[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 30.8.2006

KOM(2006) 472 lopullinen

Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS,

lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

(komission esittämä)

PERUSTELUT

EHDOTUKSEN TAUSTA |

110 | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä ’perusasetus’, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 21 päivänä joulukuuta 2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2117/2005, soveltamista tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuontia, joiden päälliset ovat nahkaa, koskevassa menettelyssä. |

120 | Yleinen tausta Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon ja tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyä koskevien vaatimusten mukaisesti. |

139 | Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksen alalla ei ole voimassa olevia säännöksiä. |

141 | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei sovelleta. |

ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |

Asianomaisten osapuolten kuuleminen |

219 | Menettelyssä osallisina olevat osapuolet ovat perusasetuksen säännösten mukaisesti jo saaneet tilaisuuden puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä. |

Asiantuntijatiedon kokoaminen ja käyttäminen |

229 | Ulkoisia asiantuntijoita ei tarvittu. |

230 | Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta vaatimus, jonka mukaan toimenpiteet eivät saa olla yhteisön edun vastaisia, merkitsee, että toimenpiteiden laajemman vaikutuksen arviointi on tutkimuksen keskeinen osa. |

EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |

305 | Tiivistelmä ehdotetuista toimista Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 7 päivänä heinäkuuta 2005 julkaistulla ilmoituksella[1], jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus’, polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, ja Vietnamista peräisin olevien jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuonnissa yhteisöön. Polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittaminen perustui valitukseen, jonka oli 30 päivänä toukokuuta 2005 jättänyt European Confederation of the Footwear Industry (CEC) ja joka sisälsi todisteita polkumyynnistä ja siitä aiheutuneista merkittävistä vahingoista. Komissio otti 6 päivänä huhtikuuta 2006 asetuksella (EY) N:o 553/2006 käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa yhteisöön, joiden päälliset ovat nahkaa. Liitteenä oleva komission ehdotus neuvoston asetukseksi sisältää polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat lopulliset päätelmät. Polkumyynnin vastaisten komiteoiden 19, 20 ja 27 päivänä heinäkuuta 2006 pidetyissä kokouksissa kuultiin jäsenvaltioita. Ehdotettuja toimenpiteitä kannatti 9 jäsenvaltiota ja vastusti 14 jäsenvaltiota. Tästä syystä ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan ehdotuksen asetukseksi, joka olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 6 päivänä lokakuuta 2006. |

310 | Oikeusperusta Neuvoston asetus (EY) N:o 384/96, annettu 22 päivänä joulukuuta 1995, polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 21 päivänä joulukuuta 2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2117/2005. |

329 | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. |

Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: |

331 | Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. |

332 | Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille hallituksille, alue- ja paikallisviranomaisille, taloudellisille toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen tai hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja oltava suhteessa ehdotuksen tavoitteeseen, ei sovelleta, mutta perusasetuksessa rajoitetaan tullien määrä tasolle, joka on välttämätön havaitusta polkumyynnistä aiheutuneen vahingon korjaamiseksi. |

Sääntelytavan valinta |

341 | Ehdotettu säädöslaji: asetus. |

342 | Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Edellä mainitussa perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. |

TALOUSARVIOVAIKUTUKSET |

409 | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. |

1. Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS,

lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96[2], jäljempänä ’perusasetus’, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2117/2005[3], ja erityisesti sen 9 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,

sekä katsoo seuraavaa:

A. MENETTELY

1. Väliaikaiset toimenpiteet

(1) Komissio otti 23 päivänä maaliskuuta 2006 asetuksella (EY) N:o 553/2006[4] ('väliaikaista tullia koskeva asetus') käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista ('asianomaiset maat' tai 'viejämaat') peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa yhteisöön, joiden päälliset ovat nahkaa. Asetus tuli voimaan 7 päivänä huhtikuuta 2006.

(2) Polkumyyntiä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2005 välisen ajanjakson ('tutkimusajanjakso') ja vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2001 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson ('tarkastelujakso').

2. Menettelyn jatko

(3) Sen jälkeen kun asianomaisista maista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, oli otettu käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella väliaikaista tullia koskeva asetus oli annettu. Kaikille osapuolille asetettiin määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta.

(4) Jotkin asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Suullista kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin siihen tilaisuus. Komissio jatkoi lopullisten päätelmiensä tekoon tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista.

(5) Komission yksiköt ilmoittivat myös kaikista olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella oli määrä suositella lopullisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista. Asianomaisille osapuolille asetettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden mukaisesti. Osapuolille annettiin myös lisätietoja suunniteltuihin toimenpiteisiin tehdystä muutoksesta.

(6) Muutamat asianomaiset osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan valituksen tekijöiden nimien paljastamatta jättäminen johti puolustautumisoikeuden menettämiseen. Tätä asiaa käsiteltiin jo aiemmin (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8 kappale). Asia arvioitiin uudelleen lopullisessa vaiheessa, jossa päädyttiin seuraavaan ratkaisuun: valituksen tekijöiden tuotantomäärä paljastettiin maittain ryhmiteltynä valituksen tekijöiden asemaa koskevia vaatimuksia esittäneille osapuolille. Näin ollen on syytä todeta, että kyseisillä osapuolilla oli edelleen mahdollisuus käyttää puolustautumisoikeuttaan. Tiedot toimitettiin myöhemmin kaikkien asianomaisten osapuolten ulottuville.

B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

1. Tarkasteltavana oleva tuote

(7) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 10 kappaleessa todetaan, menettelyssä tarkasteltavana oleva tuote ovat Kiinasta ja Vietnamista peräisin olevat jalkineet, joiden päälliset ovat nahkaa tai tekonahkaa, lukuun ottamatta

- yhdistetyn nimikkeistön 64 ryhmän 1 alanimikehuomautuksessa tarkoitettuja urheilujalkineita, toisin sanoen i) jalkineita, jotka on tarkoitettu urheiluun ja joissa on tai joihin voidaan kiinnittää piikkejä, nauloja, nappuloita, pidikkeitä, poikittaislistoja tai niiden kaltaisia tavaroita, ja ii) luistinkenkiä, laskettelu-, pujottelu- ja muita hiihtokenkiä, lumilautailukenkiä, paini- ja nyrkkeilykenkiä sekä polkupyöräilijän kenkiä;

- tohveleita ja muita sisäjalkineita (jotka luokitellaan CN-koodeihin 6403 59 50, 6403 99 50 ja ex 6405 10 00);

- jalkineita, joissa on suojaava kärjys, eli jalkineita, joissa on suojaava kärjys ja joiden iskuenergian vaimennus on vähintään 100 joulea[5] (ja jotka kuuluvat seuraaviin CN-koodeihin: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 ja ex 6405 10 00).

(8) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen 12–27 kappaleessa esitettyjen tekijöiden perusteella pääteltiin lisäksi alustavasti, että tietyt erittäin pitkälle kehitetyt urheilujalkineet eli STAF-tekniikkaa (Special Technology Athletic Footwear) edustavat jalkineet olisi jätettävä määritelmän ulkopuolelle.

(9) Lisäksi päätettiin alustavasti katsoa lasten jalkineiden kuuluvan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen, mutta asiaa oli tarkoitus tutkia ja harkita edelleen lopullisessa vaiheessa.

(10) Asianomaisia osapuolia pyydettiin esittämään näkemyksensä edellä luetelluista asioista. Osapuolten esittämien näkemysten ja muiden tietyntyyppisten jalkineiden jättämistä määritelmän ulkopuolelle koskevien lisäpyyntöjen perusteella eri vaatimukset analysoidaan seuraavassa yksityiskohtaisesti.

1.1. Urheilujalkineet, joissa on erikoistekniikkaa (STAF)

(11) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13 kappaleen määritelmän mukaisesti urheilujalkineet, joissa on STAF-erikoistekniikkaa, jätettiin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle.

(12) Tämä ratkaisu perustui siihen tosiseikkaan, että tällaisilla jalkineilla on erilaiset fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, niitä myydään eri myyntikanavien kautta ja kuluttajien näkemys niistä on erilainen, samoin niiden käyttötarkoitus.

(13) Yhteisön jalkineteollisuus moitti STAF-jalkineiden jättämistä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska näitä jalkineita myydään samojen jakelukanavien kautta ja kuluttajat ostavat niitä samaa tarkoitusta varten kuin tarkasteltavana olevaa tuotetta. Siltä varalta, että STAF-jalkineet kuitenkin jätettäisiin tutkimuksen tuotteen määritelmän ulkopuolelle, korostettiin lisäksi, että nykyisen Taric-määritelmän pienintä mahdollista STAF-jalkineiden arvoa, 9 euroa, tulisi nostaa ottaen huomioon vuosien mittaan tapahtunut dollarin arvon heikkeneminen euroon nähden.

(14) Näiden väitteiden osalta on ensinnäkin syytä todeta, että yhteisön tuotannonala ei kieltänyt sitä, että STAF-jalkineilla on erilaiset fyysiset ja tekniset perusominaisuudet. Toiseksi yhteisön jalkineteollisuus ei esittänyt myyntikanavien, käytön, kuluttajien näkemysten ja tuonnin kehityssuuntausten osalta mitään perusteltuja väitteitä, jotka muuttaisivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15–18 kappaleessa esitettyjä päätelmiä. Lisäksi 9 euron kynnyksen nostamista koskevan vaatimuksen tueksi ei esitetty minkäänlaisia todisteita.

(15) Monet tuojat vaativat STAF-jalkineiden vähimmäisarvon laskemista 9 eurosta 7,50 euroon erityisesti kustannuksia pienentävien tuotantoprosessien aiheuttaman olosuhteiden muuttumisen vuoksi.

(16) Myös nämä vaatimukset on analysoitu huolellisesti. Muistettakoon, että 9 euron kynnys luotiin Taric-nimikkeistöön vuonna 1994 eli 12 vuotta sitten, jolloin STAF-jalkineiden ryhmä otettiin käyttöön Kiinasta peräisin olevien jalkineiden kiintiössä. Lisäksi tuojilla oli riittävästi todisteita siitä, että uudet tuotantotekniikat ovat johtaneet sekä STAF-jalkineiden kappalekohtaisten tuotantokustannusten huomattavaan alenemiseen että materiaali- ja energiahukan vähenemiseen. Kun mukaan luetaan vielä yksi hintaa laskeva tekijä, STAF-jalkineiden tarjonnan lisääntymisestä johtuva kilpailun koveneminen, hintataso on todellakin muuttunut 12 vuoden takaiseen tilanteeseen verrattuna, eikä tätä seikkaa voida jättää huomiotta. STAF-jalkineiden hintakynnyksen laskeminen maltillisesti 1,5 eurolla katsotaan kohtuulliseksi ja myös tarpeelliseksi toimenpiteeksi muutoksiin vastaamiseksi.

(17) Lisäksi muutamat viejät vaativat, että STAF-jalkineiden määritelmää tulisi laajentaa siten, että siihen sisältyisivät kaikki jalkineet, joiden päälliset ovat nahkaa ja joissa on etyleenivinyyliasetaatista (EVA) valmistetut pohjat ja/tai suoravaletut pohjat.

(18) Näiden vaatimusten osalta on kuitenkin syytä korostaa, että EVA-muottitekniikan käyttäminen ei sinällään selkeästi erottanut lopputuotetta tarkasteltavana olevasta tuotteesta. Lisäksi selitettiin, että EVA-pohjissa käytettävää muottitekniikkaa voitaisiin käyttää myös jalkineissa, jotka eivät selvästikään ole STAF-jalkineita. Ei myöskään esitetty minkäänlaisia todisteita siitä, että erilaisiin fyysisiin ja teknisiin ominaisuuksiin, eri myyntikanaviin, erilaisiin käyttötarkoituksiin ja kuluttajien näkemyksiin sekä tuonnin erilaisiin kehityssuuntauksiin perustuva jako ei olisi asianmukainen. Lisäksi muutamien tuojien esittämät EVA-termin määritelmät olivat selvästikin ristiriidassa keskenään. Tästä syystä STAF-jalkineiden määritelmää koskeva ehdotus hylättiin.

(19) Näin ollen vahvistetaan STAF-jalkineiden jättäminen väliaikaista tullia koskevan asetuksen tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Lisäksi STAF-jalkineiden vähimmäisarvoa tulisi laskea 9 eurosta 7,50 euroon. Koska lisähuomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13–19 kappaleessa esitetyt STAF-jalkineita koskevat päätelmät voidaan täten vahvistaa. Näin ollen vähintään 7,5 euron hintaiset STAF-jalkineet jätetään ehdottomasti menettelyn ulkopuolelle.

1.2. Lasten jalkineet

(20) Lasten jalkineilla tarkoitetaan jalkineita, joiden sisäpohjan mitta on alle 24 cm ja joiden pohjan ja koron yhteenlaskettu korkeus on enintään 3 cm. Jalkineet luokitellaan seuraaviin koodeihin: ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 ja ex 6405 10 00. Nämä jalkineet eivät olleet väliaikaisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden kohteena, koska alustavat päätelmät eivät antaneet aihetta niiden soveltamiseen yhteisön edun perusteella.

