Alueiden komitean lausunto aiheesta "Kaupunkien ja kuntien ympäristöpolitiikka"

(98/C 180/04)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon työvaliokuntansa 11. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c neljännen kohdan nojalla tekemän päätöksen antaa lausunto aiheesta "Kaupunkien ja kuntien ympäristöpolitiikka" sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n "Taajama-alueita koskevat asiat" tehtäväksi,

ottaa huomioon neuvoston 3. maaliskuuta 1997 tekemän päätöksen Euroopan unionin neuvotteluesityksistä YK:n ilmastokokoukseen, joka pidetään joulukuussa 1997 Kiotossa Japanissa,

ottaa huomioon neljännen ja viidennen ympäristöohjelman (1987 1997),

ottaa huomioon vihreän kirjan taajamaympäristöstä (1990),

ottaa huomioon taajamaympäristöä käsitelleen asiantuntijaryhmän loppuraportin aiheesta "Euroopan kaupunkien kestävä kehitys",

ottaa huomioon Euroopan kaupunkien kestävää kehitystä koskeneessa ensimmäisessä konferenssissa Ålborgissa toukokuussa 1994 hyväksytyn peruskirjan "Euroopan kaupungit ja kunnat matkalla kestävään kehitykseen" (Ålborgin peruskirja),

ottaa huomioon Euroopan kaupunkien kestävää kehitystä koskeneen toisen konferenssin, joka järjestettiin Lissabonissa lokakuussa 1996,

ottaa huomioon komission 10.1.1996 antaman kertomuksen Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvän politiikka- ja toimenpideohjelman "Kohti kestävää kehitystä" toteutumisesta (),

ottaa huomioon Euroopan komission taajamaympäristö-asiantuntijaryhmän kertomus aiheesta "Kaupunkien kestävä kehitys", Bryssel 1996,

ottaa huomioon valiokunta 4:n tammikuun 14. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 393/97 rev. 2, jonka esittelijä oli Hans Eveslage,

hyväksyi 12. 13. maaliskuuta 1998 pitämässään 22. täysistunnossa (12. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Tietäen että kestävää ja ympäristöystävällistä kehitystä tukevia toimia voidaan toteuttaa ensisijaisesti kaupunkien ja kuntien tasolla, alueiden komitea on käsitellyt aihepiiriä "Taajamapolitiikka ja ympäristö" jo aiemmin useista näkökulmista lukuisissa asiakirjoissa ().

1.2. Jo Euroopan unionin neljännessä ympäristöohjelmassa pohdittiin yleisesti kaupunkien ja kuntien asemaa. Pohdintaa jatkettiin vihreässä kirjassa taajamaympäristöstä (1990), joka johti lopulta taajamaympäristöä käsittelevän asiantuntijaryhmän perustamiseen. Lisäksi Euroopan komissio perusti vuonna 1994 neuvoa-antavan ympäristöfoorumin helpottamaan ympäristöpolitiikan toimijoiden kuulemista. Euroopan komission (PO XI) vuonna 1993 aloittamassa hankkeessa "Kaupunkien kestävä kehitys" tehtiin institutionaalisia ja käytännön ehdotuksia kaupunkien ja kuntien kestävän kehityksen hyväksi, vaihdettiin kokemuksia ja tiedotettiin hyvistä käytänteistä. Loppuraporttiin sisältyvissä, yhteisön toimielimille sekä jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien hallintoelimille osoitetuissa suosituksissa toimintaohjelman toteutuksen helpottamiseksi mainitaan kaupungit ja kunnat ympäristöpolitiikan toteuttamisen lähtökohtana.

1.3. Hankkeen "Kaupunkien kestävä kehitys" loppuraportissa Euroopan komissio katsoo kuntien ja alueiden olevan olennainen lähtökohta ympäristöpolitiikan toteuttamiselle. Raportissa korostetaan erityisesti, että ympäristönsuojelu on monialainen, ensi sijassa paikallis- ja alueviranomaisten tehtävä.

1.4. Raportissa päädytään toteamaan, että Euroopan unionin olisi kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota kaupunkien ja kuntien ympäristöpoliittiseen merkitykseen. Euroopan unionin nykyiset toimet olisi siksi pyrittävä optimoimaan taajamaongelmien monimutkaisuuden vuoksi.

2. Tilannekuvaus

2.1. 170 valtiota hyväksyi Rio de Janeirossa kesäkuussa 1992 Agenda 21 -toimintaohjelman, joka koskee ympäristöä ja kehitystä ensi vuosisadalla. Sekä teollisuusmaita että kehitysmaita koskevassa toimintaohjelmassa on ohjeita kaikille yhteiskuntatasoille ja -ryhmille ympäristön tilan pahenemisen estämiseksi. Riossa hyväksytyn Agenda 21:n tavoitteena on saada liikkeelle maailmanlaajuinen prosessi, joka johtaa ympäristöystävälliseen, kestävään (sustainable) kehitykseen ja mahdollistaa tulevienkin sukupolvien elämän planeetallamme.

2.2. Kestävään kehitykseen pyrittäessä myös Euroopan kaupungeilla ja kunnilla on tärkeä tehtävä, koska tunnuslauseen "ajattele maailmanlaajuisesti, toimi paikallisesti" mukaisesti niissä voidaan luoda perusta "maailmanlaajuiselle" kestävälle ja ympäristöystävälliselle kehitykselle. Ålborgin peruskirjan aiheena on velvoite osallistua paikallisagenda 21:een tai vastaaviin prosesseihin sekä laatia paikallinen, pitkän aikavälin toimintaohjelma, jonka tavoitteena on kestävyys. Peruskirjan on allekirjoittanut miltei 300 paikallisyhteisöä 28:sta Euroopan maasta. Nämä paikallisyhteisöt edustavat yli 100 miljoonaa Euroopan kansalaista. Euroopan kaupunkien ja kuntien kestävä kehitys -kampanja aloitettiin Ålborgissa toukokuussa 1994 pidetyssä Euroopan kaupunkien kestävää kehitystä käsitelleessä ensimmäisessä konferenssissa.

2.3. Euroopan unionissa noin 20 % eurooppalaisista elää yli 250 000 asukkaan suurtaajamissa, 20 % keskisuurissa kaupungeissa ja 40 % kaupungeissa ja kunnissa, joissa on 10 000 50 000 asukasta (Komission tiedonanto: Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa) (). Täytyy toisaalta ottaa huomioon, että noin 20 % eurooppalaisista asuu alle 10 000 asukkaan kaupungeissa ja kunnissa. Kaikkien Euroopan unionin kaupunkien ja kuntien mielenkiinto tulisi herättää kestävää ja ympäristöystävällistä kehitystä tavoittelevia paikallistoimia kohtaan. Suurilla kaupungeilla ja taajamilla on toki erityisen paljon ympäristöongelmia, ja ne ovat sen vuoksi samalla toiminnan optimointialueita, joilla on kehitetty ja kehitetään ratkaisuja demokraattisesti. Suurtaajamien tai -kaupunkien ja maaseudun välistä kanssakäymistä ei kuitenkaan tulisi jättää huomiotta, koska esim. maaseudun tai alle 10 000 asukkaan kuntien huonot yhteydet suurtaajamiin tai -kaupunkeihin lisäävät yksityisliikennettä, mikä puolestaan vaikuttaa kielteisesti taajamien tai keskimääräistä suurempien kaupunkien ympäristötaseeseen.

