Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina käytettävistä indekseistä /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1. Ehdotuksen yleinen tausta, perusteet ja tavoitteet Indeksi on mitta, yleensä hinnan tai määrän mitta, joka määritellään tietyllä hetkellä tilastollisesti edustavasta taustatietosarjasta. Kun indeksiä käytetään rahoitusvälineen tai sopimuksen viitehintana, siitä tulee vertailuarvo. Erilaiset palveluntarjoajat julkisista laitoksista erityisiin riippumattomiin vertailuarvojen tuottajiin tuottavat nykyään monenlaisia vertailuarvoja eri menetelmillä. Toimivaltaisten viranomaisten useiden pankkien kanssa LIBOR- ja EURIBOR-viitekoroista tekemät sopimukset ovat tuoneet esiin vertailuarvojen merkityksen ja haavoittuvuuden. Väitteet hyödykkeiden hintaraportteja laativien toimistojen yrityksistä manipuloida hyödykehinta-arvioita ovat toimivaltaisten viranomaisten tutkittavina, ja kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisö (IOSCO) on tarkistanut tällaisten toimistojen laatimia arvioita öljyn hinnasta. Vertailuarvojen eheys on ratkaisevan tärkeää useiden rahoitusvälineiden, kuten koronvaihtosopimusten, hinnoittelulle sekä kaupallisille ja ei-kaupallisille sopimuksille, kuten kiinnityksille. Jos vertailuarvoa manipuloidaan, siitä aiheutuu merkittäviä tappioita osalle sijoittajista, jotka omistavat rahoitusvälineitä, joiden arvo määritellään vertailuarvon perusteella. Lähettämällä harhaanjohtavia merkkejä vertailuarvoon vaikuttavien markkinoiden tilasta voidaan vääristää reaalitaloutta. Yleisemminkin huoli vertailuarvon manipulointivaarasta voi heikentää markkinoiden luottamusta. Vertailuarvot ovat alttiita manipuloinnille, jos vertailuarvoprosessiin liittyy eturistiriitoja ja siinä käytetään harkintavaltaa eikä näitä ole saatettu riittävän päätöksenteon, ohjauksen ja valvonnan piiriin. Komission ensimmäisenä toimena LIBOR- ja EURIBOR-korkojen väitettyyn manipulointiin reagoimiseksi oli nykyisen markkinoiden väärinkäyttöä koskevan asetusehdotuksen ja markkinoiden väärinkäytön seuraamuksia koskevan direktiiviehdotuksen rikosoikeudellisten seuraamusten muuttaminen sen selventämiseksi, että kaikenlainen vertailuarvojen manipulointi on selvästi ja yksiselitteisesti kielletty ja johtaa hallinnollisiin tai rikosoikeudellisiin seuraamuksiin. Pelkästään seuraamusjärjestelmän muuttaminen ei kohenna vertailuarvojen tuottamis- tai käyttötapaa; seuraamusten määrääminen ei poista vertailuprosessin puutteellisesta päätöksenteosta johtuvia manipulointiriskejä, mikäli siihen liittyy eturistiriitoja ja harkinnanvaraisuutta. Toiseksi sijoittajien ja kuluttajien suojelemiseksi on tarpeen, että vertailuarvot ovat selkeitä, luotettavia ja tarkoitukseensa soveltuvia. Näiden seikkojen valossa tällä asetusehdotuksella on neljä päätavoitetta, joiden tarkoituksena on parantaa vertailuarvojen tarjontaan, muodostukseen ja käyttöön liittyvää kehystä: – parannetaan vertailuarvoprosessin päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa ja varmistetaan erityisesti, ettei hallinnoijilla ole eturistiriitoja tai että hallinnoijat ainakin hallitsevat ne riittävässä määrin; – parannetaan vertailuarvojen hallinnoijien käyttämien syöttötietojen laatua ja menetelmiä ja varmistetaan erityisesti, että vertailuarvojen määrittelyssä käytetään riittäviä ja tarkkoja tietoja; – varmistetaan, että tietolähteitä valvotaan riittävästi erityisesti eturistiriitojen karsimiseksi ja että niiden osuutta vertailuindekseissä valvotaan riittävästi. Tarvittaessa asianomaisella toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava mahdollisuus määrätä tietolähteet osallistumaan edelleen vertailuarvojen laadintaan; ja – varmistetaan vertailuarvoja käyttävien kuluttajien ja sijoittajien riittävä suoja lisäämällä avoimuutta, varmistamalla riittävä oikeussuoja ja varmistamalla soveltuvuuden arviointi tarvittaessa. 1.2. Voimassa olevat aiemmat säännökset Unionin lainsäädännössä säännellään nykyisin vertailuarvojen käytön tiettyjä näkökohtia: – Markkinoiden väärinkäyttöä koskevan asetusehdotuksen[1] (josta on päästy poliittiseen yhteisymmärrykseen Euroopan parlamentissa ja neuvostossa kesäkuussa 2013) 2 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdan d alakohdassa sekä sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista määrättäviä rikosoikeudellisia seuraamuksia koskevassa direktiiviehdotuksessa[2] selvennetään, että kaikenlainen vertailuarvojen manipulointi on selvästi ja yksiselitteisesti kielletty ja että siitä voidaan määrätä hallinnollisia tai rikosoikeudellisia seuraamuksia. – Asetuksessa energiamarkkinoiden eheydestä ja läpinäkyvyydestä[3] säädetään, että tukkukaupan energiatuotteita koskevien vertailuarvojen manipulointi on kielletty. – Rahoitusvälineiden markkinoista annetussa direktiivissä[4] (rahoitusmarkkinadirektiivi) edellytetään, että rahoitusvälineillä, jotka on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla, voidaan käydä kauppaa hyvää kauppatapaa noudattaen, asianmukaisesti ja tehokkaasti. Kyseisen direktiivin täytäntöönpanoasetuksessa[5] tarkennetaan lisäksi, että tiedon kohde-etuuden hinnasta tai muulla tavalla määritetystä arvosta on oltava luotettava ja julkisesti saatavilla. – Rahoitusvälineiden markkinoita koskevan komission asetusehdotuksen[6] (jota käsitellään parhaillaan Euroopan parlamentissa ja neuvostossa) 30 artiklaan sisältyy säännös, jossa edellytetään vertailuarvojen syrjimätöntä lisensointia kaupankäyntiä ja selvitystä varten. – Esitedirektiivissä ja sen täytäntöönpanoasetuksessa[7] säädetään, että jos esitteessä on viittaus indeksiin, liikkeeseenlaskijan on annettava selvitys kohde-etuuden tyypistä ja tiedot siitä, mistä kohde-etuutta koskevia tietoja voi saada, maininta siitä, mistä tiedot kohde-etuuden arvokehityksestä ja volatiliteetista voi saada, ja indeksin nimi. Jos indeksi on liikkeeseenlaskijan muodostama, liikkeeseenlaskijan on niin ikään ilmoitettava kuvaus indeksistä. Jos indeksi ei ole liikkeeseenlaskijan muodostama, liikkeeseenlaskijan on selvennettävä, mistä indeksiä koskevia tietoja voi saada, ja jos indeksin perustana on korkonoteeraus, liikkeeseenlaskijan on annettava korkonoteerauksen kuvaus. – Siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista yrityksistä annetussa direktiivissä[8] säädetään, että yhteissijoitusyrityksen salkussa saa olla enintään tietty osuus saman liikkeeseenlaskijan rahoitusvälineitä. Jäsenvaltiot voivat korottaa saman liikkeeseenlaskijan osakkeisiin tai joukkovelkakirjoihin tehtävien sijoitusten osuutta koskevia rajoja enintään 20 prosenttiin yhteissijoitusyrityksen koko salkusta, jos yhteissijoitusyrityksen sijoituspolitiikan tavoitteena on jäljitellä tiettyä indeksiä. Tämä edellyttää, että indeksin koostumus on tarpeeksi hajautettu, indeksi kuvaa riittävän tarkasti niitä markkinoita, joihin se viittaa, ja indeksi julkaistaan asianmukaisella tavalla. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET 2.1. Kuulemiset Kolme kuukautta kestänyt julkinen kuuleminen alkoi 3. syyskuuta ja päättyi 29. marraskuuta 2012. Tietolähteiltä, vertailuarvojen tarjoajilta ja käyttäjiltä saatiin 84 vastausta; mukana oli pörssejä, pankkeja, sijoittajia, kuluttajaryhmiä, kauppaa edustavia tahoja ja julkisia elimiä. Sidosryhmät myönsivät vertailuarvojen tuottamisen ja käytön heikkoudet ja tukivat laajalti EU-tason toimia. Vastaavat tähdensivät niin ikään tarvetta kansainväliseen yhteensovittamiseen ja mahdollisten aloitteiden soveltamisalan huolelliseen määrittämiseen. EAMV ja EPV tutkivat yhdessä puutteita Euroopan pankkiyhdistysten liiton (Euribor-EBF) tuottamassa EURIBOR-vertailuarvossa, ja ne käynnistivät 11. tammikuuta 2013 kuulemisen vertailuarvojen määritysprosessien periaatteista EU:ssa[9]. Maaliskuun 7. päivänä 2013 päivätyssä kirjeessä EPV, EAMV sekä Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen (EIOPA) antoivat työnsä perusteella neuvoja tähän lainsäädäntöehdotukseen. Komission yksiköt osallistuivat 13. helmikuuta 2013 EAMV:n ja EPV:n avoimeen kuulemiseen vertailuarvojen määritysprosessien periaatteista[10]. Komission yksiköt osallistuivat myös Euroopan parlamentin 29. syyskuuta 2012 järjestämään julkiseen kuulemistilaisuuteen, jossa käsiteltiin keinoja puuttua markkinoiden manipulointikulttuuriin ja maailmanlaajuisia toimia LIBOR-/EURIBOR-skandaalin jälkeen. 2.2. Vaikutusten arviointi Komissio arvioi erilaisten toimintavaihtoehtojen vaikutuksia parempaa sääntelyä koskevan politiikan mukaisesti. Toimintavaihtoehtoihin sisältyi vaihtoehtoja, joilla rajoitetaan manipuloinnin kannustimia, minimoidaan mahdollisuus käyttää harkintavaltaa ja varmistetaan vertailuarvojen perustuminen riittäviin, luotettaviin ja edustaviin tietoihin, varmistetaan sisäinen päätöksenteon ja tarkastuksen vaikutus riskeihin, varmistetaan vertailuarvojen tehokas valvonta sekä lisätään avoimuutta ja sijoittajansuojaa. Kutakin toimintavaihtoehtoa arvioitiin seuraavin perustein: sidosryhmiin kohdistuvat vaikutukset, tehokkuus ja vaikuttavuus. Seuraavat Euroopan unionin perusoikeuskirjan perusoikeudet ovat erityisen merkittäviä: yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen, henkilötietojen suoja sekä sananvapaus ja tiedonvälityksen vapaus. Näiden oikeuksien ja vapauksien rajoittaminen on sallittua perusoikeuskirjan 52 artiklan nojalla. Edellä määritellyt tavoitteet ovat EU:n perusoikeuksien kunnioittamisvelvoitteiden mukaisia. Näiden oikeuksien ja vapauksien käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla ja kyseisten oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä kunnioittaen. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti rajoituksia voidaan säätää ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä ja vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamista yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Vertailuarvon yhteydessä yleisen edun mukainen tavoite, jolla perustellaan perusoikeuksien tiettyjä rajoituksia, on markkinoiden eheyden varmistamisen tavoite. Myös tarpeella suojella omistusoikeutta (perusoikeuskirjan 17 artikla) voidaan perustella tiettyjä perusoikeuksien rajoituksia, sillä sijoittajilla on oikeus saada omaisuutensa (kuten lainojen ja johdannaisten) arvolle suoja markkinoiden vääristymien aiheuttamilta tappioilta. Sananvapaus ja tiedonvälityksen vapaus edellyttävät median vapauden kunnioittamista. Asetusta olisi tulkittava ja sovellettava tämän perusoikeuden mukaisesti. Tämän vuoksi henkilöön ei pitäisi soveltaa tässä asetuksessa hallinnoijille säädettyjä vaatimuksia, jos henkilö ainoastaan julkaisee tai mainitsee vertailuarvon osana toimittajantyötään eikä hänellä ole määräysvaltaa kyseisen vertailuarvon tarjontaan. Näin ollen toimittajat voivat edelleen toimitustyössään vapaasti raportoida finanssimarkkinoista ja hyödykemarkkinoista. Vertailuarvon hallinnoijan määritelmä onkin muotoiltu niin tarkasti, että se kattaa vertailuarvon tarjonnan muttei sisällytä soveltamisalaan tiedotusvälineiden toimituksellista toimintaa. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ 3.1. Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 114 artiklaan. 