(21) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28–31 kappaleessa ei ollut vielä tehty lopullista päätelmää siitä, sisällytetäänkö lasten jalkineet tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään vai ei. Vaikka joidenkin väitteiden katsottiin mahdollisesti sulkevan lasten jalkineet tutkimuksen tuotteen määritelmän ulkopuolelle, lopullisen päätelmän tekeminen ei ollut mahdollista näiden väitteiden perusteella tutkimuksen tässä vaiheessa. Sen vuoksi päätettiin katsoa lasten jalkineiden kuuluvan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen ja tutkia ja harkita asiaa edelleen lopullisessa vaiheessa.

(22) Alustavien päätelmien julkistamisen jälkeen eräät asianomaiset osapuolet vaativat, että lasten jalkineet olisi jätettävä tutkimuksen tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Nämä vaatimukset perustuivat siihen oletukseen, että erityisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 30–31 kappaleessa mainitut tekijät eli tyyli, suunnittelu, myyntikanavat ja asiakaspalvelu muodostavat selvän eron lasten jalkineiden ja tutkimuksen alaan kuuluvien muuntyyppisten jalkineiden välille.

(23) Näiden vaatimusten perusteella ei kuitenkaan katsottu olevan mahdollista jättää lasten jalkineita tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska niiden tukena ei ollut riittävästi todisteita sen osoittamiseksi, että tutkimuksessa voitaisiin vetää selkeä raja lasten jalkineiden ja tutkimuksen alaan kuuluvien muuntyyppisten jalkineiden välille. Itse asiassa todettiin, että lasten jalkineiden oleelliset fyysiset ja tekniset ominaisuudet, jotka olivat samat kuin tarkasteltavana olevassa tuotteessa – nahasta valmistettujen päällisten ja erityyppisten pohjien yhdistelmät jalkojen suojaamiseksi – olivat paljon tärkeämpiä kuin erot (erityisesti jalkineen koko). Lisäksi näytti siltä, että tyyli, suunnittelu, myyntikanavat ja kuluttajille tarjottu palvelu eivät eronneet oleellisesti tutkittavina olevien muuntyyppisten jalkineiden vastaavista tekijöistä. Pelkästään se tosiseikka, että lasten jalkineet muodostavat selkeän alaryhmän tarkasteltavana olevan tuotteen ryhmään, ei ole riittävä peruste lasten jalkineiden jättämiselle tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Itse asiassa todettiin, että lasten jalkineiden ja tarkasteltavana olevan tuotteen välillä ei ole selkeää rajaa vaan että tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän osalta on havaittavissa jopa selkeää päällekkäisyyttä: kyseessä on tuote, jonka tehtävänä on peittää ihmisten jalat ja suojata niitä erityisesti käveltäessä.

(24) Vastauksessaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkistamiseen yhteisön tuotannonala vaati, että lasten jalkineet olisi sisällytettävä tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Tuotannonala esitti erityisesti todisteita, joiden mukaan yhteisössä on edelleen keskeistä lasten jalkineteollisuutta.

(25) Yhteisön tuotannonalan esittämät todisteet antavat tukea lopullisille päätelmille. Tästä syystä lopullinen päätelmä on, että lasten jalkineet tulee sisällyttää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään.

1.3. Muut ulkopuolelle jättämistä koskevat pyynnöt

(26) Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että tietyt samoihin CN-koodeihin kuuluvat muuntyyppiset jalkineet ovat erityisesti käytöltään niin erilaisia, että ne eivät voi kuulua samaan tuoteryhmään. Nämä väitteet analysoidaan seuraavassa.

(i) ’Vaellus-’, ’kiipeily-’ ja muut ulkoilujalkineet

(27) Yhdistetyn nimikkeistön tarkoittamassa merkityksessä ’vaellus-’, ’kiipeily-’ ja muiden ulkoilujalkineiden (’vaellusjalkineet’) ei katsota kuuluvan urheilujalkineisiin, joten nämä jalkinetyypit jäävät väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13 kappaleessa esitetyn STAF-jalkineiden määritelmän ulkopuolelle. Tietyt osapuolet kuitenkin pyysivät, että nämä tuotteet jätettäisiin menettelyn ulkopuolelle, koska (i) tällaisia vaellusjalkineita koskevat vaatimukset muistuttavat heidän mielestään suuresti STAF-jalkineita koskevia vaatimuksia, (ii) vaellusjalkineet voidaan heidän mielestään erottaa selvästi muuntyyppisistä jalkineista myyntikanavien ja kuluttajien näkemysten perusteella ja (iii) velvollisuus maksaa suurempaa tullia vaellusjalkineista vaikuttaisi heidän mielestään haitallisesti niiden markkinoihin.

(28) Vaellusjalkineiden erityisominaisuuksista ja -piirteistä ei esitetty mitään lisätodisteita, jotka olisivat muuttaneet väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34 kappaleen päätelmää, jossa todetaan, että vaikka eri jalkinetyypeillä, esimerkiksi vaellusjalkineilla, voi olla joitakin erilaisia erityisominaisuuksia, niiden perusominaisuudet ovat samat. Lisäksi havaittiin, että ’vaellusjalkineita’ tuotetaan laajasti yhteisössä ja että tuotujen ’vaellusjalkineiden’ ja yhteisön oman tuotannon välille ei voitaisi vetää selvää rajaa. Tämä vahvistettiin myös päätöksellä sisällyttää samantyyppiset jalkineet neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2155/97[6] mainittuun tuotteen määritelmään. Vaikka vaellusjalkineilla saattaa joskus olla erityisominaisuuksia, niillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet kuin muilla tuotteen määritelmään kuuluvilla jalkineilla. Lisäksi näiden jalkineiden käytöstä ja niitä koskevista kuluttajien näkemyksistä todettiin, että päällekkäisyys muuntyyppisten tuotteen määritelmään kuuluvien jalkineiden kanssa on suuri. Tämän vuoksi katsotaan, että ’vaellusjalkineita’ ei olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle.

(ii) Terveysjalkineet

(29) Eräs tuoja pyysi, että tietyt terveysjalkineet jätettäisiin menettelyn ulkopuolelle. Vaikka tuote kuuluu tällä hetkellä CN-koodeihin 6403 99 93, 6403 99 96 ja 6403 99 98, vaatimuksena oli, että tällaiset jalkineet jätettäisiin menettelyn ulkopuolelle, koska niillä väitettiin olevan erilaiset fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja eri myyntikanavat ja koska kuluttajat katsovat ne sertifioiduksi lääkinnälliseksi tuotteeksi, jota voidaan myydä lääkinnällisenä laitteena jalkojen terveyden edistämiseksi.

(30) Todettiin, että tällaisia jalkineita olisi pidettävä tarkasteltavana olevan tuotteen osana. Vaikka näillä tuotteilla on erityiset tekniset ominaisuudet ja ne sopivat lääkinnälliseen käyttöön, nämä erityisominaisuudet eivät eroa selkeästi tai rakenteellisesti tarkasteltavana olevan tuotteen ominaisuuksista. Tätä tukee erityisesti se tosiseikka, että kuluttajat ostavat tällaisia jalkineita myös mukavuussyistä eivätkä niinkään tietyistä lääketieteellisistä syistä, mikä myönnettiin myös tuojan esittämässä vaatimuksessa.

(31) Edellä mainituista syistä katsotaan, että vaatimus terveysjalkineiden jättämisestä menettelyn ulkopuolelle olisi hylättävä.

(iii) EVA-rantasandaalit

(32) EVA-rantasandaalit ovat jalkineita, joiden päällinen on ainoastaan nahkainen nauha, joka on kiinnitetty molemmilta puolilta paksuun ja kevyeen pohjaan, joka on valmistettu EVA-muovin ja muiden materiaalien yhdistelmästä. Eräät asianomaiset osapuolet vaativat, että nämä tuotteet tulisi jättää tutkimuksen ulkopuolelle, koska niillä katsottiin olevan aivan erityiset ja selkeästi erottuvat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, joiden avulla ne on helppo tunnistaa rantasandaaleiksi. Näin ollen näillä jalkineilla olisi erilainen käyttötapa ja kuluttajien näkemys niistä poikkeaisi muuntyyppisiä tuotteen määritelmään kuuluvia jalkineita koskevasta näkemyksestä. Lisäksi väitettiin, että EVA-rantasandaalien tuotannossa tarvittavaa teknologiaa ei käytetä Euroopassa enää ollenkaan.

(33) Tässä yhteydessä todettiin, että vaikka EVA-rantasandaaleilla onkin muutamia erityisominaisuuksia, niillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet kuin muilla tuotteen määritelmään kuuluvilla jalkineilla. Lisäksi näiden jalkineiden käytöstä ja niitä koskevista kuluttajien näkemyksistä todettiin, että päällekkäisyys muuntyyppisten tuotteen määritelmään kuuluvien jalkineiden, esimerkiksi varvastossujen ja puukenkien, kanssa on suuri. Myös myyntikanavien, markkinoinnin, muotivirtausten ja muiden vastaavien tekijöiden katsottiin olevan samat kuin muuntyyppisillä tuotteen määritelmään kuuluvilla jalkineilla. Lisäksi yhteisön tuotannonala esitti todisteita, jotka osoittivat, että Euroopan yhteisössä edelleen tuotetaan laajasti EVA-rantasandaaleja. Näin ollen katsotaan, että menettelyn ulkopuolelle jättämistä koskeva vaatimus on hylättävä.

(iv) Siannahasta valmistetut jalkineet

(34) Eräs asianomainen osapuoli vaati, että jalkineet, joissa on siannahasta valmistetut päälliset, olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle. Vaatimuksen syynä olivat väitetyt laatu- ja hintaerot sekä väite, jonka mukaan Euroopan yhteisössä ei valmisteta jalkineita, joissa on mainitunlaiset päälliset.

(35) Ei ollut kuitenkaan mahdollista erottaa yhteisöön tuotuja siannahasta valmistettuja jalkineita ja yhteisön omaa tuotantoa selkeästi toisistaan, sillä tuotteiden käyttötarkoitus on sama, samoin niiden fyysiset ja tekniset perusominaisuudet. Lisäksi osoittautui, että tuotteiden myyntikanavat olivat yleensä samat, mikä näkyi myös siinä tosiseikassa, että kuluttajien näkemys siannahasta valmistetuista jalkineista ei ole erilainen. Tämän vuoksi väite hylättiin.

(v) Jalkineet, joiden valmistustekniikka on patentoitu

(36) Eräs asianomainen osapuoli vaati, että tietyt jalkineet, joiden valmistustekniikka on patentoitu, tulisi jättää tutkimuksen ulkopuolelle. Kyse oli muun muassa tekniikasta, jolla saadaan aikaan erityinen iskuja vaimentava kantapääosa tai pehmusteena toimiva välipohja, tai erikoistekniikasta, joka parantaa tämäntyyppisten jalkineiden joustavuutta.

(37) Verrattaessa tätä jalkinetyyppiä tarkasteltavana olevaan tuotteeseen havaittiin kuitenkin, että tämäntyyppisten jalkineiden ja tarkasteltavana olevan tuotteen välille ei voitu vetää selkeää rajaa fyysisten ja teknisten perusominaisuuksien ja käyttötarkoitusten perusteella. Vaikka on yleisesti tiedossa, että patentoitu tekniikka saattaa lisätä jalkineiden käyttömukavuutta, se ei sinällään huomattavasti muuta jalkineen perusluonnetta normaalissa käytössä. Lisäksi se, että tietty tekniikka on patentoitu, ei sinällään ole syy, jonka perusteella tietynlaiset jalkineet voitaisiin jättää tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Näin ollen vaikka onkin tiedossa, että tämän ryhmän tuotteilla voi olla erityispiirteitä, ne ovat edelleen Euroopan yhteisössä tuotetun tarkasteltavana olevan tuotteen kilpailijoita. Näin ollen tämä väite hylättiin.

(vi) Muut urheilujalkineet kuin STAF-jalkineet

(38) Eräät asianomaiset osapuolet vaativat, että menettelyn ulkopuolelle olisi jätettävä kaikentyyppiset urheilujalkineet, myös muut kuin yhdistetyn nimikkeistön 64 ryhmän 1 alanimikehuomautuksessa tarkoitetut STAF-jalkineet ja urheilujalkineet. Nämä vaatimukset perustuvat samoihin väitteisiin kuin vaatimukset, jotka koskivat STAF-jalkineiden jättämistä menettelyn ulkopuolelle, ja väitteeseen, jonka mukaan yhteisön markkinoilla alkaisi olla pulaa tietyistä muista jalkineista kuin STAF-jalkineista, jos tämäntyyppisiä jalkineita ei jätettäisi menettelyn ulkopuolelle. Jälkimmäisen väitteen tueksi ei esitetty konkreettisia todisteita. Tästä syystä ei ollut saatu uutta, vakuuttavaa näyttöä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 27 kappaleessa esitetyn muiden kuin STAF-jalkineiden jäljellä olevia tyyppejä koskevan päätelmän muuttamiseksi. Tämän vuoksi väite hylättiin.

1.4. Päätelmät

(39) Näin ollen edellä B kohdan 1.1 alakohdasta ilmenevällä tavalla muokatut alustavat päätelmät voidaan vahvistaa lopullisesti. Tästä syystä tässä menettelyssä katsotaan yhteisön vakiintuneen käytännön mukaisesti, että kaikkia tarkasteltavana olevan tuotteen tyyppejä olisi pidettävä yhtenä tuotteena.

2. Samankaltainen tuote

(40) Koska samankaltaisesta tuotteesta ei saatu lainkaan huomautuksia, sisältö ja alustavat päätelmät voidaan näin ollen vahvistaa.

