Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 'Euroopan puolustus - Teollisuus- ja markkinanäkökohtia - Tavoitteena EU:n puolustustarvikepolitiikka'"

(KOM(2003) 113 lopullinen)

(2004/C 10/01)

Komissio päätti 12. maaliskuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 3. syyskuuta 2003. Esittelijä oli Clive Wilkinson.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24. ja 25. syyskuuta 2003 pitämässään 402. täysistunnossa (syyskuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 117 ääntä puolesta, 3 vastaan ja 5 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Komissio esittää tiedonannossaan(1), että nyt on oikea aika aloittaa entistä koordinoidumman puolustustarvikepolitiikan kehittäminen jäsenvaltioiden omien puolustustarvikepolitiikkojen täydentämiseksi. Tiedonanto on jatkoa kahdelle aikaisemmalle puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja käsittelevälle tiedonannolle(2), jotka eivät juurikaan johtaneet jatkotoimiin.

1.2. Komissio uskoo voivansa antaa keskeisen panoksen parantamalla asevarustelua Euroopassa koskevan EU:n sääntelykehyksen laatua. Samalla se toivoo auttavansa elinkelpoisen puolustusteollisuuden säilymistä unionissa.

1.3. Esitetyt kommentit ja ehdotukset perustuvat Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (ETPP) ja liittyvät yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) kehittämiseen, mutta eivät ole niistä riippuvaisia.

1.4. Esitettyjen toimien tavoitteena on kannustaa teollisuuden rakennemuutosta ja vakauttamista, edistää eurooppalaisten puolustustarvikemarkkinoiden luomista sekä parantaa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä. Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämistä ajatellen kyseessä on tärkeä haaste. Toimilla on myös laajoja yhteiskunnallisia ja taloudellisia päämääriä.

1.5. Tiedonannossa todetaan, että toimista koituva lisäarvo kohdistuu todennäköisimmin puolustustarvikkeiden markkinoihin sekä puolustukseen liittyvään tutkimukseen.

1.6. Luxemburgissa 16. kesäkuuta 2003 kokoontunut yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto antoi tukensa osalle tiedonannossa mainituista toimista.

2. Yleistä

2.1. Komitea pitää tiedonantoa tervetulleena ja ajankohtaisena. Se kannattaa suurinta osaa siinä esitetyistä toimista. Mahdollisten muutosten keskeisenä tavoitteena tulee olla jäsenvaltioiden tarvitsemien puolustusvalmiuksien tarjoaminen annettuja resursseja hyödyntäen entistä tehokkaammin ja pienemmin kustannuksin.

2.2. Puolustus on erittäin poliittinen aihe, eivätkä kaikki jäsenvaltiot ole yksimielisiä siihen liittyvästä unionin roolista. Tämä tuleekin ottaa huomioon tarkasteltaessa tässä mainittuja ehdotuksia. Siitä kuitenkin vallitsee yksimielisyys, ettei EU:lla ole riittävää puolustusvalmiutta selviytyäkseen tehtävistä, joita sille on kaavailtu (Petersbergin tehtävät) tai joita sen hoidettavaksi mahdollisesti tulevaisuudessa päätetään antaa. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uskottavuuden kannalta on kuitenkin selvää, että EU:lla on oltava riittävä sotilaallinen kapasiteetti siihen liittyvistä yhteisistä tehtävistä suoriutumiseksi. Vaikka jäsenvaltiot eivät vielä ole päässeet yksimielisyyteen tarpeesta kehittää unionin sotilaallista valmiutta, komitea pitää siihen tähtääviä toimia tervetulleena ja keskeisenä osana tulevaa ja uskottavaa ETPP:aa.

2.3. Puolustus on myös erittäin monitahoinen ala. Sen täydellinen järkeistäminen ei ole mahdollista siihen liittyvien tehtävien vaihtelevuuden (jäsenvaltiot, Nato, EU, YK ja muut) sekä tarvittavien välineiden ja monesti päällekkäisten ja kaksinkertaisten tarvikejärjestelyjen vuoksi. Erojen vähentäminen olisi kuitenkin selvästi hyödyllistä.

2.4. Tavoitteen saavuttamiseksi EU:n tulee hyödyntää puolustuksen käytettävissä olevat resurssit mahdollisimman hyvin. On kuvaavaa, että vaikka unionin yhteenlasketut puolustusmenot ovat noin 40 prosenttia Yhdysvaltojen vastaavista, summalla tuotetut operationaaliset valmiudet vastaavat vain 10:tä prosenttia Yhdysvaltojen valmiuksista. On selvää, etteivät unionin jäsenvaltiot saa rahoilleen täyttä vastinetta.