3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Komission ehdotus säännellä vertailuarvoja on SEU-sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukainen. Periaatteen mukaan unioni toimii ainoastaan jos ja siltä osin kuin jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, vaan ne voidaan suunnitellun toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Vaikka monet vertailuarvoista on kansallisia, vertailuarvotoimiala kokonaisuudessaan on kansainvälinen niin tuottamisen kuin käytönkin osalta. Vaikka kansallisiin indekseihin kohdistuvilla kansallisen tason toimilla voidaankin osaltaan varmistaa, että toimet on asianmukaisesti sovitettu kansallisen tason ongelmia vastaaviksi, näin voi syntyä eriävien sääntöjen tilkkutäkki, epätasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoille ja epäjohdonmukainen ja yhteensovittamaton lähestymistapa. Vertailuarvoja käytetään monenlaisten rajatylittävien transaktioiden hinnoitteluun, varsinkin pankkien välisillä rahoitusmarkkinoilla ja johdannaisissa. Kansallisten sääntöjen tilkkutäkki estäisi mahdollisuuksia tuottaa rajatylittäviä vertailuarvoja ja estäisi tällä tavoin kyseisiä rajatylittäviä transaktioita. G20-ryhmä ja finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB) ovat myöntäneet tämän ongelman ja antaneet IOSCOlle toimeksiannon laatia maailmanlaajuiset periaatteet finanssialan vertailuarvoja varten. EU:n aloite auttaa tehostamaan sisämarkkinoita luomalla yhteisen kehyksen luotettavalle ja oikealle vertailuarvojen käytölle eri jäsenvaltioissa. Vaikka useimmissa jäsenvaltioissa ei ole tällä hetkellä vertailuarvojen tuottamista koskevaa kansallisen tason sääntelyä, kaksi jäsenvaltiota on jo antanut kansallisen valuutan korkokannan vertailuarvoja koskevaa kansallista lainsäädäntöä. Lisäksi IOSCO on hiljattain sopinut vertailuarvoja koskevista periaatteista, jotka sen jäsenten on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Nämä periaatteet ovat kuitenkin joustavia soveltamisalan, täytäntöönpanokeinojen ja tiettyjen käsitteiden suhteen. Koska vertailuarvoille ei ole määritelty yhdenmukaistettua eurooppalaista kehystä, on todennäköistä, että osa jäsenvaltioista hyväksyy muistaa poikkeavaa kansallista lainsäädäntöä. Tässä vaiheessa vaikuttaa esimerkiksi siltä, että yhden jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisala on IOSCO-periaatteiden laajuinen ja että toinen jäsenvaltio on ottanut käyttöön ainoastaan korkokantojen vertailuarvoja koskevia säännöksiä. Toisistaan poikkeavat lähestymistavat johtaisivat sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen, sillä vertailuarvojen hallinnoijia ja käyttäjiä koskevat eri jäsenvaltioissa erilaiset säännökset. Unionin lainsäädäntökehyksen puuttuessa yksittäiset kansalliset toimet jäisivät tehottomiksi, sillä jäsenvaltioilla ei olisi velvollisuutta eikä kannustetta tehdä keskenään yhteistyötä, jolloin yhteistyön puute mahdollistaisi sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön. Rahoitusmarkkinadirektiivi kattaa tietyt sijoittajansuojan näkökohdat tällä alalla. Kyseisessä direktiivissä edellytetään erityisesti, että yritykset suorittavat asianmukaisuusarvioinnin. Tällä testillä selvitetään, onko asiakkaalla tarvittava kokemus ja tietämys, joiden avulla asiakas ymmärtää tarjottuun tai pyydettyyn tuotteeseen tai sijoituspalveluun liittyvät riskit. Tällä tavoin se antaa riittävän sijoittajansuojan. Kuluttajansuojan osalta kulutusluottodirektiiviin sisältyy säännöksiä riittävien tietojen luovuttamisesta, ja piakkoin hyväksyttävään kiinnelainadirektiiviin sisältyy edellytys sopivien luottosopimusten suosittelemisesta. Näissä EU:n kuluttajansuojasäännöksissä ei puututa erikseen rahoitussopimusten vertailuarvojen soveltuvuuteen. Lisäksi epäsuhteinen neuvotteluvoima ja vakiomuotoisten sopimuslausekkeiden käyttö voivat rajoittaa kuluttajien mahdollisuuksia valita käytettävä vertailuarvo. Kuluttajilla ei ole tarvittavaa tietoa tai kokemusta vertailuarvon soveltuvuuden arvioimiseksi asianmukaisesti. Tämän vuoksi tällä ehdotuksella olisi täydennettävä alalla nykyisin voimassa olevaa EU:n lainsäädäntöä varmistamalla, että vertailuarvon soveltuvuutta vähittäismarkkinoiden sopimuksiin koskeva arviointi on lainan- tai luotonantajan vastuulla. Ehdotuksella myös varmistetaan yhdenmukaiset EU:n kuluttajansuojasäännökset koskien vertailuarvojen käyttöä viitteinä rahoitussopimuksissa. Kuluttajia ja luotonantajia koskeva yhteinen sääntelykehys on välttämätön myös siksi, että pirstaloituneen kansallisen lähestymistavan sijaan voidaan käyttää rajatylittäviä vertailuarvoja. Kuluttajien valitusten ja useissa jäsenvaltioissa soveltumattomien vertailuarvojen käytöstä aiheutuneiden oikeudenkäyntien vuoksi on todennäköistä, että jäsenvaltiot toteuttavat toisistaan poikkeavia kansallisia toimenpiteitä kuluttajansuojan alalla. Tämä voisi johtaa sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen. Ehdotettu asetus on myös oikeasuhteinen SEU-sopimuksen 5 artiklan 4 kohdassa edellytetyllä tavalla. Se kohdistuu ainoastaan sellaisiin indekseihin, joita käytetään viitteinä rahoitusvälineille tai rahoitussopimuksille, kuten kiinnityksille, koska tällaisilla vertailuarvoilla voi olla tietynlaista suoraa taloudellista vaikutusta, mikäli niitä manipuloidaan. Lisäksi ehdotettuun asetukseen sisältyy säännöksiä, joilla sen vaatimukset sovitetaan eri toimialoille ja erityyppisiin vertailuarvoihin, kuten hyödykkeet, pankkien välinen korkokanta ja pörssitietoja hyödyntävät vertailuarvot. Oikeasuhteinen lähestymistapa on turvattu, koska valtaosa velvoitteista koskee vertailuarvon hallinnoijaa. Vertailuarvojen hallinnoijista monet täyttävät jo nyt ainakin osan näistä vaatimuksista, mikä antaa aiheen olettaa, ettei hallinnollinen rasitus kasva suhteettomasti. Lisäksi sisäisiä päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontaprosesseja edellytetään yksinomaan valvotuilta tietolähteiltä, minkä vuoksi vaikutukset muihin kuin valvottuihin vertailuarvon tietolähteisiin, esimerkiksi rekisteröimättömiin kaupankäynnin harjoittajiin, jäävät vähäisiksi. Lisäksi tämä asetus on kaikilta merkittäviltä osiltaan yhdenmukainen IOSCOn kansainvälisesti sovittujen ja 17. heinäkuuta 2013 julkaistujen rahoitusalan vertailuarvoja koskevien periaatteiden kanssa. Näiden yhteydessä on kuultu sidosryhmiä laajasti. Tämä vähentää mukautuskustannuksia. Tämän vuoksi EU:n tasolla toteutettava toimi on toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukainen. 3.3. Sääntelytavan valinta Asetus katsotaan sopivimmaksi säädösmuodoksi otettaessa käyttöön yhtenäiset säännöt vertailuarvojen tarjonnasta, vertailuarvojen syöttötietojen toimittamisesta ja unionin vertailuarvojen käytöstä. Tämän ehdotuksen säännöksissä asetetaan tiettyjä vaatimuksia vertailuarvojen hallinnoijille, tietolähteille ja käyttäjille. Monien vertailuarvojen rajatylittävä luonne edellyttää vaatimusten mahdollisimman tehokasta yhdenmukaistamista. Koska vertailuarvojen sääntelyyn sisältyvissä toimenpiteissä määritellään tietoja ja menetelmiä koskevia yksityiskohtaisia vaatimuksia, pienetkin erot valitussa lähestymistavassa voisivat johtaa merkittäviin esteisiin vertailuarvojen rajatylittävässä tarjonnassa. Käyttämällä asetusta, jota on sovellettava sellaisenaan ilman kansallista lainsäädäntöä, rajoitetaan mahdollisuutta, että toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat kansallisella tasolla toisistaan poikkeavia toimenpiteitä, ja varmistetaan yhtenäinen lähestymistapa ja parempi oikeusvarmuus koko EU:n alueella. 3.4. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus 3.4.1. Soveltamisala (2 artikla) Ehdotettua asetusta sovelletaan kaikkiin julkaistuihin vertailuarvoihin, joita käytetään säännellyllä kauppapaikalla kaupankäynnin kohteena olevan tai kaupankäynnin kohteeksi hyväksytyn rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen (kuten kiinnityksen) viitteenä, sekä sijoitusrahastojen tuottoa mittaaviin vertailuarvoihin. Jos vertailuarvoprosessiin sisältyy eturistiriidalle altista harkintavaltaa, manipulointiriski on olemassa päätöksenteon, ohjauksen ja valvonnan puuttuessa. Tämän vuoksi harkintavaltaa sisältäviin indekseihin olisi kohdistettava sääntelytoimenpiteitä. Kaikkiin indekseihin sisältyy jonkin verran harkintavaltaa, vaikka sen määrä vaihteleekin. Soveltamisalaan tulisi siksi sisällyttää kaikki vertailuarvot niiden laskentatavasta tai syöttötietojen luonteesta riippumatta. Soveltamisalaan olisi sisällytettävä kaikki indeksit, myös julkaistut indeksit, koska epäilykset niiden tarkkuudesta ja luotettavuudesta aiheuttavat vahinkoa todennäköisesti laajemmalle väestönosalle kuin indeksit, jotka eivät ole julkisia. Jos vertailuarvoja käytetään rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen viitehintana, kaikenlainen manipulointi aiheuttaa taloudellisia menetyksiä. Jos tietolähde käyttää itse rahoitusvälinettä, jossa vertailuarvoon viitataan, on olemassa sisäinen eturistiriita ja kannustin manipulointiin. Lisäksi silloin, kun vertailuarvoilla mitataan rahoitusvälineiden tuottoa, niihin voi kohdistua eturistiriitoja ja niiden manipulointi voi aiheuttaa sen, että sijoittajat tekevät optimitilannetta huonompia sijoitusvalintoja. Tämän vuoksi on tärkeää säännellä kaikkia vertailuarvoja, joilla hinnoitellaan rahoitusvälineitä tai kuluttajasopimuksia tai joilla mitataan sijoitusrahastojen tuottoa. Yleisesti käytetyissä vertailuarvoissa pienikin manipulointi voi vaikuttaa merkittävästi, joskin vertailuarvon haavoittuvuus ja merkitys vaihtelevat ajallisesti. Jos soveltamisalaa rajoitettaisiin viittaamalla merkittäviin tai haavoittuviin indekseihin, ei voitaisi puuttua riskeihin, joita mikä tahansa vertailuarvo voi vastaisuudessa aiheuttaa. Kun otetaan huomioon kaikki nämä seikat ja asetuksen selvä ja kattava sovellettavuus, soveltamisala ei myöskään riipu syöttötietojen luonteesta eli siitä, ovatko syöttötiedot taloudellisia (esim. osakkeen hinta) vai muita (esim. säähän liittyvä parametri) lukuja tai arvoja. Näin on siksi, että soveltamisalan määrittelyn yhteydessä kriittinen tekijä on, miten saatu arvo määrittää rahoitusvälineen ja rahoitussopimuksen arvon tai mittaa sijoitusrahaston tuoton. On merkityksetöntä, oliko arvo muu kuin taloudellinen arvo ennen sen käyttöä viitteenä rahoitussopimuksessa tai -välineessä. Vertailuarvojen hallinnoijista kaikki voivat altistua eturistiriidoille ja käyttää harkintavaltaa, ja kaikilla voi olla käytössä riittämättömät päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelmät. Ne on näin ollen saatettava asianmukaisen sääntelyn piiriin. Kaikki vertailuarvon hallinnoijat hallitsevat vertailuarvoprosessia, joten niille asetetaan toimilupavaatimus, koska valvonta on tehokkain keino varmistaa vertailuarvojen eheys. Myös vertailuarvojen tietolähteet voivat olla alttiita eturistiriidoille, käyttää harkintavaltaa ja toimia näin manipuloinnin lähteenä. Vertailuarvon määrittämiseen osallistuminen on vapaaehtoista toimintaa. Jos säädöksellä edellytetään, että tietolähteet muuttavat merkittävästi liiketoimintamallejaan, ne voivat lakata toimittamasta tietoja kyseistä vertailuarvoa varten. Sääntelyn ja valvonnan piiriin jo tässä vaiheessa kuuluvissa yhteisöissä (niin sanotuissa valvotuissa tietolähteissä) moitteettomien päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelmien vaatimuksen ei odoteta aiheuttavan merkittäviä kustannuksia tai suhteetonta hallinnollista rasitusta. Tämän vuoksi on aiheellista sisällyttää kaikki valvotut tietolähteet tämän asetuksen soveltamisalaan. Sääntelyn ja valvonnan piiriin kuulumattomille tietolähteille (valvomattomat tietolähteet) toimiluvasta ja muusta sääntelyyn piiriin joutumisesta voi aiheutua merkittäviä kustannuksia ja hallinnollista rasitusta. Sääntelyviranomaiset eivät myöskään pystyisi valvomaan tehokkaasti yrityksiä, joita koskevaa asiantuntemusta viranomaisilla ei ole. Tämän vuoksi valvonnan ulottaminen toistaiseksi valvomattomiin yhteisöihin ja henkilöihin aiheuttaisi merkittäviä kustannuksia mutta vain pientä hyötyä. Tästä huolimatta tietyt tämän asetuksen osat, kuten edellytys tarjota tarkkoja ja luotettavia syöttötietoja, ovat suoraan merkityksellisiä kaikille tietolähteille, koska niihin sovelletaan edelleen markkinoiden väärinkäytöstä annettua asetusta, ja ne ovat sopimusperusteisesti velvollisia noudattamaan tässä asetuksessa säädettyä vaatimusta hallinnoijan käytännesäännöistä. Ehdotuksessa jätetään toimialan ulkopuolelle keskuspankit, jotka ovat Euroopan keskuspankkijärjestelmän jäseniä. On myös huomattava, että henkilö voi joissain tapauksissa tuottaa indeksin olematta tietoinen siitä, että indeksi on vertailuarvo esimerkiksi sillä perusteella, että sitä käytetään viitteenä rahoitusvälineessä tuottajan tietämättä. Tämän vuoksi asetuksessa säädetään mekanismista, jolla tuottajille ilmoitetaan, että niiden indeksi on muuttunut tai voi muuttua vertailuarvoksi, ja annetaan niille valtuudet kieltää indeksin käyttö vertailuarvona. Jos tuottaja antaa luvan, se kuuluu ehdotetun asetuksen soveltamisalaan kyseisen vertailuarvon osalta. Jos tuottaja kieltäytyy, indeksiä ei voida käyttää vertailuarvona, jolloin asetuksessa hallinnoijalle säädettyjä vaatimuksia ei sovelleta. 3.4.2. Hallinnoijien päätöksenteko, ohjaus ja valvonta (5 ja 6 artikla) Ehdotuksella varmistetaan, ettei eturistiriitoja synny ja että päätöksenteko, ohjaus ja valvonta ovat tehokkaita. Näihin vaikutetaan päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskeville vaatimuksilla, joita tarkennetaan liitteessä. 