Asetuksen (EU) N:o 575/2013 503 artiklan mukainen KERTOMUS

KATETTUIHIN JOUKKOLAINOIHIN LIITTYVÄT OMIEN VAROJEN VAATIMUKSET

TAUSTA

Katetut joukkolainat ovat luottolaitosten liikkeeseen laskemia velkasitoumuksia, joiden vakuutena on erillään pidettävä omaisuuserien pooli (nk. katepooli tai katteena olevat omaisuuserät), johon joukkolainojen haltijoilla on etuoikeutettuina velkojina suora käyttöoikeus. Joukkolainojen haltijoilla on samaan aikaan edelleen oikeus vaateen esittämiseen liikkeeseen laskevalle yhteisölle tai liikkeeseenlaskijaan sidoksilla olevalle yhteisölle tavallisina velkojina sellaisiin mahdollisesti jäljelle jääneisiin määriin nähden, joita ei ole suoritettu kokonaisuudessaan vakuutena olevien omaisuuserien selvityksen yhteydessä. Tällaista vaateiden esittämistä sekä katepoolille että liikkeeseenlaskijalle kutsutaan kaksinkertaisen takautumisoikeuden järjestelmäksi (dual recourse mechanism). Katepooli koostuu lisäksi laadukkaista omaisuuseristä, joita ovat tyypillisesti muun muassa kiinnitysluotot ja julkisen sektorin velka. Liikkeeseenlaskijalla on yleensä velvollisuus varmistaa, että katepooliin sisältyvien omaisuuserien arvo vastaa jatkuvasti katettujen joukkolainojen arvoa, ja korvata tuottamattomiksi muuttuneet omaisuuserät tai omaisuuserät, jotka eivät muulla tavalla täytä asianomaisia hyväksyttävyyskriteereitä.

Edellä kuvatut ominaisuudet tekevät osaltaan katetuista joukkolainoista vähäriskisiä vieraan pääoman ehtoisia rahoitusinstrumentteja, mikä oikeuttaa niiden sisällyttämisen asetuksen (EU) N:o 575/2013 (jäljempänä ”vakavaraisuusasetus”) 129 artiklassa säädettyjen edullisempien lakisääteisten pääomavaatimusten (etuuskohtelun) soveltamisalaan. Luottolaitosten, jotka sijoittavat 129 artiklan soveltamisalaan kuuluviin katettuihin joukkolainoihin, sallitaan pitää matalampia lakisääteisen pääoman tasoja suhteessa kyseisiin instrumentteihin kuin sovellettaisiin muussa tapauksessa etuoikeusasemaltaan parhaaseen vakuudettomaan pankkivelkaan (esim. 10 prosentin riskipainon soveltaminen luottoluokkaan 1 sijoittuviin katettuihin joukkolainoihin verrattuna 20 prosentin riskipainon soveltamiseen muuntyyppiseen välittömään saamiseen samaan luottoluokkaan kuuluvalta luottolaitokselta). Näistä verrattain väljemmistä pääomavaatimuksista käytetään vakavaraisuusasetuksessa nimitystä ”etuoikeuskohtelun mukaiset riskipainot”.

Näitä etuoikeuskohtelun mukaisia riskipainoja voidaan kuitenkin käyttää vain ehdot täyttäviin katettuihin joukkolainoihin, eli joukkolainoihin, joiden vakuutena on vakavaraisuusasetuksen 129 artiklan mukaisia laadukkaita omaisuuseriä. Katepooleissa voi olla muun muassa ranskalaisten Fonds Communs de Creances -rahastojen (jäljempänä ”FCC-rahastot”) liikkeeseen laskemia ehdot täyttäviä etuoikeusasemaltaan parhaita osuuksia tai vastaavia arvopaperistamisvälineitä, joiden osuus katettujen joukkolainojen liikkeessä olevasta määrästä on enintään 10 prosenttia. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin myöntää vakavaraisuusasetuksen 496 artiklan mukaisesti poikkeuksen kyseisen rajan soveltamisesta 31. joulukuuta 2017 saakka.

Vakavaraisuusasetuksen 503 artiklassa annetaan komissiolle tehtäväksi antaa lainsäädäntövallan käyttäjille kertomus useista kohdista, jotka liittyvät vakavaraisuusasetuksen mukaiseen katettujen joukkolainojen lakisääteiseen pääomakohteluun. Kertomuksessa otetaan huomioon Euroopan pankkiviranomaisen (jäljempänä ”EPV”) suositukset, jotka se on antanut kustakin raporttinsa ”Report on EU Covered Bond Frameworks and Capital Treatment” (jäljempänä ”EPV:n raportti”) 10 jaksossa mainitusta aiheesta.

KOHTA NRO 1: ONKO ETUOIKEUSKOHTELUN MUKAISIA RISKIPAINOJA ASIANMUKAISTA SOVELTAA KATETTUIHIN JOUKKOLAINOIHIN?

Vakavaraisuusasetuksen 503 artiklan 1 kohdassa annetaan komissiolle tehtäväksi antaa kertomus siitä, ovatko vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa säädetyt etuoikeuskohtelun mukaiset riskipainot ja 336 artiklan 3 kohdassa säädetyt erityisriskiä koskevat omien varojen vaatimukset riittäviä ehdot täyttäville katetuille joukkolainoille ottaen huomioon erityyppiset katteena olevat omaisuuserät, katepoolin läpinäkyvyys ja katettujen joukkolainojen liikkeeseenlaskun vaikutukset liikkeeseenlaskijan vakuudettomiin velkojiin (varojen vakuussidonnaisuus).

