KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen tiettyjen ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyyttä ja jatkokoulutusta koskevan direktiivin 2003/59/EY täytäntöönpanosta /* COM/2012/0385 final */





SISÄLTÖ KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen tiettyjen ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyyttä ja jatkokoulutusta koskevan direktiivin 2003/59/EY täytäntöönpanosta......................................... 4 1................ Yleistä........................................................................................................................................................................ 3 1.1............. Johdanto................................................................................................................................................................... 3 1.2............. Direktiivi 2003/59/EY – peruselementit................................................................................................................. 3 1.3............. Direktiivin 2003/59/EY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä............................................................. 3 2................ Direktiivin 2003/59/EY täytäntöönpano............................................................................................................... 4 2.1............. Direktiivin soveltamisala – 1 artikla...................................................................................................................... 4 2.2............. Poikkeukset – 2 artikla............................................................................................................................................ 4 2.3............. Ammattipätevyys ja koulutus – 3 artikla............................................................................................................. 5 2.3.1.......... Perustason ammattipätevyyden velvoite............................................................................................................ 5 2.3.1.1....... Opetukseen osallistumisen ja kokeen suorittamisen käsittävä vaihtoehto.................................................... 5 2.3.1.2....... Pelkkien kokeiden suorittamisen käsittävä vaihtoehto...................................................................................... 6 2.3.1.3....... Perustason ammattipätevyyden hankkiminen nopeutetusti............................................................................. 7 2.3.2.......... Velvoite osallistua jatkokoulutukseen................................................................................................................. 7 2.3.3.......... Koulutuksen järjestäminen.................................................................................................................................... 7 2.3.4.......... Koulutuskeskusten hyväksyminen...................................................................................................................... 8 2.4............. Saavutetut oikeudet – 4 artikla.............................................................................................................................. 8 2.5............. Perustason ammattipätevyys – 5 artikla.............................................................................................................. 9 2.6............. Ammattitaitoa osoittava todistus (CAP) perustason ammattipätevyydestä – 6 artikla............................. 10 2.7............. Jatkokoulutus – 7 artikla....................................................................................................................................... 10 2.8............. Ammattitaitoa osoittava todistus (CAP) jatkokoulutuksesta – 8 artikla....................................................... 11 2.9............. Koulutuspaikka – 9 artikla.................................................................................................................................... 11 2.10........... Yhteisön koodit – 10 artikla................................................................................................................................. 12 2.11........... Ammattipätevyyttä ja koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset – Liite I............................................... 13 3................ Päätelmät ja suositukset....................................................................................................................................... 14 3.1............. Yleinen arvio direktiivin 2003/59/EY soveltamisesta........................................................................................ 14 3.2............. Tärkeimmät parantamistarpeet ja suositukset................................................................................................... 