FI Euroopan unionin virallinen lehti C 69/1

Belgian kuningaskunnan, Saksan liittotasavallan, Viron tasavallan, Espanjan kuningaskunnan, Ranskan tasavallan, Italian tasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan, Unkarin tasavallan, Itävallan tasavallan, Portugalin tasavallan, Romanian, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloite Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä

(2010/C 69/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

ottavat huomioon etenemissuunnitelmasta epäiltyjen tai syytettyjen henkilöiden prosessuaalisten oikeuksien vahvistamiseksi rikosoikeudellisissa menettelyissä 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston päätöslauselman (1), erityisesti sen liitteessä olevan toimenpiteen A,

ottavat huomioon Belgian kuningaskunnan, Saksan liittotasavallan, Viron tasavallan, Espanjan kuningaskunnan, Ranskan tasavallan, Italian tasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan, Unkarin tasavallan, Itävallan tasavallan, Portugalin tasavallan, Romanian, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteen,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Euroopan unioni on asettanut itselleen tavoitteeksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen ylläpitämisen ja kehittämisen. Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien ja erityisesti niiden 33 kohdan mukaan olisi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen oltava unionin oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä yksityisoikeudellisissa asioissa että rikosasioissa.

(2) Neuvosto hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 2000 Tampereen päätelmien mukaisesti toimenpideohjelman, jolla toteutetaan rikosasioissa annettujen päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaate (3). Toimenpideohjelman johdannossa todetaan, että vastavuoroisen tunnustamisen avulla ”on voitava lisätä sekä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä että henkilöiden oikeuksien suojaa”.

(3) Rikosasioissa annettavien päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toteuttaminen edellyttää, että jäsenvaltiot luottavat toistensa rikosoikeudellisiin järjestelmiin. Vastavuoroisen tunnustamisen laajuus riippuu läheisesti useista näkökohdista, joihin kuuluvat epäiltyjen oikeuksien turvaamisjärjestelyt ja sellaisten yhteisten vähimmäisvaatimusten määrittely, jotka ovat välttämättömiä, jotta voidaan helpottaa vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamista.

(4) Vastavuoroinen tunnustaminen voi toteutua tehokkaasti ainoastaan luottamuksen ilmapiirin vallitessa, kun sekä oikeusviranomaiset että muut rikosprosessiin osallistuvat toimijat mieltävät muiden jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten päätökset samanarvoisiksi kuin omassa jäsenvaltiossa annetut päätökset. Kyseessä ei ole pelkästään luottamus toisen osapuolen sääntöihin, vaan myös siihen, että näitä sääntöjä sovelletaan oikein.

(5) Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan Euroopan yleissopimuksen osapuolia, kokemus on osoittanut, että tämä ei sinänsä aina merkitse riittävää luottamusta muiden jäsenvaltioiden rikosoikeudellisiin järjestelmiin.

(6) Perussopimuksen 82 artiklan 2 kohdassa määrätään jäsenvaltioissa sovellettavien sellaisten vähimmäissääntöjen säätämisestä, joilla voidaan helpottaa tuomioiden ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroista tunnustamista sekä poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä rajatylittävissä rikosasioissa. Sen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdassa viitataan yksilön oikeuksiin rikosasioiden käsittelyssä eräänä alueena, jolla voidaan säätää vähimmäissääntöjä

(7) Yhteisten vähimmäisvaatimusten on määrä lisätä luottamusta kaikkien jäsenvaltioiden rikosoikeusjärjestelmiin, minkä puolestaan olisi johdettava tehokkaampaan oikeudelliseen yhteistyöhön keskinäisen luottamuksen ilmapiirissä. Tällaisia yhteisiä vähimmäissääntöjä olisi sovellettava rikosoikeudellisia menettelyjä koskevan tulkkauksen ja käännösten alalla.

(8) Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa, siten kuin sitä on kehitetty Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä, määrätään niiden henkilöiden oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin, jotka eivät ymmärrä oikeudenkäynnissä käytettävää kieltä. Tämän direktiivin säännökset helpottavat näiden oikeuksien soveltamista käytännössä. Tätä varten tällä direktiivillä on tarkoitus varmistaa epäillyn tai syytetyn henkilön oikeus saada tulkkausta ja käännöksiä rikosoikeudellisessa menettelyssä, jotta turvataan hänen oikeutensa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.

