[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 22.7.2009

KOM(2009) 379 lopullinen

2009/0113 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON SUOSITUS

hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin torjuntakeinoja koskevista yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävistä tutkimustoimista

{SEK(2009) 1039}

PERUSTELUT

TIIVISTELMÄ

Komissio ehdottaa, että EU:n jäsenvaltiot tekisivät entistä enemmän strategista tutkimus- ja kehittämisyhteistyötä (t&k), jolla puututtaisiin suuriin yhteiskunnallisiin haasteisiin. Yksi toteutustapa on uusi yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävä lähestymistapa. Yhteisellä ohjelmasuunnittelulla tarkoitetaan sitä, että vaihteleva määrä jäsenvaltioita sitoutuu vapaaehtoisesti strategisten tutkimusohjelmien määrittelyyn, kehittämiseen ja toteutukseen. Hermoston rappeutumissairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia, on suunniteltu kokeiluhankkeeksi.

Arvioidaan, että noin 7,3 miljoonaa ihmistä sairastaa nykyisin Euroopassa Alzheimerin tautia ja muita sen tyyppisiä tauteja, ja määrän odotetaan kaksinkertaistuvan vuoteen 2020 mennessä. Alzheimerin tauti tulee todennäköisesti vaatimaan paljon ja tulevaisuudessa yhä enemmän Euroopan terveydenhuoltojärjestelmiltä. Sen hoito edellyttää myös epävirallista hoitotyötä ja pitkäaikaishoitolaitoksia. Ikääntyvässä yhteiskunnassa hermoston rappeutumissairauksien tutkimukseen tarvitaan merkittäviä rahoitusvaroja ja henkilökuntaa sekä EU:ssa että EU:n tutkimuksen ja teknologian kehittämisen (TKK) puiteohjelmassa.

Tästä huolimatta tällä hetkellä ei tunneta tehokasta hoitoa, jolla aivotoiminnan heikkenemistä voitaisiin hidastaa tai jolla se voitaisiin pysäyttää. Varhainen taudinmääritys on lähes mahdotonta, ja koska taudinmääritys tapahtuu usein liian myöhään, hoidon vaikutus jää vaatimattomaksi. Jotta hermoston rappeutumissairauksien ja erityisesti Alzheimerin taudin torjunnassa saataisiin tuloksia, on tutkimusta suunnattava ennaltaehkäisyyn, taudinmääritykseen ja hoitoon. Tutkimuksen sovittaminen yhteen Euroopan tasolla toisi lisäarvoa ja parempia tuloksia ja johtaisi tarkempiin diagnoosimenetelmiin ja tehokkaampiin hoitomuotoihin.

Neuvosto hyväksyi syyskuussa ja joulukuussa 2008 päätelmät, joissa suositeltiin, että tätä alaa koskeva yhteinen eurooppalainen aloite käynnistettäisiin yhteisen ohjelmasuunnittelun pohjalta. Neuvosto pyysi komissiota toimittamaan ehdotuksen neuvoston suositukseksi, jotta kokeilu käynnistettäisiin vuonna 2009.

Tässä suosituksessa kehotetaan jäsenvaltioita kehittämään yhteinen näkemys siitä, miten Euroopan tasolla toteutettava tutkimusyhteistyö ja sen koordinointi auttaisi ymmärtämään, havaitsemaan, ennalta ehkäisemään ja torjumaan hermoston rappeutumissairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia. Jäsenvaltioiden pitäisi kehittää strateginen tutkimusohjelma, jossa vahvistetaan keskipitkän ja pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet ja myös toteutussuunnitelma, jossa määritetään tärkeimmät kohteet, vaiheet ja aikataulut. Ohjelmassa voitaisiin esimerkiksi vaihtaa tietoja kansallisista ohjelmista, tutkimustoimista ja terveydenhoitojärjestelmistä, yksilöidä aloja, jotka hyötyisivät koordinoinnista, yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien yhdistämisestä, helpottaa tieteenalojen välistä ja toimialojen välistä liikkuvuutta ja koulutusta sekä kartoittaa tutkimusinfrastruktuurien yhteiskäyttöä ja tutkimuskeskusten verkottumista.

Suosituksessa kehotetaan jäsenvaltioita myös tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joissa hyödynnetään nykyisten välineiden tarjoamia mahdollisuuksia ja joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa yhteisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa sekä yhteisen ohjelmasuunnittelun edistämissä tällä alalla.

1. KOHTI YHTEISTÄ OHJELMASUUNNITTELUA

Viime aikoihin saakka tärkeimmät työkalut tiede- ja teknologiayhteistyön edistämiseksi Euroopassa olivat valtioiden väliset tutkimusyhteistyöhankkeet ja verkostot.

Komissio ehdotti vuonna 2008 uutta yhteiseksi ohjelmasuunnitteluksi kutsuttua lähestymistapaa laajoille Euroopan tasolla toteutettaville yhteisille julkisen sektorin aloitteille[1]. Yhteinen ohjelmasuunnittelu on peräisin Lissabonin strategiasta. Se on prosessi, jossa jäsenvaltiot sitoutuvat vapaaehtoisesti ja erilaisina yhdistelminä määrittelemään, kehittämään ja toteuttamaan strategisia tutkimusohjelmia, jotka perustuvat yhteiseen näkemykseen sellaisten tärkeiden yhteiskunnallisten haasteiden käsittelystä, joita yksikään jäsenvaltio ei pysty yksin ratkaisemaan.