Toisaalta voidaan myös todeta, että väestö muuttaa yhä yleisemmin taajamista ja suurkaupungeista maaseudulle. Tähän innostavat esimerkiksi asumisen edullisuus ja etenkin lasten kannalta paremmiksi koetut elinolot. Työpaikka pysyy toisaalta usein taajama-alueilla tai suuremmissa kaupungeissa ja kunnissa, mikä näkyy väistämättä yksityisliikenteen (työssäkäyntiliikenteeseen) kasvuna. Lisääntyvä vapaa-ajan moottoriajoneuvoliikennekin aiheuttaa lisäongelmia. Väestön ja sen toimien vaikutus kaupunki-, maaseutu- ja luonnonympäristöön, jota voidaan pitää inhimillisen ja urbaanin toiminnan "jalanjälkenä", on avainasemassa.

2.4. Kaupungit ja kunnat ovat tällä välin ponnistelleet huomattavasti ympäristön tilan parantamiseksi ja jossain määrin onnistuneetkin siinä. Ongelmia on silti edelleen paljon. Euroopan ympäristökeskuksen vuonna 1995 tekemä merkittävä tutkimus osoittaa, että yli 500 000 asukkaan kaupunkien ja kuntien ilmanlaatu on ongelmallinen. Lisäksi noin 70 miljoonaa EU-kansalaista kärsii "talvisavusumusta" ja noin 80 % EU:n väestöstä ainakin kerran kesässä liiallisesta otsonista ("kesäsavusumu"). Teollisuuden ja lämmityslaitteiden ohella ympäristöä saastuttaa yhä enemmän taajamien motorisoitu henkilöliikenne. Yksityisajoneuvojen käyttö on kasvanut muiden liikennevälineiden käyttöä nopeammin ja kasvaa luultavasti edelleen. Ajoneuvotiheyden kasvu asuinalueilla mitätöi esim. katalysaattorein saavutetut positiiviset ympäristövaikutukset. Kaupunkien ja kuntien ympäristöoloihin liittyy vielä muita ongelmia, esim. jäte- ja jätevesihuolto. Ympäristötietoisuus on kuitenkin noussut korkealle kaupungeissa ja kunnissa. Agenda 21:n mukaisen kestävän ja ympäristöystävällisen kehityksen nimissä on monilla paikkakunnilla pantu jo alulle kehitys, joka parantanee huomattavasti kaupunkien ja kuntien ympäristötilannetta ja elinoloja.

Tätä taustaa vasten Euroopan parlamentti ja alueiden komitea ovat tukeneet myös Euroopan unionin aiempaa aktiivisempaa toimintaa taajamien kehittämisessä. YK:n konferenssissa "Kaupunkien kestävä kehitys" Istanbulissa (Habitat II) jäsenvaltiot ja Euroopan unioni ilmaisivat toiveen kaupunkien ja kuntien kestävästä kehityksestä yhteisenä tavoitteenaan.

2.5. Maailmanlaajuiset ilmastomuutokset olivat Kiotossa joulukuussa 1997 pidetyn kansainvälisen ilmastokonferenssin tärkein aihe. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä on tullut kansainvälisen kestävän kehityksen keskeisiä aiheita. Johtavien ilmastotieteilijöiden päätelmien mukaisesti on toimittava nopeasti ja tehokkaasti. Yhdistyneiden kansakuntien asiantuntijaelimeen (hallitustenvälinen ilmastopaneeli, IPCC) kuuluvat ilmastotieteilijät ennustavat, että maapallon ilmasto lämpenee 50 100 vuoden kuluessa 1 3,5 °C. Tämän vuoksi merenpinta nousee edelleen 15 95 cm, mistä on haittaa esimerkiksi laajoilla alueilla Hollannissa, Yhdistyneen kuningaskunnan marskimaalla, Pohjanmeren rannikolla Saksassa, Mustan meren rannikkoalueilla, Po-joen tasangolla Italiassa sekä Jyllannin länsirannikon vattimaalla Tanskassa. Merenpinnan nousu vaikuttaa tuhoisasti näillä alueilla asuvien ihmisten elinmahdollisuuksiin. Lisäksi kasvihuoneilmiön aiheuttamalla ilmaston lämpenemisellä on terveyteen, eläin- ja kasvimaailmaan, maatalouteen sekä kalastukseen kohdistuvia maailmanlaajuisia haittavaikutuksia. Tämän vuoksi on toimittava välittömästi, ja komission olisi jatkettava viidennen ympäristöohjelman yhteydessä tekemäänsä menestyksekästä työtä jatko-ohjelmalla.

3. Euroopan unioni ja taajamien ympäristöpolitiikka

3.1. Euroopan unionissa taajamien ympäristöpolitiikka käsittää mm. energia-, rakennus-, liikenne-, jäte- ja jätevesialat sekä luonnon- ja maisemansuojelun. Tämä kaupunkien ja kuntien tehtäväkenttä Euroopan unionissa on peruspilari kestävälle ja ympäristöystävälliselle kehitykselle, jota tunnuslause "ajattele maailmanlaajuisesti, toimi paikallisesti" kuvaa. Tästä syystä ympäristöystävällisen kehityksen edellytys on myös Agenda 21:n näkökulmasta, että kaupungeille ja kunnille tarjotaan toimintakehys sekä toimialoja, joilla niillä on omia vaikutusmahdollisuuksia. On erityisesti kyse siitä, että myös Euroopan unioni tukee ja vahvistaa taajamien ympäristöpolitiikan moninaisia toimia pitkällä aikavälillä henkisin ja taloudellisin panoksin. On otettava huomioon, että kaupungit ja kunnat eivät allekirjoittaneet Agenda 21:tä, vaan allekirjoittajina oli 170 valtiota, joten tukea toivotaan ensisijaisesti eri maiden hallituksilta ja myös Euroopan unionilta.

3.2. EU:n jäsenvaltioiden alueelliset rakenteet eivät ole yhdenmukaisia. Vastuualueet ja toimivalta on voitu jakaa yksityiskohdittain eri tavoin. Kaikille valtioille on kuitenkin yhteistä, että kaupungit ja kunnat valvovat alempana hallinnontasona käytäntöä paikan päällä. Tähän kuuluvat esim. sellaiset ympäristön kannalta olennaiset alat kuten suunnittelu, energia, rakentaminen, liikenne, jätteet ja jätevedet. Kestävä, ekologisesti suuntautunut ympäristöpolitiikka on siis erottamaton osa kunnallispolitiikkaa Euroopassa. Kaupungeilla ja kunnilla on monia taloudellisia, sosiaalisia ja ekologisia ongelma-alueita.

3.3. Tätä taustaa vasten Euroopan unionin kehityksen onnistuminen riippuu kaupunkien ja kuntien taloudellisesta ja ekologisesta menestyksestä. Euroopan unioni, jonka kansalaiset kokevat elämänlaadun välittömänä parantumisena alueilla ja kunnissa, lujittaa kansalaisten samastumista itseensä. Muistettakoon, että EU-komission entinen puheenjohtaja Jacques Delors kuvasi ensi vuosisataa "alueiden vuosisadaksi".

