[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 16.5.2007

KOM(2007) 258 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS

MALTAN LÄHENTYMISKEHITYKSEN ARVIOINTI 2007

(laadittu perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti Maltan pyynnöstä) {SEK(2007) 622}

1. KERTOMUKSEN TAVOITE

Perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio ja EKP antavat vähintään kahden vuoden välein tai, jos jäsenvaltio, jota koskee poikkeus, näin pyytää, neuvostolle kertomuksen jäsenvaltioiden edistymisestä talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien jäsenvaltioiden velvollisuuksien täyttämisessä.

Tämä kertomus on laadittu vastauksena Maltan 27. helmikuuta 2007 esittämään pyyntöön. Yksityiskohtaisempi arvio Maltan lähentymiskehityksestä on tämän kertomuksen teknisenä liitteenä (SEC(2007)622).

Komission ja EKP:n kertomuksia ohjaa perustamissopimuksen 121 artiklan 1 kohta. Kyseisen artiklan mukaan kertomuksissa on tarkasteltava, onko jäsenvaltion lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, sopusoinnussa perustamissopimuksen 108 ja 109 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa (EKPJ:n perussääntö). Kertomuksissa on myös tarkasteltava, onko jäsenvaltio saavuttanut kestävän lähentymisen korkean tason arvioituna lähentymiskriteereiden täyttymisen perusteella (hintavakaus, julkisen talouden rahoitusasema, valuuttakurssivakaus, pitkät korot) ja ottamalla huomioon useat muut 121 artiklan 1 kohdan viimeisessä alakohdassa mainitut näkökohdat. Näitä neljää lähentymiskriteeriä käsitellään tarkemmin perustamissopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa (Pöytäkirja N:o 21 lähentymisperusteista).

Arvioitaessa, onko kansallinen lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, sopusoinnussa perustamissopimuksen 108 ja 109 artiklan sekä EKPJ:n perussäännön kanssa, on tarkasteltava, onko noudatettu seuraavia määräyksiä: keskuspankkirahoituksen käyttöä koskeva kielto (perustamissopimuksen 101 artikla) ja erityisoikeuksia koskeva kielto (perustamissopimuksen 102 artikla), johdonmukaisuus EKPJ:n tavoitteiden kanssa (perustamissopimuksen 105 artiklan 1 kohta), keskuspankin riippumattomuus (perustamissopimuksen 108 artikla) ja kansallisten keskuspankkien liittyminen EKPJ:ään (useita perustamissopimuksen ja EKPJ:n perussäännön artikloita).

Hintavakauskriteeri määritellään perustamissopimuksen 121 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa seuraavasti: ”hintatason korkeatasoisen vakauden toteutuminen; tämä on ilmeistä, jos rahanarvon alenemisaste on lähellä korkeintaan kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaa astetta”.

Lähentymisperusteita koskevan pöytäkirjan 1 artiklan mukaan ”...hintatason vakauden arviointiperusteella tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason vakauden ja tarkasteluajankohtaa edeltävän vuoden aikana todetun keskimääräisen rahanarvon alenemisasteen, joka ylittää enintään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan asteen. Rahanarvon aleneminen lasketaan kuluttajahintaindeksin avulla yhtäläisin perustein ottaen huomioon kansallisten määritelmien erot.” Hintatason kestävän vakauden vaatimus merkitsee, että tyydyttävän inflaatiokehityksen on oltava ensisijaisesti tulosta siitä, että tuotantopanoskustannukset ja muut tekijät, jotka vaikuttavat hintakehitykseen rakenteellisesti, kehittyvät suotuisasti sen sijaan, että inflaatiokehitys heijastaisi tilapäisten tekijöiden vaikutusta. Lähentymiskehityksen arviointiin sisältyy sen vuoksi inflaation taustatekijöiden ja keskipitkän aikavälin näkymien arviointi. Myös sitä arvioidaan, saavuttaako maa todennäköisesti viitearvon tulevina kuukausina.[1]

Inflaation viitearvo oli maaliskuussa 2007[2] 3,0 prosenttia, ja se oli laskettu kolmen parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion eli Suomen, Puolan ja Ruotsin inflaation perusteella.

