Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ranskan tasavallan aloite neuvoston asetuksen antamiseksi lasten tapaamisoikeutta koskevien tuomioiden vastavuoroisesta täytäntöönpanosta"



Virallinen lehti nro C 014 , 16/01/2001 s. 0082 - 0086



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ranskan tasavallan aloite neuvoston asetuksen antamiseksi lasten tapaamisoikeutta koskevien tuomioiden vastavuoroisesta täytäntöönpanosta" (2001/C 14/17) Neuvosto päätti 27. heinäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta aloitteesta. Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto antoi lausuntonsa 3. lokakuuta 2000. Esittelijänä oli Daniel Retureau, apulaisesittelijöinä Roger Burnel ja José Isaías Rodríguez García Caro. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19. lokakuuta 2000 pitämässään 376. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 106 puolesta, 1 vastaan, ja 1 pidättyi äänestämästä. Neuvosto on pyytänyt talous- ja sosiaalikomitealta lausunnon asetusehdotuksesta, jonka aiheena on lasten tapaamisoikeutta koskevien tuomioiden vastavuoroinen täytäntöönpano. Ranskan aloitteesta tehty ehdotus vaikuttaa asteittain kehittyvään oikeudelliseen yhteistyöhön siviiliasioissa ja sen yhteisöllistämiseen. 1. Johdanto: oikeudellinen yhteistyö ja sisämarkkinat 1.1. Sisämarkkinat ja vapaa liikkuvuus merkitsevät muun muassa mahdollisuutta tunnustaa toisessa jäsenvaltiossa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annetut tuomiot ja soveltaa niitä oikeusturvan takaamiseksi erilaisissa maksutapahtumissa ja sopimuksissa sekä henkilöiden, tavaroiden ja pääoman liikkuessa. 1.2. Henkilöiden vapaa liikkuminen sisämarkkinoilla vaikuttaa muun muassa siihen, että eri kansalaisuutta olevat tai eri maissa asuvat henkilöt solmivat entistä helpommin perhesuhteita. Mahdollisen eron yhteydessä saattaa syntyä riitaa vanhemmuudesta, huoltajuudesta tai lasten tapaamisoikeudesta. On oleellista, että kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaiset oikeusviranomaiset tunnustavat toisessa jäsenvaltiossa riita-asioissa annetut tuomiot ja soveltavat niitä. 1.3. Jäsenvaltioiden ilmaisema poliittinen tahto etenkin yksityisoikeudellisia asioita koskevien tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen lujittamisesta käy selvästi ilmi Tampereella (15. ja 16. lokakuuta 1999) kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien kohdasta 34, josta lasten tapaamisoikeutta koskeva asetusehdotus juontuu suoraan. 1.4. Aiheesta on tehty etenkin Euroopan tasolla useita, kansainvälisen sopimusoikeuden sääntöjä noudattavia valtioiden välisiä sopimuksia: - 27. syyskuuta 1968 tehty Brysselin yleissopimus tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla ja 3. kesäkuuta 1971 tehty Luxemburgin yleissopimus, joka on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkinta edellä mainitusta sopimuksesta. - 28. toukokuuta 1998 tehty Brysselin yleissopimus tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa. Mainittakoon myös 25. lokakuuta 1980 tehty yksityisoikeuden alaa koskeva Haagin yleissopimus kansainvälisestä lapsikaappauksesta ja etenkin sen 13 artikla; toimivallasta, sovellettavasta lainsäädännöstä, tunnustamisesta, täytäntöönpanosta ja yhteistyöstä lasten huoltoa ja lastensuojelutoimenpiteitä koskevissa asioissa 19 päivänä lokakuuta 1996 tehty Haagin yleissopimus(1); 20. toukokuuta 1980 tehty Euroopan neuvoston eurooppalainen yleissopimus lasten huoltoa koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja lasten palauttamisesta (nämä muodostavat perheoikeuden keskeiset, kansainväliset perustekstit) sekä vuonna 1990 New Yorkissa tehty yleissopimus lapsen oikeuksista. 