuolella. (9)Direktiivissä 2009/125/EY vahvistetaan puitteet energiaan liittyvien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettaville vaatimuksille. Se on yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1369 kanssa vähentänyt merkittävästi tuotteiden primäärienergian kysyntää EU:ssa, ja arvioiden mukaan nämä säästöt kasvavat edelleen. Direktiivin 2009/125/EY mukaisesti hyväksyttyihin täytäntöönpanotoimenpiteisiin on sisällytetty myös kiertotalousnäkökohtia, kuten kestävyyttä, korjattavuutta ja kierrätettävyyttä, koskevia vaatimuksia. Toisaalta välineet, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 66/2010 käyttöön otettu EU-ympäristömerkki tai ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevat EU:n kriteerit, ovat soveltamisalaltaan laajempia, mutta niiden vaikutus on pienempi vapaaehtoisten lähestymistapojen rajallisen vaikutuksen vuoksi. (10)Direktiivillä 2009/125/EY on yleisesti ottaen onnistuttu edistämään energiatehokkuutta ja joitakin energiaan liittyvien tuotteiden kiertotalouteen liittyviä ominaisuuksia, ja siinä säädetyllä lähestymistavalla on mahdollista ottaa asteittain huomioon kaikkien tuotteiden kestävyys. Vihreän kehityksen ohjelman sitoumusten täyttämiseksi tämä lähestymistapa olisi laajennettava koskemaan muita tuoteryhmiä, ja siinä olisi järjestelmällisesti puututtava tuotteiden ympäristökestävyyden lisäämistä koskeviin keskeisiin näkökohtiin ottamalla käyttöön sitovia vaatimuksia. Varmistamalla, että unionin markkinoille saatetaan ainoastaan sellaisia tuotteita, jotka täyttävät nämä vaatimukset, tällä asetuksella olisi paitsi parannettava tällaisten tuotteiden vapaata liikkuvuutta kansallisia eroja välttämällä myös vähennettävä niiden tuotteiden kielteisiä elinkaarivaikutuksia, joille tällaiset vaatimukset on asetettu. (11)Tehokkaan ja tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavien sääntelypuitteiden luomiseksi on tarpeen sallia, että ekologisen suunnittelun vaatimukset asetetaan kaikille markkinoille saatetuille tai käyttöön otetuille fyysisille tavaroille, myös komponenteille ja välituotteille. Tämän pitäisi mahdollistaa se, että komissio voi ottaa huomioon mahdollisimman laajan tuotevalikoiman, kun se asettaa etusijalle ekologisen suunnittelun vaatimusten käyttöönoton, ja maksimoida näin niiden tehokkuuden. Ekologisen suunnittelun vaatimuksia asetettaessa olisi tarvittaessa sovellettava erityisiä poikkeuksia esimerkiksi tuotteisiin, joilla on tietty käyttötarkoitus, jota ei voida täyttää ekologisen suunnittelun vaatimuksia noudatettaessa. Lisäksi puitteiden tasolla olisi myönnettävä poikkeuksia niille tuotteille, joiden osalta on jo selvää, ettei ekologisen suunnittelun vaatimuksia voida soveltaa niihin, tai kun muissa puitteissa säädetään tällaisten vaatimusten asettamisesta. Tätä pitäisi soveltaa elintarvikkeisiin ja rehuihin, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002, ihmisille tarkoitettuihin lääkkeisiin, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/83/EY, eläinlääkkeisiin, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2019/6, kasveihin, eläimiin ja mikro-organismeihin, ihmisestä tai kasvista tai eläimestä peräisin oleviin tuotteisiin, jotka liittyvät suoraan niiden tulevaan lisääntymiseen. (12)Rakennusten energiatehokkuudesta annetussa direktiiviehdotuksessa (uudelleenlaadittu) edellytetään, että jäsenvaltiot asettavat energiatehokkuutta koskevat vaatimukset rakennuksen osille, jotka muodostavat osan rakennuksen vaippaa, ja asettavat olemassa oleviin rakennuksiin asennetuille rakennuksen teknisille järjestelmille järjestelmävaatimukset, jotka koskevat kokonaisenergiatehokkuutta sekä asianmukaista asentamista, mitoitusta, säätämistä ja ohjaamista. Tämän asetuksen tavoitteiden mukaista on, että nämä energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset voivat tietyissä olosuhteissa rajoittaa tämän asetuksen ja sen delegoitujen säädösten mukaisten energiaan liittyvien tuotteiden asentamista, edellyttäen että tällaiset vaatimukset eivät muodosta perusteetonta estettä markkinoille. (13)Tuotteiden ympäristökestävyyden parantamiseksi ja niiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi sisämarkkinoilla komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään tätä asetusta asettamalla ekologisen suunnittelun vaatimuksia. Kyseisiä ekologisen suunnittelun vaatimuksia olisi periaatteessa sovellettava tiettyihin tuoteryhmiin, kuten pesukoneisiin tai pesu- ja kuivauskoneisiin. Jotta ekologisen suunnittelun vaatimukset olisivat mahdollisimman tuloksellisia ja tuotteiden ympäristökestävyyttä voitaisiin parantaa tehokkaasti, olisi myös oltava mahdollista vahvistaa yksi tai useampi horisontaalinen ekologisen suunnittelun vaatimus laajemmille tuoteryhmille, kuten