14 Liite............................................................................................................................................................................................. 16 KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen tiettyjen ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyyttä ja jatkokoulutusta koskevan direktiivin 2003/59/EY täytäntöönpanosta 1. Yleistä 1.1. Johdanto Direktiivin 2003/59/EY[1] 13 artiklan mukaan komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen, joka on ensimmäinen arviointi direktiivin täytäntöönpanosta ja erityisesti 3 artiklassa tarkoitettujen perustason ammattipätevyyden hankkimista koskevien eri järjestelmien keskinäisestä vastaavuudesta ja tehokkuudesta. Tämä kertomus perustuu vastauksiin, jotka jäsenvaltiot ja Norja antoivat kansallisille viranomaisille helmikuussa 2011 jaettuun kyselyyn. Useimmat jäsenvaltiot vastasivat tyhjentävästi annettuihin kysymyksiin. Osalla ei kuitenkaan ollut hallussaan kaikkia tarvittuja tietoja. 1.2. Direktiivi 2003/59/EY – peruselementit Kuorma- ja linja-autojen kuljettajien perustason ammattipätevyyttä ja jatkokoulutusta koskevan direktiivin 2003/59/EY avulla haluttiin varmistaa kyseisten kuljettajien yhteinen koulutustaso Euroopan tieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi. Direktiivissä säädetään perustason ammattipätevyyden ja jatkokoulutuksen velvoitteesta ammattikuljettajille, jotka ovat jäsenvaltioiden kansalaisia tai joilla on työsuhde Euroopan unioniin sijoittautuneen yrityksen kanssa. Velvoitteiden tarkoituksena on varmistaa, että ammattikuljettajilla on ajoneuvojen kuljettamiseen tarvittava pätevyys. Perustason ammattipätevyys ja jatkokoulutus osoitetaan kuljettajille myönnettävällä ammattitaitoa osoittavalla todistuksella (CAP-todistus). Koulutus järjestetään jäsenvaltioiden hyväksymissä koulutuskeskuksissa. 1.3. Direktiivin 2003/59/EY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Direktiivin 14 artiklan mukainen määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä umpeutui 10. syyskuuta 2006. Luokkiin D1, D1 + E, D ja D + E kuuluvien ajoneuvojen (bussien) kuljettamiseen tarvittavan ajokortin haltijoiden perustason ammattipätevyyden osalta määräaika umpeutui 10. syyskuuta 2008 ja luokkiin C1, C1 + E, C tai C + E kuuluvien ajoneuvojen (kuorma-autojen) kuljettamiseen tarvittavan ajokortin haltijoiden perustason ammattipätevyyden osalta 10. syyskuuta 2009. Kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panneet sen täytäntöön. 2. Direktiivin 2003/59/EY täytäntöönpano 2.1. Direktiivin soveltamisala – 1 artikla Direktiiviä sovelletaan ”kuljetustoimintaan”, jota suorittavat jäsenvaltion kansalaiset tai jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen kanssa työsuhteessa olevat kolmannen maan kansalaiset ja jossa käytettävien ajoneuvojen kuljettamiseen vaaditaan luokkaan C tai D kuuluva ajokortti. Direktiivi kattaa arviolta kuuden miljoonan ajoneuvon kuljettajat Euroopassa[2]. Kolmansista maista lähtöisin olevien kuljettajien määrää koskevat tiedot ovat puutteelliset tai riittämättömät. Käytettävissä olevien tietojen perusteella tällaisten kuljettajien määrä on useimmiten hyvin pieni kuljettajien kokonaismäärään nähden[3]. Valtaosassa jäsenvaltioita luokan C ajokortin haltijoille myönnetyt perustason ammattitaitoa osoittavat todistukset ovat yleisempiä kuin luokan D ajokortin haltijoille myönnetyt. 2.2. Poikkeukset – 2 artikla Direktiivissä jätetään soveltamisalan ulkopuolelle useita kuljettajaryhmiä[4]: Enin osa jäsenvaltioista soveltaa 2 artiklan mukaisia poikkeuksia täysimääräisesti. Romania ei kuitenkaan sovella 2 artiklan e, f ja g alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia. Norja soveltaa kaikkia muita paitsi 2 artiklan f alakohdan poikkeusta, joka koskee ajoneuvoja, ”joita käytetään muihin kuin kaupallisiin henkilö- tai tavarakuljetuksiin yksityiskäytössä”. Direktiivin 2 artiklan g alakohdan mukaan ”direktiiviä ei sovelleta kuljettajiin, jotka kuljettavat ajoneuvoja, joilla kuljetetaan materiaaleja tai laitteita, joita ajoneuvon kuljettaja käyttää ammattiaan harjoittaessaan; tämän poikkeuksen edellytyksenä on, että ajoneuvon kuljettaminen ei ole kuljettajan päätoimi”. Tämän poikkeuksen täytäntöönpano on johtanut eräiden kuljettajaryhmien[5] osalta poikkeaviin tulkintoihin (esimerkiksi nosturinkuljettajat, rikkoutuneiden maatalouskoneiden siirtämiseen tarkoitettuja ajoneuvoja kuljettavat mekaanikot): kyseiset kuljettajat ovat oikeutettuja poikkeuksiin, mutta hallintoviranomaiset haluavat tästä huolimatta sisällyttää heidät direktiivin soveltamisalaan. Asian selventämiseksi voi olla hyödyllistä antaa ohjeita. 