(9) Tässä direktiivissä säädettyjä oikeuksia olisi sovellettava myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskeviin menettelyihin tässä direktiivissä asetetuissa rajoissa. Täytäntöönpanojäsenvaltioiden olisi tarjottava tulkkausta ja käännöksiä sellaista etsittyä henkilöä varten, joka ei ymmärrä tai puhu oikeudenkäynnissä käytettävää kieltä, ja vastattava niistä aiheutuvista kustannuksista.

(10) Tämän direktiivin säännöksillä olisi varmistettava, että sellaisen epäillyn tai syytetyn henkilön oikeudet, joka ei puhu eikä ymmärrä oikeudenkäynnissä käytettävää kieltä siinä määrin, että hän ymmärtäisi häntä vastaan kohdistetut epäilyt ja vireille pannut syytteet sekä oikeudenkäynnin kulun, jotta hän voisi käyttää hänelle kuuluvia oikeuksia, turvataan antamalla maksutonta ja virheetöntä kielellistä apua. Epäillyn tai syytetyn henkilön olisi muun muassa kyettävä selittämään oikeusavustajalleen oma käsityksensä tapahtumista, huomauttamaan lausunnoista, joista hän on eri mieltä, ja saattamaan oikeusavustajansa tietoon tosiseikat, jotka olisi esitettävä hänen puolustuksekseen. Tässä yhteydessä on muistettava, että tämän direktiivin säännökset ovat vähimmäissääntöjä. Jäsenvaltiot voivat laajentaa tässä direktiivissä säädettyjä oikeuksia tarjotakseen korkeatasoisemman suojan myös tilanteissa, joita ei erikseen käsitellä tässä direktiivissä. Suojan taso ei saisi milloinkaan alittaa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa, siten kuin sitä tulkitaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä, määrättyjä vaatimuksia.

(11) Jäsenvaltioita ei saisi velvoittaa tarjoamaan epäillyn tai syytetyn henkilön ja hänen oikeusavustajansa välisen viestinnän tulkkausta tapauksissa, joissa nämä voivat tosiasiallisesti käyttää samaa kieltä. Jäsenvaltioita ei myöskään saisi velvoittaa tarjoamaan tällaisen viestinnän tulkkausta tapauksissa, joissa oikeutta tulkkaukseen käytetään selvästi muihin tarkoituksiin kuin turvaamaan asianomaisessa tapauksessa oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.

(12) Toteamus, jonka mukaan tulkkausta ja käännöstä tarvita, olisi voitava tutkia uudelleen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tällainen uudelleen tutkinta voidaan suorittaa esimerkiksi erityisessä valitusmenettelyssä tai pääasiaratkaisuihin liittyvän tavallisen muutoksenhakumenettelyn yhteydessä.

(13) Myös kuulo- tai puhevammaisille epäillyille tai syytetyille henkilöille olisi annettava asianmukaista apua.

(14) Velvollisuus huolehtia epäillyistä tai syytetyistä henkilöistä, jotka ovat mahdollisesti heikossa asemassa erityisesti sellaisen fyysisen vamman vuoksi, joka vaikuttaa heidän kykyynsä viestiä tehokkaasti, on edellytys lainkäytön oikeudenmukaisuudelle. Syyttäjien, lainvalvontaviranomaisten ja oikeusviranomaisten olisi sen vuoksi varmistettava, että nämä henkilöt voivat tosiasiallisesti käyttää tässä direktiivissä säädettyjä oikeuksia, esimerkiksi kiinnittämällä huomiota mahdolliseen haavoittuvuuteen, joka vaikuttaa heidän kykyynsä seurata oikeudenkäyntiä ja tehdä itsensä ymmärretyiksi, ja toteuttamalla asianmukaisia toimenpiteitä näiden oikeuksien turvaamiseksi.

(15) Oikeudenkäynnin oikeudenmukaisuuden turvaaminen edellyttää, että keskeiset asiakirjat tai ainakin tällaisten asiakirjojen tärkeät kohdat käännetään epäiltyä tai syytettyä henkilöä varten. On jäsenvaltioiden viranomaisten asia päättää kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mitkä asiakirjat olisi käännettävä. Joitakin asiakirjoja olisi aina pidettävä sellaisina keskeisinä, jotka olisi käännettävä, kuten henkilön vapaudenmenetyksestä tehty päätös, syytekirjelmä ja mahdollinen tuomio.

