Neuvoston 23 päivänä maaliskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 18/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla



Virallinen lehti nro C 142 , 15/05/2001 s. 0005 - 0015



Neuvoston 23 päivänä maaliskuuta 2001 vahvistama Yhteinen Kanta (EY) N:o 18/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/.../EY antamiseksi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla (2001/C 142/02) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon,(3), noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Uusiutuvien energialähteiden hyödyntämismahdollisuuksia ei tällä hetkellä käytetä täysimääräisesti yhteisössä. Euroopan yhteisö tunnustaa, että uusiutuvia energialähteitä on tuettava ensisijaisena toimenpiteenä, koska niiden käytöllä osaltaan edistetään ympäristönsuojelua ja kestävää kehitystä. Lisäksi tällä voidaan luoda paikkakunnalle työpaikkoja, tällä on myönteinen vaikutus sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, tämä osaltaan edistää toimitusvarmuutta ja mahdollistaa Kioton tavoitteiden nopeamman saavuttamisen. Sen vuoksi on varmistettava, että näitä mahdollisuuksia hyödynnetään paremmin sähkön sisämarkkinoiden puitteissa. (2) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistäminen kuuluu keskeisiin painotuksiin yhteisön toiminnassa, kuten valkoisessa kirjassa uusiutuvista energialähteistä, jäljempänä "valkoinen kirja", todetaan, energiahuollon varmuuteen ja monipuolistamiseen samoin kuin ympäristönsuojeluun sekä yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen yhtenäisyyteen liittyvistä syistä. Neuvosto vahvisti tämän uusiutuvista energialähteistä 8 päivänä kesäkuuta 1998 antamassaan päätöslauselmassa(5) ja Euroopan parlamentti päätöslauselmassaan valkoisesta kirjasta. (3) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön lisääminen on tärkeä osa sekä sitä toimenpidekokonaisuutta, joka on tarpeen ilmastomuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen liitetyn Kioton pöytäkirjan sitoumusten noudattamiseksi, että myöhempien sitoumusten täyttämiseksi tarvittavia toimintakokonaisuuksia. (4) Neuvosto 11 päivänä toukokuuta 1999 antamissaan päätelmissä ja Euroopan parlamentti 17 päivänä kesäkuuta 1998 uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä antamassaan päätöslauselmassa(6) ovat kehottaneet komissiota tekemään konkreettisen ehdotuksen yhteisön puitteista uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsystä sähkön sisämarkkinoille. Euroopan parlamentti on myös 30 päivänä maaliskuuta 2000 uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä ja sähkön sisämarkkinoista antamassaan päätöslauselmassa(7) korostanut, että uusiutuvia energialähteitä koskevat kansallisen tason sitovat kunnianhimoiset tavoitteet ovat välttämättömiä tulosten ja yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi. (5) Jotta varmistetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön markkinaosuuksien kasvaminen keskipitkällä aikavälillä, kaikkia jäsenvaltioita olisi vaadittava asettamaan uusiutuvista energialähteistä tuotetulle sähkölle ohjeelliset kansalliset kulutustavoitteet. (6) Näiden ohjeellisten kansallisten tavoitteiden olisi oltava johdonmukaisia sellaisten kansallisten sitoumusten kanssa, jotka on hyväksytty niiden ilmastonmuutossitoumusten yhteydessä, jotka yhteisö on hyväksynyt Kioton pöytäkirjan velvoitteiden mukaisesti. (7) Komission olisi arvioitava, miten jäsenvaltiot ovat edistyneet ohjeellisten kansallisten tavoitteidensa saavuttamisessa ja ovatko ohjeelliset kansalliset tavoitteet johdonmukaisia ohjeellisen kokonaistavoitteen kanssa, joka on 12 prosenttia kotimaisesta bruttoenergiankulutuksesta vuoteen 2010 mennessä ottaen huomioon, että valkoisessa kirjassa esitetty koko yhteisöä koskeva 12 prosentin ohjeellinen tavoite vuoteen 2010 mennessä muodostaa käyttökelpoisen tavoitteen tehostetulle toiminnalle sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla, ottaen kuitenkin huomioon toisistaan eroavat kansalliset olosuhteet. (8) Jätettä energialähteenä käyttäessään jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan voimassa olevaa jätehuoltoa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Tämän direktiivin soveltaminen ei rajoita jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(8) liitteiden 2 a ja 2 b määritelmien soveltamista. (9) Tässä direktiivissä käytetty biomassan määritelmä ei rajoita erilaisen määritelmän käyttöä kansallisessa lainsäädännössä tähän direktiiviin liittymättömissä yhteyksissä. (10) Tällä direktiivillä jäsenvaltioita ei velvoiteta tunnustamaan alkuperätakuun hankintaa muista jäsenvaltioista tai vastaavaa sähkön ostamista osaksi niiden kiintiövelvoitteiden täyttämistä. Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kaupan helpottamiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi kuluttajia kohtaan, kun nämä valitsevat uusiutumattomista energialähteistä tuotetun sähkön ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön välillä, sähkön alkuperätakuu on kuitenkin tarpeen. Alkuperätakuita koskevat järjestelmät eivät sinänsä merkitse oikeutta päästä osalliseksi eri jäsenvaltioissa perustetuista kansallisista tukijärjestelmistä. On tärkeää, että alkuperätakuut kattavat kaikki uusiutuvista energialähteistä tuotetut sähköenergian muodot. (11) On tärkeää erottaa selvästi toisistaan alkuperätakuut ja vaihdettavat vihreät todistukset. (12) Uusiutuvia energialähteitä suosivan julkisen tuen tarve tunnustetaan yhteisön suuntaviivoissa ympäristönsuojeluun myönnettävästä valtiontuesta(9), joissa muiden vaihtoehtojen ohella otetaan huomioon tarve sisällyttää hintoihin sähköntuotannon ulkoiset kustannukset. Tällaisen julkisen tuen myöntämiseen sovelletaan kuitenkin edelleen Euroopan yhteisön perustamissopimusta ja erityisesti sen 87 ja 88 artiklaa. (13) On tarpeen luoda lainsäädäntöpuitteet uusiutuvien energialähteiden markkinoille. (14) Jäsenvaltiot tukevat uusiutuvien energialähteiden käyttöä erilaisin tukijärjestelmin, kuten vihreillä todistuksilla, investointituilla, verohelpotuksilla tai veronalennuksilla ja -palautuksilla sekä suoran hintatuen järjestelmillä. Yksi tärkeä keino tämän direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi on taata kyseisten järjestelmien moitteeton toiminta siihen asti, kunnes yhteisön puitteet on otettu käyttöön, jotta investoijien luottamus säilyisi. (15) On liian aikaista tehdä päätös tukijärjestelmiä koskevista yhteisön laajuisista puitteista, koska jäsenvaltioiden järjestelmistä on vasta vähän kokemusta ja koska uusiutuvista energialähteistä tuotetun hintatuetun sähkön osuus yhteisössä on suhteellisen pieni. (16) Riittävän siirtymäkauden jälkeen tukijärjestelmiä on kuitenkin tarpeen mukauttaa kehittyviin sähkön sisämarkkinoihin. Sen vuoksi on aiheellista, että komissio seuraa tilannetta ja antaa kertomuksen kansallisten järjestelmien soveltamisesta saaduista kokemuksista. Komission olisi tehtävä tarvittaessa tämän kertomuksen päätelmien perusteella ehdotus yhteisön puitteiksi uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön tukijärjestelmistä. Tämän ehdotuksen olisi osaltaan edistettävä ohjeellisten kansallisten tavoitteiden toteutumista, sen olisi oltava sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen, ja siinä olisi otettava huomioon erilaisten uusiutuvien energialähteiden ominaispiirteet, erilaiset tekniikat ja maantieteelliset erot. Ehdotuksella olisi lisäksi edistettävä uusiutuvien energialähteiden käyttöä tehokkaalla tavalla ja sen olisi oltava samalla yksinkertainen ja mahdollisimman tehokas erityisesti kustannuksiltaan, ja siinä olisi säädettävä riittävistä vähintään seitsemän vuoden siirtymäkausista sijoittajien luottamuksen säilyttämiseksi ja sellaisten investointien välttämiseksi, joita ei saada takaisin. Nämä puitteet mahdollistaisivat uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön kilpailun uusiutumattomista energialähteistä tuotettavan sähkön kanssa ja rajoittaisivat kuluttajille aiheutuvia kustannuksia vähentäen samanaikaisesti keskipitkällä aikavälillä julkisen tuen tarvetta. (17) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön markkinaosuuden lisääntyessä saadaan mittakaavaetuja, jolloin myös kustannukset pienenevät. (18) On tärkeää hyödyntää markkinavoimia ja sisämarkkinoita ja tehdä uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö kilpailukykyiseksi ja Euroopan kansalaisia kiinnostavaksi. (19) Edistettäessä uusiutuvien energialähteiden markkinoiden kehittymistä on tarpeen ottaa huomioon ne myönteiset vaikutukset, jotka kohdistuvat alueellisiin ja paikallisiin kehittämismahdollisuuksiin, vientinäkymiin, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja työllistymismahdollisuuksiin erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten ja itsenäisten sähköntuottajien osalta. (20) Olisi otettava huomioon uusiutuvia energialähteitä käyttävän alan erityisrakenne etenkin uudistettaessa uusiutuvista energialähteistä sähköä tuottavien voimaloiden rakennuslupien myöntämiseen liittyviä hallintomenettelyjä. (21) Tietyissä tilanteissa ei ole mahdollista täysin taata uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirtoa ja jakelua vaikuttamatta verkon luotettavuuteen ja turvallisuuteen, ja tähän liittyviin takuisiin voi kuulua rahallisia korvauksia. (22) Uusiutuvia energialähteitä käyttävien uusien sähköntuottajien liittymiskustannusten tulisi olla objektiivisia, avoimia ja ketään syrjimättömiä, ja verkkoon liitettyjen tuottajien verkolle tuottama hyöty olisi asianmukaisesti otettava huomioon. (23) Suunnitellun toiminnan yleisiä tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Näiden toimenpiteiden yksityiskohtainen soveltaminen olisi kuitenkin annettava jäsenvaltioiden tehtäväksi ja siten sallia kunkin jäsenvaltion valita omaan erityistilanteeseensa parhaiten soveltuva järjestely. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on edistää uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämistä sähköntuotannossa sähkön sisämarkkinoilla ja luoda perusta tuleville tätä koskeville yhteisön puitteille. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "uusiutuvilla energialähteillä" uusiutuvia, muita kuin fossiilisia energialähteitä (tuuli-, aurinko-, maalämpö-, aalto- ja vuorovesienergiaa, vesivoimaa, biomassaa, kaatopaikkakaasuja, jäteveden käsittelylaitosten kaasuja ja biokaasuja); b) "biomassalla" maataloudesta (kasvi- ja eläinaineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien jätteiden ja jätetuotteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa; c) "uusiutuvista energialähteistä tuotetulla sähköllä" sähköä, jota tuotetaan yksinomaan uusiutuvia energialähteitä käyttävissä voimaloissa, ja se osuus myös perinteisiä energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa tuotetusta sähköstä, joka tuotetaan uusiutuvista energialähteistä, mukaan lukien uusiutuva sähkö, jota käytetään varastointijärjestelmien täyttämiseen, ja lukuun ottamatta varastointijärjestelmien tuloksena tuotettua sähköä; d) "sähkönkulutuksella" kotimaista sähköntuotantoa mukaan lukien teollisuuden oma tuotanto ja tuontia, josta on vähennetty viennin osuus (kotimainen sähkön bruttokulutus). Lisäksi sovelletaan sähkön sisämarkkinoista(10) 19 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY määritelmiä. 3 artikla Ohjeelliset kansalliset tavoitteet 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet edistääkseen uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kulutuksen lisäämistä 2 kohdassa tarkoitettujen ohjeellisten kansallisten tavoitteiden mukaisesti. Näiden toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa saavutettavaan tavoitteeseen. 2. Jäsenvaltioiden on laadittava ja julkaistava viimeistään ...(11) ja sen jälkeen joka viides vuosi kertomus, jossa vahvistetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ohjeelliset kansalliset tulevaa kulutusta koskevat tavoitteet prosenttiosuutena sähkönkulutuksesta seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Kertomuksessa on myös esitettävä jäsenvaltiossa näiden ohjeellisten kansallisten tavoitteiden saavuttamiseksi toteutetut tai suunnitellut toimenpiteet. Vahvistaessaan nämä vuoteen 2010 ulottuvat tavoitteet jäsenvaltioiden on: - otettava huomioon liitteessä esitetyt viitearvot, - huolehdittava, että nämä tavoitteet ovat sellaisten kansallisten sitoumusten mukaisia, jotka on hyväksytty niiden ilmastonmuutossitoumusten yhteydessä, jotka yhteisö on hyväksynyt ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen liitetyn Kioton pöytäkirjan velvoitteiden mukaisesti. 3. Jäsenvaltioiden on julkaistava ensimmäisen kerran viimeistään ...(12) ja sen jälkeen joka toinen vuosi kertomus, johon on sisällyttävä arvio ohjeellisten kansallisten tavoitteiden saavuttamisesta ottaen huomioon erityisesti näiden tavoitteiden saavuttamiseen mahdollisesti vaikuttavat ilmastotekijät ja jossa on osoitettava, missä määrin toteutetut toimenpiteet ovat johdonmukaisia kansallisten ilmastonmuutossitoumusten kanssa. 