2.3. Ammattipätevyys ja koulutus – 3 artikla Direktiivin 3 artiklan mukaan kuljettamisen ehtona on velvoite hankkia perustason ammattipätevyys ja osallistua jatkokoulutukseen. Liitteessä I olevassa 1 jaksossa luetellaan koulutukseen sisällytettävät oppiaineet. Oppiaineet on ryhmitelty kolmeen pääryhmään: ”Turvallisuussääntöihin perustuva järkevän ajokäyttäytymisen parantaminen”, ”Säännöstön soveltaminen” ja ”Terveys, tie- ja ympäristöturvallisuus, palvelu, logistiikka”. Nämä aihealueet on jaoteltu tavoitteisiin sen mukaan, millaisiin ajokortteihin ne liittyvät. 2.3.1. Perustason ammattipätevyyden velvoite Jäsenvaltioiden on perustettava järjestelmä perustason ammattipätevyyden hankkimiseksi joko osallistumalla opetukseen ja kokeeseen tai suorittamalla teoriaa ja käytäntöä koskevat kokeet. 2.3.1.1. Opetukseen osallistumisen ja kokeen suorittamisen käsittävä vaihtoehto Ensimmäisessä vaihtoehdossa perustason ammattipätevyyteen on sisällyttävä opetusjakso, jossa käsitellään kaikki liitteessä I olevassa 1 jaksossa luetellut oppiaineet. Kunkin kuljettajan ammattiin pyrkivän on saatava vähintään 20 tuntia henkilökohtaista ajo-opetusta direktiivissä 91/439/ETY[6] vahvistetut testiajoneuvojen vaatimukset täyttävällä ajoneuvolla. Koulutuksen kesto on 280 tuntia. Korostettakoon, ettei tätä koulutusta saa yhdistää muunlaisilta (esim. vaarallisten aineiden kuljetuksen) ammattipätevyyksiltä edellytettävään koulutukseen. Koulutuksen jälkeen toimivaltaiset viranomaiset teettävät kuljettajalla kirjallisen tai suullisen kokeen. Kokeen on sisällettävä vähintään yksi kysymys liitteessä I olevassa 1 jaksossa esitetyn oppiaineluettelon jokaisen tavoitteen alalta. 2.3.1.2. Pelkkien kokeiden suorittamisen käsittävä vaihtoehto Toisessa vaihtoehdossa toimivaltaiset viranomaiset järjestävät teoriakokeet ja käytännön kokeet tarkistaakseen, että kuljettajan ammattiin pyrkivien tietojen taso vastaa liitteessä I olevassa 1 jaksossa edellytettyä tasoa siinä esitettyjen oppiaineiden ja tavoitteiden osalta. Kuten liitteessä I olevassa 2.2 kohdassa todetaan, teoriakoe koostuu vähintään kahdesta osasta: monivalintatehtävistä tai suoraan vastattavista kysymyksistä tai näiden yhdistelmistä sekä tilanteiden tarkastelusta. Teoriakokeen vähimmäiskesto on 4 tuntia. Käytännön koe koostuu kahdesta osasta: 90 minuutin ajokokeesta, jolla arvioidaan edistymistä turvallisuussääntöihin perustuvassa järkevässä ajokäyttäytymisessä, ja käytännön kokeesta, jolla mitataan vähintään taitoa kuormittaa ajoneuvo (ajokortit C ja D), huolehtia matkustajien turvallisuudesta ja mukavuudesta (D), ehkäistä ennalta rikollisuus (C, D), ehkäistä ennalta fyysiset riskit (C, D) ja arvioida hätätilanteita (C, D). Tämän kokeen vähimmäiskesto on 30 minuuttia. Kaikkiaan 15 jäsenvaltiota ja Norja ovat valinneet koulutuksen ja kokeen yhdistelmän, ja 11 jäsenvaltiota käyttää teoriakoetta ja käytännön koetta. Saksa on pannut kansallisessa lainsäädännössään täytäntöön molemmat vaihtoehdot ja kuljettaja voi valita niistä jommankumman (taulukko 1). Taulukko 1 – Järjestelmä perustason ammattipätevyyden hankkimiseksi jäsenvaltioissa ja Norjassa Pelkät kokeet || Alankomaat, Belgia, Irlanti, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Malta, Portugali, Romania, Yhdistynyt kuningaskunta Koulutus ja koe || Bulgaria, Espanja, Italia, Liettua, Luxemburg, Norja, Puola, Ranska, Ruotsi, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro Molemmat || Saksa Jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä lukuisien perustason ammattipätevyys- ja jatkokoulutustietoja ylläpitävien organisaatioiden kanssa, esimerkkeinä kansalliset ja alueelliset viranomaiset[7], hallintoelimet[8], virastot[9], hallinnon osastot[10], liikenne- ja tieturvallisuusasioista vastaavat ministeriöt[11], valtionyritykset[12] ja tarkoitusta varten perustetut erityiset keskukset[13]. 2.3.1.3. Perustason ammattipätevyyden hankkiminen nopeutetusti Perustason ammattipätevyys voidaan hankkia nopeutetusti osallistumalla 140 tunnin mittaiseen koulutukseen ja kokeeseen, joiden suorittaminen osoitetaan CAP-todistuksella. Kunkin kuljettajan on saatava vähintään 10 tuntia henkilökohtaista ajo-opetusta. Koulutuksen jälkeen toimivaltaiset viranomaiset teettävät kuljettajalla kirjallisen tai suullisen kokeen. Kokeen on sisällettävä vähintään yksi kysymys liitteessä I olevassa 1 jaksossa esitetyn oppiaineluettelon jokaisen tavoitteen alalta. Perustason ammattipätevyyden hankkiminen nopeutetusti on vapaaehtoinen järjestely. Sen tarjoavat 19 jäsenvaltiota ja Norja (ks. taulukko 2). Taulukko 2 – Perustason ammattipätevyyden hankkiminen nopeutetusti jäsenvaltioissa ja Norjassa Perustason ammattipätevyyden nopeutetun hankkimisvaihtoehdon tarjoavat jäsenvaltiot || Belgia, Bulgaria, Espanja, Italia, Liettua, Luxemburg, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari ja Viro Perustason ammattipätevyyden nopeutettua hankkimisvaihtoehtoa tarjoamattomat jäsenvaltiot || Alankomaat, Irlanti, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Malta, Yhdistynyt kuningaskunta Direktiivin mukaan jäsenvaltio voi sallia kuljettajan kuljettavan ajoneuvoa alueellaan ennen CAP-todistuksen saamista. 