(16) Luopumisen asiakirjojen kirjallista käännöstä koskevasta oikeudesta olisi oltava yksiselitteinen, samalla kun turvataan vähimmäisoikeudet, eikä se saisi olla minkään tärkeän yleisen edun vastaista.

(17) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Tällä direktiivillä pyritään erityisesti edistämään oikeutta vapauteen ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin sekä puolustukselle kuuluvia oikeuksia.

(18) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tämän direktiivin säännökset, silloin kun ne vastaavat Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja oikeuksia, pannaan täytäntöön johdonmukaisesti mainitun sopimuksen määräysten kanssa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiaankuuluvan oikeuskäytännön mukaisesti.

(19) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla yksin saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on yhteisten vähimmäisvaatimusten toteuttaminen, ja se voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi siten saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun ja siinä määritellyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Soveltamisala

1. Tässä direktiivissä annetaan säännöt, jotka koskevat oikeutta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä sekä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevissa menettelyissä.

2. Näitä oikeuksia sovelletaan henkilöön siitä lähtien, kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet hänelle tiedon siitä, että häntä epäillään tai syytetään rikoksen tekemisestä, siihen saakka kun oikeudenkäyntimenettely on saatettu päätökseen, mikä tarkoittaa sen kysymyksen lopullista ratkaisemista, onko epäilty tai syytetty henkilö tehnyt rikoksen.

3. Tätä direktiiviä ei sovelleta menettelyihin, jotka saattavat johtaa seuraamuksiin, jotka ovat jonkin muun viranomaisen kuin rikostuomioistuimen määräämiä, edellyttäen että nämä menettelyt eivät ole vireillä tuomioistuimessa, jolla on toimivaltaa rikosasioissa

2 artikla

Oikeus tulkkaukseen

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että epäillylle tai syytetylle henkilölle, joka ei ymmärrä tai puhu kyseessä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä käytettävää kieltä, tarjotaan mahdollisuus tulkkaukseen hänen äidinkielellään tai muulla kielellä, jota hän ymmärtää, jotta turvataan hänen oikeutensa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Mahdollisuus tulkkaukseen, epäillyn tai syytetyn henkilön ja hänen oikeusavustajansa välisen viestinnän tulkkaus mukaan lukien, on tarjottava tutkinta- ja oikeusviranomaisten suorittamien rikosoikeudellisten menettelyjen kuluessa, mukaan luettuna poliisikuulusteluissa, kaikissa oikeuden istunnoissa ja kaikissa tarvittavissa välikäsittelyissä, ja sitä voidaan antaa muissakin tilanteissa. Tämä säännös ei vaikuta kansallisen lainsäädännön sääntöihin, jotka koskevat oikeusavustajan läsnäoloa rikosoikeudellisen menettelyn eri vaiheissa.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kuulovammainen henkilö saa tulkkausapua, jos se soveltuu asianomaiselle henkilölle.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaisesti, mukaan lukien epäiltyä tai syytettyä henkilöä kuulemalla, todennetaan, ymmärtääkö ja puhuuko tämä rikosoikeudenkäynnissä käytettävää kieltä ja tarvitseeko hän tulkin apua.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jossain menettelyn vaiheessa on, kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mahdollista tutkia uudelleen ratkaisu, jonka mukaan tulkkausta ei tarvita. Tällainen uudelleentutkinta ei merkitse jäsenvaltioille asetettavaa velvoitetta säätää erillisestä menettelystä, jossa ainoa uudelleen tutkinnan peruste on tällaisen ratkaisun riitauttaminen.

5. Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevien menettelyjen osalta täytäntöönpanojäsenvaltion on varmistettava, että sen toimivaltaiset viranomaiset tarjoavat tällaisten menettelyjen kohteena olevalle henkilölle, joka ei ymmärrä tai puhu menettelyssä käytettävää kieltä, mahdollisuuden saada tulkkaus tämän artiklan mukaisesti.

3 artikla

Oikeus saada keskeiset asiakirjat käännetyiksi

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että epäillylle tai syytetylle henkilölle, joka ei ymmärrä kyseessä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä käytettävää kieltä, toimitetaan kaikkien hänen oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeutensa turvaamisen kannalta keskeisten asiakirjojen tai vähintään tällaisten asiakirjojen tärkeiden kohtien käännös hänen äidinkielelleen tai muulle kielelle, jota hän ymmärtää, edellyttäen että asianomaisella henkilöllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus tutustua asianomaisiin asiakirjoihin.