4. Komissio arvioi 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden kertomusten perusteella, missä määrin - jäsenvaltiot ovat edistyneet ohjeellisten kansallisten tavoitteidensa saavuttamisessa, - ohjeelliset kansalliset tavoitteet ovat johdonmukaisia ohjeellisen kokonaistavoitteen kanssa, joka on 12 prosenttia kotimaisesta energian bruttokulutuksesta vuoteen 2010 mennessä, sekä erityisesti ohjeellisen osuuden kanssa, jonka mukaan 22,1 prosenttia yhteisön kokonaissähkönkulutuksesta on vuoteen 2010 mennessä oltava uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä. Komissio julkaisee ensimmäisen kerran viimeistään ...(13) ja sen jälkeen joka toinen vuosi päätelmänsä kertomuksessa. Tähän kertomukseen liitetään tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle osoitettuja ehdotuksia. 4 artikla Tukijärjestelmät 1. Komissio arvioi jäsenvaltioissa käytettyjen sellaisten menettelyjen soveltamista, joiden mukaan sähkön tuottaja saa julkisten viranomaisten sääntelemän järjestelmän perusteella joko suoraa tai välillistä tukea ja joilla voisi olla kauppaa rajoittava vaikutus, pitäen lähtökohtana, että nämä järjestelmät edistävät perustamissopimuksen 6 ja 174 artiklan tavoitteiden saavuttamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamista. 2. Komissio antaa viimeistään ...(14) tämän direktiivin voimaantulosta hyvin dokumentoidun kertomuksen, joka perustuu 1 kohdassa tarkoitetuista erilaisista menettelyistä ja niiden soveltamisesta saatuun kokemukseen. Tähän kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotus yhteisön kehykseksi uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön tukijärjestelmistä. Puite-ehdotuksella pyritään seuraavaan: a) sillä olisi osaltaan edistettävä ohjeellisten kansallisten tavoitteiden toteutumista; b) sen olisi oltava sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen; c) siinä olisi otettava huomioon erilaisten uusiutuvien energialähteiden ominaispiirteet, erilaiset tekniikat sekä maantieteelliset erot; d) sillä olisi edistettävä uusiutuvien energialähteiden käyttöä tehokkaalla tavalla, ja sen on oltava yksinkertainen ja samalla mahdollisimman tehokas erityisesti kustannuksiltaan; e) siihen olisi sisällyttävä riittävät vähintään seitsemän vuoden siirtymäkaudet sijoittajien luottamuksen säilyttämiseksi. 5 artikla Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperätakuu 1. Jäsenvaltioiden on viimeistään ...(15) varmistettava, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperä voidaan taata tämän direktiivin ja kunkin jäsenvaltion vahvistamien objektiivisten, avoimien ja ketään syrjimättömien perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alkuperästä annetaan tätä varten ja vastauksena pyyntöön takuu. 2. Jäsenvaltiot voivat nimetä yhden tai useamman toimivaltaisen, tuotannosta ja jakelusta riippumattoman elimen, jonka tehtävänä on valvoa alkuperätakuiden myöntämistä kyseisen pyynnön täyttämiseksi. 3. Alkuperätakuun on: - sisällettävä ilmoitus energialähteestä, josta sähkö on tuotettu, maininta tuotantoajankohdasta ja -paikasta sekä vesivoimaloiden osalta voimalan kapasiteetista, - tehtävä mahdolliseksi uusiutuvia energialähteitä käyttäville sähköntuottajille osoittaa, että heidän myymänsä sähkö on tuotettu uusiutuvista energialähteistä. 4. Jäsenvaltioiden olisi vastavuoroisesti tunnustettava 2 kohdan mukaisesti myönnetyt alkuperätakuut yksinomaisena osoituksena 3 kohdassa tarkoitetuista seikoista. Kieltäytymiselle tunnustaa alkuperätakuut tällaiseksi osoitukseksi, erityisesti petosten estämiseen liittyvistä syistä, on oltava objektiiviset, avoimet ja ketään syrjimättömät perusteet. Jos alkuperätakuun tunnustamisesta kieltäydytään, komissio voi velvoittaa kieltäytyvän osapuolen tunnustamaan alkuperätakuun ottaen huomioon erityisesti objektiiviset, avoimet ja ketään syrjimättömät perusteet, joihin tunnustaminen perustuu. 5. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten elinten on vahvistettava asianmukaiset menettelyt, joilla varmistetaan alkuperätakuiden tarkkuus ja luotettavuus, sekä esitettävä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa takuujärjestelmän luotettavuuden varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet. 6. Jäsenvaltioita kuultuaan komissio tarkastelee 8 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa niitä menettelyjä, joita jäsenvaltiot voisivat noudattaa sen takaamiseksi, että sähkö on tuotettu uusiutuvista energialähteistä. Komissio ehdottaa tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle asiaa koskevien yhteisten sääntöjen hyväksymistä. 