Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 täydentämisestä kotieläintuotannon osalta /* KOM/96/0366 lopull. - CNS 96/0205 */



Virallinen lehti nro C 293 , 05/10/1996 s. 0023



Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 täydentämisestä kotieläintuotannon osalta (96/C 293/06) KOM(96) 366 lopull. - 96/0205(CNS) (Komission esittämä 26 päivänä heinäkuuta 1996) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 (1) säädetään, että komissio tekee ehdotuksia luonnonmukaista kotieläintuotantoa, jalostamattomia eläintuotteita ja ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinperäisiä ainesosia sisältäviä tuotteita koskeviksi periaatteiksi ja erityisiksi valvontatoimenpiteiksi ennen 30 päivää kesäkuuta 1995, luonnonmukaisessa maataloudessa tuotettujen maataloustuotteiden kysyntä kasvaa jatkuvasti ja kuluttajat ovat yhä kiinnostuneempia saamaan kyseisiä tuotteita käyttöönsä sekä suurempia määriä että mahdollisimman täydellisen valikoiman, kotieläintuotanto mahdollistaa kyseisen tuotevalikoiman laajentamisen samalla, kun se antaa luonnonmukaiseen maatalouteen sitoutuneille maatiloille mahdollisuuden kehittää täydentäviä toimintoja, joista kyseiset tilat saavat merkittävän osan tuloistaan, karjankasvatus on lisäksi luonnonmukaisessa maataloudessa maatilan järjestelyn erottamaton osa, jolla mahdollistetaan viljeltävän maan orgaanisen aineksen ja ravinteiden tarpeen tyydyttäminen ja näin ollen edistetään maanparannusta ja kestävän maatalouden kehitystä, ympäristöhaittojen ja erityisesti luonnonvaroihin kuten maaperään ja vesiin kohdistuvien haittojen välttämiseksi karjankasvatusta olisi luonnonmukaisessa maataloudessa harjoitettava harkitun mallin mukaisesti siten, että vaikka toiminta on pakostakin maaperään liittyvää, tietyt tavoitteet, kuten saastumisen väheneminen, tarkoituksenmukaisen monivuotisen viljelykierron käyttö ja eläinten ruokinta tilalla luonnonmukaisen maatalouden sääntöjä noudattaen tuotetuin kasvein, on mahdollista varmistaa, nitraateista aiheutuvan vesien pilaantumisen välttämiseksi tiloilla, joilla luonnonmukaista maataloutta harjoitetaan, olisi oltava käytettävissään tarvittava karjan jätevesien varastointikapasiteetti ja lannoitteiden levityssuunnitelma, joilla ympäristön laadun säilyminen varmistetaan, koska luonnon monimuotoisuus olisi säilytettävä mahdollisimman runsaana, olisi rotujen valinnassa otettava huomioon niiden kyky sopeutua ympäristön oloihin, eläinten ruokinta olisi voitava turvata olennaisilta osin luonnonmukaisen maatalouden sääntöjä noudattaen tuotetuin rehuin ja ruokinnassa käytetyin ainein, nykyoloissa karjankasvattajilla saattaa olla vaikeuksia saada käyttöönsä luonnonmukaisella tuotantotavalla tuotettuja rehuja, ja näin ollen voitaisiin väliaikaisesti antaa lupa käyttää vähäisessä määrin lukumäärältään rajoitettuja tavanomaisia rehuja, eläinten olennaisten fysiologisten tarpeiden tyydyttämisen varmistamiseksi saattaa lisäksi olla tarpeen käyttää tiettyjä rehuja täydentäviä tuotteita ja olisi täsmennettävä käytettävien vitamiinien ja tiettyjen kivennäisaineiden luonne ja niiden käytön edellytykset, eläinten terveyttä olisi hoidettava pääosin ennalta ehkäisevästi valitsemalla rodut niiden luontaisen vastustuskyvyn mukaan ja tarjoamalla eläimille tasapainoista ja hyvälaatuista ravintoa sekä suotuisa ympäristö erityisesti eläinsuojien ja karjankasvatuksessa käytettävien menetelmien osalta, tautien, tartuntojen tai loisten torjumiseksi tarvittavien hoitojen olisi perustuttava vaihtoehtoisen lääketieteen kuten fytoterapian ja homeopatian käyttöön samalla, kun synteettisten lääkkeiden järjestelmällisestä käytöstä olisi kieltäydyttävä, tietyt lääkehoidot ovat kuitenkin nykytilanteessa tarpeen eläinten hengen pelastamiseksi tai kärsimysten rajoittamiseksi ja niiden käyttö eläinlääkärin valvonnassa on mahdollista sallia rajoitetusti, jos ryhdytään ylimääräisiin varotoimiin hoidon jälkeisen eläintuotteiden myynnin osalta, useimmiten eläinten on voitava päästä jaloittelualueille tai nurmea kasvaville ulkoalueille heti, kun sääolosuhteet sen sallivat, ja kyseisiä ulkoalueita olisi hoidettava osana viljelykierto-ohjelmaa siten, että lepoaikojen ja terveyssyistä tyhjillään pitämistä koskevien määräaikojen noudattaminen on niiden osalta mahdollista, eläinsuojien olisi oltava kaikkien eläinlajien osalta ilmanvaihdoltaan, valoisuudeltaan, tilavuudeltaan ja mukavuudeltaan eläinten tarpeita vastaavia ja tämän vuoksi käytettävissä olevan pinta-alan olisi oltava riittävä mahdollistamaan tarvittava liikkumavapaus jokaiselle eläimelle; rakentamisessa ja rakennusten suojaamisessa käytettävät materiaalit eivät saisi olla millään tavoin myrkyllisiä eläimille tai ympäristölle, eläinten järjestelmällinen silpomiskäytäntö ja tiettyjen eläinten kasvun edistämiseen tai niiden lisääntymiskierron muuttamiseen tarkoitettujen aineiden käyttö ovat luonnonmukaisen maatalouden periaatteiden vastaisia toimintoja, koska ne ovat omiaan muuttamaan sekä eläinten käyttäytymistä että niiden tasapainoa ja terveyttä, eläinten käsittely ja kuljetus sekä niiden teurastus olisi toteutettava eläimiä kunnioittaen ja siten välttäen aiheuttamasta niille tarpeetonta kärsimystä ja stressiä, mehiläishoidon erityispiirteiden vuoksi ovat erityiset säännökset tarpeen erityisesti laadultaan ja määrältään riittävien siitepöly- ja mesivarojen takaamiseksi, kaikki toimijat, jotka pitävät kaupan eläintuotteita, joissa viitataan luonnonmukaiseen tuotantotapaan, olisi saatettava säännölliseen valvontaan, jossa olisi otettava huomioon karjatilojen erityiset tuotantoedellytykset; tietty määrä eläinten tilalle tuontia ja sieltä pois vientiä sekä toteutettuja hoitoja koskevaa tietoa olisi oltava jatkuvasti saatavilla tilan sijaintipaikassa käytettävissä olevassa rekisterissä, ja kotieläintuotantoa koskevissa säännöksissä olisi otettava huomioon lainsäädännön täytäntöönpanosta kasvintuotannon osalta jo saatu kokemus, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 2092/91 seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tuotteisiin siltä osin kuin niissä on tai niihin on tarkoitus tehdä luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä: a) jalostamattomat kasvinviljely- ja eläintuotteet; b) ihmisravinnoksi tarkoitetut tuotteet, jotka koostuvat yhdestä tai useammasta kasviperäisestä ainesosasta ja/tai yhdestä tai useammasta eläinperäisestä ainesosasta." 