P6_TA(2007)0130

Tulevien laajentumisten vaikutukset koheesiopolitiikan tehokkuuteen

Euroopan parlamentin päätöslauselma 24. huhtikuuta 2007 tulevien laajentumisten vaikutuksista koheesiopolitiikan tehokkuuteen (2006/2107(INI))

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon 16. maaliskuuta 2006 antamansa päätöslauselman komission vuoden 2005 laajentumisstrategiasta [1],

- ottaa huomioon 8. marraskuuta 2006 annetun komission tiedonannon "Laajentumisstrategia ja pääasialliset haasteet 2006-2007" sekä sen liitteen "Erityiskertomus EU:n kyvystä integroida uusia jäseniä" (KOM(2006)0649),

- ottaa huomioon 13. joulukuuta 2006 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta laajentumisstrategiasta [2],

- ottaa huomioon 13. joulukuuta 2006 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin valmiudesta integroida uusia jäsenvaltioita: institutionaaliset näkökohdat [3],

- ottaa huomioon 3. toukokuuta 2006 annetun komission tiedonannon "Kaksi vuotta laajentumisesta — Talouden menestystarina" (KOM(2006)0200),

- ottaa huomioon 28. syyskuuta 2005 antamansa päätöslauselman neuvottelujen käynnistämisestä Turkin kanssa [4],

- ottaa huomioon 3. lokakuuta 2005 annetut yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston päätelmät neuvottelujen aloittamisesta Kroatian kanssa [5],

- ottaa huomioon 15. ja 16. kesäkuuta 2006 annetut Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät [6],

- ottaa huomioon 27. syyskuuta 2006 antamansa päätöslauselman Turkin liittymisvalmistelujen edistymisestä [7],

- ottaa huomioon 17. toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta [8],

- ottaa huomioon 18. helmikuuta 2004 esitetyn komission kolmannen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksen (KOM(2004)0107),

- ottaa huomioon 12. kesäkuuta 2006 annetun komission tiedonannon "Kasvu- ja työllisyysstrategia ja Euroopan koheesiopolitiikan uudistaminen — Koheesiota koskeva neljäs väliraportti" (KOM(2006)0281),

- ottaa huomioon 21. ja 22. kesäkuuta 1993 Kööpenhaminassa sekä 16. ja 17. joulukuuta 2004 ja 14. ja 15. joulukuuta 2006 Brysselissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät,

- ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 158 artiklan,

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 45 artiklan,

- ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan mietinnön ja budjettivaliokunnan lausunnon (A6-0087/2007),

A. ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklan mukaan sosiaalinen, taloudellinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus on Euroopan unionin tärkeä tavoite ja kansalaisille näkyvä merkki eurooppalaisesta yhteisvastuusta,

B. ottaa huomioon, että Euroopan unionin koheesiopolitiikalla on voitu vaikuttaa huomattavalla tavalla sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen saavuttamiseen, kuten käy ilmi erityisesti komission neljännestä koheesiota käsittelevästä väliraportista,

C. ottaa huomioon, että unionin tähänastiset laajentumiset ovat myötävaikuttaneet rauhan, turvallisuuden, vakauden, demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden varmistamiseen sekä unionin kasvuun ja vaurauteen kokonaisuudessaan, ja koska nämä edut ovat auttaneet EU:ta muuttumaan kilpailukykyiseksi ja dynaamiseksi taloudeksi, ne on tästä syystä pidettävä mielessä tulevista laajentumisista päätettäessä,

D. ottaa huomioon, että Keski- ja Itä-Euroopan maiden taloudellinen lähentyminen vanhoihin jäsenvaltioihin edellyttää kuitenkin edelleen huomattavia toimia, sillä niiden taloudellinen lähtötaso oli matalampi kuin aiemmissa laajentumisissa liittyneiden maiden, ja samaan aikaan niissä oli toteutettava radikaali poliittisten ja taloudellisten järjestelmien muutos,

E. ottaa huomioon, että globalisaation vaikutukset vaikeuttavat lähentymisprosessia ja paljastavat myös unionissa kokonaisuutena yritysten sijaintiin liittyviä uusia ongelmia,

F. ottaa huomioon, että hyvin hallittu koheesiopolitiikka voi auttaa alueita selviytymään joistakin globalisaation haasteista,