3.4. Euroopan unioni havaitsi nämä yhteydet sekä tavoitteellisen ja kestävän kaupunkikehittämisen välttämättömyyden jo varhain. Rakenne- ja koheesiorahastot ovat Euroopan unionin alue- ja koheesiopolitiikan pääasialliset rahoitusvälineet. Rahastojen varat ovat yhteensä noin 170 miljardia ecua vuosina 1994 1999. Koska tiedetään, että kunnallisviranomaisten onnistuminen on kokonaisuudessaan ratkaisevaa Euroopan unionin kasvulle ja kehitykselle, 30 40 % näiden rahastojen varoista suunnataan ns. tavoite 1 -alueille. Ne ovat kehityksessä jälkeen jääneitä alueita. Tavoitteen 2 alueille suunnatut varat on tarkoitettu ennen muuta teollisuusalueiden rakennemuutostoimiin. On siis yhtäältä kyse maaseudun ja puutteellisesti kehittyneiden alueiden tukemisesta ja toisaalta elin- ja työolojen parantamisesta taajamissa. Niiden välinen vuorovaikutus on todettu ja siitä tehtiin euroopanlaajuisen kestävän taajamakehityspolitiikan tunnusmerkki. Rakennerahastokehyksessä perustettiin yhteisöaloite Urban vuonna 1994. Urban-aloitteen avulla on tarkoitus kannustaa kumppanuuksia kaupunkikeskustojen rappeutuneissa osissa ja poistaa kehitysongelmat integroiduin ohjelmin. Komission alulle paneman Integra-aloitteen turvin toteutetaan hankkeita, joilla on tarkoitus päästä eroon työllisyysongelmista rakenteeltaan epäedullisissa kaupunginosissa.

3.5. Julkinen liikenne on erityisen tärkeää kestävälle ja ekologiselle taajamakehitykselle. Tämä koskee yhtäältä euroopanlaajuisten verkkojen perustamista, mutta toisaalta myös kunnallista liikennepolitiikkaa. Houkuttelevan vaihtoehdon motorisoidulle henkilöliikenteelle muodostava hyvä joukkoliikennejärjestelmä on ratkaiseva tekijä sekä onnistuneen talouskehityksen että kaupunkien ja kuntien kestävän ja ympäristöystävällisen kehityksen kannalta. Sillä pyritään parantamaan kaupunkien ja kuntien asukkaiden elämänlaatua. Siksi käsitteen "kestävä liikkuvuus" olisi oltava liikennepolitiikan keskeinen tavoite. On kuitenkin otettava huomioon toisaalta ihmisten ja talouden liikkuvuuden tarve ja toisaalta liikenteen vaikutukset ympäristöön. Kestävän liikenne- ja rakennepolitiikan korostetun edistämisen olisi siksi oltava keskeinen lähtökohta eurooppalaisessa tukipolitiikassa. Vaadittavat ja soveltuvat toimenpiteet ovat monentasoisia. Ihmisille on tarjottava joukkoliikennejärjestelmän lisäksi myös muita vaihtoehtoja henkilöautoliikenteelle, erityisesti kun on kyse liikenneyhteyksistä puutteellisesti kehittyneiltä alueilta taajamakeskuksiin tai keskimääräistä suurempiin kaupunkeihin. Kunnallisen liikennepolitiikan olisi siksi tuettava erityisesti ympäristöystävällistä, tehokasta ja hyötysuhteeltaan edullista julkisten liikennevälineiden sekä pyörä- ja jalankulkuteiden käytön yhdistämistä. Jakeluliikennettä vähittäismyymälöihin kaupungeissa ja kunnissa voidaan optimoida kuljetuskustannusten ja ympäristörasituksen vähentämiseksi. Kestävästä liikkuvuudesta syntyvä taloudellinen tulos voidaan siksi nähdä osana elämänlaadun parantamistavoitetta kaupungeissa ja kunnissa. On kuitenkin otettava huomioon, että markkinoiden avaaminen saattaa vaarantaa kunnallisia liikenne- ja mm. energiahuolto- ja jätehuoltopalveluja. Toisin sanoen on vaarana, että kaupunkien ja kuntien toimialat ja siten ympäristön kannalta merkittävät vaikutusmahdollisuudet katoavat yksityistämisen johdosta.

3.6. Ratkaisevaa on, että kaupungit ja kunnat ovat paikkakuntakohtaisina hallintoyksikköinä määräävä tekijä kestävässä kehityspolitiikassa. Tämän tuntien Euroopan unionin ympäristöpolitiikassa noudatetaan niin sanottua "alhaalta ylöspäin" -periaatetta. Kestävästä ja ympäristöystävällisestä kehityksestä on tullut Euroopan kansalaisille yhä ratkaisevampi näkökohta nykyisten ja tulevien sukupolvien elämänlaadun kannalta. Taajamaympäristöä käsittelevässä vihreässä kirjassa vuodelta 1990 ja kaupunkien kestävää kehitystä koskevassa raportissa vuodelta 1996 suositellaan kunnallisten ongelmien ratkaisemista sosiaalisia, taloudellisia ja ekologisia tekijöitä integroimalla. Vuonna 1993 alulle pannulla "Kaupunkien kestävä kehitys" -hankkeella pyritään auttamaan kaupunkeja ja kuntia toteuttamaan "Kunnallinen Agenda 21" -hanke tai vastaavat kestävän ympäristöystävällisen kehityksen suunnitelmat raportteja julkaisemalla, kokemuksia vaihtamalla, verkkoja hyödyntämällä ja onnistuneiksi osoittautuneita menettelyjä levittämällä. Kuntia pidetään oikeutetusti alueellisen, valtakunnallisen ja eurooppalaisen talouskasvun moottorina. Euroopan komission aloitteet ja toimet noudattavat oikeaa linjaa. Tästä lähtökohdasta ja tälle pohjalle rakentaen täytyy Euroopan unionin tulevia toimia jatkaa kestävän ekologisen taajamakehityspolitiikan nimissä.

3.7. Aiemmin Euroopan unioni tuki eurooppalaista ympäristöpolitiikkaa monipuolisin toiminnoin. Esimerkkinä mainittakoon EY:n asetus ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmästä, joka johti ympäristöhallintojärjestelmien kehittämiseen myös kaupungeissa ja kunnissa. Myös ehdotettu EU-direktiivi suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista on kestävän ympäristöystävällisen kehityksen mukainen, mutta tässä yhteydessä jäsenvaltioille olisi jätettävä riittävästi joustomahdollisuuksia ottaen huomioon nykyiset kansalliset sääntelyvälineet. Yleisesti on kuitenkin muistettava, että kestävää ja ympäristöystävällistä taajamien kehittämispolitiikkaa voidaan toteuttaa läheisyysperiaatetta kunnioittaen myös ilman euroopanlaajuisia säädöksiä, mikäli vapaaehtoisen ympäristövaikutusten arvioinnin myönteiset vaikutukset ovat todennettavissa.

3.8. Tämän lisäksi Euroopan unioni on perustanut erityisiä tukiohjelmia, joihin kuuluvat mm.:

Interreg II mm. saastumisen ehkäisy- ja valvontatoimien sekä jätehuollon tukeminen, aluesuunnitteluyhteistyö ja EU:n sisä- ja ulkorajojen yli tehtävän yhteistyön alaisten ympäristönsuojeluohjelmien tukeminen;

Leader II mm. ympäristön ja elämänlaadun säilyttämis- ja parantamistoimien tukeminen ja maaseudun kehittämiseen annettava tekninen apu;

Urban mm. perusrakenteiden parantamistoimien tukeminen (esim. saastuneiden ja käyttämättömien maa-alojen ja julkisten laitosten entistäminen);

Resider II mm. kaikenlaisten ympäristöparannusten tukeminen, esim. maaperän tervehdyttäminen, maisemanmuokkaus;

Life II yhtenäinen rahoitusväline ympäristöpolitiikan tukemiseksi Euroopan unionissa;

Ympäristötiedotus ohjelma mm. ympäristötietoisuuden edistämiseksi ja talouselämän toimijoiden, alue- ja kunnallisviranomaisten, ympäristöjärjestöjen sekä kuluttajansuojajärjestöjen välisen vuoropuhelun edistämiseksi;

Altener uusiutuvien energialähteiden käytön laajentaminen ja edistäminen sekä uusiutuvien energialähteiden kilpailukyvyn vahvistaminen;

Joule-Thermie järkevän energiankäytön ja uusiutuvan energian edistäminen.

Save II energiansäästöohjelma, jonka ensisijaisena tavoitteena on hiilidioksidipäästöjen vähentäminen hyödyntämällä yhteisöaloitetta energiahallinnon parantamiseksi alue- ja kunnallistasolla;

Euroopan investointipankin laina- ja takausohjelma ilmansaastumisen vähentämisen, raaka-aineiden säästämisen ja järkevän energiankäytön alalla tehtävien investointien edistämiseksi.

Näiden ohjelmien vaikutus on ollut tähän mennessä erinomainen. Siksi on välttämätöntä ylläpitää ja syventää niiden laajuutta ja toiminta-alaa. On myös erityisen tärkeää järjestää siirtymäaikoja tai -tukia ohjelmakauden tai rahoituksen päättymisen jälkeen uuden tukiohjelman perustamiseen asti. Vain siten voidaan kaupungeissa ja kunnissa työskennellä keskeytyksettä.

3.9. Kööpenhaminassa sijaitseva Euroopan ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 1994. Laitoksen päätehtävä on tarjota jäsenvaltioille ja unionin ulkopuolisille maille teknisiä, tieteellisiä ja taloudellisia tietoja ympäristönsuojelutoimien ja -lakien valmistelemista ja toteuttamista varten. Euroopan ympäristökeskus on myös mukana laatimassa karttaa ympäristöriskeille alttiista alueista ja perustamassa valvonta-asemia. Se on lisäksi käynnistämässä maaperää, vettä ja ilmaa koskevaa yhteisön tieto- ja valvontaverkkoa sekä metsäpalojen ja happosateen välitöntä tiedotusjärjestelmää. Näiden tavoitteiden toteuttamiseksi ympäristökeskus on perustanut eurooppalaisen ympäristötiedotus-ja ympäristötarkkailuverkon. Se koostuu asiantuntijajärjestöistä ja asiantuntijoista sekä useista aihekohtaisista neuvontapisteistä, jotka työskentelevät monentyyppisten ongelma-alojen kuten ilmakehässä olevien päästöjen ja sisävesien saastumisen parissa. Ympäristökeskuksella on keskeinen rooli luotettavien ja vertailukelpoisten tietojen toimittajana Euroopan unionille ja jäsenvaltioille ympäristöpolitiikan valvomiseksi. Corine-tietopankki perustettiin tietojen käyttöä varten. Näihin toimintoihin ollaan täysin tyytyväisiä ja niitä voidaan laajentaa ja tiivistää entisestään.

3.10. Vuonna 1975 perustettu Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö käsittelee taloudellisten ja sosiaalisten näkökulmien lisäksi myös taajamaelämän ympäristökysymyksiä. Se aloitti vuonna 1993 kunnallisaloitteiden ohjelman, jossa keskeisellä sijalla ovat kestävyyden taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja ympäristönsuojelun näkökohtiin liittyen. Säätiö on lisäksi tutkinut sekä menettelyjä ja mekanismeja (ympäristökuulemisasetus, kuntien vaikuttaminen) että teknisiä innovaatioita. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön olennainen työkohde on tiedonvaihdon tukeminen. Euroopanlaajuisena tietovarastona säätiö voi siten edistää tehokasta ja kansainvälisesti suuntautunutta kunnallista ympäristöpolitiikkaa.

3.11. Edellä mainitut Euroopan unionin toimet ansaitsevat täyden tunnustuksen. Komitea on erityisen tyytyväinen, että Euroopan unioni on tiedostanut, että kestävä ja ympäristöystävällinen kehitys voidaan saavuttaa erityisesti siten, että Euroopan unioni tukee kaupunkien ja kuntien ympäristöpolitiikkaa aiempaa voimakkaammin, sillä kokonaisvaltaisesti maailmanlaajuinen, ympäristöystävällinen ja kestävä kehitys voidaan saavuttaa lukuisin taajamien ympäristöpoliittisin toimin.

Euroopan unionin alulle paneman kunnallisen ympäristöpolitiikan vahvistamisprosessin jatkumisedellytys on kuitenkin, että etenkin nykyisiä tukiohjelmia kehitetään ja vahvistetaan, jotta jo erinomaiset EU:n ohjelmat toimisivat entistä tehokkaammin. Lisäksi tukiohjelman päättyessä on uuden ohjelman perustamiseen asti järjestettävä siirtymäajan tukimahdollisuuksia, jotta työtä voidaan jatkaa keskeytyksettä. Lisäksi tuloksia voidaan optimoida esim. julistamalla kunnallisviranomaisille EU-kilpailu taajamien kestävän ympäristöpolitiikan alalla kaupunkien ja kuntien välisen tiedonvaihdon edistämiseksi Euroopan unionissa ja taajamien harjoittaman ympäristöpolitiikan hyvien esimerkkien kartoittamiseksi EU:n muita kaupunkeja ja kuntia varten.

Paikallis- ja aluetason päätöksentekojärjestelmien vahvistaminen on tarpeen toiminnan tehostamiseksi, kun otetaan huomioon yhteisössä vallitsevien moninaisten järjestelmien eroavuudet.

4. Esimerkkejä taajamien ympäristötoiminnasta

Useissa eurooppalaisissa kaupungeissa ja kunnissa on jo toteutettu ja toteutetaan menestyksellisesti ympäristön kestävyyteen tähtääviä taajamakehityshankkeita. Koska esimerkkejä on paljon, on mahdollista vain lyhyesti esitellä muutamia jäsenvaltioiden kaupungeista ja kunnista. Nämä esimerkit antavat kuitenkin kuvan siitä, millainen potentiaali kaupungeissa ja kunnissa piilee Euroopan unionin kestävän kehityksen kannalta.

4.1. Graz (Itävalta): Lämmitysjärjestelmien nykyaikaistaminen energian säästämiseksi

Itävallan Steiermarkin osavaltion pääkaupunki Graz nykyaikaistaa kunnallisten rakennusten lämmitystä. Tämä toimenpide on osa laajaa hiilidioksidin vähentämisohjelmaa, jonka avulla Graz pyrkii puolittamaan hiilidioksidipäästönsä ja vähentämään muita ilmaa saastuttavia päästöjä ainakin 60 % vuoteen 2010 mennessä. Hanke aloitettiin vuonna 1991 ja tavoitteena on energiansäästö, ilmansuojelu ja hiilidioksidin vähentäminen. Graz allekirjoitti vuonna 1994 "Heidelbergin julkilausuman" ja on mukana "Kaupungit ilmansuojelun puolesta" -kampanjassa sekä ilmastoliitossa. Näistä syistä kaupunki alkoi vapaaehtoisesti vähentää hiilidioksidipäästöjään.