(41) Edellä esitetyn perusteella päätellään lopullisesti, että perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti tarkasteltavana oleva tuote ja kaikki vastaavan tyyppiset jalkineet, joiden päälliset ovat nahkaa ja joita tuotetaan ja myydään vertailumaassa, Brasiliassa, sekä yhteisön tuotannonalalla valmistetut ja yhteisön markkinoilla myytävät vastaavat jalkineet ovat samankaltaisia.

C. OTANTA

1. Kiinalaisia ja vietnamilaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta

(42) Eräät osapuolet väittivät, että otokset eivät olleet edustavia, koska niiden ulkopuolelle oli jätetty STAF-jalkineet ja lasten jalkineet.

(43) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa mainittiin, STAF-jalkineiden jättäminen menettelyn ulkopuolelle ei vaikuttanut merkittävästi otosten edustavuuteen. Lasten jalkineiden osalta väite on merkityksetön, kun otetaan huomioon päätös sisällyttää lasten jalkineet tutkimukseen.

(44) Huomautuksia esitettiin väliaikaisten toimenpiteiden yhteydessä määritetyistä otantaprosenteista. Nämä huomautukset otettiin huomioon. Kun lasten jalkineet laskettiin mukaan, todettiin, että otoksiin valittujen yritysten osuus yhteistyössä olleiden tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavien tuottajien viennistä yhteisöön oli kiinalaisten osalta yli 12 prosenttia ja vietnamilaisten osalta yli 15 prosenttia. Näin ollen otos on selvästi edustava. On myös syytä ottaa huomioon alempana 56 kappaleessa esitetyt perustelut.

(45) Lisäksi väitettiin, että otosten valitsemistapa ei ollut WTO:n polkumyyntisopimuksen (Anti-Dumping Agreement, ADA) mukainen, koska mukaan valittiin tiettyjä suuria viejiä niiden yritysten kustannuksella, joiden myynti Euroopan yhteisössä oli vähäisempää tai joilla ei ollut lainkaan myyntiä yhteisössä mutta joilla oli suhteellisen suuri kotimarkkinamyynti.

(46) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60 kappaleessa jo selitettiin, käytetyillä menetelmillä oli määrä varmistaa otosten suurin mahdollinen edustavuus ja sisällyttää viennin suurimpaan mahdolliseen määrään, joka voi kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena, ottaen huomioon käytettävissä oleva aika, muutamia yrityksiä, joilla oli edustavaa kotimarkkinamyyntiä. Tällöin olisi mahdollista laskea normaaliarvo siltä varalta, että joillekin otokseen kuuluneista vientiä harjoittavista tuottajista voitaisiin myöntää markkinatalouskohtelu. Otoksia ei valittu WTO:n sääntöjen eikä perusasetuksen 17 artiklan vastaisesti. Artiklan mukaan otoksen tulee joko olla tilastollisesti edustava tai sisältää tuotannon, myynnin tai viennin suurin mahdollinen määrä, joka voi kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena, ottaen huomioon käytettävissä oleva aika. Tästä syystä edellä mainitut säännöt sallivat myynnin (kotimarkkina- ja/tai vientimyynnin) käyttämisen valintaperusteena.

(47) Lisäksi on syytä muistaa, että kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 57 ja 58 kappaleessa selitetään, asianomaisten maiden viranomaiset hyväksyivät valitut otokset.

(48) Osa asianomaisista osapuolista väitti myös, että Kiinan otoksen koostumuksesta olisi pitänyt sopia mieluummin Hongkongin ja Taiwanin viranomaisten kanssa, sillä kiinalaiset tuottajat ovat suureksi osaksi kyseisten maiden osakkeenomistajien hallinnassa. Tästä syystä menettelyn väitettiin koskevan kyseisten maiden osapuolia.

(49) Tämä väite oli hylättävä. Yhteisön vakiintuneena käytäntönä on pyrkiä sopimukseen viejämaan viranomaisten ja/tai tuottajajärjestöjen kanssa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä otantamenettelyä käytettäessä perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tässä tapauksessa asianomaisten maiden valtiolliset viranomaiset olivat lisäksi tiiviisti yhteydessä maiden tuottajajärjestöihin. Tässä menettelyssä viejämaat ovat Kiina ja Vietnam. Tästä syystä sopimukseen otosten koostumuksesta pyrittiin juuri näiden viranomaisten kanssa, ja sopimukseen myös päästiin.

(50) Eräs otokseen kuulumaton vietnamilainen vientiä harjoittava tuottaja toisti huomautuksensa, joiden mukaan sen olisi pitänyt päästä yksilöllisen tarkastelun piiriin, koska se oli täyttänyt polkumyyntiä koskevan kyselylomakkeen asianmukaisesti. Se, että otokseen kuulumaton osapuoli toimittaa polkumyyntiä koskevan kyselylomakkeen täytettynä, ei kuitenkaan johda automaattisesti osapuolen yksilölliseen tarkasteluun. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa on jo selitetty, koska otosten koko oli ennennäkemättömän suuri, komissio päätteli, että useampien vientiä harjoittavien tuottajien yksilöllinen tarkastelu olisi ollut suhteettoman työlästä ja estänyt tutkimuksen saattamisen loppuun kohtuuajassa.

(51) Osapuolet väittivät myös, että edustavan kotimarkkinamyynnin valitseminen mukaan otokseen on epäasianmukaista, koska yhdellekään viejälle ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua. Tätä väitettä pidettiin kuitenkin merkityksettömänä, koska markkinatalouskohtelun soveltamista koskeva päätös tehdään vasta otoksen valitsemisen jälkeen.

(52) Tästä syystä väite hylättiin, ja koska asiasta ei ollut esitetty enempää huomautuksia, pääteltiin, että otokset olivat edustavia.

2. Yhteisön tuottajia koskeva otanta

(53) Muutamat asianomaiset osapuolet väittivät, että perusasetuksen 17 artiklaa oli rikottu, sillä ne katsoivat, että yhteisön tuottajista valittu otos ei ollut edustava. Väite perustui siihen seikkaan, että otokseen valittiin ainoastaan kymmenen yritystä ja että nämä yritykset edustavat vain 10:tä prosenttia valituksen tehneiden yhteisön tuottajien kokonaistuotannosta ja vain hyvin pientä osuutta yhteisön kokonaistuotannosta, toisin sanoen alle 5:tä prosenttia. Valituksen tehneet tuottajat muodostavat tässä tapauksessa hiukan yli 40 prosenttia yhteisön kokonaistuotannosta. Lisäksi väitettiin, että tietyt otokseen valituille yhteisön tuottajille ominaiset kehityssuuntaukset eivät ole samoja kuin valituksen tehneillä tuottajilla kokonaisuutena ja että otos ei täten olisi edustava.

(54) Eräs tuojajärjestö väitti myös, että yhteisön tuottajista valittu otos ei ole tilastollisesti edustava ja että tarkastuskäyntien kohteeksi otettaisiin näin vain häviävän pieni osuus yhteisön tuottajista.

(55) Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että perusasetuksen 17 artiklassa määritetään, että tutkimus voidaan rajoittaa otoksiin, jotka joko ovat tilastollisesti edustavia tai sisältävät tuotannon, myynnin tai viennin suurimman mahdollisen määrän, joka voi kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena.

(56) Tämän määräyksen sanamuodosta ilmenee selkeästi, että määrälle ei ole asetettu mitään täsmällistä vaatimusta tai kynnystä. Ainoa vaatimus on, että määrän tulee voida kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena, ottaen huomioon käytettävissä oleva aika.

(57) Tapauksen erityisolosuhteiden vuoksi – yhteisön tuotannonala on erittäin pirstaleinen – on vääjäämätöntä, että otoksen sisältämät yritykset kattavat suhteellisen pienen osuuden yhteisön kokonaistuotannosta. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa selitettiin, komissio valitsi otoksen lähinnä tuottajien koon eli tuotantomäärän perusteella mutta otti huomioon myös tuottajien maantieteellisen sijainnin varmistaakseen otoksen edustavuuden tältäkin osin. Otokseen valittujen yritysten määrää oli kuitenkin rajoitettava määrään, joka voi kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena käytettävissä olevassa ajassa, joten yrityksiä valittiin tässä tapauksessa kymmenen. Koska alan teollisuus on erittäin pirstaleinen ja koska otokseen valittiin suurehkoja tuottajia, yritysten määrän kasvattaminen ei olisi kuitenkaan vaikuttanut merkittävästi otoksen osuuteen yhteisön kokonaistuotannosta. Tässä yhteydessä on syytä huomata lisäksi, että, toisin kuin jotkin osapuolet ovat väittäneet, ei ole olemassa oikeudellista velvoitetta sisällyttää otokseen Euroopan yhteisön asiaa koskevassa lainsäädännössä määritettyjä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, mikä ilmenee perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan sanamuodosta.

(58) Kuten edellä selostettiin, valittavan otoksen tulee olla tilastollisesti edustava tai perustua edustavaan määrään. Koska tässä tapauksessa valittiin jälkimmäinen menetelmä, väite, jonka mukaan otos ei ollut tilastollisesti edustava, hylättiin. Vastaavasti väitteet, joiden mukaan tietyt otokseen valituille yhteisön tuottajille ominaiset kehityssuuntaukset eivät olleet samoja kuin valituksen tehneillä tuottajilla kokonaisuutena ja tarkastuskäyntien kohteeksi otettaisiin vain pieni osuus yhteisön tuottajista, eivät ole laillisesti päteviä perusteita otoksen edustavuuden kyseenalaistamiseksi.

(59) Edellä esitettyjen syiden vuoksi eri osapuolten esittämät väitteet hylättiin, ja täten vahvistetaan otoksen oikeudellinen pätevyys, sillä otos on edustava ja se valittiin täysin perusasetuksen 17 artiklan vaatimusten mukaisesti.

D. POLKUMYYNTI

1. Markkinatalouskohtelu

1.1. Yleisiä huomioita

(60) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että komissio ei ollut ilmoittanut kullekin otokseen kuulumattomalle kiinalaiselle ja vietnamilaiselle viejälle erikseen, miksi niille ei katsota voitavan myöntää markkinatalouskohtelua. Väite toistettiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen yhteydessä, ja sen mukaan komissiolla on velvollisuus määrittää viejien oikeus markkinatalouskohteluun yksilöllisesti riippumatta siitä, valitaanko viejä otokseen vai ei. Väitteen esittäjät katsoivat, että käytetyt menetelmät vievät otokseen kuulumattomilta yrityksiltä oikeuden yksilölliseen arviointiin, mikä on perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan ja 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan vastaista.

(61) Nykyisen otoksia koskevan määräyksen (perusasetuksen 17 artikla) katsotaan kuitenkin kattavan markkinatalouskohtelua pyytävien yritysten tilanteen täysin. Olipa kyse sitten markkinatalousmaista tai maista, joiden talous on siirtymävaiheessa, viejille ei otannan luonteen vuoksi tarjota yksilöllistä arviointia ja otoksesta tehdyt päätelmät ulotetaan koskemaan myös niitä. Perusasetuksen 17 artiklassa määritetään yleinen menetelmä niiden tilanteiden käsittelemiseksi, joissa yksilöllinen tarkastelu ei ole enää mahdollista yritysten huomattavan määrän vuoksi. Tämä menetelmä on edustavan otoksen käyttäminen. Ei ole mitään syytä, miksi otantamenetelmää ei voitaisi käyttää myös tilanteessa, jossa yritysten huomattavaan määrään sisältyy runsaasti myös markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua pyytäviä yrityksiä. Kuten kaikissa muissakin otantatapauksissa, kaikista otokseen sisältyvistä yrityksistä luodaan painotettu keskiarvo riippumatta siitä, mitä menetelmiä markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua koskevien pyyntöjen arvioinnin jälkeen tehdyissä eri yrityksiä koskevissa polkumyyntilaskelmissa on käytetty. Markkinatalouskohtelun tai yksilöllisen kohtelun ei täten tulisi estää tavallisten otantamenetelmien käyttämistä. Otannan tärkeänä tavoitteena on tasapainottaa hallinnolliset edellytykset, jotta tapaukset voitaisiin arvioida oikea-aikaisesti ja pakollisten määräaikojen puitteissa. Tavoitteena on tarjota tilaisuus myös mahdollisimman tarkkaan yksilölliseen analyysiin. Lopuksi on syytä muistaa, että markkinatalouskohtelupyyntöjen määrä oli tässä tapauksessa niin huomattava, että pyyntöjen yksilöllinen tarkastelu – joka toteutetaan joskus muissa tapauksissa – oli hallinnollisesti mahdoton toteuttaa. Tästä syystä katsottiin, että oli kohtuullista soveltaa kaikkien otokseen kuuluneiden yritysten perusteella määritetyn polkumyyntimarginaalin painotettua keskiarvoa tasapuolisesti kaikkiin otokseen kuulumattomiin yrityksiin erottelematta niitä sen mukaan, myönnetäänkö niille markkinatalouskohtelu vai ei. Lisäksi on väitetty, että polkumyyntilaskelmat eivät olleet riittävän luotettavat, koska markkinatalouskohtelupyynnöt oli valittu otantamenetelmällä. Tämä väite on hylättävä. Ensinnäkin otanta ei koskenut markkinatalouskohtelupyyntöjä, vaan vientiä harjoittavia tuottajia. Toiseksi otantaa koskevien säännösten tavoitteena on varmistaa, että voidaan riittävän luotettavasti päätellä, onko polkumyyntiä tapahtunut tapauksessa, johon liittyy useita vientiä harjoittavia tuottajia. Kolmanneksi tapauksissa, joissa vientiä harjoittavat tuottajat ovat esittäneet myös markkinatalouskohtelupyyntöjä, ei ole mitään syytä päätellä, että rutiininomaisesti sovelletun otantamenetelmän käyttäminen johtaisi päätelmiin, jotka eivät ole riittävän luotettavia. Itse asiassa on suorastaan otantaperiaatteen vastaista väittää, että koska (otokseen kuulumattomat) viejät olisi luokiteltava joko markkinatalouskohtelun piiriin kuuluviksi tai sen ulkopuolelle kuuluviksi, tällaisesta joukosta otettu otos olisi jo sellaisenaan epäedustava. Kuten kaikissa muissakin polkumyyntitutkimuksissa, jokaisen viejän tilanne on aina hiukan erilainen. Tuottajien välillä voi olla suuriakin eroja, mutta otantamenetelmää voidaan silti käyttää. Neljänneksi se, että yritys jätetään markkinatalouskohtelun ulkopuolelle, merkitsee ainoastaan, että normaaliarvoa ei voida määrittää yrityksen omien tietojen perusteella vaan että on käytettävä toteuttamiskelpoista vaihtoehtoa. Toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja on hyödynnettävä kuitenkin myös muilla keskeisillä polkumyynnin määrittämiseen kuuluvilla alueilla, esimerkiksi perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Viidenneksi otoksen edustavuutta korostaa entisestään se seikka, että viejämaiden hallitukset ovat itse ehdottaneet valtaosaa otokseen valituista yrityksistä. Toisin sanoen hallitukset ovat itse katsoneet näiden otosten edustavan kattavasti maansa vientiä harjoittavia tuottajia.