G. ottaa huomioon, että julkistalouteen kohdistuva taloudellinen paine lisääntyy, että monet jäsenvaltiot rikkovat vakaussopimuksen ehtoja, ja että väestökehityksestä aiheutuu lisäpaineita talousarvioihin ja heikentää kasvua,

H. ottaa huomioon, että EU:n olisi säilyttävä avoimena yhteisönä ja rakennepoliittiset asiat eivät saa olla tulevan laajentumisen esteenä, kunhan tarvittavilla uudistuksilla taataan integraatiokyky,

I. ottaa huomioon, että yhteisö on käynyt lokakuusta 2005 lähtien Turkin ja Kroatian kanssa liittymisneuvotteluja, joiden lopputulos ei ole etukäteen selvillä, ja Eurooppa-neuvosto myönsi joulukuussa 2005 entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle ehdokasvaltion aseman; ottaa huomioon, että muut Länsi-Balkanin valtiot (Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Montenegro ja Serbia (mukaan lukien Kosovo) ovat mahdollisia hakijavaltioita; ottaa huomioon, että kaikissa mainituissa maissa uudistusprosessia jo tuetaan liittymistä valmistelevilla ohjelmilla, jotka sisältävät rakennepoliittisia osia,

J. ottaa huomioon, että Romanian ja Bulgarian liittymisen myötä erityissäännöt rakennerahastojen varojen käytöstä tulivat voimaan, eikä kyseisen liittymisen kaikkia rakennepoliittisia vaikutuksia ole toistaiseksi määritelty,

K. ottaa huomioon, että mikäli kaikki EU:lta liittymistä valmistelevaa tukea saavat maat ja Romanian ja Bulgarian tilanne otetaan täysimääräisesti huomioon, tarvitaan voimassa olevien rakennepoliittisten sääntöjen perusteella 150 miljardia euroa lisää varoja tällä ohjelmakaudella; ottaa huomioon, että kaikki liittymistä valmistelevaa tukea saavat maat eivät kuitenkaan liity jäseniksi samanaikaisesti,

L. ottaa huomioon, että Romanian ja Bulgarian liittymisen vaikutuksesta EU:n rakennerahastojen rahoituksen piiriin kuuluvien EU:n 25 jäsenvaltionpinta-ala suureni 9 prosenttia ja väkiluku kasvoi 6 prosenttia, mutta BKT henkeä kohden pieneni 5 prosenttia; ottaa huomioon, että Kroatian liittyminen kasvattaisi 27 jäsenvaltion EU:n pinta-alaa 1,3 prosenttia ja väestömäärää 0,9 prosenttia ja pienentäisi sen BKT:tä henkeä kohden 0,6 prosenttia; ottaa huomioon, että Turkin liittyminen kasvattaisi 27 jäsenvaltion EU:n pinta-alaa 18,3 prosenttia ja väestömäärää 14,7 prosenttia ja pienentäisi sen BKT:tä henkeä kohden 10,5 prosenttia; ottaa huomioon, että muiden Länsi-Balkanin valtioiden liittyminen kasvattaisi 27 jäsenvaltion EU:n pinta-alaa 4,8 prosenttia ja väestömäärää 4 prosenttia ja pienentäisi sen BKT:tä henkeä kohden 3,5 prosenttia,

M. katsoo, että on tarpeen pikaisesti tehdä institutionaalisia, taloudellisia ja poliittisia uudistuksia Euroopan unionin toimielimissä, joille EU:n integraatiokyky perustuu; katsoo, että EU:hun liittyminen riippuu täysin Kööpenhaminan kriteerien täyttämisestä ja näin ollen johdanto-osan I kappaleessa mainittujen maiden demokraattisesta kehityksestä,

N. ottaa huomioon, että Euroopan unionissa, jossa on 34 jäsenvaltiota, rakennepolitiikan lisävaroista vain 7 prosenttia myönnettäisiin Kroatialle nykyisten sääntöjen mukaan laskettuna ja muille tällä hetkellä liittymistä valmistelevaa tukea saaville Länsi-Balkanin maille myönnettäisiin 9,2 prosenttia, kun taas Turkki saisi yksin 63 prosenttia,