2. Poistetaan 1 artiklan 2 kohta. 3. Korvataan 5 artiklan 5 kohdan b alakohta seuraavasti: "b) siirtymävaihe on kasvintuotannon osalta kestänyt vähintään 12 kuukautta ennen sadonkorjuuta; kotieläintuotannon osalta vaihe on ollut kestoltaan vähintään puolet liitteessä I olevassa II osassa määriteltyjen eri siirtymävaiheiden kestosta." 4. Lisätään 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevan ilmaisun "maanparannusaineina," sekä ilmaisun "tai mihin tahansa muuhun tiettyjen aineiden osalta liitteessä II täsmennettyyn tarkoitukseen" väliin seuraava ilmaisu: "rehuina, rehuja täydentävinä tuotteina eläinten ruokinnassa, desinfiointiaineina". 5. Lisätään 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa olevaan lauseeseen "jos niitä käytetään kasvien haitallisten organismien tai tautien torjuntaan" ilmaisu "tai loisten torjuntaan tai karjankasvatustilojen desinfiointiin". Lisätään toisessa luetelmakohdassa olevaan lauseeseen "niitä käytetään sillä tavoin, että ne eivät joudu suoraan kosketukseen siementen, kasvien tai kasvituotteiden kanssa" ilmaisu "eivätkä eläinten kanssa;". 6. Lisätään 7 artiklaan 1 a kohta seuraavasti: "1 a. Eläinten ruokinnan osalta voidaan liitteessä II olevaan luetteloon rehuista, joita ei ole tuotettu luonnonmukaisen maatalouden sääntöjen mukaisesti, samoin kuin luetteloon rehuja täydentävistä tuotteista lisätä tuotteita, jos nämä täyttävät seuraavat edellytykset: a) jos tavanomaisia rehuja käytetään, niiden on oltava olennaisen tärkeitä eläinten fysiologisia tarpeita vastaavan tasapainoisen ravitsemuksen turvaamiseksi eikä niitä saa olla yhteisössä saatavilla riittävästi 6 artiklassa annettujen sääntöjen mukaisessa muodossa; b) jos niitä käytetään rehuja täydentävinä tuotteina, - niiden on oltava olennaisen tärkeitä eläinten erityisten ravitsemuksellisten tarpeiden tyydyttämiseksi, - niiden on oltava peräisin luonnosta." 7. Korvataan 13 artiklassa oleva luetelmakohta "- muutokset liitteisiin I, II, III, IV ja VI" luetelmakohdalla "- muutokset liitteisiin I, II, III, IV, VI ja VII;". 8. Muutetaan asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteet I, II ja III tämän asetuksen liitteen mukaisesti. 9. Eläinten määrän muuntaminen nautayksiköiksi tilan eläintiheyden määrittämiseksi, jonka tarkoituksena on eläinten määrän rajoittaminen käytettävissä olevan pinta-alan mukaan, suoritetaan käyttäen muuntotaulukkoa, joka muodostaa uuden liitteen (liite VII) asetukseen (ETY) N:o 2092/91 ja joka esitetään tämän asetuksen liitteessä. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua sen julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL N:o L 198, 22.7.1991, s. 1 LIITE 1. Poistetaan liitteessä I olevasta luonnonmukaisen tuotannon periaatteita tiloilla käsittelevästä luvusta "Kasvit ja kasvituotteet" eläimiä ja eläintuotteita koskeva alakohta (3 kohta). 2. Lisätään luku seuraavasti: "II. ELÄIMET JA ELÄINTUOTTEET 1. Yleiset periaatteet - Kotieläintuotanto on lukuisilla maatiloilla luonnonmukaisen maatalouden erottamaton osa. - Jotta ihmisravinnoksi tarkoitetuissa eläimistä saatavissa tuotteissa voitaisiin käyttää luonnonmukaiseen maatalouteen viittaavia merkintöjä, kyseisten eläinten kasvatuksessa käytettävien kasvituotteiden on oltava luonnonmukaisen tuotannon periaatteiden mukaisesti tuotettuja. Eläinten kasvatuksessa on noudatettava tässä liitteessä vahvistettuja sääntöjä ja niiden ruokinnassa on käytettävä mieluiten tilalla tuotettuja rehuja. - Kotieläintuotannolla on voitava turvata viljelyjärjestelmien tasapaino varmistamalla maaperän orgaanisen aineksen ja ravinteiden tarpeen tyydyttäminen. Kotieläintuotannolla edistetään maaperän ja kasvien, kasvien ja eläinten sekä eläinten ja maaperän toisiaan täydentävää vuorovaikutusta ja sen säilymistä. Hyödyntämällä uusiutuvia luonnonvaroja (karjan jätevesiä, palkokasvien viljelyä, rehukasvien viljelyä) mahdollisimman laajalti useiden kasvien samanaikaisen viljelyn ja karjankasvatuksen yhteisjärjestelmä turvaa maaperän säilymisen ja maanparannuksen pitkällä aikavälillä sekä kestävän maatalouden kehityksen. - Eläinten ravinnon on oltava niiden fysiologisia tarpeita vastaavaa ja myönnettyjä poikkeuksia lukuun ottamatta luonnonmukaisessa maataloudessa tuotettua. - Luonnon monimuotoisuus on säilytettävä mahdollisimman runsaana ja rotujen valinnassa on otettava huomioon niiden kyky sopeutua ympäristön oloihin. - Eläinten elinympäristö on suunniteltava sellaiseksi, että eläimillä on käytettävissään kunkin lajin erityisiin käyttäytymispiirteisiin nähden riittävä liikkumavapaus. Rakennuksissa on oltava hyvä ilmanvaihto, päivänvalon on päästävä niihin ja eläinten riittävä mukavuus on varmistettava erityisesti tarkoituksenmukaisin laitteistoin ja riittävin kuivikkein. - Näiden rodunvalintaa, ruokintaa ja elinympäristöä koskevien eri periaatteiden olisi mahdollistettava terveysongelmien rajoittaminen siten, että eläinten terveyttä voidaan hoitaa pääosin ennalta ehkäisevästi. Lääkehoitojen käyttö sallitaan ainoastaan poikkeuksellisesti. - Luonnonmukaisessa maataloudessa karjankasvatus on maaperään liittyvää tuotantoa. Useimmiten eläimillä on oltava ulkoilumahdollisuus ja eläinten lukumäärä pinta-alayksikköä kohden on rajattava siten, että kotieläintuotannon ja kasvintuotannon yhdennetty hoito tilalla varmistetaan ja kaikkea saastumista ja erityisesti maaperän sekä pinta- ja pohjavesien pilaantumista on mahdollista välttää. Haitallisten ympäristövaikutusten välttämiseksi karjan suuruus on määritettävä