Perustamissopimuksen 121 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa määritetään valuuttakurssikriteeri seuraavasti: ”Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä määrättyjen tavanomaisten vaihteluvälien noudattaminen ainakin kahden vuoden ajan siten, ettei valuutan ulkoista arvoa ole alennettu suhteessa toisen jäsenvaltion valuuttaan”.

Lähentymisperusteita koskevan pöytäkirjan 3 artiklassa määrätään seuraavaa: ”… Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumista koskeva arviointiperuste merkitsee, että jäsenvaltio on noudattanut Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä määrättyjä tavanomaisia vaihteluvälejä ilman, että sillä on ollut merkittäviä paineita, ainakin kahtena viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena. Erityisesti jäsenvaltio ei ole omasta aloitteestaan alentanut valuutan kahdenvälistä keskusarvoa suhteessa toisen jäsenvaltion valuuttaan samana aikana.”

Valuuttakurssivakauden arvioinnissa on tässä kertomuksessa käytetty kahden vuoden ajanjaksoa, joka alkoi 27. huhtikuuta 2005 ja päättyi 26. huhtikuuta 2007.

Julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva lähentymiskriteeri määritellään perustamissopimuksen 121 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa seuraavasti: ”kestävä julkistalouden tilanne; tämä on ilmeistä, jos valtion julkisyhteisöjen talousarvioiden osalta on tilanne, jossa ei ole 104 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua liiallista alijäämää.” Lähentymisperusteita koskevan pöytäkirjan 2 artiklassa todetaan lisäksi, että tämä kriteeri merkitsee, ”ettei jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske tämän sopimuksen 104 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kyseisessä jäsenvaltiossa”.

Perustamissopimuksen 121 artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa ehdoksi asetetaan: ”jäsenvaltion saavuttaman lähentymisen ja jäsenvaltion Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumisen pysyvyys, sellaisena kuin se ilmenee pitkän aikavälin korkokantojen tasossa ”. Lähentymisperusteita koskevan pöytäkirjan 4 artiklassa määrätään lisäksi seuraavaa: ”korkokantojen lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena merkitsee, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso [on enintään kaksi prosenttiyksikköä suurempi verrattuna] enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaan tasoon. Korkokantojen taso lasketaan jäsenvaltioiden pitkän aikavälin obligaatioiden ja vastaavien arvopapereiden perusteella ottaen huomioon kansallisten määrittelyjen erot”.

Korkojen viitearvo oli maaliskuussa 2007 6,4 prosenttia.

Perustamissopimuksen 121 artiklassa edellytetään myös muiden taloudelliseen yhdentymiseen ja lähentymiseen liittyvien seikkojen tarkastelua. Näihin lisätekijöihin sisältyy rahoitus- ja tuotemarkkinoiden yhdentyminen, vaihtotaseen kehittyminen sekä yksikkötyökustannusten ja muiden hintaindeksien kehittyminen. Viimeksi mainitut sisältyvät hintavakauden arviointiin.

Arvioidessaan lähentymiskehitystä joulukuussa 2006 komissio katsoi, että Malta täytti yhden lähentymiskriteereistä (pitkät korot). Ennen Maltan keskuspankkilakia muuttavan lakiehdotuksen hyväksymistä keskuspankin liittymisestä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä voidaan todeta, että Maltan lainsäädännön ei katsottu olevan täysin sopusoinnussa perustamissopimuksen 109 artiklan kanssa eikä EKPJ:n perussäännön kanssa.