"Euroopan kaupunkien ja alueiden ilmastoliitto" maan ilmakehän säilyttämiseksi on tärkeä esimerkki paikallisagenda 21:n sekä paikallisen ilmastonsuojelun ja siihen tarvittavan kokemusten vaihdon mukaisesta kaupunkien ja alueiden panoksesta kestävään kehitykseen. Liittyessään ilmastoliittoon paikallisyhteisöt ilmaisevat yhtäältä haluavansa tukea Amazonin alkuperäiskansojen elinoloja taloudellisesti ja toisaalta pyrkivänsä puolittamaan kasvihuonekaasujen päästöt vuoden 1987 tasosta vuoteen 2010 mennessä. Tavoitteeseen pääsemiseksi on ryhdytty monenlaiseen paikallistason toimintaan.

Hiili ja koksi olivat Grazin kaupungin kunnallisten rakennusten yleisimmät lämmityspolttoaineet vuoteen 1987 asti. Suurten päästöjen ja kasvavan energiankulutuksen johdosta muutoksen välttämättömyys huomattiin varhaisessa vaiheessa. Nopea muutos kuitenkin kariutui kunnan vähiin varoihin, kuten lähes kaikkialla. Lämmityksen nykyaikaistamiseen vaadittavia noin 40 miljoonaa Itävallan Osillinkiä ei voitu varata kunnan budjettiin. Ympäristöystävällisten nykyaikaistamisten toteuttamisessa tämä ongelma on kaupungeille ja kunnille yleinen. Tiukan rahoitus- ja taloustilanteen vuoksi voidaan vaadittava ennakko- ja aloitusrahoitus saada kokoon pääsääntöisesti vain erittäin suurin ponnistuksin. Grazin kaupunki ratkaisi ongelman tässä tapauksessa siten, että kaupungin laitokset ottivat kaupungin lämmitysjärjestelmien saneeraukseen vaadittavat investoinnit harteilleen, ja kustannukset kuoletetaan perimällä yli 10 vuoden ajan korotettuja kaukolämpö- ja kaasumaksuja.

Tämän "käyttäjän energiamallin" käyttöönoton jälkeen on tähän mennessä uudistettu 70 kaupungin omistaman rakennusten lämmitysjärjestelmä. Vuoden 1992 välikertomuksessa kuvataan tähänastiset tulokset. Siinä tutkituista 35 lämmityslaitteistosta 24:ssä oli käytetty hiiltä tai koksia ja 11:ssä öljyä. Nyt 15 laitteistoa lämmitetään kaukolämmöllä ja 20:tä maakaasulla. Vuosittainen polttoainesäästö on 46 % eli lähes puolet polttoaineenkulutuksesta. Vähemmän hiiltä sisältäviin polttoaineisiin siirtymällä hiilidioksidipäästöjä vähennettiin vielä enemmän, nimittäin 69 %. Hiilimonoksidi ja pöly vähenivät 99 %, rikkidioksidi 97 %, typen oksidit 72 % ja hiilivety-yhdisteet 95 %.

Tämä huomattava menestys on osoitus kunnallisten energiansäästöohjelmien arvosta. Grazin kunnallinen energiaohjelma noudattaa useita periaatteita. Sen pääkohdat ovat:

lämmityslaitteiden muuntaminen kaasukäyttöisiksi ja yhdistettyä lämpö- ja sähköenergiaa tuottaviksi;

lämpöeristäminen ja tehokas energiankäyttö;

uusiutuvien energialähteiden, ennen kaikkea aurinkoenergian käyttö.

Näiden hankkeiden toteuttaminen edellyttää ennakko- ja alkurahoitukseen varoja, joita kaupungeilla ja kunnilla ei ole käytettävissään äärimmäisen kireän taloustilanteen vuoksi. Euroopan unionin tarkasti kohdennetut ja vahvistetut tukitoimet kaupungeille ja kunnille antavat kestävän impulssin Agenda 21:n mukaiseen ilmansuojeluun (hiilidioksidin vähentäminen uudella lämmitystekniikalla) ja myös kohdennetun taloudellisen virikkeen Euroopan työmarkkinoille, koska uudelle lämmitystekniikalle ja siten myös sen asentamiselle on kysyntää.

4.2. Bologna (Italia): Autoliikenteen rajoittaminen kaupungin historiallisessa keskustassa

Bolognassa motorisoidun henkilöliikenteen voimakas kasvu vain jalankulkuliikenteelle aikanaan rakennetussa historiallisessa keskustassa on johtanut sietämättömään tilanteeseen ympäristön, ihmisten ja rakennusten kannalta. Keskustalle on ominaista ahdas ja sokkeloinen katuverkko; alle viiden metrin levyisiä yksisuuntaisia katuja on noin kolmen neljäsosan alueella keskikaupungista. Tämän kaupunkirakenteen täytyi kestää jopa 6 500 ajoneuvoa neliökilometriä kohti ennen kaupungin aloittamia toimia. Miellyttävä liikkuminen jalan, polkupyörällä ja linja-autolla oli mahdottomuus.

Heinäkuussa 1989 koko Bolognan vanhasta keskustasta tuli "Zona a traffico limitato". Yksityisautoilla ajoa rajoitettiin kello 7.00 20.00 välisenä aikana. Poikkeuksena olivat ajoneuvot, joilla oli kulkulupa. Kantakaupungin ajorajoituksen lisäksi toteutettiin seuraavat toimet:

siihen asti yleiset paikoitusalueet varattiin asukkaiden ja elinkeinonharjoittajien käyttöön;

nopeusrajoitus 30 km/h määrättiin koko rajoitusalueelle;

julkinen linja-autoliikenne järjestettiin uudelleen;

kaupungin laidoille perustettiin paikoitusalueita, joista on linja-autoyhteys keskustaan;

lyhytaikaisia pysäköintialueita laajennettiin;

sisäänajo-oikeutta valvotaan tarkkaan;

yksi pääkatu muutettiin jalankulkualueeksi.

Päivittäin keskustaan ajavien henkilöautojen määrä väheni näillä toimin 152 000:sta 58 000:een vuosina 1981 1989. Polkupyörä-, taksi- ja moottoripyöräliikenne lisääntyi samanaikaisesti. Linja-autoliikenteen matkustajamäärien laskusuuntaus saatiin pysäytettyä. Koska toteutettuihin liikennerajoituksiin ei voitu käyttää budjettivaroja, ne saavutettiin lähes yksinomaan järjestelytoimenpitein rakennusmuutoksitta. Jatkotoimet, esim. linja-autoyhteyksin varustettujen paikoitusalueiden laajentaminen, paikoitustalojen rakentaminen keskikaupungin kehälle ja ohikulkuyhteyksien luominen keskikaupungin liikenteen vähentämiseksi, edellyttäisivät suurempia investointeja, joihin kaupungilla ei ole nyt varaa. Tämäkin esimerkki osoittaa, että julkista lähiliikennettä (linja-auto, raitiovaunu) sekä pyöräilijä- ja jalankulkuliikennettä edistävin Euroopan unionin tukitoimin voitaisiin huomattavasti parantaa kaupunkien ja kuntien ympäristötilannetta.