2.5. Ellei uuden puolustukseen liittyvän teknologian kehittämisessä tapahdu todellista edistymistä, kapenevat unionin teollisuuden mahdollisuudet huolehtia operationaalisesta valmiudesta entisestään. Tämä on ristiriidassa Lissabonin strategian kanssa eikä edistä työllisyysnäkymiä. Jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikkojen vuorovaikutusta ajatellen avoimesta koordinointimenetelmästä voisi tässä suhteessa olla hyötyä. Sen EU-tasolla mahdollistamat kuulemiset, arvioinnit ja esikuva-analyysit voisivat lisäksi auttaa kyseisten teollisuudenalojen järkiperäistämisessä.

2.6. Käytettävissä olevien voimavarojen mahdollisimman täydellinen hyödyntäminen on aina paikallaan, muttei yksin riitä. Nykyisiin ja odotettavissa oleviin tehtäviin tarvittavan rahoituksen järjestäminen edellyttää poliittista tahtoa (ks. kohta 2.3). Kaikkein vaativimmista tehtävistä suoriutuvat ainoastaan joukot, joilla on käytettävissään teknisesti kehittyneet tarvikkeet.

2.7. Komitea panee merkille, ettei puolustukseen liittyvän teknologian tai puolustusta koskevien tietojen saatavuutta ja siirtoa jäsenvaltioiden kesken ole juurikaan käsitelty. Komitea kuitenkin toteaa, että kaikkein kehittyneimpiä välineitä ajatellen se olisi tärkeää.

2.8. Nykyisten jäsenvaltioiden enemmistö ja huomattava osa unioniin liittyvistä maista on Naton jäseniä. Unioni on lisäksi neuvotellut Naton kanssa sen kapasiteetin varmasta saatavuudesta tiettyihin unionin toteuttamiin operaatioihin. Unionin järjestelmiä ja standardeja kehitettäessä onkin selvästi tarpeen ottaa kokonaisuudessaan huomioon Naton käyttämät vastineet. Myös välineiden osalta EU:n ja Naton joukkojen yhteentoimivuus on ratkaisevan tärkeää ja säilyy jatkossakin standardointia merkittävämpänä seikkana (vaikka standardointia tuleekin edistää mahdollisuuksien mukaan).

2.9. Koska tilanne puolustusteollisuuden ja -tarvikkeiden(3) osalta vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioittain, on tärkeintä hyväksyä monirytminen ja joustava lähestymistapa. Komitea pitääkin komission "aina kun se on mahdollista" -lähestymistapaa tervetulleena, mutta panee merkille, että yleinen edistyminen ja siitä hyötyminen on paljon toivottua hitaampaa. Komitea toivoo lisäksi, että muutosten myötä erikokoisten jäsenvaltioiden puolustustarvikkeiden suorituskyvyssä ilmenevät erot vähitellen kapenevat.

2.10. Unionitason menettelyt, joiden tavoitteena on puolustustarvikepolitiikan harmonisointi, voivat vähitellen johtaa niihin osallistuvissa jäsenvaltioissa tehokkuuden ja tulosten parantumiseen sekä kustannusten alenemiseen ja vaikuttaa myönteisesti TTK-menoihin.

2.11. Ellei jäljempänä toisin mainita, komitea kannattaa tiedonannossa esitettyjä ehdotuksia.

3. EU:n puolustusteollisuus

3.1. Komitea on varauksetta samaa mieltä siitä, että EU tarvitsee elinkelpoista puolustusteollisuutta, joka pystyy kilpailemaan maailmanmarkkinoilla. Ilman sitä jäsenvaltiot joutuisivat turvautumaan puolustustarvikkeita hankkiessaan pitkälti yhteisön ulkopuolisiin maihin (etenkin Yhdysvaltoihin). On tärkeää kehittää "unionin puolustustarvikemarkkinat", jotta hankintoja suoritettaisiin entistä enemmän EU-lähteistä.

3.2. Puolustustarviketeollisuuden keskittämisessä on jo edistytty niin EU:ssa kuin maailmanlaajuisesti. Koska kyseessä ovat maailmanlaajuiset markkinat, suurimmalla osalla tärkeimmistä eurooppalaisista yrityksistä on (omistus-, kumppanuus-, sopimus- tai muu) yhteys unionin ulkopuolisiin yrityksiin, mikä auttaa niitä toimimaan tehokkaasti maailmanmarkkinoilla. Puolustustarvikemarkkinat ovat kuitenkin myös varsin rajalliset, minkä vuoksi yritykset ovat rationalisoineet toimintojaan ja ryhtyneet yhteistyöhön voidakseen jatkossakin kilpailla menestyksekkäästi. Tämä suuntaus jatkuu ja osoittautuu merkittäväksi osassa jäseneksi liittyviä maita, joissa alalla ei toistaiseksi ole juurikaan edistytty.