2. LAINSÄÄDÄNNÖN YHTEENSOPIVUUS

Kaikki jäljellä olevat yhteensopivuusongelmat on ratkaistu Maltan keskuspankkilakia muuttavalla lailla, jonka parlamentti hyväksyi 28. helmikuuta 2007 ja jonka on tarkoitus tulla voimaan päivänä, jona euro otetaan käyttöön Maltassa. Erityisesti lailla kumotaan tai muutetaan joitakin pykäliä, jotta huomioon voidaan ottaa ne tehtävät ja toimivalta, jotka EY:n perustamissopimus osoittaa EKP:lle, EKPJ:lle ja neuvostolle. Tämä koskee erityisesti säännöksiä, jotka liittyvät EKPJ:n rahapoliittisiin tehtäviin, toimiin ja välineisiin, valuuttavarannon hallussapitoon ja hoitamiseen sekä oikeuteen antaa lupa setelien liikkeeseen laskemiseen ja hyväksyä metallirahojen määrä.

Maltan lainsäädäntö ja erityisesti Maltan keskuspankkilaki ovat sopusoinnussa EY:n perustamissopimuksen vaatimusten sekä EKPJ:n perussäännön kanssa.

3. HINTAVAKAUS

Viitearvon noudattaminen

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Maltassa ollut alle viitearvon tai viitearvon tasolla heinäkuusta 2005 lähtien ajanjaksoa touko–lokakuu 2006 lukuun ottamatta. Keskimääräinen inflaatio oli Maltassa maaliskuuta 2007 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 2,2 prosenttia eli alle 3,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin alle viitearvon tulevina kuukausina.[3]

Taustatekijät ja kestävyys

YKHI-inflaatio on Maltassa pysytellyt viime vuosina noin 2,5 prosentin tienoilla. Jonkinlaista heilahtelua on tapahtunut lähinnä sen vuoksi, että Malta on pieni ja avoin talous, joka on haavoittuvainen ulkoisille häiriöille (erityisesti elintarvikkeiden ja energian hinnat), ja sen vuoksi, että välillisiä veroja on muutettu. Inflaatio kiihtyi huomattavasti syksyllä 2005 heijastaen lähinnä säänneltyjen hintojen (energia ja liitännäistuotteet) huomattavaa, öljynhinnan kohoamisesta johtuvaa nousua. Kun energian hintahäiriöt laantuivat, inflaatio hidastui huomattavasti vuoden 2006 lopussa alle 1 prosenttiin. Energia-alan inflaation huomattavien perusvaikutusten lisäksi inflaation hidastuminen heijasti vaatteiden, jalkineiden ja lentoliikenteen hinnanalennuksia.

YKHI-inflaatio energiaa ja jalostamattomia elintarvikkeita lukuun ottamatta hidastui 1,6 prosenttiin vuonna 2006. Vuonna 2005 se oli 2 prosenttia. Kohtuullinen pohjainflaatio viittaa siihen, että taustalla olevat inflaatiopaineet ovat pysytelleet rajallisina tuotantokuilun ollessa negatiivinen ja palkankorotuspaineiden vähäisiä. Yksikkötyökustannukset ovat alentuneet vuodesta 2005 lähtien, mikä heijastaa tiukkaa palkkakuria sekä yksityisellä että julkisella sektorilla. Energianhintojen kerrannaisvaikutuksista ei vielä ole näkynyt merkkejä, mikä viittaa siihen, että inflaatio-odotukset ovat edelleen hyvin ankkuroituja. Efektiivinen valuuttakurssi vakaantui pitkälti vuosina 2005 ja 2006 eikä sillä ole näin ollen ollut juurikaan vaikutuksia tuontihintoihin

Kuluttajahintainflaation odotetaan pysyttelevän kohtuullisena keskipitkällä aikavälillä. Sen ennakoidaan kuitenkin kiihtyvän hieman nykyiseltä alhaiselta tasoltaan, kun energianhintojen suotuisat perusvaikutukset heikkenevät. Inflaationäkymiin kohdistuvat riskit vaikuttavat pitkälti olevan tasapainossa. Pääasialliset riskit liittyvät öljynhintoihin ja ovat kaksitahoisia. Muihin hitaamman inflaation riskeihin sisältyy Maltan energia-alan käynnissä oleva vapautuminen ja muut rakennemuutokset, jotka parantavat tuotemarkkinoiden toimintaa. Nopeamman inflaation riskejä voi aiheutua työmarkkinoiden kiristymisestä suhdannetilanteen parantuessa.