tarkoin karjan jätevesien levitykseen käytettävissä olevan pinta-alan ja muiden orgaanisten lannoitteiden mahdollisen käytön mukaan. Tilakohtainen kokonaiseläintiheys saa olla enintään 2 nautayksikköä hehtaaria kohden. Jos muita orgaanisia lannoitteita levitetään, kokonaiseläintiheyttä on pienennettävä siten, ettei kahden nautayksikön hehtaaritiheyttä vastaavaa typen kokonaisannostusta ylitetä ottaen huomioon, että 2 nautayksikköä = 170 kg N. - Nautayksiköiksi muuntamiseen käytettävät kertoimet määrätään eläinryhmittäin liitteessä VII. Jos kyseiset tiheydet (tai kyseiset levitettävän typen annostukset) ylitetään, tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on mahdollista myöntää poikkeus, jos maataloudenharjoittaja voi levityssuunnitelmansa perusteluksi osoittaa, että lisäpinta-aloja on käytettävissä paikallisesti tai alueellisesti muilla tiloilla, joiden kanssa on aloitettu säännöllinen yhteistyö. Viimeksi mainituista lohkoista asianomaisten maataloudenharjoittajien on tehtävä sopimus, eikä niille saa johtaa karjan jätevesiä mistään muualta. Jos pilaantumisen vaara on suuri, tarkastuslaitos tai -viranomainen voi vahvistaa kahden nautayksikön hehtaaritiheyttä pienemmät enimmäistiheydet ympäristön laadun säilymisen varmistamiseksi. - Luonnonmukaisessa maataloudessa on saman tuotantoyksikön kaikkien eläinten kasvatuksessa noudatettava tämän liitteen määräyksiä. Tilalla saa olla tavanomaisen maatalouden periaatteiden mukaisesti kasvatettuja eläimiä, jos niiden kasvatus toteutetaan yksikössä, jonka rakennukset ja lohkot on selvästi erotettu yksiköstä, jossa luonnonmukaisen maatalouden sääntöjen mukaista tuotantoa harjoitetaan, ja jos yksiköiden eläimet ovat eri lajia. - Lisääntymisen on perustuttava astutukseen. Keinosiemennys sallitaan. Alkion siirrot sekä hormonien käyttö munasolun irtoamisen hallitsemiseksi ovat kuitenkin kiellettyjä, jollei ole kyse yksittäisen eläimen eläinlääkinnällisestä hoidosta. - Eläinten silpomista kuten niiden hännän tai hampaan katkaisemista, kuohitsemista, sarvien tai nokan katkaisemista tai mehiläiskuningatarten siipien typistämistä ei saa luonnonmukaisessa maataloudessa toteuttaa järjestelmällisesti. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi kuitenkin antaa luvan joihinkin näistä toimista turvallisuussyistä tai jos niiden tarkoituksena on eläinten terveyden tai hyvinvoinnin parantaminen. Tällöin pätevän henkilöstön on suoritettava kyseiset silpomiset välttäen aiheuttamasta eläimille kärsimystä. - Eläinten kuljettaminen on tehtävä eläinten stressiä rajoittavalla tavalla ja matkan on oltava mahdollisimman lyhyt. Kuormaaminen ja kuormasta purkaminen on tehtävä eläimiä rääkkäämättä ja rauhoittavien lääkkeiden käyttö kuljetuksen aikana kielletään. Asiaa koskevia kansallisia tai yhteisön säännöksiä on noudatettava kaikissa tapauksissa. - Käsiteltäessä eläimiä teurastuksen tai lopettamisen yhteydessä pyrkimyksenä on oltava niille aiheutetun stressin rajoittaminen sekä mahdollisimman varmojen takeiden antaminen siltä osin, että eläimet tunnistemerkitään ja erotetaan tavanomaisesta tuotannosta peräisin olevista muista eläimistä. 2. Eläinten alkuperä Eri tyyppisille karjatiloille tuotavien eläinten on oltava tuotettu tiloilla, joilla noudatetaan 6 artiklassa ja tässä liitteessä vahvistettuja tuotantosääntöjä, ja kyseistä tuotantojärjestelmää on noudatettava niiden osalta koko niiden eliniän. Karjan uusiutumisen varmistamiseksi tilalle voidaan tuoda tavanomaisilla karjatiloilla tuotettuja naaraspuolisia (poikimattomia) eläimiä, jotka eivät ole vielä ehtineet täysikasvuisiksi, enintään 10 prosenttia täysikasvuisen karjan määrästä vuotta kohden. Kyseistä prosenttimäärää on mahdollista suurentaa tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen lausunnon perusteella ja yhteisymmärryksessä tämän kanssa sen jälkeen, kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut tähän suostumuksensa, erityistapauksissa, kuten karjatilan merkittävän laajentamisen, rodun vaihtamisen, uuden elinkeinonhaaran kehittämisen tai terveyteen liittyvistä ongelmista aiheutuneen eläinten hävittämisen yhteydessä. Jos luonnonmukaisella tuotantotavalla tuotettuja eläimiä ei ole käytettävissä riittävästi, tavanomaisella tuotantotavalla tuotettuja eläimiä voidaan edellisestä poiketen tuoda luonnonmukaisille karjatiloille seuraavin edellytyksin: - munien tuotantoon tarkoitettuja kananuorikoita, jos ne ovat enintään 18 viikon ikäisiä, - lihantuotantoon tarkoitettuja kananpoikia, jos ne ovat alle kolmen päivän ikäisiä, - vasikoita, jos ne ovat alle neljän viikon ikäisiä, - porsaita, jos ne otetaan luonnonmukaiseen järjestelmään heti, kun ne on vieroitettu. Näitä poikkeuksia, joihin on oltava tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen ennakolta antama lupa, sovelletaan 31 päivänä joulukuuta 2000 päättyvän siirtymäkauden aikana. Tavanomaisilla karjatiloilla tuotettujen siitoseläimiksi tarkoitettujen urospuolisten eläinten tuonti sallitaan, jos kyseisiä eläimiä tämän jälkeen kasvatetaan ja ruokitaan jatkuvasti tässä liitteessä määrättyjen sääntöjen mukaisesti. Kaikkien tavanomaisilta karjatiloilta hankittavien eläinten osalta on kiinnitettävä erityistä huomiota terveyttä koskeviin määräyksiin tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen voidessa antaa erityisiä, esimerkiksi seulontakokeita koskevia määräyksiä paikallisen tilanteen mukaan. Mehiläishoidossa tarhan perustaminen on tehtävä edistämällä olemassa olevien yhdyskuntien lisääntymistä tai hankkimalla parvia tai pesiä luonnonmukaisen mehiläishoidon sääntöjä noudattavilta tiloilta. Tavanomaisilla mehiläistiloilla tuotettujen parvien hankkiminen sallitaan poikkeuksellisesti 31 päivänä joulukuuta 2000 päättyvän siirtymäkauden aikana sillä edellytyksellä, että siirtymävaihetta noudatetaan. 