Neuvosto tunnusti syyskuussa 2008 haasteet, joita hermoston rappeutumissairauksista aiheutuu Euroopan väestön ikääntyessä. Neuvosto myönsi, että näitä sairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia käynnistäviä perusmekanismeja täytyy ymmärtää, ne on pystyttävä osoittamaan, niitä on voitava ehkäistä ja tauteja on voitava torjua. Neuvoston päätelmissä suositettiin, että käynnistettäisiin eurooppalainen aloite, jossa olisivat mukana jäsenvaltiot, komissio ja muut sidosryhmät ja jonka tavoitteena olisi vähentää hermoston rappeutumissairauksia ja erityisesti Alzheimerin tautia[2].

Neuvosto vahvisti joulukuussa 2008 päätelmät, joissa todettiin, että olisi toteutettava hermoston rappeutumissairauksia ja erityisesti Alzheimerin tautia käsittelevä yhteisen ohjelmasuunnittelun kokeilualoite. Neuvosto pyysi komissiota tekemään kokeilualoitetta koskevan ehdotuksen neuvoston suositukseksi mahdollisimman pian vuonna 2009[3].

Jäsenvaltiot perustivat Ranskan puheenjohtajakaudella epävirallisen työryhmän, jossa keskusteltiin siitä, miten parhaiten kehitettäisiin hermoston rappeutumissairauksia ja Alzheimerin tautia koskeva yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävä kokeilualoite. Keskustelujen tuloksena oli joulukuussa 2008 aiejulistus, jossa oli mukana kymmenen jäsenvaltiota ja yksi seitsemänteen puiteohjelmaan assosioitunut valtio.

Julistuksessa korostetaan näiden maiden halukkuutta vastata haasteeseen ja kehittää perusta tätä asiaa koskevalle yhteiselle näkemykselle, hahmottaa tutkimusalat, joilla Eurooppa voisi tuottaa lisäarvoa ja laatia aloitteelle alustava hallintorakenne. Kokeilualoite esiteltiin yhteistä ohjelmasuunnittelua käsittelevälle korkean tason ryhmälle, ja 20 maan edustajat ovat nyt mukana muotoilemassa vaatimuksia tämän kokeilualoitteen hallintorakenteelle.

Miksi yhteinen ohjelmasuunnittelu?

Ranskan puheenjohtajakaudella vuonna 2008 jäsenvaltiot yksilöivät hermoston rappeutumissairaudet ja erityisesti Alzheimerin taudin alaksi, jolla on paljon yhteiskunnallista kysyntää ja jossa yhteinen, yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävä aloite tuottaisi merkittävää lisäarvoa verrattuna nykyisiin Euroopan tutkimusalueen puitteissa toteutettuihin hajanaisiin yrityksiin.

On olemassa todellinen ja polttava tarve koota ja sovittaa yhteen tämän alan eurooppalaisten perustutkijoiden sekä kliinisten ja yhteiskuntatieteen tutkijoiden työ. Koska suurin osa hermoston rappeutumissairauksien tutkimuksesta on edelleen esikliinisessä vaiheessa, julkisin varoin rahoitettu tutkimus tulee olemaan erittäin tärkeää mahdollisissa läpimurroissa esimerkiksi biologisten merkkiaineiden tutkimuksessa, uusien ennaltaehkäisy- ja taudinmäärityskriteerien ja -menetelmien kehittämisessä sekä uusien hoitomenetelmien testaamisessa suuren mittakaavan kliinisissä tutkimuksissa. Niiden ansiosta Euroopalla on mahdollisuus oppia tuntemaan hermoston rappeutumissairauksien ja erityisesti Alzheimerin taudin käynnistymismekanismeja ja niiden osoittamiskeinoja, ehkäisyä ja torjuntaa sekä hoitamaan paremmin näistä taudeista kärsiviä ihmisiä. Tämä lievittäisi vuorostaan taloudellista taakkaa, joka aiheutuu siitä, että niin suuri väestönosa kärsii näistä sairauksista.

2. HERMOSTON RAPPEUTUMISSAIRAUKSIEN JA ERITYISESTI ALZHEIMERIN TAUDIN TORJUNTA

Tärkeä kansanterveydellinen ongelma Euroopassa

Hermoston rappeutumissairaudet ovat perinnöllisiä tai satunnaisesti ilmeneviä tautitiloja, joille on luonteenomaista hermojärjestelmän toiminnan koko ajan pahenevat häiriöt, joihin usein liittyy keskus- tai ääreishermoston sairastuneiden rakenteiden näivettyminen. Nämä sairaudet ilmenevät monenmuotoisina, ne liittyvät ikään, ovat pitkällisiä ja niiden syyt ovat vaihtelevia ja moninaisia.

Alzheimerin tauti on yleisin hermoston rappeutumissairaus. Kaikista dementioista noin 50–70 prosenttia on Alzheimerin tautia, ja seuraavaksi yleisin on Parkinsonin tauti[4]. Vuonna 2006 7,3 miljoonaa eurooppalaista kaikissa 27 jäsenvaltiossa kärsi jonkin tyyppisestä dementiasta[5]. Alzheimerin tauti aiheuttaa neljänneksi eniten sairaudesta johtuvia taloudellisia kustannuksia korkean tulotason maissa.

Kun elinajanodote Euroopassa kohoaa, sairastuneiden määrä kasvaa voimakkaasti. Nykyisissä ennusteissa arvioidaan, että sairastuneiden henkilöiden määrä kaksinkertaistuu 27 jäsenvaltion Euroopassa kahdenkymmenen vuoden välein[6].

Euroopan väestö ikääntyy, ja yli 80 vuoden ikäisten kohortti on useimmissa Euroopan maissa nopeimmin kasvava osa. 70 prosenttia henkilöistä, joilla on diagnosoitu Alzheimerin tauti, on vähintään 70 vuoden ikäisiä. Dementian odotetaan siksi olevan tulevina vuosikymmeninä terveydenhoitojärjestelmien, mukaan luettuina epävirallinen hoito ja pitkäaikaishoitolaitokset, suurimpia haasteita.