Malta täyttää hintavakauskriteerin.

4. JULKISEN TALOUDEN RAHOITUSASEMA

Maltaa koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (5. heinäkuuta 2004 tehty neuvoston päätös).[4]

Maltan julkisen talouden alijäämä oli suhteellisen korkea 2000-luvun alussa. Suurimmillaan se oli noin 10 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 (pääosin huomattavan kertaluonteisen toimenpiteen vuoksi). Tämän jälkeen alijäämä on supistunut huomattavasti julkisen talouden vakauttamisohjelman ansiosta. Alijäämä suhteessa BKT:hen oli 2,6 prosenttia vuonna 2006, ja komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan alijäämä on 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Tulosuhde on ollut noususuuntainen. Menot puolestaan kasvoivat suhteessa BKT:hen vuoteen 2003 saakka mutta ovat sen jälkeen olleet laskussa.

Julkisen talouden velka kasvoi huomattavasti vuosikymmenen ensimmäisellä puoliskolla, ja korkeimmillaan se oli noin 74 prosenttia vuonna 2004. Vuodesta 2005 alkaen velkasuhde on kuitenkin ollut laskussa, ja se oli noin 66,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan julkinen velka on 65,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007.

Joulukuun 2006 tarkistetusta lähentymisohjelmasta 27. helmikuuta 2007 antamassaan lausunnossa neuvosto totesi, että velkasuhde vaikutti olevan supistumassa tyydyttävää tahtia kohti 60 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen ja että ohjelma oli asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2006 mennessä. Samanaikaisesti neuvosto pani merkille, että ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyi riskejä, jotka erityisesti koskivat esitettyjä suotuisia makrotalouden oletuksia vuosina 2008 ja 2009. Neuvosto kehotti Maltaa edistymään suunnitellulla tavalla kohti keskipitkän aikavälin tavoitteita, varmistamaan, että julkisen velan suhde BKT:hen supistuu vastaavalla tavalla, ja edistymään edelleen terveydenhoitojärjestelmän uudistusten suunnittelussa ja täytäntöönpanossa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.

Tämän kehityksen ja komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen perusteella komissio katsoo, että liiallinen alijäämä on korjattu, sillä julkisen talouden alijäämä on saatu supistettua realistisella ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja julkinen velka suhteessa BKT:hen on supistumassa kohti 60 prosentin viitearvoa. Sen vuoksi komissio suosittaa neuvostolle liiallisen alijäämän olemassaolosta Maltassa tehdyn päätöksen kumoamista (KOM(2007)621). Jos neuvosto päättää kumota liiallista alijäämää koskevan menettelyn Maltan osalta, Malta täyttää julkisen talouden rahoitusasemaa koskevan kriteerin.

5. VALUUTTAKURSSIVAKAUS

Maltan liira on ollut mukana ERM II:ssa 2. päivästä toukokuuta 2005 eli tätä katsausta laadittaessa 24 kuukautta. Ennen Maltan liittymistä ERM II:een liira oli sidottu eurosta, dollarista ja Englannin punnasta muodostettuun koriin. Sillä arviointijakson osalla, jona Malta ei kuulunut ERM II:een (27. huhtikuuta – 1. toukokuuta 2005), Maltan liira pysytteli lähellä tulevaa keskuskurssia. Maltan liittyessä ERM II:een maan viranomaiset sitoutuivat yksipuolisesti säilyttämään liiran keskuskurssissa. ERM II:een liittymisen jälkeen Maltan liira on pysytellyt vakaana keskuskurssiin nähden eikä siihen ole kohdistunut suuria paineita. Muut indikaattorit, kuten lyhyiden korkojen kehittyminen ja valuuttavarannot, eivät viittaa siihen, että valuuttakurssiin kohdistuisi paineita.