1.5. Amsterdamin sopimuksesta lähtien perhettä koskeva kansainvälinen yksityisoikeus on kuulunut yhteisöpolitiikan ensimmäiseen pilariin. Kyseessä on oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen uuden IV osaston 65 artikla. Ratkaisut on näin ollen tehtävä 67 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen eli neuvoston on tehtävä ratkaisunsa yksimielisesti. Neuvostolla on aloiteoikeus yksityisoikeudellisissa asioissa viiden vuoden ajan Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta laskettuna eli 1. toukokuuta 1999 lähtien. 1.6. TSK on käsitellyt hiljattain komission asiakirjaa "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa" [KOM(1999) 220 lopull. - 99/0110 CNS](2). Asetus N:o 1347/2000 hyväksyttiin lopulta 29. toukokuuta 2000(3). Se tulee voimaan 1. maaliskuuta 2001(4). Asetuksen antamista perusteltiin avioliiton purkamiseen ja lasten huoltajuuteen liittyviä tuomioita koskevien yhtenäisten sääntöjen sekä toimivallan puitteissa tapahtuvan tuomioiden suoran soveltamisen, tunnustamisen ja täytäntöönpanon tarpeella. Oikeudellisten määritelmien ja tekstin soveltamisalan osalta tullaan viittamaan aiemmin mainittuun lausuntoon. Tällä asetuksella yhteisössä ryhdytään soveltamaan aiemmin mainittua, vuonna 1998 tehtyä Brysselin yleissopimusta. Asetuksessa laajennetaan kyseisen sopimuksen soveltamisalaa ja mukautetaan tiettyjä säännöksiä, ja sitä kutsutaankin usein Bryssel II -yleissopimukseksi. 1.7. Asetuksen soveltamisala on rajallinen. Asetusta sovelletaan ainoastaan avioeroa, asumuseroa ja avioliiton pätemättömäksi julistamista koskeviin yksityisoikeudellisiin oikeudenkäynteihin sekä puolisoiden yhteisten, alaikäisten lasten huoltoa koskeviin oikeudenkäynteihin (vanhempien oikeudet ja vastuu, huoltajuus, tapaamisoikeus, elatusmaksu jne.). 1.8. Komitea toteaa yleisesti, että perheisiin ja etenkin asuinliittoihin on tähän mennessä kiinnitetty liian vähän huomiota yhteisössä, vaikka viimeksi mainitut ovatkin huomattavasti yleistyneet useimmissa jäsenvaltioissa ja vaikka monien lasten vanhemmat eivät ole naimisissa keskenään(5). Komitea kehottaa yhteisön toimielimiä käsittelemään kyseistä asiaa. Tämä koskee etenkin komissiota, joka valmistelee loppuvuodeksi vastavuoroista tunnustamista koskevaa asiakirjaa. 1.9. Komitean mielestä on lasten edun mukaista saattaa kiireesti toimivaltaan ja tuomioiden tunnustamiseen liittyvät säännöt asuinliittojen osalta samalle tasolle perinteisiä perheitä koskevien sääntöjen kanssa. 2. Lasten tapaamisoikeutta koskevien tuomioiden vastavuoroista täytäntöönpanoa koskevan asetusehdotuksen sisältöanalyysi 2.1. Ranskan tasavallan tekemää aloitetta käsitellään yhä neuvostossa. Parlamentti tulee käsittelemään ehdotusta samaan aikaan kuin komitea. 2.2. Ehdotus poikkeaa hieman asetuksesta (EY) N:o 1347/2000 sikäli, että uuden asetuksen mukaan alle 16-vuotiaan lapsen tapaamisoikeutta voidaan käyttää muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa tapaamisoikeus on myönnetty, yhdessä huoltajavanhemman kanssa ja että lasta voidaan tavata rajoitetusti muualla kuin lapsen vakinaisessa asuinpaikassa (I luku - Soveltamisala). 