Alzheimerin tauti ja muut sen tyyppiset sairaudet päättyvät kuolemaan, mutta potilaat voivat elää ja heidän tilansa huononee vähitellen 7–12 vuoden ajan taudinmäärityksen jälkeen. Tässä taudissa monet toiminnot, kuten muisti, päättely- ja viestintäkyky sekä kyky selviytyä jokapäiväisistä toimista, heikkenevät vähitellen.

Alzheimerin tauti on potilaille itselleen tuhoisaa. Myös potilaan sukulaiset kärsivät. Potilasta hoitavat perheenjäsenet ovat usein itsekin vanhoja ja hauraita ja kärsivät masennuksesta, fyysisistä sairauksista ja elämän laadun heikkenemisestä. Tämän vuoksi Alzheimerin tauti on hyvin kallis sairaus koko yhteiskunnalle: vuonna 2008 julkaistun Dementia in Europe -vuosikirjan mukaan Alzheimerin taudin ja muiden dementioiden välittömän ja epävirallisen hoidon kustannukset olivat EU:n 27 jäsenvaltiossa 130 miljardia euroa vuonna 2005; kustannuksista 56 prosenttia aiheutui epävirallisesta hoidosta[7].

Tutkimusta tarvitaan

Alzheimerin taudin ja muiden sen tyyppisten sairauksien syitä ei ymmärretä hyvin, mutta ne kaikki johtavat rakenteellisiin ja kemiallisiin muutoksiin aivoissa ja aivokudoksen kuolemaan.

Alzheimerin taudille ei ole olemassa hoitoa, joka pystyisi hidastamaan aivosolujen tuhoutumista tai pysäyttämään sen[8]. Käytettävissä olevat hoitomuodot ovat hyvin rajallisia ja hoitavat pikemminkin oireita kuin parantavat tautia. Vaikka tautimekanismit ymmärretäänkin paljon paremmin kuin muutama vuosi sitten, ei taudista ole läheskään täydellistä kuvaa, eikä lähitulevaisuudessa ole toivoa löytää hoitokeinoja, jotka voisivat hidastaa taudin etenemistä tai pysäyttää sen.

Taudinmäärityskin tehdään yleensä liian myöhäisessä vaiheessa, jotta käytettävissä olevista hoitokeinoista olisi enää suurta apua. Joitakin perimään, käyttäytymiseen, sydän- ja verisuonitauteihin sekä ravitsemukseen liittyviä riskitekijöitä on havaittu, mutta vielä ei ole tehty pitkäaikaisia ennaltaehkäisytutkimuksia, jotta nähtäisiin, voidaanko Alzheimerin taudin ilmaantuvuutta vähentää. Lisäksi on tutkittava perusteellisesti mahdollista yhteyttä ympäristön stressitekijöiden ja hermoston rappeutumissairauksien välillä, Alzheimerin tauti mukaan lukien.

Suurin huolestuttava tekijä käytettävissä olevien epidemiologisten tietojen perusteella on Alzheimerin taudin alidiagnosointi EU:ssa[9]. Nykyään vain noin kolmasosassa tapauksista tauti diagnosoidaan sairauden aikana. Kun taudinmääritys tehdään, ei potilailla ole useinkaan enää mahdollisuutta tehdä valintoja. Taistelua hermoston rappeutumissairauksia ja Alzheimerin tautia vastaan ei siksi voiteta, ellei kaikkia resursseja oteta käyttöön taudin tutkimiseksi ennaltaehkäisystä taudinmääritykseen ja hoitoon saakka. Tutkimuksessa olisi keskityttävä erityisesti seuraaviin asioihin: ennaltaehkäisy; biologiset merkkiaineet, perimällinen herkkyys mukaan luettuna; kuvantamistekniikat; varhaisdiagnoosimenetelmät, joissa ongelmaa lähestytään monitieteisesti; diagnoosikriteerien ja -välineiden standardisointi; suuret tietokannat, joita voidaan käyttää populaatiotutkimuksiin; hoitostrategiat ja uusien kemiallisten ja biologisten aineiden, rokotteiden tai uusien teknologioiden tutkiminen kliinisissä tutkimuksissa.

Ensisijainen ala tutkimusrahoitukselle Euroopassa

Tämänhetkiset toimet jäsenvaltioissa

Alzheimerin tauti ja muut sen tyyppiset sairaudet ovat yhteinen haaste kaikille jäsenvaltioille, sillä dementian esiintyvyyden prosenttimäärät ovat karkeasti ottaen samanlaiset kaikissa maissa. Nämä sairaudet ovat erityinen haaste tavalle, jolla terveydenhuoltopalveluja nykyisin tarjotaan. Palvelut eivät usein vastaa tarpeita, ja myös kapasiteettia, jatkuvuutta ja tietoa puuttuu.

Koska hermoston rappeutumissairauksien ja erityisesti Alzheimerin taudin odotetaan lisääntyvän, useimmissa Euroopan maissa on alettu tunnustaa, että Alzheimerin taudin ja muiden sen tyyppisten sairauksien käsittelyyn tarvitaan Euroopan terveydenhuoltojärjestelmissä erityisiä kattavia strategioita. Monissa maissa Alzheimerin tauti alkaa olla yksi tärkeimmistä uusista prioriteeteista.