Malta täyttää valuuttakurssikriteerin.

6. PITKÄT KOROT

Keskimääräinen pitkä korko oli Maltassa maaliskuuhun 2007 päättyvän vuoden aikana 4,3 prosenttia eli 6,4 prosentin viitearvoa matalampi. Keskimääräiset pitkät korot ovat Maltassa olleet alle viitearvon EU:hun liittymisestä asti. Pitkien korkojen tuottoerot euroon nähden ovat vaihdelleet suhteellisen kohtuullisella tasolla viime vuosina, ja vuoden 2007 ensimmäisellä neljänneksellä tuottoero liikkui noin 30 peruspisteen tienoilla. Tuottoerojen pysyminen kohtuullisina osoittaa markkinoiden pitävän maakohtaista residuaaliriskiä rajallisena.

Malta täyttää pitkien korkojen lähentymiskriteerin.

7. MUUT TEKIJÄT

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä ja vaihtotaseen kehittymistä. Maltan talous on pitkälti yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia. Maltan rahoitusjärjestelmä on huomattavan sidoksissa muiden maiden – sekä EU:hun kuuluvien että kuulumattomien – rahoitusjärjestelmien kanssa, sillä Maltassa toimii ulkomaisia rahoituksenvälittäjiä ja palveluja tarjotaan valtioiden rajojen yli. Maltan vaihtotase on heilahdellut melkoisesti viime vuosina, mikä heijastaa talouden pientä kokoa ja kapeaa toimialapohjaa. Ulkoinen rahoitusasema heijastaa huomattavia eroja tavaroiden ja palveluiden nettokaupassa. Tavarakauppa on huomattavan alijäämäistä, mutta palvelukaupan suuri ylijäämä tasapainottaa sitä osittain. Vaihtotaseen alijäämä on kasvanut huomattavasti viime vuosina, ja vuonna 2005 se oli 8,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämän kasvu heijasti vaikeita markkinaolosuhteita merkittävillä talouden aloilla eli elektroniikassa ja matkailussa ja vuonna 2005 öljynhinnan huomattavaa nousua. Vuonna 2006 vaihtotaseen alijäämä supistui 6,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen huomattavien tulonsiirtojen ansiosta. Tulonsiirrot johtuivat verkossa pelattavan kukoistavan uhkapelialan kasvavista voitoista. Yhdistetyn vaihto- ja pääomataseen alijäämä oli noin 4,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2004–2005, mutta se supistui 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Rahoituspuolella ulkomaiset suorat nettosijoitukset ovat paljolti kattaneet vaihtotaseen alijäämän.

* * *

Lähentymiskriteereiden täyttämistä arvioituaan ja olettaen, että neuvosto noudattaa komission suositusta kumota liiallista alijäämää koskeva päätös, komissio katsoo, että Malta on saavuttanut kestävän lähentymisen korkean tason.

[1] Viitearvosta tehtyyn ennusteeseen liittyy paljon epävarmuustekijöitä, kun otetaan huomioon, että sen laskenta perustuu niiden kolmen jäsenvaltion inflaatioennusteisiin, joiden inflaation ennakoidaan olevan hitainta ennustejaksolla. Tämä lisää virhemarginaalia.

[2] Tämän kertomuksen valmistelussa käytetyt tiedot on kerätty 26. huhtikuuta 2007 mennessä.

[3] Komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan Maltan 12-kuukauden keskimääräinen inflaatio hidastuu 1,4 prosenttiin joulukuussa 2007, kun taas viitearvon ennustetaan olevan 2,8 prosenttia.

[4] 2005/186/EY (EUVL L 62, 9.3.2005, s. 21).