(62) Muutamat Kiinassa ja Vietnamissa toimivat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät edelleen, että komissio oli tehnyt markkinatalouskohtelua koskevat yksilölliset arviot edellisissä tapauksissa, joissa vientiä harjoittavien tuottajien määrä oli huomattava. Tällaisissa tapauksissa, esimerkiksi polyesterifilamenttikankaiden tuontia koskevassa tapauksessa (12. päivänä syyskuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1487/2005)[7], oli tehty arviot yksilöllisestä markkinatalouskohtelusta, vaikka polkumyyntiarvion tekemiseen oli käytetty perusasetuksen 17 artiklan mukaisia otantamenetelmiä.

(63) Tässä yhteydessä on kuitenkin muistettava, että edellä mainitussa tapauksessa markkinatalouskohtelupyyntöjen yksilöllinen tarkastelu katsottiin vielä mahdolliseksi, toisin kuin nykyisessä tutkimuksessa. Lisäksi on huomattava, että edellä mainitussa tapauksessa oli toimittu otantasääntöjen mukaisesti: Yrityksille, joita ei ollut valittu otokseen mutta joille oli myönnetty markkinatalouskohtelu, määritettiin otokseen kuuluneiden markkinatalouskohtelun piiriin otettujen yritysten polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo, toisin sanoen niille ei määritetty yksilöllistä polkumyyntimarginaalia, vaan markkinatalouskohtelun piiriin kuuluviin yrityksiin sovellettava polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo.

(64) Aiemmissa tapauksissa, joissa käytettiin otantamenetelmää ja yhteistyössä toimineet viejät pyysivät markkinatalouskohtelua, määrät olivat siinä määrin pieniä, että kukin pyyntö voitiin tutkia yksilöllisesti. Koska markkinatalouskohtelupyyntöjen määrä oli nykyisessä tapauksessa ennennäkemättömän suuri, jokaista pyyntöä ei voitu arvioida yksilöllisesti. Muut viejät, sekä otokseen valitut että sen ulkopuolelle jätetyt, toistivat, että niille olisi pitänyt myöntää markkinatalouskohtelu. Osa viejistä esitti vaatimustensa tueksi yhtiöjärjestyksensä osoittaakseen, että niiden tapaus ei eronnut Golden Stepin tapauksesta. Golden Step oli ainoa yritys, jolle oli myönnetty markkinatalouskohtelu.

(65) Tässä yhteydessä on todettava, että menettelyssä sovellettiin perusasetuksen 17 artiklan otoksia koskevia säännöksiä. Otokseen kuulumattomien vientiä harjoittavien tuottajien myöhempiä huomautuksia ei tarkasteltu, koska perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaan tarkastelu olisi hankaloittanut tehtävää kohtuuttomasti ja estänyt tutkimuksen loppuun saattamisen hyvissä ajoin. Otokseen kuuluneiden yritysten myöhempiä väitteitä käsitellään jäljempänä olevissa menettelyn piiriin kuuluvia kahta maata koskevissa erityiskappaleissa.

(66) Osa vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että komissio ei tehnyt arviota markkinatalouskohtelusta kolmen kuukauden kuluessa tutkimuksen vireillepanosta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisen kappaleen mukaisesti.

(67) Vaikka markkinatalouskohtelua koskeva arviointi tehtiin myöhemmin kuin kolmen kuukauden kuluttua tapauksen vireillepanosta, otokseen kuuluneille vientiä harjoittaville tuottajille toimitettiin niiden markkinatalouskohtelua koskevat erilliset ilmoitukset ja annettiin täysi puolustautumisoikeus. Osapuolille ei varmastikaan ole mitään haittaa siitä, että niiden markkinatalouskohtelun edellytyksiä tarkastellaan ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa.

(68) Muutamat vientiä harjoittavat tuottajat, jotka olivat pyytäneet yksilöllistä tarkastelua jo aiemmin, esittivät pyyntönsä uudelleen. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa selitetystä syystä Kiinassa ja Vietnamissa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille ei kuitenkaan voitu myöntää yksilöllistä tarkastelua.

(69) Näin ollen, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53–63 kappaleessa selostettiin, koska Kiinassa ja Vietnamissa oli runsaasti yhteistyössä toimineita vientiä harjoittavia tuottajia, edustavan otoksen avulla määritettiin tulli, jota sovellettaisiin otoksen ulkopuolelle jätettyihin yhteistyössä toimineisiin viejiin. Tällaista menettelyä sovelletaan kaikissa polkumyyntitapauksissa.

1.2. Markkinatalouskohtelun edellytysten tarkastelu kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta

(70) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen otokseen valitut tarkastetut kaksitoista kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väittivät, että niille olisi pitänyt myöntää markkinatalouskohtelu, ja esittivät uudelleen aikaisemmat perustelunsa.

(71) Yksi näistä kahdestatoista yrityksestä, Golden Step (GS), vaati alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen tilanteeseen huomattavaa muutosta markkinatalouskohtelupyyntönsä tarkastelun johdosta ja esitti myös todisteita. On syytä muistaa, että GS:n markkinatalouskohtelupyyntö hylättiin, koska se ei täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan edellytystä 1. Hylkääminen johtui erityisesti vientivelvoitteesta, jonka mukaan GS ei voinut vapaasti päättää vientimääristään ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan. Markkinatalouskohtelua koskevien päätelmien ilmoittamisen jälkeen GS kuitenkin esitti ennen ilmoitusta koskevien huomautusten sitovan määräajan umpeutumista todisteita, joiden mukaan sillä ei ole tosiasiallista eikä lain mukaista vientimyyntivelvoitetta.

(72) Kun oli otettu asianmukaisesti huomioon GS:n tapauksen muuttuneet olosuhteet ja se seikka, että GS:lle ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua ainoastaan edellytyksen 1 täyttymättä jäämisen johdosta, päätettiin tarkistaa alkuperäistä päätöstä ja myöntää GS:lle markkinatalouskohtelu.

(73) Eräät tuottajat, joille ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua, väittivät, että yhtiöjärjestyksessä mainittuihin myyntirajoituksiin viittaaminen ei ollut johtanut markkinatalouskohtelun myöntämättä jättämiseen muissa polkumyyntimenettelyissä. Aluksi on syytä huomata, että markkinatalouskohtelua koskeva analyysi tehdään tapauskohtaisesti esitettyjen tosiasioiden perusteella eikä väitettyä ristiriitaisuutta muiden äskettäin tehtyjen samoihin tosiasioihin pohjautuvien markkinatalouskohtelua koskevien analyysien kanssa ole olemassa. Itse asiassa tapauksessa, johon viitattiin, vientiä harjoittava tuottaja esitti hyvissä ajoin yhtiöjärjestyksensä muutetun version, jossa ei ollut myyntirajoituksia. Näin kyseinen tuottaja pystyi osoittamaan, että sitä eivät koske mainitunlaiset myyntirajoitukset.

(74) Muut osapuolet väittivät, että markkinatalouskohtelun epääminen kiinalaisilta jalkineiden viejiltä ei ollut WTO:n sääntöjen mukaista, etenkin kun Kiinasta vietäviä tuotteita ei enää koske GATT 1994 -sopimuksen liitteen 1 VI artiklan 1 kohdan toisen täydentävän säännöksen mukainen valtion monopoli. Tämä oli ehtona sille, että sopimusosapuolilla on oikeus poiketa normaaliarvon määrittämisestä viejämaista peräisin olevien normaaliarvoa koskevien tietojen perusteella.

(75) Kun edellä mainittu lisähuomautus otettiin käyttöön, Kiinan ja muutaman muun maan viennissä katsottiin vallitsevan valtion monopoli. Sittemmin on otettu huomioon Kiinassa tehdyt taloudelliset uudistukset, jotka ovat johtaneet Kiinan erilaiseen kohteluun kaupan suojaamista koskevissa menettelyissä. Kiinan liittymistä WTO:n jäseneksi koskevan pöytäkirjan 15 jaksossa on tällä hetkellä erityiset säännökset siitä, miten kiinalaisia vientituotteita on kohdeltava kaupan suojaamista koskevissa menettelyissä. Kyseisen jakson säännösten perusteella WTO:n jäsenet voivat käyttää menetelmiä, jotka eivät perustu tiukkaan vertailuun Kiinan kotimarkkinamyyntihintojen tai kustannusten kanssa --- jos tutkimuksessa mukana olevat tuottajat eivät pysty selkeästi osoittamaan, että samankaltaisen tuotteen valmistus, tuotanto ja myynti on tapahtunut markkinatalousolosuhteissa.

(76) Muiden otokseen kuuluneiden yhdentoista yrityksen tapauksessa on syytä huomata, että ne eivät esittäneet määräaikaan mennessä uusia syitä, joiden perusteella olisi ollut tarvetta muuttaa niiden markkinatalouskohtelun epäämistä koskevaa päätöstä.

(77) Tässä yhteydessä on syytä huomata erityisesti, että kaksi otokseen kuuluvaa kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti muutetun yhtiöjärjestyksen, josta oli poistettu myyntirajoitukset, niin myöhään, jo lopullisten päätelmien esittämisen jälkeen, että sitä ei voitu ottaa enää huomioon, koska siinä vaiheessa ei ollut jäljellä enää riittävästi aikaa perusasetuksen 16 artiklan 1 kohdan mukaisen tarkastuskäynnin tekemistä varten. Myyntirajoitukset (edellytys 1) eivät olleet kuitenkaan ainoa syy, jonka vuoksi asianomaiset yritykset eivät täyttäneet markkinatalouskohtelua koskevia vaatimuksia.

(78) Kyseisten yritysten muita huomautuksia käsiteltiin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69–77 kappaleessa. Näin ollen kyseisen asetuksen päätelmät vahvistetaan ja päätös olla myöntämättä markkinatalouskohtelua asianomaisille yhdelletoista yritykselle pysyy voimassa.

1.3. Markkinatalouskohtelun edellytysten tarkastelu vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta

(79) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yhdeksän otokseen valituista vietnamilaisista vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että niille olisi pitänyt myöntää markkinatalouskohtelu, ja toisti jo aiemmin esittämänsä väitteet esittämättä kuitenkaan riittävästi uusia todisteita. Kyseisiä huomautuksia on jo käsitelty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78–90 kappaleessa. Tästä syystä väliaikaista tullia koskevan asetuksen edellä mainituissa johdanto-osan kappaleissa esitetyt päätelmät vahvistetaan ja päätös olla myöntämättä markkinatalouskohtelua asianomaisille kahdeksalle yritykselle pysyy voimassa.

(80) Kaksi otokseen kuulunutta vietnamilaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että niille olisi pitänyt myöntää markkinatalouskohtelu, sillä syyt, joiden perusteella markkinatalouskohtelu myönnettiin GS:lle, koskivat myös niitä. Tuottajien käsityksen mukaan niille ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua (i) yhtiöjärjestysten ja toimilupien myyntirajoitusten ja (ii) erään etuyhteydessä olevan yrityksen ja kokonaan valtion omistaman yrityksen välisen sopimuksen vuoksi. Yritykset esittivät, että nämä olosuhteet koskivat myös kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa, GS:ää, ja näin ollen niiden osalta olisi pitänyt päätyä samanlaiseen ratkaisuun kuin GS:n osalta.