O. katsoo, että Länsi-Balkanin maiden liittyminen yksitellen, jopa nykyisen rahoituskehyksen aikana, ei aiheuttaisi tilastovaikutuksia jäsenvaltioiden alueiden tukikelpoisuuteen eikä se vaikuttaisi merkittävästi nykyisen 27 jäsenvaltion unionin koheesiopolitiikan tukiin niiden koon, väestön ja taloudellisen kehityksen takia; katsoo, että Kroatia, jonka kanssa neuvottelut ovat edenneet pisimmälle ja joka on sosioekonomiselta kannalta jopa kehittyneempi kuin jotkut nykyiset jäsenvaltiot, edustaisi suhteellisesti pienintä rahoitustaakkaa unionille ottaen huomioon maan koon, väestön ja taloudellisen kehityksen tason, eikä maan liittyminen johtaisi nykyiselläkään rahoituskaudella tilastovaikutuksiin tukikelpoisten alueiden osalta alueellisella ja kansallisella tasolla,

P. katsoo, että nykyisten sääntöjen ja ehtojen mukaisesti Turkin liittyminen merkitsisi aivan uudenlaisia mittasuhteita EU:n koheesiopolitiikkaan, jota ei ole vielä koskaan sovellettu maahan, joka on yhtä suuri ja jonka taloudellinen kehitystaso on alhainen ja jossa on näin suuret alueelliset eriarvoisuudet,

Q. ottaa huomioon, että Eurooppa-neuvosto totesi kesäkuussa 2006 antamissaan puheenjohtajan päätelmissä, että EU:n olisi uusia jäseniä ottaessaan kyettävä ylläpitämään dynaamista Euroopan integraatiota ja että olisi pyrittävä kaikin voimin suojelemaan unionin yhteenkuuluvuutta ja tehokkuutta,

R. ottaa huomioon, että 8. marraskuuta 2006 antamassaan tiedonannossa komissio vaatii, että tulevien laajentumisten yhteydessä analysoidaan tarkkaan laajentumisen vaikutukset EU:n talousarvioon ottaen huomioon tuleva kehitys asiaankuuluvilla politiikan aloilla, kuten maatalous ja koheesiopolitiikka,

S. ottaa huomioon, että vuosiksi 2008-2009 suunnitellun EU:n rahoituskehyksen tarkistamisen yhteydessä keskustellaan perusteellisesti, varsinkin tehokkuuskriteereihin viitaten, aluepolitiikasta, joka on EU:n suurimpia budjettikohtia,

T. katsoo, että yhä laajentuvassa unionissa yhteisön politiikan tehokkuutta tarvitaan enemmän kuin koskaan, koska koheesiopolitiikan tehokkuus ja sen todistettu aito lisäarvo riippuvat suuressa määrin saatavilla olevasta rahoituksesta; katsoo, että tästä syystä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota yhteisön oman rahoitusjärjestelmän tarkistamiseen;

1. katsoo, että Euroopan unionin vastaanottovalmius tarkoittaa erityisesti sitä, että unionin on kyettävä talousarviopoliittisten edellytysten puitteissa noudattamaan sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoitetta; katsoo tästä syystä, että jokaisen maan liittymisen yhteydessä on päätettävä, kykeneekö EU vastaanottamaan kyseisen maan;

2. katsoo, että EU:n rahoituskehyksen tarkistuksen yhteydessä on myös toteutettava institutionaalisia, rahoitusta koskevia ja poliittisia uudistuksia; katsoo, että tässä yhteydessä olisi verrattava eri päärahoitusvälineiden (Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan sosiaalirahasto, koheesiorahasto, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto) vaikutuksia 27-jäsenisen EU:n kehitykseen, mikä mahdollistaisi asianmukaisten budjettipäätösten tekemisen;

3. katsoo, että tulevat laajentumiset eivät saa johtaa siihen, että yhä useammat alueet jäisivät tilastollisista syistä nykyisen tavoitteen 1 mukaisen koheesiopoliittisen tuen ulkopuolelle ilman, että niiden nykyisiä eriarvoisuuksia tosiasiallisesti poistettaisiin;

4. korostaa, että rehellinen ja tehokas koheesiopolitiikka on mahdotonta, jollei EU:n rahoitusta lisätä 1,18 prosenttiin EU:n BKTL:stä, kuten parlamentti totesi 8. kesäkuuta 2005 antamassaan päätöslauselmassa politiikan haasteista ja rahoitusmahdollisuuksista laajentuneessa unionissa 2007-2013 [9];

5. pitää siksi valitettavana, että laajentumisstrategiasta 8. marraskuuta 2006 antamassaan tiedonannossa komissio ei ole esittänyt syvällistä analyysiä tulevien laajentumisten taloudellisista seurauksista;