3.3. Kuten tiedonannossa todetaan, turvallisuus- ja puolustusjärjestelmiä edistävät nykyään eniten yritykset, jotka kehittävät tuotteitaan ja palvelujaan myös siviilitarkoituksiin. Tämä suuntaus todennäköisesti voimistuu.

3.4. Valtion osallistumista puolustusteollisuuteen ei voida välttää, sillä se on useiden tuotteiden kohdalla ainoa laillinen asiakas. Jotta kilpailu olisi mielekästä, tulee mahdollisimman harvan yrityksen olla valtion omistuksessa. Se, että valtio osallistuu toimintaan tietyillä erityisen herkillä aloilla (kuten ydin- ja salausteknologia) ja että valtion tuki TTK-toiminnalle on usein välttämätöntä asevoimien pitämiseksi teknologian uusimman kehityksen tasalla, on tunnustettu tosiasia.

3.5. Komitea on samaa mieltä siitä, että markkinatodellisuuden vuoksi rakennemuutoksen tulee olla pääasiassa kyseisen teollisuuden oma asia. Komitea panee lisäksi merkille, että monet jäseniksi liittyvistä maista ovat puolustusteollisuutensa(4) rakennemuutoksen osalta erityisten haasteiden edessä. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että ne osallistuvat täysipainoisesti aiheen kattavaan käsittelyyn mahdollisimman pian.

3.6. Rakennemuutos merkitsee väistämättä sen hyväksymistä, että jäsenvaltiot menettävät osan oman puolustusteollisuutensa valmiuksista voidakseen keskittyä sen toisiin osiin. Tämä prosessi on jo käynnissä. Tavoitteena tulee olla sen varmistaminen, että unionin jäsenvaltioilla on yhteensä täydellisesti unioni puolustustarpeita vastaava teollinen kapasiteetti.

4. Markkinat ja niiden sääntely

4.1. Komitea pitää EU:n puolustusteollisuuden sääntelykehyksen tarkistamista tervetulleena. Se haluaa kuitenkin kommentoida kolmea aiheesta esitettyihin ehdotuksiin liittyvää näkökohtaa.

4.2. Seuranta. Tiedonannossa esitetään, että on kartoitettava ja seurattava EU:n tasolla puolustusteollisuuden taloudellista tilannetta ja sen valmiutta suoriutua ETPP:n toimeksiannoista, kilpailukykyä ja suunnittelun tasoa, T& K-investointeja jne. Komitea katsoo, että tämän tasoinen seuranta on epärealistista (mm. edellä kohdissa 3.2 ja 3.3 hahmotelluista syistä) ja tarpeetonta. Myös teollis- ja tekijänoikeuksien turvaaminen ja liikesalaisuuden säilyttäminen muodostuisivat joissain tapauksissa huomattaviksi ongelmiksi. Jäsenvaltioita tulisi pyytää toimittamaan tarvittavat ja asianmukaiset tiedot sekä ilmoittamaan alalla toimivien työtekijöiden määrä tehtäväaloittain jaoteltuna.

4.3. Puolustusalan hankinnat. Tiedonannossa ehdotetaan, että EU:n tulisi itse osallistua suoraan puolustustarvikkeiden hankintaan. Komitea on samaa mieltä siitä, että puolustustarvikkeiden hankinnan tiettyjen osatekijöiden keskittäminen saattaisi olla hyödyllistä. Ennen kuin se asettuu tukemaan ehdotusta, se haluaa kuitenkin tietoja lisäarvosta, jota EU:n osallistuminen tarjoaisi. Komitea on yhtä mieltä siitä, että pitkän tähtäimen tavoitteeksi tulisi asettaa mahdollisimman yhdenmukainen puolustushankintoja koskeva säännöstö. Riittävän yhdenmukaisuuden saavuttaminen vie kuitenkin kauan, kun ajatellaan jäsenvaltioiden erittäin vaihtelevia sääntöjä. Lisäksi on aina säilytettävä mahdollisuus tehdä hankintoja myös unionin ulkopuolisista maista, joissa noudatetaan erilaisia menettelyjä ja sääntöjä. Sääntöjen muotoilussa tulevalla hankintalaitoksella (ks. kohta 6.1) lienee huomattava asema.