(81) On syytä huomata, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78–90 kappaleessa esitettyjen selitysten mukaan kyseisille kahdelle vietnamilaiselle yritykselle ei myönnetty markkinatalouskohtelua, koska ne eivät täyttäneet perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan edellytyksiä 1, 2 ja 3. Tässä yhteydessä on syytä huomata, että kyseisillä kahdella yrityksellä oli investointiluvat, jotka sisälsivät määrällisiä myyntirajoituksia. Kyseisiä rajoituksia ei poistettu tutkimusajanjakson aikana eikä sen jälkeen. Lisäksi, kuten tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 89 kappaleessa selostetaan, kyseiset kaksi yritystä eivät esittäneet markkinatalouskohtelun pyytämiseen tarkoitettua lomaketta yhden vietnamilaisen etuyhteydessä olevan tuottajansa osalta. Tästä syystä ei voitu vahvistaa, että ryhmä kokonaisuutena täyttää kaikki markkinatalouskohtelun edellytykset. Sitä tosiseikkaa, että kyseisellä etuyhteydessä olevalla yrityksellä oli jalostussopimus erään valtion omistaman yrityksen kanssa, ei käytetty markkinatalouskohtelun edellytysten tarkastelussa, sillä komissiolla ei ollut mahdollisuutta tehdä päätelmiä ilman markkinatalouskohtelun pyytämiseen tarkoitettua lomaketta. Tämän vuoksi katsotaan, että kahden vietnamilaisen vientiä harjoittavan tuottajan tilanne ei muistuta lainkaan GS:n tilannetta. Esitetyt perustelut oli näin ollen hylättävä.

2. Yksilöllinen kohtelu

2.1. Yksilöllinen kohtelu kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta

(82) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen osa otokseen valituista kiinalaisista vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että niille olisi pitänyt myöntää yksilöllinen kohtelu, ja toisti jo aiemmin esittämänsä väitteet esittämättä kuitenkaan ajoissa uusia todisteita. Tässä yhteydessä on syytä huomata erityisesti, että kaksi otokseen kuuluvaa kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti muutetun yhtiöjärjestyksen, josta oli poistettu myyntirajoitukset, vasta lopullisten päätelmien esittämisen jälkeen. Ajankohta oli niin myöhäinen, että perusasetuksen 16 artiklan 1 kohdan mukaista tarkastuskäyntiä ei voitu enää tehdä.

(83) Näin ollen, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94 kappaleessa jo esitetyistä syistä, väitteet oli hylättävä.

(84) Muut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että päätös olla myöntämättä yksilöllistä kohtelua kiinalaisille vientiä harjoittaville tuottajille oli Kiinan liittymistä WTO:n jäseneksi koskevan pöytäkirjan 15 jakson ja WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdan vastainen.

(85) Tämä väite oli hylättävä. Ensinnäkin WTO:n polkumyyntisopimus ei ole suoraan sovellettavissa yhteisössä. Toiseksi polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdassa esitetään ainoastaan yleissääntö, jonka mukaan viejille myönnetään yksilölliset marginaalit. Silloin kun on kyse keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä, poikkeamat yleissäännöstä ovat kuitenkin mahdollisia myös WTO:n lainsäädännön, esimerkiksi GATT 1994 -sopimuksen liitteen 1 VI artiklan 1 kohdan toisen täydentävän säännöksen perusteella. Kiinalaisten viejien tilannetta käsitellään yksityiskohtaisemmin Kiinan liittymistä WTO:n jäseneksi koskevassa pöytäkirjassa. Pöytäkirjan 15 jaksoon ei kuitenkaan sisälly velvollisuutta määrittää yksilöllisiä marginaaleja vientiä harjoittaville tuottajille.

(86) Lisäksi osapuolet väittivät, että yksilöllistä kohtelua koskevat säännöt sisältävä perusasetuksen 9 artiklan 5 kohta on ristiriidassa WTO:n lainsäädännön kanssa.

(87) Tämä väite oli hylättävä, koska WTO:n säännöt eivät ole suoraan sovellettavissa yhteisössä ja koska ne eivät myöskään sulje pois (i) markkinatalouskohtelusta ja (ii) yksilöllisestä kohtelusta muodostuvaa kaksivaiheista menettelyä.

(88) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleesta ilmenee, neljä kiinalaista viejää toisti yksilöllistä tarkastelua koskevan vaatimuksensa. Perusteluna oli, että kahdentoista kiinalaisen yrityksen otoksen lisäksi olisi mahdollista tutkia vielä neljä yritystä.

(89) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa jo esitetyistä syistä väitteet kuitenkin hylättiin.

(90) Vielä yksi vientiä harjoittava tuottaja esitti yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Tämä tuottaja oli aloittanut toimintansa alkuperäisen tutkimusajanjakson jo päätyttyä. Jo edellä mainitusta syystä tämän yrityksen pyynnön sisällön yksilöllistä arviointia ei voitu tehdä. Lisäksi todettiin, että yrityksen yhtiöjärjestys sisälsi vientivelvoitteen. Yritystä koskivat myös verokannustimet, joiden ehtona oli, että yrityksen vienti ylittää tietyn osuuden sen kokonaismyynnistä. Näissä olosuhteissa tälle yritykselle ei olisi missään tapauksessa voitu myöntää yksilöllistä kohtelua.

2.2. Yksilöllinen kohtelu vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta

(91) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kuusi otokseen valittua vietnamilaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että niille olisi pitänyt myöntää yksilöllinen kohtelu.

(92) Yritykset, joille ei myönnetty yksilöllistä kohtelua perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan a alakohdan mukaisesti, ainoastaan toistivat väitteensä, jonka mukaan niiden vientimäärät ovat vapaasti määritettävissä. On syytä muistaa, että kyseisten yritysten vientimyyntimäärät oli vahvistettu niiden investointiluvissa ja että yritykset eivät voineet päättää määriä vapaasti, sillä kaikki poikkeamat investointiluvassa asetetusta suhteesta vaatisivat investointiluvan muuttamista jo etukäteen ja muutetulle investointiluvalle olisi saatava viranomaisten hyväksyntä. Vaikka kyseiset viejät väittivät, että yritys voi vapaasti päättää sovellettavan suhteen taloudellisten näkökohtien perusteella, on todettava, että ei ole mitään syytä määrätä vientisuhdetta investointiluvassa ja kieltää näin yritystä suoraan myymästä osaa tuotannostaan asianomaisilla kotimarkkinoilla. Näissä olosuhteissa asianomaisella yrityksellä ei ole enää vapautta päättää, haluaako se jossain vaiheessa myydä kotimarkkinoillaan enemmän tuotteita kuin sen lisenssissä sallitaan, sillä tämä edellyttää viranomaisten etukäteen antamaa suostumusta.

(93) Yksi yrityksistä, joille ei myönnetty yksilöllistä kohtelua perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan c alakohdan perusteella, väitti, että komission päätöstä olla myöntämättä yksilöllistä kohtelua ei ollut perusteltu riittävästi. Asianomainen yritys on kuitenkin kokonaan valtion omistuksessa oleva yritys, joten valtaosa sen osakkeista ei kuulu yksityishenkilöille, vaan valtiolle, joka nimittää myös yrityksen johdon. Lisäksi tämän yrityksen todettiin olevan etuyhteydessä yritykseen, joka ei täyttänyt markkinatalouskohtelun eikä myöskään yksilöllisen kohtelun edellytyksiä. Jos näihin kahteen etuyhteydessä olevaan yritykseen sovellettaisiin eri tulleja, seurauksena voisi olla toimenpiteiden kiertämisen vaara, ja koska vakiintuneena käytäntönä on tutkia, täyttääkö etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä kokonaisuudessaan markkinatalouskohtelun tai yksilöllisen kohtelun edellytykset, ei voitu vahvistaa, että ryhmä kokonaisuutena täyttää kaikki yksilöllisen kohtelun edellytykset.

(94) Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 97 kappaleessa esitetyt päätelmät.

(95) Jäljellä olevat kaksi yritystä eivät esittäneet uusia todisteita.

(96) Näin ollen, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 97 kappaleessa jo selostetuista syistä, katsottiin, että päätös olla myöntämättä yksilöllistä kohtelua kahdeksalle vietnamilaiselle yritykselle on pidettävä voimassa.

(97) Otoksen ulkopuolelle jätettyjen vientiä harjoittavien tuottajien esittämien yksilöllistä kohtelua koskevien vaatimusten osalta viitataan edellä olevaan asiaan liittyvään kappaleeseen.

3. Normaaliarvo

3.1. Normaaliarvon määrittäminen niille vientiä harjoittaville tuottajille, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu

(98) Ainoalle vientiä harjoittavalle tuottajalle, jolle myönnettiin markkinatalouskohtelu, tulee määrittää normaaliarvo sen toimittamien kotimarkkinamyyntiä ja tuotantokustannuksia koskevien tietojen perusteella. Tiedot tarkistettiin asianomaisen yrityksen toimitiloissa.

(99) Normaaliarvon määrittämisen osalta komissio totesi aluksi, että asianomaisella vientiä harjoittavalla tuottajalla ei ollut ollenkaan kotimarkkinamyyntiä tutkimusajanjakson aikana. Tämän vuoksi normaaliarvoa ei voitu määrittää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaisesti eli asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyyntihintojen perusteella. Näin ollen oli sovellettava toista menetelmää.

(100) Tätä tarkoitusta varten tarkistettiin, voitaisiinko soveltaa muiden kiinalaisten myyjien tai tuottajien hintoja perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan mukaisesti. Millekään muulle vientiä harjoittavalle kiinalaiselle tuottajalle ei kuitenkaan ollut myönnetty markkinatalouskohtelua. Tästä syystä näiden vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinamyyntihintoja ei voitu soveltaa.

(101) Koska normaaliarvon määrittämiseen ei voitu käyttää kotimarkkinamyyntihintoja, oli määritettävä laskennallinen normaaliarvo kyseessä olevan tuottajan kustannusten perusteella. Niinpä normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä viedyn jalkinemallin valmistuskustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali.

(102) Koska vientiä harjoittavalla tuottajalla, jolle oli myönnetty markkinatalouskohtelu, ei ollut ollenkaan kotimarkkinamyyntiä ja koska millekään muulle kiinalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua, myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto oli määritettävä millä tahansa muulla hyväksyttävällä menetelmällä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti.

(103) Näin ollen komissio käytti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustana niiden kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja voittolaskelmia, joille oli äskettäin myönnetty markkinatalouskohtelu muissa tutkimuksissa ja joiden kotimarkkinamyynti oli tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä.

(104) Näissä tutkimuksissa selville saadut keskimääräiset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitot perustuivat asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan viemien mallien valmistuskustannuksiin.

3.2. Vertailumaan normaaliarvon määrittäminen

(105) Jotkin osapuolet väittivät, että ei ollut sopivaa valita Brasiliaa vertailumaaksi, koska niiden mielestä ainoana tai tärkeimpänä valintaperusteena oli käytetty sen kotimarkkinamyynnin edustavuutta verrattuna muihin ehdotettuihin vertailumaihin.

(106) Aluksi on syytä korostaa, että Brasilian kotimarkkinamyynnin edustavuus ei ollut ainoa syy, joka johti sen valitsemiseen. On syytä muistaa, että myös muut tekijät, kuten kilpailu Brasilian markkinoilla, tuotantorakenteiden kustannuserot, mukaan lukien raaka-aineiden saatavuus, sekä brasilialaisten tuottajien raaka-aineiden käsittelytaito analysoitiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109–123 kappaleessa ja että niiden perusteella päästiin samaan johtopäätökseen. Itse asiassa Brasilian valitseminen osoittautui entistäkin paremmaksi ratkaisuksi ottaen huomioon päätös STAF-jalkineiden jättämisestä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska, toisin kuin edellä mainittujen osapuolten ehdottamissa muissa maissa, brasilialaisissa yrityksissä ei juurikaan tuoteta STAF-jalkineita. Muita asianomaisten osapuolten esille ottamia tekijöitä, kuten sosioekonomista ja kulttuurista kehitystä tai työvoimakustannuksia, ei pidetty tärkeinä ratkaistaessa, onko Brasilia sopiva vertailumaa. Lisäksi Brasilia ei poikkea taloudellisen kehitystasonsa osalta kovinkaan paljon muista ehdotetuista vertailumaista, kuten Thaimaasta ja Indonesiasta. Tästä syystä Brasilian valitsemista ei pidetty kohtuuttomana ratkaisuna.

(107) Lisäksi, vaikka se tosiseikka, että vertailumaan kotimarkkinamyynti oli alle 5 prosentin vähimmäisrajan, ei välttämättä merkitse sitä, että kyseinen maa ei soveltuisi vertailumaaksi, joidenkin osapuolten ehdottamien thaimaalaisten ja indonesialaisten yritysten alle 2 prosentin osuus kotimarkkinamyynnistä viittaa kuitenkin siihen, että niiden markkinat ovat vähemmän edustavat kuin Brasilian.

(108) Lisäksi kotimarkkinamyynnin taso, vaikka se ei ollutkaan ainoa syy Brasilian valitsemiseen, katsottiin kuitenkin erityisen tärkeäksi tässä tapauksessa, koska asianomaisissa maissa tuotettuja erityyppisiä jalkineita on runsaasti ja niitä on vertailtava vertailumaassa tuotettuihin asianomaisissa maissa tuotettuja jalkineita mahdollisimman suuresti muistuttaviin jalkineisiin.