6 artikla Hallintomenettelyt 1. Jäsenvaltioiden tai niiden nimeämien toimivaltaisten elinten on arvioitava uusiutuvia energialähteitä käyttävien uusien sähköntuotantolaitosten perustamislupiin tai muihin direktiivin 96/92/EY 4 artiklassa säädettyihin menettelyihin sovellettava lainsäädäntö, tarkoituksenaan: - vähentää lainsäädäntöön perustuvia ja muita esteitä uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön lisäämiselle, - yksinkertaistaa ja nopeuttaa menettelyjä asianmukaisella hallintotasolla, sekä - varmistaa, että säännöt ovat objektiivisia, avoimia ja ketään syrjimättömiä ja että uusiutuviin energialähteisiin liittyvien eri tekniikkojen erityispiirteet otetaan täysin huomioon. 2. Jäsenvaltioiden on julkistettava viimeistään ...(16) 1 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista kertomus ja osoitettava tarvittaessa toimet, joita on toteutettu. Kertomuksen tarkoituksena on, siltä osin kuin tämä on kansallisen lainsäädännön kannalta aiheellista, antaa kuvaus saavutetusta vaiheesta erityisesti: - hallinnollisten elinten toimien yhteensovittamisessa lupahakemusten määräaikojen, vastaanottamisen ja käsittelyn osalta, - mahdollisten suuntaviivojen laatimisessa 1 kohdassa tarkoitetuille toimille ja mahdollisuudessa ottaa käyttöön nopeutettu suunnittelumenettely uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuottajille, sekä - viranomaisten asettamisessa toimimaan vältittäjinä lupia myöntävien viranomaisten ja luvanhakijoiden välisissä riidoissa. 3. Komissio arvioi 8 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa ja tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden kertomusten perusteella parhaita käytäntöjä 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 7 artikla Verkko 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että niiden alueella toimivat siirto- ja jakeluverkko-operaattorit takaavat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirron ja jakelun verkon kapasiteetin rajoissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta verkon luotettavuuden ja turvallisuuden säilyttämistä. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsy verkkoon asetetaan etusijalle. 2. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön lainsäädäntöpuitteet tai vaadittava, että siirto- ja jakeluverkko-operaattorit laativat ja julkaisevat omat vakioidut sääntönsä sellaisista teknisistä mukautuksista kuten verkkoyhteyksistä ja verkkojen vahvistamisesta johtuvien kustannusten jakamisesta, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä hyödyntävien uusien sähköntuottajien liittämiseksi verkkoon. Sääntöjen on perustuttava objektiivisiin, avoimiin ja ketään syrjimättömiin perusteisiin, joissa otetaan erityisesti huomioon kaikki kustannukset ja hyödyt, jotka liittyvät kyseisten tuottajien verkkoon liittymiseen. Säännöissä voidaan määrätä erityyppisistä liittymistä. 3. Siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita on vaadittava tarjoamaan uudelle liittymistä haluavalle tuottajalle kattava ja yksityiskohtainen arvio liittymisen aiheuttamista kustannuksista. Jäsenvaltiot voivat antaa verkkoon liittymistä haluaville uusiutuvan sähkön tuottajille luvan liittymätöitä koskevan tarjouspyynnön tekemiseen. 4. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön lainsäädäntöpuitteet tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita laatimaan ja julkaisemaan omat vakioidut sääntönsä siitä, miten järjestelmäasennusten, esimerkiksi verkkoyhteyksien ja verkkojen vahvistamisen, aiheuttamat kustannukset voidaan jakaa kaikkien asennuksista hyötyvien tuottajien välillä. Kustannukset on jaettava soveltamalla järjestelmää, joka perustuu objektiivisiin, avoimiin ja ketään syrjimättömiin perusteisiin, joissa otetaan huomioon sekä alkuvaiheessa että myöhemmin verkkoon liittyneiden tuottajien samoin kuin siirtoverkko- ja jakeluverkko-operaattorien yhteyksistä saama hyöty. 5. Jäsenvaltioiden on 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa myös tarkasteltava toimenpiteitä, joiden avulla helpotetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsyä verkkoon. Kyseisessä kertomuksessa on tarkasteltava muun muassa mahdollisuutta ottaa käyttöön kaksisuuntainen mittaaminen. 