3. Siirtymävaihe Luonnonmukaisessa maataloudessa eläinten ravinnon on oltava kasvien ja kasvituotteiden osalta tilalla tämän liitteen I kohdassa määrättyjen sääntöjen mukaisesti tuotettua. Edellä esitettyjä eläinten alkuperää koskevia sääntöjä on noudatettava, jotta eläinperäisiä tuotteita voitaisiin myydä luonnonmukaisen tuotteen nimikkeellä. Karjatilalla, jolla kasvatetaan nautoja, lampaita, vuohia, sikoja tai siipikarjaa, on luonnonmukaisen maatalouden tuotantosääntöjä siirtymävaiheessa noudatettava tuotantoyksikön koko rehunviljelyalalla. Niittyjen ja rehukasvien osalta siirtymävaiheen on täytynyt jo kestää tavanomaiset kaksi vuotta. Tarkastuslaitos voi toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella päättää pidentää tai lyhentää kyseistä vaihetta ottaen huomioon lohkojen aiemman käytön. Jotta karjankasvatuksen tuotteita olisi mahdollista myydä luonnonmukaisen tuotteen nimikkeellä, siirtymävaiheessa olevilla karjatiloilla on täytynyt noudattaa tämän liitteen määräyksiä erityisesti eläinten ruokinnan, niiden terveyteen liittyvien seikkojen ja eläinsuojia koskevien vaatimusten osalta vähintään: - 12 kuukauden ajan lihantuotantoon tarkoitettujen nautojen osalta, - 6 kuukauden ajan vanhempina kuin kolmen päivän ikäisinä tilalle tuotujen ja lihantuotantoon tarkoitettujen pienten märehtijöiden, sikojen ja siipikarjan osalta, - 12 viikon ajan maidontuotantoa varten kasvatettujen eläinten osalta, - 10 viikon ajan munien tuotannon osalta. Tuotaessa eläimiä tavanomaisilta karjatiloilta edellisessä kohdassa esitetyin edellytyksin ja rajoituksin on edellä esitettyjä määräaikoja noudatettava, jotta tuotteita voitaisiin myydä luonnonmukaisina maataloustuotteina; kyseisinä määräaikoina on kaikkia tässä liitteessä määrättyjä sääntöjä noudatettava erityisesti eläinten ruokinnan ja terveydenhoidon osalta. Mehiläishoidossa siirtymävaiheessa tuotettuja mehiläishoidon tuotteita on mahdollista myydä luonnonmukaisen tuotteen nimikkeellä ainoastaan, jos mehiläisten ruokintaa, hoitoja ja suojia koskevia yleisiä vaatimuksia on noudatettu vähintään yhden vuoden ajan. Pesien rakenteissa käytetyt materiaalit on saatettava tämän liitteen määräysten mukaiseksi. Parvia tavanomaisilta tiloilta hankittaessa siirtymävaihe on niin ikään yhden vuoden pituinen. 4. Ruokinta - Tilan kaikkien eläinten ruokinta on tavanomaisesti turvattava 6 artiklassa ja liitteessä I määrättyjen tuotantosääntöjen mukaisesti tuotetuin rehuin ja ruokinnassa käytetyin ainein. Maatilan olisi tavanomaisesti itse varmistettava karjalle tarkoitettujen rehujen tuotanto, mutta erityisissä tilanteissa luonnonmukaisten rehujen osto 6 artiklassa ja liitteessä I määrättyjä tuotantosääntöjä noudattavilta tiloilta tai yrityksistä sallitaan. Kyseisen ruokinnan tarkoituksena on varmistaa korkealaatuinen tuotanto ilman, että pyrittäisiin edistämään eläinten mahdollisimman nopeata kasvua, ja samalla eläinten fysiologisiin kehitysvaiheisiin liittyviä ravinnontarpeita noudattaen. Valvonnasta vastaavien tarkastusviranomaisten ja -laitosten on mahdollista 31 päivänä joulukuuta 2000 päättyvän siirtymäkauden aikana poikkeuksellisesti myöntää lupa tavanomaisten rehujen käyttöön eläinten ruokinnassa rajoitetussa määrin, jos yksinomaan luonnonmukaisesta tuotannosta peräisin olevien rehujen saanti osoittautuu karjankasvattajalle mahdottomaksi. Tavanomaisten rehujen sallittu päivittäinen enimmäisprosenttimäärä on märehtijöillä 10 prosenttia ja muilla kuin märehtijöillä 20 prosenttia. Kyseinen prosenttimäärä lasketaan maataloudesta peräisin olevien rehujen sisältämästä kuiva-aineesta. Siirtymävaiheessa tuotettujen kasvituotteiden sisällyttäminen ravintoannokseen sallitaan, jos näiden osuus rehuseoksesta on enintään 20 prosenttia ja tuotteet on viljelty lohkoilla, joilla 6 artiklassa ja liitteessä I määrättyjä tuotantosääntöjä on noudatettu vähintään vuoden ajan. Liitteessä II olevassa C osassa annetaan luettelo tavanomaisista rehuista, joita annokseen on mahdollista sisällyttää ja joiden tarkoituksena on erityisesti eläinten valkuaistarpeiden tyydyttäminen. Erityisesti poikkeuksellisista sääilmiöistä johtuvien rehuntuotannon menetysten vuoksi kyseisiä prosenttimääriä on mahdollista mukauttaa, jos mukautukset ovat perusteltuja ja niihin on tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen lupa. - Suoraan käytettävien rehujen ja rehuseosten on oltava neuvoston direktiivin 77/101/ETY (1) ja neuvoston direktiivin 79/373/ETY (2) säännösten mukaisia. Haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksien osalta rehuihin sovelletaan neuvoston direktiivin 74/63/ETY (3) säännöksiä. Eläinten ravitsemustarpeiden tyydyttämiseksi vitamiinien ja hivenaineiden lisääminen sallitaan neuvoston direktiivin 70/524/ETY (4) mukaisesti. (1) EYVL N:o L 32, 3.2.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/654/ETY (EYVL N:o L 353, 17.12.1990, s. 48). (2) EYVL N:o L 86, 6.4.1979, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/74/ETY (EYVL N:o L 237, 22.9.1993, s. 23). (3) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/16/EY (EYVL N:o L 104, 23.4.1994, s. 32). (4) EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/77/EY (EYVL N:o L 350, 31.12.1994, s. 113). Eläinten ravitsemustarpeiden turvaamiseksi välttämättömien kivennäisaineiden lisääminen on toteutettava mieluiten luonnosta saatavia raaka-aineita tai kyseisiä aineita luontaisesti sisältäviä rehuja käyttäen. Liitteessä II olevassa D osassa annetaan luettelo sallituista rehuja täydentävistä tuotteista. Maitoa ja maitotuotteita lukuun ottamatta muiden eläinperäisten tuotteiden käyttö eläinten ruokinnassa kielletään. Kaikkien kasvun tai tuotannon edistämiseen tarkoitettujen synteettisten aineiden käyttö eläinten ruokinnassa tai niille suun kautta annettuina kielletään. - Eläinten, joiden vatsalaukku on moniosainen, osalta kasvatusmenetelmien on perustuttava laidunten mahdollisimman laajaan hyödyntämiseen. Päivittäisen annoksen sisältämästä kuiva-aineesta vähintään 60 prosenttia on oltava karkea-, tuore-, kuiva- tai säilörehuja. Säilörehun yksinomainen käyttö