2.3. Tässä erityistapauksessa on kyse täytäntöönpanoa koskevan menettelyn poistamisesta kaikkien jäsenvaltioissa (edes väliaikaisesti) täytäntöönpanokelpoisten, lasten tapaamisoikeutta koskevien tuomioiden osalta asetuksen (EY) N:o 1347/2000 1 artiklan mukaisesti. Tämä tarkoittaa sitä, että tapaamisoikeutta koskeva tuomio on pantava täytäntöön välittömästi kaikissa muissa jäsenvaltioissa ilman eri menettelyä(6). Jäsenvaltio, joka toimeenpanee tuomion asetuksen mukaisesti, käyttää samoja täytäntöönpanokeinoja, joita noudatettaisiin, jos kysymyksessä olisi oman jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antama samanluonteinen tuomio (II luku - Tapaamisoikeuteen liittyvien tuomioiden täytäntöönpanokelpoisuuden vastavuoroinen tunnustaminen). 2.4. Tapaamis- ja luonapito-oikeuden täytäntöönpanon mahdolliset epäämistapaukset (III luku) on tarkkaan määritetty ja asiaa koskeva kanne on nostettava lapsen vakinaisena asuinpaikkana olevan jäsenvaltion tuomioistuimessa. Epäämistapauksia on kaksi: a) uusien olosuhteiden johdosta tapaamis- ja luonapito-oikeuden täytäntöönpano saattaisi lapsen fyysisen tai henkisen terveyden vakavasti ja suoranaisesti vaaraan, tai b) on olemassa jo tämän jäsenvaltion alueella täytäntöönpanokelpoinen tuomio, joka on ristiriidassa kyseisen tuomion kanssa. Täytäntöönpanopyynnön esittämiseen ja tiedoksiantoon sovelletaan sen jäsenvaltion lakia, jossa tapaamiseen oikeutettu vanhempi asuu. Täytäntöönpanoa ei voida lykätä varsinkaan kanteella, jolla pyritään osoittamaan peruste jättää tunnustamatta tai täytäntöönpanematta kokonaan tai osittain voimassaoleva, täytäntöönpanokelpoinen tuomio, ellei siitä ole jo tullut lainvoimainen tuomio (res judicata). Mikäli huoltajavanhempi epää tapaamisoikeuden yhdellä edellä mainituista kahdesta tavasta, asiasta päätetään kiireellisen menettelyn mukaisesti kaksiasianosaiskäsittelyn ja tarvittaessa lapsen kuulemisen jälkeen, mikäli kuuleminen on tarkoituksenmukaista erityisesti olosuhteet ja lapsen arvostelukyky huomioon ottaen. Toimivaltaisen muutoksenhakuelimen on annettava tuomio määräajassa, joka ei saa ylittää kahdeksaa päivää alkaen päivästä, jolloin tapaamiseen oikeutettu on esittänyt huomautuksensa. Tuomio on täytäntöönpantavissa (ei lykkäävästä) muutoksenhausta huolimatta. 2.5. Vaikka tapaamispaikkana toimiva jäsenvaltio tarjoaisikin lapselle ehdottoman tarpeellisen, välittömän ja väliaikaisen fyysisen suojelun, se ei oikeuta tämän valtion viranomaista katsomaan olevansa toimivaltainen muuttamaan täytäntöönpantavaa tuomiota (IV luku - päätöksen muuttaminen). 2.6. V luvussa käsitellään lapsen palauttamista. Perusperiaate on, että huoltajavanhemman kotimaassa annetussa tuomiossa määrätyn tapaamis- ja luonapito-oikeusjakson päättyessä lapsi on palautettava huoltajavanhemmalle. Mikäli näin ei tapahdu, huoltajavanhempi voi vaatia lapsen välitöntä palauttamista vakinaisen asuinpaikkansa tai lapsen oleskelupaikan jäsenvaltion keskuselimeltä. Toimivaltaiset viranomaiset siinä jäsenvaltiossa, jossa lapsi oleskelee, määräävät lapsen välittömän palauttamisen ilman, että tapaamiseen oikeutettu vanhempi voi estää tätä edes vetoamalla kanteeseen, hänelle kotimaassaan annettuun tai siellä mahdollisesti annettavaan tuomioon taikka vetoamalla lapsen edun nimissä Haagin yleissopimukseen. 