4.4. Kilpailupolitiikka. Komitea tukee täysin komission yleistä kantaa, mutta kiinnittää huomiota siihen, ettei 296 artiklan soveltamisalan rajoittaminen saa heikentää jäsenvaltioiden omien turvallisuusetujen varmistamista. Lisäksi komitea muistuttaa, että koska valtiolla on puolustustarvikkeiden useimmiten ainoana laillisena ostajana roolinsa ja etunsa valvottava, on kilpailun takaaminen puolustustarvikkeiden alalla vaikeampaa kuin muiden tuotteiden kohdalla.

5. Eurooppalaisen turvallisuusalan huippututkimuksen nykyistä suurempi yhdenmukaisuus

5.1. Nykyisellään puolustukseen liittyvään tutkimukseen, teknologiaan ja kehittämiseen (TTK) ei investoida läheskään riittävästi. Länsi-Euroopan varustelujärjestön (WEAO)(5) tehtävänä on hallinnoida puolustukseen liittyviä tutkimusyhteistyöohjelmia, mutta se hallinnoi ainoastaan 2,5:ttä prosenttia eurooppalaisista alan investoinneista. Kuten eurooppalaisen tutkimusalueen tarjoama esimerkki osoittaa, on jäsenvaltioiden asianmukaisen tutkimustoiminnan koordinoiminen periaatteessa järkevää ja tuottaa lisäarvoa. TTK on keskeisessä asemassa, jos EU:n halutaan saavuttavan unionin puolustustarvikepolitiikalle asetetut tavoitteet.

5.2. Jäsenvaltioiden sopimus huippututkimusta koskevasta unionin ohjelmasta edellyttää sen määrittelemistä, mitä "EU:n strategisella teknologialla"(6) tarkoitetaan. Valittujen hankkeiden tulee edistää suoraan turvallisuuteen liittyviä valmiuksia asiaankuuluvilla aloilla. Lisäksi on sovittava tarvittavan rahoituksen järjestämisestä sekä koituvan hyödyn jakamisesta. On kuitenkin selvää, että TTK:n asianmukainen edistäminen edellyttää useimmissa jäsenvaltioissa puolustusmenojen korottamista. Perustettavaksi esitetty hankintalaitos olisi erittäin hyödyllinen keskus neuvonpitoa sekä tietojen säilyttämistä ja jakamista ajatellen sekä tarvittaessa yhteisten hankkeiden ja yhteistuotannon edistämiseksi.

5.3. Yleisellä tasolla on tarpeen tunnistaa ja sopia yhteisistä vaatimuksista mahdollisimman laajasti. Näin ala voisi suositella kustannuksia ajatellen kaikkein tehokkaimpia kehitys- ja tuotantoväyliä (tai hankintatapoja). Samalla edistettäisiin yhteentoimivuutta ja tuotantosarjojen kannattavuutta. Myös jäsenvaltioiden TTK-vaatimusten ymmärtäminen on tarpeen samoin kuin tekniikan kehityksen sekä tarvittavan rahoituksen koordinointi.

6. Aihealueita edelleen pohdittavaksi

6.1. EU:n puolustustarvikkeiden hankintalaitos. Jo aiemmin on esitetty jonkinlaisen laitoksen perustamista. Komission tiedonannossa siihen viitataan "puolustustarvikkeiden hankintalaitoksena". Turvallisuus- ja puolustusjärjestelmää käsittelevässä Euroopan parlamentin mietinnössä sitä kutsutaan "asevarustelu- ja tutkimusvirastoksi" ja äskettäin esitetyssä ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista käytetään nimitystä "Euroopan puolustusmateriaali-, tutkimus- ja sotilasvoimavaravirasto". Sille hahmoteltu tehtäväkenttä vaihtelee pitkälti nimiehdotuksia noudatellen. Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto teki 16. kesäkuuta 2003 poliittisen päätöksen puolustusvalmiuden alaan liittyvän viraston perustamisesta. Sen varsinaisista tehtävistä käydään keskustelua.

6.2. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio ottaa huomioon, että perustettavan viraston tai laitoksen tulee heijastaa jäsenvaltioiden poliittista päätöstä, jonka mukaan suuri osa TTK-toiminnasta sekä hankinnoista tulee toteuttaa nykyisen perustamissopimuksen ulkopuolella ja laitoksen tai viraston toiminnan perustana tulee hyödyntää mieluiten voimassa olevia sopimuksia(7). Koska kaikki jäsenvaltiot eivät välttämättä osallistu perustettavan laitoksen tai viraston toimintaan, on sovittava sen rahoitukseen liittyvien osuuksien jakoperusteista siten, että otetaan huomioon osallistujat ja niiden panokset. Komitea toivoo tilaisuutta esittää yksityiskohtaisia kommentteja, kunhan esitetyn laitoksen tai viraston rooli ja sen tarjoama lisäarvo on täsmällisesti selvitetty.