kielletään. Säilörehun valmistuksessa sallittavat säilöntäaineet ovat merisuola ja vuorisuola, luonnonmukaisiksi nimetyt säilöntäaineet kuten hiivat, maitohappo-, muurahaishappo- ja propionihappobakteerit, entsyymit, hera, sokeri ja melassit. - Mehiläishoidossa pesät on sijoitettava paikkoihin, joissa kasvaa ainoastaan 6 artiklan säännösten ja liitteen I määräysten mukaisesti luonnonmukaista tuotantotapaa noudattaen viljeltyjä kasveja tai luonnonvaraisia kasveja. Jäsenvaltioiden on huolehdittava niiden alueiden tai vyöhykkeiden nimeämisestä, joilla luonnonmukaista mehiläishoitoa on mahdollista harjoittaa. Jollei kyseistä yksilöintiä ole tehty, mehiläishoitaja on velvollinen esittämään tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle erityisesti aiheellisiin tutkimuksiin perustuvat perustelut ja takeet siitä, että laiduntamisalueet, joille tämän yhdyskunnat pääsevät, vastaavat edellä mainittuja vaatimuksia. Yhdyskuntien ruokkiminen sallitaan, jos sääolosuhteet edellyttävät riittävien varastojen hankintaa talvehtimista varten. Ruokkiminen on suoritettava viimeisen hunajasadon ja yhdyskunnan lepokauden välisenä aikana. Tavanomaisesti se tehdään luonnonmukaisessa mehiläishoidossa tuotetulla hunajalla, mutta sokerisiirappeja voidaan käyttää siltä osin kuin ne on valmistettu luonnonmukaisen maatalouden vaatimusten mukaisista tuotteista. Tavanomaisesta maataloustuotannosta peräisin olevan sokerisiirapin ja hunajan käyttö sallitaan poikkeuksellisesti 31 päivänä joulukuuta 2000 päättyvän kauden aikana. 5. Sairauksien ennalta ehkäisy ja eläinlääkinnälliset hoidot Tautien ennalta ehkäisy on eläinten terveyden osalta ensisijaisena sääntönä luonnonmukaisen maatalouden sääntöjen mukaisessa karjankasvatuksessa. Eläinten hyvä terveys on tulosta harkitusta karjankasvatuksen harjoittamisesta, jolla turvataan eläinten hyvä tautien vastustuskyky ja estetään tartunnat. Useat tekijät voivat tässä yhteydessä edistää tautien tehokkaan ennalta ehkäisyn varmistamista ja terveyteen liittyvien ongelmien vähenemistä: paikallisiin oloihin sopeutuvien rotujen valinta, tasapainoinen ja hyvälaatuinen ravinto, eläinlajien erityispiirteisiin ja tarpeisiin mukautetut eläinsuojat, eläinten luontaisen vastustuskyvyn hyödyntäminen ja ulkoilumahdollisuuden järkevä käyttö. Loukkaantuneet eläimet tai eläimet, joilla on taudin oireita, on hoidettava viipymättä tarvittaessa eristettyinä ja tähän soveltuvissa tiloissa. Karjankasvattajan on varmistettava karjansa valvonta siten, että minkä tahansa poikkeavuuden havaitseminen on mahdollista. Liitteessä II olevassa D osassa esitettyihin kasviuutteisiin, hivenaineisiin ja tuotteisiin perustuvat hoidot samoin kuin homeopaattisina liuotteina käytettävien tuotteiden (kasvi- tai eläinperäisten aineiden tai kivennäisaineiden) käyttö sallitaan rajoituksitta. Ennalta ehkäisevät lääkehoidot ovat kiellettyjä, samoin kaikkien kasvun edistämiseen tarkoitettujen aineiden käyttö. Niin ikään kielletään kiima-aikojen käynnistämiseen tai samanaikaistamiseen tarkoitetut hormonit. Hormonihoitoja voidaan kuitenkin käyttää yksittäisen, lisääntymisongelmista kärsivän eläimen hoitamiseen. Jollei jotain tautia ole mahdollista hoitaa edellä suositeltuja hoitoja käyttäen, lääkehoitoja voidaan käyttää eläimen hengen pelastamiseksi, sille aiheutuvien kärsimysten välttämiseksi tai niiden ollessa ainoa mahdollinen keino saada eläimen terveydentila jälleen hyväksi. Rokotteita voidaan niin ikään käyttää, jos alueella, jolla tila sijaitsee, tiedetään esiintyvän tauteja, samoin kuin niiden rokotusten osalta, jotka on asiaa koskevassa lainsäädännössä määrätty pakollisiksi. Lääkehoidot on toteutettava eläinlääkärin vastuulla ja käytetty valmiste on selvästi mainittava, samoin kuin hoidon kesto ja suositeltu määräaika, joka on odotettava ennen kuin tuotteita kulutetaan. Kyseiset tiedot on merkittävä karjantarkkailukorttiin ja ilmoitettava tarkastuslaitokselle. Hoidetut eläimet on tunnistemerkittävä selvästi; suurten eläinten kyseessä ollen merkitään yksittäiset eläimet, siipikarjan ja pienten eläinten osalta yksittäiset eläimet tai erä ja mehiläisten osalta yhdyskunta. Määräaika, joka on odotettava ennen kuin eläintuotteita on synteettisin lääkkein toteutetun hoidon jälkeen mahdollista myydä luonnonmukaisen tuotteen nimikkeellä, on kaksinkertainen lain määräämään ajanjaksoon nähden. Erityisesti mehiläishoidossa yhdyskuntien hyvä terveydentila on tulosta tautien kehittymiselle suotuisien tekijöiden vähentämisestä. Tätä tarkoitusta varten sovelletaan seuraavia menetelmiä: taudeille vastustuskykyisten ja paikallisiin oloihin sopeutuneiden rotujen valinta, kuningatarten säännöllinen uusiminen, välineistön säännöllinen puhdistaminen ja desinfiointi, saastuneen välineistön hävittäminen, vahojen säännöllinen uusiminen ja huolehtiminen siitä, että pesissä on saatavilla riittävästi siitepölyä ja hunajaa. Jos synteettisten valmisteiden käyttö osoittautuu tarpeelliseksi joidenkin sellaisten tarttuvien tautien hävittämiseksi, jotka ovat vaarassa tuhota yhdyskunnat, hoito on toteutettava mahdollisimman pitkän aikaa ennen kuningattaren munimiskautta ja meden keruukautta tai niiden jälkeen. Jos hoitoja on annettava kyseisen kauden aikana, hoidetut yhdyskunnat on sijoitettava eristettyyn pesään. Tällöin kyseisiin pesiin sovelletaan uudelleen vuoden pituista siirtymävaihetta. Jos missä tahansa kotieläintuotannossa yksikään eläin tai kasvatuserä saa enemmän kuin kaksi muuta kuin loisten torjuntaan tarkoitettua, lääkevalmisteiden avulla toteutettua parantavaa hoitoa vuotuisen tuotantokierron aikana tai eläinten elämänkaaren aikana, jos tämä on lyhyempi kuin yksi vuosi, näin tuotettuja eläintuotteita ei saa myydä luonnonmukaisen tuotteen nimikkeellä kyseisen vuoden aikana. 