2.3.2. Velvoite osallistua jatkokoulutukseen Jäsenvaltioiden on perustettava jatkokoulutusjärjestelmä, johon kuuluu pakollinen opetuksen seuraaminen. Tästä myönnetään ammattitaitoa osoittava CAP-todistus. 2.3.3. Koulutuksen järjestäminen Koulutuksen järjestävät yleensä autokoulut, mutta sen tarjoajina voivat toimia myös voittoa tavoittelemattomat tahot, ammattikoulut ja ammatilliset oppilaitokset tai muut ylemmän perusasteen[14] ja keskiasteen[15] oppilaitokset. Joissain jäsenvaltioissa[16] koulutuksen rahoitus on osin peräisin julkisista varoista. 2.3.4. Koulutuskeskusten hyväksyminen Liitteessä I olevan 5 jakson mukaisesti perustason ammattipätevyyteen liittyvää koulutusta ja jatkokoulutusta tarjoavien koulutuskeskusten on oltava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Hyväksyntä voidaan myöntää ainoastaan kirjallisesta pyynnöstä. Pyyntöön liitettävien asiakirjojen on sisällettävä selvitykset koulutusohjelmasta ja opetusmenetelmistä, opettajien pätevyydestä, kurssien pitopaikoista, käytettävästä ajoneuvokannasta ja osallistujien lukumäärästä. Toimivaltainen viranomainen myöntää hyväksynnän kirjallisesti, mikäli koulutus annetaan pyynnön mukana olleiden asiakirjojen mukaisesti. Toimivaltaisella viranomaisella on mahdollisuus lähettää valtuuttamiaan henkilöitä seuraamaan koulutusta. 2.4. Saavutetut oikeudet – 4 artikla Direktiivissä vapautetaan perustason ammattipätevyyden hankkimisesta kuljettajat, joilla on ennen syyskuuta 2008 myönnetty luokkaan D kuuluva ajokortti, sekä kuljettajat, joilla on ennen syyskuuta 2009 myönnetty luokkaan C kuuluva ajokortti. Valvontaviranomaisten mukaan jäsenvaltioiden ja muiden valtioiden kuljettajien saavutettujen oikeuksien tunnustamisessa ei ole ilmennyt merkittäviä ongelmia. Kansalliset hallintoviranomaiset ovat toimittaneet tietoa valvontakoneistolle muun muassa jakamalla tiedoksi direktiiviä ja sen täytäntöönpanolakeja, järjestämällä erityistä koulutusta ja tapaamisia poliisivirkailijoiden kanssa, lähettämällä kirjeitä ja hallintoviranomaisten päätöksiä, julkaisemalla oppaita internetissä jne. Osassa jäsenvaltioita säädöksistä on järjestetty julkinen kuuleminen, jolloin poliisi on osallistunut kuulemisprosessiin neuvoa antavana tahona[17]. Lisäksi Romanian ja Norjan valvontaviranomaiset toimivat myös CAP-todistuksen myöntäjinä. Valvontaviranomaiset voivat tarkistaa jäsenvaltion ja muiden valtioiden kuljettajien saavutetut oikeudet erityisesti ajokortin myöntämispäivän ja ajokortin aitouden perusteella. Ne voivat niin ikään ottaa yhteyttä myöntäjäviranomaiseen tai suorittaa haun mahdollisesti käytettävissä olevasta tietokannasta, joka sisältää perustason ammattipätevyyttä ja jatkokoulutusta koskevat tiedot. Jäsenvaltioiden mukaan tämä direktiivin kohta ei aiheuta merkittäviä ongelmia. Ongelma syntyy sen sijaan siitä, kun ajokortti uusitaan: silloin siinä ei enää mainita alkuperäistä myöntämispäivää. Lisäksi vallitsee epävarmuutta säännösten valvontamahdollisuuksista, koska eri jäsenvaltiot ja Norja ovat direktiivin soveltamisen eri vaiheissa. Ongelma koskee kuitenkin vain muutamia kuljettajia ja on ratkaistavissa helposti kansallisten viranomaisten keskinäisen suoran tietojenvaihdon avulla. 2.5. Perustason ammattipätevyys – 5 artikla Direktiivissä määritetään vähimmäisikä tavaraliikenteeseen tai matkustajaliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen kuljettajille erilaisilla perusteilla, joita ovat esimerkiksi ajokorttiluokka, perustason ammattipätevyyden hankkimiseksi edellytettävän koulutuksen kesto ja ajetun reitin pituus. Taulukko 3 – Yhteenveto uusien kuljettajien perustason ammattipätevyysvaatimuksista (5 artikla) Ajoneuvo || Ajokorttivaatimus || CAP-vaatimus || Ikä Tavaraliikenne || C – C+E || Normaali || 18 C1 – C1+E || Nopeutettu || 18 C – C+E || Nopeutettu || 21 Matkustajaliikenne || D – D+E Säännöllisessä liikenteessä ja enintään 50 km:n reiteillä || Normaali || 18 Omalla alueellaan Nopeutettu || 21 D – D+E || Normaali || 21 20 omalla alueellaan. Voidaan alentaa 18:aan, jos ei kuljeteta matkustajia. Nopeutettu || 23 || D1 – D1+E || Normaali || 18 Omalla alueellaan || || Nopeutettu || 21 Perustason ammattipätevyys ei edellytä vastaavan ajokortin hankkimista ennen koulutusta. Näin ollen 13 jäsenvaltiossa ja Norjassa[18] perustason ammattipätevyyden hankinta voidaan yhdistää ajokortin saamiseksi edellytettävään ajo-opetukseen (ks. taulukko 4). Taulukko 4 – Luokkaan C tai D kuuluvan ajokortin saamiseksi edellytettävän ajo-opetuksen ja perustason