Monet maat ovat perustaneet tai ovat perustamassa kansallisia suunnitelmia. Ranska nimesi vuonna 2008 hermoston rappeutumissairaudet ja erityisesti Alzheimerin taudin ensisijaiseksi kohteeksi ja vahvisti tälle alalle 1,6 miljardin euron kansallisen suunnitelman[10]. Englannissa käynnistettiin vuonna 2008 National Dementia Strategy, Lifelong Health and Well Being Initiative [11], jolle osoitettiin ensimmäisiksi kahdeksi vuodeksi 150 miljoonaa puntaa. Siellä julkaistiin vuonna 2008 myös Medical Research Council Strategic Review of Neurodegeneration [12]. Skotlannissa käynnistettiin, myös vuonna 2008, aloite Dementia as National Priority [13]. Norjassa vahvistettiin kansallinen dementiasuunnitelma 2015[14], jossa esitettiin viisi tärkeintä strategiaa tulevaisuuden haasteisiin vastaamiseksi. Saksan liittovaltion opetus- ja tutkimusministeriö (BMBF) nimesi vuonna 2008 hermoston rappeutumissairauksien, Alzheimerin tauti mukaan lukien, varhaisen taudinmäärityksen yhdeksi kuudesta ensisijaisesta aihealueesta[15]. Saksassa perustettiin lisäksi hermoston rappeutumissairauksien Helmholtz-keskus (DZNE) Bonniin. Sen vuosibudjetti on 50 miljoonaa euroa.

Ruotsissa käynnistettiin vuonna 2005 Swedish Brain Power Network . Se on kuuden perustajajäsenen kansallinen yhteistyöhanke, jolle on osoitettu 100 miljoonaa Ruotsin kruunua viidelle vuodelle. Verkoston tavoitteena on parantaa hermoston rappeutumissairauksista kärsivien varhaista taudinmääritystä sekä lääketieteellistä ja kotihoitoa[16]. Irlannissa on osoitettu lähes 100 miljoonaa euroa ikään liittyvien sairauksien ja niiden hoidon tutkimukseen[17].

Alankomaissa[18] ja Italiassa on jo vuosia rahoitettu tällä alalla suuria kohorttitutkimuksia, joista saadaan merkittävä määrä tutkimustietoa. Italiassa Alzheimerin tauti on terveysministeriön tutkimusprioriteetti[19]. Espanjassa on perustettu useita konsolidoituja kansallisia verkostoja hermoston rappeutumissairauksien ja mielenterveyden biolääketieteellistä tutkimusta varten[20].

Tämänhetkinen toiminta Euroopan unionin tasolla

Hermoston rappeutumissairauksien ja erityisesti Alzheimerin taudin tutkimus on saanut yhä enemmän huomiota myös Euroopan tasolla. Kuudennessa TKK-puiteohjelmassa osoitettiin 28:lle tämän alan tutkimusyhteistyöhankkeelle 136 miljoonaa euroa. Tästä summasta 40 miljoonaa euroa osoitettiin erityisesti Alzheimerin taudin tutkimiseen translaationäkökulmasta[21].

Kuudennesta puiteohjelmasta on osoitettu varoja myös hermoston rappeutumissairauksiin, mukaan lukien Alzheimerin tautiin, liittyvien kansallisten toimien pirstoutumisen estämiseksi ja näiden toimien koordinoimiseksi. Tämä toteutetaan ERA-NET-hankkeiden ERA-AGE[22] ja NEURON[23] kautta. Jälkimmäisessä hankkeessa, johon osallistuu 12 jäsenvaltiota, julkaistiin ensimmäinen yhteinen ehdotuspyyntö vuonna 2008. Tukea on myönnetty 10 miljoonaa euroa 12 hankkeelle[24].

Tämän alan tutkimusta on vahvistettu seitsemännen puiteohjelman (2007–2013) Terveys-aihealueella. Erityisesti kohteena on aivotutkimus ja aihe ”Euroopan kansalaisten terveydenhuollon optimointi” . Tällä hetkellä kolmasosa aivotutkimukseen vuosina 2008 ja 2009 käytettävissä olevista varoista on osoitettu hermoston rappeutumissairauksien tutkimukseen. Alalla on myönnetty 24 tutkimusyhteistyöhankkeelle 94 miljoonaa euroa, joista 24 miljoonaa euroa Alzheimerin tautiin ja muihin sen tyyppisiin sairauksiin. Vielä 8 miljoonaa euroa on osoitettu tutkimusyhteistyöhön, jossa keskitytään Euroopan vanhusten pitkäaikaishoidon organisoinnin, hoitopalvelujen tarjoamisen ja hoidon laadun eri näkökohtien tutkimiseen.

Valkoisessa kirjassa Yhdessä terveyden hyväksi: EU:n strateginen toimintamalli vuosiksi 2008–2013 [25] selostetaan EU:n terveydenhuoltostrategiaa, ja siinä yksilöidään myös hermoston rappeutumissairauksia, mukaan lukien Alzheimerin tautia, koskevan tiedon lisääminen asiana, johon on pyrittävä väestön ikääntyessä. Kansanterveysohjelmassa (2003–2008) on käynnistetty Alzheimerin tautia ja muita sen tyyppisiä sairauksia koskeva EU:n toimi.

EuroCoDe (European Collaboration on Dementia)[26] -hankkeessa (2006–2008), jota rahoitetaan kansanterveysohjelmasta (2003–2008) ja jota koordinoi Alzheimer Europe -organisaatio, on määrä: i) määritellä uudet yhteisesti sovitut dementian levinneisyystasot; ii) kehittää ohjeita taudinmääritykseen, hoitoon ja muihin kuin lääkinnällisiin toimenpiteisiin; iii) vahvistaa ennaltaehkäisystrategioita; iv) analysoida Alzheimerin tautiin liittyviä sosioekonomisia kustannuksia ja koota tiedot yhteiskunnallisista tukijärjestelmistä.

Alzheimer Europe on julkaissut EuroCoDe-hankkeessa Dementia in Europe -vuosikirjat 2006, 2007 ja 2008[27], jotka antavat kattavan yleiskuvan Alzheimerin taudin ja muiden dementioiden nykytilanteesta Euroopan unionissa.