elektroniikkalaitteille tai tekstiileille. Tuoteryhmille olisi asetettava horisontaalisia ekologisen suunnittelun vaatimuksia silloin, kun niiden tekniset yhtäläisyydet mahdollistavat niiden ympäristökestävyyden parantamisen samojen vaatimusten perusteella. (14)Kun komissio asettaa tuoteryhmälle sopivia vaatimuksia, niihin on kuuluttava suoritustaso- ja tietovaatimuksia. Näitä vaatimuksia olisi käytettävä parantamaan ympäristökestävyyden kannalta merkityksellisiä tuoteominaisuuksia, kuten energiatehokkuutta, kestävyyttä, korjattavuutta sekä hiili- ja ympäristöjalanjälkeä. Ekologisen suunnittelun vaatimusten olisi oltava läpinäkyviä, objektiivisia ja oikeasuhteisia sekä kansainvälistä kauppaa koskevien sääntöjen mukaisia. (15)Kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen ekologisen suunnittelun vaatimusten vahvistamisesta tietyn tuoteryhmän osalta, jäsenvaltioiden ei pitäisi enää voida asettaa kansallisia suoritustasovaatimuksia, jotka perustuvat tällaisiin kyseisessä delegoidussa säädöksessä säädettyihin suoritustasovaatimusten kattamiin tuoteparametreihin, eikä niiden pitäisi myöskään voida asettaa kansallisia tietovaatimuksia, jotka perustuvat tällaisiin kyseisessä delegoidussa säädöksessä säädettyihin tietovaatimusten kattamiin parametreihin. Näin on toimittava sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi. Samasta syystä komissiolle olisi siirrettävä valta vahvistaa, että suoritustasovaatimusten ja/tai tietovaatimusten muodossa annettavat ekologisen suunnittelun vaatimukset eivät ole välttämättömiä tietyn tuoteparametrin osalta. (16)Komission olisi ekologisen suunnittelun vaatimuksia vahvistaessaan otettava huomioon kyseisten tuotteiden luonne ja tarkoitus sekä asiaankuuluvien markkinoiden erityispiirteet. Esimerkiksi puolustustarvikkeita on pystyttävä käyttämään tietyissä, joskus ankarissakin olosuhteissa, mikä on otettava huomioon ekologisen suunnittelun vaatimuksia vahvistettaessa. Tiettyjä puolustustarvikkeita koskevia tietoja ei pidä paljastaa, ja niitä olisi suojattava. Näin ollen sotilaskaluston tai arkaluonteisten laitteiden ekologisen suunnittelun vaatimuksissa olisi otettava huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/81/EY määritellyt puolustusmarkkinoiden turvallisuustarpeet ja ominaisuudet. Myös avaruusteollisuus on strategisesti tärkeä Euroopalle ja sen teknologiselle riippumattomuudelle. Koska avaruusteknologiaa käytetään äärimmäisissä olosuhteissa, kaikissa avaruustuotteiden ekologisen suunnittelun vaatimuksissa olisi tasapainotettava kestävyysnäkökohdat ja häiriönsietokyky sekä odotettu suoritustaso. Lääkinnällisten laitteiden osalta, sellaisina kuin ne määritellään lääkinnällisistä laitteista annetun asetuksen (EU) 2017/745 2 artiklan 1 kohdassa, sekä in vitro -diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden osalta, sellaisina kuin ne määritellään in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annetun asetuksen (EU) 2017/746 2 artiklan 2 kohdassa, komission olisi otettava huomioon tarve olla vaikuttamatta kielteisesti potilaiden ja käyttäjien terveyteen ja turvallisuuteen. (17)Päällekkäisten toimien ja sääntelytaakan välttämiseksi olisi varmistettava yhdenmukaisuus tämän asetuksen ja muussa unionin lainsäädännössä tai sen nojalla asetettujen vaatimusten kanssa, erityisesti tuotteita, kemikaaleja ja jätteitä koskevan lainsäädännön kanssa. Unionin muun lainsäädännön nojalla annetut valtuutukset asettaa vaatimuksia, joilla on samat tai samankaltaiset vaikutukset kuin tämän asetuksen mukaisilla vaatimuksilla, eivät kuitenkaan rajoita tähän asetukseen sisältyviä valtuutuksia paitsi, jos tässä asetuksessa niin täsmennetään. (18)Ekologisen suunnittelun vaatimuksia sisältävistä delegoiduista säädöksistä olisi tehtävä erityinen vaikutustenarviointi ja järjestettävä sidosryhmien kuuleminen, kuten toimittiin direktiivin 2009/125/EY tapauksessa, ja ne olisi laadittava parempaa sääntelyä koskevien komission suuntaviivojen mukaisesti. Lisäksi niihin olisi sisällyttävä arvio kansainvälisestä ulottuvuudesta ja vaikutuksista kolmansiin maihin. Näin tehdessään komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon kaikki tuotteen elinkaareen liittyvät näkökohdat ja perustettava vaikutustenarviointinsa parhaaseen saatavilla olevaan näyttöön. Komission olisi ekologisen suunnittelun vaatimuksia valmistellessaan käytettävä tieteellistä lähestymistapaa ja otettava niin ikään huomioon asiaankuuluvat tekniset tiedot, erityisesti ne, jotka ovat peräisin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 66/2010, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2010/75/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/852 nojalla hyväksytyistä teknisistä arviointikriteereistä sekä ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevista kriteereistä. (19)Tuotteiden moninaisuuden huomioon ottamiseksi komission olisi valittava menetelmät, joilla arvioidaan ekologisen suunnittelun vaatimusten asettamista, ja tarvittaessa kehitettävä niitä edelleen ottaen huomioon tuotteen luonteen, sen keskeisimmät ominaisuudet ja sen elinkaaren aikaiset vaikutukset. Näin tehdessään komission olisi myös otettava huomioon kokemuksensa direktiivin 2009/125/EY mukaisten vaatimusten arvioinnista ja jatkuvat pyrkimykset kehittää ja parantaa tieteeseen perustuvia arviointivälineitä, kuten energiaan liittyvien tuotteiden ekologisen suunnittelun menetelmien päivittäminen, sekä komission suosituksessa (EU) 2021/2279 vahvistettu tuotteen ympäristöjalanjälkeä koskeva menetelmä, myös hiilen väliaikaisen varastoinnin osalta, sekä kansainvälisten ja eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden kehittämät standardit, myös muun muassa energiaan liittyvien tuotteiden materiaalitehokkuuden osalta. Näiden välineiden pohjalta ja tarvittaessa asiaa koskevia selvityksiä hyödyntämällä komission olisi edelleen vahvistettava kiertotalouden näkökohtia (kuten kestävyyttä, korjattavuutta, muun muassa korjattavuuspisteytystä, ja uudelleenkäytön ja kierrätyksen estävien kemikaalien tunnistamista) tuotteiden arvioinnissa ja ekologisen suunnittelun vaatimusten valmistelussa, minkä lisäksi sen olisi tarvittaessa kehitettävä uusia menetelmiä tai välineitä. Uusia lähestymistapoja voidaan tarvita myös pakollisten julkisia hankintoja koskevien kriteerien valmistelemiseen sekä myymättömien kulutustuotteiden hävittämisen kieltämiseen. (20)Suoritustasovaatimusten olisi liityttävä sellaisen kohdennetun tuotenäkökohdan kannalta merkitykselliseen valikoituun tuoteparametriin, jonka osalta on havaittu mahdollisuuksia parantaa ympäristökestävyyttä. Tällaisiin vaatimuksiin voi sisältyä vähimmäis- tai enimmäissuoritustasoja tuoteparametrin osalta, muita kuin määrällisiä vaatimuksia, joiden tavoitteena on parantaa suoritustasoa suhteessa tuoteparametriin, taikka vaatimuksia, jotka liittyvät tuotteen toiminnalliseen suoritustasoon, jotta voidaan varmistaa, että valitut suoritustasovaatimukset eivät vaikuta kielteisesti tuotteen kykyyn suorittaa toiminto, jota varten se on suunniteltu ja saatettu markkinoille. Vähimmäis- tai enimmäistasojen osalta ne voidaan toteuttaa käyttövaiheen energiankulutusta tai tuotteeseen sisältyvän tietyn materiaalin määriä rajoittamalla, kierrätetyn sisällön vähimmäismääriä koskevalla vaatimuksella taikka asettamalla raja tietylle ympäristövaikutusluokalle tai kaikkien keskeisten ympäristövaikutusten summalle. Esimerkki muusta kuin määrällisestä vaatimuksesta on sellaisen tietyn teknisen ratkaisun kieltäminen, joka on haitallinen tuotteen korjattavuudelle. Suoritustasovaatimuksia käytetään sen varmistamiseksi, että heikoimmin suoriutuvat tuotteet poistetaan markkinoilta silloin, kun tämä on välttämätöntä asetuksen ympäristökestävyystavoitteiden edistämiseksi. (21)Yhdenmukaisuuden varmistamiseksi suoritustasovaatimuksilla olisi täydennettävä unionin jätelainsäädännön täytäntöönpanoa. Vaikka pakkausten lopputuotteena markkinoille saattamista koskevista vaatimuksista säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/ETY, tällä asetuksella voidaan täydentää kyseistä direktiiviä asettamalla tuotepohjaisia vaatimuksia, joissa keskitytään tiettyjen markkinoille saatettujen tuotteiden pakkauksiin. Tällaisilla täydentävillä vaatimuksilla olisi tarvittaessa vähennettävä pakkausten käyttöä, mikä puolestaan vähentää jätteen syntymistä unionissa. (22)Kemikaaliturvallisuus on todetusti yksi tuotteiden kestävyyden tärkeä näkökohta. Se johtuu siitä, että tietty tai yleinen altistuminen kemikaaleille on vaaraksi ihmisten terveydelle ja ympäristölle, ja kemikaaliturvallisuutta käsitellään kemikaaleja koskevassa lainsäädännössä, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1935/2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1223/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/745 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/48/EY. Tällä asetuksella ei pitäisi sallia aineiden rajoittamista kemikaaliturvallisuuden perusteella, kuten tehdään muun unionin lainsäädännön nojalla. Tässä asetuksessa ei myöskään pitäisi sallia aineiden rajoittamista elintarviketurvallisuuteen liittyvistä syistä. Kemikaaleja ja elintarvikkeita koskevassa unionin lainsäädännössä ei sallita sitä, että tiettyjä aineita koskevilla rajoituksilla puututtaisiin sellaisiin kestävyyteen kohdistuviin vaikutuksiin, jotka eivät liity kemikaali- tai elintarviketurvallisuuteen. Tämän rajoitteen poistamiseksi tässä asetuksessa olisi tietyin edellytyksin sallittava sellaisten aineiden rajoittaminen – ensisijaisesti muista kuin kemikaali- tai