ammattipätevyyden hankinnan yhdistäminen jäsenvaltioissa ja Norjassa Luokan C tai D ajo-opetuksen ja perustason ammattipätevyyden yhdistäneet jäsenvaltiot || Alankomaat (osittain), Belgia, Irlanti, Itävalta, Kreikka, Latvia, Liettua, Malta, Norja, Ruotsi, Saksa, Tanska, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta Luokan C tai D ajo-opetuksen ja perustason ammattipätevyyden erillään pitävät jäsenvaltiot || Bulgaria, Espanja, Italia, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tšekki, Unkari Osassa ajokortin ajo-opetuksen ja perustason ammattipätevyyden hankkimisen yhdistäneistä jäsenvaltioista on päätetty yhdistää luokkiin C ja D kuuluvien ajokorttien ajo-opetus perustason ammattipätevyyden niin normaaliin kuin nopeutettuunkin hankkimiseen, mutta toisissa taas edellytetään, että kokelaat ovat edistyneet jonkin verran ajokortin ajo-opetuksessa ennen perustason ammattipätevöitymisen aloittamista. Valtaosa jäsenvaltioista ei salli ammattitaitoa osoittavan CAP-todistuksen myöntämistä ennen ajokortin saantia. Belgia sitä vastoin hyväksyy tämän yhdistetyssä ajo-opetuksessa. Itävalta edellyttää ainoastaan teoriakokeen suorittamista etukäteen, ja Liettua edellyttää, että kuljettajalla on luokan B ajokortti. Vaikka Norja edellyttää yleisesti ajokorttia ennen CAP-todistuksen myöntämistä, se on vapauttanut ammattiopintojen harjoittelussa tai oppisopimuskoulutuksessa olevat kuljettajat tästä vaatimuksesta. 2.6. Ammattitaitoa osoittava todistus (CAP) perustason ammattipätevyydestä – 6 artikla Valitsemansa vaihtoehdon mukaisesti jäsenvaltiot myöntävät ammattitaitoa osoittavan CAP-todistuksen kuljettajille, jotka ovat osallistuneet opetukseen ja läpäisseet kokeen tai jotka ovat läpäisseet teoriakokeen ja käytännön kokeen. Jos jäsenvaltio on valinnut opetukseen osallistumisen ja kokeen käsittävän vaihtoehdon tai perustason ammattipätevyyden hankkimisen nopeutetusti, koulutuksessa käsitellään direktiivin liitteessä I olevassa 1 jaksossa luetellut oppiaineet. Sen jälkeen suoritetaan kirjallinen tai suullinen koe. Jos jäsenvaltio on valinnut pelkästään kokeet, kuljettajan on läpäistävä liitteessä I olevassa kohdassa 2.2 kuvattu teoriakoe ja käytännön koe. Jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet vaikeuksista tämän artiklan täytäntöönpanossa. 2.7. Jatkokoulutus – 7 artikla Jatkokoulutuksessa kuljettajille tulisi antaa mahdollisuus täydentää ammattiinsa liittyvää keskeistä tietämystä. Jatkokoulutuksen tarkoituksena on syventää ja tarkentaa tietämystä joissakin liitteessä I olevassa 1 jaksossa kuvatuista oppiaineista. Jatkokoulutuksen kesto on 35 tuntia joka viides vuosi, ja se järjestetään jaksoissa, joiden kunkin kesto on vähintään 7 tuntia, kuten liitteessä I olevassa 4 jaksossa todetaan. Valtaosa jäsenvaltioista sallii kuljettajien osallistumisen yksittäisille 7 tunnin mittaisille koulutusjaksoille. Ne asettavat kuitenkin erityisiä vaatimuksia sille, missä ajassa 35 tunnin koulutus on suoritettava. Joissain jäsenvaltioissa aikaa on 12, 6 tai 3 kuukautta tai vain yksi viikko[19]. Toiset jäsenvaltiot ovat määrittäneet sen, moneenko 7 tunnin jaksoon koulutus on jaettu: esimerkiksi kahteen 7 tunnin jaksoon, kahteen erilliseen moduuliin, jotka koostuvat kolmesta 7 tunnin koulutuspäivästä ja kahdesta 7 tunnin päivästä, viiteen peräkkäiseen päivään tai kahteen kolmen päivän ja kahden päivän jaksoon[20]. 2.8. Ammattitaitoa osoittava todistus (CAP) jatkokoulutuksesta – 8 artikla Jäsenvaltiot myöntävät ammattitaitoa osoittavan CAP-todistuksen jatkokoulutuksen suorittaneille kuljettajille. Uusien kuljettajien on osallistuttava jatkokoulutukseen viiden vuoden kuluessa siitä, kun he ovat hankkineet perustason ammattipätevyyttä osoittavan CAP-todistuksen. Saavutetuista oikeuksista nauttivien kuljettajien on osallistuttava jatkokoulutukseen jäsenvaltioiden määräämän aikataulun mukaisesti. Direktiivissä vapautetaan perustason ammattipätevyyden hankkimisvaatimuksesta kuljettajat, joilla on ennen syyskuuta 2008 myönnetty luokan D ajokortti tai ennen syyskuuta 2009 myönnetty luokan C ajokortti. Näihin saavutettuihin oikeuksiin oikeutettuja kuljettajia varten jäsenvaltiot ovat hyväksyneet jäsenvaltiokohtaiset aikataulut ensimmäisen jatkokoulutusjakson suorittamiseksi loppuun vuoden 2015 määräaikaan mennessä (luokan D ajokortit) ja vuoden 2016 määräaikaan mennessä (luokan C ajokortit). Jäsenvaltiot ovat sopineet tunnustavansa vastavuoroisesti toistensa vahvistamat siirtymäkaudet[21]. Näin ollen mikään jäsenvaltio ei voi rangaista kuljettajia jatkokoulutukseen osallistumattomuudesta ennen vuotta 2015 (luokan D ajoneuvot) ja vuotta 2016 (luokan C ajoneuvot). Jäsenvaltiot ovat perustaneet saavutetuista oikeuksista nauttivien kuljettajien jatkokoulutuksen aikataulut erilaisiin seikkoihin. Näitä voivat olla muun muassa ajokortin myöntämispäivä, kuljettajan syntymäaika, ajokortin viimeinen voimassaolopäivä, kuljettajan ikä tai ajokortin numero. Jäsenvaltioiden aikataulut esitetään liitteessä. 