2. Toimivaltaiset viranomaiset päättävät, mitä ovat 1 kohdan mukaisesti käännettävät keskeiset asiakirjat. Keskeisiin asiakirjoihin, jotka käännetään kokonaan tai joiden tärkeät kohdat käännetään, kuuluvat ainakin pidätysmääräykset tai vastaavat henkilön vapaudenmenetystä koskevat päätökset, syyte/syytekirjelmä ja mahdollinen tuomio, jos tällaisia asiakirjoja on olemassa.

3. Epäilty tai syytetty henkilö tai hänen oikeusavustajansa voivat esittää perustellun pyynnön muiden sellaisten asiakirjojen kääntämisestä, jotka ovat tarpeen, jotta oikeutta puolustukseen voidaan käyttää tehokkaasti.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jossain menettelyn vaiheessa on, kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mahdollista tutkia asia uudelleen, jos jonkin 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun asiakirjan käännöstä ei ole annettu. Tällainen uudelleen tutkinta ei käsitä jäsenvaltioille asetettavaa velvoitetta säätää erillisestä menettelystä, jossa ainoa uudelleen tutkinnan peruste on tällaisen ratkaisun riitauttaminen.

5. Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevien menettelyjen osalta täytäntöönpanojäsenvaltion on varmistettava, että sen toimivaltaiset viranomaiset toimittavat tällaisten menettelyjen kohteena olevalle henkilölle, joka ei ymmärrä kieltä, jolla eurooppalainen pidätysmääräys on laadittu tai jolle se on käännetty pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion toimesta, käännöksen tuosta asiakirjasta.

6. Kirjallisen käännöksen sijasta voidaan tarvittaessa antaa suullinen käännös tai suullinen yhteenveto tässä artiklassa tarkoitetuista asiakirjoista edellyttäen, ettei tämä vaikuta menettelyn oikeudenmukaisuuteen.

7. Henkilö, jolla on tämän artiklan mukainen oikeus saada asiakirjat käännetyiksi, voi milloin tahansa luopua tästä oikeudesta.

4 artikla

Tulkkaus- ja käännöskustannukset

Jäsenvaltioiden on menettelyjen tuloksesta riippumatta vastattava 2 ja 3 artiklan soveltamisesta aiheutuvista tulkkaus- ja käännöskustannuksista.

5 artikla

Tulkkausten ja käännösten laatu

Jäsenvaltioiden on toteutettava konkreettisia toimia sen varmistamiseksi, että tarjotun tulkkauksen ja toimitettujen käännösten laatu on sellainen, että epäilty tai syytetty henkilö sekä henkilö, joka on eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon kohteena, voi täysin käyttää oikeuksiaan.

6 artikla

Taannehtivuuskielto

Tämän direktiivin säännösten ei ole katsottava rajoittavan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevassa Euroopan yleissopimuksessa, muissa asiaa koskevissa kansainvälisen oikeuden säännöksissä tai minkään jäsenvaltion lainsäädännössä turvattuja oikeuksia tai menettelyllisiä takeita eikä poikkeavan niistä, jos nämä tarjoavat tätä direktiiviä korkeatasoisemman suojan.

7 artikla

Täytäntöönpano

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi viimeistään … päivänä … kuuta … (4)

Jäsenvaltioiden on toimitettava samaan päivään mennessä neuvostolle ja komissiolle kirjallisina säännökset, jotka ne ovat antaneet tämän direktiivin mukaisten velvoitteidensa saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään.

8 artikla

Kertomus

Komissio toimittaa viimeistään … päivänä … kuuta … (5) Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan, missä määrin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tämän direktiivin noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet, ja esitetään tarvittaessa uusia säädösehdotuksia.

9 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivin tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Brysselissä … Euroopan parlamentin puolesta Puhemies … Neuvoston puolesta Puheenjohtaja …

(1) EUVL C 295, 4.12.2009, s. 1.

(2) Lausunto … (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3) EYVL C 12, 15.1.2001, s. 10.

(4) 30 kuukautta tämän direktiivin julkaisemisesta virallisessa lehdessä.

(5) 42 kuukautta direktiivin julkaisemisesta virallisessa lehdessä.