(109) Jotkin osapuolet väittivät, että koska komissio tekee alustavat päätelmänsä toisiinsa verrattavien tuotteiden valvontakoodien avulla, vientihintoja ei voitaisi verrata normaaliarvoihin tarkasti ja tasapuolisesti. On huomattava, että kaikille viejämaiden myymien tuotteiden valvontakoodeille ei tietenkään löydetty vastinetta Brasiliasta. Näissä olosuhteissa katsottiin, että kaikkein järkevin tapa saada aikaan tasapuolinen vertailu oli käyttää lähtökohtana toisiaan mahdollisimman hyvin vastaavia tuotteiden valvontakoodeja. Lisäksi tehtiin muutamia oikaisuja (esimerkiksi lasten jalkineet, nahan laatu) viejämaiden viemien jalkineiden ja niitä suuresti muistuttavien Brasiliassa myytävien jalkineiden välisten ominaisuuksien keskeisten erojen tasoittamiseksi. Näitä ominaisuuksia ei joko ollut ennakoitu tuotteiden valvontakoodien järjestelmää luotaessa tai sisällytetty kokonaisuudessaan asianomaisten osapuolten toimittamiin tietoihin.

(110) Lisäksi on syytä muistaa, että yhteistyössä toimineiden brasilialaisten tuottajien nahkajalkineiden kokonaismyynti on suurempi kuin muiksi vertailumaiksi ehdotettujen maiden, Indonesian, Intian ja Thaimaan, yhteistyöstä kiinnostuneiden tuottajien nahkajalkineiden kokonaismyynti. Tästä syystä katsottiin, että brasilialaisten yritysten tuotevalikoima on todennäköisesti suurempi kuin muiden asianomaisten maiden tuotevalikoima. Näin ollen katsottiin olevan todennäköisempää, että Brasiliasta löydettäisiin kiinalaisiin tai vietnamilaisiin jalkinetyyppeihin verrattavissa olevia jalkinetyyppejä.

(111) Kuusi thaimaalaista yritystä, kaksi indonesialaista yritystä ja yksi intialainen yritys ilmoittivatkin kokonaismyynniksi (kotimarkkinamyynti ja vienti yhteen laskettuna) alle 8 miljoonaa paria (tämä oli alle 5 prosenttia asianomaisesta viennistä), kun taas yhteistyössä toimineiden kahdeksan brasilialaisen yrityksen kokonaismyynti oli yli 40 miljoonaa paria. Kolme yritystä, joiden tietoja oli käytetty, oli myynyt yli 18 miljoonaa näistä pareista. Näissä olosuhteissa on selvää, että on todennäköisempää löytää asianomaisissa maissa myytäviin malleihin verrattavissa olevia malleja brasilialaisten yritysten tuotannosta kuin thaimaalaisten, intialaisten tai indonesialaisten yritysten tuotannosta.

(112) Eräs osapuoli väitti, että Brasilian tuotanto ei ole yhtä laaja ja monipuolinen kuin asianomaisten maiden tuotanto. Edellä esitetyn perusteella on kuitenkin kohtuullista olettaa, että niiden brasilialaisten yritysten tuotevalikoima, jotka toimittivat tarvittavat tiedot ja joiden myynti (kotimarkkinamyynti ja vienti) todettiin 6–13 kertaa suuremmaksi kuin intialaisten, indonesialaisten ja thaimaalaisten yritysten ilmoittama myynti, on laaja ja monipuolinen.

(113) Asianomaiset osapuolet viittasivat myös väitettyyn ristiriitaisuuteen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 108 kappaleen ja 123 kappaleen välillä. Ensin mainitussa kappaleessa todettiin, että "Brasilia vaikutti järkevimmältä valinnalta, kun otettiin huomioon sen kotimarkkinamyynnin edustavuus, jonka avulla voitiin välttää laskennallisen normaaliarvon määrittäminen ja mahdolliset lukuisat oikaisut". Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 123 kappaleessa pääteltiin, että otokseen kuuluvissa maissa käytetyn nahan ja Brasiliassa käytetyn nahan laatuerojen "perusteella Brasiliaa ei kuitenkaan voida todeta sopimattomaksi vertailumaaksi, koska nahan mahdollisten laatuerojen huomioon ottamiseksi voidaan tehdä oikaisu fyysisten ominaisuuksien eron perusteella".

(114) Minkäänlaista ristiriitaisuutta ei kuitenkaan ole, koska väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 108 kappaleessa todetaan ainoastaan, että Brasilia on sopivampi valinta, koska sitä vertailumaana käytettäessä tarvitaan vähemmän oikaisuja kuin muita mahdollisia vertailumaita käytettäessä. Lisäksi tutkimuksen alkuvaiheessa ei ole selvästikään mahdollista tietää tarkasti, mitä oikaisuja asianmukainen vertailu mahdollisesti edellyttää. Vastaavasti tällaiset oikaisut olisivat luultavasti olleet välttämättömiä myös siinä tapauksessa, että vertailumaaksi olisi valittu jokin toinen maa. Koska muiden ehdotettujen maiden kotimarkkinamyynnin edustavuus ei ollut riittävä ja koska niiden tuotanto oli todennäköisesti myös melko suppeaa, on kuitenkin kohtuullista olettaa, että niiden osalta olisi pitänyt käyttää laskennallista normaaliarvoa ja että thaimaalaisten, indonesialaisten tai intialaisten mallien vertailu asianomaisissa maissa tuotettujen mallien kanssa olisi edellyttänyt enemmän oikaisuja kuin Brasilian kotimarkkinamyyntihinnat edellyttivät.

(115) Taloudellisen kehitystason ja henkeä kohden lasketun bruttokansantulon osalta on syytä muistaa, että vaikka nämä tekijät yleensä katsotaankin epäolennaisiksi, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 115 kappaleen mukaan Maailmanpankin keskeisen talouksien luokitteluperusteen eli henkeä kohden lasketun bruttokansantulon perusteella Brasilia luokitellaan Kiinan, Thaimaan ja Indonesian kanssa samaan ryhmään. Lisäksi myöskään otokseen kuuluneiden vientiä harjoittavien kiinalaisten tai vietnamilaisten tuottajien työvoimakustannukset eivät olleet otokseen kuuluneiden brasilialaisten tuottajien vastaaviin kustannuksiin verrattuna sitä luokkaa, että niiden perusteella olisi pitänyt tehdä oikaisu. On huomattava myös, että vertailumaan ja asianomaisen viejämaan kustannusten väliset nimelliset erot eivät sellaisenaan ole merkittäviä. Koska kustannusten ja hintojen ei yleisesti ottaen katsota muodostavan asianmukaista perustaa normaaliarvon määrittämiselle perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan piiriin kuuluville maille, tällainen vertailu itse asiassa tekee tyhjäksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa esitettyjen menetelmien käyttämisen.

(116) Jotkin osapuolet väittivät, että Brasilia ei ole sopiva vertailumaa, koska niiden väitteiden mukaan maan pohjoisilla alueilla toimiville jalkineiden tuottajille maksetaan tukia. Näiden osapuolten mukaan tuilla pyritään saamaan lisää jalkineiden tuotantoa Brasilian pohjoisosaan ja niillä on täten vaikutusta markkinoiden kilpailukykyyn.

(117) Aluksi huomautettakoon, että tämän väitteen tueksi ei esitetty minkäänlaista näyttöä.

(118) Lisäksi normaaliarvon määrittämiseen käytetyt yritykset eivät sijaitse pohjoisilla alueilla vaan eteläisillä, joten väitetyillä tuilla ei voinut olla vaikutusta niihin.

(119) Lopuksi on todettava, että vaikka tällaisia viejien kuvaamia valtion tukia olisikin olemassa, tukijärjestelmä ainoastaan estäisi muita yrityksiä perustamasta tehdasta samalle alueelle mutta ei niiden tuotteiden myyntiä tietyissä Brasilian markkinoiden osissa. Jalkinemarkkinat eivät ole varmastikaan paikallisia eivätkä alueellisia, vaan pikemminkin kansalliset ja jopa maailmanlaajuiset. Tästä syystä se tosiseikka, että yksittäinen yritys voi saada tukia tehtaan perustamiseksi syrjäiselle alueelle, ei estä kilpailua varsinkaan markkinoilla, joilla toimii 7 000 tuottajaa. Vaikka väitetyt valtion tuet voisivatkin vaikuttaa kustannuksiin, tuilla pitäisi mitä todennäköisimmin olla vain myyntihintoja laskeva vaikutus, jolloin normaaliarvot ja näin myös polkumyyntimarginaalit laskisivat.

(120) Lisäksi, ottaen huomioon väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 kappaleessa esitetyt syyt ja erityisesti se tosiseikka, että Brasiliassa on yli 7 000 tuottajaa, Brasiliaa ei voitu katsoa sopimattomaksi vertailumaaksi maassa vallitsevan kilpailutilanteen vuoksi.

(121) Edellä esitetyistä syistä ja siitä syystä, että väitteen tueksi ei ollut näyttöä, väite hylättiin.

(122) Tämän vuoksi pääteltiin, että Brasilia on sopiva vertailumaa normaaliarvon määrittämistä varten, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 124 kappaleessa jo todettiin.

3.3. Vientihinta

(123) Koska asianomaiset osapuolet eivät ole esittäneet huomautuksia, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 128–130 kappaleessa esitetyt menetelmät.

(124) Jotkin osapuolet väittivät, että koko maata koskevaa polkumyyntimarginaalia laskettaessa tulosten perustana ei olisi saanut käyttää otoksiin kuuluneiden yritysten vientihintoja. Tulosten olisi pitänyt perustua ennemminkin koko maan viennin määrään (esimerkiksi Eurostatin tietoihin).

(125) Tämä väite oli hylättävä. On syytä muistaa, että menettelyssä sovellettiin perusasetuksen 17 artiklassa säädettyjä otoksia koskevia säännöksiä. Tästä syystä perustana käytettiin ainoastaan otokseen kuuluneiden yritysten vientihintoja. Niille otokseen kuuluneille yrityksille, jotka eivät täyttäneet markkinatalouskohtelun tai yksilöllisen kohtelun edellytyksiä, laskettiin painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali. Lisäksi, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 135 kappaleessa selitettiin, niiden yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät olleet mukana otoksissa, polkumyyntimarginaali määritetään otokseen kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalien painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Koska yhteistyössä toimineita yrityksiä oli paljon, samaa polkumyyntimarginaalia sovellettiin myös kaikkiin muihin kiinalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin.

3.4. Vertailu

(126) Jotkin osapuolet väittivät, että kaikkia vientihintojen vertailussa tarvittavia tietoja ei ollut annettu. Näiden osapuolten mukaan etenkään Brasiliasta saatujen tietojen perusteella määritettyjen normaaliarvojen oikaisuja ei ollut täsmennetty.

(127) Kun kaikki asianomaisilta osapuolilta saadut huomautukset oli käsitelty ja asiakirjat oli asianmukaisesti tutkittu, katsottiin aiheelliseksi tehdä korjaus nahan kustannuksiin liittyviin oikaisuihin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132 kappaleen mukaisesti. Todettiin, että viejämaiden, erityisesti Kiinan tuottajat myivät laadukkaampia nahkajalkineita kuin Brasilian tuottajat omilla kotimarkkinoillaan. Jalkineiden laatuero johtui lähinnä käytetyn nahan paremmasta laadusta. Laatuero näkyi myös käytetyn nahan ostohinnassa: Kiinasta ja Vietnamista vietyjen jalkineiden nahka oli kalliimpaa kuin Brasiliassa kotimarkkinoilla myytävien jalkineiden valmistamiseen käytetty nahka. Näin ollen vertailumaan tuottajien käyttämien nahkamateriaalien arvoja verrattiin otokseen kuuluneiden kiinalaisten ja vietnamilaisten tuottajien vastaaviin arvoihin. Vertailussa havaittiin, että suurin osa kiinalaisten ja vietnamilaisten tuottajien käyttämästä nahasta oli tuotu markkinatalousmaista. Tästä syystä oikaisun määrittämiseen käytettiin maailmanmarkkinahinnat sisältävää keskiarvoa. Laskelmat tehtiin kummastakin viejämaasta erikseen. Käytettyjen nahkamateriaalien välisen arvon ero kerrottiin nahan osuudella tuotantokustannuksista. Normaaliarvoa nostavasti tehdyt oikaisut olivat 21,6 prosenttia (Kiina) ja 16,4 prosenttia (Vietnam).

(128) Jotkin osapuolet väittivät, että ei ollut asianmukaista tehdä oikaisuja nahan laadun perusteella, kun oli havaittu, että viejämaiden tuotantokustannukset olivat vääristyneitä siitä syystä, että vain yhdelle kyseisten maiden viejistä oli myönnetty markkinatalouskohtelu.

(129) Tämä väite oli hylättävä. On totta, että markkinatalouskohtelupyynnöt hylättiin myös sen vuoksi, että valtion toimien havaittiin vaikuttavan kustannuksiin ja hintoihin. Kuten edellä huomautettiin, vertailussa kuitenkin havaittiin, että nahkaa oli tuotu markkinatalousmaista.

(130) Jotkin osapuolet väittivät, että komissio ei ilmoittanut tarkkoja lukuja, joiden perusteella oikaisu laskettiin, eikä sitä, miksi nahkaa koskevaa oikaisua oli muutettava väliaikaisen määrityksen jälkeen.

(131) Nahkaa koskevan oikaisun muuttaminen on selostettu jo edellä. Lisäksi komissio ilmoitti kaikille menettelyn piiriin kuuluville yrityksille olennaisten tosiasioiden ja huomioiden yksityiskohdista, joiden perusteella se aikoi suositella lopullisten toimenpiteiden käyttöönottoa.