Vuonna 2008 tehdyssä mielenterveyttä ja hyvinvointia koskevassa eurooppalaisessa sopimuksessa keskitytään ensisijassa seuraaviin neljään aiheeseen: itsemurhan ja masennuksen ennaltaehkäisy, nuorten mielenterveys ja mielenterveys koulutuksessa, mielenterveys työpaikoilla sekä ikääntyvien mielenterveys[28].

EU tukee myös EADC:tä (European Alzheimer's Disease Consortium)[29], joka on Alzheimerin taudin alalla toimiva eurooppalaisten huippuosaamiskeskusten verkko. Näiden keskuksien tarkoituksena on Euroopan laajuista tutkimusta helpottamalla tuottaa tieteellisiä perustietoja Alzheimerin taudin primaarisista ja sekundaarisista oireista ja kehittää menetelmiä niiden ehkäisemiseksi, hidastamiseksi tai lieventämiseksi.

Sen jälkeen kun toiminnan painopisteet oli asetettu EU:n terveysstrategiassa ja ikääntymiseen liittyvien hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin torjuntaa varten kehitettyjä kansanterveysstrategioita koskevissa neuvoston päätelmissä, jotka terveysministerien neuvosto hyväksyi joulukuussa 2008, komission on tarkoitus antaa heinäkuussa 2009 tiedonanto Alzheimerin tautia ja muita dementioita koskevasta eurooppalaisesta aloitteesta. Tiedonannossa todetaan, että nämä sairaudet ovat ensisijaisia toiminnan kohteita Euroopan väestön ikääntymisen vuoksi, ja siinä otetaan huomioon näiden sairauksien lisääntymisen mahdollinen vaikutus terveysjärjestelmien ja sosiaalisen suojelun järjestelmien taloudelliseen kestävyyteen.

Paremman koordinoinnin edut

Hermoston rappeutumissairauksista ja etenkin Alzheimerin taudista aiheutuvan taakan pienentäminen on Euroopalle suuri yhteiskunnallinen haaste, sillä 16 prosenttia väestöstä on iältään vähintään yli 65 vuotta, ja tämän osuuden odotetaan kaksinkertaistuvan seuraavien 25 vuoden aikana, mikäli Euroopan nykyiset väestösuuntaukset jatkuvat eikä ehkäisykeinoja löydetä.

Sekä jäsenvaltioissa että Euroopan tasolla tehdään paljon aivotutkimusta. Vuonna 2005 Euroopassa käytettiin aivotutkimukseen kaikkiaan noin 4,1 miljardia euroa. Tästä summasta 855 miljoonaa annettiin julkiselta sektorilta: EU:n puiteohjelmasta annettiin 94 miljoonaa euroa ja 105 miljoonaa euroa erityisesti hermoston rappeutumissairauksien tutkimukseen.

Kuva Euroopassa hermoston rappeutumissairauksiin myönnetystä tuesta on kuitenkin sekava, mikä johtuu etupäässä jäsenvaltioiden rahoitusjärjestelmien, tutkimuspolitiikkojen ja organisaatiorakenteiden eroista sekä eri organisaatioiden ja maiden näiden sairauksien tutkimukseen käyttämien summien suurista eroista. Tämän alan tutkimuksen kansallisten tutkimustoimien koordinoinnissa Euroopan tasolla on paljon parantamisen varaa. Tärkeimpiä syitä tähän ovat muun muassa seuraavat:

- Tieteenalojen ja tutkimusalojen väliset esteet ja tutkimustoimien eriytyminen. Jotta ongelma voidaan ymmärtää paremmin ja kehittää sille ratkaisuja, tarvitaan tietoa monilta erilaisilta tieteenaloilta ja sidosryhmiltä ja myös Euroopan eri maista.

- Merkittävä heikkous on yhteyksien puuttuminen toisaalta perusterveyden, kliinisen terveyden ja kansanterveyden ja toisaalta yhteiskunnallisen tutkimuksen väliltä, minkä vuoksi vain osaa olemassa olevasta tai hankitusta perustiedosta on käytettävissä nykyisissä kliinisissä käytänteissä ja hoidon organisoinnissa ja sen antamisessa.

- Näitä toimia toteutetaan pääasiassa kansallisissa puitteissa, mikä lisää pirstaloitumista ja rajoittaa parhaita nykyaikaisia diagnoosi-, hoito- ja ennaltaehkäisykäytäntöjä koskevan tiedon levittämistä kaikkialle EU:hun.

Tämä johtaa siihen, että huolimatta runsaista rahoitusvaroista ja yksittäisten jäsenvaltioiden monista aloitteista nykyisissä toimissa ei pystytä hyödyntämään johdonmukaisesta ja koordinoidusta lähestymistavasta saatavia etuja.

Tiedoissa ja toimissa olevat puutteet voidaan korjata makrotason periaatteita soveltamalla. Esimerkkinä mainittakoon Alzheimerin taudin ja muiden sen tyyppisten sairauksien varhaisdiagnoosin parhaiden käytäntöjen korostaminen ja entisten hoitomenetelmien käyttö, mikä toteutettaisiin parhaiten levittämällä tietoa muille. Tässä tarvittaisiin tietysti genomeja koskevia tietoja sisältäviä koordinoituja tietopankkeja sekä näyte- ja kudospankkeja.

Uusien ennaltaehkäisymenetelmien ja hoitomuotojen kehittäminen ja validointi sekä nykyisten tehon arviointi edellyttävät laajoja kliinisiä tutkimuksia. Ne tehtäisiin luonnollisimmin yhteistyössä eri valtioiden kesken, koska tarvitaan paljon perimältään enemmän tai vähemmän erilaisia potilaita, mikäli halutaan merkityksellisiä tuloksia.