2.7. Lisäksi ehdotuksessa käsitellään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä (VI luku) sekä asetuksen seurantaa ja siihen mahdollisesti tulevaisuudessa tehtäviä muutoksia (VII luku - loppusäännökset). Jäsenvaltiot ovat yhteistyössä nimeämiensä kansallisten keskuselinten välityksellä. Tällä pyritään varmistamaan lasten tapaamisoikeuksien tosiasiallinen täytäntöönpano ja lasten palauttaminen huoltajavanhemmilleen välittömästi tapaamisjakson päättyessä. Keskuselimet valvovat lasten etua ja vanhempien oikeuksia, ja ne voivat turvautua pakkokeinoihin siinä tapauksessa, että vanhemmat eivät huolehdi velvoitteistaan. Viranomaiset tiedottavat toisilleen valtionsa lainsäädännöstä, lapsen tilanteesta ja muista tehtävien kannalta tärkeistä asioista, jotka sisältävät myös tietoa mahdollisista vaikeuksista. Mikäli tuomion mukaisesti tapaamiseen oikeutetulla on vaikeuksia oikeutensa täytäntöönpanossa, hän voi kääntyä keskuselimen puoleen ja esittää sille asetusehdotuksen 13 artiklassa mainitut asiakirjat. 2.8. Komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen asetuksen soveltamisesta viisi vuotta sen voimaantulon jälkeen mahdollisine muutos- tai mukautusehdotuksineen. Myös keskuselimet voivat osallistua kertomuksen laatimistyöhön. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen liitteissä mainittuja keskuselimiä, tuomioistuimia, toimivaltaisia viranomaisia ja muutoksenhakua koskevat tiedot. Keskuselimet kokoontuvat säännöllisesti Brysselissä neuvoston tiloissa vaihtamaan kokemuksia ja etsimään ratkaisuja tämän asetuksen mukaisen yhteistyön puitteissa kohtaamiinsa käytännön ja oikeudellisiin ongelmiin. Kunkin kokouksen perusteella laaditaan selvitys, joka toimitetaan jäsenvaltioille ja komissiolle. 3. Yleistä 3.1. Komitea toteaa, että neuvoston asetusehdotus poikkeaa asetuksen (EY) N:o 1347/2000 III luvun 2 jaksosta "Täytäntöönpano" ainoastaan 1 artiklan mukaisesti annetun, tapaamis- ja luonapito-oikeutta koskevan tuomion osalta. Komitean mielestä poikkeus on perusteltavissa, koska sen avulla voidaan ottaa lasten etu paremmin huomioon. On nimittäin lasten edun mukaista, että he voivat pitää säännöllisesti yhteyttä myös toiseen vanhempaansa, jolla ei ole huoltajuutta, mutta jolla on tapaamis- ja luonapito-oikeus lainvoimaiseksi tulleen tuomion perusteella. Tämä on myös kyseisen vanhemman etu, koska hän voi täten pitää yhteyttä lapseensa tai lapsiinsa riippumatta omasta tai lastensa asuinvaltiosta (poikkeuksen muodostavat alaviitteissä 4 ja 6 mainitut, asetuksen ulkopuolelle jäävät valtiot). Erillään asuvien lasten ja vanhempien väliset suorat yhteydet ovat lasten kasvatuksen ja persoonallisuuden kehittymisen kannalta välttämättömiä. 3.2. Komitean mielestä asetusehdotuksella pyritään helpottamaan tapaamis- ja luonapito-oikeuden käyttöä, mutta pyritään samalla estämään lasten joutuminen eri jäsenvaltioissa asuvien vanhempien välisen riidan välikappaleeksi. Sillä pyritään myös välttämään tilanne, jossa tapaamisoikeuden omaava vanhempi turvautuu oikeudellisiin menettelyihin tai lykkääviin toimiin kyseenalaistaakseen tuomion, jossa määritetään hänen oikeutensa ja rajoitteensa lapsen suhteen tai jossa huoltajavanhempi tekee samoin omien velvollisuuksiensa välttämiseksi. 