(132) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että normaaliarvoon ei olisi pitänyt tehdä oikaisua tutkimus- ja kehityskustannusten osalta, sillä kiinalaisten ja vietnamilaisten tuottajien tutkimus- ja kehityskustannukset olivat suunnilleen samaa luokkaa.

(133) Asianomaisten maiden otokseen kuuluneiden tuottajien tutkimus- ja kehityskustannusten havaittiin kuitenkin olevan ainoastaan tuotannon tutkimus- ja kehityskustannuksia, kun taas Brasilian tutkimus ja kehitys sisälsi myös suunnittelun ja uusien jalkinemallien näytteet. Tällainen tutkimus ja kehitys on erilaista, joten oikaisua ei voida poistaa.

(134) Eräs toinen osapuoli vaati myös, että olisi tehtävä oikaisu, jolla otettaisiin huomioon se, että alkuperäisille laitevalmistajille (original equipment manufacturers, OEM) suunnatusta myynnistä saadaan vähemmän voittoja kuin muusta myynnistä.

(135) Väitteelle ei kuitenkaan löydetty perusteita tutkimuksessa, sillä brasilialaisissa yrityksissä tällaista eroa ei ole. Lisäksi kaikki OEM-myynnin ja omalla tuotemerkillä harjoitettavan myynnin väliset erot on jo otettu huomioon oikaisussa, joka on tehty tutkimus- ja kehityskustannusten välisten erojen vuoksi. Tämän vuoksi väite hylättiin.

(136) Lisäksi on huomattava, että myös lasten jalkineiden osalta oli tehtävä oikaisu. Yksikään tutkituista brasilialaisista tuottajista ei valmistanut lasten jalkineita. Esimerkiksi Eurostatin tuontitietojen perusteella voidaan huomauttaa, että lasten jalkineet ovat yleensä halvempia kuin aikuisten jalkineet. Tämän voidaan katsoa johtuvan siitä, että lasten jalkineet ovat pienempiä ja että niiden valmistamiseen tarvitaan näin vähemmän raaka-aineita kuin aikuisten jalkineiden valmistamiseen. Tämän vuoksi tehtiin oikaisu yhteisön tuotannonalan myymien lasten ja aikuisten jalkineiden suhteellisten hintaerojen perusteella. Oikaisu on 33,2 prosenttia normaaliarvosta.

(137) Jotkin osapuolet väittivät, että kyseistä oikaisua ei ole selitetty riittävän hyvin. Lisäksi todettiin, että ainoa hintaeron oikeuttava tekijä ovat kokoerot ja näin ollen käytettyjen raaka-aineiden määrät. Tällainen oletus oli näiden osapuolten mielestä virheellinen. Tässä yhteydessä on huomautettava, että lasten jalkineiden osalta tehdystä oikaisusta annettiin osapuolille tarkat tiedot ja se on selostettu edellä. Lisäksi osapuolet, jotka pitivät oikaisua virheellisenä, eivät esittäneet ainuttakaan parempaa vaihtoehtoista menetelmää, jota olisi voitu käyttää ja jonka avulla vientihintoja ja normaaliarvoja olisi voitu vertailla tasapuolisesti.

(138) Koska lisähuomautuksia ei esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 131–133 kappaleen päätelmät.

(139) Jotkin osapuolet väittivät, että tuotteiden valvontakoodien järjestelmä ei tee tasapuolista vertailua mahdolliseksi. Osapuolet väittivät erityisesti, että käytetty tuotteiden valvontakoodien järjestelmä on liian laaja ja että se ei perustu tuotekohtaisiin fyysisiin ominaisuuksiin. Kyseiset osapuolet väittivät, että tilanne on WTO:n polkumyyntisopimuksen 2.4 artiklan vastainen. Lisäksi väitettiin, että yleiset (nahan laadun perusteella tehdyt) oikaisut eivät kattaneet väitettyä puutetta riittävässä määrin.

(140) Nämä väitteet oli hylättävä. Polkumyyntisopimuksen 2.4 artiklassa sekä perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdassa todellakin määrätään tasapuolisesta vertailusta. Nämä säännökset eivät kuitenkaan sisällä tuotteiden valvontakoodien suunnittelua koskevia yksityiskohtia. On syytä muistaa, että Euroopan yhteisössä on jo pitkään pyritty helpottamaan tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen vertailtavuutta käyttämällä tuotteiden valvontakoodeja, jotka jakavat tuotteen tyyppeihin ja malleihin tiettyjen ominaisuuksien tai teknisten eritelmien perusteella. Tässä tapauksessa on otettu huomioon viisi tällaista tekijää: jalkineiden tyyli, kuluttajatyyppi, jalkinetyyppi, ulkopohjan materiaali ja vuori. Nämä tekijät kuvastavat riittävässä määrin tarkasteltavana olevan tuotteen olennaisia ominaisuuksia. Lisäksi huomautettakoon, että perusasetuksessa tai polkumyyntisopimuksessa ei aseteta oikeudellista velvoitetta käyttää tuotteiden valvontakoodeja polkumyyntitutkimuksissa. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on tasapuolisen vertailun periaatteen mukaisesti käytetty yhteisön, viejämaiden ja vertailumaan tuottajien valmistaman ja myymän tarkasteltavana olevan tuotteen mallien luokitteluun johdonmukaisesti samaa tuotteiden valvontakoodien järjestelmää. Tavoitteena on ollut yhteisön hintojen, vientihintojen ja normaaliarvojen tasapuolinen vertailu.

(141) Lisäksi todettiin, että nahan laatua koskeva kysymys, joka jäi tuotteiden valvontakoodien järjestelmän ulkopuolelle, todella vaikutti tarkasteltavana olevan tuotteen hintoihin ja hintojen vertailtavuuteen. Nahan osuus nahkajalkineen tuotantokustannuksista on yleensä vähintään 50 prosenttia. Käytetyn nahan tyypistä, laadusta ja määrästä riippuen nahan kustannukset voivat vaihdella huomattavasti, mutta kustannuserojen havaittiin heijastuvan myös myyntihintoihin. Normaaliarvon vertaamiseksi vientihintoihin ja hinnan tai viitehinnan alittavuuden laskemiseksi tehtiin fyysisten ominaisuuksien erojen osalta asianmukainen oikaisu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a alakohdan mukaisesti.

(142) Toiset osapuolet havaitsivat valtavia hintaeroja tiettyjen tuotteiden valvontakoodien piirissä ja katsoivat niiden olevan merkki tuotteiden valvontakoodien järjestelmän virheellisyydestä.

(143) Hintaerot saattavat johtua useista eri tekijöistä, kuten markkinoiden vaihteluista, esimerkiksi ylitarjonnan aiheuttamasta erityisestä hintapaineesta, vapaaehtoisesta polkumyynnistä jne. Tuotteiden valvontakoodien järjestelmän soveltamisen kannalta tärkeää on kuitenkin se, että sitä sovelletaan johdonmukaisesti kaikkiin osapuoliin. Hintaerot voivat johtua lukuisista tekijöistä, kuten muotisuuntauksista ja markkinoiden psykologiasta, mutta nämä tekijät eivät kuitenkaan välttämättä estä samaan tuotteen valvontakoodiin kuuluvien tuotteiden vertailtavuutta. Lisäksi osapuolet eivät esittäneet ainuttakaan parempaa, käytännöllistä menetelmää vertailtavuuden helpottamiseksi. Kuten jo todettiin, kaikki nahan laadusta johtuvat hintaerot on otettu huomioon asianmukaisia oikaisuja tehtäessä. Näin ollen väite oli hylättävä.

(144) Muut osapuolet väittivät, että koska STAF-jalkineet päätettiin jättää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, tämä jalkinetyyppi olisi pitänyt nimetä erikseen tuotteiden valvontakoodien järjestelmässä.

(145) Kun käsiteltävänä olevassa tapauksessa nousi esiin tarve jättää STAF-jalkineet tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, kaikkiin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettiin järkeviä ja johdonmukaisia menetelmiä sen varmistamiseksi, että ne jättäisivät STAF-jalkineiden myyntitiedot tutkimuksen ulkopuolelle. Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin aikomuksesta jättää STAF-jalkineet tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle hyvissä ajoin ennen alustavien päätelmien ilmoittamista. Tämän ilmoituksen jälkeen tai alustavien päätelmien julkistamisen yhteydessä yksikään vientiä harjoittava tuottaja ei toimittanut tarkistettuja tietoja, joiden perusteella STAF-jalkineiden myynti olisi ollut helpompi erottaa liiketoimia koskevista tiedoista. Näissä olosuhteissa tuotteiden valvontakoodeihin perustuvat menetelmät, joita käyttämällä STAF-jalkineiden myynti jätettiin tutkimuksen ulkopuolelle, katsotaan järkeviksi ja asianmukaisiksi.

3.5. Polkumyyntimarginaalit

3.5.1. Yleiset menetelmät

(146) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että yhteistyössä toimineiden yritysten ja yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten erottelematta jättäminen palkitsee yhteistyöstä kieltäytyneitä. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 139 kappaleessa selostetaan, yhteistyössä toimimisen aste oli kuitenkin korkea, ja näin ollen katsottiin vakiintuneen käytännön mukaisesti aiheelliseksi, että yhteistyöstä kieltäytyneiden vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali määritetään tasolle, joka on sama kuin kyseisen maan yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille määritettyjen polkumyyntimarginaalien painotettu keskiarvo. Koska huomautuksia ei esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 134–143 kappaleessa esitetyt polkumyyntimarginaalien määrittämiseen käytetyt yleiset menetelmät.

3.5.2. Polkumyyntimarginaalit

a) Kiina

- GS:n polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 9,7 prosenttia:

- Lopullinen koko maata koskeva polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 28,9 prosenttia.

b) Vietnam

- Lopullinen koko maata koskeva polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 70,1 prosenttia.

E. VAHINKO

1. Yleistä

(147) Kuten alustavassa vaiheessa, tuotteen määritelmää koskevat edellä esitetyt lopulliset päätelmät huomioon ottaen kaikki STAF-jalkineita koskevat luvut on jätetty pois jäljempänä tarkastelluista tiedoista. Tiettyjen vientiä harjoittavien tuottajien pyynnön johdosta vahvistetaan, että pois jättäminen koskee tasapuolisesti sekä asianomaisista maista tapahtuvaa tuontia että muista kolmansista maista tapahtuvaa tuontia ja myös yhteisön tuotannonalaan liittyviä tietoja.

(148) Koska edellä kuitenkin on tehty lopullinen päätelmä siitä, että lasten jalkineet on sisällytettävä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään, vahingon lopullinen tarkastelu on suoritettu tarkasteltavana olevan tuotteen osalta kokonaisuudessaan, mukaan lukien lasten jalkineet.

2. Yhteisön tuotanto

(149) Eräs tuojajärjestö toisti vaatimuksensa, että jos valituksen tekijöitä, jotka sen väitteiden mukaan ainoastaan kokoavat yhteisössä yhteisön ulkopuolelta tuotuja jalkineiden osia, pidetään yhteisön tuottajina, myös tuojia, joilla on edelleen suunnitteluun, tuotemerkkeihin, tutkimukseen ja kehittämiseen, hallinnointiin sekä vähittäismyyntiin liittyvää toimintaa yhteisössä, olisi pidettävä yhteisön tuottajina.

(150) Vaatimusta käsiteltiin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 148 kappaleessa, jossa todettiin, että ainoastaan yhteisön tuotannossa toimivia yrityksiä voidaan pitää yhteisön tuottajina. Tuojien myymät tuotteet on tuotettu muiden muassa Kiinassa ja Vietnamissa eikä niiden katsota olevan peräisin yhteisöstä. Tuotteita koskevat tuontitullit, joten näitä yhteisön toimijoita ei voida pitää yhteisön tuottajina.

(151) Koska uusia tietoja ei ole esitetty, vahvistetaan päätelmät ja lopullinen päätelmä on, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 146 kappaleessa mainitut tuottajat muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon kokonaisuudessaan.

3. Yhteisön tuotannonalan määritelmä

(152) Yhteisön tuotannonalan määritelmän kyseenalaistivat muutamat vientiä harjoittavat tuottajat, tuojat ja eräs tuojajärjestö sillä perusteella, että otokseen kuulumattomat yritykset eivät suostuneet yhteistyöhön tutkimuksen aikana eivätkä esimerkiksi antaneet vastausta otokseen kuuluville yrityksille lähetettyyn kyselyyn ja että oikeudellista vaatimusta valituksen paikkansapitävyyden tarkistamisesta ei tutkimuksen aikana tästä syystä täytetty. Näistä syistä osapuolet väittivät, että valituksen tehneet 814 yhteisön tuottajaa eivät voineet laillisesti muodostaa yhteisön tuotannonalaa.

(153) Lisäksi viitattiin muutamiin neuvoston asetuksiin, joiden perusteella valituksessa mukana olleet tuottajat, jotka eivät toimineet asianmukaisesti yhteistyössä, jätettiin yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle.

(154) Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaan 'yhteisön tuotannonalalla' tarkoitetaan niitä yhteisön tuottajia, joiden yhteinen samankaltaisten tuotteiden tuotanto muodostaa perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä pääosan kyseisten tuotteiden koko yhteisön tuotannosta. Perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa esitetään pääosan tarkempi määritelmä: valitusta selvästi tukevien yhteisön tuottajien tulee vastata vähintään 25 prosentista yhteisön tuotannonalan tuottaman samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta ja vähintään 50 prosentista sen samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta, jota tuottaa se osa yhteisön tuottajista, joka joko tukee tai vastustaa tutkimusta.