elintarviketurvallisuuteen liittyvistä syistä – joita esiintyy tuotteissa tai joita käytetään niiden valmistuksessa ja jotka vaikuttavat kielteisesti tuotteiden kestävyyteen. Tämä asetus ei myöskään saisi johtaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/65/EU soveltamisalaan kuuluvia aineita koskevien rajoitusten päällekkäisyyteen tai korvaamiseen. Direktiivin tavoitteena on ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu, mukaan lukien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun hyödyntäminen ja loppukäsittely ympäristöä säästävällä tavalla. (23)Tuotteiden ympäristökestävyyden parantamiseksi tietovaatimusten olisi liityttävä tuotenäkökohdan kannalta keskeiseen valikoituun tuoteparametriin, kuten tuotteen ympäristöjalanjälkeen tai sen kestävyyteen. Niissä voidaan edellyttää, että valmistaja asettaa saataville tietoja tuotteen suoritustasosta suhteessa valikoituun parametriin tai muita tietoja, jotka voivat vaikuttaa siihen, miten muut osapuolet kuin valmistaja käsittelevät tuotetta, jotta voidaan parantaa suoritustasoa tällaisen parametrin osalta. Tällaisilla tietovaatimuksilla olisi tarvittaessa täydennettävä saman tuoteparametrin suoritustasovaatimusta tai korvattava se. Jos delegoitu säädös sisältää tietovaatimuksia, siinä olisi ilmoitettava menetelmä, jolla vaaditut tiedot asetetaan saataville, mikä voidaan tehdä esimerkiksi asettamalla tiedot saataville vapaasti käytettävissä olevalla verkkosivustolla, tuotepassissa tai tuotemerkinnöissä. Tietovaatimukset ovat tarpeen, jotta voidaan saada aikaan käyttäytymisen muutos, jota tarvitaan sen varmistamiseksi, että tämän asetuksen ympäristökestävyystavoitteet saavutetaan. Tietovaatimukset tarjoavat ostajille ja viranomaisille vankan perustan tuotteiden vertailuun niiden ympäristökestävyyden perusteella. Tämän odotetaan auttavan kuluttajia ja viranomaisia tekemään kestävämpiä valintoja. (24)Jos delegoituihin säädöksiin sisältyy tietovaatimuksia, niissä voidaan lisäksi määrittää yhteen tai useampaan keskeiseen tuoteparametriin liittyviä suoritustasoluokkia, jotta voidaan helpottaa tuotteiden vertailua kyseisen parametrin perusteella. Suoritustasoluokilla olisi mahdollistettava tuotteiden eriyttäminen niiden suhteellisen kestävyyden perusteella. Sekä kuluttajat että viranomaiset voisivat käyttää niitä. Näin ollen niiden tarkoituksena on ohjata markkinoita kohti ympäristön kannalta kestävämpiä tuotteita.

(25)Tiedot huolta aiheuttavien aineiden esiintymisestä tuotteissa on keskeinen seikka ympäristön kannalta kestävien tuotteiden tunnistamisessa ja edistämisessä. Tuotteiden kemiallinen koostumus määrittää suurelta osin niiden toiminnot ja vaikutukset sekä mahdollisuudet niiden uudelleenkäyttöön tai talteenottoon sen jälkeen, kun niistä tulee jätettä. Kestävyyttä edistävässä kemikaalistrategiassa kehotetaan minimoimaan huolta aiheuttavien aineiden esiintymistä tuotteissa ja varmistamaan kemiallista sisältöä ja turvallista käyttöä koskevien tietojen saatavuus ottamalla käyttöön tietovaatimuksia ja seuraamalla huolta aiheuttavien aineiden esiintymistä tuotteissa materiaalien ja tuotteiden koko elinkaaren ajan. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1272/2008 ja muulla voimassa olevalla kemikaalilainsäädännöllä, kuten asetuksella (EY) N:o 1223/2009, varmistetaan jo nyt tiedottaminen tiettyjen huolta aiheuttavien aineiden sellaisenaan tai seoksessa aiheuttamista terveys- tai ympäristövaaroista. Aineiden ja seosten käyttäjille olisi myös tiedotettava asiaankuuluvista kestävyyteen liittyvistä tiedoista, jotka eivät liity ensisijaisesti terveys- tai ympäristövaaroihin. Lisäksi muiden tuotteiden kuin aineiden tai seosten käyttäjien ja tällaisista tuotteista syntyvästä jätteestä vastaavien henkilöiden olisi saatava kestävyyteen liittyvää tietoa, kuten ensisijaisesti kemikaalien terveys- tai ympäristövaaroihin liittyvää tietoa. Näin ollen tässä asetuksessa olisi voitava asettaa vaatimuksia, jotka koskevat kestävyyttä koskevien tietojen seurantaa ja tiedoksiantoa, myös huolta aiheuttavien aineiden esiintymistä tuotteissa koko niiden elinkaaren ajan, jotta ne voidaan muun muassa dekontaminoida ja ottaa talteen sen jälkeen, kun niistä tulee jätettä. Komissio on esittänyt työsuunnitelmissa tuoteryhmät, joihin se aikoo puuttua. Tällaisilla puitteilla olisi pyrittävä asteittain kattamaan kaikki näissä työsuunnitelmissa lueteltuihin tuotteisiin sisältyvät huolta aiheuttavat aineet. (26)Tässä asetuksessa säädettyihin tietovaatimuksiin olisi sisällytettävä vaatimus tuotepassin asettamisesta saataville. Tuotepassi on tärkeä väline tietojen asettamiseksi toimijoiden saataville koko arvoketjussa. Tuotepassin saatavuuden pitäisi parantaa merkittävästi tuotteen jäljitettävyyttä sen koko elinkaaren ajan