3.3. Säännökset, jotka mahdollistavat tapaamis- ja luonapito-oikeuden epäämisen sekä sisältävät asianmukaiset muutoksenhakumenettelyt (4-8 artikla) ja epäsuoran tunnustuksen oleskeluvaltion oikeudesta ryhtyä toimiin lapsen fyysisen, moraalisen ja psyykkisen koskemattomuuden turvaamiseksi (9 artikla), tuntuvat suojelevan lapsia riittävästi. Epäämistapauksia on kaksi: uusien olosuhteiden johdosta tapaamis- ja luonapito-oikeuden täytäntöönpano saattaisi lapsen fyysisen tai henkisen terveyden vakavasti ja suoranaisesti vaaraan tai tämän jäsenvaltion alueella on jo olemassa täytäntöönpanokelpoinen tuomio, joka on ristiriidassa kyseisen tuomion kanssa, mikä tarjoaa huoltajavanhemmalle mahdollisuuden estää lapsen lähteminen kyseiseen valtioon. Koska tapaamisoikeuden epäämistapauksissa käytetään kiireellisyysmenettelyä, pitkäaikaiset lykkäävät toimet tai jopa kyseisen oikeuden käytön perustelematon, pitkäaikainen estäminen eivät ole mahdollisia. Lapsen etu turvataan, vaikka kanne osoittautuu perustelluksi. Komitea on yleisesti tyytyväinen lasten etuja ja vanhempien oikeuksia suojeleviin säännöksiin, jotka tarjoavat etenkin nopean muutoksenhakuväylän kaksiasianosaiskäsittelyn periaatetta noudattaen. Komitea toivoo kuitenkin, että lapsella olisi mahdollisimman laaja oikeus tulla kuulluksi ja että lasta kuuleva tuomari ottaa lapsen näkemyksen tosiasiallisesti huomioon. Lapsella tulisi myös olla oikeus henkilökohtaiseen edustajaan etujensa ajamiseksi. 3.4. Komitean mielestä ehdotuksen eduksi voidaan lukea myös se, että sillä edistetään oikeudellista yhteistyötä vanhemmuus- ja perheasiain alalla. Lisäksi sillä edistetään erityisesti luottamusta kaikkien jäsenvaltioiden oikeuslaitokseen ja lainsäädäntöön sekä eri jäsenvaltioissa asuvien, eronneiden vanhempien tapaamis- ja luonapito-oikeuden alalla toimivaltaisten tahojen tekemiin päätöksiin. Vaikka asetuksen soveltamisala onkin suppea, se on inhimillisestä näkökulmasta katsottuna tärkeä niin lapsille kuin heidän vanhemmilleen, ja se voi edistää yhteisötietoisuutta ja Euroopan kansalaisuutta samalla kun pyritään yhdenmukaistamaan perheoikeutta ja siihen liittyviä menettelyjä etenkin yhteistyön välityksellä ja edistämään entistä parempaa keskinäistä ymmärrystä kansainvälisen yksityisoikeuden visaisissa ja monitahoisissa kysymyksissä. 3.5. Komitea kannattaa siis hankkeen henkeä ja tavoitetta ja toivoo, ettei asetuksen lopullinen muotoilu poikkea oleellisesti ehdotuksesta. Komitea aikoo seurata tarkkaan asian edistymistä sekä ehdotetun asetuksen hyväksymisestä seuraavia jatkotoimia. 4. Erityistä 4.1. Mitä tulee kansainväliseen julkisoikeuteen tehtyihin viittauksiin, komitean mielestä on perusteltua, että yhteisöoikeus kehittyy asianmukaisella tavalla asteittaisen jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisen, yhdenmukaistamisen tai yhtenäistämisen suuntaan tapauksesta riippuen ja että tämä tapahtuu perussopimusten mukaisesti ja perustuu jäsenvaltioiden tahtoon muodostaa oikeuteen, demokratiaan, yhteistyöhön ja rauhaan perustuva unioni. Nykyisen kansainvälisen oikeuden mukaan unioni on ainutlaatuinen, sui generis -rakenne, ja se kulkee omaa tietään ja kehittyy niin ajassa kuin tilassa. Näiden erityispiirteiden tulisi johtaa siihen, että toimivaltaiset neuvottelijat vaativat tarvittaessa kansainvälisiin sopimuksiin, jotka ne ratifioivat tai joihin ne liittyvät, irtautumislausekkeen, joka kunnioittaa jäsenvaltioita sitovan yhteisöoikeuden autonomiaa ja ensisijaisuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että yhteisön valitsema tapa soveltaa vuoden 1998 Brysselin yleissopimusta asianmukaisella ja yhtenäisellä tavalla eli asetuksella (EY) N:o 1347/2000, joka ei ole täysin yhdenmukainen yleissopimuksen kanssa, vaan yhteisön todellisuuteen sekä oikeudellisiin, kulttuurisiin ja sosiaalisiin erityispiirteisiin mukautettu toisinto, tulisi ottaa yleisperiaatteeksi, jonka myös samoihin kansainvälisiin sopimuksiin liittyneet Euroopan unionin ulkopuoliset maat tunnustaisivat. 