Samoin on käynnistettävä ja integroitava laajoja populaatiokohortteja, tietopankkeja ja rekisterejä, jos halutaan todella ymmärtää genetiikan, ravinnon, käyttäytymisen ja muiden riskitekijöiden osuuden näiden tautien kehittymiseen sekä sen, mikä on ennaltaehkäisystrategioiden merkitys. Näihin riskitekijöihin liittyvän eurooppalaisen monimuotoisuuden ymmärtäminen ja hyödyntäminen voisi parantaa EU:n kilpailuasemaa taudin ymmärtämisessä.

Jos halutaan, että parhaita käytäntöjä ja mahdollisimman hyviä kliinisiä hoitopalveluja tarjotaan kaikkialla Euroopassa, on diagnoosikriteerit ja arviointityökalut standardoitava kaikissa jäsenvaltioissa.

Kun yhteisellä toiminnalla tehdään mahdolliseksi yhdistää kriittinen massa taitoja, tietoa ja rahoitusvaroja ja kun helpotetaan tieteenalojen yhteyksiä, voidaan helpommin käsitellä näiden sairauksien lääketieteellisiä ja yhteiskunnallisia haasteita.

Kohdennetussa yhteiseen ohjelmointiin perustuvassa toimessa hyödynnettäisiin olemassa olevia rakenteita ja ohjelmia ja vältettäisiin samalla tarpeeton päällekkäinen työ ja varojen käyttö. Työ koituisi kaikkien Euroopan kansalaisten hyväksi tällä poliittisesti ja yhteiskunnallisesti erittäin haastavalla alalla. EU voisi soveltaa tätä lähestymistapaa kehittääkseen johdonmukaista kansainvälistä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten väestöprofiililtaan samankaltaisten ja samojen kysymysten kanssa kamppailevien maiden, erityisesti seitsemänteen puiteohjelmaan assosioituneiden maiden kanssa. Tässä voitaisiin käyttää mallina esimerkiksi Yhdysvaltojen kansallisen terveysinstituutin (NIH) tukemaa hanketta European Alzheimer’s Disease Neuroimaging Initiative [30].

Suosituksessa kehotetaan jäsenvaltioita myös tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa yhteisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa.

Komissio voi tehdä muita aloitteita edistääkseen yhteistä ohjelmointia tällä alalla, esimerkiksi tarjota erityisiä ja täydentäviä toimenpiteitä tällaisen yhteistä ohjelmointia hyödyntävän kokeilualoitteen edistämiseksi. Tällaisiin toimenpiteisiin voisi kuulua strategisen tutkimusohjelman hallintorakenteelle ja perustamiselle annettava tuki. Komissio voisi toimittaa tietoja ja analysoida tämän alan tutkimuksen tilan jäsenvaltioissa ja Euroopan tasolla sekä raportoida vuosittain aloitteen edistymisestä. Komissio voi myös tarkastella tätä asiaa varten mahdollisia konsultointi- ja yhteistyömuotoja kansainvälisellä tasolla tieteellisesti pitkälle edenneiden ryhmittymien kanssa.

3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus

Ehdotuksessa kehotetaan jäsenvaltioita soveltamaan Euroopan tasolla yhteistä lähestymistapaa hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin tutkimukseen yhteisen ohjelmoinnin avulla.

Yhteinen ohjelmointi edellyttää, että jäsenvaltiot työskentelevät yhdessä määritelläkseen yhteisen näkemyksen alan tutkimuksen tarpeista ja mahdollisuuksista. Tältä pohjalta jäsenvaltioiden on kehitettävä strateginen tutkimusohjelma, jossa vahvistetaan ensisijaiset tutkimuskohteet, vaiheet ja aikataulut ja laaditaan täytäntöönpanosuunnitelma, jossa hahmotellaan strategisen tutkimussuunnitelman ja yhteisen vision toteuttamiseen tarvittavat toimet, välineet ja varat. Näitä toimia varten on perustettava hallintorakenne, ja jäsenvaltioita pyydetään määrittelemään toimeksianto sitä varten. Ehdotuksessa kehotetaan jäsenvaltioita myös tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa. Komissio voi tehdä muita aloitteita edistääkseen yhteistä ohjelmasuunnittelua tällä alalla.

Oikeusperusta

Oikeusperustana on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 165 artikla.

Toissijaisuusperiaate

Ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen, sillä sen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten takia toteuttaa paremmin yhteisön tasolla. Kun tällaiseen tutkimukseen ryhdytään yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävän eurooppalaisen aloitteen puitteissa, saadaan lisäarvoa lähinnä siitä, että yhteisessä toimessa voidaan koota kriittinen massa taitoja, tietoa ja rahoitusvaroja ja yhdistää siten toisiaan täydentävää asiantuntemusta helpommin sekä välttää päällekkäistä työtä. Yhteisön tasolla toimien torjuttaisiin tutkimuskentän nykyistä pirstaloitumista ja tasoeroja ja varmistettaisiin niukkojen varojen parempi käyttö, ja samalla prosessin johto olisi täysin jäsenvaltioilla. Yhteisön tasolla annetuilla suosituksilla voidaan siten edesauttaa tällaisten yhteiskunnallisten haasteiden käsittelyä tehokkaammin ja koordinoidummin.

Suhteellisuusperiaate

Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska sillä ei korvata vaan täydennetään ja yhdenmukaistetaan jäsenvaltioiden nykyisiä toimia hermoston rappeutumissairauksien, kuten Alzheimerin taudin torjunnassa. Ehdotuksessa jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi päättää, miten suosituksia noudatetaan käytännössä.

Toisaalta Euroopan kansakuntien edessä oleva haaste on niin suuri ja väestösuuntaukset sellaisia, että ne vaativat niin paljon keinoja ja varoja, että valikoitu yhteinen toimi on ainoa mahdollinen tapa saada tuloksia, joita tarvitaan sosiaaliturvajärjestelmien säilyttämiseksi ja suurten väestönosien hyvinvoinnin turvaamiseksi.

Sääntelytavan valinta

Neuvoston suositus.

4. EHDOTUKSEN VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.

2009/0113 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON SUOSITUS

hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin torjuntakeinoja koskevista yhteistä ohjelmasuunnittelua hyödyntävistä tutkimustoimista

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 165 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen[31],

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[32],

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[33],

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon[34],

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Perustamissopimuksen 152 artiklassa määrätään, että kansallista politiikkaa täydentävä yhteisön toiminta suuntautuu kansanterveyden parantamiseen, ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemiseen sekä ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaan.

(2) Alzheimerin taudista ja muita sen tyyppisistä sairauksista kärsii Euroopassa noin 7,3 miljoonaa ihmistä. Alzheimerin tautiin ei ole nykyään olemassa tehokasta hoitoa, joka voisi hidastaa taudin etenemistä tai pysäyttää sen, ja käytettävissä olevien hoitokeinoja määrä on vähäinen. Noin 50–70 prosenttia kaikista dementiapotilaista sairastaa Alzheimerin tautia, joka on yksi yleisimmistä ikääntyneiden toiminnanvajavuuksien syistä.

(3) Näiden lukujen odotetaan nousevan voimakkaasti vuoteen 2020 mennessä, mikä johtuu eliniänodotteen kasvamisesta ja siitä, että työssäkäyvien suhde eläkkeellä oleviin pienenee. Tästä aiheutuu raskaampi taakka potilaille, heidän perheilleen ja hoitajilleen ja suuria haasteita jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmien kustannuksille ja organisaatiolle.

(4) Jäsenvaltiot ovat tunnustaneet, että Alzheimerin taudille ja muille sen tyyppisille sairauksille on vahvistettava erityisiä kansallisia suunnitelmia ja strategioita, jotta voidaan lievittää yhteiskunnan taakkaa yleisesti ja terveydenhuoltojärjestelmien taakkaa erityisesti.

(5) Tietoisuus siitä, että hermoston rappeutumissairauksien vaikutus Euroopan väestöön on niin suuri, ettei yksikään jäsenvaltio pysty ratkaisemaan ongelmaa yksin, on kasvanut. Jäsenvaltiot hyötyisivät siksi siitä, että ne sovittavat toimensa yhteen kehittääkseen voimakkaampaa, paremmin koordinoitua ja tehokkaampaa toimintaa Euroopan tasolla.

(6) Kilpailuneuvostossa todettiin 2 päivänä joulukuuta 2008, että hermoston rappeutumissairaudet ovat ala, jolla yhteinen ohjelmasuunnittelu loisi tämän alan tutkimuksessa jäsenvaltioiden hajanaisille toimille merkittävää lisäarvoa. Neuvoston päätelmissä todettiin, että olisi syytä käynnistää kokeiluna yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuva aloite, jonka tarkoituksena on torjua näitä sairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia, ja neuvosto pyysi komissiota toimittamaan sille ehdotuksen neuvoston suositukseksi.

(7) Yhteisellä ohjelmasuunnittelulla edistettäisiin hermoston rappeutumissairauksien tutkimuksessa taitojen, tietojen ja varojen yhdistämistä, jotta edistettäisiin hermoston rappeutumissairauksien ehkäisemisen, diagnosoinnin ja hoidon tutkimusta näistä taudeista potilaille ja yhteiskunnalle johtuvan taakan lievittämiseksi.

(8) Varmistaakseen, että jäsenvaltioiden yhteiset ponnistelut hermoston rappeutumissairauksien torjunnassa olisivat tehokkaita, jäsenvaltioiden olisi kehitettävä strateginen tutkimussuunnitelma hermoston rappeutumissairauksien ehkäisyä, diagnosointia ja hoitoa koskevan yhteisen lähestymistavan pohjalta.

(9) Yhteisten toimien tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi perustettava yhteinen hallintorakenne, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimussuunnitelman täytäntöönpanoa.

(10) Tässä suosituksessa määrättyjen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä komission kanssa ja kartoitettava mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa.

(11) Komissio helpottaa työtä vahvistamalla täydentäviä toimenpiteitä tämän yhteiseen ohjelmointisuunnitteluun perustuvan kokeilualoitteen toteuttamisen tueksi, ja se raportoi säännöllisesti neuvostolle aloitteen edistymisestä. Komissio tutkii lisäksi, miten se voisi parhaiten edistää strategista tutkimusohjelmaa ja sen toteuttamista yhteisön rahoitusvälineiden avulla yhdessä jäsenvaltioiden ja muiden sidosryhmien välineiden ja toimien kanssa niitä täydentäen,

KEHOTTAA JÄSENVALTIOITA:

1. kehittämään yhteisen näkemyksen siitä, miten Euroopan tason tutkimusyhteistyö ja sen koordinointi voi parantaa hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin ehkäisyä, diagnosointia ja hoitoa,

2. kehittämään strategisen tutkimusohjelman, jossa vahvistetaan keskipitkän ja pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet hermoston rappeutumissairauksien, erityisesti Alzheimerin taudin alalla. Strategisessa tutkimusohjelmassa olisi esitettävä toteutussuunnitelma, jossa vahvistetaan ensisijaiset tutkimuskohteet ja aikataulut ja eritellään sen toteuttamiseen tarvittavat toimet, välineet ja varat.

