EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 29.4.2016 COM(2016) 235 final 2016/0124(NLE) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI kalastusalan työtä koskevan Kansainvälisen työjärjestön vuoden 2007 yleissopimuksen täytäntöönpanosta 21 päivänä toukokuuta 2012 EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestön (COGECA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) ja Euroopan unionin kalastusyritysten kansallisten järjestöjen liiton (Europêche) välillä tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä toukokuuta 2013, täytäntöönpanosta (ETAn kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2016) 143 final}

{SWD(2016) 144 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Vuonna 2002 ILO aloitti globaalin mittakaavan neuvottelut kattavasta ja ajantasaisesta kansainvälisten standardien kokonaisuudesta kalastusalaa varten asianmukaisen suojelun takaamiseksi kalastajille maailmanlaajuisesti. Tämän tuloksena hyväksyttiin kalastusalan työtä koskeva yleissopimus vuonna 2007. Toistaiseksi Ranska on ainoa EU:n jäsenvaltio, joka on ratifioinut yleissopimuksen. Vuonna 2007 komissio käynnisti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 154 artiklan nojalla EU:n työmarkkinaosapuolten kuulemismenettelyn ensimmäisen vaiheen, jolloin työmarkkinaosapuolia kehotettiin ”tutkimaan, onko mahdollista tehdä yhteinen aloite vuonna 2007 solmitun kalastusalusten työoloja koskevan ILOn yleissopimuksen soveltamisen edistämiseksi EU:ssa”. EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestö (COGECA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liitto (ETF) ja Euroopan unionin kalastusyritysten kansallisten järjestöjen liitto (Europêche) aloittivat neuvottelut vuonna 2009. Sopimus tehtiin 21. toukokuuta 2012, ja sitä muutettiin 8. toukokuuta 2013. EU:n työmarkkinaosapuolet pyysivät 10. toukokuuta 2013, että komissio panisi niiden sopimuksen täytäntöön neuvoston päätöksellä SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on panna täytäntöön COGECAn, ETF:n ja Europêchen välinen sopimus, jolla pannaan täytäntöön kalastusalan työtä koskeva Kansainvälisen työjärjestön (ILO) vuoden 2007 yleissopimus. Tällä ehdotuksella komissio pyrkii parantamaan EU:n jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivilla aluksilla työskentelevien kalastajien työ- ja elinoloja vahvistamalla yhtenäisen säädöskehyksen merikalastusalan työoloja varten. • Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tämä aloite vastaa komission ensisijaista tavoitetta syvemmistä ja oikeudenmukaisemmista sisämarkkinoista, ja sillä pyritään erityisesti vahvistamaan niiden sosiaalista ulottuvuutta. Se on linjassa komission työn kanssa sellaisten oikeudenmukaisten ja todella koko Euroopan laajuisten työmarkkinoiden perustamiseksi, jotka tarjoavat työntekijöille asianmukaisen suojan ja kestäviä työpaikkoja. Tämä käsittää työturvallisuuden ja terveyden suojelun, työajan, sosiaalisen suojelun sekä työsopimukseen liittyvät oikeudet. Kalastajien elin- ja työoloihin liittyvät EU:n säännökset vahvistetaan tietyissä oikeudellisissa välineissä, kuten työlainsäädäntöä koskevissa EU:n direktiiveissä ja työturvallisuutta ja -terveyttä käsittelevässä EU:n lainsäädännössä. Niiden kysymysten osalta, joita EU:n lainsäädäntö ei kata, kuten oikeus sairaanhoitoon maissa, kotimatkaoikeus ja lääkärintodistus soveltuvuudesta kalastajan työhön, EU:n jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön hyvin erilaisia vaatimuksia. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Työturvallisuutta ja -terveyttä käsittelevän EU:n säännöstön jälkiarviointi on parhaillaan käynnissä, ja EU:n lainsäädännön tarkistusta varten on vielä määrittelemättä joukko keskeisiä kysymyksiä, jotka liittyvät EU:n tulevan työturvallisuutta ja -terveyttä koskevan sääntelykehyksen rakenteeseen ja sisältöön. Alustavan työn aikana sidosryhmät toivat esille, että on tarpeen yhdenmukaistaa merenkulku- ja kalastusalan voimassa olevat työturvallisuutta ja -terveyttä koskevat säännökset hiljattain tehtyjen ILOn yleissopimusten, kuten vuodelta 2007 olevan kalastusalan työtä koskevan ILOn yleissopimuksen, kanssa. On selvää, että nyt kyseessä oleva sopimus täydentää EU:n nykyistä työturvallisuus- ja -terveysalan säännöstöä ja yhdenmukaistaa sen yleissopimuksen kanssa. Työturvallisuutta ja -terveyttä koskevan EU:n lainsäädännön tulevassa tarkistuksessa on sopimus otettava huomioon. EU parantaa kalastajien elin- ja työoloja myös yhteisen kalastuspolitiikan kautta, jolla pyritään varmistamaan, että kalastus- ja vesiviljelytoiminta edistää ekologista, taloudellista ja sosiaalista kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Terveet kalakannat vuorostaan hyödyttävät kalastajia. Luonnonvarojen kestävä hoito parantaa EU:n kalastusalan kilpailukykyä ja luo uusia työpaikkoja. Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita edistetään myös kansainvälisellä tasolla varmistaen, että unionin kalastustoiminta unionin vesien ulkopuolella noudattaa unionin oikeuden periaatteita ja vaatimuksia, ja edistäen unionin toimijoiden ja kolmansien maiden toimijoiden yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Tätä tarkoitusta varten EU:n pyrkii aktiivisesti johtamaan alueellisten ja kansainvälisten kalastusjärjestöjen toiminnan tehostamisprosessia, jotta ne pystyisivät paremmin säilyttämään ja hoitamaan vastuullaan olevia meren elollisia luonnonvaroja, mukaan lukien laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen (LIS-kalastus) torjunta. Puutteelliset terveys- ja turvallisuusnormit ja heikot työolot ovat sekä LIS-kalastusta lisäävä tekijä että yksi sen seurauksista. Yhtäältä toimijat voivat päättää alkaa harjoittaa LIS-kalastusta siksi, että terveys- ja turvallisuustarkastusten ja muiden työoloja koskevien tarkastusten vähäisyyden vuoksi kyseiset kustannukset jäävät alhaisemmiksi. Toisaalta LIS-kalastusta harjoittavien alusten työntekijät ovat alttiita hyväksikäytölle eikä laitonta toimintaa harjoittavien alusten asianmukaisten työolojen turvaamiseksi ole keinoja. Kalastajien sosiaalisen tilanteen parantamisen odotetaan vähentävän hyväksikäytön riskiä ja lisäävän LIS-kalastuksen harjoittamisesta aiheutuvia kustannuksia, jolloin se ei enää ole yhtä houkutteleva vaihtoehto. Panemalla ILOn yleissopimukset täytäntöön maailmanlaajuisesti vaikutettaisiin sen vuoksi myönteisellä tavalla sekä kalastajien työoloihin että LIS-kalastuksen esiintymiseen. Sisällyttämällä työmarkkinaosapuolten sopimus kalastusalan työtä koskevasta ILOn yleissopimuksesta EU:n lainsäädäntöön EU voi vahvemmalta pohjalta edistää sen täytäntöönpanoa kumppanimaissa eri puolilla maailmaa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ”Unionin tasolla tehdyt sopimukset pannaan täytäntöön joko työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden omien menettelyjen ja käytäntöjen mukaisesti tai, 153 artiklassa tarkoitettujen kysymysten osalta allekirjoittajaosapuolten yhteisestä pyynnöstä, neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä. Asiasta ilmoitetaan Euroopan parlamentille.”