6.3. Tarjonnan turvaaminen. Erittäin harva - jos yksikään - jäsenvaltio tulee rajoittamaan puolustustarvikehankintansa sisämarkkinoille. Niinpä tulevaisuudessakin on tarjontaa ja sen turvaamista koskevia kahdenvälisiä järjestelyjä. Komitea katsoo, että vastuun tarjonnan turvaamisesta tulee säilyä jäsenvaltioilla, jotka voivat hyödyntää unionin omia järjestelyjä (esim. ehdotettua laitosta tai virastoa) tai omia kahden- tai monenvälisiä järjestelyjään.

6.4. Kauppaan liittyviä kysymyksiä. Komitea kommentoi tätä tärkeää seikkaa, kunhan komissio esittää yksityiskohtaisia ehdotuksiaan. Komitea on kuitenkin samaa mieltä siitä, että kaksikäyttötuotteiden viennin nykyisten käytäntöjen seuranta olisi hyödyllistä oikeudenmukaisen kilpailun varmistamiseksi.

7. Päätelmät

7.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea pitää tervetulleena puolustustarvikepolitiikan koordinoinnin tehostamiseen tähtäävän prosessin käynnistämistä osana toimivaa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka (ETPP). Tässä yhteydessä tulee keskittyä niiden valmiuksien saavuttamiseen, joita ETPP:n yhdessä sovitut tavoitteet edellyttävät ja jotka ovat osa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP). Yhteisesti sovitut EU-tason menettelyt voisivat parantaa tehokkuutta ja alentaa osallistuville jäsenvaltioille koituvia kustannuksia.

7.2. Komitea myöntää, että erityisesti rahoituksen lisäämisen osalta tärkein tekijä on poliittinen tahto.

7.3. On unionin poliittisen ja taloudellisen edun mukaista, että unionissa on maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen puolustusteollisuus. Komitea paneekin merkille, että rakennemuutos on jo käynnistynyt pääasiassa markkinapaineiden vuoksi.

7.4. Alan teollisuutta koskevien tietojen keruusta ja seurannasta suoriutuvat parhaiten jäsenvaltiot. Tietojen tulisi sisältää myös työllisyysluvut tehtäväaloittain jaoteltuna.

7.5. ETSK epäilee, ettei EU:lle kaavailtu rooli puolustustarvikkeiden hankkijana tuota lisäarvoa.

7.6. Alan kehittyminen edellyttää yhteistä ponnistusta turvallisuuteen liittyvän huippututkimuksen alalla. Lisäksi avaintekijänä tulee määritellä kapasiteettikuilun kuromisen edellyttämä "EU:n strateginen teknologia".

7.7. Komitea on valmis kommentoimaan puolustusvalmiuden alalla toimivaan virastoon liittyviä seikkoja, kunhan sen roolista ja muista yksityiskohdista on sovittu.

7.8. Vastuun tarjonnan turvaamisesta tulee jatkossakin säilyä jäsenvaltioilla, vaikka mainitulla virastolla tai laitoksella voikin olla hyödyllinen rooli.

Bryssel 24. syyskuuta 2003.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Roger Briesch

(1) KOM(2003) 113 lopullinen.

(2) KOM(96) 10 lopullinen ja KOM(97) 583 lopullinen.

(3) Valmiuksien kehittämistä koskevan eurooppalaiseen toimintasuunnitelman (European Capability Action Plan, ECAP) avulla on kartoitettu EU:n valmiuksissa olevat puutteet, jotka on korjattava, mikäli yhteisesti unionissa sovittuihin tehtäviin aiotaan ryhtyä.

(4) Näiden maiden asevoimat ja puolustusteollisuus olivat osa järjestelmää, joka ei vastannut nykyisten jäsenvaltioiden järjestelmiä.

(5) Western European Armament Organisation.

(6) Tässä yhteydessä käsitteellä tarkoitettaan sovittujen EU:n tehtävien edellyttämää teknologiaa.

(7) Esim. puolustusmateriaaliyhteistyötä käsittelevä järjestö JOAC (Joint Armaments Co-operation Organisation) sekä WEAO:hon liittyvä aiesopimus "LoI" (Letter of Intent).