koko arvoketjussa. Tuotepassin pitäisi muun muassa auttaa kuluttajia tekemään tietoon perustuvia valintoja parantamalla heidän mahdollisuuksiaan saada heille merkityksellisiä tuotetietoja sekä mahdollistaa sen, että talouden toimijat, kuten korjaamot tai kierrättäjät, voivat tutustua asiaankuuluviin tietoihin ja toimivaltaiset kansalliset viranomaiset hoitaa tehtävänsä. Tätä varten tuotepassilla ei pitäisi korvata vaan täydentää muita kuin digitaalisia tiedonsiirtomuotoja, kuten ohjekirjassa tai etiketissä olevia tietoja. Lisäksi tuotepassia olisi voitava käyttää sellaisia muita kestävyysnäkökohtia koskevia tietoja varten, joita sovelletaan asianomaiseen tuoteryhmään unionin muun lainsäädännön nojalla. (27)Tuotteen ja sen markkinoiden luonteen huomioon ottamiseksi tuotepassiin sisällytettävät tiedot olisi tutkittava tarkkaan ja tapauskohtaisesti tuotekohtaisia sääntöjä valmisteltaessa. Jotta tuloksena syntyvien tietojen saatavuus voidaan optimoida ja samalla suojata teollis- ja tekijänoikeuksia, tuotepassi on suunniteltava ja pantava täytäntöön niin, että mahdollistetaan eriävät käyttöoikeudet tuotepassiin sisältyvien tietojen ja sidosryhmän tyypistä riippuen. Samoin, jotta vältetään yrityksille ja yleisölle aiheutuvat kustannukset, jotka ovat suhteettomia laajempiin hyötyihin nähden, tuotepassin olisi oltava tuote-, erä- tai tuotemallikohtainen riippuen esimerkiksi arvoketjun monimutkaisuudesta sekä kyseessä olevien tuotteiden koosta, luonteesta tai vaikutuksista. (28)Yhteentoimivuuden varmistamiseksi olisi täsmennettävä sallittujen tietovälineiden tyypit. Samasta syystä tietoväline ja yksilöllinen tuotetunniste olisi myönnettävä kansainvälisesti tunnustettujen standardien mukaisesti. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä tämän asetuksen tarkistamiseksi korvaamalla tai lisäämällä standardeja, joiden mukaisesti tietoväline ja yksilölliset tunnisteet voidaan myöntää teknisen tai tieteellisen edistymisen perusteella. Tämän pitäisi varmistaa, että kaikki talouden toimijat voivat kirjata ja toimittaa tuotepassiin sisältyvät tiedot, sekä taata yksilöllisen tunnisteen yhteensopivuus ulkoisten osatekijöiden, kuten skannauslaitteiden, kanssa. (29)Jotta ei viivytettäisi tarpeettomasti muiden kuin tuotepassia koskevien ekologisen suunnittelun vaatimusten vahvistamista tai jotta voitaisiin varmistaa, että tuotepassit voidaan panna tehokkaasti täytäntöön, komission olisi voitava vapauttaa tuoteryhmiä tuotepassia koskevista vaatimuksista, jos tuotepassin teknisen suunnittelun ja toiminnan olennaisiin vaatimuksiin liittyviä teknisiä eritelmiä ei ole saatavilla. Toisaalta talouden toimijoille aiheutuvan tarpeettoman hallinnollisen rasitteen välttämiseksi komission olisi voitava vapauttaa tuoteryhmiä tuotepassia koskevista vaatimuksista, jos muuhun unionin lainsäädäntöön sisältyy jo tuotetietojen digitaalista toimittamista koskeva järjestelmä, jonka avulla arvoketjun toimijat voivat tutustua asiaankuuluviin tuotetietoihin ja joka helpottaa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten suorittamaa tuotteiden vaatimustenmukaisuuden todentamista. Näitä poikkeuksia olisi tarkasteltava uudelleen säännöllisesti ottaen huomioon se, miten hyvin tekniset eritelmät ovat saatavilla. (30)Tuotteiden yksilöllinen tunnistaminen on keskeinen osatekijä, joka mahdollistaa jäljitettävyyden koko toimitusketjussa. Siksi tuotepassi olisi linkitettävä yksilölliseen tuotetunnisteeseen. Lisäksi passin avulla olisi tarvittaessa voitava jäljittää tuotteeseen liittyvät toimijat ja tuotantolaitokset. Yhteentoimivuuden varmistamiseksi jäljitettävyyden mahdollistavat yksilölliset toimijatunnukset ja yksilölliset laitostunnukset olisi myönnettävä kansainvälisesti tunnustettujen standardien mukaisesti. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen tarkistamiseksi korvaamalla tai lisäämällä sellaisia standardeja, joiden mukaisesti yksilölliset toimijatunnukset ja yksilölliset laitostunnukset voidaan myöntää teknisen tai tieteellisen edistymisen perusteella. (31)Digitalisoidut tiedot tuotteesta ja sen elinkaaresta tai tapauksen mukaan sen passista olisi oltava helposti saatavilla skannaamalla tietoväline, kuten vesileima tai pikavastauskoodi (QR-koodi). Tietovälineen olisi mahdollisuuksien mukaan oltava itse tuotteessa sen varmistamiseksi, että tiedot ovat saatavilla koko sen elinkaaren ajan. Poikkeukset ovat kuitenkin mahdollisia kyseisten tuotteiden luonteesta, koosta tai käytöstä riippuen. (32)Jotta voidaan varmistaa, että tuotepassi on joustava, mukautumiskykyinen ja markkinavetoinen ja kehittyy liiketoimintamallien, markkinoiden ja innovoinnin mukaisesti, sen olisi perustuttava talouden toimijoiden perustamaan ja ylläpitämään hajautettuun tietojärjestelmään. Täytäntöönpanoa ja