SEUT-sopimuksen 153 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti COGECAn, ETF:n ja Europêchen tekemän sopimuksen tavoitteena on parantaa työntekijöiden työ- ja elinoloja merellä toimivalla kalastusaluksella palvelussuhteen ehtoja, asumista ja ruokaa, työturvallisuuden ja -terveyden suojelua ja sairaanhoitoa koskevien vähimmäisvaatimusten osalta. Sen vuoksi asianmukainen oikeusperusta komission ehdotukselle on 155 artiklan 2 kohta. •Toissijaisuusperiaate EU:n toiminnan tarpeellisuutta voidaan perustella sillä, että merikalastus on valtioiden rajat ylittävä ala, jolla toiminta on maailmanlaajuista. Kalastusalukset purjehtivat EU:n eri jäsenvaltioiden lippujen alla, ja ne toimivat myös asianomaisten jäsenvaltioiden aluevesien ulkopuolella, muiden jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä ja kansainvälisillä vesillä. Kaukaisilla vesillä toimiva EU:n laivasto toimii kansainvälisillä vesillä (aavalla merellä) sekä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehtyjen kahdenvälisten sopimusten puitteissa. Huolimatta neuvoston päätöksestä, jolla EU:n jäsenvaltiot valtuutetaan ratifioimaan ILOn yleissopimus nro 188, ratifiointiprosessi on edennyt hyvin hitaasti. Jos sopimuksen ratifioi vain muutama EU:n jäsenvaltio, ei voida taata kalastajille samantasoisia ihmisarvoisia elin- ja työoloja EU:ssa eikä tasavertaisia kilpailuedellytyksiä jäsenvaltioiden kesken. Tällöin vaatimukset olisivat edelleen erilaiset etenkin kysymyksissä, joita ei vielä käsitellä EU:n lainsäädännössä, kuten kalastajien lääkärintodistusten, kotimatkaoikeuden ja maissa tapahtuvan sairaanhoidon osalta. Kalastajien työolot vaihtelisivat jatkossakin EU:n sisällä. Lisäksi kilpailuasema olisi erilainen niille jäsenvaltioille, jotka ovat ratifioineet yleissopimuksen, ja niille, jotka eivät ole sitä ratifioineet. Direktiiviehdotus perustuu olemassa oleviin kansainvälisiin ja EU:n standardeihin, ja siinä otetaan huomioon alan erityinen työympäristö. Direktiivillä varmistettaisiin samantasoiset ihmisarvoiset elin- ja työolot sekä tasavertaiset kilpailuedellytykset EU:n jäsenvaltioiden välillä, kun vuonna 2007 tehdyn kalastusalan työtä koskevan ILOn yleissopimuksen vaatimukset tulisivat samanaikaisesti voimaan ja ne saatettaisiin osaksi kansallista lainsäädäntöä yhtenäisellä tavalla kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. Kalastajat olisivat silloin samassa tilanteessa kuin muissa merenkulkualan ammateissa toimivat. •Suhteellisuusperiaate Ehdotettu direktiivi täyttää suhteellisuusperiaatteen vaatimuksen, koska se merkitsee askelta kohti työntekijöiden elin- ja työolojen parantamiseksi asetettuja tavoitteita ja siinä säädetään yhtenäisestä säädöskehyksestä, jossa vahvistetaan vähimmäisvaatimukset. Se rajataan tiukasti koskemaan kalastusalan työtä koskevaan ILOn vuoden 2007 yleissopimukseen sisältyvien ajantasaistettujen vaatimusten saattamista osaksi EU:n lainsäädäntöä. Toimi perustuu alan työnantajien ja työntekijöiden edustajien tekemään sopimukseen. Se jättää EU:n jäsenvaltioille mahdollisuuden pitää voimassa tai asettaa työntekijöitä koskevia suotuisampia normeja sekä joustonvaraa ottaa huomioon niiden kansallisen tilanteen erityispiirteet. Näin ollen ehdotus antaa mahdollisuuden valita konkreettiset täytäntöönpanotoimet joustavasti. •Toimintatavan valinta Välineeksi on valittu direktiivi. SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan termiä ’päätös’ on käytetty yleisessä merkityksessä, jotta oikeudellinen väline voitaisiin valita SEUT-sopimuksen 288 artiklan mukaisesti. Komission tehtävänä on ehdottaa kyseisessä artiklassa mainituista sitovista välineistä (asetus, direktiivi, päätös) tarkoituksenmukaisinta välinettä. SEUT-sopimuksen 296 artiklassa todetaan, että ”jollei perussopimuksissa määrätä annettavan säädöksen lajia, toimielimet valitsevat sen sovellettavien menettelyjen mukaisesti tapauskohtaisesti suhteellisuusperiaatetta noudattaen.” Tässä tapauksessa, kun otetaan huomioon työmarkkinaosapuolten tekemän sopimuksen luonne ja sisältö, on selvää, että sitä on parasta soveltaa jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten toimesta osaksi kansallista lainsäädäntöä saatettujen säännösten muodossa. Näin ollen soveltuvin väline on neuvoston direktiivi. Komissio katsoo lisäksi, ettei sopimusta pitäisi sisällyttää ehdotukseen, vaan se pitäisi ottaa ehdotuksen liitteeksi. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Sidosryhmien kuuleminen SEUT-sopimuksen 155 artiklan 1 kohdassa määrätään, että työmarkkinaosapuolet voivat halutessaan ryhtyä sopimussuhteisiin, sopimusten tekeminen mukaan luettuna. SEUT-sopimus ei velvoita niitä kuulemaan muita asianomaisia osapuolia etukäteen. Prosessin läpinäkyvyyden ja SEUT-sopimuksen 155 artiklalla työmarkkinaosapuolille annetun roolin perusteella muita julkisia kuulemisia ei järjestetty. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Sopimuksen kustannus-hyötyanalyysin tueksi tilattiin ulkopuolinen selvitys. Konsultit yksilöivät kussakin jäsenvaltiossa asiaankuuluvat viranomaiset ja työmarkkinaosapuolet ja pyysivät niiltä tietoja merikalastusalan elin- ja työoloja koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä ja mahdollisista vaikutuksista, joita ne odottavat sopimuksen täytäntöönpanosta aiheutuvan. •Suhteutettu vaikutustenarviointi Paremman sääntelyn suuntaviivojen mukaisesti ja jotta komission kollegio voisi tehdä päätöksen tietoon perustuen, komission yksiköt ovat laatineet suhteutetun vaikutustenarvioinnin, johon sisältyy myös arvio allekirjoittajien edustavuudesta sekä sopimuksen lausekkeiden laillisuudesta EU:n säädöskehyksen kannalta. EU:n työmarkkinaosapuolten edustavuus

Arvioidessaan SEUT-sopimuksen 155 artiklan mukaisesti EU:n työmarkkinaosapuolten esittämää, niiden sopimuksen täytäntöönpanoa EU:n lainsäädännössä koskevaa pyyntöä komissio tarkastelee työmarkkinaosapuolten edustavuutta ja toimivaltaa sillä alalla, jota sopimus koskee. Näin varmistetaan, että pyyntö on SEUT-sopimuksen määräysten mukainen ja että voidaan luottaa siihen, että sopimuksella on laaja tuki niiden joukossa, joita se tosiasiassa koskee. Toukokuun 20. päivänä 1998 tehdyn komission päätöksen 98/500/EY 1 artiklan mukaisesti työmarkkinaosapuolten olisi Euroopan tasolla täytettävä seuraavat perusteet: ”a) ne edustavat eri ammattialoja tai ovat alakohtaisia ja organisoitu Euroopan tasolla; b) ne muodostuvat järjestöistä, jotka ovat tunnustettu ja olennainen osa jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolten rakenteita ja joilla on valtuudet neuvotella sopimuksista ja ovat mahdollisimman kattavasti edustettuina useassa jäsenvaltiossa; ja c) niillä on sovelias rakenne, jotta ne voivat tehokkaasti osallistua alakohtaisten neuvottelukomiteoiden työhön.” Kyseisten perusteiden piti täyttyä sopimuksen allekirjoittamisajankohtana. Kun sopimus allekirjoitettiin, Kroatia ei ollut vielä EU:n jäsen. Voidakseen arvioida EU:n työmarkkinaosapuolten edustavuutta Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö (Eurofound) laati selvityksen vuonna 2012. Sopimus koskee työoloja merikalastuksessa, joka rajataan samoin kuin merikalastusalan työmarkkinaosapuolten neuvottelukomiteassa. Siten sopimuksen kattavuus on sama kuin komitean vastuualue. Komiteaan osallistuvia työmarkkinaosapuolia ovat Europêche ja COGECA työnantajien puolesta ja ETF työntekijöiden puolesta. Europêchessä on Eurofoundin vuonna 2012 laatiman selvityksen mukaan jäsenet 11:stä EU:n jäsenvaltiosta. Kahdella työnantajajärjestöllä on tarkkailijan asema (LV ja LT). COGECA edustaa Euroopan maatalouden, metsätalouden, kalastuksen ja elintarvikealan osuuskuntien yleisiä ja erityisiä etuja. Siihen kuuluu merikalastukseen liittyviä jäseniä 11 jäsenvaltiosta. Kun otetaan huomioon sekä COGECAN että Europêchen jäsenyys, työnantajapuolelta komiteassa on edustettuna yhteensä 16 jäsenvaltiota. Työntekijöiden puolella ETF:llä on merikalastukseen liittyvä jäsen 11 jäsenvaltiossa. Tämä tarkoittaa, että 11 jäsenvaltion kalastajat eivät ole edustettuina. Kuitenkin alan työllisyyslukujen mukaan useimmissa kyseisistä maista työntekijöitä on noin 1 000 (useimmissa niistä määrä on huomattavasti pienempi). Vaikka Irlannissa, Kreikassa, Romaniassa ja Ruotsissa on yli 1 000 kalastajaa, hyvin suuri osa heistä on itsenäisiä ammatinharjoittajia. Yhteenvetona voidaan todeta, että Portugalia ja Romaniaa lukuun ottamatta ei ole jäsenvaltioita, joissa merikalastusalalla toimivat työnantajajärjestöt eivät olisi edustettuina Euroopan tasolla. Tässä yhteydessä on syytä ottaa huomioon, että Romaniassa ala on verrattain pieni. Ne kahdeksan jäsenvaltiota, joiden osuus alan kaikista työpaikoista on 84 prosenttia ja kokoaikavastaavista 87 prosenttia, ovat edustettuina EU:n laajuisessa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa. Tästä voidaan päätellä, että sopimuksen allekirjoittaneet työmarkkinaosapuolet ovat alaa edustavia ja voivat näin ollen pyytää komissiota panemaan sopimuksen täytäntöön SEUT-sopimuksen 155 artiklan mukaisesti. Lausekkeiden laillisuus Komissio on tutkinut sopimuksen laillisuuden. Se on analysoinut yksityiskohtaisesti kaikki lausekkeet, eikä ole havainnut yhdenkään olevan ristiriidassa EU:n lainsäädännön kanssa. Työmarkkinaosapuolten välisellä sopimuksella ei voida suoraan velvoittaa jäsenvaltioita, vaan velvoitteet asetetaan panemalla se täytäntöön neuvoston päätöksellä, eli direktiivillä. Sopimuksen soveltamisala ja sisältö rajoittuu SEUT-sopimuksen 153 artiklan 1 kohdassa lueteltuihin aloihin. Sopimuksen joidenkin määräysten laajentaminen koskemaan itsenäisiä ammatinharjoittajia ei ole ristiriidassa 153 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, sillä lopullisena tavoitteena sekä edellytyksenä sille, että määräyksiä laajennetaan koskemaan itsenäisiä ammatinharjoittajia, on samalla aluksella työskentelevien terveyden ja turvallisuuden takaaminen. Kyseinen laajennus on jo olemassa alaan nykyisin sovellettavassa työturvallisuutta ja -terveyttä koskevassa EU:n säännöstössä. Sopimuksen 3 artiklan 3 kohdassa on oikeuksien tason säilyttämistä koskeva lauseke, jolla turvataan työntekijöiden nykyinen suojelun taso. Sopimuksen 4 artiklassa todetaan, että mikään (tämän) sopimuksen määräys ei saa vaikuttaa mihinkään lakiin, tuomioon tai tapaan tai kalastusaluksen omistajien ja kalastajien väliseen sopimukseen, joka turvaa kalastajille edullisemmat olosuhteet kuin kyseinen sopimus edellyttää. Toimintavaihtoehdot ja kustannusten ja hyötyjen arviointi Komissio voi ainoastaan hyväksyä tai hylätä allekirjoittajaosapuolten pyynnön panna sopimus täytäntöön säädöksellä. Se ei voi muuttaa sopimuksen tekstiä. Komissio ei voi pyytää EU:n tason työmarkkinaosapuolia panemaan niiden sopimusta täytäntöön itsenäisesti, sillä SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 mukaisesti se on työmarkkinaosapuolten oikeus. Tästä syystä komissio voi tarkastella ainoastaan yhtä toimintavaihtoehtoa. Ehdotukseen liitetyssä suhteutetussa vaikutusten arvioinnissa analysoitiin kyseistä vaihtoehtoa (sopimuksessa määritellyt toimenpiteet) ja verrattiin sitä perusskenaarioon (vaihtoehtoon, jossa ei toteuteta uusia EU-toimia). Analyysin tulos osoittaa, että yleisesti ottaen odotettavissa ei ole merkittävää kustannusten lisäystä. Kustannukset vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen sen mukaan, missä määrin niiden kansallinen lainsäädäntö on jo nyt sopimuksen mukainen. Joitakin kustannuksia syntyy vain kerran (esim. kustannukset, jotka liittyvät sopimuksen täytäntöönpanoon kansallisessa lainsäädännössä) ja osa on toistuvia (esim. kustannukset, jotka liittyvät määräajoin uusittavaan lääkärintodistukseen, kotimatkasta aiheutuvat kustannukset). Niille jäsenvaltioille, jotka jo noudattavat useimpia sopimuksen määräyksiä, kustannukset ovat vähäiset. Niille jäsenvaltioille, joiden on tarpeen muuttaa kansallisessa lainsäädännössään joitakin, esimerkiksi lääkärintodistusta, kotimatkaoikeutta tai riskienarviointia koskevia kohtia, työntekijää tai yritystä kohden aiheutuvat kustannukset ovat yleisesti ottaen oikeassa suhteessa saavutettavaan tavoitteeseen. Yleisesti kotimatkasta, lääkärintodistuksista ja riskienarvioinnista aiheutuvat kustannukset arvioidaan 1,3–8 miljoonaksi euroksi. Kun otetaan huomioon alan vuosittainen 6,9 miljardin euron liikevaihto, kustannukset olisivat enintään 0,11 prosenttia alan kokonaisliikevaihdosta. Sopimus parantaa merikalastusalan elin- ja työoloja työajan, vähimmäisiän, lääkärintodistusten, riskienarvioinnin, aluksen asuintilojen ja ruoan ja juoman sekä aluksella annettavan sairaanhoidon osalta. Lisäksi sillä luodaan EU:n sisällä alalle tasapuoliset toimintaedellytykset asettamalla kaikkialla EU:ssa sovellettavat vähimmäisvaatimukset. Työnantajien kannalta työtapaturmien, vammojen ja ammattitautien väheneminen johtaa parempaan tuottavuuteen, alempiin korvauksista aiheutuviin kustannuksiin ja pienempään henkilöstön vaihtuvuuteen. Työntekijöillä tapaturmien ja/tai tautien riski pienenee, mikä vähentää ansiokyvyn menetyksen riskiä. Lisäksi he voivat pysyä pidempään alalla. Alan houkuttelevuus nuorille ja ammattitaitoisille työntekijöille kasvaa. Kansallisten viranomaisten kannalta sosiaaliturvan ja terveydenhuollon kustannukset alenevat. Arvioidaan, että työntekijöiden, työnantajien ja kansallisten viranomaisten hyväksi tulevat hyödyt ovat viiden vuoden aikana yhteensä 1,2–19,7 miljoonaa euroa.

Toimintavaihtoehtojen vertailun ja kustannus-hyötyanalyysin perusteella voidaan päätellä, että sopimuksella saavutetaan asetetut tavoitteet kokonaisuudessaan kohtuullisin kustannuksin ja että on aiheellista panna se täytäntöön direktiivillä. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Lähes 90 prosenttia merikalastusalan yrityksistä on mikroyrityksiä, joilla on vain yksi alus. Käytettävissä olevien tietojen perusteella voidaan olettaa, että merkittävä osa kyseisistä aluksista on omistajan käytössä olevia aluksia tai sellaisia päällikön alaisuudessa olevia aluksia, joilla työskentelee yksi tai kaksi muuta itsenäistä ammatinharjoittajaa tai työntekijää. Sopimusta ei sovelleta alusta käyttäviin omistajiin, sillä heidät katsotaan itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi. Merikalastusalan erityisestä rakenteesta johtuen sopimuksen vaikutukset kohdistuvat lähinnä mikroyrityksiin, joilla on työntekijöitä tai joissa itsenäinen ammatinharjoittaja työskentelee yhdessä työntekijöiden kanssa. On kuitenkin epätodennäköistä, että niiden kilpailukykyyn kohdistuisi kielteisiä vaikutuksia nykytilanteeseen verrattuna. Vähimmäisvaatimusten asettaminen EU:n tasolla edistää tasavertaisia toimintaolosuhteita ja näin ollen parantaa kilpailuasemaa. Paremmat työolot johtavat parempaan tuotantoon, alempiin korvauksista aiheutuviin kustannuksiin työperäisten vammojen, sairauksien tai tapaturmien tapauksessa ja pienempään henkilöstön vaihtuvuuteen. Lisäksi sopimuksessa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus panna sopimus täytäntöön asteittain viiden vuoden aikana tiettyjen kalastaja- tai alusryhmien osalta. •Perusoikeudet Tämän ehdotuksen tavoitteet ovat yhdenmukaisia Euroopan unionin perusoikeuskirjan kanssa, erityisesti niiden oikeuksien kanssa, jotka turvataan 20 artiklassa (Yhdenvertaisuus lain edessä), 31 artiklassa (Oikeudenmukaiset ja kohtuulliset työolot ja työehdot) ja 32 artiklassa (Lapsityövoiman käytön kielto ja nuorten suojelu työssä). 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutusta unionin talousarvioon. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Euroopan komissio, kuultuaan työmarkkinaosapuolia Euroopan tasolla, seuraa sopimuksen täytäntöönpanosta annettavan direktiivin täytäntöönpanoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta allekirjoittajien toimesta tehtävää seurantaa ja tarkistusta koskevien sopimuksen määräysten soveltamista. Euroopan komissio arvioi direktiiviä viiden vuoden kuluttua sen voimaantulosta. •Selittävät asiakirjat Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja direktiivin välinen vastaavuustaulukko. Direktiivi kattaa monta kalastajien elin- ja työoloja koskevaa seikkaa, kuten työajan, vähimmäisiän, työsopimuksen sisällön, työturvallisuuden ja -terveyden, kalastajien lääkärintodistukset sekä miehitystä koskevat vaatimukset. Näin ollen jäsenvaltioiden kansallinen lainsäädäntö, jossa käsitellään ehdotuksen kattamia asioita, sisältyy tavallisesti useampaan eri säädökseen (työlainsäädäntö, terveys- ja turvallisuuslainsäädäntö, alakohtaiset kapea-alaiset säännökset), mikä edellyttää koko järjestelmän kattavaa lähestymistapaa ja tulkintaa. Ehdotus kattaa myös joukon asioita, joita ei aikaisemmin ole käsitelty EU:n lainsäädännössä, kuten lääkärintodistukset, ruoan ja veden laatua koskevat yksityiskohdat ja kalastusaluksella olevia asuintiloja koskevat erityiset seikat. Näiden uusien säännösten ja ratkaisujen saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvitaan yksiselitteistä tietoa, jotta ehdotetussa säädöksessä vahvistettujen vähimmäisvaatimusten noudattaminen voidaan varmistaa. Sen avulla komissio voi varmistaa niiden direktiivin vaatimusten täytäntöönpanon, joiden tarkoituksena on suojella työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä, lisätä joustavuutta yritysten kannalta ja edistää yritysten välistä tervettä kilpailua. Selittävien asiakirjojen toimittamisesta aiheutuvan hallinnollisen lisärasituksen arvioidaan olevan suhteellisen pieni (se on kertaluonteinen eikä edellytä monen organisaation osallistumista). Selittävien asiakirjojen laadinta tapahtuu tehokkaammin jäsenvaltioissa. Edellä sanottu huomioon ottaen ehdotetaan, että jäsenvaltiot lupaavat ilmoittaa komissiolle toimenpiteistä direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään toimittamalla yhden tai useamman asiakirjan, jossa selostetaan direktiivin säännösten ja vastaavien kansallisiin täytäntöönpanosäädöksiin sisältyvien osien välinen suhde. Euroopan talousalue Ehdotettu säädös koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa asiaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

Ehdotuksen rakenne on seuraava: 1 artikla Artiklalla tehdään työmarkkinaosapuolten välisestä sopimuksesta sitova, mikä on SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoston päätöksen tavoite. 2 artikla Direktiivin 2 artiklan mukaan direktiivissä säädetään ainoastaan vähimmäisvaatimuksista. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön toimenpiteitä, jotka ovat työntekijöille tätä suotuisampia kyseisellä alalla. Tavoitteena on varmistaa selväsanaisesti, että sovelletaan nykyisen tasoista työntekijöiden työsuojelua ja ainoastaan työntekijöiden kannalta suotuisimpia työsuojeluvaatimuksia. 3–6 artikla Direktiivin 3–6 artiklaan sisältyvät tavanomaiset säännökset, jotka liittyvät direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Niihin sisältyy velvollisuus säätää säännösten rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista, joiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Direktiivin 5 artiklaan sisältyy raportointilauseke. Artiklan tavoitteena on seurata direktiivin täytäntöönpanoa ja soveltamista alan elin- ja työoloihin jäsenvaltioissa ja toteuttaa arviointi. Tässä yhteydessä tutkitaan tiedot, jotka koskevat tapaturmien, työperäisten vammojen ja terveysongelmien määrää alalla. Direktiivin 6 artikla koskee direktiivin voimaantulopäivää, ja 7 artiklassa tarkennetaan vastaanottajat. Yksityiskohtainen selvitys ehdotuksen liitteessä olevista määräyksistä 1 artikla (Määritelmät) Sopimuksessa määritellään seuraavat siinä käytetyt termit: a) kalastustoiminta, b) kaupallinen kalastus, c) toimivaltainen viranomainen, d) kuuleminen, e) kalastusaluksen omistaja tai omistaja, f) kalastaja, g) kalastajan työsopimus, h) kalastusalus tai alus, i) aluksen pituus, j) perpendikkelipituus, k) päällikkö, l) työnvälityspalvelu ja m) yksityinen työnvälityspalvelu. Artiklan 2 kohdassa määritellään, mitä näillä termeillä sopimuksessa tarkoitetaan. 2 artikla (Soveltamisala) Sopimuksen 2 artiklassa todetaan, että sopimusta sovelletaan kaikkiin kalastajiin, jotka työskentelevät jollakin kaupallista kalastustoimintaa harjoittavalla, EU:n jäsenvaltiossa rekisteröidyllä tai EU:n jäsenvaltion lippua käyttävällä kalastusaluksella. Sopimusta sovelletaan myös itsenäisinä ammatinharjoittajina toimiviin kalastajiin, jotka työskentelevät samalla aluksella yhdessä työntekijöiden kanssa, jotta voidaan varmistaa samalla aluksella työskentelevien yleinen terveys ja turvallisuus. Tämä itsenäiset ammatinharjoittajat mukaan sisällyttävä laajennus on voimassa olevan EU:n lainsäädännön mukainen. Sopimuksen 2 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan, että jos syntyy epätietoisuutta siitä, harjoittaako alus kaupallista kalastusta, toimivaltaisen viranomaisen on ratkaistava asia kuulemisen jälkeen. Sopimuksen 2 artiklan 3 kohdassa todetaan, että jäsenvaltio voi kuulemisen jälkeen ulottaa tämän sopimuksen mukaisen suojelun, joka kohdistuu vähintään 24 metriä pitkillä aluksilla työskenteleviin kalastajiin, koskemaan alle 24 metriä pitkillä aluksilla työskenteleviä kalastajia. 3 artikla (Sopimuksen soveltaminen)

Sopimuksen 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan, että jäsenvaltio voi objektiivisin perustein kuulemisen jälkeen sulkea tämän sopimuksen vaatimusten tai sen tiettyjen määräysten soveltamisalan ulkopuolelle tiettyjä kalastaja- tai kalastusalusryhmiä, jos tämän sopimuksen soveltaminen on erityisen vaikeaa kalastajien palvelussuhteen ehtojen erityispiirteistä tai kalastusalusten toimintatavasta johtuen. Artiklan 2 kohdassa todetaan, että jos tiettyjä kalastaja- tai kalastusalusryhmiä on 1 kohdan nojalla suljettu ulkopuolelle, toimivaltaisen viranomaisen on laajennettava asteittain sopimusta koskemaan kaikkia kalastaja- tai kalastusalusryhmiä viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta. Artiklan 3 kohtaan sisältyy oikeuksien tason säilyttämistä koskeva lauseke. 4 artikla (Edullisempia olosuhteita koskeva lauseke) Sopimuksen 4 artiklaan sisältyy edullisempia olosuhteita koskeva lauseke, jonka mukaan sopimuksen määräykset eivät saa vaikuttaa mihinkään lakiin, tuomioon tai tapaan, joka turvaa kalastajille edullisemmat olosuhteet kuin sopimukseen sisältyvät määräykset turvaavat. 5 artikla (Kalastusalusten omistajien, päälliköiden ja kalastajien velvollisuudet) Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 93/103/EY soveltamista. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan, että kalastusaluksen omistaja vastaa siitä, että päälliköllä on tarvittavat resurssit ja valmiudet voidakseen täyttää sopimuksesta johtuvat velvollisuutensa. Artiklan 3 kohdassa kuvataan ei-tyhjentävästi päällikön eri vastuutehtäviä, jotka on hoidettava, jotta aluksella olevien kalastajien turvallisuus voidaan varmistaa. Artiklan 4 kohdassa vahvistetaan, että kalastusaluksen omistaja ei saa estää päällikköä tekemästä päätöksiä, jotka ovat välttämättöminä kalastajien turvallisuuden tai aluksen ja sen turvallisen kulun ja toiminnan varmistamiseksi. Artiklan 5 kohdassa vahvistetaan kalastajien velvollisuus noudattaa päällikön toimivaltansa puitteissa antamia asianmukaisia määräyksiä ja aluksella sovellettavia turvallisuus- ja terveysmääräyksiä. 6 artikla (Vähimmäisikä) Sopimuksen 6 artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 94/33/EY soveltamista. Artiklan 2 kohdan mukaan vähimmäisikä kalastusaluksella työskentelylle on 16 vuotta edellyttäen, että nuori ei kansallisen lainsäädännön mukaan ole enää oppivelvollinen. Kalastusalan ammatillista koulutusta suorittava 15-vuotias saa työskennellä kalastusaluksella samoin edellytyksin. Artiklan 3 kohdassa vahvistetaan, että toimivaltainen viranomainen voi sallia, että 15 vuotta täyttäneet henkilöt tekevät koulujen loma-aikoina kevyttä työtä. Toimivaltaisen viranomaisen on kuulemisen jälkeen määriteltävä sallitut työt sekä olosuhteet, joissa kyseistä työtä voidaan tehdä, ja vaaditut lepoajat. Artiklan 4 kohdassa todetaan, että vähintään 18 vuoden ikää edellytetään sellaisessa kalastusaluksella tehtävässä työssä, joka luonteensa tai suorittamisolosuhteidensa vuoksi todennäköisesti vaarantaa nuorten terveyden, turvallisuuden, fyysisen, henkisen tai sosiaalisen kehityksen, kasvatuksen tai moraalin. Artiklan 5 kohdassa todetaan, että kyseiset työt on määriteltävä kansallisissa laeissa tai määräyksissä tai toimivaltaisen viranomaisen on ne määriteltävä kuulemisen jälkeen. Artiklan 6 kohdassa vahvistetaan, että mainitusta iästä alkaen nuoret voivat tehdä kyseisiä töitä edellyttäen, että heidän terveyttään, turvallisuuttaan, fyysistä, henkistä tai sosiaalista kehitystään, kasvatustaan ja moraaliaan suojellaan täysimääräisesti ja että he ovat saaneet tarkat ohjeet tai ammattikoulutuksen ja suorittaneet perusturvallisuuskoulutuksen. Artiklan 7 kohdassa määritellään ’yö’. Kohtaan sisältyy alle 18-vuotiaiden yötyötä koskeva kielto. Toimivaltainen viranomainen voi sallia poikkeamisen kiellosta, jos se haittaisi kalastajille tarkoitettua vahvistettua koulutusohjelmaa tai jos tietty tehtävä tai määrätty koulutusohjelma edellyttää alle 18-vuotiaiden kalastajien suorittavan tehtäviä yöllä. Toimivaltaisen viranomaisen on kuulemisen jälkeen todettava, että yötyö ei vahingoita heidän terveyttään tai hyvinvointiaan. Artiklan 8 kohtaan sisältyy edullisempia olosuhteita koskeva lauseke. 7–9 artikla (Lääkärintarkastus/lääkärintodistus) 7 artikla Sopimuksen 7 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan kalastajan velvoite, jonka mukaan hänellä on oltava voimassa oleva lääkärintodistus siitä, ettei hänen terveytensä ole esteenä hänelle määrättyjen tehtävien suorittamiselle aluksella. Artiklan 2 kohdassa todetaan, että 1 kohdan soveltamisen osalta voidaan myöntää poikkeus, jolloin on otettava huomioon kalastajien turvallisuus ja terveys, aluksen koko, mahdollisuus saada sairaanhoitoa ja evakuointi järjestettyä, matkan kesto sekä kalastustoiminnan alue ja tapa. Artiklan 3 kohdassa todetaan, että kyseisiä poikkeuksia ei voida tehdä sellaisten kalastajien suhteen, jotka työskentelevät vähintään 24 metrin pituisella tai tavallisesti yli kolme päivää merellä viipyvällä kalastusaluksella. Pakottavissa tapauksissa toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksen, jolla kalastajalle sallitaan työskentely tarkkaan rajoitetun ja määritellyn ajanjakson ajan, kunnes hän voi saada lääkärintodistuksen, edellyttäen että hänen lääkärintodistuksensa on vanhentunut vasta äskettäin. 8 artikla Sopimuksen 8 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, joissa määritellään lääkärintarkastuksen sisältö ja uusiminen sekä lääkärintodistuksen muoto, sisältö ja voimassaoloaika. Niiden on myös hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, joissa määritellään oikeus toiseen, sitovaan tarkastukseen, jonka tekee jäsenvaltion arvioijaksi nimittämä riippumaton lääkäri, siinä tapauksessa, että henkilöltä on evätty todistus, tai jos henkilö saa todistuksen, vaikka hän on ilmoittanut olevansa kykenemätön työhön, tai jos henkilöltä evätään todistus, vaikka epäämisen lääketieteelliset syyt eivät enää päde. 9 artikla Sopimuksen 9 artiklassa vahvistetaan lisää lääkärintodistukseen liittyviä vähimmäisvaatimuksia kalastajille, jotka työskentelevät yli 24 metriä pitkillä kalastusaluksilla tai aluksilla, jotka viipyvät tavallisesti merellä yli kolme päivää. 10 artikla (Miehitys) Sopimuksen 10 artiklassa todetaan, että kalastusalusten omistajien on huolehdittava siitä, että aluksella on pätevä päällikkö ja riittävä miehitys, jotka voivat varmistaa aluksen turvallisuuden ja toimintavarmuuden. Määriä ei ilmoiteta. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan tarkempia vaatimuksia vähintään 24 metrin pituisille aluksille. Artiklan 3 kohdassa annetaan toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisuus vahvistaa vaihtoehtoisia vaatimuksia vähintään 24 metriä pitkille aluksille. Niiden on edistettävä tämän artiklan ja 11 artiklan yleisten tavoitteiden ja tarkoituksen saavuttamista ja täytettävä 2 kohdan vaatimukset eivätkä ne saa vaarantaa kalastajien työturvallisuutta ja -terveyttä. 11 artikla (Työ- ja lepoajat) Sopimuksen 11 artiklassa vahvistetaan työ- ja lepoajat tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluville merikalastajille. Siinä määrätään, että keskimääräinen viikkotyöaika on 48 tuntia enintään 12 kuukauden viitejakson aikana. Edellä mainittuihin kalastajiin ei sovelleta direktiivin 2003/88/EY 3–6, 8 ja 21 artiklaa. Muihin kalastajiin direktiiviä 2003/88/EY sovelletaan edelleen.

Artiklan 2 kohdassa todetaan, että kalastajien terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi ja väsymyksen rajoittamiseksi on vahvistettava enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika 3 ja 4 kohdassa vahvistetut rajat huomioon ottaen. Ne voidaan vahvistaa laeilla, asetuksilla, hallinnollisilla määräyksillä tai työehtosopimuksilla. Artiklan 3 kohdassa vahvistetaan enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika kutakin 24 tunnin jaksoa kohti ja enimmäistyöaika kutakin seitsemän päivän jaksoa kohti. Artiklan 4 kohdassa asetetaan lepoajan jakamista koskevat rajoitukset. Artiklan 5 kohdassa sallitaan enimmäisviiteaikaa, enimmäistyöaikaa ja vähimmäislepoaikaa koskevat poikkeukset objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaan noudatettava asetettuja normeja ja sallittava enemmän korvaavia lepojaksoja. Niissä voidaan ottaa huomioon tiheämmin toistuvat tai pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaan myöntäminen kalastajille. Artiklan 6 kohdassa todetaan, että jos työajan tai lepoajan rajoituksiin tehdään poikkeuksia, kalastajien on saatava korvaavat lepoajat niin pian kuin se on käytännössä mahdollista. Artilan 7 kohdassa todetaan, että hätätilanteessa aluksen päällikkö voi edellyttää työntekijöiltä lisätyötunteja henkilöiden, saaliin tai itse aluksen turvallisuuden takaamiseksi tai avun toimittamiseksi merihädässä oleville henkilöille tai aluksille, kunnes tilanne on palautunut normaaliksi. Päällikön on varmistettava, että kalastajat, jotka ovat työskennelleet aikataulun mukaisena lepoaikana, saavat riittävän korvaavan lepoajan, kun tilanne on palautunut normaaliksi. Artiklan 8 kohdan mukaan EU:n jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaiset kalastusaluksilla työskentelevät kalastajat, jotka lain mukaan eivät saa harjoittaa toimintaa kuukautta pidempää ajanjaksoa, pitävät vuosilomansa kyseisenä aikana. 12 artikla (Miehistöluettelo) Artiklassa todetaan, että jokaisella kalastusaluksella on oltava miehistöluettelo. Miehistöluettelo on toimitettava maissa oleville valtuutetuille henkilöille ennen aluksen lähtöä tai välittömästi lähdön jälkeen. Toimivaltainen viranomainen päättää, kenelle ja milloin miehistöluettelo on toimitettava ja mitä tarkoitusta varten. 13–18 artikla (Kalastajan työsopimus) 13 artikla Sopimuksen 13 artiklan mukaan 14–18 artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 91/533/ETY soveltamista. 14 artikla Artiklassa todetaan, että jokaisen EU:n jäsenvaltion on edellytettävä kansallisissa laeissa, määräyksissä tai muissa toimenpiteissä, että kalastusaluksilla työskentelevillä kalastajilla on kirjallinen työsopimus, jonka he ymmärtävät. Kalastajan työsopimuksen on oltava sopimuksen määräysten mukainen ja erityisesti sen liitteen I mukainen, jossa esitetään kalastajan työsopimuksen sisältöä koskevat vähimmäisvaatimukset. 15 artikla EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, joissa vahvistetaan menettelyt sen varmistamiseksi, että a) kalastajalla on mahdollisuus kysyä kalastajan työsopimuksensa sisällöstä ennen sopimuksen tekemistä; b) tarvittaessa pidetään yllä luetteloa, johon sopimukseen perustuvat tiedot kirjataan; ja c) kalastajan työsopimuksen osalta on olemassa riitojenratkaisumekanismit. 16 artikla Artiklan mukaan kalastajan on saatava kopio kalastajan työsopimuksesta. Muille osapuolille on annettava kopio kansallisen lain ja käytännön mukaisesti. Kopion kalastajan työsopimuksesta on oltava mukana aluksella, ja sen on oltava kalastajien saatavilla. 17 artikla Artiklassa todetaan, että tämän sopimuksen 14–16 artiklaa ja liitettä I ei sovelleta kalastusaluksen omistajiin, jotka kalastavat yksin. 18 artikla Artiklassa vahvistetaan, että on kalastusaluksen omistajan vastuulla varmistaa, että jokaisella aluksella työskentelevällä kalastajalla on kirjallisessa muodossa kalastajan työsopimus. Työsopimuksen on oltava sen kaikkien osapuolten allekirjoittama, toisin sanoen siinä on oltava kalastajan, työnantajan ja/tai edustajien tai muiden osapuolten allekirjoitus. 19 artikla (Kotimatkaoikeus)

Sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan mukaan jokaisen EU:n jäsenvaltion on varmistettava oikeus kotimatkaan sen lipun alla purjehtivalla tai rajoituksetta sen lainkäyttövallan alaisuuteen rekisteröidyllä ulkomaiseen satamaan saapuvalla aluksella työskenteleville kalastajille. Oikeus kotimatkaan on silloin, kun kalastajan työsopimus on päättynyt tai kun yksi tai useampi sopimuksen osapuoli on irtisanonut sen perustelluista syistä tai jos kalastaja ei enää pysty suoriutumaan kalastajan työsopimuksen mukaisista tehtävistään tai hänen ei voida odottaa suoriutuvan niistä erityisissä olosuhteissa (esim. työtapaturmat, taudit, vammat). Kotimatkaoikeutta sovelletaan myös kalastajiin, jotka on siirretty ulkomaiseen satamaan edellä mainituista syistä. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan, että kotimatkan kustannuksista vastaa kalastusaluksen omistaja, paitsi jos kalastaja on vakavasti laiminlyönyt kalastajan työsopimuksen mukaiset velvollisuutensa siten kuin kansallisissa laeissa ja määräyksissä tai muutoin on sovittu. Artiklan 3 kohdan mukaan EU:n jäsenvaltioiden on määriteltävä tarkasti olosuhteet, joissa kalastaja on oikeutettu kotimatkaan, kuten aluksella suoritetun palvelun enimmäispituus sekä kalastajien kotiuttamisen määräpaikat. Artiklan 4 kohdassa todetaan, että jos kalastusaluksen omistaja ei järjestä tässä artiklassa tarkoitettua kotimatkaa, asianomaisen jäsenvaltion on järjestettävä se. Jäsenvaltiolla on oikeus periä kustannukset kalastusaluksen omistajalta. Artiklan 5 kohdassa annetaan kalastusaluksen omistajalle mahdollisuus periä kustannukset kolmannen osapuolen kanssa tehdyn sopimuksen perusteella. 20 artikla (Yksityiset työmarkkinapalvelut) Sopimuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaan artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2008/104/EY soveltamista. Artiklan 2 kohdassa selvennetään, että yksityisillä työmarkkinapalveluilla tarkoitetaan tässä artiklassa yksityisen sektorin työnvälityspalveluja ja yksityisten työnvälitystoimistojen palveluja. Artiklan 3 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot kieltävät yksityisiä työmarkkinapalveluja käyttämästä sellaisia keinoja, järjestelmiä tai luetteloita, joiden avulla pyritään estämään kalastajia saamasta työtä. Kalastaja ei saa joutua osaksikaan vastuuseen yksityisistä työmarkkinapalveluista aiheutuvista välittömistä tai välillisistä maksuista. Artiklan 4 kohdassa määrätään, että jäsenvaltiot, jotka ovat ratifioineet kalastusalan työtä koskevan ILOn vuoden 2007 yleissopimuksen, saavat jakaa tietyt kyseisen yleissopimuksen mukaiset velvollisuudet yksityisille työnvälitystoimistoille, jos niillä on tämä oikeus. Yleissopimuksessa asetetut rajat on otettava huomioon. Sopimuksen 21–25 artiklaan sisältyy määräyksiä työturvallisuudesta ja -terveydestä, erityisesti ruoan ja asuintilojen osalta Sopimuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaan 21–25 artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 93/103/EY soveltamista. Sopimuksen 22–25 artiklan kansallisia täytäntöönpanosäännöksiä on noudatettava ottaen asianmukaisesti huomioon puhtaus, yleinen turvallisuus, terveellisyys ja käytännöllisyys. Sopimuksen 22 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa niiden lipun alla purjehtivien tai rajoituksetta niiden lainkäyttövallan alaisuuteen rekisteröityjen kalastusalusten asuintilojen kokoa ja laatua, ruokaa ja juomavettä. Sopimuksen 23 artiklassa todetaan, että EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka edellyttävät, että asuintilat ovat riittävän laadukkaat ja tilavat sekä asianmukaisesti varustetut, kun otetaan huomioon aluksen kalastustapa ja kalastajien aluksella viettämä aika. Erityisesti on otettava huomioon 23 artiklassa luetellut seikat, kuten kalastusaluksen asuintilojen rakentamista tai muuttamista koskevien suunnitelmien hyväksyminen, asuin- ja keittiötilojen ylläpitäminen, tuuletus, lämmitys, ilmastointi ja valaistus, liiallisen melun ja tärinän vähentäminen, eri huoneiden ja muiden asuintilojen sijainti ja koko, rakennusmateriaalit, kalustus ja varustelu, saniteettitilat ja kylmän ja kuuman veden riittävä saatavuus, sekä tämän sopimuksen määräysten vastaisia asuintiloja koskevat valitusmenettelyt. Sopimuksen 24 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka koskevat aluksella tarjottavaa ruokaa ja vettä. Erityisesti on aluksella tarjottavan ruoan oltava ravitsevaa ja vastattava määrällisesti ja laadullisesti aluksen tarpeita. Juomaveden on oltava laadultaan tyydyttävää, ja sitä on oltava riittävästi. Kalastusaluksen omistaja vastaa kalastajille tarkoitetun ruoan ja juoman hankinnasta, eikä kalastajilta edellytetä siitä maksua. Kustannukset voidaan kansallisten lakien ja määräysten mukaisesti kuitenkin periä takaisin toimintakustannuksina edellyttäen, että kalastajien palkkio-osuuksiin sovellettavassa työehtosopimuksessa tai kalastajien työsopimuksissa niin määrätään. EU:n jäsenvaltioiden hyväksymillä laeilla, määräyksillä ja toimenpiteillä, joilla 22–24 artikla siirretään osaksi kansallista lainsäädäntöä, on pantava kokonaisuudessaan täytäntöön kalastusaluksen asuintiloja käsittelevä sopimuksen liite II. Sopimuksen 26–31 artikla koskee terveydensuojelua ja sairaanhoitoa sekä suojelua työhön liittyvän sairauden, vamman tai kuoleman varalta Sopimuksen 26 artiklan mukaan EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka edellyttävät, että niiden lipun alla purjehtivilla tai rajoituksetta niiden lainkäyttövallan alaisuuteen rekisteröidyillä aluksilla olevilla kalastajilla on oikeus saada maissa sairaanhoitoa ja päästä välittömästi maihin, jos vakavan loukkaantumisen tai sairauden hoito sitä edellyttää. Kalastusaluksen omistajan on järjestettävä kalastajalle terveydensuojelua ja sairaanhoitoa, kun hän on aluksella tai satamassa kalastajan sosiaaliturvasta vastaavan maan ulkopuolella. Työhön liittyvän sairauden tai vamman sattuessa kalastajalla on oltava mahdollisuus saada asianmukaista sairaanhoitoa kansallisten lakien, määräysten tai käytäntöjen mukaisesti. Sopimuksen 27 artiklan mukaan 26 artiklan b alakohdassa tarkoitettuun aluksella annettavaan terveydensuojeluun ja sairaanhoitoon sovelletaan direktiivin 92/29/ETY sovellettavia säännöksiä sekä sopimuksen 28 artiklaa. Niihin on myös sisällyttävä sairaanhoito ja muu aineellinen tuki silloin, kun kalastaja on satamassa kalastajan sosiaaliturvasta vastaavan maan ulkopuolella. Sopimuksen 28 artiklan mukaan EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, joilla otetaan käyttöön lisävaatimuksia direktiivin 92/29/ETY säännösten lisäksi ja joissa otetaan huomioon muun muassa toiminta-alue, matkan pituus ja aluksella työskentelevien kalastajien lukumäärä. Lisäksi siinä vahvistetaan, että aluksella on oltava radio tai satelliittilähetin lääkärin antamaa neuvontaa varten sekä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä lääkintäopas tai Kansainvälisen laivalääkintäoppaan (International Medical Guide for Ships) viimeisin painos. Sopimuksen 29 artiklassa vahvistetaan, että EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka edellyttävät, että a) 26 artiklan b alakohdassa ja 28 artiklassa tarkoitettu sairaanhoito annetaan kalastajalle maksutta; b) kalastusaluksen omistaja vastaa kalastajan sairaanhoidon kustannuksista, kunnes kalastaja on palannut kotiin, siltä osin kuin kalastajan sosiaaliturvasta vastuussa oleva maa ei kata kustannuksia. Sopimuksen 30 artiklassa todetaan, että kansallisissa laeissa tai määräyksissä voidaan rajoittaa kalastusaluksen omistajan vastuuta siinä tapauksessa, että tapaturma sattui muualla kuin palveluksessa kalastusaluksella, tai jos sairaus tai vamma salattiin palveluksen alkaessa tai jos kalastusaluksen omistaja voi osoittaa sen johtuneen kalastajan tarkoituksellisesta laiminlyönnistä. Sopimuksen 31 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan EU:n jäsenvaltiot ryhtymään toimenpiteisiin kalastajien suojelemiseksi työhön liittyviltä sairauksilta, vammoilta tai kuolemalta. Artiklan 2 kohdassa todetaan, että jos kalastaja on sairastunut tai vammautunut työtapaturman vuoksi, hänellä on oikeus korvaukseen kansallisten lakien ja määräysten mukaisesti. Artiklan 3 kohdan mukaan kalastusaluksen omistaja on vastuussa tästä suojelusta ja korvauksesta, jollei kalastajan sosiaaliturvasta vastuussa oleva maa kata niitä. Sopimuksen 32 artiklan mukaan kalastusaluksen omistaja voi varmistaa sopimuksen 29 ja 31 artiklan mukaiset rahoitusvastuut vakuutuksella tai muilla järjestelmillä. Sopimuksen 33–36 artikla koskee työturvallisuutta ja -terveyttä sekä tapaturmien ehkäisyä Sopimuksen 33 artiklan mukaan 34–36 artiklaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 89/391/ETY, direktiivin 92/29/ETY ja direktiivin 93/103/EY soveltamista. Sopimuksen 34 artiklan mukaan EU:n jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lakeja, määräyksiä tai muita toimenpiteitä, jotka koskevat ammattitautien, työhön liittyvien vammojen ja työtapaturmien torjuntaa mukaan luettuna riskien arviointi ja hallinta sekä kalastajille annettava koulutus. Kalastajien koulutukseen on sisällyttävä myös koulutusta pyydyksistä, joita he joutuvat käsittelemään, ja kalastustavasta, jota heidän on tarkoitus käyttää. Niissä on esitettävä kalastusalusten omistajien, kalastajien ja muiden osapuolten velvoitteet kiinnittäen erityistä huomiota alle 18-vuotiaiden kalastajien työturvallisuuteen ja -terveyteen. Kansallisissa laeissa, määräyksissä ja muissa toimenpiteissä on käsiteltävä myös aluksilla sattuvien tapaturmien rekisteröintiä ja tutkintaa sekä työturvallisuutta ja -terveyttä käsittelevien yhteisten työsuojelukomiteoiden tai (kansallisten työmarkkinaosapuolten kuulemisen jälkeen) muiden vastaavien elinten perustamista.

Sopimuksen 35 artiklaa sovelletaan kaikkiin kalastusaluksiin ottaen huomioon aluksella työskentelevien kalastajien määrä, toiminta-alue ja matkan kesto. Siinä vahvistetaan toimivaltaisten viranomaisten ja kalastusaluksen omistajan vastuut aluksella sattuvien työtapaturmien, loukkaantumisten ja sairastumisten ehkäisyssä sekä riskien arvioinnissa ja hallinnassa. Lisäksi siinä vahvistetaan kalastajille kohdennettua tiedottamista ja koulutusta koskevat vastuut varusteiden, toimintojen ja perusturvallisuuden osalta sekä henkilökohtaisia suojavaatteita ja -varusteita koskeva määräys. Sopimuksen 36 artiklassa vahvistetaan, että kalastajien tai heidän edustajiensa on osallistuttava riskienarviointiin. 37 artikla (Muutokset) Artiklassa todetaan, että jos kalastusalan työtä koskevan ILOn vuoden 2007 yleissopimuksen määräyksiin tehdään muutoksia, sopimuksen ja sen liitteiden täytäntöönpanoa on tarkistettava jommankumman allekirjoittajaosapuolen pyynnöstä. Jos EU:n säännöstöön tehdään tähän sopimukseen vaikuttavia muutoksia, sopimuksen täytäntöönpanoa on tarkistettava jommankumman allekirjoittajaosapuolen pyynnöstä. 38 artikla (Loppumääräykset) Artiklassa todetaan, että sopimus tulee voimaan sinä päivänä, jona kalastusalan työtä koskeva ILOn vuoden 2007 yleissopimus tulee voimaan. Liitteessä I (Kalastajan työsopimus) tarkennetaan kalastajan työsopimuksen sisältö. Liite II (Kalastusaluksen asuintilat) Liitteessä tarkennetaan sen soveltamisala ja mahdolliset laajennukset (jos kansalliset toimivaltaiset viranomaiset pitävät niitä mahdollisena). Se kattaa joukon kysymyksiä, jotka koskevat pääasiassa aluksen asuintiloja, mutta siihen sisältyy myös ruokaa ja juomavettä sekä päällikön tai hänen valtuuttamansa henkilön tekemiä tarkastuksia koskevia määräyksiä. Liitteessä vahvistetaan seuraavat määritelmät: a) sopimus, b) uusi kalastusalus ja c) olemassa oleva alus. 2016/0124 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI kalastusalan työtä koskevan Kansainvälisen työjärjestön vuoden 2007 yleissopimuksen täytäntöönpanosta 21 päivänä toukokuuta 2012 EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestön (COGECA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) ja Euroopan unionin kalastusyritysten kansallisten järjestöjen liiton (Europêche) välillä tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä toukokuuta 2013, täytäntöönpanosta (ETAn kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 155 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa: (1)Työnantajat ja työntekijät, jäljempänä ’työmarkkinaosapuolet’, voivat SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti pyytää yhteisesti, että niiden unionin tasolla tekemät sopimukset pannaan täytäntöön neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä. (2)Kansainvälinen työjärjestö hyväksyi 14 päivänä kesäkuuta 2007 kalastusalan työtä koskevan yleissopimuksen, jonka tarkoituksena on luoda yksi yhtenäinen kyseisen alan elin- ja työoloja koskevia kansainvälisiä standardeja täydentävä väline, johon sisältyvät voimassa olevien kalastajiin sovellettavien yleissopimusten ja suositusten tarkistetut ja ajantasaistetut vaatimukset sekä muihin työtä koskeviin kansainvälisiin yleissopimuksiin sisältyvät perusperiaatteet. (3)Komissio kuuli SEUT-sopimuksen 154 artiklan 2 kohdan mukaisesti työmarkkinaosapuolia siitä, olisiko edistettävä kalastusalan työtä koskevan vuoden 2007 yleissopimuksen määräysten soveltamista unionissa. (4)EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestö, Euroopan kuljetustyöntekijöiden liitto ja Euroopan unionin kalastusyritysten kansallisten järjestöjen liitto, jotka halusivat ottaa ensimmäisen askeleen kohti merikalastusalan sosiaalisäännöstön kodifiointia ja auttaa luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset merikalastusalalle EU:ssa, tekivät 8 päivänä toukokuuta 2013 sopimuksen kalastusalan työtä koskevan vuoden 2007 yleissopimuksen täytäntöönpanosta, jäljempänä ’sopimus’. Kyseiset järjestöt pyysivät 10 päivänä toukokuuta 2013 komissiota panemaan niiden sopimuksen täytäntöön neuvoston päätöksellä SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti. (5)Perussopimuksen 288 artiklaa sovellettaessa asianmukainen väline sopimuksen täytäntöönpanoa varten on direktiivi. (6)Komissio on laatinut direktiiviehdotuksensa yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä 20 päivänä toukokuuta 1998 antamansa tiedonannon mukaisesti ottaen huomioon allekirjoittajaosapuolten edustavuuden ja sopimuksen lausekkeiden lainmukaisuuden. (7)Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksilöidympien tai kaikille kalastajille paremman suojelun tason takaavien voimassa olevien unionin säännösten soveltamista. (8)Tätä direktiiviä ei saisi käyttää perusteena sopimuksessa tarkoitetuilla aloilla toimivien työntekijöiden yleisen suojelun tason alentamiselle. (9)Tässä direktiivissä ja siihen liitetyssä sopimuksessa vahvistetaan vähimmäisvaatimukset; jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten olisi voitava pitää voimassa tai antaa edullisempia säännöksiä. (10)Euroopan komissio seuraa tämän direktiivin ja sopimuksen täytäntöönpanoa ja suorittaa arvioinnin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työmarkkinaosapuolten toimesta EU:n tasolla tehtävää seurantaa ja tarkistusta koskevien sopimuksen määräysten soveltamista. (11)Direktiivi tulee voimaan samanaikaisesti kalastusalan työtä koskevan vuoden 2007 yleissopimuksen kanssa, ja työmarkkinaosapuolet toivovat, että tämän direktiivin kansalliset täytäntöönpanotoimet eivät tulisi voimaan ennen kalastusalan työtä koskevan vuoden 2007 yleissopimuksen voimaantuloa. (12)Sopimusta sovelletaan kaikkiin kalastajiin, jotka työskentelevät työsopimuksen perusteella tai työsuhteessa kaupallista kalastustoimintaa harjoittavilla, EU:n jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla tai rajoituksetta EU:n jäsenvaltion lainkäyttövallan alaisuuteen rekisteröidyillä kalastusaluksilla. (13)Kaikkien työsopimuksen perusteella tai työsuhteessa työskentelevien kalastajien työturvallisuuden ja -terveyden suojelemiseksi sopimusta voidaan myös soveltaa kaikkiin muihin samalla kalastusaluksella oleviin kalastajiin. (14)Jäsenvaltiot voivat määritellä kaikki sellaiset sopimuksessa käytetyt termit, joita ei sopimuksessa erityisesti määritellä, kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti, kuten muiden samankaltaista termistöä sisältävien sosiaalipolitiikan alan direktiivien osalta tehdään, edellyttäen että kyseiset määritelmät noudattavat sopimuksen sisältöä. (15)Tässä direktiivissä ja siihen liitetyssä sopimuksessa olisi otettava huomioon kalastuskapasiteetin hallinnointia koskevat säännökset, jotka esitetään asetuksessa (EU) N:o 1380/2013. (16)Jäsenvaltiot voivat antaa direktiivin täytäntöönpanon työmarkkinaosapuolten tehtäväksi näiden yhteisestä pyynnöstä sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet voidakseen jatkuvasti taata tässä direktiivissä edellytettyjen tulosten saavuttamisen. (17)Komissio on ilmoittanut SEUT-sopimuksen 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti asiasta Euroopan parlamentille lähettämällä sille direktiiviehdotuksen ja sen sisältämän sopimustekstin. (18)Tässä direktiivissä kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 20, 31 ja 32 artiklassa tunnustettuja perusoikeuksia ja periaatteita. (19)Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli parantaa työntekijöiden elin- ja työoloja ja suojella heidän terveyttään ja turvallisuuttaan merikalastusalalla – jolla toiminta on valtioiden rajat ylittävää ja tapahtuu eri jäsenvaltioiden lipun alla – vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten Euroopan unioni voi toteuttaa toimenpiteitä, SEU-sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. SEU-sopimuksen 5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

(20)Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tällä direktiivillä pannaan täytäntöön kalastusalan työtä koskevan Kansainvälisen työjärjestön vuoden 2007 yleissopimuksen täytäntöönpanosta 8 päivänä toukokuuta 2013 EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestön, Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton ja Euroopan unionin kalastusyritysten kansallisten järjestöjen liiton välillä tehty sopimus. Sopimuksen teksti on tämän direktiivin liitteenä. 2 artikla 1.Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai antaa säännöksiä, jotka ovat työntekijöille suotuisampia kuin tämän direktiivin säännökset. 2.Tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiselle direktiivin soveltamisalalla. Se ei rajoita jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten oikeutta antaa muuttuvien olosuhteiden perusteella lakeihin, asetuksiin tai sopimuksiin perustuvia säännöksiä tai määräyksiä, jotka ovat erilaisia kuin direktiivin antamishetkellä voimassa olevat säännökset tai määräykset, edellyttäen että tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 3.Tämän direktiivin soveltaminen ja tulkinta ei rajoita unionin tai jäsenvaltioiden sellaisten säännösten, toimintatapojen tai käytäntöjen soveltamista, joilla turvataan kyseessä oleville työntekijöille suotuisammat olosuhteet. 3 artikla Jäsenvaltioiden on määritettävä, mitä seuraamuksia sovelletaan, jos tähän direktiiviin perustuvia kansallisia säännöksiä rikotaan. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään [two years after the entry into force of the Directive]. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 5 artikla Komissio antaa, kultuaan jäsenvaltioita sekä unionin tason työmarkkinaosapuolia, neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta, soveltamisesta ja arvioinnista viimeistään viiden vuoden kuluttua 6 artiklassa tarkoitetusta päivästä. 6 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kalastusalan työtä koskevan ILOn vuoden 2007 yleissopimuksen voimaantulopäivänä. 7 artikla