4.3. Langeac (Ranska): Kaukolämpöä jätepuusta

Langeac on noin 4 300 asukkaan pikkukaupunki Ranskan keskiylängöllä. Siellä säästetään energiaa käyttämällä uusiutuvia energialähteitä, ja suositaan erityisesti kotimaisia energiavaroja kuten puuta ja vettä. Tätä tarkoitusta varten perustettiin kaksi uusiutuvia energialähteitä hyödyntävää laitosta: pieni vesivoimala, jonka sähköntuotantoteho on noin 750 kW ja kaukolämpökeskus, jossa poltetaan jätepuuta. Useita julkisia laitoksia 600 oppilaan koulu, maauimala, lukio, siellä kunnan kokoussali, poliisiasema ja vammaisten asuntola liitettiin kaukolämpöverkkoon vuonna 1987. Tämä noin kilometrin pituinen verkko oli edellytys sille, että suureen lämmityskeskukseen voitiin asentaa nykyaikaista puunpolttotekniikkaa. Polttoaineena käytetään ainoastaan jätepuuta: seudun sahojen kutterinpurua ja jätepuuta, puunkuorta ja karsittua puuta valtion metsistä, jätepuuta yhdestä lava- ja laatikkotehtaasta sekä yhden paperitehtaan jätettä. Puuta toimitetaan poltettavaksi vuosittain noin 1 200 tonnia. Ympäristön kuormitus on laskenut huomattavasti: puun käyttö säästää 258 000 litraa kevyttä polttoöljyä vuodessa. Koko järjestelmän investointikustannukset olivat noin 4,4 miljoonaa Ranskan frangia. Summasta saatiin noin 1,2 miljoonaa frangia energia-asioiden aluerahastolta. Puhdas tulo lämmönmyynnistä on 400 000 frangia vuodessa, joten laitos tuottaa siihen sijoitetun pääoman takaisin noin 15 vuodessa. Kunta maksaa jo nyt 20 % aiempaa vähemmän kaukolämpöverkkoon liitettyjen kunnallisten rakennusten lämmityksestä. Myönteisten ympäristövaikutusten ja kaupungin kehittämisen lisäksi kunnan tekemät investoinnit vaikuttavat pitkällä aikavälillä siis myönteisesti myös budjettiin.

4.4. Alphen aan den Rijn (Alankomaat): Mallitaajama "Ecolonia"

Kaupunkirakentaminen on taajamien ympäristöpoliittisen toiminnan ydin. Siinä ja juuri siinä voidaan toteuttaa kestäviä, kaupunkikohtaisia ympäristönsuojelutoimia. Esimerkkinä tästä mainittakoon mallitaajama "Ecolonia" Alphen aan den Rijnissä Alankomaissa. Hankkeen tavoitteena oli perustaa 101:n yhden perheen asunnon asuinalue, joka täyttää energiansäästö- ja ympäristönsuojeluvaatimukset sekä rakennus- että käyttövaiheessa. Mallitaajamassa haluttiin mm. säästää energiaa vähentämällä sen tarvetta, käyttää uusiutuvia energianlähteitä sekä asentaa nykyaikaista lämmitys- ja ilmastointitekniikkaa. Mallitaajaman ympäristösuunnittelussa käytettiin myös nykyaikaista psykologista tietämystä. Niinpä jalankulkijoilla on esim. "etuajo-oikeus" autoihin nähden mallitaajaman alueella. Tätä integroitua kaupunkirakentamisen periaatetta noudattamalla kaasunkäyttöä voitiin vähentää 40 %, vedenkäyttöä 20 % ja sähkönkäyttöä 10 %.

"Ecolonia"-hanketta kuvaa ennen muuta sen monipuolisuus. Siinä integroidaan teknisiä, toiminnallisia, taajamaa koskevia ja käsitteellisiä näkökohtia, jotka edellyttävät useiden alojen yhteistyötä. Siten hanke kuuluu taajamien ympäristönsuojelun ydinalueeseen: kaupunkirakentamiseen. Se on monine kysymyksineen ajankohtainen ongelma kaikkialla Euroopassa. Alphen aan den Rijnissä "Ecolonia"-hanke voitiin toteuttaa vain useiden ministeriöiden, kunnan, yliopistojen ja eturyhmien yhteistyöllä. Euroopan unionin tuki myös juuri tällaisille monipuolisille taajamahankkeille olisi äärimmäisen toivottavaa.

4.5. Karlsruhe (Saksa): Raitiovaunut kulkevat junanradalla

Niin kutsutussa Karlsruhen mallissa on kyse julkisen lähiliikenteen parantamisesta Karlsruhen ja sen ympärillä noin 30 km säteellä. Pitkäaikaisen hankkeen lähtökohta on kaupungin omistaman raitiovaunuliikenteen ja Saksan rautatielinjojen yhteenliittäminen. Tästä on useita etuja:

raitiovaunuverkkoa voidaan laajentaa edullisesti hyvin paljon;

suoria yhteyksiä lähialueilta kaupunkiin voidaan lisätä;

kaupungin ulkopuolella voidaan käyttää kevyempiä ja energiaystävällisempiä raitiovaunuja;

lakkauttamisuhan alaiset rautateiden sivulinjat voidaan säilyttää.

Muutostöissä pyritään ottamaan huomioon autoilijoiden ajattelutapa, jotta heistä saadaan uusia asiakkaita. Asutuksen lähelle on perustettu lisää pysäkkejä ja suoria yhteyksiä keskikaupungille. Julkinen liikenne ohjataan mahdollisimman paljon omille raiteilleen, jotta häiriöitä olisi tavanomaista vähemmän. Yli sadan risteyksen liikennevaloja on nopeutettu tarpeettomien odotusaikojen lyhentämiseksi. Aikataulu on matkustajaystävällinen, erittäin tiheä ja helposti mieleenjäävä. Kaikilla kaupunginsisäisillä rautatielinjoilla liikennöidään koko päivän aikana kymmenen minuutin välein. Raitiotieverkkoa laajennetaan myös kaupungin sisällä jatkuvasti. Kaupunkialueen ja seudun kevyen liikenteen väylät täydentävät raitiotieverkkoa ja ovat myös sen syöttöliikenteenä.

Tämä suunnitelma on vaikuttanut matkustajalukuihin huomattavasti. Albtal Verkehrsgesellschaft -yhtiön harjoittaman alueliikenteen matkustajamäärä nousi 10,1 miljoonasta 23,4 miljoonaan vuosina 1986 1992. Ympäristöystävällisellä kulkuneuvolla (jalan, pyöräillen tai julkisin kulkuvälinein) liikutaan noin 56 %:lla kaikista teistä. Sen jälkeen kun linja seudulla sijaitsevaan Brettenin pikkukaupunkiin oli avattu uudelleen, matkustajamäärä kasvoi ensimmäisten laskentojen mukaan 423 % ja koko vuodelle odotetaan viikonloppukäyttäjien määrän voimakkaan nousun johdosta yhteensä noin 479 %:n kasvua. Brettenin kautta kulkevissa liittovaltion rautateiden junissa matkustajien määrä nousi kolmanneksella. Junaradan suuntaisesti kulkevalla maantiellä oli vähemmän ruuhkia. Perustamalla neljä uutta pysäkkiä 26 000 asukkaan Bretteniin voitiin parantaa huomattavasti asuinalueiden, koulujen ja eräiden yritysten tavoitettavuutta. Yhdensuuntainen matka Karlsruhen keskustaan lyheni noin 15 minuuttia.