2.9. Koulutuspaikka – 9 artikla Kuljettajien, jotka ovat EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia, on hankittava perustason ammattipätevyys siinä jäsenvaltiossa, jossa heidän vakinainen asuinpaikkansa on. Kuljettajien, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia, on hankittava ammattipätevyys siinä jäsenvaltiossa, johon heidän työnantajansa on sijoittautunut tai joka on myöntänyt heille työluvan. Kuljettajien on osallistuttava jatkokoulutukseen siinä jäsenvaltiossa, jossa heidän vakituinen asuinpaikkansa on tai jossa he työskentelevät. Kun kuljettajat vaihtavat asuin- tai työskentelymaata, valtaosa jäsenvaltioista edellyttää todistusta tai muuta asiakirjaa koulutuksen suorittamisesta ennen kuin ne tunnustavat aiemman koulutuksen[22]. Jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet vaikeuksista kyseisen artiklan täytäntöönpanossa. Muutamissa yksittäistapauksissa ne eivät kuitenkaan aina ole tunnustaneet toisessa jäsenvaltiossa osittain suoritettua aiempaa koulutusta vaan hyväksyvät yksinomaan omalla alueellaan loppuun suoritetun koulutuksen. 2.10. Yhteisön koodit – 10 artikla Toimivaltaiset viranomaiset lisäävät joko ajokorttiin tai erilliseen kuljettajan ammattipätevyyskorttiin koodin 95 osoitukseksi koulutusvaatimusten täyttämisestä. Kaikkiaan 13 jäsenvaltiota on päättänyt lisätä koodin kuljettajan ammattipätevyyskorttiin, ja 12 jäsenvaltiota lisää sen ajokorttiin. Suomessa kumpikin vaihtoehto on mahdollinen, Luxemburgissa koodi merkitään ajokorttiin ja toisessa maassa asuvien kuljettajien ammattipätevyyskorttiin. Norja lisää koodin 95 ammattitaitoa osoittavaan todistukseen. Vastaisuudessa se lisätään myös ajokorttiin (taulukko 5). Taulukko 5 – Koodi 95 Koodin 95 ajokorttiin lisäävät jäsenvaltiot || Alankomaat, Belgia, Italia, Itävalta, Kreikka, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Puola, Saksa, Slovenia Koodin 95 kuljettajan ammattipätevyyskorttiin lisäävät jäsenvaltiot || Bulgaria, Espanja, Irlanti, Kypros, Portugali, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta Suomi || Kumpikin vaihtoehto on mahdollinen Luxemburg || Koodi merkitään ajokorttiin. Ainoastaan toisessa maassa asuvien kuljettajien osalta koodi lisätään ammattipätevyyskorttiin. Norja || Koodi 95 lisätään ammattitaitoa osoittavaan todistukseen. Tulevaisuudessa se lisätään myös ajokorttiin. 2.11. Ammattipätevyyttä ja koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset – Liite I Kuten edellä (3.3 kohta) todettiin, liitteessä I olevassa 1 jaksossa luetellaan oppiaineet, jotka jäsenvaltioiden on sisällytettävä kuljettajien perustason ammattipätevyyden koulutukseen ja jatkokoulutukseen. Liitteessä oleva 2 jakso koskee 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä pakollista perustason ammattipätevyyttä, ja siinä edellytetään, että kunkin kuljettajakokelaan on saatava vähintään 20 tuntia henkilökohtaista ajo-opetusta opettajan seurassa. Kun tavaraliikenteen kuljettajat, joilla on CAP-todistus, haluavat laajentaa ammattipätevyyttään matkustajaliikenteeseen tai päinvastoin, heidän tarvitsee suorittaa vain uuden ammattipätevyyden edellyttämät erityiset osat ja saada ajo-opetusta 5 tuntia. Perustason ammattipätevyyden hankkiminen nopeutetusti edellyttää kuljettajalta vastaavasti 10 tunnin ja 2½ tunnin ajo-opetusta. Liitteessä I olevan 2 jakson (2.1 kohdan) mukaisesti kukin kuljettaja voi saada ajo-opetusta enintään 8 tuntia vaadituista 20 tunnista erityisellä testialueella tai korkeatasoisessa simulaattorissa. Perustason ammattipätevyyden nopeutetun hankinnan yhteydessä kuljettajat voivat saada ajo-opetusta enintään 4 tuntia vaadituista 10 tunnista erityisellä testialueella tai korkeatasoisessa simulaattorissa. Valtaosassa jäsenvaltioita kuljettajien ei tarvitse saada ajo-opetusta erityisellä testialueella tai simulaattorissa. Osassa jäsenvaltioita sitä on saatavissa vapaavalintaisena. Lyhyesti sanottuna jäsenvaltiot eivät ole kohdanneet suuria ongelmia liitteen I soveltamisessa. Itävalta ja Slovenia ovat ilmoittaneet tietystä ongelmatilanteista käytännön harjaantumistarpeen ja teoriaopetuksen riittävyyden osalta. Lisäksi on syytä panna merkille, että Belgia katsoo liitteen I olevan tarkoitettu pikemminkin kansainvälistä liikennettä kuin lyhyitä matkoja ajaville kuljettajille. 