3.4.3. Syöttötiedot ja menetelmät (7 artikla) Ehdotuksessa asetetaan kolme liitteessä tarkennettavaa vaatimusta vertailuarvon tuottamiseen käytettäville syöttötiedoille ja menetelmille harkinnanvaraisuuden vähentämiseksi ja eheyden ja luotettavuuden parantamiseksi: – syöttötietojen on oltava riittäviä ja tarkkoja, jotta ne edustavat tilastollisesti todellista markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata, – syöttötietojen on oltava peräisin luotettavalta ja tilastollisesti edustavalta lautakunnalta tai tietolähteiden otoksesta, ja – hallinnoijan on käytettävä vertailuarvon määritykseen selkeitä ja luotettavia menetelmiä. 3.4.4. Tietolähteitä koskevat vaatimukset (9 ja 11 artikla) Hallinnoijan edellytetään laativan tietolähteitä koskevat käytännesäännöt, joissa yksilöidään selvästi tietolähteiden velvollisuudet ja vastuut näiden tarjotessa syöttötietoja vertailuarvon määrittämiseksi. Mikäli tietolähteet kuuluvat jo sääntelyn piiriin, niiden edellytetään estävän eturistiriidat ja harjoittavan riittävää valvontaa. 3.4.5. Toimialakohtaiset vaatimukset (10 ja 12–14 artikla) Suhteellisuuden varmistamiseksi ja ehdotuksen sovittamiseksi riittävässä määrin erityyppisiin vertailuarvoihin ja eri toimialoihin liitteisiin II ja III sisältyy yksityiskohtaisia säännöksiä hyödykkeitä ja korkokantaa koskevista vertailuarvoista. Kriittisille vertailuarvoille asetetaan täydentäviä vaatimuksia, kuten asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen mahdollisuus määrätä tietolähteitä. Säänneltyjen kauppapaikkojen tuottamiin tietoihin perustuvat vertailuarvot on vapautettu tietyistä velvollisuuksista päällekkäisen sääntelyn välttämiseksi. 3.4.6. Avoimuus ja kuluttajansuoja (15–18 artikla) Sijoittajansuojaa parannetaan avoimuutta koskevilla säännöksillä. Hallinnoijien edellytetään antavan selvityksen siitä, mitä vertailuarvo mittaa ja miten haavoittuva se on, sekä julkaisevan taustatiedot, jotta käyttäjät pystyvät valitsemaan asianmukaisimman ja tarkoitukseen parhaiten soveltuvan vertailuarvon. Selvitykseen sisältyy myös ilmoitus siitä, että käyttäjien on varauduttava riittävän hyvin siihen, että hallinnoija lopettaa vertailuarvon tarjoamisen. Lisäksi pankeille asetetaan velvollisuus arvioida vertailuarvon soveltuvuutta asioidessaan kuluttajien kanssa rahoitussopimusten, kuten kiinnitysluottojen, yhteydessä. 3.4.7. Hallinnoijien toimilupamenettely ja valvonta (22–37 artikla) Vertailuarvojen tarjontatoiminta säädetään ennalta haettavan toimiluvan varaiseksi ja jatkuvan valvonnan alaiseksi. Ehdotuksessa määritellään edellytykset ja menettelyt, joiden mukaisesti unionissa sijaitsevat vertailuarvojen hallinnoijat hakevat toimilupaa asianomaiselta toimivaltaiselta viranomaiselta. Ehdotuksella luodaan mekanismi, jolla varmistetaan asetuksen tehokas täytäntöönpano. Siinä annetaan toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat valtuudet, joilla varmistetaan, että hallinnoijat noudattavat asetusta. Kriittisiä vertailuarvoja varten olisi muodostettava valvontakollegioita, joilla lisätään tietojenvaihtoa ja varmistetaan yhdenmukaiset toimilupamenettelyt ja valvonta. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella on vaikutuksia unionin talousarvioon. Ehdotuksen talousarviovaikutukset liittyvät EAMV:lle annettuun tehtävään, kuten tämän ehdotuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä todetaan. Uudet tehtävät hoidetaan henkilöresursseilla, jotka saadaan käyttöön vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä, kun otetaan huomioon kaikkiin EU:n elimiin vaikuttavat talousarviopuitteet ja virastojen rahoitussuunnittelu. EAMV:n uusiin tehtäviin tarvitsemat resurssit ovat lisäksi yhdenmukaiset ja yhteensopivat suhteessa EAMV:n henkilöstö- ja rahoitusohjelmointiin, joka on määritelty komission hiljattaisessa tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle – Hajautettujen virastojen henkilöstö- ja rahoitusresurssien ohjelmointi kaudelle 2014–2020 (COM(2013) 519). Komissiolle aiheutuvia erityisiä talousarviovaikutuksia on arvioitu myös tähän ehdotukseen liittyvässä rahoitusselvityksessä. Ehdotuksen tärkeimmät talousarviovaikutukset ovat tiivistetysti seuraavat: a) MARKT PO:n henkilöstö: 1 AD-henkilö (kokopäivätoiminen) delegoitujen säädösten laadintaan sekä aloitteen arviointiin, täytäntöönpanon seurantaan ja mahdolliseen tarkistukseen. Arvioidut kokonaiskustannukset ovat 0,141 miljoonaa euroa vuodessa. b) EAMV: i) Henkilöstökustannukset: kaksi väliaikaista toimihenkilöä osallistumaan ja sovittelemaan kriittisten vertailuarvojen valvontakollegioihin, tarjoamaan teknistä neuvontaa komissiolle tämän asetuksen täytäntöönpanosta, kolmansien maiden kanssa tehtyjen yhteistyöjärjestelyjen kehittämisen koordinointiin, sellaisten ohjeiden laatimiseen, joilla edistetään asetuksen rikkomiseen liittyvien seuraamusjärjestelmien lähentymistä ja johdonmukaisuutta eri toimialojen välillä, pitämään rekistereitä vertailuarvojen käyttöä koskevista ilmoituksista ja luetteloa rekisteröidyistä vertailuarvojen hallinnoijista. Näiden kahden väliaikaisen toimihenkilön vuotuiset kokonaiskustannukset olisivat 0,326 miljoonaa euroa, josta komission maksuosuus olisi 40 % (0,130 milj. euroa) ja jäsenvaltioiden 60 % (0,196 milj. euroa) vuosittain. ii) Käyttö- ja infrastruktuurikustannukset: EAMV:n alkuvaiheen kustannuksiksi arvioidaan 0,25 miljoonaa euroa, josta komission maksuosuus olisi 40 % (0,1 milj. euroa) ja jäsenvaltioiden 60 % (0,15 milj. euroa) vuonna 2015. Nämä kustannukset liittyvät pääasiassa IT-järjestelmiin, joiden avulla EAMV täyttää seuraavat vaatimukset: – asetuksen mukaisesti rekisteröidyistä hallinnoijista ja vertailuarvoja unionissa tarjoavista kolmansien maiden yrityksistä koostuvan luettelon ylläpitäminen, – vertailuarvon käyttöä rahoitusvälineessä tai rahoitussopimuksessa unionin alueella koskevien ilmoitusten vastaanotto ja rekisterin ylläpitäminen sekä sen varmistaminen, että hallinnoijat ovat tietoisia käytöstä. EAMV:n on lisäksi annettava kertomus asetuksen soveltamisesta viimeistään 1. tammikuuta 2018. Tämän kokonaiskustannukset ovat 0,3 miljoonaa euroa, josta komission maksuosuus on 40 % (0,12 milj. euroa) ja jäsenvaltioiden 60 % (0,18 milj. euroa) vuonna 2017. 2013/0314 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina käytettävistä indekseistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[11], ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Monien rahoitusvälineiden ja rahoitussopimusten hinnoittelu on riippuvainen vertailuarvon tarkkuudesta ja eheydestä. Viitekorkojen vertailuarvojen, kuten LIBOR- ja EURIBOR-viitekorkojen manipulointitapaukset sekä väitteet energian, öljyn ja valuuttojen vertailuarvojen manipuloinnista ovat osoittaneet, että manipuloinnille voivat olla alttiita vertailuarvot, joiden määritysprosesseihin liittyy tiettyjä samanlaisia ominaispiirteitä, esimerkiksi mahdollisuus eturistiriitoihin, harkintavallan käyttö tai heikko päätöksenteko, ohjaus ja valvonta. Puutteet vertailuarvoina käytettävien indeksien tarkkuudessa ja eheydessä tai epäilykset sellaisista voivat heikentää markkinoiden luottamusta, aiheuttaa menetyksiä kuluttajille ja sijoittajille sekä vääristää reaalitaloutta. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa vertailuarvojen ja vertailuarvojen määritysprosessin tarkkuus, selkeys ja eheys. (2) Rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2004/39/EY[12] sisältyy tiettyjä, noteeratun rahoitusvälineen hinnoittelussa käytettävän vertailuarvon luotettavuutta koskevia vaatimuksia. Arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä 4 päivänä marraskuuta 2003 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2003/71/EY[13] sisältyy tiettyjä, liikkeeseenlaskijoiden käyttämiä vertailuarvoja koskevia vaatimuksia. Siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2009/65/EY[14] sisältyy tiettyjä, yhteissijoitusyritysten käyttämiä vertailuarvoja koskevia vaatimuksia. Energian tukkumarkkinoiden eheydestä 25 päivänä lokakuuta 2011 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1227/2011[15] sisältyy tiettyjä tukkukaupan energiatuotteissa käytettävien vertailuarvojen manipuloinnin kieltäviä säännöksiä. Nämä säädökset kattavat kuitenkin ainoastaan tiettyjen vertailuarvojen tietyt kysymykset, eikä niissä puututa kaikkien vertailuarvojen tuottamisprosessissa esiintyviin haavoittuvuuksiin. (3) Vertailuarvot ovat erityisen tärkeitä rajatylittävien transaktioiden hinnoittelussa, joten ne edistävät tehokkaiden ja toimivien sisämarkkinoiden syntymistä monenlaisille rahoitusvälineille ja -palveluille. Monia rahoitussopimuksissa, erityisesti kiinnityksissä, viitekorkoina käytettäviä vertailuarvoja tuotetaan yhdessä jäsenvaltiossa, mutta toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevat luottolaitokset ja kuluttajat käyttävät niitä. Lisäksi tällaiset luottolaitokset usein suojaavat riskinsä tai hankkivat rahoitusta kyseisten rahoitussopimusten tekemiseksi rajatylittäviltä pankkien välisiltä markkinoilta. Vain kaksi jäsenvaltiota on antanut vertailuarvoja koskevaa kansallista lainsäädäntöä, mutta niiden oikeudellisista kehyksissä ilmenee jo nyt eroja eri osa-alueilla, kuten soveltamisalassa. Kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisö (IOSCO) on hiljattain sopinut vertailuarvoja koskevista periaatteista, mutta koska nämä periaatteet ovat kuitenkin tietyssä määrin joustavia niiden tarkan soveltamisalan, täytäntöönpanokeinojen ja tiettyjen käsitteiden suhteen, on todennäköistä, että jäsenvaltiot antaisivat kansallista lainsäädäntöä, jonka nojalla nämä periaatteet pantaisiin täytäntöön epäyhdenmukaisesti. (4) Nämä toisistaan poikkeavat lähestymistavat johtaisivat sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen, sillä vertailuarvojen hallinnoijia ja käyttäjiä koskisivat eri jäsenvaltioissa erilaiset säännöt ja jonkin jäsenvaltion tuottamien vertailuarvojen käyttö saatettaisiin estää toisissa jäsenvaltioissa. Koska rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa käytettyjen vertailuarvojen tarkkuuden ja eheyden varmistamista unionissa koskevaa yhdenmukaistettua kehystä ei ole, on sen vuoksi todennäköistä, että jäsenvaltioiden väliset erot luovat vertailuarvojen tarjonnan osalta esteitä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle. (5) EU:n kuluttajansuojasäännökset eivät kata kysymystä rahoitussopimuksissa käytettyjen vertailuarvojen soveltuvuudesta. Koska useissa jäsenvaltioissa on tehty kuluttajavalituksia ja käyty oikeutta soveltumattomien vertailuarvojen käytöstä, on todennäköistä, että perustelluista kuluttajasuojasyistä toteutettaisiin toisistaan poikkeavia kansallisia toimenpiteitä, mikä voisi johtaa sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen eritasoisesta kuluttajansuojasta aiheutuvien toisistaan eroavien kilpailuedellytysten vuoksi. (6) Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja sen toimintaedellytysten parantamiseksi erityisesti finanssimarkkinoiden osalta sekä korkeatasoisen kuluttajan- ja sijoittajansuojan varmistamiseksi on sen vuoksi aiheellista luoda sääntelykehys vertailuarvoille unionin tasolla. (7) On asianmukaista ja tarpeellista, että nämä säännöt annetaan asetuksen muodossa sen varmistamiseksi, että säännöksiä, joilla asetetaan suoraan vertailuarvojen tuottamiseen, tietolähteisiin ja käyttöön osallistuvia henkilöitä koskevia velvoitteita, sovelletaan yhdenmukaisella tavalla kaikkialla unionissa. Koska vertailuarvojen tarjonnan oikeudelliseen kehykseen sisältyy pakostakin toimenpiteitä, joissa määritellään yksityiskohtaiset vaatimukset vertailuarvojen tarjonnan kaikilla eri osa-alueilla, pienetkin erot jollakin osa-alueella valitussa lähestymistavassa voisivat johtaa merkittäviin esteisiin vertailuarvojen rajatylittävässä tarjonnassa. Käyttämällä asetusta, jota on sovellettava sellaisenaan ilman kansallista lainsäädäntöä, rajoitetaan kansallisen tason toisistaan poikkeavien toimenpiteiden mahdollisuutta, varmistetaan yhtenäinen lähestymistapa ja parempi oikeusvarmuus ja estetään merkittävien esteiden syntyminen vertailuarvojen rajatylittävässä tarjonnassa. (8) Tämän asetuksen soveltamisalan olisi oltava mahdollisimman laaja, jotta se tarjoaisi ennalta ehkäisevän sääntelykehyksen. Vertailuarvojen tuottamiseen sisältyy niiden määritysvaiheessa harkintavaltaa ja tuottamiseen voi kohdistua tietyntyyppisiä eturistiriitoja, mistä syystä on olemassa tilaisuus ja kannustimia manipuloida kyseisiä vertailuarvoja. Nämä riskitekijät ovat