2.1 Osana toteutussuunnitelmaa olisi toteutettava seuraavat toimet:

a) tunnistettava asiaa koskevien kansallisten ohjelmien ja tutkimustoimien tiedot, joita olisi vaihdettava;

b) tehostettava yhteisiä ennakointivalmiuksia ja teknologioiden arviointivalmiuksia perustutkimuksessa, lääketieteellisessä tutkimuksessa ja terveys- ja sosiaalipalvelujen tutkimuksessa;

c) yksilöitävä sellaiset tutkimustoimien alat, jotka hyötyisivät koordinoinnista tai yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien yhdistämisestä esimerkiksi uusien ennaltaehkäisy- ja hoitostrategioiden, uusien kuvantamismenetelmien ja biologisten merkkiaineiden kehittämisessä;

d) vaihdettava tietoja tietolähteistä ja parhaista käytänteistä esimerkiksi terveydenhuoltojärjestelmien, myös pitkäaikaishoidon ja epävirallisen hoidon vertailussa;

e) käyttää yhdessä olemassa olevia tutkimusinfrastruktuureja silloin, kun se on asianmukaista, tai kehittää uusia, esimerkiksi koordinoituja rekisterejä, veri- ja kudosnäytepankkeja tai näiden tautien tutkimukseen tarvittavia koe-eläinmalleja;

f) verkottaa hermoston rappeutumissairauksien tutkimukseen keskittyviä tutkimuskeskuksia esimerkiksi kliinisten tutkimusten, diagnostisten kriteerien ja diagnoosivälineiden alalla,

3. perustamaan hermoston rappeutumissairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia varten yhteinen hallintorakenne, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimusohjelman täytäntöönpanoa,

4. tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa yhteisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa, ja

KEHOTTAA KOMISSIOTA:

1. tarjoamaan erityisiä ja täydentäviä toimenpiteitä yhteistä ohjelmointia hyödyntävän kokeilualoitteen tueksi; tällaisiin toimenpiteisiin pitäisi kuulua strategisen tutkimusohjelman hallintorakenteelle ja perustamiselle annettava tuki, tietojen toimittaminen ja tämän alan tutkimuksen tilan analysointi jäsenvaltioissa ja Euroopan tasolla,

2. kartoittamaan, miten se voisi parhaiten edistää täydentävin toimenpitein strategista tutkimusohjelmaa ja sen toteuttamista yhteisön rahoitusvälineiden avulla,

3. tarkastelemaan mahdollisia tämän alan konsultointi- ja yhteistyömuotoja kansainvälisellä tasolla tieteellisesti pitkälle edenneiden ryhmittymien kanssa.

Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] KOM(2008) 468.

[2] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st13/st13668.en08.pdf

[3] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st16/st16775.en08.pdf

[4] M. Flint Beal, Anthony E. Lang, Albert C. Ludolph. Neurodegenerative diseases: neurobiology, pathogenesis and therapeutics, Cambridge University Press 2005.

[5] http://ec.europa.eu/health/ph_information/dissemination/echi/docs/dementia2_en.pdf

[6] Alzheimer’s disease: Scientific, medical and societal implications, Synthesis and recommendations, INSERM, 2007.

[7] Alzheimer Europe (2008) Dementia in Europe Yearbook 2008.

[8] 2009 Alzheimer’s disease facts and figures, US Alzheimer’s Association, http://www.alz.org/national/documents/report_alzfactsfigures2009.pdf

[9] Moise, P., Schwarzinger, M., Um M-Y (2004) Dementia Care in 9 OECD Countries: A comparative analysis, OECD Health Working Papers No 13, OECD, Pariisi.

[10] Alzheimer Plan 2008-2012, http://www.plan-alzheimer.gouv.fr/

[11] Living well with dementia: a National Dementia Strategy, Yhdistynyt kuningaskunta, terveysministeriö, 2008, http://www.dh.gov.uk/en/SocialCare/Deliveringadultsocialcare/Olderpeople/NationalDementiaStrategy/DH_083355

[12] http://www.mrc.ac.uk/Utilities/Documentrecord/index.htm?d=MRC004898

[13] http://www.scotland.gov.uk/Topics/Health/health/mental-health/servicespolicy/DFMH/dementia

[14] http://www.regjeringen.no/upload/HOD/Dokumenter%20KTA/DementiaPlan2015.pdf

[15] http://www.bmbf.de/en/10849.php

[16] http://www.swedishbrainpower.se/eng/about_us.htm

[17] http://www.hrb.ie/, http://www.tcd.ie/Neuroscience

[18] http://www.minocw.nl/english/index.html

[19] http://www.ministerosalute.it

[20] http://www.isciii.es/htdocs/index.jsp

[21] ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/lifescihealth/docs/major_catalogue_complet.pdf

[22] http://era-age.group.shef.ac.uk

[23] http://www.neuron-eranet.eu

[24] http://www.neuron-eranet.eu/_media/newsLetter_January09.pdf

[25] KOM(2007) 630 - http://ec.europa.eu/health/ph_overview/strategy/health_strategy_en.htm

[26] http://ec.europa.eu/health/ph_projects/2005/action1/action1_2005_10_en.htm

[27] http://ec.europa.eu/health/ph_information/reporting/docs/2008_dementiayearbook_en.pdf

[28] http://ec.europa.eu/health/ph_determinants/life_style/mental/docs/pact_en.pdf

[29] http://eadc.alzheimer-europe.org/introduction.html

[30] http://www.adni-info.org/index.php?option=com_frontpage&Itemid=1

[31] EUVL C …, s….

[32] EUVL C …, s….

[33] Vapaaehtoinen kuuleminen, EUVL C …, s…

[34] Vapaaehtoinen kuuleminen, EUVL C …, s…