EPV:n kanta yleiseen kysymykseen etuoikeuskohtelun mukaisten riskipainojen asianmukaisuudesta oli, että katettujen joukkolainojen EU:ssa perinteisesti saavuttamien hyvien maksukyvyttömyys- ja tappiotulosten, katettuja joukkolainoja koskeviin säännöstöihin sisältyvän kaksinkertaisen takautumisoikeuden periaatteen, erityisen julkisen valvonnan ja vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa säädettyjen hyväksymiskriteerien vuoksi EPV katsoo, että vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa säädetyssä etuoikeuskohtelun mukaisessa riskipainossa on lähtökohtaisesti kyse asianmukaisesta vakavaraisuuskohtelusta.

Edellä esitetyn perusteella komissio esittää vakavaraisuusasetuksen 503 artiklan 1 kohdan mukaisesti seuraavaa:

Vaikka jäsenvaltioiden hallitusten päätös tiettyjen katettujen joukkolainojen liikkeeseenlaskijoiden tukemisesta tai jopa pelastamisesta on voinut osaltaan vaikuttaa siihen, että viralliset maksukyvyttömyystapaukset puuttuvat kokonaan, komissio myöntää, että Euroopan katettujen joukkolainojen luottokelpoisuustulokset olivat kaiken kaikkiaan hyvin vakaita vuodet 2008–2012 kattaneiden markkinoiden stressikausien ajan, erityisesti verrattuna muiden rahoitusinstrumenttien (ts. omaisuusvakuudellisten arvopapereiden) tuloksiin. Myös eurojärjestelmän kolme katettujen joukkolainojen osto-ohjelmaa olivat tärkeässä asemassa sen varmistamisessa, että Euroopan katettujen joukkolainojen markkinat ovat likvidit.

EPV:n raportti osoittaa, että kaksinkertaisen takautumisoikeuden periaate on sisällytetty konkreettisesti osaksi katettuja joukkolainoja koskevia jäsenvaltioiden lakeja direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti. Kyseiset lait noudattavat valtaosin vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa säädettyjä luottoluokka-, luotonanto- ja läpinäkyvyysvaatimuksia. Vaikka katettuja joukkolainoja koskevien lakien yhdenmukaisuusaste on noussut näiden säännösten myötä vain välillisesti ja ylätasolla, komissio myöntää, että kyseisillä säännöksillä on edistetty osaltaan rahoitusvakautta koko markkinoilla ja luotu laadullinen vertailukohta, joihin sijoittajat pyrkivät tukeutumaan.

Tämän vuoksi komissio yhtyy EPV:n suositukseen, jonka mukaan vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa tällä hetkellä säädetyillä etuoikeuskohtelun mukaisilla riskipainoilla ja kyseisen asetuksen 336 artiklan 3 kohdassa säädetyillä erityisriskiä koskevilla omien varojen vaatimuksilla mahdollistetaan edelleen ehdot täyttävien katettujen joukkolainojen asianmukainen vakavaraisuuskohtelu.

Riippumatta edellä esitetystä EPV:n raportti osoittaa, että katettuja joukkolainoja koskevissa kansallisissa laeissa on varsin merkittäviä eroja tarkasteltaessa joitakin keskeisiä teknisiä näkökohtia ja erityisesti näiden instrumenttien turvallisuuteen ja läpinäkyvyyteen liittyviä näkökohtia. Perustellakseen etuoikeutetun vakavaraisuuskohtelun jatkamista EPV suosittaa katettuja joukkolainoja koskevien kansallisten lakien lähentämistä raportissa esitettyjen parhaiden käytäntöjen periaatteiden pohjalta. Tällaista lähentämistä ei kuitenkaan voida saavuttaa pelkästään vakavaraisuusasetuksen 129 artiklan mukaisiin hyväksymiskriteereihin tehtävillä muutoksilla, koska kyseisen artiklan soveltamisala rajoittuu vain osaan näistä rahoitusinstrumenteista. Sen vuoksi komissio aikoo pyytää sidosryhmiltä palautetta siitä, olisiko EU:ssa tarkoituksenmukaista vahvistaa katettuja joukkolainoja koskeva yhdennetty säännöstö ja, jos olisi, missä muodossa se olisi annettava. Tätä varten komissio aikoo laatia erityisen katettuja joukkolainoja koskevan kuulemisasiakirjan, kuten 18. helmikuuta 2014 annetussa pääomamarkkinaunionia koskevassa vihreässä kirjassa ilmoitettiin.

Vakavaraisuusasetuksen 503 artiklan 2 kohdassa käsitellyistä seikoista komissio toteaa seuraavaa:

Etuoikeuskohtelun mukaisia riskipainoja olisi sovellettava edelleen yhtenäisesti kaikkiin ehdot täyttäviin katettuihin joukkolainoihin tekemättä eroa omaisuusluokkien tai lainojen myöntämisjäsenvaltioiden välillä. Komissio haluaisi kuitenkin keskustella sidosryhmien kanssa siitä, olisiko asianmukaista i) korvata vakavaraisuusasetuksen 129 artiklassa säädetyt ylätason edellytykset perusteellisemmilla hyväksymiskriteereillä ja ii) merkitä vakuudelliset rahoitusvälineet taseeseen käyttäen katettujen joukkolainojen kaltaisia rakenteita, joiden vakuutena on lainoja, joilla rahoitetaan rahoitusalan ulkopuolista toimintaa sovellettaessa hypoteettista EU:n lainsäädäntö-/sääntelykehystä (ks. tämän kertomuksen kohta nro 2).