yhteisiä kaikille vertailuarvoille, joten niille kaikille olisi asetettava asianmukaiset päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevat vaatimukset. Koska vertailuarvon haavoittuvuus ja merkitys vaihtelevat ajan mittaan, soveltamisalan rajoittamisella koskemaan tällä hetkellä merkittäviä tai haavoittuvia indeksejä ei voitaisi puuttua riskeihin, joita mikä tahansa vertailuarvo voi vastaisuudessa aiheuttaa. Vertailuarvot, joiden käyttö ei ole yleistä tällä hetkellä, saattavat olla yleisessä käytössä tulevaisuudessa, joten niiden tapauksessa jopa vähäisellä manipuloinnilla voi olla huomattava vaikutus. (9) Tämän asetuksen soveltamisalan keskeisenä määräävänä tekijänä olisi oltava se, määrittääkö vertailuarvon tulosarvo rahoitusvälineen ja rahoitussopimuksen arvoa tai mittaako se sijoitusrahaston tuottoa. Tämän vuoksi soveltamisala ei saisi riippua syöttötietojen luonteesta. Taloudellisista syöttötiedoista lasketut vertailuarvot, kuten osakkeiden hinnat, ja muut kuin taloudelliset luvut tai arvot, kuten säähän liittyvät parametrit, olisi näin ollen sisällytettävä soveltamisalaan. Kehyksen olisi katettava näille riskeille altistuvat vertailuarvot mutta myös säänneltävä oikeasuhteisesti eri vertailuarvoihin sisältyviä riskejä. Tämän asetuksen olisi siten katettava kaikki säännellyillä markkinapaikoilla noteerattujen tai vaihdettavien rahoitusvälineiden hinnoittelussa käytettävät vertailuarvot. (10) Monet kuluttajat ovat osapuolina rahoitussopimuksissa, erityisesti kiinnitysvakuudellisissa kulutusluottosopimuksissa, joissa käytetään viitteenä samoille riskeille altistuvia vertailuarvoja. Tämän asetuksen olisi sen vuoksi katettava indeksit ja vertailuarvot, joita tarkoitetaan [asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista ja direktiivin 2008/48/EY muuttamisesta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/.../EU]. (11) Moniin sijoitusindekseihin sisältyy merkittäviä eturistiriitoja, ja niitä käytetään rahastojen, esimerkiksi yhteissijoitusyritysten rahastojen, tuoton mittaamisessa. Osa näistä vertailuarvoista julkaistaan ja toiset annetaan yleisön tai sen osan saataville maksutta tai maksua vastaan, ja niiden manipulointi voi vaikuttaa haitallisesti sijoittajiin. Tämän vuoksi asetuksen olisi katettava sijoitusrahaston tuoton mittaamisessa käytettävät indeksit ja viitekorot. (12) Kaikki vertailuarvojen hallinnoijat voivat altistua eturistiriidoille ja käyttää harkintavaltaa ja kaikilla voi olla käytössään riittämättömät päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelmät. Koska hallinnoijat hallitsevat vertailuarvoprosessia, toimiluvan edellyttäminen hallinnoijilta ja hallinnoijien valvonta ovat tehokkain keino varmistaa vertailuarvojen eheys. (13) Tietolähteisiin voi kohdistua eturistiriitoja, ja ne voivat käyttää harkintavaltaa, joten ne voivat toimia manipuloinnin lähteenä. Vertailuarvon määrittämiseen osallistuminen on vapaaehtoista toimintaa. Jos säädöksellä edellytetään, että tietolähteet muuttavat merkittävästi liiketoimintamallejaan, ne voivat lakata toimittamasta tietoja. Sääntelyn ja valvonnan piiriin jo tässä vaiheessa kuuluvissa yhteisöissä moitteettomien päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelmien vaatimuksen ei odoteta aiheuttavan merkittäviä kustannuksia tai suhteetonta hallinnollista rasitusta. Tämän vuoksi asetuksessa asetetaan tietty velvoite valvotuille tietolähteille. (14) Hallinnoijalla tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on määräysvalta vertailuarvon tarjonnassa ja joka erityisesti hallinnoi vertailuarvoa, kerää ja analysoi syöttötietoja, määrittää vertailuarvon ja joissakin tapauksissa myös julkaisee sen. Kun henkilö ainoastaan julkaisee tai mainitsee vertailuarvon osana toimittajantyötään eikä hänellä on määräysvaltaa kyseisen vertailuarvon tarjontaan, henkilöön ei pitäisi soveltaa tässä asetuksessa hallinnoijille säädettyjä vaatimuksia. (15) Indeksi lasketaan laskukaavaa tai muuta menetelmää käyttämällä perustana olevista arvoista. Laskukaavan laadinnassa, laskennassa tai syöttötietojen määrittämisessä käytetään harkintavaltaa. Harkintavalta luo manipulointiriskin, joten kaikki vertailuarvot, joilla on tämä ominaispiirre, olisi sisällytettävä tämän asetuksen soveltamisalaan. Kun yksittäistä hintaa tai arvoa käytetään rahoitusvälineen viitteenä, esimerkiksi yksittäisen arvopaperin toimiessa option viitehintana, laskentaa, syöttötietoja tai harkintavaltaa ei ole mukana. Tämän vuoksi yksittäiseen hintaan tai yksittäiseen arvoon perustuvia viitehintoja ei pitäisi katsoa tässä asetuksessa tarkoitetuiksi vertailuarvoiksi. Keskusvastapuolien tuottamia viitehintoja tai suoritushintoja ei pitäisi katsoa vertailuarvoiksi, koska niiden avulla määritellään selvitys, vakuudet ja riskienhallinta eikä niillä näin ollen määritellä rahoitusvälineestä maksettavaa määrää tai rahoitusvälineen arvoa. (16) Unionin keskuspankkien tarjoamat vertailuarvot ovat viranomaisten valvonnassa ja täyttävät tässä asetuksessa säädetyt, kyseisten vertailuarvojen tarkkuuden, eheyden ja riippumattomuuden takaavat periaatteet, normit ja menettelyt. Tämän vuoksi näitä vertailuarvoja ei ole tarpeen sisällyttää tämän asetuksen soveltamisalaan. Myös kolmansien maiden keskuspankit voivat tarjota unionissa käytettäviä vertailuarvoja. On tarpeen määrittää, että vertailuarvoja tarjoavista kolmansien maiden keskuspankeista vapautetaan tässä asetuksessa säädetyistä velvoitteista vain ne, joihin sovelletaan tällä asetuksella voimaan saatettuja vaatimuksia vastaavia vaatimuksia. (17) Vertailuarvoprosessin haavoittuvuudet, joiden päätöksenteko, ohjaus ja valvonta eivät ole riittäviä, luovat mahdollisuuden manipuloida vertailuarvoa. Vaikka vertailuarvot ovat yleisön käytettävissä, kyseisten riskien koko vaikutusta ei välttämättä oteta huomioon, joten päätöksenteko, ohjaus ja valvonta voidaan toteuttaa riittämättöminä. Vertailuarvojen eheyden varmistamiseksi vertailuarvon hallinnoijia olisi vaadittava panemaan täytäntöön riittävät päätöksenteko- ja ohjausjärjestelyt kyseisten eturistiriitojen valvomiseksi ja vertailuarvojen eheyden luotettavuuden turvaamiseksi. Tehokkaasti valvottuinakin useimpiin hallinnoijiin liittyy jotain eturistiriitoja, ja ne voivat joutua tekemään päätelmiä ja päätöksiä, jotka vaikuttavat sekalaiseen joukkoon sidosryhmiä. Tämän vuoksi on tarpeen, että hallinnoijilla on riippumaton toiminto, joka valvoo riittävän valvonnan takaavien päätöksenteko- ja ohjausjärjestelyjen toteutusta ja tehokkuutta. (18) Vertailuarvojen manipulointi tai epäluotettavuus voi aiheuttaa vahinkoa sijoittajille ja kuluttajille. Tässä asetuksessa määritellään tätä varten kehys, jonka mukaisesti hallinnoijien ja tietolähteiden on säilytettävä tietoja, ja lisätään avoimuutta koskien vertailuarvon tarkoitusta ja syöttötietoja. Näin edistetään mahdollisten vaateiden tehokasta ja oikeudenmukaista ratkaisua kansallisen tai Euroopan unionin lainsäädännön mukaisesti. (19) Tilintarkastus ja tämän asetuksen tehokas täytäntöönpano edellyttävät jälkikäteen analysointia ja näyttöä, minkä vuoksi on tarpeen, että vertailuarvojen hallinnoijat säilyttävät vertailuarvon laskennasta riittäviä tietoja niin kauan kuin on tarpeen. Todellisuus, jota vertailuarvolla pyritään mittamaan, ja ympäristö, jossa sitä mitataan, muuttuvat todennäköisesti ajan kuluessa. Tämän vuoksi on tarpeen, että vertailuarvojen tarjontaprosessi ja -menetelmät auditoidaan tai arvioidaan määrävälein puutteiden ja mahdollisten parannusten selvittämiseksi. Laiminlyönnit vertailuarvon tarjonnassa voivat vaikuttaa useisiin sidosryhmiin, jotka voivat auttaa kyseisten puutteiden löytämisessä. Tämän vuoksi on tarpeen, että perustetaan riippumaton valitusmenettely, jotta varmistetaan, että sidosryhmät pystyvät ilmoittamaan vertailuarvon hallinnoijalle valituksistaan ja että vertailuarvon hallinnoija arvioi kaikkien valitusten aiheellisuuden puolueettomasti. (20) Vertailuarvojen tarjontaan liittyy usein tärkeiden toimintojen ulkoistaminen, esimerkkeinä vertailuarvon laskenta, syöttötietojen keruu ja vertailuarvon jakaminen. Päätöksenteko- ja ohjausjärjestelyjen tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen varmistaa, ettei minkäänlainen ulkoistaminen vapauta vertailuarvon hallinnoijaa velvoitteistaan ja vastuistaan ja ettei sen toteuttamistapa heikennä hallinnoijan valmiutta täyttää kyseiset velvoitteet ja vastuut tai asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen valmiutta valvoa niitä. (21) Vertailuarvon hallinnoija on syöttötietojen keskeinen vastaanottaja ja kykenee arvioimaan jatkuvasti syöttötietojen eheyttä ja tarkkuutta. Tämän vuoksi on tarpeen, että vertailuarvon hallinnoijalla on käytössään riittävä valvonta syöttötietojen tarkkuuden arviointiin ja että se ilmoittaa epäilyttävistä tiedoista asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. (22) Hallinnoijan työntekijät voivat tunnistaa tämän asetuksen mahdollisia rikkomisia taikka manipulointiin tai manipulointiyrityksiin mahdollisesti johtavia haavoittuvuuksia. Tämän vuoksi asetuksella on varmistettava, että käytössä on riittävät järjestelyt, joiden avulla työntekijät pystyvät varoittamaan hallinnoijia luottamuksellisesti mahdollisista tämän asetuksen rikkomisista. (23) Syöttötietojen tarjonnan yhteydessä mahdollisesti harjoitettava harkintavalta antaa mahdollisuuden manipuloida vertailuarvoa. Kun syöttötiedot perustuvat transaktioihin, harkintavaltaa on vähemmän, jolloin mahdollisuus manipuloida tietoja pienenee. Yleissääntönä vertailuarvojen hallinnoijien olisi tämän vuoksi käytettävä syöttötietoina mahdollisuuksien mukaan tosisiallisia transaktiotietoja ja muita täydentäviä tietoja vain, kun transaktiotiedot eivät ole riittävät vertailuarvon eheyden ja tarkkuuden varmistamiseksi. (24) Vertailuarvon tarkkuus ja luotettavuus mitattaessa talouden todellista tilaa, jota sen on tarkoitus seurata, on riippuvainen käytetyistä menetelmistä ja syöttötiedoista. Tämän vuoksi on tarpeen käyttää menetelmiä, joilla varmistetaan vertailuarvon luotettavuus ja tarkkuus. (25) Menetelmiä voidaan aika ajoin joutua vaihtamaan, jotta varmistetaan vertailuarvon jatkuva tarkkuus, mutta kaikki menetelmämuutokset vaikuttavat vertailuarvon käyttäjiin ja sidosryhmiin. Tämän vuoksi on tarpeen määrittää menettelyt, joita noudatetaan muutettaessa vertailuarvon menetelmiä, mukaan luettuna tarpeelliset kuulemiset, jotta käyttäjät ja sidosryhmät pystyvät toteuttamaan tarvittavat toimet muutosten perusteella tai ilmoittaa hallinnoijalle, mikäli ne ovat huolissaan muutoksista. (26) Vertailuarvon eheys ja tarkkuus on riippuvainen tietolähteiden toimittamien syöttötietojen luotettavuudesta ja tarkkuudesta. On ehdottoman tärkeää, että tietolähteiden syöttötietoihin liittyvät velvollisuudet määritellään selvästi, että niihin voidaan luottaa ja että ne ovat johdonmukaiset suhteessa vertailuarvon hallinnoijan valvontaan ja menetelmiin. Tämän vuoksi on tarpeen, että vertailuarvon hallinnoija laatii käytännesäännöt, joissa tarkennetaan nämä vaatimukset ja että tietolähteet ovat velvollisia noudattamaan käytännesääntöjä. (27) Monet vertailuarvot määritetään säännellyiltä markkinapaikoilta, energiapörsseistä ja päästöoikeushuutokaupoista toimitetuista syöttötiedoista. Näiden markkinapaikkojen sääntelyn ja valvonnan avulla varmistetaan syöttötietojen eheys sekä asetetaan päätöksentekoa ja ohjausta koskevia vaatimuksia ja menettelyjä rikkomusten ilmoittamiseksi. Tämän vuoksi kyseiset vertailuarvot on vapautettu tietyistä velvollisuuksista, koska halutaan välttää päällekkäistä sääntelyä ja koska niiden valvonnan avulla varmistetaan käytettyjen syöttötietojen eheys. (28) Tietolähteisiin voi kohdistua eturistiriitoja, ja ne saattavat käyttää harkintavaltaa syöttötietojen määrittämisessä. Tämän vuoksi on tarpeen, että tietolähteissä käytetään päätöksenteko- ja ohjausjärjestelyjä, jotta varmistetaan, että ristiriidat pystytään hallitsemaan ja että syöttötiedot ovat tarkkoja, hallinnoijan vaatimusten mukaisia ja validoitavissa. (29) Erityyppisillä vertailuarvoilla ja eri toimialojen vertailuarvoilla on erilaiset ominaispiirteet, haavoittuvuudet ja riskit. Tämän asetuksen säännöksiä on tarkennettava edelleen yksittäisiä vertailuarvojen toimialoja ja tyyppejä varten. Pankkien välisen korkokannan vertailuarvoilla on tärkeä tehtävä rahapolitiikan levittämisessä, joten on tarpeen määritellä, miten kyseisiä säännöksiä sovelletaan näihin vertailuarvoihin tässä asetuksessa. Hyödykkeiden vertailuarvoja käytetään laajalti, ja niillä on toimialakohtaisia ominaispiirteitä, joten on tarpeen määritellä, miten kyseisiä säännöksiä sovelletaan näihin vertailuarvoihin tässä asetuksessa. (30) Tiettyjen kriittisten vertailuarvojen virheellisyydestä voi aiheutua merkittäviä vaikutuksia rahoitusvakauteen, markkinoiden häiriöttömään toimintaan tai sijoittajiin, joten on tarpeen soveltaa täydentäviä vaatimuksia, jotta varmistetaan näiden kriittisten vertailuarvojen eheys ja selkeys. Tällainen vaikutus ilmenee silloin, kun vertailuarvo edustaa merkittävän arvoisia rahoitusvälineitä. Tämän vuoksi on tarpeen, että komissio määrittää vertailuarvot, joiden maininnat viitteinä rahoitusvälineissä ylittävät tietyn rajan ja jotka on tämän vuoksi katsottava kriittisiksi vertailuarvoiksi. (31) Tietojen toimituksen lopettavat tietolähteet voivat heikentää kriittisten vertailuarvojen uskottavuutta. Jotta haavoittuvuuteen voidaan puuttua, asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle on annettava valtuudet edellyttää pakollista tietojen toimittamista kriittisiä vertailuarvoja varten. (32) Jotta vertailuarvojen käyttäjät voivat valita oikein vertailuarvoja ja ymmärtää niiden riskit, heidän on tiedettävä, mitä vertailuarvo mittaa ja mitkä sen haavoittuvuudet ovat. Tämän vuoksi vertailuarvon hallinnoijan olisi julkaistava selvitys, jossa yksilöidään nämä seikat, sekä julkaistava kyseisen vertailuarvon määrittämiseen käytetyt syöttötiedot. (33) Kuluttajat voivat tehdä vertailuarvoon sidottuja rahoitussopimuksia, erityisesti kiinnityksiä ja kulutusluottosopimuksia, mutta epäsuhtainen neuvotteluvoima ja vakiomuotoisten sopimuslausekkeiden käyttö voivat rajoittaa mahdollisuuksia valita käytettävä vertailuarvo. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa, että vertailuarvon soveltuvuutta kuluttajalle koskeva arviointi on valvottujen yhteisöjen eli lainan- tai luotonantajan vastuulla, koska näillä on paremmat mahdollisuudet valita vertailuarvo. Vertailuarvon sisältävien rahoitusvälineiden soveltuvuusarviota ei kuitenkaan pitäisi edellyttää tässä asetuksessa, koska siitä säädetään jo direktiivissä [rahoitusvälinemarkkinadirektiivi]. (34) Tässä asetuksessa olisi otettava huomioon IOSCOn vertailuarvoja koskevat periaatteet, jäljempänä ’IOSCO-periaatteet’, jotka julkaistiin 17 päivänä heinäkuuta 2013 ja joita käytetään maailmanlaajuisesti vertailuarvoja koskevien sääntelyvaatimusten normina. Ennen kuin unionin ulkopuolelta tarjottua vertailuarvoa voidaan käyttää unionissa, sijoittajansuojan vuoksi on tarpeen arvioida, että kolmannen maan valvonta ja sääntely vastaavat unionin harjoittamaa vertailuarvojen valvontaa ja sääntelyä. (35) Hallinnoijan sijaintijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi huolehdittava hallinnoijan toimiluvan myöntämisestä ja valvonnasta. (36) Tietyissä olosuhteissa henkilö voi tarjota indeksin tietämättä, että kyseistä indeksiä käytetään rahoitusvälineen vertailuarvona. Näin on erityisesti silloin, kun käyttäjät ja vertailuarvon hallinnoija sijaitsevat eri jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi on tarpeen, että toimivaltaiset viranomaiset, jotka saavat tiedon vertailuarvon käytöstä rahoitusvälineessä, ilmoittavat asiasta koordinoivalle keskusviranomaiselle kuten EAMV:lle, jonka olisi ilmoitettava asiasta hallinnoijalle. (37) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käytössä olevat tehokkaat keinot, valtuudet ja resurssit takaavat valvonnan tehokkuuden. Tämän vuoksi asetuksessa olisi erityisesti säädettävä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kansallisen lain mukaisesti annettavista, valvontaa ja tutkintaa koskevista vähimmäisvaltuuksista. Käyttäessään valtuuksiaan tämän asetuksen nojalla toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n olisi toimittava objektiivisesti ja puolueettomasti ja tehtävä päätöksensä riippumattomasti. (38) Tämän asetuksen rikkomisia tutkittaessa toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus kansallisen lain mukaisesti päästä luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden tiloihin asiakirjojen takavarikointia varten. Pääsy tällaisiin tiloihin on tarpeen, jos voidaan perustellusti epäillä, että tarkastuksen tai tutkimuksen kohteena olevaan asiaan liittyviä asiakirjoja tai muuta tietoa on olemassa ja sillä voi olla merkitystä osoitettaessa tämän asetuksen rikkomisen tapahtuneen. Pääsy tällaisiin tiloihin on tarpeen, jos henkilö, jolle on jo esitetty tietopyyntö, on laiminlyönyt sen noudattamisen tai kun on perusteltu syy epäillä, ettei esitettävää pyyntöä noudatettaisi tai tietopyynnön kohteena olevat asiakirjat tai tiedot siirretäisiin pois, niitä muutettaisiin tai ne tuhottaisiin. Mikäli kansallisen lain mukaan tarvitaan kyseisen jäsenvaltion oikeusviranomaisen ennalta myöntämä lupa, valtuuksia tiloihin pääsystä käytetään oikeusviranomaisen ennakkoluvan saamisen jälkeen. (39) Olemassa olevat nauhoitukset puhelinkeskusteluista ja tietoliikennetiedot valvotuilta yhteisöiltä voivat olla ratkaisevia ja usein ainoita todisteita, joiden avulla voidaan tutkia muun muassa tämän asetuksen päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskeviin vaatimuksiin liittyviä rikkomisia ja todeta sellaisten tapahtuneen. Tällaisen tietojen ja tallenteiden avulla voidaan osaltaan tarkistaa luovutuksesta vastaavan henkilön ja hyväksymisestä vastaavien henkilöiden henkilöllisyydet sekä se, onko työntekijöiden fyysinen erottaminen toisistaan toteutettu. Siksi toimivaltaisilla viranomaisilla pitäisi olla mahdollisuus vaatia valvottujen yhteisöjen hallussa olevia tallenteita puhelinkeskusteluista, sähköisiä viestejä tai tietoliikennetietoja tapauksissa, joissa voidaan perustellusti epäillä, että tarkastuksen tai tutkimuksen kohteena olevaan asiaan liittyvillä tallenteilla tai tiedoilla voi olla merkitystä näytettäessä toteen tämän asetuksen rikkomisen tapahtuneen. (40) Joitakin tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan kolmansissa maissa sijaitseviin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin, jotka voivat käyttää vertailuarvoja, olla vertailuarvojen tietolähteitä tai osallistua muulla tavoin vertailuarvoprosessiin. Toimivaltaisten viranomaisten olisi sen vuoksi sovittava järjestelyistä kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa. EAMV:n olisi sovitettava yhteen tällaisten yhteistyöjärjestelyjen edistymistä ja kolmansilta mailta saatujen tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä. (41) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa, jäljempänä 'SEUT-sopimus' ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen, henkilötietosuojaa, oikeutta sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauteen, elinkeinovapautta, oikeutta suojella omistusoikeutta, oikeutta kuluttajansuojaan, oikeutta tehokkaaseen oikeussuojakeinoon ja oikeutta puolustukseen. Tämän vuoksi tätä asetusta olisi tulkittava ja sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti. (42) Asianosaisilla henkilöillä olisi oltava täysi oikeus puolustautua. Erityisesti menettelyjen kohteena olevien henkilöiden on annettava tutustua havaintoihin, joihin toimivaltaiset viranomaiset ovat perustaneet päätöksen, ja kyseisille henkilöille on annettava oikeus tulla kuulluiksi. (43) Vertailuarvojen avoimuus on tarpeen finanssimarkkinoiden vakauteen ja sijoittajansuojaan liittyvistä syistä. Toimivaltaisten viranomaisten välisen tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY[16] säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti. EAMV:n suorittaman tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001[17] säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti. (44) Jäsenvaltioiden olisi seuraamusjärjestelmien lujittamista finanssipalvelujen alalla koskevassa komission tiedonannossa vahvistetut periaatteet ja tämän tiedonannon jatkotoimina hyväksytyt unionin säädökset huomioon ottaen säädettävä seuraamuksista ja hallinnollisista toimenpiteistä, joita sovelletaan tämän asetuksen säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Näiden seuraamusten ja hallinnollisten toimenpiteiden, olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (45) Tämän vuoksi olisi järjestettävä hallinnolliset toimenpiteet, seuraamukset ja sakot, joilla varmistetaan jäsenvaltioiden yhteinen lähestymistapa ja lisätään niiden pelotusvaikutusta. Yksittäisissä tapauksissa sovellettavat seuraamukset olisi määriteltävä ottaen tarpeen tullen huomioon sellaiset tekijät kuten mahdollisesti tunnistetun taloudellisen hyödyn takaisinmaksu, rikkomisen vakavuus ja kesto, mahdolliset raskauttavat tai lieventävät tekijät, tarve varmistaa sakkojen pelotusvaikutus ja tarvittaessa sisällyttää järjestelmään vähennys vastineeksi yhteistyöstä toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Erityisesti yksittäisessä tapauksessa määrättävien hallinnollisten sakkojen nykyinen määrä voi saavuttaa tässä asetuksessa säädetyn enimmäismäärän tai kansallisessa laissa säädetyn korkeamman määrän erittäin vakavissa rikkomisissa, kun taas vähäisten rikkomisten tai asian sopimisen yhteydessä voidaan määrätä enimmäismäärää huomattavasti pienempiä sakkoja. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava käytössään mahdollisuus määrätä väliaikainen kielto toimia johtotehtävissä vertailuarvon hallinnoijassa tai tietolähteessä. Tässä asetuksessa ei pitäisi rajoittaa jäsenvaltioiden oikeutta säätää suuremmista hallinnollisista sakoista. (46) Jotta toimivaltaisten viranomaisten tekemien päätösten pelotusvaikutus kohdistuu suureen yleisöön, ne olisi yleensä julkaistava. Päätöksen julkaiseminen on toimivaltaisille viranomaisille lisäksi tärkeä väline, jolla tiedotetaan markkinatoimijoille, minkälainen käytös katsotaan tämän asetuksen rikkomiseksi, ja jolla levitetään markkinatoimijoille laajalti tietoa asianmukaisesta käytöksestä. Jos julkaisusta uhkaa aiheutua suhteetonta vahinkoa asianosaisille henkilöille, jos se vaarantaa rahoitusmarkkinoiden vakauden tai meneillään olevan tutkimuksen, toimivaltaisen viranomaisen olisi julkaistava seuraamukset ja toimenpiteet nimettöminä tai lykättävä julkaisua. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava mahdollisuus jättää seuraamukset julkaisematta, mikäli nimettömän tai lykätyn julkaisun ei katsota riittävässä määrin takaavan rahoitusmarkkinoiden vakautta. Toimivaltaiset viranomaiset eivät myöskään ole velvollisia julkaisemaan toimenpiteitä, jotka on katsottava vähämerkityksiksi, jolloin niiden julkaiseminen olisi kohtuuttomaksi. (47) Kriittisiin vertailuarvoihin voivat osallistua useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa sijaitsevat tietolähteet, hallinnoijat ja käyttäjät. Tällaisen vertailuarvon tarjonnan lakkaaminen tai tapahtumat, jotka voivat merkittävästi heikentää sen eheyttä, voi vaikuttaa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Se tarkoittaa, että sijaintijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen harjoittama tällaisen vertailuarvon valvonta ei ole riittävää ja tehokasta kriittiseen vertailuarvoon sisätyvien riskien hallitsemiseksi. Valvontatietojen tehokas vaihto toimivaltaisten viranomaisten välillä ja viranomaisten toimien yhteensovittaminen on varmistettava perustamalla toimivaltaisten viranomaisten kollegioita. Kollegioiden toimilla on edistettävä tässä asetuksessa voimaan saatettujen sääntöjen yhdenmukaista soveltamista ja valvontakäytäntöjen lähentymistä. EAMV:n oikeudellisesti sitova sovittelu on keskeinen tekijä valvontakäytäntöjen koordinoinnin, yhdenmukaisuuden ja lähentymisen toteuttamisessa. Vertailuarvot voidaan mainita viitteenä rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa, joiden duraatio on pitkä. Tietyissä tapauksissa tällaisia vertailuarvoja ei välttämättä enää saada tarjota tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, koska niiden ominaisuuksia ei voida muokata asetuksen vaatimusten mukaisiksi. Jos tällaisen vertailuarvon tarjonnan jatkuminen kuitenkin kielletään, tuloksena voi olla rahoitusvälineiden tai rahoitussopimuksen irtisanominen tai mitätöityminen, mikä aiheuttaa haittaa sijoittajille. Tämän vuoksi on tarpeen säätää, että tällaisten vertailuarvojen tarjonta voi jatkua siirtymäkauden ajan. (48) Tämän asetuksen yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi ja ehdotuksen teknisten seikkojen tarkentamiseksi komissiolle olisi annettava valtuudet antaa säädöksiä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti määritelmien teknisten seikkojen määrittämisestä, hallinnoijia ja valvottuja tietolähteitä koskevista päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontavaatimuksista, syöttötietoja ja menetelmiä koskevista vaatimuksista, käytännesäännöistä, erityyppisille vertailuarvoille ja toimialoille asetettavista erityisistä vaatimuksista ja hallinnoijien toimilupahakemuksissa ilmoitettavista tiedoista. (49) Komission olisi hyväksyttävä EAMV:n laatimat luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa määritellään kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa käytettävien yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisältö, delegoiduilla säännöksillä SEUT-sopimuksen 290 artiklan nojalla ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklan mukaisesti. (50) Tämän asetuksen yhdenmukaisten täytäntöönpanoedellytysten varmistamiseksi sen tietyillä osa-alueilla komissiolle olisi annettava täytäntöönpanovaltuudet. Kyseiset osa-alueet koskevat keskuspankkeihin ja kolmansien maiden vertailuarvojen tarjoajiin sovellettavan oikeudellisen kehyksen vastaavuuden varmistamista ja vertailuarvon kriittistä luonnetta. Mainittuja valtuuksia olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[18] mukaisesti. (51) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä EAMV:n laatimia teknisiä täytäntöönpanostandardeja, joissa vahvistetaan menettelyt ja muodot toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n välistä tietojenvaihtoa varten, delegoiduilla säännöksillä SEUT-sopimuksen 291 artiklan nojalla ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti. Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli luoda johdonmukaista ja vaikuttavaa järjestelmää, jolla puututaan vertailuarvojen sisältämiin haavoittuvuuksiin, koska vertailuarvoihin liittyvien ongelmien kokonaisvaikutukset voidaan nähdä kokonaisvaltaisesti vain unionin tasolla ja koska nämä tavoitteet voidaan siksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa säädetään yhteisestä kehyksestä, jolla varmistetaan unionissa rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina käytettävien indeksien tarkkuus ja eheys. Tämän vuoksi asetuksella edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja saavutetaan korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan vertailuarvojen tarjontaan, vertailuarvojen syöttötietojen toimittamiseen ja vertailuarvojen käyttöön unionissa. 2. Tätä asetusta ei sovelleta a) Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) jäseniin; b) niiden kolmansien maiden keskuspankkeihin, joiden oikeusjärjestelmän komissio tunnustaa tarjoavan periaatteet, normit ja menettelyt, jotka vastaavat tässä asetuksessa vertailuarvojen tarjonnan tarkkuudelle, eheydelle ja riippumattomuudelle säädettyjä vaatimuksia. 3. Komissio laatii luettelon 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista kolmansien maiden keskuspankeista. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 3 artikla Määritelmät 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan 1) ’indeksillä’ mitä tahansa lukua, a) joka on julkaistu tai annettu yleisön saataville; b) joka määritellään säännöllisesti kokonaan tai osittain soveltamalla laskukaavaa tai muuta laskentamenetelmää tai arvioimalla; c) mikäli määritys perustuu indeksin perustana olevan yhden tai useamman omaisuuserän arvoon, hintoihin, mukaan luettuina arvioidut hinnat, tai muihin arvoihin; 2) ’vertailuarvolla’ mitä tahansa indeksiä, johon viitaten rahoitusvälineen tai rahoitussopimuksen nojalla maksettava määrä tai rahoitusvälineen arvo määritetään, tai indeksiä, jota käytetään mittaamaan sijoitusrahaston tuottoa; 3) ’vertailuarvon tarjonnalla’ a) vertailuarvon määrittämisen järjestelyjen hallinnoimista; ja b) syöttötietojen keräämistä, analysointia tai käsittelyä vertailuarvon määritystä varten; ja c) vertailuarvon määrittämistä soveltamalla laskukaavaa tai muuta laskentamenetelmää tai arvioimalla kyseistä tarkoitusta varten luovutettuja syöttötietoja; 4) ’hallinnoijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka hallitsee vertailuarvon tarjontaa; 5) ’vertailuarvon käyttäjällä’ henkilöä, joka laskee liikkeeseen tai omistaa rahoitusvälineen tai on osallisena rahoitussopimuksessa, jossa viitataan vertailuarvoon; 6) ’syöttötietojen toimittamisella’ sellaisten syöttötietojen tarjoamista hallinnoijalle tai muulle henkilölle hallinnoijalle luovutettaviksi, joita tarvitaan kyseisen vertailuarvon määrittämisessä ja joita tarjotaan tätä tarkoitusta varten; 7) ’tietolähteellä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimittaa syöttötietoja; 8) ’valvotulla tietolähteellä’ valvottua yhteisöä, joka toimittaa syöttötietoja unionissa sijaitsevalle hallinnoijalle; 9) ’luovuttajalla’ luonnollista henkilöä, joka on tietolähteen palveluksessa syöttötietojen toimittamista varten; 10) ’syöttötiedoilla’ tietoja yhdestä tai useammasta vertailuarvon perustana olevan omaisuuserän arvosta, hinnoista, mukaan luettuina arvioidut hinnat, tai hallinnoijan vertailuarvon määrittämiseen käyttämistä muista arvoista; 11) ’säännellyillä tiedoilla’ syöttötietoja, jotka on toimitettu suoraan [rahoitusmarkkina-asetuksen] 2 artiklan 1 kohdan 25 alakohdassa määritellystä markkinapaikasta tai [rahoitusmarkkina-asetuksen] 2 artiklan 1 kohdan 18 alakohdassa määritellystä hyväksytystä julkaisujärjestelystä tai [rahoitusmarkkina-asetuksen] 2 artiklan 1 kohdan 20 alakohdassa määritellystä ilmoitusjärjestelystä kaupan jälkeisiä tietoja koskevien velvoittavien vaatimusten mukaisesti tai direktiivin 2009/72/EY[19] 37 artiklan 1 alakohdan j alakohdassa tarkoitetusta sähköpörssistä tai direktiivin 2009/73/EY[20] 41 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitetusta maakaasupörssistä tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1031/2010 26 artiklassa tai 30 artiklassa tarkoitetusta huutokauppapaikasta; 12) ’transaktiotiedoilla’ havainnoitavissa olevia hintoja, noteerauksia, indeksejä tai arvoja, jotka kuvaavat keskenään sidossuhteettomien vastapuolten välisiä transaktioita aktiivisilla, kysynnän ja tarjonnan kilpailuvoimien vaikutuksille alttiilla markkinoilla; 13) ’rahoitusvälineellä’ direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevassa C jaksossa lueteltuja välineitä, joista on jätetty hakemus ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi markkinapaikalla tai joilla käydään kauppaa markkinapaikalla; 14) ’valvotulla yhteisöllä’ seuraavia yhteisöjä: a) direktiivin 2013/36/EY[21] 3 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä luottolaitoksia; b) [rahoitusmarkkina-asetuksen] 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyjä sijoituspalveluyrityksiä; c) direktiivin 2009/138/EY[22] 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakuutusyrityksiä; d) direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja jälleenvakuutusyrityksiä; e) direktiivin 2009/65/EU[23] 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyrityksiä); f) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU[24] 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia; g) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012[25] 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä keskusvastapuolia; h) asetuksen (EU) N:o 648/2012 2 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä kauppatietorekistereitä; i) hallinnoijaa; 15) ’rahoitussopimuksella’ a) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY[26] 3 artiklan c kohdassa määriteltyä luottosopimusta; b) asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin [2013/.../]] 3 artiklan 3 kohdassa määriteltyä luottosopimusta; 16) ’sijoitusrahastolla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EU soveltamisalaan kuuluvia yhteissijoitusyrityksiä; 17) ’ylimmällä hallintoelimellä’ yhteisöä johtavaa elintä, joka hoitaa valvonta- ja johtotoimintoja ja jolla on lopullinen päätöksentekovalta sekä toimivalta vahvistaa yhteisön strategia, tavoitteet ja yleiset linjaukset; 18) ’kuluttajalla’ luonnollista henkilöä, joka tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa rahoitussopimuksissa toimii sellaisessa tarkoituksessa, joka ei kuulu hänen elinkeino-, liike- tai ammattitoimintaansa; 19) ’pankkien välisten korkokantojen vertailuarvolla’ vertailuarvoa, jonka tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu perustana oleva omaisuuserä on korko, jolla pankit voivat anto- tai ottolainata muilta pankeilta; 20) ’hyödykkeiden vertailuarvolla’ vertailuarvoa, jonka tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu perustana oleva omaisuuserä on komission asetuksen (EY) N:o 1287/2006[27] 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hyödyke tai hyödykkeet; [rahoitusvälinemarkkinadirektiivin] liitteessä I olevan C jakson 11 kohdassa määriteltyjä päästöoikeuksia ei katsota tässä asetuksessa hyödykkeiksi; 21) ’kriittisellä vertailuarvolla’ vertailuarvoa, jonka tietolähteiden enemmistö on valvottuja yhteisöjä ja jota käytetään viitteenä nimellisarvoltaan vähintään 500 miljardin euron arvoisissa rahoitusvälineissä; 22) ’sijainnilla’ oikeushenkilön yhteydessä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa kyseisen henkilön rekisteröity toimipaikka tai muu virallinen osoite sijaitsee, ja luonnollisen henkilön yhteydessä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa on kyseisen henkilön verotuksellinen kotipaikka. 2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti tarkoituksena tarkentaa 1 kohdan määritelmien teknisiä seikkoja erityisesti määrittelemällä, mitä indeksin määrittelyn yhteydessä tarkoitetaan yleisön saataville antamisella, sekä markkinoiden tai tekniikan kehityksen huomioon. Tarvittaessa komissio ottaa huomioon vertailuarvoihin liittyvän valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen. 4 artikla Asetuksen soveltamatta jättäminen hallinnoijiin, jotka eivät ole tietoisia tarjoamiensa vertailuarvojen käytöstä tai jotka eivät ole antaneet suostumustaan niiden käyttöön 1. Tätä asetusta ei sovelleta tarjoamansa vertailuarvon osalta hallinnoijaan, joka ei ole tietoinen eikä olisi kohtuudella voinut tietää kyseisen vertailuarvon käytöstä 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuihin tarkoituksiin. 2. Tätä asetusta ei sovelleta 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun vertailuarvon hallinnoijaan kyseisen vertailuarvon osalta. II OSASTO VERTAILUARVOJEN EHEYS JA LUOTETTAVUUS 1 luku Hallinnoijien päätöksenteko, ohjaus ja valvonta 5 artikla Päätöksentekoa ja ohjausta koskevat vaatimukset 1. Hallinnoijaa koskevat seuraavat päätöksentekoon ja ohjaukseen liittyvät vaatimukset: a) hallinnoijalla on oltava selkeät päätöksenteko- ja ohjausjärjestelyt, joihin sisältyvät selvä organisaatiorakenne, jossa on määritelty yksityiskohtaisesti, avoimesti ja kattavasti tehtävät ja vastuualueet kaikille vertailuarvon tarjontaan osallistuville toimijoille. Hallinnoijan on varmistettava kaikin tarvittavin toimenpitein, ettei mikään olemassa oleva tai mahdollinen eturistiriita vaikuta vertailuarvon tarjontaan ja että vertailuarvon prosessissa mahdollisesti tarvittavaa harkintavaltaa tai päättelyä käytetään riippumattomasti ja rehdisti (”Päätöksenteko, ohjaus ja valvonta sekä eturistiriidat”); b) hallinnoijan on perustettava valvontatoimi, joka kattaa kaikki vertailuarvojen tarjonnan näkökohdat (”Valvonta”); c) hallinnoijalla on oltava valvontakehys, jolla varmistetaan, että vertailuarvo tarjotaan ja sitä levitetään tämän asetuksen mukaisesti (”Kontrollit”); d) hallinnoijalla on oltava vastuuvelvollisuuskehys, joka kattaa tietojen säilyttämisen, auditoinnin ja arvioinnin, ja valitusprosessi, joka antaa todisteita tämän asetuksen vaatimusten noudattamisesta (”Vastuuvelvollisuus”). 2. Hallinnoijan on täytettävä liitteessä I olevassa A jaksossa määritellyt päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevat vaatimukset. 3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti liitteessä I olevassa A jaksossa määriteltyjen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontavaatimusten tarkentamiseksi. Komissio ottaa huomioon seuraavat: a) vertailuarvojen ja rahoitusmarkkinoiden kehitys vertailuarvojen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontavaatimuksia koskevan valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen perusteella; b) erityyppisten vertailuarvojen ja hallinnoijien erityiset piirteet; c) vertailuarvojen tarjonnassa olemassa olevat tai mahdolliset eturistiriidat, vertailuarvojen haavoittuvuus manipuloinnin vuoksi ja vertailuarvojen merkitys rahoitusvakaudelle, markkinoille ja sijoittajille. 