4.2. Komitean mielestä asetuksen soveltaminen enintään 16-vuotiaisiin lapsiin on perusteltua, ja siinä otetaan huomioon nuorten psyykkinen kehitys, ymmärtämis- ja arvostelukyky sekä itsenäisyys. Komitea pitää ikärajaa sopivana, vaikka nuoret, jotka eivät vielä ole täysi-ikäisiä (yleensä alle 18-vuotiaat), katsotaankin useissa kansainvälisissä sopimuksissa lapsiksi. Lisäksi useimmissa valtioissa vanhemmat voivat julistaa 16-vuotiaat nuoret täysivaltaisiksi, mikä osoittaa, että laissa katsotaan tämänikäisten nuorten pystyvän antamaan suunnan omalle elämälleen ja huolehtimaan omista materiaalisista (oli sitten kyse omaisuuden hoidosta tai liiketoimista), henkisistä tai tunne-elämän tarpeistaan. Komitea huomauttaa, että 16-18-vuotiaat nuoret voivat joutua oikeudellisesti epätasa-arvoiseen asemaan; heitä koskevan erityismääräyksen puuttuessa heihin sovelletaan asetusta (EY) N:o 1347/2000. 4.3. Lopuksi komitea pahoittelee syvästi sitä, että yksityisoikeuteen liittyvä yhteistyö on äärettömän varovaista ja että perheoikeutta on tähän mennessä käsitelty hyvin rajallisesti. Tästä syystä esim. naimattomien vanhempien ja avioliittojen ulkopuolella syntyneiden lasten oikeuksia ei ole vielä tunnustettu eikä pantu täytäntöön yhteisössä. Komitea toivoo todella, että ongelmat ratkaistaan mahdollisimman pian siten, että oikeudenmukaisuus, sosiologisen kehityksen realiteetit ja unionin kansalaisten yhdenvertaisuus oikeuksissa ja velvollisuuksissa otetaan huomioon. Bryssel 19. lokakuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Tämä yleissopimus ei ole vielä tullut voimaan, koska riittävän monet sopijapuolet eivät ole ratifioineet sitä. (2) Komitean lausunto 20. lokakuuta 1999, esittelijä: Paolo Braghin, EYVL C 368, 20.12.1999. (3) EYVL L 160, 30.6.2000. (4) Asetus N:o 1347/2000 ei sido Tanskaa eikä sitä näin ollen sovelleta Tanskassa Euroopan yhteisön perustamissopimukseen ja Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla. Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat päättäneet sitoutua asetukseen ja soveltaa sitä. Viimeksi mainittujen valtioiden erityistilanne perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimukseen ja Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklaan, joka tarjoaa kyseisille valtioille mahdollisuuden sitoutua tai olla sitoutumatta ehdotettuun toimenpiteeseen. (5) Ks. oma-aloitteinen tiedonanto aiheesta "Euroopan unionin väestötilanne ja tuleva väestökehitys", esittelijä: Roger Burnel, 16. huhtikuuta 2000 (CES 930/1999 fin). Ks myös Eurostatin aiheesta 3 (vuotta 1999 koskevat demografiset tiedot Euroopassa, 10/2000) taulukko 3 (syntyvyys), josta käy ilmi, että vuonna 1998 unionissa syntyneistä lapsista 26 % syntyi avioliittojen ulkopuolella ja että prosenttiluku osoittaa tasaista kasvua pitkällä aikavälillä (9,6 % vuonna 1980). (6) Tanska ei sitoudu mahdolliseen tulevaan asetukseen. Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittavat tarvittaessa sitoutumis- tai sitoutumattomuusaikeistaan, sitten kun asia on ajankohtainen.