Matkalippujen hintoja laskettiin selvästi. Sekin edisti huomattavasti julkisen lähiliikenteen houkuttelevuutta. Huolimatta tai pikemminkin juuri edullisten hintojen johdosta Karlsruhen liikennelaitosten matkalipuista saamat nettotulot ovat lisääntyneet viime vuosina noin 70 %:n kustannuskatteeksi. Hankkeen edellyttämien suurten investointien, korkokustannusten ja poistojen seurauksena tämä kustannuskate laskee kuitenkin odotettavasti jatkossa.

4.6. Schkölen (Saksa): Ilmansuojelua ja työpaikkoja olkivoimalan avulla

Schkölenin kaupunkiin perustettiin tanskalaisen esimerkin mukaisesti olkivoimala, joka lämmittää taloja ja huolehtii niiden lämpimän veden tarpeesta kaukolämpöjohtojen avulla. Lämmittämiseen käytettävää olkea on Schkölenin kaupungin maatalousvaltaisessa ympäristössä yllin kyllin. Ennen muuta Tanskassa kehitetyn biomassan polttotekniikan käyttöönotto on johtanut Schkölenin kaupungissa ja sitä ympäröivällä seudulla myönteiseen kehitysprosessiin. Lämpövoimalan laitteisto ja kotitalouksien lämmönjakokeskukset tilattiin aluksi Tanskasta. Asennuksesta huolehtivat kuitenkin alueen pienyrittäjät, joiden asema vahvistui pitkäaikaisten huoltotehtävien ja yksityistalouksien uusien liittymäasennusten vuoksi. Yksityisiä lisäinvestointeja tehtiin tämän ohella 3 miljoonan DM:n edestä. Kaukolämpöverkkoon liittyminen edellytti talojen lämmityksen muuttamista omasta lämmöntuotannosta keskitettyyn lämmitystekniikkaan. Tämä synnytti pienyrityksiin pysyviä työpaikkoja. Olkivoimalan polttoainetoimituksista syntyi pitkäaikaisia toimitussopimuksia maatalousyrityksille. Olkivoimala edistää merkittävästi ilmansuojelua. Voimalan käyttöönoton vuoksi rikkidioksidipäästöt (SO2) vähenivät Schkölenissä 26 %:lla ja pöly- sekä hiilimonoksidipäästöt 25 %:lla. Uusiutuva olkibiomassa selviytyy ympäristötaseessa huomattavasti paremmin kuin öljyn, hiilen tai kaasun kaltaiset fossiiliset polttoaineet. 2,5 kg olkia vastaa noin kiloa lämmitysöljyä. Lisänä vielä ympäristönsuojelullinen näkökohta: oljen palaessa vuoden aikana vapautuu sama määrä hiilidioksidia, joka kului ilmakehästä aiemmin oljen kasvuun ja yhteyttämiseen.

4.7. Kassel (Saksa): Kaupunkilogistiikkaa

Kaupunkien ja kuntien sisäistä liikennettä voi vähentää myös turvautumalla kaupunkilogistiikkaan. Kaupunkilogistiikka on liikenneorganisatorinen toimi. Mahdollisimman paljon tähän asti paikkakunnan läpi virranneista kuljetuksista on tarkoitus nivoa yhteen, minkä jälkeen suur- ja pienjakeluyritykset huolehtivat niistä tehokkaasti keskittäen. Tämä voidaan saada aikaan esim. kokoamalla paikkakunnan keskustaan tai pienempiin kaupunginosakohtaisiin kauppakeskuksiin tulevat alueelliset ja alueen ulkopuolelta tulevat toimitukset taajaman laidalla sijaitsevaan logistiseen keskukseen, josta yksittäiset tai useat jakeluyritykset jakavat ne kauppiaitten tai asiakkaiden toivomuksen mukaisesti. Etuna on, että ennallaan pysyvä tai jopa lisääntyvä tavaraliikenne voidaan hoitaa kaupunkilogistiikan avulla vähemmin ajoin. Toimitukset paikkakunnan liikekeskustoihin optimoidaan mahdollisuuksien mukaan, tavaroiden jakelu keskustoihin ja pois niistä sekä myös paikkakunnan sisäinen tavaravirta tehostuvat selvästi. Tämä auttaa samanaikaisesti pitämään yllä ja jopa vahvistamaan taloudellista toimeliaisuutta.

Kasselin kaupungissa ovat keskikaupungin tavarantoimituksista pääosin vastaavat kymmenen huolintaliikettä liittyneet yhteen "City-Logistik Kassel" -liikenimen alle. Tämä riippumaton palveluyritys kokoaa nyt päivittäin kaikki keskikaupungille tarkoitetut lähetykset yhteen ja ryhmittelee ne niin, että kaikki lähetykset voidaan pääsääntöisesti toimittaa perille ajoissa, kaikki asiakastoiveet huomioon ottaen yhdellä aamupäivä- ja yhdellä iltapäiväkierroksella. Aiempien jopa 20 ajoneuvon sijaan ajetaan enää vain kahdella ajoneuvolla, mikä on huomattava etu ympäristölle ja myös edullisempaa.

4.8. Göteborg (Ruotsi): Ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen kaupungin hankinnoissa

Göteborgin kaupunki päätti vuonna 1990, että kaikissa kaupungin uusissa hankinnoissa on otettava ympäristönäkökohdat huomioon. Käytännössä tämä tarkoittaa, että hankitaan vain sellaisia tuotteita, joiden tuotannolla ja käytöllä on mahdollisimman vähän kielteisiä ympäristövaikutuksia. Erityisesti vaaditaan, etteivät tuotteet vaikuta haitallisesti kuluttajien terveyteen, että ne hajoavat biologisesti tai että ne voidaan kierrättää, etteivät ne kuluta tarpeettomasti energiaa ja luonnonvaroja ja että jo niiden tuotantoprosessissa otetaan huomioon konkreettiset ympäristöpoliittiset vaatimukset. Göteborgin kaupunki ei käytä lainkaan tiettyjä haitallisia kemiallisia aineita sisältäviä tuotteita. Kaupungin laitoksissa käytetään klooritta valkaistua paperia.

Näin kunnallisin päätöksin vaikutettiin myönteisesti tuottaja- ja kauppiaskäyttäytymiseen. Koska Göteborgin kaupungille voidaan myydä vain ympäristöystävällisiä tuotteita, poistettiin ympäristölle haitalliset tuotteet tarjouksista. Nykyisin täytyy kaikkien Göteborgin kaupungille myyvien kauppiaiden tehdä ympäristöselvitys, josta ilmenee, mikä tuotteen "ympäristöpoliittinen status" on. Aluksi hanke ei juuri saanut ymmärtämystä talouselämän edustajilta. Pitkällä aikavälillä tarkasteltuna on kuitenkin voitu havaita Göteborgin kaupungin noudattaman osto- ja kuluttajakäytännön edistäneen ympäristöystävällisiä tuotantomenetelmiä. Nykyisin tuotteet vastaavat kaupungin laatuvaatimuksia.