3. Päätelmät ja suositukset 3.1. Yleinen arvio direktiivin 2003/59/EY soveltamisesta Antamalla direktiivin 2003/59/EY lainsäätäjä on osaltaan edistänyt ammattikuljettajien yhteisen koulutustason varmistamista Euroopan unionissa tieliikenteen yleisen turvallisuuden parantamiseksi. Arviointihavaintojen perusteella jäsenvaltioiden välillä vallitsee useita eroja direktiivin 2003/59/EY soveltamisessa. Ensinnäkin direktiivi antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden valita, edellytetäänkö perustason ammattipätevyyteen opetukseen osallistuminen ja koe vai pelkästään kokeet. Myös jatkokoulutuksen rakenne voi vaihdella, sillä se on eräissä jäsenvaltioissa käytävä yhtenäisenä kurssina ja toisaalla 35 opetustuntia on voitu jakaa jopa useille vuosille. Toiseksi koulutusohjelmia ja opetusmenetelmiä ei ole vakioitu: opetuksen sisältö vaihtelee eri jäsenvaltioissa, samoin koulutuksen tarjoamismuoto. Eräissä jäsenvaltioissa sallitaan esimerkiksi tietokoneavusteisten moduulien käyttö perinteisen opetuksen rinnalla. Lisäksi kouluttajia ja koulutuspaikkoja koskevat vaatimukset vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Myös kuljettajien lukumäärä kurssilla, ajoneuvokanta ja korkeatasoisen simulaattorin saatavuus riippuvat kulloisestakin koulutuskeskuksesta. Tästä huolimatta ammattipätevyysjärjestelmien vastaavuus ja vaaditun ammattipätevyyden hankkimisen tehokkuus taataan kansallisissa koulutusjärjestelmissä, joiden on täytettävä liitteessä I asetetut vähimmäisvaatimukset oppiaineista ja kokeiden rakenteesta. Myös kansallisten viranomaisten suorittama koulutuskeskusten valvonta edistää merkittävästi direktiivin tavoitteiden mukaista koulutusta. 3.2. Tärkeimmät parantamistarpeet ja suositukset Direktiivin soveltamista koskevien havaintojen perusteella voi olla tarpeen kohentaa tiettyjä yksittäisiä seikkoja. Direktiivin 2 artiklassa luetelluista poikkeuksista voidaan todeta, että eri jäsenvaltioiden soveltamat erilaiset vapautukset voivat aiheuttaa ongelmia EU:n sisäisessä valtioiden rajat ylittävässä liikenteessä. Vaikka komissio ei toistaiseksi olekaan saanut tietoonsa tällaisia tapauksia, ammattikuljettajien ja yritysten on hyvä olla yleisesti tietoisia jäsenvaltioiden välisistä eroista direktiivin 2 artiklan soveltamisessa. Sen vuoksi komission voi olla tarpeen antaa keskipitkällä aikavälillä ohjeistusta 2 artiklan mukaisten vapautusten soveltamisalan selventämiseksi. Jatkokoulutuksen aikataulujen kansallisten erojen vuoksi olisi aiheellista tiedottaa kansallisista aikatauluista. Näin estettäisiin ulkomailta lähtöisin olevien kuljettajien tarkistamisesta valvontaviranomaisille mahdollisesti aiheutuvat ongelmat. Tämä on mahdollista 12 artiklassa perustetun komitean puitteissa. Koska direktiivissä ei säädetä tästä asiasta, on olennaista jatkaa jäsenvaltioiden tiivistä yhteistyötä erityisesti ammattikuljettajien koulutuskomiteassa. Tähän liittyen komissio on laatinut nykyisistä kansallisista yhteyspisteistä luettelon, jonka tarkoituksena on helpottaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Todettakoon lopuksi, että vastaisuudessa kannattaisi ottaa työmarkkinaosapuolet työhön tiiviisti mukaan ja kuulla niitä säännöllisesti. Liite Saavutetuista oikeuksista nauttivien kuljettajien jatkokoulutuksen täytäntöönpanon kansalliset aikataulut (ensimmäiseen koulutukseen osallistumisen määräajat) Itävalta || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Belgia || Luokka D: 10.9.2015 Luokka C: 10.9.2016 Bulgaria || Luokan D ajokortti myönnetty: ennen 31.12.1970: 31.12.2009 1.1.1971–31.12.1980: 31.12.2010 1.1.1981–31.12.1990: 31.12. 2011 1.1.1991–31.12.2000: 31.12. 2012 1.1.2001–10.09.2008: 10.9.2013 Luokan C ajokortti myönnetty: ennen 31.12.1970: 31.12.2010 1.1.1971–31.12.1980: 31.12.2011 1.1.1981–31.12.1990: 31.12.2012 1.1.1991–31.12. 2000: 31.12.2013 1.1.2001–10.9.2009: 10.9.2014 Kypros || Kaikki: 26.1.2012 Tšekki || Kaikki: 1.8.2011 Tanska || Luokka D: Syntymäaika Määräaika 1, 2 tai 3 30 .6.2009 4, 5 tai 6 31 .12. 2009 7, 8 tai 9 30.6.2010 10, 11 tai 12 31.12.2010 13, 14 tai 15 30.6.2011 16, 17 tai 18 31.12.2011 19, 20 tai 21 30.6.2012 22, 23 tai 24 31.12.2012 25, 26 tai 27 30.6.2013 28, 29, 30 tai 31 31.12.2013 Luokka C: Syntymäaika Määräaika 1, 2 tai 3 30 .6.2010 4, 5 tai 6 31.12.2010 7, 8 tai 9 30.6.2011 10, 11 tai 12 31.12.2011 13, 14 tai 15 30.6.2012 16, 17 tai 18 31 .12.2012 19, 20 tai 21 30 .6.2013 22, 23 tai 24 31.12.2013 25, 26 tai 27 30 .6.2014 28, 29, 30 tai 31 31.12.2014 Viro || Kaikki: 1.9.2011 Suomi || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Ranska || Luokka D: 10.9.2011 Luokka C: 10.9.2012 Saksa || Luokka D: 10.9.2015 Luokka C: 10 .9.2016 Kreikka || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Unkari || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Irlanti || Luokka D: 10.9.2009 Luokka C: 10.9.2010 Italia || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Latvia || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Liettua || Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10.9.2014 Luxemburg || Luokka D: 10.9.2015 Luokka C: 10.9.2016 Malta || Luokka D: 9.9.2013 Luokka C: 9.9.2014 Alankomaat || Luokka D: 10.9.2015 Luokka C: 10.9.2016 Puola || Kaikki: 12.9.2014 Portugali || Luokka D: kuljettajat, jotka ovat nyt 30-vuotiaita: 10.9.2011 mennessä 31–40-vuotiaita: 10.9.2012 mennessä 41–50-vuotiaita: 10.9.2013 mennessä yli 50-vuotiaita: 10.9.2015 mennessä Luokka C: kuljettajat, jotka ovat nyt 30-vuotiaita: 10.9.2012 mennessä 31–40-vuotiaita: 10.9.2013 mennessä 41–50-vuotiaita: 10.9.2014 mennessä 50-vuotiaita: 10.9.2016 mennessä Romania || Järjestelmä on ollut käytössä vuodesta 2003 Slovenia Slovakia || Luokka D: 1.10.2008 Luokka C: 1.10.2009 Luokka D: 10.9.2013 Luokka C: 10 .9.2014 Espanja || a) Luokan D ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 1 tai 2: 10.9.2011 3 tai 4: 10.9.2012 5 tai 6: 10.9.2013 7 tai 8: 10.9.2014 9 tai 0: 10.9.2015 b) Luokan C ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 1 tai 2: 10.9.2012 3 tai 4: 10.9.2013 5 tai 6: 10.9.2014 7 tai 8: 10.9.2015 9 tai 0: 10.9.2016 Ruotsi || Luokka D: 10.9.2015 Luokka C: 10.9. 2016 Yhdistynyt kuningaskunta || Luokka D: 9.9.2013 Luokka C: 9.9.2014 Norja || Luokan D ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 10.9.2011–10.9.2015: ajokortin voimassaolon päättymispäivänä. Luokan D ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 2008: 2011 2009: 2012 2010: 2013 2011: 10.9.2011 11.9. alkaen 2015: 2015 2016: 2014 2017: 2015 2018: 2014 Luokan C ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 10.9.2012–10.9.2016: ajokortin voimassaolon päättymispäivänä. Luokan C ajokortti, jonka voimassaolo päättyy 2009: 2012 2010: 2013 2011: 2014 ennen 10.09.2012: 2012 11.9.2016 alkaen: 2016 2017: 2015 2018: 2016 [1] EUVL L 226, 10.9.2003, s. 4–17, sellaisena kuin se on muutettuna. [2] Ajopiirturijärjestelmän tehokkuuden ja toimivuuden parantamiseen tähtääviä toimia koskeva vaikutustenarviointi SEC 2011(948), DG MOVE. [3] Seuraavassa on muutamia kansallisten viranomaisten arvioita: Unkarissa 510 kuljettajaa kaikkiaan 15 000:sta, Puolassa 100–200 kaikkiaan 11 000:sta, Portugalissa 190 kaikkiaan 3 042:sta, Romaniassa 185 kaikkiaan 9 571:stä, Slovakiassa 24 kaikkiaan 9 638:sta, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 23 kaikkiaan 10 136:sta, Bulgariassa ei yhtään kuljettajaa 8 606:sta ja Liettuassa 3 kaikkiaan 615 kuljettajasta. [4] Direktiivin 2 artiklan mukaan direktiiviä ei sovelleta kuljettajiin, jotka kuljettavat ajoneuvoja, a) joiden suurin sallittu nopeus on 45 kilometriä tunnissa; b) jotka ovat asevoimien, pelastuspalvelun, palontorjuntaviranomaisten ja yleisestä järjestyksestä vastaavien viranomaisten käytössä tai hallinnassa; c) joilla tehdään tietestejä teknisiä parannuksia, korjausta tai huoltoa varten ja jotka ovat uusia tai muunnettuja ajoneuvoja, joita ei ole vielä otettu liikenteeseen; d) joita käytetään hätätilanteissa tai jotka on määrätty pelastustarkoituksiin; e) joita käytetään ajo-opetuksessa ajokortin tai 6 artiklassa ja 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ammattitaitoa osoittavan todistuksen (CAP) saamiseksi; f) joita käytetään muihin kuin kaupallisiin henkilö- tai tavarakuljetuksiin yksityiskäytössä; g) joilla kuljetetaan materiaaleja tai laitteita, joita ajoneuvon kuljettaja käyttää ammattiaan harjoittaessaan; tämän poikkeuksen edellytyksenä on, että ajoneuvon kuljettaminen ei ole kuljettajan päätoimi. [5] Nämä tiedot eivät perustu jäsenvaltioiden palauttamiin kyselylomakkeisiin vaan eräiden kansallisten viranomaisten ilmoituksiin. [6] EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1–24. [7] Irlanti, Itävalta, Romania, Saksa, Tanska, Unkari. [8] Norja. [9] Ruotsi, Suomi. [10] Italia, Kreikka, Latvia. [11] Kypros, Luxemburg, Puola, Tšekki. [12] Liettua. [13] Slovenia. [14] Näin tapahtuu esimerkiksi Bulgariassa. [15] Näin tapahtuu esimerkiksi Ruotsissa. [16] Luxemburgissa perustason ammattipätevyysopetus rahoitetaan julkisista varoista, ja sen lisäksi monissa muissa jäsenvaltioissa työvoimatoimistot tarjoavat jonkinlaista rahoitusta koulutusta varten. [17] Näin on tapahtunut Maltassa ja Norjassa. [18] Norja edellyttää, että kokelaat ovat edistyneet jonkin verran ajo-opetusohjelmassa ennen perustason ammattipätevyyskoulutuksen aloittamista. [19] Tanska, Norja, Ranska ja Latvia mainitussa järjestyksessä. [20] Luxemburg, Romania ja Ranska vastaavassa järjestyksessä. [21] Sopimus saatiin aikaan komitean kokouksessa 27.5.2009. Komission yksiköiden laatima muistio jaettiin tuolloin tiedoksi kaikille komitean jäsenille. [22] Luxemburgissa liikenneministeri päättää asiasta tapauskohtaisesti kestävän kehityksen ja infrastruktuuriministeriön asiaa käsittelevän lautakunnan lausunnon pohjalta. Maltassa viranomaiset tekevät tarkistuksen ja vaihtavat tietoja kuljettajan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa.