Neuvoston päätelmät,

annettu 22. heinäkuuta 2003,

maaseudun työllisyys osana Euroopan työllisyysstrategiaa

(2003/C 186/03)

NEUVOSTO KATSOO SEURAAVAA:

Kuten puheenjohtajavaltio Kreikan 7. toukokuuta 2003 esittelemässä valmisteluasiakirjassa todetaan, vuoden 2000 Lissabonin Eurooppa-neuvosto asetti Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa 1997 käynnistetyn Euroopan työllisyysstrategian puitteissa tavoitteeksi täystyöllisyyden ja keskipitkällä aikavälillä 70 prosentin työllisyysasteen vuoteen 2010 mennessä.

Ympäristönsuojelu, eläinten hyvinvointi, maataloustuotteiden laadun parantaminen, maisemansuojelu sekä luonnonperinnön, luonnon monimuotoisuuden ja maaseudun perinteiden ja kulttuurin suojeleminen, joissa maaseutuväestö on Euroopan kansalaisten käsityksen mukaan keskeinen toimija, edellyttävät maaseudun suojatoimenpiteitä, jotka voidaan varmistaa vain säilyttämällä riittävä työllisyyden taso.

Maatalousalalla on omat erityisominaisuutensa ja ominaispiirteensä, ja erot maaseutuväestön ja maaseutuyhteisöjen rakenteissa ja järjestäytymisessä ovat unionin alueella suuret. Erot ovat erityisen selkeät maaseudun työllisyysrakenteessa, joka vaihtelee suuresti jäsenvaltiosta toiseen, kun otetaan huomioon työllisten henkilöiden määrä, työllisyysaste, työntekijöiden keski-ikä sekä palkansaajien ja itsenäisten ammatinharjoittajien määrä. Maaseutualueiden luokittelu saattaisi auttaa muodostamaan vertailukelpoisen perustan tilastotietojen keruulle ja määrittelemään erityiset politiikat näitä alueita varten.

Maatalousväestön vanheneminen näkyy eri tavoin koko unionin alueella, ja se on yksi maaseudun suurimmista ongelmista.

Työllisyyden säilyttäminen maaseutualueilla riippuu taloudellisesta toiminnasta ja suuresti sekä nuorten asettautumisesta niille että naisten kannalta suotuisien olosuhteiden luomisesta, ja se edellyttää näin ollen toimenpiteitä, joilla kumpaakin työntekijäryhmää voidaan tukea.

Unionin tuleva laajentuminen on erityisen suuri haaste maatalousalalle maatalousmaan ja alalla toimivien määrän kasvun vuoksi sekä tulevien ja nykyisten jäsenvaltioiden viljelijöiden tulojen ja tuottavuuden välillä vallitsevien huomattavien, osittain historiallisista syistä johtuvien erojen vuoksi.

Tuen muuttuessa yhteisön uuden maatalouspolitiikan mukaisesti osittain tuotekohtaisesta tuottajakohtaiseksi maaseutualueiden säilyttämistä ja suojelua koskevien toimien tukipolitiikka on tarkistettava; tämän vuoksi maatalouden työllisyyttä on tuettava, mutta samalla on tuettava toimenpiteitä, joilla pyritään luomaan uusia työpaikkoja maatalouden sivuelinkeinojen piirissä.

Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 tuesta maaseudun kehittämiseen säädetään muun muassa tuen myöntämisestä yhtäältä maatilainvestointeihin, nuorten asettautumiseen ja ammatilliseen koulutukseen sekä toisaalta toimintojen monipuolistamiseen maataloudessa ja sitä lähellä olevilla aloilla monimuotoisuuden tai vaihtoehtoisten tulonlähteiden edistämiseksi sekä matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamiseksi.

Rakennerahastoista rahoitettavista toimista on syytä mainita Leader-aloite, joka on uudenlainen tapa hahmottaa maatalouden kehityspolitiikka, sillä se antaa paikallisyhteisöille todellisen mahdollisuuden osallistua kokonaisvaltaisen kehityksen strategian suunnitteluun ja edistämiseen.

NÄIN OLLEN NEUVOSTO

KEHOTTAA komissiota ottamaan huomioon primaarisektorin erityispiirteet pyrittäessä saavuttamaan vuoden 2000 Lissabonin Eurooppa-neuvoston määrittelemät ja vuoden 2001 Tukholman Eurooppa-neuvoston sekä vuoden 2002 Barcelonan Eurooppa-neuvoston vahvistamat työllisyystavoitteet,

AIKOO edistää tietojenvaihtoa yhtenäistä kehitystä koskevien strategioiden ohjelmoinnista ja edistämisestä saaduista kokemuksista,

KEHOTTAA komissiota analysoimaan perusteellisesti maaseudun työllisyysnäkymiä yhteisön maatalouspolitiikan uudistamisen sekä unionin laajentumisprosessin pohjalta, kiinnittäen erityistä huomiota nuorten ja naisten työllisyyteen, sekä aloittamaan kyseisten alueiden osalta soveltuvien tilastollisten välineiden käyttöönoton pohtimisen, ja laatimaan työskentelynsä pohjalta kertomuksen,

KOROSTAA tarvetta toteuttaa nuorten viljelijöiden asettautumista helpottavia tukitoimenpiteitä erityisesti kehittämällä maaseutualueiden infrastruktuureja sekä ottamalla käyttöön ja levittämällä uutta teknologiaa asettautumisen ja sukupolvenvaihdoksen helpottamiseksi,

KEHOTTAA komissiota noudattamaan maatalousneuvoston 27. toukokuuta 2002 antamia päätelmiä sukupuolten tasa-arvoon liittyvien näkökohtien huomioon ottamisesta, jotta käynnissä olevat taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden prosessit tehostuisivat naisten osallistuessa yhä laajemmin maatalouden kehitykseen liittyviin toimiin,

KEHOTTAA komissiota tarkastelemaan muita toimialoja kuin maataloutta sekä joustavia työllisyysmuotoja maaseutualueilla maaltapaon hillitsemiseksi sekä maaseutualueiden taloudellisen ja sosiaalisen verkoston vahvistamiseksi jäsenvaltioiden ja komission jo hyväksymän monimuotoisen lähestymistavan kautta,

KEHOTTAA komissiota pohtimaan, voitaisiinko löytää joustavampia hallinnointi- ja varainhoitomuotoja Leader-aloitteeseen, jolla voi olla huomattava merkitys määriteltäessä paikallisen kehityksen strategioita ja pyrittäessä luomaan työpaikkoja maaseudulla.