8 artikla Yhteenvetokertomukset Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005 ja sen jälkeen joka viides vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle 3 artiklan 3 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittujen jäsenvaltioiden kertomusten pohjalta yhteenvedon tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Tässä yhteenvedossa on: - tarkasteltava edistymistä uusiutumattomista energialähteistä tuotetun sähkön ulkoisten kustannusten ottamisessa huomioon, sekä vaikutuksia, joita uusiutuvista energialähteistä tuotetulle sähkölle myönnetyllä valtiontuella on ollut, - erityisesti otettava huomioon jäsenvaltioiden mahdollisuudet täyttää 3 artiklan 2 kohdassa vahvistetut ohjeelliset kansalliset tavoitteet, 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu ohjeellinen kokonaistavoite sekä se, esiintyykö eri energialähteiden välillä syrjintää. Tarvittaessa komissio liittää tähän yhteenvetoonsa lisäehdotuksia Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 9 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ...(17). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 10 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 11 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaiille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 311 E, 31.10.2000, s. 320. (2) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 5. (3) EYVL C 22, 24.1.2001, s. 27. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 16. marraskuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. maaliskuuta 2001, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL C 198, 24.6.1998, s. 1. (6) EYVL C 210, 6.7.1998, s. 143. (7) EYVL C 378, 29.12.2000, s. 89. (8) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996, s. 32). (9) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3. (10) EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20. (11) Yksi vuosi tämän direktiivin voimaantulosta. (12) Kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (13) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (14) Neljä vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (15) Kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (16) Kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (17) Kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. LIITE Viitearvot jäsenvaltioiden ohjeellisille kansallisille tavoitteille, jotka koskevat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuutta sähkön bruttokulutuksesta vuoteen 2010 mennessä(1) >TAULUKON PAIKKA> (1) Ottaen huomioon tässä liitteessä olevat viitearvot jäsenvaltiot olettavat aiheellisesti, että ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa tarkistetuissa suuntaviivoissa sallitaan kansalliset tukijärjestelmät uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön edistämiseksi. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio toimitti 5.6.2000 neuvostolle ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisestä sähkön sisämarkkinoilla(1). Ehdotus perustuu perustamissopimuksen 95 artiklaan. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 16.11.2000(2). Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 20.9.2000 ja alueiden komitea antoi lausuntonsa 21.9.2000(3). 3. Komissio toimitti neuvostolle muutetun ehdotuksen 3.1.2001(4). 4. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 23 päivänä maaliskuuta 2001 perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti. II EHDOTUKSEN TAVOITE JA TAUSTA 5. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on luoda yhteiset puitteet uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämisen edistämiseksi sähköntuotannossa sähkön sisämarkkinoilla. Tavoitteena on nostaa uusiutuvan energian osuus energian kotimaisesta kokonaiskulutuksesta kaksinkertaiseksi nykyisestä 6 prosentista 12 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä, kuten komissio on esittänyt uusiutuvia energialähteitä koskevassa valkoisessa kirjassaan (1997). Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot asettavat itselleen kansallisia tavoitteita uusiutuvista energialähteistä peräisin olevalle sähkön kulutukselle. Tavoitteiden olisi myös oltava yhdenmukaisia Kioton pöytäkirjaan liittyvien kansallisten sitoumusten kanssa. Ehdotuksen liitteessä esitetään näille tavoitteille ohjeelliset luvut. III YHTEISEN KANNAN ANALYYSI A Tärkeimmät muutokset 6. Neuvosto totesi tarkastelunsa päätteeksi, että direktiivillä olisi pikemminkin keskityttävä edistämään uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämistä sähköntuotannossa kuin luotava sille yhteiset puitteet. Näin ollen 1 artiklan sanamuotoa on muutettu vastaavasti. Lisäksi koska direktiivin yhdenmukaistavat vaikutukset ovat vähäiset ja koska ympäristötavoitteet ovat tärkeitä, asianmukainen oikeusperusta on perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohta. 7. Yhteisessä kannassa (2 artikla) uusiutuvat energialähteet on määritelty laajasti erityisesti biomassan ja vesivoiman osalta. Biomassan avulla laajennetaan jäsenvaltioiden käytettävissä olevia uusiutuvien energialähteiden vaihtoehtoja samalla kun mainitaan selvästi (johdanto-osan 8 kappale), että jätettä energialähteenä käyttäessään jäsenvaltioiden on noudatettava jätealaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Vesivoiman osalta ei ole perustetta, jonka nojalla tietyn kapasiteettikynnyksen ylittävä vesivoima jätettäisiin ulkopuolelle "uusiutumattomana". Tieto kapasiteetista on kuitenkin saatavilla alkuperätakuun (5 artikla) yhteydessä. 8. Yhteisessä kannassa selvennetään (3 artikla), että kansalliset tavoitteet, jotka jäsenvaltioiden on vahvistettava uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tulevalle kulutukselle, ovat luonteeltaan ohjeellisia. Nämä tavoitteet määritellään direktiivin liitteessä esitettyjen kunnianhimoisten viitearvojen ja useiden jäsenvaltioiden kansallisten tavoitteidensa saavuttamisessa toteamien ennakkoedellytysten perusteella. Kuten näistä ennakkoedellytyksistä voidaan todeta, on olemassa eräitä tekijöitä, joita jäsenvaltiot voivat valvoa vain vähän tai ei ollenkaan ja joilla on vaikutusta tavoitteiden saavuttamismahdollisuuksiin. Muun muassa tästä syystä neuvosto katsoo, että ohjeelliset tavoitteet ovat tarkoituksenmukaisempia ja realistisempia kuin pakolliset tavoitteet. Myös toissijaisuus on tässä suhteessa tärkeä näkökohta. 9. Tukijärjestelmien olennainen merkitys uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähköntuotannon edistämisessä tunnustetaan asianmukaisella tavalla erityisesti viittaamalla ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskeviin suuntaviivoihin (liitteen alaviite). 10. Vaikka yhteisessä kannassa todetaan, että sähkön alkuperän takaamisella helpotetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kauppaa ja kuluttajien valintaa, siinä selvennetään (5 artikla ja johdanto-osan 10 kappale), että alkuperätakuiden vastavuoroinen tunnustaminen koskee ainoastaan näitä takuita osoituksena sähkön alkuperästä ja että näiden takuiden hankkiminen ja niitä koskevat järjestelmät eivät välttämättä vaikuta kansallisten kiintiövelvoitteiden täyttämiseen tai oikeuteen päästä osalliseksi kansallisista tukijärjestelmistä. 11. Yhteisessä kannassa (7 artiklan 1 kohta) tunnustetaan, että teknisten esteiden tai jakeluverkkojen rakenteen vuoksi aina ei ole mahdollista tarjota uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirrolle ja jakelulle ensisijaista verkkoon pääsyä sen suppeassa merkityksessä, vaikka kuitenkin taataan tämän sähkön siirto ja jakelu. 12. Yhteisellä kannalla muutetaan erilaisten kertomusten laadinnalle asetettuja määräpäiviä (3, 4, 6 ja 8 artikla) johdonmukaisuuden parantamiseksi ja jotta jäsenvaltioiden toteuttamille toimenpiteille annetaan riittävästi aikaa saada aikaan vaikutuksia, joista raportoida. Samalla siinä pyritään rajoittamaan kertomusten aihepiiri (esim. 6 artikla) ja jäsenvaltioiden toteuttamat hallinnolliset toimet (esim. 5 artikla) siihen, mikä on välttämätöntä direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi. 13. Johdanto-osan sanamuoto on mahdollisuuksien mukaan laadittu uudelleen yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaiseksi. Tämän vuoksi on poistettu useita komission muutettuun ehdotukseen sisältyneitä johdanto-osan kappaleita. B Euroopan parlamentin tarkistukset 14. Edellä esitettyjen huomioiden perusteella neuvosto on hyväksynyt kokonaan tai osittain ja joissain tapauksissa asiasisällön osalta kolmasosan Euroopan parlamentin hyväksymistä 55 tarkistuksesta, mukaan lukien tarkistukset 14 ja 42 sekä tarkistuksen 64 toisen osan, jotka komissio oli hylännyt. Neuvosto päätti