6. kehottaa komissiota esittämään yksityiskohtaisen vaikutusanalyysin, jotta voitaisiin tehdä asianmukainen ennuste Romanian ja Bulgarian liittymisen rakennepoliittisista vaikutuksista;

7. kehottaa myös komissiota laskemaan tulevien laajentumisten yhteydessä säännöllisin väliajoin ja maittain eriteltyinä, mitä aluepoliittisia kustannuksia Euroopan unionille voi tulevista laajentumisista todennäköisesti aiheutua käytettäessä sekä nykyisiä että tarkistettuja ja laajennettuja kriteerejä ja mitä seurauksia siitä on alueiden nykyiselle tukikelpoisuudelle; toteaa tässä yhteydessä, että myös Euroopan aluekehittämisen seurantaverkoston (ESPON) tietokantoja ja analysointivälineitä voitaisiin käyttää; katsoo, että olisi harkittava Euroopan unionin erilaisten rahoitusvälineiden integroinnin parantamista;

8. katsoo, että tarvitaan jatkuvaa analyysia, joka perustuu aiemmista laajentumisista saatuihin kokemuksiin ja jossa otetaan huomioon nykyisen ohjelmakauden aikana saavutetut sosioekonomiset parannukset, jotta voidaan kehittää skenaarioita yhteisön koheesiopolitiikan tulevaa rahoitusta varten;

9. korostaa, että on tärkeää omaksua erittäin jämäkkä lähestymistapa rakennerahastojen varojen käytön arvioimiseen sekä määrällisesti että laadullisesti, mihin kuuluvat moitteeton varainhoito ja unionin kansalaisten etujen mukainen asianmukainen valvonta, jotta optimoidaan EU:n koheesiomäärärahojen kustannushyötysuhde;

10. kehottaa komissiota omistamaan tulevassa, neljännessä koheesiokertomuksessaan luvun näkemyksilleen nykyisen koheesiopolitiikan kestävyydestä sekä tuleville toimille, joilla voidaan tarvittaessa vaikuttaa koheesiopolitiikkaan;

11. katsoo, että EU:n omien varojen järjestelmän nykytilanteen vuoksi olisi vaikeaa rahoittaa tulevia laajentumisia vaarantamatta nykyisen koheesiopolitiikan tehokkuutta;

12. kehottaa painokkaasti komissiota esittämään tiedonannossa ehdotuksen vaiheittaisen koheesiopolitiikan malliksi, jonka avulla voidaan erottaa paremmin toisistaan liittymistä valmisteleva tuki ja jäsenyys ja jonka avulla mahdolliset hakijamaat voivat kulloisenkin poliittisen edistymisensä mukaan saada tehokasta tukea alueidensa kehittämiselle ennen mahdollista Euroopan unionin jäsenyyttä;

13. vaatii erityisesti Turkille vaiheittaista mallia, jossa keskitytään tiiviimmin tiettyihin tukiaiheisiin (toimialaklusterit, hallinnon kehittäminen, tasa-arvo) ja tukialueisiin, jotta vältettäisiin tavanomainen harkitsematon automaattinen liittymisrahoitus ja saavutettaisiin tavoitteiltaan tarkkoja koheesio- ja kasvuvaikutuksia;

14. pyytää, että liittymistä valmistelevan tuen arviointiin ja uudistukseen sovelletaan yhteispäätösmenettelyä vuodesta 2010 lähtien;

15. kehottaa komissiota määrittelemään yksityiskohtaisemmin käsitteen "naapuruuspolitiikan vahvistaminen" ja pohtimaan tässä yhteydessä syvällisemmin myös rakennetukivälineitä;

16. pitää koheesiopolitiikan toimivuuden kannalta välttämättömänä, että tulevaisuudessa jäsenvaltioiden omavastuuta korotetaan nostamalla yhteisrahoituksellisia kansallisia osuuksia;

17. ehdottaa tulevaisuuden koheesiopolitiikkaa koskevan keskustelun yhteydessä, että EU käyttää enemmän hyväkseen lainarahoituksen vipuvaikutusta, etenkin niillä alueilla, jotka ovat jo saaneet EU:n tukea usean vuoden ajan, tehostaakseen yhteisön tukea sitä kuitenkaan korvaamatta;

18. katsoo, että tässä yhteydessä EU:n vähiten kehittyneiden alueiden osalta olisi sovellettava edullisempia ehtoja lainarahoituksen ja avustusten myöntämisessä;

19. kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia tulevalle, enemmän alueiden todellisiin tarpeisiin räätälöidylle koheesiopolitiikalle, koska alueet, jotka ovat saaneet tukea yhteisön rahastoista 10, 20 tai 30 vuoden ajan, ovat jo selvästi kehittyneet eri tasolle kuin alueet, jotka eivät ole vielä saaneet lainkaan rahoitusta; uskoo, että suurempi eriyttäminen voi mahdollisesti olla vastaus EU:n koheesiopolitiikan tuleviin haasteisiin;

20. on huolissaan siitä, että joillakin alueilla EU:n tuki on huonosti kohdistettu, jolloin tilanne kyseisillä alueilla ei parane monien vuosien tuesta huolimatta, mikä tarkoittaa sitä, että yhteisön resursseja tuhlataan;

21. kehottaa käyttämään rakennetuen yhteisrahoituslähteenä enemmän yksityisiä varoja ja helpottamaan huomattavasti rakennerahastojen hankkeiden ja ohjelmien yksityistä osarahoitusta parhaiden käytäntöjen mukaisesti;

22. kehottaa kohdentamaan tulevaa rakennetukea siten, että vältetään siirtovaikutukset sekä EU:n tuen myöntäminen yritysten siirtämisille, ja katsoo, että komission on tarkasteltava kriittisesti koheesiopolitiikan näkökulmasta, onko tuen myöntäminen yrityksille tehokas keino vaikuttaa niiden toimipaikan valintaa koskeviin päätöksiin, ottaen huomioon kyseisten yritysten koon;

23. toteaa, että koheesiopolitiikan tuloksellisuus riippuu siitä, millaista kansallista talouspolitiikkaa harjoitetaan, ja että tässä yhteydessä erityisesti Lissabonin strategian mukaiset kansalliset toimintasuunnitelmat vaikuttavat koheesiopolitiikan tuloksellisuuteen;

24. kehottaa painokkaasti komissiota varmistamaan, että tulevissa alueelliseen kilpailukykyyn ja yhteistyöhön liittyvissä ohjelmissa keskitytään rahoituksen osalta aiempaa tiiviimmin alueiden talouden eurooppalaistamiseen ja Euroopan kannalta tärkeisiin infrastruktuureihin;

25. edellyttää, että rakennerahastoja käytetään vastedes entistä enemmän, jotta lievennetään väestörakenteen muutoksen ja siihen liittyvän alueellisen muuttoliikkeen vaikutuksia;

26. katsoo, että Euroopan sosiaalirahastoa (ESR) olisi käytettävä tulevaisuudessa entistä enemmän horisontaalisena välineenä muun muassa auttamaan alueita selviytymään globalisaation yhteiskunnallisista haasteista sekä väestörakenteen muutoksen vaikutuksista;

27. korostaa, että koheesiopolitiikan tuloksia voidaan arvioida vain, jos rakennerahastovarojen myöntäminen toteutuu avoimesti, ja edellyttää siksi, että Euroopan unioni asettaa tukien myöntämiselle erittäin tiukat avoimuusvaatimukset;

28. edellyttää tiukempia seuraamuksia havaituille rahastovarojen väärinkäytölle ja tehokkaampia menettelyjä varojen perimiseksi takaisin;

29. toteaa, että tuloksekas korruption torjuminen ja sellaisten hallinnollisten valmiuksien kehittäminen, joiden avulla rakennerahasto-ohjelmat voidaan panna täytäntöön tehokkaasti ja avoimesti, ovat ehdottomia ennakkoehtoja rakennetuen myöntämiselle; edellyttää valvontavälineiden johdonmukaista ja tiukkaa soveltamista;

30. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan kaikki tässä esitetyt kohdat huomioon laadittaessa vuosiksi 2008-2009 suunniteltua EU:n nykyisen rahoituskehyksen väliarviointia;

31. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja alueiden komitealle.

[1] EUVL C 291 E, 30.11.2006, s. 402.

[2] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0568.

[3] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0569.

[4] EUVL C 227 E, 21.9.2006, s. 163.

[5] 12877/05, 4.10.2005.

[6] 10633/1/06, 17.6.2006.

[7] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0381.

[8] EUVL C 139, 14.6.2006, s. 1.

[9] EUVL C 124 E, 25.5.2006, s. 373.

--------------------------------------------------