6 artikla Ulkoistaminen 1. Hallinnoijat eivät saa järjestää vertailuarvon tarjonnan toimintojen ulkoistamista siten, että heikennetään olennaisesti hallinnoijan päätösvaltaa vertailuarvon tarjonnassa tai asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen valmiutta valvoa vertailuarvoa. 2. Hallinnoijan on ulkoistamisen yhteydessä varmistettava, että liitteessä I olevassa B jaksossa määritellyt ulkoistamisedellytykset täyttyvät. 3. Jos hallinnoija ulkoistaa vertailuarvon tarjonnan toimintoja tai merkittäviä palveluja tai tehtäviä jollekin palveluntarjoajalle, hallinnoija on yhä täysin vastuussa kaikkien tämän asetuksen mukaisten velvollisuuksiensa täyttämisestä. 2 luku Syöttötiedot ja menetelmät sekä rikkomisten ilmoittaminen 7 artikla Syöttötiedot ja menetelmät 1. Vertailuarvon tarjontaan sovelletaan seuraavia vaatimuksia syöttötietojen ja menetelmien suhteen: a) Syöttötietojen on oltava riittäviä, jotta ne edustavat tarkasti ja luotettavasti todellista markkina- tai taloustilannetta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata (”Riittävät ja tarkat tiedot”). Syöttötietojen on oltava transaktiotietoja. Jolleivät transaktiotiedot ole riittäviä sen markkinoiden tai talouden todellisen tilanteen, jota vertailuarvolla on tarkoitus mitata, kuvaamiseksi tarkasti ja luotettavasti, voidaan käyttää muitakin syöttötietoja kuin transaktiotietoja, kunhan tiedot ovat todennettavissa. b) Hallinnoijan on hankittava syöttötiedot luotettavalta ja tilastollisesti edustavalta lautakunnalta tai tietolähteen otoksesta sen varmistamiseksi, että tulokseksi saatava vertailuarvo on luotettava ja edustaa tilastollisesti sitä markkinoiden tai talouden todellista tilannetta, jota vertailuindeksin on tarkoitus mitata (”Tilastollisesti edustavat tietolähteet”). c) Jolleivät vertailuarvon syöttötiedot ole transaktiotietoja ja yksittäinen tietolähde on osapuolena yli 50 prosentissa transaktioiden arvosta markkinoilla, joita vertailuarvolla on tarkoitus mitata, hallinnoijan on tarkistettava, että syöttötiedot kuvaavat kysynnän ja tarjonnan kilpailuvoimien vaikutuksille alttiita markkinoita. Jos hallinnoija katsoo, etteivät syöttötiedot kuvaa kysynnän ja tarjonnan kilpailuvoimien vaikutuksille alttiita markkinoita, sen on joko vaihdettava syöttötietoja, tietolähteitä tai menetelmää varmistaakseen, että syöttötiedot kuvaavat kysynnän ja tarjonnan kilpailuvoimien vaikutuksille alttiita markkinoita, tai keskeytettävä vertailuarvon tarjonta (”Markkinavaikutukset”). d) Hallinnoijan on käytettävä vertailuarvon määrittämiseen menetelmiä, jotka ovat selkeitä ja luotettavia ja joiden selvien sääntöjen avulla tunnistetaan, miten ja milloin vertailuarvon määrittämisessä voidaan käyttää harkintavaltaa (”Yksityiskohtaiset ja luotettavat menetelmät”). e) Hallinnoijan on kehitettävä, käytettävä ja hallinnoitava vertailuarvotietoja ja ‑menetelmiä avoimesti (”Avoimuus”). 2. Hallinnoijan on täytettävä syöttötietoja ja menetelmiä koskevat, liitteessä I olevassa C jaksossa määritellyt syöttötietoja ja menetelmiä koskevat vaatimukset. 3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti toimenpiteistä, joilla tarkennetaan syöttötietoja koskevia kontrolleja, olosuhteita, joissa transaktiotiedot eivät välttämättä ole riittäviä, sitä, miten tämä voidaan osoittaa valvojille, sekä menetelmien kehittämistä koskevia vaatimuksia. Komissio ottaa huomioon seuraavat: a) vertailuarvojen ja rahoitusmarkkinoiden kehitys vertailuarvojen valvontakäytännön kansainvälisen lähentymisen perusteella; b) eri vertailuarvojen ja vertailuarvotyyppien erityispiirteet; ja c) vertailuarvojen haavoittuvuus manipuloinnin vuoksi käytettyjen menetelmien ja syöttötietojen perusteella. 8 artikla Rikkomisista ilmoittaminen 1. Hallinnoijan on varmistettava, että käytössä on riittävät järjestelmät ja tehokas valvonta, joilla varmistetaan syöttötietojen eheys 2 kohdan soveltamiseksi. 2. Hallinnoijan on seurattava syöttötietoja ja tietolähteitä, jotta se tunnistaa [markkinoiden väärinkäytöstä annetun asetuksen] rikkomiset ja kaikenlaisen toiminnan, johon voi liittyä vertailuarvon manipulointi tai manipulointiyritys, ja ilmoittaa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle [markkinoiden väärinkäytöstä annetun asetuksen] 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti asiasta ja toimittaa kaikki merkitykselliset tiedot, mikäli se epäilee, että vertailuarvon yhteydessä on ilmennyt a) [markkinoiden väärinkäytöstä annetun asetuksen] olennainen rikkominen; b) toiminta, johon voi liittyä vertailuarvon manipulointi tai manipulointiyritys; tai c) vilpillinen yhteistoiminta, jonka tarkoituksena on vertailuarvon manipulointi tai manipulointiyritys. 3. Hallinnoijalla on oltava johtajia, työntekijöitä ja muita luonnollisia henkilöitä, joiden palvelut on asetettu sen käyttöön tai valvontaan, koskevat menettelyt, joilla raportoidaan tämän asetuksen rikkomisista sisäisesti käyttämällä erityistä, itsenäistä kanavaa. 3 luku Käytännesäännöt ja tietolähteitä koskevat vaatimukset 9 artikla Menettelysäännöt 1. Hallinnoijan on otettava käyttöön jokaista vertailuarvoa varten käytännesäännöt, joissa määritellään selvästi hallinnoijan ja tietolähteiden vastuualueet ja velvollisuudet suhteessa vertailuarvon tarjontaan ja joihin sisältyy toimitettavien syöttötietojen selvä kuvaus ja ainakin yksi liitteessä I olevassa D jaksossa määritellyistä seikoista. 2. Hallinnoijan ja tietolähteiden on allekirjoitettava käytännesäännöt, jotka ovat kaikkia sopimuspuolia sitovat. 3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti toimenpiteistä, joilla tarkennetaan liitteessä I olevassa D jaksossa esitettyjen käytännesääntöjen lausekkeita erityyppisiä vertailuarvoja varten ja vertailuarvojen ja rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi. Komissio ottaa huomioon vertailuarvojen ja tietolähteiden erilaiset ominaispiirteet muun muassa syöttötietojen ja menetelmien erojen, syöttötietojen manipulointiriskien ja vertailuarvoihin liittyvien valvontakäytäntöjen kansainvälisen lähentymisen osalta. 10 artikla Säännellyt tiedot 1. Jos vertailuarvoa varten toimitetut syöttötiedot ovat säänneltyjä tietoja, 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, 8 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 9 artiklaa ei sovelleta. 2. Hallinnoijan on tehtävä säänneltyjen tietojen tietolähteen kanssa sopimus, jossa selvästi osoitetaan tietolähteelle, mitä vertailuarvoja hallinnoija määrittelee säänneltyjen tietojen perusteella, ja varmistetaan tämän asetuksen noudattaminen. 11 artikla Päätöksenteko, ohjaus ja valvonta 1. Valvottua tietolähdettä koskevat seuraavat päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevat vaatimukset: a) Valvotun tietolähteen on varmistettava, ettei mikään olemassa oleva tai mahdollinen eturistiriita vaikuta syöttötietojen tarjontaan ja että mahdollisesti tarvittavaa harkintavaltaa käytetään riippumattomasti ja rehdisti merkityksellisten tietojen pohjalta käytännesääntöjen mukaisesti (”Eturistiriidat”). b) Valvotulla tietolähteellä on oltava valvontakehys, jolla varmistetaan syöttötietojen eheys, tarkkuus ja luotettavuus ja se, että syöttötiedot tarjotaan tämän asetuksen säännösten ja käytännesääntöjen mukaisesti (”Riittävä valvonta”). 2. Valvotun tietolähteen on noudatettava liitteessä I olevassa E jaksossa määriteltyjä järjestelmiä ja valvontaa koskevia vaatimuksia. 3. Valvotun tietolähteen on toimittava täysimääräisesti yhteistyössä hallinnoijan ja asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen kanssa vertailuarvon tarjonnan auditoinnin ja valvonnan suhteen ja asettava saataville liitteessä I olevan E jakson mukaisesti säilytetyt tiedot ja aineistot. 4. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti toimenpiteistä, joilla tarkennetaan liitteessä I olevassa E jaksossa esitettyjä, järjestelmiä ja valvontaa koskevia vaatimuksia erityyppisiä vertailuarvoja varten. Komissio ottaa huomioon vertailuarvojen ja valvottujen tietolähteiden erilaiset ominaispiirteet muun muassa toimitettujen syöttötietojen ja käytettyjen menetelmien erot, syöttötietojen manipulointiriskit ja valvottujen tietolähteiden toimintojen luonteen sekä vertailuarvojen ja rahoitusmarkkinoiden kehityksen valvontakäytäntöjen kansainvälisen lähentymisen perusteella. III OSASTO TOIMIALAKOHTAISET VAATIMUKSET JA KRIITTISET VERTAILUARVOT 1 luku Vertailuarvojen toimialat 12 artikla Erityyppisiä vertailuarvoja ja toimialoja koskevat erityisvaatimukset 1. Edellä II osastossa säädettyjen vaatimusten lisäksi pankkien välisen korkokannan vertailuarvoihin sovelletaan liitteessä II määriteltyjä erityisvaatimuksia. 2. Edellä II osastossa säädettyjen vaatimusten lisäksi hyödykkeiden vertailuarvoihin sovelletaan liitteessä III määriteltyjä erityisvaatimuksia. 3. Siirretään komissiolle valta antaa 39 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla tarkennetaan tai mukautetaan markkinoiden, teknisen kehityksen ja kansainvälisen kehityksen perusteella seuraavia liitteiden II ja III seikkoja: a) aika, jonka jälkeen syöttötiedot on julkaistava (liitteessä II oleva 6 kohta); b) valvontalautakunnan valinta- ja nimitysprosessi ja vastuut (liitteessä II olevat 8, 9 ja 10 kohta); c) auditointien tiheys (liitteessä II oleva 12 kohta); d) käytännesäännöissä määriteltävät syöttötietojen toimitusprosessit (liitteessä II oleva 13 kohta); e) tietolähteen järjestelmät ja kontrollit (liitteessä II oleva 16 kohta); f) tiedot, jotka tietolähteen on säilytettävä, ja tietoväline, jossa ne on säilytettävä (liitteessä II olevat 17 ja 18 kohta); g) havainnot, jotka tietolähteen vaatimustenmukaisuuden valvontatoiminnon on ilmoitettava johdolle (liitteessä II oleva 19 kohta); h) syöttötietojen ja menettelyjen sisäisten arviointien tiheys (liitteessä II oleva 20 kohta); i) tietolähteen syöttötietojen ulkoisten auditointien tiheys (liitteessä II oleva 21 kohta); j) vertailuarvon kehityksen perusteet ja menettelyt (liitteessä III oleva 1 a kohta); k) menetelmään ja menetelmäkuvaukseen sisällytettävät seikat (liitteessä III olevat 1 ja 2 kohta); l) hallinnoijan vaatimukset, jotka koskevat vertailuarvon laskennan laatua ja eheyttä sekä kuhunkin laskelmaan liitettävän kuvauksen sisältöä (liitteessä III olevat 5 ja 6 kohta). 2 luku Kriittiset vertailuarvot 13 luku Kriittiset vertailuarvot 1. Komissio hyväksyy luettelon unionissa sijaitsevista vertailuarvoista, jotka ovat 3 artiklan 21 kohdan määritelmän mukaisia kriittisiä vertailuarvoja. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 2. Kriittisen vertailuarvon hallinnoijan on toimitettava käytännesäännöt asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle viiden työpäivän kuluessa kriittisen vertailuarvon sisällyttämistä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon koskevan päätöksen voimaantulosta. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on tarkistettava 30 päivän kuluessa, täyttääkö käytännesääntöjen sisältö tämän asetuksen vaatimukset. Mikäli asianmukainen toimivaltainen viranomainen havaitsee seikkoja, jotka eivät täytä tämän asetuksen vaatimuksia, sen on ilmoitettava asiasta hallinnoijalle. Hallinnoijan on mukautettava käytännesääntöjä 30 päivän kuluessa kyseisestä pyynnöstä varmistaakseen, että ne täyttävät tämän asetuksen vaatimukset. 14 artikla Pakollinen tietojen toimittaminen 1. Mikäli vuoden aikana vähintään 20 prosenttia kriittisen vertailuarvon tietolähteistä on lakannut toimittamasta tietoja tai on riittävästi viitteitä siitä, että vähintään 20 prosenttia tietolähteistä todennäköisesti lakkaa toimittamasta tietoja, kriittisen vertailuarvon hallinnoijan toimivaltaisella viranomaisella on toimivalta a) vaatia 2 kohdan mukaisesti valittuja valvottuja yhteisöjä toimittamaan syöttötietoja hallinnoijalle menetelmän, käytännesääntöjen tai muiden sääntöjen mukaisesti; b) määritellä, missä muodossa ja mihin määräaikaan mennessä mitkäkin syöttötiedot on toimitettava; c) muuttaa kriittisen vertailuarvon käytännesääntöjä, menetelmää tai muita sääntöjä. 2. Hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä valvotut yhteisöt, jotka ovat velvolliset toimittamaan tietoja kriittistä vertailuarvoa varten 1 kohdan mukaisesti, käyttäen seuraavia perusteita: a) valvotun yhteisön nykyisen ja mahdollisen markkinaosallistumisen suuruus, jota vertailuarvolla pyritään mittaamaan; b) valvotun yhteisön asiantuntemus ja valmius tuottaa laadultaan riittäviä syöttötietoja. 3. Edellä olevan 1 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti voimaan saatettujen toimenpiteiden avulla tietoja vertailuarvoa varten toimittamaan velvoitetun valvotun tietolähteen toimivaltaisen viranomaisen on avustettava hallinnoijan toimivaltaista viranomaista kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa. 4. Hallinnoijan toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava jokaista 1 kohdan nojalla hyväksyttyä toimenpidettä vuoden kuluttua hyväksymisestä. Sen on peruutettava toimenpide, jos se a) katsoo, että tietolähteet todennäköisesti toimittavat syöttötietoja ainakin yhden vuoden ajan siinäkin tapauksessa, että velvoite peruutetaan, mikä on osoitettava ainakin (1) tietolähteiden kirjallisella sitoumuksella, jonka se on antanut hallinnoijalle ja toimivaltaiselle viranomaiselle sitoutumisestaan jatkaa syöttötietojen toimittamista kriittistä vertailuarvoa varten vähintään yhden vuoden ajan, jos velvoite pakolliseen osallistumiseen peruutetaan; (2) hallinnoijan sellaisella kirjallisella kertomuksella toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa osoitetaan perustelluksi arvio, jonka mukaan kriittisen vertailuarvon jatkuva elinkelpoisuus voidaan varmistaa pakollisen osallistumisen peruuttamisen jälkeenkin; b) katsoo, että käytettävissä on hyväksyttävä korvaava vertailuarvo ja että kriittisen vertailuarvon käyttäjät voivat siirtyä käyttämään kyseisestä korvaavaa vertailuarvoa vähin kustannuksin, mikä on osoitettava vähintään hallinnoijan kirjallisella kertomuksella, jossa selvitetään yksityiskohtaisesti keinot, joilla siirrytään käyttämään korvaavaa vertailuarvoa, sekä käyttäjien valmius siirtyä käyttämään kyseistä vertailuarvoa ja tästä käyttäjille aiheutuvat kustannukset. 5. Hallinnoijan on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle niin nopeasti kuin teknisesti on mahdollista, mikäli jokin tietolähteistä rikkoo tämän artiklan 1 kohdan vaatimuksia. IV OSASTO AVOIMUUS JA KULUTTAJANSUOJA 15 artikla Vertailuarvoselvitys 1. Hallinnoijan on julkaistava jokaisesta vertailuarvosta vertailuarvoselvitys, jossa a) määritellään selvästi ja yksiselitteisesti, mitä markkinoita tai talouden todellista tilannetta vertailuarvo mittaa ja missä olosuhteissa tämä mittaus voi muuttuu epäluotettavaksi; b) kuvataan tai luetellaan tarkoitukset, joihin vertailuarvoa on asianmukaista käyttää, ja missä olosuhteissa se voi muuttua tähän tarkoitukseen sopimattomaksi; c) määritellään tekniset tiedot, joissa yksilöidään selvästi ja yksiselitteisesti, missä laskennan osissa voidaan käyttää harkintavaltaa, minkä perusteiden nojalla kenenkin harkintavaltaa käytetään ja miten harkintavaltaa voidaan jälkikäteen arvioida; d) ilmoitetaan mahdollisuudesta, että tekijät, myös hallinnoijan valvonnan ulkopuoliset ulkoiset tekijät, voivat edellyttää muutoksia vertailuarvoon tai vertailuarvon lakkaamista; ja e) ilmoitetaan, että kaikkien vertailuarvoon viittauksen sisältävien rahoitussopimusten tai muiden rahoitusvälineiden olisi kestettävä vertailuarvoon tehtävät muutokset tai vertailuarvon lakkaaminen tai varauduttava muulla tavoin tähän mahdollisuuteen. 2. Edellä olevan 1 kohdan noudattamisen varmistamiseksi hallinnoijan on täytettävä liitteessä I olevassa F jaksossa määritellyt yksityiskohtaiset vaatimukset. 16 artikla Syöttötietojen avoimuus 1. Hallinnoijan on julkaistava vertailuarvon määrittämiseen käytetyt syöttötiedot välittömästi julkaisun jälkeen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa julkaisulla olisi vakavia haitallisia seurauksia tietolähteille tai jotka vaikuttaisivat kielteisesti vertailuarvon luotettavuuteen tai eheyteen. Näissä tapauksissa julkaisua voidaan lykätä ajaksi, joka vähentää merkitsevästi kyseisiä seurauksia. Syöttötietoihin sisältyviä henkilötietoja ei julkaista. 2. Siirretään komissiolle valta antaa 37 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä toimenpiteistä, joilla tarkennetaan edelleen 1 kohdassa tarkoitettuja ilmoitettavia tietoja, mukaan luettuina julkaisuvälineet sekä olosuhteet, joissa ilmoitusta voidaan lykätä, ja välineet, joilla ilmoitus on välitettävä. 17 artikla Vertailuarvon lakkaaminen 1. Hallinnoijan on julkaistava menettely toimista, joita hallinnoija toteuttaa yksittäisen vertailuarvon muuttuessa tai lakatessa. 2. Valvottujen yhteisöjen, jotka julkaisevat tai omistavat rahoitusvälineitä tai ovat sopimuspuolina vertailuarvon viitteenä sisältävissä rahoitussopimuksissa, on laadittava selkeät kirjalliset suunnitelmat, joissa kuvataan toimet, joita ne toteuttavat, mikäli kyseinen vertailuarvo muuttuu olennaisesti tai sen tuottaminen lakkaa. Valvottujen yhteisöjen on toimitettava nämä suunnitelmat pyynnöstä asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. 18 artikla Soveltuvuuden arvioiminen 1. Jos valvottu yhteisö aikoo tehdä rahoitussopimuksen kuluttajan kanssa, valvotun yhteisön on ensiksi hankittava tarvittavat tiedot kuluttajan tietämyksestä ja kokemuksesta vertailuarvosta, tämän taloudellisesta tilanteesta ja tavoitteista rahoitussopimuksen suhteen sekä 15 artiklan mukaisesti julkaistu vertailuarvoselvitys, ja arvioitava, soveltuuko viittaaminen kyseiseen vertailuarvoon rahoitussopimuksessa kuluttajalle. 2. Jos valvottu yhteisö katsoo 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella, ettei vertailuarvo sovellu kuluttajalle, valvotun yhteisön on varoitettava kuluttajaa kirjallisesti ja perustellen. V OSASTO TOIMILUVAN SAANEIDEN HALLINNOIJIEN TAI KOLMANSIEN MAIDEN HALLINNOIJIEN TARJOAMIEN VERTAILUARVOJEN KÄYTTÖ 19 artikla Selkeiden vertailuarvojen käyttö Valvottu yhteisö saa käyttää vertailuarvoa unionissa viitteenä rahoitusvälineessä tai rahoitussopimuksessa tai mittaamaan sijoitusrahaston tuottoa, jos sen on tarjonnut 23 artiklan mukaisesti toimiluvan saanut hallinnoija tai 21 artiklan mukaisesti rekisteröitynyt kolmannessa maassa sijaitseva hallinnoija. 20 artikla Vastaavuus 1. Valvotut yhteisöt saavat käyttää kolmanteen maahan sijoittautuneen hallinnoijan tarjoamia vertailuarvoja unionissa edellyttäen, että seuraavia ehtoja noudatetaan: a) komissio on hyväksynyt 2 kohdan mukaisen vastaavuuspäätöksen, jossa tunnustetaan tämän kolmannen maan oikeudellisen kehyksen ja valvontakehyksen vastaavan tämän asetuksen vaatimuksia; b) hallinnoijalla on toimilupa tai se on rekisteröity tai sitä valvotaan kyseisessä kolmannessa maassa; c) hallinnoija on ilmoittanut EAMV:lle suostumuksensa siihen, että valvotut yhteisöt saavat käyttää sen nykyisiä tai tulevia vertailuarvoja unionissa, toimittanut luettelon vertailuarvoista, joita saadaan käyttää unionissa, ja ilmoittanut toimivaltaisen viranomaisen, joka on vastuussa sen valvonnasta kolmannessa maassa; d) hallinnoija on asianmukaisesti rekisteröity 21 artiklan mukaisesti; ja e) tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetut yhteistyöjärjestelyt ovat käytössä. 2. Komissio voi antaa päätöksen, jossa todetaan, että kolmannen maan oikeudellisella kehyksellä ja valvontakäytännöllä varmistetaan, että a) kyseisessä kolmannessa maassa toimiluvan saaneet tai rekisteröidyt hallinnoijat täyttävät oikeudellisesti sitovat vaatimukset, jotka vastaavat tästä asetuksesta johtuvia vaatimuksia, erityisesti ottaen huomioon se, varmistetaanko kolmannen maan oikeuskehyksen ja valvontakäytäntöjen avulla rahoitusalan vertailuarvoja koskevien, 17 päivänä heinäkuuta 2013 julkaistujen IOSCO-periaatteiden noudattaminen; ja b) oikeudellisesti sitovia vaatimuksia valvotaan ja ne pannaan täytäntöön kyseisessä kolmannessa maassa keskeytyksettä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 3. EAMV vahvistaa järjestelyt, joita sovelletaan yhteistyöhön sellaisten kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, joiden oikeudellinen kehys ja valvontakäytäntö on tunnustettu vastaavaksi 2 kohdan mukaisesti. Järjestelyissä on määritettävä ainakin a) EAMV:n ja kyseisten kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten väliset tietojenvaihtojärjestelmät, mukaan lukien oikeus saada kaikki EAMV:n pyytämät tiedot kyseisessä kolmannessa maassa toimiluvan saaneesta hallinnoijasta; b) järjestelmä, jota käytetään nopean ilmoituksen antamiseen EAMV:lle siinä tapauksessa, että kolmannen maan toimivaltainen viranomainen katsoo, että kolmannen maan toimiluvan saanut hallinnoija, jota se valvoo, rikkoo toimilupaansa koskevia edellytyksiä tai muuta kansallista lainsäädäntöä; c) valvontatoiminnan koordinointia koskevat menettelyt, mukaan lukien tarkastukset paikalla. 4. EAMV laatii luonnoksia teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa yksilöidään 3 kohdassa tarkoitettujen yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisältö, jotta varmistetaan, että toimivaltaiset viranomaiset ja EAMV pystyvät käyttämään kaikkia niille tässä asetuksessa säädettyjä valvontaoikeuksia: EAMV toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään [XXX]. Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 21 artikla Rekisteröinti 1. EAMV rekisteröi hallinnoijat, jotka ovat ilmoittaneet sille suostumuksensa 20 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti. Rekisteri asetetaan julkisesti saataville EAMV:n verkkosivustolle, ja siinä on tiedot niistä vertailuarvoista, joita kyseiset hallinnoijat saavat tarjota, sekä näiden valvonnasta kolmannessa maassa vastuussa olevasta toimivaltaisesta viranomaisesta. 2. EAMV peruuttaa 1 kohdassa tarkoitetun hallinnoijan rekisteröinnin 1 kohdassa tarkoitetussa rekisterissä, jos a) EAMV:lla on perustellut, asiakirjatodisteisiin perustuvat syyt katsoa, että hallinnoija toimii tavalla, joka on selvästi sen vertailuarvojen käyttäjien etujen vastainen tai haittaa markkinoiden asianmukaista toimintaa; tai b) EAMV:lla on perustellut, asiakirjatodisteisiin perustuvat syyt katsoa, että hallinnoija on rikkonut vakavasti kansallista lainsäädäntöä tai muita siihen kolmannessa maassa sovellettavia sääntöjä, joiden nojalla komissio on hyväksynyt 20 artiklan 2 kohdan mukaisen päätöksen. 3. EAMV voi tehdä päätöksen 2 kohdan nojalla vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) EAMV on siirtänyt asian kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi, eikä tämä ole toteuttanut aiheellisia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sijoittajien suojaamiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi unionissa, tai viranomainen ei ole pystynyt osoittamaan, että kyseinen hallinnoija noudattaa vaatimuksia, joita siihen sovelletaan kyseisessä kolmannessa maassa; b) EAMV on ilmoittanut kolmannen maan toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksestaan peruuttaa hallinnoijan rekisteröinti vähintään 30 päivää ennen rekisteröinnin peruuttamista. 4. EAMV ilmoittaa muille toimivaltaisille viranomaisille 2 kohdan mukaisesti hyväksytystä toimenpiteestä viipymättä ja julkaisee päätöksensä verkkosivustollaan. VI OSASTO HALLINNOIJIEN TOIMILUPA JA VALVONTA 1 luku Toimilupa 22 artikla Toimilupavaatimus 1. Hallinnoijan on haettava toimilupaa tarjota vertailuarvoja, jos se tarjoaa indeksejä, joita käytetään tai jotka on tarkoitettu käytettäviksi viittauksina rahoitusvälineissä tai -sopimuksissa tai mittaamaan sijoitusrahaston tuottoa. 2. Toimiluvan saaneen hallinnoijan on aina noudatettava toimiluvan myöntämisedellytyksiä ja ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista alkuperäisen toimiluvan edellytysten olennaisista muutoksista. 23 artikla Toimilupahakemus 1. Hallinnoijan on toimitettava toimilupahakemus hallinnoijan sijaintijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 2. Edellä olevan 1 kohdan mukainen toimilupahakemus on jätettävä a) 30 työpäivän kuluessa siitä, kun valvottu yhteisö on tehnyt sopimuksen kyseisen hallinnoijan tarjoaman indeksin käyttämisestä viittauksena rahoitusvälineessä tai rahoitussopimuksessa tai sijoitusrahaston tuoton mittaamisessa; b) 30 työpäivän kuluessa siitä, kun hallinnoija on antanut 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti suostumuksensa indeksin käyttämiseen viitteenä 25 artiklan 1 kohdassa tarkoite