(155) Tässä tapauksessa valituksen tehneiden yhteisön tuottajien osuus yhteisön tuotannosta oli yli 40 prosenttia, ja edellä mainittujen oikeudellisten vaatimusten mukaan näiden tuottajien katsotaan muodostavan yhteisön tuotannonalan. Mainittakoon myös, että yksikään tuottaja ei vastustanut valitusta.

(156) On totta, että toimielimen vakiintuneeseen käytäntöön kuuluu, että valituksen tehneet yhteisön tuottajat, jotka eivät toimineet yhteistyössä tyydyttävällä tavalla tutkimuksen aikana, jätetään yleensä yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle ja että myös edellä mainittujen vaatimusten on oltava täytettyinä toimenpiteitä hyväksyttäessä.

(157) Tässä tapauksessa kuitenkin kaikki valituksen tehneet 814 yhteisön tuottajaa toimivat yhteistyössä tyydyttävällä tavalla tutkimuksen aikana. Itse asiassa, kuten menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa selvästi todettiin, kyselylomakkeet lähetettiin ainoastaan otokseen kuuluneille yhteisön tuottajille, ja vastaukset saatiin niiltä kaikilta. Jos siis otokseen kuulumattomat valituksen tehneet yhteisön tuottajat eivät lähettäneet vastauksia otokseen kuuluneiden tuottajien kyselylomakkeeseen, selitys on yksinkertaisesti se, että niiltä ei pyydetty vastauksia.

(158) Otantamenetelmän ominaisluonteesta johtuu, että kaikkia vahinkoja koskevat kyselylomakkeet lähetetään ainoastaan otokseen kuuluneille valituksen tehneille yhteisön tuottajille, ja perusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan säännösten mukaan ainoastaan kyselylomakkeen saaneiden osapuolten tulee lähettää vastaus. Muutamien asianomaisten osapuolten esittämät väitteet hylättiin edellä mainituista syistä, ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 152 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan: valituksen tehneiden 814 yhteisön tuottajan katsotaan muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan, joten niistä käytetään jäljempänä ilmaisua "yhteisön tuotannonala".

4. Yhteisön kulutus

(159) Eräs viejä kyseenalaisti yhteisön kulutuksen tason sillä perusteella, että kulutus näyttää olevan Euroopassa alhaisempi kuin kehitysmaissa. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty näyttöä, joten se hylättiin. Koska muita väitteitä ei esitetty, yhteisön kulutuksen laskemiseen käytetyt menetelmät vahvistetaan.

(160) Todettavissa oleva yhteisön kulutus, johon laskettiin mukaan myös lasten jalkineet, kehittyi seuraavasti:

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | Tutkimusajanjakso |

Kulutus (tuhatta paria) | 718 186 | 646 843 | 669 686 | 699 604 | 714 158 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 90 | 93 | 97 | 99 |

Lähde: Eurostat, valituksessa olleet tiedot. |

(161) Tämä kehitys on verrattavissa alustavassa vaiheessa todettuun kulutukseen, johon ei laskettu mukaan lasten jalkineita.

5. Tuonti asianomaisista maista

5.1 . Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi

(162) Jäljempänä olevasta taulukosta ilmenevät molempien maiden tuontimäärät, markkinaosuudet ja keskimääräiset yksikköhinnat yksittäin tarkasteltuna, lasten jalkineet mukaan lukien:

Tuonnin määrä ja markkinaosuus

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | Tutkimusajanjakso |

Kiina (tuhatta paria) | 15 571 | 14 616 | 25 810 | 30 662 | 63 044 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 94 | 166 | 197 | 405 |

Markkinaosuus | 2,2 % | 2,3 % | 3,9 % | 4,4 % | 8,8 % |

Vietnam (tuhatta paria) | 51 414 | 59 898 | 83 334 | 103 177 | 102 604 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 117 | 162 | 201 | 200 |

Markkinaosuus | 7,2 % | 9,3 % | 12,4 % | 14,7 % | 14,4 % |

Keskimääräiset hinnat

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | Tutkimusajanjakso |

Kiina, euroa/pari | 11,6 | 11,3 | 8,6 | 7,3 | 7,2 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 97 | 74 | 63 | 62 |

Vietnam, euroa/pari | 11,9 | 11,2 | 9,9 | 9,3 | 9,2 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 94 | 83 | 78 | 78 |

(163) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että kumulatiivinen vertailu ei ole perusteltua. Väite perustuu siihen tosiseikkaan, että tuontimäärien ja hintojen kehitys ei ole Kiinassa samanlaista kuin Vietnamissa. Lisäksi väitettiin, että Vietnam on yksi maailman köyhimmistä maista ja että se hyötyy yleisestä tullietuusjärjestelmästä (GSP-järjestelmästä), joten näin ollen sitä ei pitäisi tarkastella Kiinan kanssa kumulatiivisesti vahinkojen arvioimiseksi.

(164) Ensimmäinen väite oli esitetty jo aiemmin, ja sitä käsiteltiin asianmukaisesti väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 160 kappaleen taulukosta käy tuontimäärien ja hintojen kehityksen osalta selvästi ilmi, että maiden kehitys oli samankaltaista. Lisäksi on huomattava, että lasten jalkineiden sisällyttäminen tutkimukseen ei muuta kehitystä. Tuonnin kehityssuuntausten lisäksi väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selostettiin myös yksityiskohtaisesti kaikki ne syyt, joiden vuoksi kumulatiivinen arviointi on asianmukaista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset. Syitä ovat esimerkiksi se, että tuotujen tuotteiden ja yhteisön tuotteiden perusominaisuudet ovat samanlaiset, ne ovat kuluttajien kannalta keskenään vaihdettavissa ja että ne myydään samojen jakelukanavien kautta.

(165) Vietnamin osalta perusasetuksessa ei ole mitään säännöstä, jossa määrättäisiin, että maata, jota tutkitaan samanaikaisesti polkumyynnin vuoksi, ei saisi arvioida kumulatiivisesti sen yleisen taloudellisen tilanteen johdosta. Tällainen tulkinta ei olisi myöskään kumulointia koskevien säännösten tarkoituksen ja tavoitteen mukainen, sillä tavoitteena on tutkia, kilpailevatko eri maista tuodut tuotteet toistensa kanssa ja yhteisössä tuotetun samankaltaisen tuotteen kanssa. Toisin sanoen merkitystä on myytyjen tuotteiden ominaisuuksilla, mutta ei sen maan tilanteella, josta tuodut tuotteet ovat peräisin. Viejämaan tilannetta on tarkasteltava polkumyyntisopimuksen 15 artiklan ja perusasetuksen säännösten mukaisesti, mutta ei kumulatiivisen vertailun yhteydessä. Näin ollen tämä väite hylättiin.

(166) Eräs tuojajärjestö väitti myös, että kumulatiivinen vertailu ei ole aiheellista sillä perusteella, että asianomaisten kahden maan tuotevalikoima on erilainen. Tässä yhteydessä katsotaan, että vaikka maiden tuotevalikoimien välillä saattaa olla tiettyjä eroja, valikoimien päällekkäisyys on huomattava, ja näin ollen katsotaan, että Kiinasta ja Vietnamista peräisin olevat tarkasteltavana olevat tuotteet kilpailevat toistensa kanssa. Lisäksi on syytä muistaa edellä mainitut päätelmät, joiden mukaan kaikkia tarkasteltavana olevan tuotteen tyyppejä on pidettävä tässä menettelyssä yhtenä tuotteena ja kaikentyyppiset yhteisön tuotannonalan tuottamat ja myymät nahkajalkineet ovat samanlaisia kuin jalkineet, joita viedään asianomaisista maista yhteisöön. Sen vuoksi väite hylättiin.

(167) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 156–162 kappaleessa esitettyjen alustavien päätelmien ja edellä esitetyn perusteella lopullinen päätelmä on, että kaikki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa määritetyt kumuloinnin edellytykset täyttyvät ja että sen vuoksi asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutukset olisi vahinkoa koskevassa tarkastelussa arvioitava yhdessä.

5.2. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä, markkinaosuus ja hintakehitys

a) Määrä ja hinnat

(168) Jäljempänä olevasta taulukosta ilmenee asianomaisista maista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimäärän ja markkinaosuuksien kehitys, lasten jalkineet mukaan lukien:

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | Tutkimusajanjakso |

Tuonti (tuhatta paria) | 66 986 | 74 514 | 109 144 | 133 840 | 165 648 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 111 | 163 | 200 | 247 |

Markkinaosuus | 9,3 % | 11,5 % | 16,3 % | 19,1 % | 23,2 % |

Lähde: Eurostat |

(169) Kehityssuuntaukset ja täsmälliset luvut ovat verrattavissa alustavassa vaiheessa analysoituihin: tuontimäärä yli kaksinkertaistui, ja markkinaosuus kasvoi huomattavasti 9,3 prosentista (vuonna 2001) 23,2 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. On syytä huomata, että vuoden 2004 ja tutkimusajanjakson (vuoden 2004 huhtikuun ja vuoden 2005 maaliskuun välisen ajan) välillä on huomattavaa päällekkäisyyttä, joten edellä olevasta taulukosta ilmenee, että tuonti lisääntyi vuoden 2005 ensimmäisen neljänneksen aikana. Kuten edellä olevasta taulukosta ilmenee, tämä johtuu erityisesti Kiinan tuonnin lisääntymisestä.

(170) Tuontihinnat, lasten jalkineiden tuontihinnat mukaan lukien, laskivat tarkastelujakson aikana lähes 30 prosenttia, ja sama havainto tehtiin myös alustavassa vaiheessa.

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | Tutkimusajanjakso |

Euroa/pari | 11,8 | 11,2 | 9,6 | 8,8 | 8,5 |

Indeksi: 2001 = 100 | 100 | 95 | 81 | 74 | 72 |

Lähde: Eurostat |

(171) Jotkin tuojat väittivät, että tuontihintojen lasku johtuu tuotevalikoimaan tehdyistä muutoksista. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty perusteluja, eikä tutkimuskaan vahvistanut väitettä. Sen vuoksi väite hylättiin.

b) Asianomaisten osapuolten esittämät huomautukset

(172) Eräät osapuolet väittivät, että perusasetuksen 3 artiklan 2 kohtaa oli rikottu, koska komissio ei ollut suorittanut puolueetonta tarkastelua polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrästä eikä hinnoista. Osapuolet perustelivat väitettään sillä, että ulkoisia tekijöitä, esimerkiksi tuontikiintiöiden poistamista, valuuttakurssien muutoksia, tuotevalikoimiin tehtyjä muutoksia ja muodin muuttumista, ei ole otettu huomioon tuonnin kehityssuuntauksia tarkasteltaessa.

(173) Tätä väitettä käsiteltiin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 165 kappaleessa erityisesti kiintiöiden poistamisen osalta. On totta, että kiintiöiden poistaminen oli vaikuttanut tuonnin kehityssuuntauksiin jossain määrin kielteisesti. Olisi kuitenkin otettava huomioon myös se, että tämä määrällinen rajoitus koski vain toista näistä kahdesta asianomaisesta maasta ja että Vietnamin tuonti oli myös lisääntymässä, että kiintiöjärjestelmä ei koskenut kaikkia tutkimukseen kuuluneita tuotetyyppejä ja että tuonti vapautettiin kokonaan tammikuun 1. päivänä 2005, joten vaikutus kohdistui vain osaan tutkimusajanjaksosta (vuoden 2004 huhtikuun ja vuoden 2005 maaliskuun välinen aika).

(174) Perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään yleisemmin, että vahingon määritykseen sisältyy erityisesti kysymys, onko polkumyynnillä tapahtuva tuonti lisääntynyt merkittävästi ja onko tämän tuonnin osalta esiintynyt huomattavaa alihinnoittelua tai onko tällaisen tuonnin vaikutuksesta muutoin ilmennyt merkittävää hintojen alenemista tai onko tuonti estänyt sellaisia hinnankorotuksia, jotka muuten olisi tehty.

(175) Tämän perusteella näyttää siltä, että edellä mainittujen väitteiden oikeudellinen ydin liittyy syy-yhteyteen. Lisäksi perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdassa ei ole suoraan esitetty laillista vaatimusta, jonka mukaan olisi esitettävä selkeää näyttöä syistä, joiden vuoksi polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi ja vastaavat hinnat laskivat. Tästä syystä väite, jonka mukaan ulkoiset tekijät olisi otettava huomioon polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia tarkasteltaessa, hylättiin.

5.3. Hinnan alittavuus

(176) Hinnan alittavuutta koskevista laskelmista saatiin muutamia huomautuksia. Huomautukset ja väitteet tutkittiin yksityiskohtaisesti, ja laskelmiin tehtiin tarvittavat muutokset, jos ne olivat aiheellisia ja niiden tueksi oli esitetty näyttöä.

(177) On syytä muistaa, että alustavassa vaiheessa tuontihintaan tehtiin oikaisuja tuojille yhteisössä aiheutuneiden sellaisten arvioitujen kustannusten huomioon ottamiseksi, jotka johtuivat esimerkiksi suunnittelusta ja raaka-ainevalinnoista ja jotka eivät muuten olisi mukana tuontihinnassa. Muutamat tuojat pyysivät kyseistä oikaisua. Alustavassa vaiheessa tehtiin arvio