olla hyväksymättä tarkistuksia 3, 4, 5, 16, 24, 37 (ensimmäinen osa), 56 ja 59 samoin kuin komission hylkäämiä tarkistuksia 6, 7, 8 (toinen osa), 9, 12-14, 23, 25, 26, 28-35, 42-47, 50-52, 58, 60, 64, 65 ja 68. - Tarkistus 3: tarkistusta ei säilytetty sellaisenaan, vaikka yhteisessä kannassa asianmukaisesti tunnustetaan ympäristönäkökohtien merkitys mm. säilyttämällä oikeusperustana 175 artikla. - Tarkistukset 4 ja 16: tarkistuksia ei säilytetty sellaisinaan, mutta useissa yhteisen kannan kohdissa korostetaan, että on tärkeää tukea uusiutuvia energialähteitä (esim. johdanto-osan 12 ja 14 kappale, 4 artikla ja liite), vähentää kustannuksia (johdanto-osan 16 ja 17 kappale) ja lisätä kilpailukykyä (johdanto-osan 16 ja 18 kappale). - Tarkistus 8: riippuvuutta tuonnista käsitellään esim. johdanto-osan 1 ja 2 kappaleessa. - Tarkistus 59: tarkistusta ei säilytetty sellaisenaan, vaikka uusiutuvien energialähteiden (vesivoima mukaan lukien) tukemista käsitellään useissa kohdissa. - Tarkistus 13: uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kilpailukyvyn lisäämistä ja markkinavoimien osuutta tässä asiassa käsitellään esim. johdanto-osan 16-18 kappaleissa. - Tarkistukset 17 ja 18: johdanto-osan 16 kappaleessa otetaan huomioon suurin osa näistä tarkistuksista, mutta vältetään toisto ja säilytetään vähintään 7 vuoden siirtymäkausi vähintään 10 vuoden siirtymäkauden sijaan (palautetaan mieleen, että komissio ehdotti enintään 10 vuotta). - Tarkistus 24: ei säilytetty, koska direktiivin artiklaosassa ei mainita biomassan saatavuutta sen tavanomaisiin käyttötarkoituksiin. - Tarkistus 27: asiasisällön osalta neuvosto yhtyy (2 artiklan 1 ja 2 kohta) parlamentin lähestymistapaan, jossa uusiutuvat energialähteet, erityisesti biomassa, käsitetään laajemmin, mutta on kuitenkin samaa mieltä komission kanssa siitä, ettei turvetta pitäisi sisällyttää tähän. - Tarkistus 56: neuvosto katsoo, että kertomuksessa, jonka komissio laatii, olisi arvioitava useita menetelmiä, joiden mukaisesti sähköntuottaja saa suoraa tai välillistä tukea, tämän kuitenkaan rajoittamatta ennalta kertomuksen sisältöä tai laajuutta. Näin ollen ei ole tarpeen luetella sen sisällön yksityiskohtia. - Tarkistuksen 37 toinen osa: sähköntuotannon ulkoisten kustannusten sisällyttämisen tarvetta käsitellään johdanto-osan 12 kappaleessa ympäristönsuojeluun myönnettävästä valtiontuesta hyväksyttyjen yhteisön suuntaviivojen yhteydessä ja uusiutumattomista energialähteistä tuotetun sähkön ulkoiset kustannukset mainitaan 8 artiklassa. - Tarkistuksen 37 ensimmäinen osa: on tarpeeton ottaen huomioon, että a) ympäristönsuojelun vaatimukset on otettava huomioon muissa yhteisön politiikoissa, sisämarkkinat mukaan lukien, b) direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa jo säädetään, että tukijärjestelmien kehyksen on edistettävä kansallisten tavoitteiden saavuttamista ja nämä puolestaan liittyvät ympäristötavoitteisiin (sähköntuotannon edistäminen uusiutuvista energialähteistä, Kioton sitoumukset). - Tarkistukset 38 ja 39: osittain sisällytetty komission ehdotusten mukaisesti. - Tarkistuksen 64 toinen osa: 4 artiklan 1 kohtaan sisältyy tukimenettelyjä, joilla voidaan rajoittaa kauppaa, jos ne edistävät ympäristötavoitteita. - Tarkistukset 48 ja 66 direktiivin 8 artiklan 3 kohdan osalta: johdanto-osan 12 kappaleessa ja liitteen ensimmäisessä alaviitteessä vahvistetaan, että ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa olisi tunnustettava uusiutuvien energialähteiden julkisen tuen tarve. - Tarkistukset 48 ja 66 direktiivin 8 artiklan 5 kohdan osalta: näin varhaisessa vaiheessa ei ole realistista edellyttää, että komissio vahvistaa tavoitteet ajanjaksolle 2010-2020. - Tarkistus 49: Vaikka neuvosto on samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että direktiivin siirtämiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi määriteltävä määräaika, joka olisi tietyn ajan kuluessa direktiivin voimaantulosta, se katsoo, että direktiivin siirtämiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvitaan kaksi vuotta (yhden sijasta). (1) EYVL C 311 E, 31.10.2000, s. 320. (2) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä. (3) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 5. Alueiden komitea: EYVL C 22, 24.1.2001, s. 27. (4) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.