seurantaa varten voi kuitenkin olla tarpeen, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla ja komissiolla on suora pääsy kaikkien sellaisten tietovälineiden ja yksilöllisten tunnisteiden rekisteriin, jotka liittyvät markkinoille saatettuihin tai käyttöön otettuihin tuotteisiin. (33)Tuotepassin tehokkaan käyttöönoton varmistamiseksi teknisen suunnittelun, tietovaatimusten ja tuotepassin toiminnan olisi oltava tiettyjen olennaisten teknisten vaatimusten mukaisia. Tällaisten vaatimusten olisi muodostettava perusta tuotepassin yhdenmukaiselle käyttöönotolle eri aloilla. Näiden olennaisten vaatimusten tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi olisi otettava käyttöön tekniset eritelmät, joko sellaisen yhdenmukaistetun standardin muodossa, jonka viitetiedot on julkaistu virallisessa lehdessä, tai varavaihtoehtona komission hyväksymän yhteisen eritelmän muodossa. Teknisellä suunnittelulla olisi varmistettava, että tiedot ovat tuotepassissa saatavilla turvallisesti ja yksityisyyden suojaa koskevia sääntöjä noudattaen. Digitaalinen tuotepassi kehitetään kansainvälisten kumppaneiden kanssa käytävässä avoimessa vuoropuhelussa, jotta voidaan ottaa huomioon niiden näkemykset teknisiä eritelmiä laadittaessa ja varmistaa, että nämä auttavat poistamaan ympäristöystävällisempien tuotteiden esteitä ja alentamaan kestävien investointien, markkinoinnin ja vaatimustenmukaisuuden kustannuksia. Jotta arvoketjun jäljitettävyyteen liittyvät tekniset eritelmät voitaisiin panna tehokkaasti täytäntöön, ne olisi mahdollisuuksien mukaan laadittava konsensukseen perustuvan lähestymistavan sekä erilaisten toimijoiden, kuten standardointielinten, toimialajärjestöjen, kuluttajajärjestöjen, asiantuntijoiden, kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisten kumppanien, myös kehittyvien talouksien, osallistumisen, sitoutumisen ja tehokkaan yhteistyön pohjalta. (34)Ekologisen suunnittelun vaatimusten täytäntöönpanon parantamiseksi on välttämätöntä, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla ja komissiolla on suora pääsy kaikkien sellaisten tietovälineiden ja yksilöllisten tunnisteiden rekisteriin, jotka liittyvät markkinoille saatettuihin tai käyttöön otettuihin tuotteisiin. Tätä varten komission olisi perustettava tuotepassirekisteri ja ylläpidettävä sitä tällaisten tietojen tallentamiseksi. Komission olisi tarvittaessa täsmennettävä, mitkä muut tuotepassin tiedot on tallennettava rekisteriin, jos se on tarpeen täytäntöönpanon helpottamiseksi. (35)Jos henkilötietoja käsitellään tämän asetuksen nojalla, niitä olisi käsiteltävä henkilötietojen suojaa koskevien sääntöjen mukaisesti. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi käsiteltävä henkilötietoja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 mukaisesti. Komission olisi käsiteltävä henkilötietoja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1725 mukaisesti. (36)Tehokas täytäntöönpanon valvonta unionin markkinoille saatettujen tuotteiden osalta on olennaisen tärkeää, olipa kyse sitten kotimaassa tuotetuista tai tuontituotteista. Näin ollen, jos komissio on perustanut rekisterin, tulliviranomaisilla olisi oltava suora pääsy siihen asetuksella (EU) .../... perustetun, EU:n tullialan yhdennetyn palveluympäristön kautta. Tullin tehtävänä olisi oltava varmistaa, että tuotepassin viite on merkitty tulli-ilmoitukseen ja että tämä viite vastaa rekisteriin tallennettua yksilöllistä tuotetunnistetta. Näin tullissa voitaisiin tarkastaa, että tuontituotteille on olemassa tuotepassi. (37)Jos tietyt tuotepassiin sisältyvät tiedot tallennetaan rekisteriin tietovälineiden ja yksilöllisten tunnisteiden lisäksi, komission olisi voitava tarvittaessa säätää, että tulliviranomaiset todentavat näiden tietojen ja tulli-ilmoituksen yhdenmukaisuuden, jotta voidaan parantaa tuotteiden ekologisen suunnittelun vaatimuksenmukaisuutta ottaen huomioon tarve välttää kohtuuttoman taakan aiheuttamista tulliviranomaisille. (38)Tuotepassiin sisältyvien tietojen avulla tulliviranomaiset voivat tehostaa ja helpottaa riskinhallintaa ja mahdollistaa tarkastusten paremman kohdentamisen rajalla. Näin ollen tulliviranomaisten olisi voitava hakea ja käyttää tuotepassiin ja siihen liittyvään rekisteriin liittyviä tietoja unionin oikeuden mukaisten tehtäviensä suorittamiseen, myös Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 mukaiseen riskinhallintaan. (39)Jotta kuluttajia voidaan kannustaa tekemään kestävämpiä valintoja, merkeissä olisi – kun sitä edellytetään tämän asetuksen nojalla annetuissa delegoiduissa säädöksissä – annettava tietoja, jotka mahdollistavat tuotteiden tehokkaan vertailun, esimerkiksi osoittamalla suoritustasoluokat. Erityisesti kuluttajille fyysiset merkit voivat olla lisätietolähde myyntipaikassa. Ne voivat