6. Karjankasvatuksessa käytettävät rakennukset ja ulkoalueet Eläinsuojien on kaikkien eläinlajien osalta oltava eläinten liikkumista, päivänvaloa ja mukavuutta koskevia tarpeita vastaavia. Eläinten on voitava helposti päästä ruokinta- ja vedensaantipaikoille. Rakennuksissa on oltava riittävä, sääolosuhteisiin mukautettu ilmanvaihto. Jos eläimiä kasvatetaan erissä, kasvatuserien koko on määritettävä eläinten kehitysvaiheen ja käyttäytymistarpeiden perusteella. Eläimille mahdollisesti myrkyllisten materiaalien ja aineiden käyttö rakentamisessa ja rakennusten käsittelyssä on kiellettävä. Kaikilla nisäkkäillä on oltava käytettävissään kuivikkeilla varustettu makuualue. Kuivike voi olla olkea tai soveltuvaa luonnonmateriaalia. Kuivikkeiden hygienian parantamiseksi ja niiden lisänä voidaan käyttää kaikkia liitteessä II olevan A osan mukaisesti luonnonmukaisessa viljelyssä lannoitteina sallittavia kivennäisvalmisteita. Siipikarjan rakennuksessa on oltava orsia, jotka on lukumäärältään ja mitoiltaan mukautettu kasvatuserän suuruuteen ja lintujen kokoon. Karjankasvatustilojen puhdistaminen suoritetaan painevedellä tai lämpimällä vedellä. Tilojen desinfiointi voidaan tehdä liitteessä II olevassa E osassa luetelluilla aineilla. Tilojen hygienian parantamistoimet, erityisesti hyönteisten ja loisten hävittäminen, suoritetaan karjan poissa ollessa ja käyttäen yksinomaan liitteessä II olevassa B osassa sallittuja aineita. Karjan jätevesien ja säilörehun puristenesteiden varastointiin tarkoitetuilla laitteistoilla on voitava estää vesien pilaantuminen maahan valuvien ja imeytyvien tai pintavesiin sekoittuvien karjan jätevesiä ja säilörehun puristenesteitä sisältävien nesteiden vaikutuksesta. Karjan jätevesien osalta laitteistojen kapasiteetin on oltava lannoituksen moiteettoman hoidon mahdollistamiseksi suurempi kuin kapasiteetti, joka tarvitaan vähintään kuusi kuukautta kestävään varastointiin. Nisäkkäisiin kuuluvan lihakarjan sekä maidontuotantoon tarkoitettujen eläinten on voitava päästä ulos laitumille tai jaloittelualueille aina, kun sääolosuhteet ja maan tila sen sallivat. Kyseisillä ulkoalueilla eläimillä on lisäksi oltava paikallisiin sääolosuhteisiin nähden riittävä suoja sateelta, tuulelta, auringolta ja liian korkeilta tai alhaisilta lämpötiloilta. Lihantuotantoon tarkoitettujen eläinten kasvatusedellytysten on mieluiten perustuttava samoihin periaatteisiin, mutta eläinten loppuruokintavaihe voidaan toteuttaa navetassa. Kyseisten rakennusten on oltava riittävän tilavia mahdollistamaan eläimille näiden tarpeiden mukainen liikkumavapaus. Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on mahdollista myöntää poikkeuksia tästä periaatteesta paikallisten tilanteiden huomioon ottamiseksi tiettyjen alueiden tilarakenteen tai elinympäristön järjestämiseen liittyvien erityispiirteiden osalta. Kyseisiä poikkeuksia on mahdollista myöntää ainoastaan olemassa olevien rakennusten osalta, kun puolestaan uusissa rakennuksissa on otettava huomioon edellä esitetyt perusperiaatteet. Karjankasvatukseen käytettävissä rakennuksissa jokaisella eläimellä on oltava käytettävissään kuiva ja mitoiltaan riittävä lepopaikka. Eläintiheys rakennuksissa on yleensä määriteltävä eläinlajin, eläinten rodun, iän ja koon mukaan. Sitä määriteltäessä on otettava huomioon myös eläinten käyttäytymiseen liittyvät tarpeet, jotka riippuvat erityisesti kasvatuserän koosta ja eläinten sukupuolesta. Parhaan mahdollisen tiheyden tarkoituksena on eläinten hyvinvoinnin turvaaminen varaamalla niiden käyttöön riittävästi tilaa nukkua, syödä ja liikkua. Vasikoiden kasvatuksessa eläinsuojia koskevien parametrien on oltava kaikilla tiloilla vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä marraskuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/629/ETY (1) vahvistettujen säännösten mukaiset. Jos teurassikoja pidetään sikalassa, eläinten käytössä lepoa varten olevien vapaiden vähimmäispinta-alojen on oltava sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä marraskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/630/ETY (2) 3 artiklassa vahvistetun suuruiset. Eläinten on lisäksi voitava päästä pinta-alaltaan vastaavan suuruiselle kuivikkeilla varustetulle jaloittelualueelle. Pohjaristikoiden yhtenäinen käyttö ja jatkuva karsinassa pitäminen kielletään. Muita direktiivissä 91/630/ETY annettuja eläinsuojia ja karjankasvatusta koskevia säännöksiä sovelletaan heti, kun tämä asetus on hyväksytty, kaikkiin rakennuksiin. Siipikarjalle on varmistettava päivisin jatkuva pääsy nurmea kasvaville suojalaittein varustetuille ulkoalueille aina, kun sääolosuhteet sen sallivat. Rakennuksessa on oltava ilmanvaihto ja mitoiltaan rakennuksen kokoon suhteutettuja aukkoja. Päivänvaloa voidaan täydentää keinovalaistuksella enintään 16 tunnin pituisen valoisan ajan varmistamiseksi päivittäin. Terveyssyistä tiloja on pidettävä tyhjillään kahden kasvatuserän välillä. Kyseisen toimen yhteydessä rakennus laitteineen on puhdistettava ja desinfioitava. Kullekin ulkoalueelle on niin ikään varattava lepoaika kunkin kasvatuserän jälkeen nurmen uudelleen kasvun mahdollistamiseksi, sekä varmistettava alueen tyhjillään pitäminen terveyssyistä. Munien tuotantoon tarkoitetun siipikarjan osalta on noudatettava laajaperäistä vapaan laitumen kasvatusjärjestelmää ja eläimillä on oltava pääsy rakennukseen, joka on mitoitettu ja varustettu siten, että eläinten riittävä mukavuus varmistetaan. Ulkoalueiden ja rakennuksen on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset (3): - kanoilla on päivisin jatkuvasti mahdollisuus liikkua vapaasti ulkona, - maasto, johon kanat pääsevät, on suurimmaksi osaksi kasvillisuuden peittämää, - maastossa, johon kanat pääsevät, on enintään 4 000 kanaa hehtaarilla, toisin sanoen yksi kana 2,5:tä neliömetriä kohden, (1) EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 28 (2) EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 33 (3) Nämä vaatimukset vastaavat tietyistä munien kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1907/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä toukokuuta 1991 annetun asetuksen (ETY) N:o 1274/91 (EYVL N:o L 121, 16.5.1991, s. 11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 786/95 (EYVL N:o L 79, 7.4.1995, s. 12), liitteessä II olevissa b ja c kohdassa annettuja määräyksiä. - rakennuksessa - kanojen käytössä olevalla lattiapinta-alalla on enintään seitsemän kanaa neliömetrillä, - vähintään kolmasosa kyseisestä pinta-alasta on peitetty olkien, puulastujen, hiekan tai turpeen kaltaisella kuivikkeella, - riittävän suurta osaa kanojen käytössä olevasta lattiapinta-alasta käytetään lintujen ulosteiden keräämiseen. Lihantuotantoon tarkoitetun siipikarjan osalta on noudatettava perinteistä vapaan laitumen kasvatusjärjestelmää, jossa eläimillä on pääsy sekä ulkoalueille että rakennukseen, joka on enimmäismitoiltaan ja ominaisuuksiltaan mukautettu kyseisten eri lajien tarpeisiin. Tässä kasvatuksessa noudatettavat vähimmäisvaatimukset ovat seuraavat (1): - eläintiheys rakennuksessa lattianeliömetriä kohden ei ylitä seuraavia lukuja: - kananpojat: 12 kappaletta, joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 25 kilogrammaa. Siirrettävissä rakennuksissa, joiden lattiapinta-ala on enintään 150 neliömetriä ja joita pidetään avoinna myös öisin, saadaan eläintiheys kuitenkin nostaa 20 kappaleeseen, jos näiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 40 kilogrammaa neliömetriä kohden, - myskisorsat ja Pekingin ankat: joko 8 urosta, joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 35 kilogrammaa, tai 10 naarasta, joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 25 kilogrammaa, - myskisorsa-ankat: 8 kappaletta, joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 35 kilogrammaa, - helmikanat: 13 kappaletta, joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 23 kilogrammaa, - kalkkunat: 6,25 kappaletta (seitsemän viikon ikään asti 10 kappaletta), joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 35 kilogrammaa, - hanhet: 5 kappaletta (kuuden viikon ikään asti 10 kappaletta), joiden yhteenlaskettu elopaino on enintään 30 kilogrammaa; - yksittäisen tuotantoyksikön siipikarjarakennusten kokonaiskäyttöpinta-ala ei ylitä 1 600:aa neliömetriä; - kussakin siipikarjarakennuksessa on enintään: - 4 800 kananpoikaa, - 5 200 helmikanaa, - 4 000 naaraspuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa, 3 200 urospuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa tai 3 200 myskisorsa-ankkaa, - 2 500 hanhea ja kalkkunaa; - rakennuksessa on ulosmenoluukut, joiden yhteenlaskettu pituus on vähintään neljä metriä sataa rakennuksen pinta-alaneliömetriä kohden; - linnuilla on päivittäin jatkuva pääsy ulkoalueille viimeistään siitä alkaen, kun ne ovat seuraavan ikäisiä: - kananpojat kuusi viikkoa, - ankat, hanhet, helmikanat ja kalkkunat kahdeksan viikkoa; - ulkoalueet ovat suurimmaksi osaksi kasvillisuuden peittämiä ja niissä on pinta-alaa vähintään: - 2 neliömetriä jokaista kananpoikaa, myskisorsaa, Pekingin ankkaa tai helmikanaa kohden, (1) Nämä vaatimukset vastaavat tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1906/90 yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 5 päivänä kesäkuuta 1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1538/91 (EYVL N:o L 143, 7.6.1991, s. 11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3239/94 (EYVL N:o L 338, 28.12.1994, s. 48), liitteessä IV olevassa d kohdassa annettuja määräyksiä lukuun ottamatta suljetussa tilassa toteutettavaa loppuruokintavaihetta koskevia ohjeita. - 3 neliömetriä jokaista myskisorsa-ankkaa kohden, - 6 neliömetriä jokaista kalkkunaa kohden, - 10 neliömetriä jokaista hanhea kohden. Helmikanoilla ulkoalueet voidaan korvata häkillä, jonka lattiapinta-ala on vähintään kaksi kertaa rakennuksen lattiapinta-alan suuruinen ja korkeus vähintään kaksi metriä. Jokaisella linnulla on oltava yhteensä vähintään 10 senttimetriä orsitilaa (rakennuksessa ja häkissä); - lihantuotantoon tarkoitetut linnut ovat hitaasti kasvavaa kantaa; - kasvatusvaiheessa annettu rehuseos sisältää vähintään 70 prosenttia viljaa; - teurasikä on vähintään: - 81 vuorokautta kananpojilla, - 49 vuorokautta Pekingin ankoilla, - 70 vuorokautta myskisorsanaarailla, - 84 vuorokautta myskisorsauroksilla, - 92 vuorokautta myskisorsa-ankoilla, - 94 vuorokautta helmikanoilla, - 140 vuorokautta kalkkunoilla ja paistiksi kasvatettavilla hanhilla. Mehiläishoidossa pesien on oltava valmistettu luonnonmateriaaleista, jotka eivät aiheuta ympäristölle tai mehiläishoidon tuotteille mitään saastumisvaaraa. Käytettyjen suoja-aineiden on täytettävä samat vaatimukset. Kehien ja pesäosastojen, joihin mehiläiset keräävät sadon, suojaaminen erityisesti loisilta voidaan suorittaa ainoastaan liitteessä I olevassa B osassa esitettyjä aineita käyttäen. Kaikki synteettiset kemialliset valmisteet kielletään. Uusien kehien valmistuksessa tarvittavien vahojen on oltava tuotettu tuotantoyksiköissä, joissa noudatetaan luonnonmukaisen mehiläishoidon sääntöjä. Tarkastuslaitos tai -viranomainen voi poikkeuksellisesti antaa luvan tavanomaisten vahojen käyttöön erityisesti uusissa tuotantolaitoksissa, jollei luonnonmukaisessa mehiläishoidossa tuotettuja vahoja ole saatavissa markkinoilta." 3. Korvataan liitteessä II oleva C osa "Muut tuotteet" seuraavasti: "C OSA Liitteessä I olevan II osan 4 kohdassa tarkoitetut maataloudesta peräisin olevat suoraan käytettävät rehut, joita ei ole tuotettu luonnonmukaisesti C.1. Siemenet, viljat ja rehut Sinimailanen Palkokasvien siemenet (kokonaisina, jauheena, kakuiksi puristettuina): lupiini, soija, herneet, kahviherneet (Cicer arietinum), peltonätkelmä (Lathyrus sativus), härkäpavut (Vicia faba) Öljykasvien siemenet (kokonaisina, jauheena, kakuiksi puristettuina): auringonkukka, rapsi, pellava C.2. Jalostetut kasvituotteet Tärkkelyksenvalmistuksen (maissi, peruna) sivutuotteet Myllyteollisuuden sivutuotteet (leseet) Sokerijuurikasjätemassa Mallas- ja panimoteollisuuden sivutuotteet Sokeri (mehiläishoidossa) C.3. Eläintuotteet Maito- ja maitotuotteet C.4. Muut tuotteet Siitepöly (mehiläishoidossa) Mesi (mehiläishoidossa)." 