5. Päätelmät

5.1. Valitut esimerkit monista paikallisista taajamien kehittämisaloitteista osoittavat, miten ratkaiseva kunnallisviranomaisten merkitys on kestävälle kehitykselle. Periaate "ajattele maailmanlaajuisesti, toimi paikallisesti" voi toteutua käytännössä vain kaupunkien ja kuntien paikkakuntakohtaisin toimin. Lisäksi näin toteutetaan välittömästi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 b artiklaan kirjattua läheisyysperiaatetta. Myös Agenda 21:n kannalta ympäristöystävällisen kehityksen edellytys on, että kaupungeille ja kunnille tarjotaan toimintakehys sekä toiminta-aloja, joilla niillä on laaja itsemääräämisoikeus. Euroopan komission on tulevaisuudessa pyrittävä kannustamaan kuntien ja kaupunkien ympäristöpoliittisia aloitteita ja vastuuta ympäristöstä. Samoin on varmistettava, että uusilla säädöksillä annetaan vähimmäismääräykset ja sallitaan yksittäisten jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien soveltavan tiukempia vähimmäisarvoja. Alueiden komitean mielestä on ratkaisevan tärkeää, että Euroopan ympäristönsuojelun dynaamista kehitystä tuetaan kannustamalla yksittäisiä kaupunkeja ja kuntia muuta yhteisöä pidemmälle. Lisäksi on paikallaan korostaa, että kestävää taajamapolitiikkaa voidaan toteuttaa vain kumppanuuteen perustuvana yhteistyönä yhtäältä komission, kaupunkien ja kuntien sekä toisaalta valtakunnallisen ja paikallisen tason välillä.

5.2. Ympäristönsuojelu, taloudellinen kehitys sekä työpaikkojen säilyttäminen ja luominen eivät siten ole ristiriidassa keskenään, kuten usein väärin oletetaan, vaan ne voivat tukea toisiaan synergisesti. Ekologisesti suunnattua toimintaa sekä ympäristöteknologista tutkimusta edistävien komission toimien avulla voidaan luoda pitkäaikaisia työpaikkoja. Näin syntyvät ekologiset ja ekonomiset talouden kehittämismahdollisuudet voivat parantaa elämänlaatua kaupungeissa ja kunnissa. Kansalaiset voivat siten mieltää EU:n aiempaa konkreettisempana myönteisenä tekijänä.

5.3. Kaupungit ja kunnat voivat säästää julkisia varoja pitkällä aikavälillä ekologisen suunnittelun ja toiminnan avulla. Ennakko- tai alkurahoituksen riittämättömyys on usein keskeinen ongelma kaikissa kunnallisissa ympäristöpoliittisissa toimissa. Siksi monet kunnalliset ympäristöystävälliseen ja kestävään kehitykseen tähtäävät toimet jäävät toteuttamatta.

5.4. Tätä taustaa vasten Euroopan unionilta toivotaan kohdennettuja ja entistä voimakkaampia tukitoimia edistämään kestävää ja ekologista taajama-alueiden kehittämispolitiikkaa. Erityisesti olisi otettava huomioon seuraavat tukikohteet:

energiansäästöohjelmien kehittäminen, uusiutuvien energialähteiden kehittäminen ja käyttäminen sekä energiansäästöinvestoinnit kaupungeissa ja kunnissa;

yksityiselle henkilöliikenteelle vaihtoehdon tarjoavat toimet ja liikennevälineet, kaupunkien ja taajamien sekä niitä ympäröivän talousalueen väliset houkuttelevat liikenneyhteydet sekä jakeluliikennettä kaupungeissa ja kunnissa vähentävät toimet ("kaupunkilogistiikka");

sellaisen kestävyyteen tähtäävän paikallispolitiikan yhdistetyt lähtökohdat, jossa otetaan yhtäläisesti huomioon ympäristönsuojelu (esim. yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä), jäte-ja vesihuolto, rakentaminen ja rakennussuunnittelu, luonnon monimuotoisuutta yleisesti ja paikallisesti koskevat toimintasuunnitelmat, meluntorjunta, sosiaalinen syrjäytyminen, kestävä talouskehitys tai kansalaisosallistuminen.

5.5. Samanaikaisesti olisi kiinnitettävä huomiota kaupunkien ja kuntien kestävästä kunnallispolitiikasta saamien kokemusten vaihtoon. "Euroopan kaupunkien ja kuntien kestävä kehitys" -kampanjan (European Sustainable Cities & Towns Campaign) puitteissa on jo syntynyt toimintaa, jossa viisi taajama-alueiden verkostoa tekee yhteistyötä Euroopan komission tukemana. Yksi aloite koskee jo toisen kerran jaettavaa "Sustainable Cities & Towns Award" -palkintoa. Hyvien käytänteiden ("Good Practice") vaihtoa tapahtuu "Local Sustainability Good Practice Database" -tietopankin välityksellä, johon voi tutustua Internetissä. Näiden aloitteiden kehittäminen ja Euroopan komission niille antama tuki on erittäin tärkeää. Edellä mainitulle kampanjalle tulisi osoittaa säännöllinen rahoitus.

5.6. Euroopan unionin aloitteesta järjestettävä Euroopan kaupunkien kestävän kehityksen kilpailu voisi olla omiaan edistämään kaupunkien ja kuntien välistä kokemustenvaihtoa ja olla samalla tunnustus kuntien merkittävistä ympäristöpoliittisista toimista. Hankkeen tarkoitus ei ole kuitenkaan kilpailla Euroopan kaupunkien ja kuntien kestävä kehitys -kampanjan yhteydessä jo aloitettujen toimien kanssa, vaan täydentää niitä järkevästi, jotta alueelliset olot voidaan ottaa erityisesti huomioon. Koska taajama-alueiden ongelmat voivat olla erilaisia kuin niiden ympäristön tai pienten kaupunkien ja kuntien ongelmat, ei jälkimmäisten piirissä toteutettavia kestävän politiikan toimia tule kilpailussa verrata suoraan suurkaupunkien ja taajamien tilanteeseen.

5.7. Kunnallisten toimien paikallisen arvioinnin helpottamisen vuoksi myös komission nimeämä puolueeton organisaatio voisi toimia yhteistyössä kunnallisten edustajien kanssa ratkaisun tekijänä ao. kilpailussa. Tällaisen kilpailun avulla komissio voisi panna alulle uudenlaisen kumppanuuden jäsenvaltioiden, kunnallisviranomaisten ja yksityisten toimijoiden välille kestävyyteen tähtäävässä politiikassa. Kilpailu johtaisi konkreettiseen tiedonvaihtoon komission kanssa ja takaisi osaltaan tukiohjelmien arvioinnin tehostamiseksi tarvittavan palautteen (feedback). Erityisen merkittäville kunnallisille ympäristöpoliittisille esimerkeille annettava tunnustus muodostaisi samanaikaisesti foorumin, joka takaisi aiempaa paremmin kokemustenvaihdon eurooppalaisten kaupunkien ja kuntien välillä.

Bryssel, 12. maaliskuuta 1998.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

() KOM(95) 624 lopull.

() EYVL C 217, 6.8.1994, s. 10; EYVL C 210, 14.8.1995, s. 53, 78 ja 117; EYVL C 100, 2.4.1996, s. 60, 65, 78, 115 ja 124; EYVL C 129, 2.5.1996, s. 36; EYVL C 182, 24.6.1996, s. 7 ja 12; EYVL C 337, 11.11.1996, s. 4, 20 ja 34; EYVL C 34, 3.2.1997, s. 12, 22 ja 30; EYVL C 116, 14.4.1997, s. 74; EYVL C 215, 16.7.1997, s. 44 ja 50; EYVL C 379, 15.12.1997, s. 11 ja 63.

() KOM(97) 197 lopull.