tarjota kuluttajille nopean visuaalisen perustan, jonka avulla he voivat vertailla tuotteiden suoritustasoa suhteessa yhteen tai useampaan parametriin. Tarvittaessa olisi myös voitava saada lisätietoja niissä olevista erityisviittauksista, joita voivat olla muun muassa verkkosivustojen osoitteet, dynaamiset QR-koodit, linkit verkkomerkkeihin tai muut asianmukaiset kuluttajalähtöiset keinot. Komission olisi vahvistettava asiaankuuluvassa delegoidussa säädöksessä tehokkain tapa esittää tällaiset merkit, myös verkossa tapahtuvan etämyynnin tapauksessa, ottaen huomioon vaikutukset asiakkaisiin ja talouden toimijoihin sekä kyseisten tuotteiden ominaisuudet. Komissio voi myös vaatia, että merkki painetaan tuotteen pakkaukseen. (40)Energiaan liittyviin tuotteisiin sovelletaan tämän asetuksen ohella energiamerkintää koskevien puitteiden vahvistamisesta annettua asetusta (EU) 2017/1369. Tämä tarkoittaa, että energiamerkit ovat ensisijainen väline, josta kuluttajat saavat asianmukaiset tiedot energiaan liittyvistä tuotteista, ja että tämän asetuksen mukaisesti määritetyt suoritustasoluokat olisi tarvittaessa sisällytettävä merkkiin asetuksessa (EU) 2017/1369 16 artiklassa säädettyinä lisätietoina. Jos asiaankuuluvia tietoja tuotteen suoritustasosta suhteessa tiettyyn tuoteparametriin ei voida sisällyttää asetuksen (EU) 2017/1369 nojalla käyttöön otettuun energiamerkkiin, komission olisi arvioitava, onko syytä ottaa käyttöön tämän asetuksen mukainen merkki, kun otetaan huomioon, että kuluttajille on tiedotettava tuotteen keskeisimmistä parametreista, sekä haitat, jotka liittyvät sekaannusvaaraan yleisön keskuudessa sekä riskiin, että talouden toimijoille aiheutuu liiallista hallinnollista rasitetta. (41)Kuluttajia olisi suojeltava harhaanjohtavilta tiedoilta, jotka voivat estää heitä valitsemasta ympäristön kannalta kestävämpiä tuotteita. Näistä syistä olisi kiellettävä sellaisten tuotteiden markkinoille saattaminen, joissa on tässä asetuksessa säädettyjä merkkejä jäljittelevä merkki. (42)Jotta Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteet voidaan toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti ja puuttua ensin suurivaikutuksisimpiin tuotteisiin, komission olisi asetettava etusijalle tämän asetuksen nojalla säänneltävät tuotteet ja niihin sovellettavat vaatimukset. Komission olisi direktiivin 2009/125/EY mukaisen priorisointiprosessin perusteella hyväksyttävä vähintään kolme vuotta kattava työsuunnitelma, jossa vahvistetaan luettelo tuoteryhmistä, joiden osalta se aikoo antaa delegoituja säädöksiä, sekä tuoteominaisuudet, joiden osalta se aikoo antaa horisontaalisesti sovellettavia delegoituja säädöksiä. Komission olisi perustettava priorisointinsa kriteereihin, jotka koskevat erityisesti delegoitujen säädösten mahdollista panosta unionin ilmasto-, ympäristö- ja energiatavoitteiden saavuttamiseen ja niiden mahdollisuuksia parantaa valittuja tuoteominaisuuksia aiheuttamatta kuluttajille tai talouden toimijoille suhteettomia kustannuksia. Työsuunnitelmien olisi sisällettävä riittävästi energiaan liittyviä tuotteita koskevia toimia, kun otetaan huomioon niiden merkitys unionin energiatavoitteiden saavuttamisen kannalta. Myös jäsenvaltioita ja sidosryhmiä olisi kuultava ekosuunnittelufoorumin kautta. Koska tämän asetus ja asetus (EU) 2017/1369 täydentävät toisiaan energiaan liittyvien tuotteiden osalta, tämän asetuksen mukaisen työsuunnitelman aikataulu sekä asetuksen (EU) 2017/1369 15 artiklassa säädetty aikataulu olisi yhdenmukaistettava. (43)Rakennustuotteiden osalta tässä asetuksessa olisi asetettava lopputuotteita koskevia vaatimuksia ainoastaan silloin, kun [tarkistetusta rakennustuoteasetuksesta] johtuvilla velvoitteilla ja sen täytäntöönpanolla ei todennäköisesti saavuteta tämän asetuksen ympäristökestävyyttä koskevia tavoitteita. Työsuunnitelmia laatiessaan komission olisi lisäksi otettava huomioon, että nykyisen käytännön mukaisesti [tarkistetussa rakennustuoteasetuksessa] asetetaan etusijalle tässä asetuksessa säädetyt kestävyysvaatimukset sellaisten energiaan liittyvien tuotteiden osalta, jotka ovat myös rakennustuotteita. Tämä koskee esimerkiksi lämmittimiä, kuumavesikattiloita, lämpöpumppuja, lämmitys- ja vedenlämmityslaitteita, tuulettimia, jäähdytys- ja ilmanvaihtojärjestelmiä sekä aurinkosähkötuotteita (lukuun ottamatta rakennuksiin integroituja aurinkosähköpaneeleja). Näiden tuotteiden osalta [tarkistettu rakennustuoteasetus] voi tarvittaessa täydentää lähinnä turvallisuusominaisuuksia, kun otetaan huomioon myös tuotteita, kuten kaasulaitteita, pienjännitelaitteita ja koneita, koskeva unionin muu lainsäädäntö. (44)Jotta itsesääntelyä voitaisiin edistää pätevänä vaihtoehtona sääntelyyn perustuville toimintatavoille, tähän asetukseen olisi direktiivin 2009/125/EY tapaan sisällytettävä toimialan mahdollisuus esittää itsesääntelytoimenpiteitä. Komission olisi arvioitava toimialan ehdottamat itsesääntelytoimenpiteet yhdessä allekirjoittajien toimittamien tietojen ja näytön kanssa ottaen huomioon myös unionin kansainväliset kauppasitoumukset sekä tarpeen varmistaa yhdenmukaisuus unionin oikeuden kanssa. Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa hyväksyä ja saattaa ajan tasalle säädös, jossa luetellaan itsesääntelytoimenpiteet, joita pidetään pätevinä vaihtoehtoina ekologisen suunnittelun vaatimukset vahvistavalle delegoidulle säädökselle. On myös aiheellista, että komissio voi pyytää tarkistettua versiota itsesääntelytoimenpiteestä aina, kun se katsotaan tarpeelliseksi esimerkiksi asianomaisessa tuoteryhmässä tapahtuneen markkinoiden tai tekniikan kehityksen perusteella. Kun itsesääntelytoimenpide on lisätty luetteloon täytäntöönpanosäädöksessä, talouden toimijoilla on oikeutettu odotus, että komissio ei anna delegoitua säädöstä, jolla vahvistettaisiin tätä tiettyä tuoteryhmää koskevat ekologisen suunnittelun vaatimukset. Ei kuitenkaan ole poissuljettua, etteikö komissio voisi hyväksyä horisontaalisia ekologisen suunnittelun vaatimuksia, joita sovellettaisiin myös tuotteisiin, jotka kuuluvat tunnustetun itsesääntelytoimenpiteen piiriin niiden tuoteominaisuuksien osalta, joihin ei puututa kyseisessä itsesääntelytoimenpiteessä. Jos komissio katsoo, että itsesääntelytoimenpide ei enää täytä tässä asetuksessa vahvistettuja kriteerejä, sen olisi poistettava kyseinen itsesääntely täytäntöönpanosäädöksestä, jossa luetellaan tunnustetut itsesääntelytoimenpiteet. Tämän jälkeen ekologisen suunnittelun vaatimukset niille tuoteryhmille, joihin on aiemmin puututtu itsesääntelytoimenpiteellä, voidaan vahvistaa tämän asetuksen mukaisesti.

(45)Mikroyritykset sekä pk-yritykset voisivat hyötyä suuresti ympäristön kannalta kestävien tuotteiden kysynnän kasvusta, mutta joistakin vaatimuksista voi aiheutua niille myös kustannuksia ja vaikeuksia. Jäsenvaltioiden ja komission olisi omilla vastuualueillaan annettava riittävästi tietoa, varmistettava kohdennettu ja erikoiskoulutus ja tarjottava erityistä apua ja tukea, myös taloudellista tukea, sellaisten tuotteiden valmistuksen parissa toimiville pk-yrityksille, joita varten ekologisen suunnittelun vaatimukset on asetettu. Näiden toimien olisi katettava esimerkiksi tuotteen ympäristöjalanjäljen laskeminen ja tuotepassin tekninen täytäntöönpano. Jäsenvaltioiden on toimia toteuttaessaan noudatettava valtiontukisääntöjä. (46)Talouden toimijoiden harjoittama myymättömien kulutustuotteiden, kuten tekstiilien ja jalkineiden, hävittäminen on koko unionissa yleistyvä ympäristöongelma, mikä johtuu erityisesti verkkokaupan nopeasta kasvusta. Se merkitsee arvokkaiden taloudellisten resurssien hukkaamista, kun tavaroita tuotetaan, kuljetetaan ja myöhemmin tuhotaan ilman, että niitä koskaan käytetään aiottuun tarkoitukseen. Ympäristönsuojelun vuoksi on näin ollen tarpeen, että tässä asetuksessa vahvistetaan puitteet, joilla estetään ensisijaisesti kuluttajille tarkoitettujen myymättä jääneiden tuotteiden hävittäminen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/771 mukaisesti, mukaan lukien tuotteet, jotka kuluttaja on palauttanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/83/EU säädetyn peruuttamisoikeutensa perusteella. Tämä vähentää näiden tuotteiden ympäristövaikutuksia supistamalla jätteen syntymistä eikä kannusta tuotteiden ylituotantoon. Lisäksi kun otetaan huomioon, että useat jäsenvaltiot ovat antaneet myymättä jääneiden kulutustavaroiden hävittämistä koskevaa kansallista lainsäädäntöä, mikä aiheuttaa markkinavääristymiä, yhdenmukaistetut säännöt myymättömien kulutustuotteiden hävittämisestä ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että jakelijoihin, vähittäismyyjiin ja muihin talouden toimijoihin sovelletaan samoja sääntöjä ja kannustimia kaikissa jäsenvaltioissa. (47)Jotta myymättömien kulutustuotteiden käytöstä poistamista voitaisiin hillitä ja jotta voitaisiin saada lisätietoa tämän käytännön esiintymisestä, tällä asetuksella olisi otettava käyttöön unionissa kulutustuotteita hallussaan pitäviä talouden toimijoita koskeva avoimuusvelvoite, jonka mukaan näiden toimijoiden on julkistettava myymättä jääneiden kulutustavaroiden vuotuinen määrä. Talouden toimijan olisi ilmoitettava tuotetyyppi tai -luokka sekä annettava tiedot käytöstä poistamisen syistä ja niiden toimittamisesta jätteenkäsittelytoimia varten. Vaikka talouden toimijoiden olisi voitava vapaasti päättää, miten ne julkistavat tiedot liiketoimintaympäristönsä kannalta asianmukaisella tavalla, parhaana käytäntönä olisi pidettävä sitä, että vaaditut tiedot sisällytetään tapauksen mukaan julkis