4. Lisätään liitteeseen II D osa seuraavasti: "D OSA Eläinten ruokinnassa sallitut rehuja täydentävät tuotteet 1. Kivennäis- ja hivenaineet >TAULUKON PAIKKA> 2. Muut tuotteet - Kasvijauheet ja -uutteet, yrtit - Kivijauheet ja puuhiili - Merilevät - Hiivat - Seepian luu, simpukankuoret ja osterin kuorilevyt - Kalaöljy ja kalanmaksaöljy - Entsyymien avulla tuotetut kala-autolysaatit, hydrolysaatit ja proteolysaatit liukoisessa tai liukenemattomassa muodossa (yksinomaan nuorten eläinten vitamiini-, kivennäis- ja valkuaislisäksi)."5. Lisätään liitteeseen II E osa seuraavasti: "E OSA Tilojen ja välineistön käsittelyssä ja desinfioinnissa sallitut aineet E.1. Karjasuojissa käytettävät aineet - Kalkkimaito (kalsiumhydroksidisuspensio) - Pyykin valkaisuaine (natriumhypokloriitti) - Natriumhydroksidiliuos (välineistön osalta) - Kaliumhydrosidiliuos (välineistön osalta) - Luontaiset kasviuutteet - Natriumhypokloriitti (mehiläispesät) - Muurahais-, maito- ja etikkahappo (mehiläispesät) E.2. Välineistön puhdistuksessa käytettävät aineet - Typpihappo (maidontuotantolaitteistot)." 6. Lisätään liitteeseen II F osa seuraavasti: "F OSA Muut aineet" 7. Muutetaan tarkastusta koskevia vähimmäisvaatimuksia ja varotoimenpiteitä 8 ja 9 artiklassa tarkoitetussa tarkastusjärjestelmässä käsittelevän liitteen III ensimmäisen luvun "A. Maataloustuotannossa tuotetut tai kerätyt kasvit ja kasvituotteet" otsake seuraavasti: "A.1. Maataloustuotannossa tuotetut tai kerätyt kasvit ja kasvituotteet". 8. Lisätään liitteeseen III luku seuraavasti: "A.2. Maataloustuotannossa tuotetut eläimet ja eläintuotteet 1. Tiloihin, joilla tuotetaan eläimiä ja eläintuotteita tämän asetuksen säännösten mukaisesti, sovelletaan kasveja ja kasvituotteita koskevan luvun tarkastusvaatimuksia ottaen huomioon kyseisten tilojen osalta liitteessä I vahvistettu velvoite pitää aloja kasvintuotannossa. 2. Kyseisten vaatimusten lisäksi on noudatettava kotieläintuotantoa koskevia erityisiä määräyksiä. 2.1. Kun kotieläintuotantoa koskevan erityisen tarkastusjärjestelmän täytäntöönpano aloitetaan, tuottajan ja tarkastuslaitoksen on: - laadittava karjankasvatuksessa käytettävien rakennusten, jaloittelualueiden ja ulkoalueiden sekä tarvittaessa eläinten ja eläintuotteiden varastointi- ja jalostustilojen täydellinen kuvaus, - laadittava karjan jätevesien varastointilaitosten täydellinen kuvaus, - laadittava kyseisten jätevesien levitystä koskeva suunnitelma ja samassa yhteydessä kasvintuotantoon tarkoitettujen pinta-alojen täydellinen kuvaus, - vahvistettava naapuriviljelijöiden kanssa tarvittaessa tehtäviin sopimuksiin sisällytettävät jätevesien levitystä koskevat määräykset, - vahvistettava kaikki karjankasvatusyksikössä tämän asetuksen säännösten noudattamisen varmistamiseksi toteutettavat käytännön toimenpiteet. Kyseiset kuvaukset ja toimenpiteet on sisällytettävä tarkastuskertomukseen, jonka asianomainen tuottaja vahvistaa nimikirjoituksellaan. Kyseiseen kertomukseen sisältyy lisäksi karjankasvattajan sitoumus noudattaa 6 artiklan säännöksiä ja liitteen I määräyksiä sekä hyväksyä rikkomusten sattuessa 9 artiklan 9 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltaminen. 2.2. Liitteessä III olevan A osan 1, 3, 4, 5, 6, 7 ja 8 kohdassa määrättyjä kasveja ja kasvituotteita koskevia yleisiä tarkastusvaatimuksia sovelletaan myös eläimiin ja eläintuotteisiin. Kyseisistä säännöistä poiketen tilalla saa olla eläinlääkintään tarkoitettuja lääkkeitä, jos nämä ovat eläinlääkärin liitteessä I tarkoitettujen hoitojen yhteydessä määräämiä, niitä varastoidaan valvotussa paikassa ja niiden ostosta ja käytöstä pidetään kirjaa. 2.3. Eläimet on tunnistemerkittävä pysyvällä tavalla kullekin lajille soveltuvaa menetelmää käyttäen siten, että suurten nisäkkäiden osalta merkitään yksittäiset eläimet ja siipikarjan sekä pienten nisäkkäiden osalta yksittäiset eläimet tai erät. Eläinten ja näistä saatujen tuotteiden tunnistemerkintä on varmistettava koko jakelukierron ajaksi ja erityisesti kuljetusten, teurastuksen ja myöhempien jalostustoimien ajaksi. 2.4. Rekisteröidyt karjantarkkailukortit on laadittava ja säilytettävä tilan sijaintipaikassa siten, että ne ovat jatkuvasti tarkastuslaitosten tai -viranomaisten saatavilla. Kyseisiin rekistereihin, joiden tarkoituksena on antaa täydellinen kuvaus karjan hoitotavasta, on sisällytettävä seuraavat tiedot: - tilalle tuodut uudet eläimet lajeittain: niiden alkuperä ja saapumispäivä, siirtymävaiheen pituus, tunnistemerkki, suoritetut eläinlääkinnälliset toimenpiteet; - tilalta pois viedyt eläimet: niiden ikä, lukumäärä ja paino, tunnistemerkki ja määräpaikka; - eläinten mahdolliset menetykset ja niiden perustelut; - ruokinta: rehutyyppi rehuja täydentävät tuotteet mukaan lukien, eri ainesosien osuudet annoksessa, ulkoalueille pääsyajat, jos ulkoilumahdollisuutta on rajoitettu; - sairauksien ehkäisy, hoitotoimenpiteet ja eläinlääkinnälliset hoidot: hoitopäivä, taudinmääritys, hoitoon käytetyn valmisteen luonne, hoitomenetelmä, eläinlääkärin hoitoa varten määräämä lääkitys perusteluineen ja määräaika, joka on odotettava ennen kuin eläintuotteita on lupa pitää kaupan. 2.5. Jos tuottajalla on samalla alueella useita karjatiloja, on myös niihin yksiköihin, joissa tuotetaan muita kuin 1 artiklassa tarkoitettuja eläimiä tai eläintuotteita, sovellettava tarkastusjärjestelmää tämän eläimiä ja eläintuotteita koskevan luvun 2.1. kohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan osalta sekä karjankasvatusohjelmaa, kirjanpitoa sekä karjankasvatuksessa käytettävien valmisteiden varastoinnissa noudatettavia periaatteita koskevien säännösten osalta. Kyseisissä karjankasvatusyksiköissä ei saa missään tapauksessa kasvattaa samoja eläinlajeja, joita tämän kohdan 1 alakohdassa tarkoitetussa yksikössä kasvatetaan." 9. Lisätään uusi liite VII seuraavasti: "LIITE VII >TAULUKON PAIKKA> "