Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 täytäntöönpanosta /* KOM/2004/0249 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 täytäntöönpanosta Tiivistelmä ja suosituksia Kertomuksessa tarkastellaan neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 (jäljempänä 'YRT-asetus') ja sitä myöhemmin muuttaneen neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 410/98 täytäntöönpanoa. Kertomus on laadittu YRT-asetuksen 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jossa säädetään, että "komissio esittää kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja sen jälkeen kolmen vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvityksen tämän asetuksen nojalla laadituista tilastoista ja erityisesti niiden laadusta ja yrityksille aiheutuvasta rasitteesta". [1] [1] Ensimmäinen säännöksen mukainen kertomus (KOM(2000) 719 lopullinen) annettiin 10. marraskuuta 2000. Kertomuksessa pyritään tarjoamaan tietoa siitä, miten ja missä määrin kukin jäsenvaltio on pannut täytäntöön YRT-asetuksen, sekä toimista, joilla komissio on pyrkinyt edistämään vertailukelpoisten eurooppalaisten yritystoiminnan rakennetilastojen tuottamista. Kertomus koostuu neljästä osasta, ja sen lopussa on useita liitteitä. Aluksi esitetään yleiskatsaus ja päätelmiä: ne sisältävät tiivistelmän asetuksen täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa sekä joitakin suosituksia. Ensimmäisessä osassa esitellään toimia, joilla YRT-asetusta on pantu täytäntöön. Toisessa osassa tarkastellaan täytäntöönpanosta seuranneita tilastoja. Kolmannessa osassa käsitellään YRT-tietojen keruuseen liittyviä kustannuksia ja rasitteita. Neljännessä osassa pohditaan, miten yritystoiminnan rakennetilastojen tilanne tulee kehittymään. Liitteissä annetaan yksityiskohtaisia tietoja kertomuksessa esitetyistä seikoista. Niissä tarjotaan myös tietoa luottolaitoksia ja eläkerahastoja - jotka eivät kuulu täysin YRT-asetuksen soveltamisalaan - koskevien YRT-tietojen saatavuudesta (liite 7) sekä YRT-tietojen saatavuudesta ehdokasmaissa (liite 8). YRT-asetuksen tavoitteen [2] saavuttaminen [2] YRT-asetuksen tavoitteena on 1 artiklan mukaan "määrittää yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille". Yritystoiminnan rakennetilastojen tuottamiselle on asetettuja useita tavoitteita (jotka liittyvät tietojen saatavuuteen, kattavuuteen, ajantasaisuuteen jne.). YRT-asetuksen täytäntöönpanon tehokkuutta on arvioitava näitä tavoitteita vasten. Analyysi perustuu tilanteeseen vuoden 2002 lopulla, jolloin pystyttiin vertailemaan järjestelmällisesti viitevuosia 1996 ja 2000. Sääntelyssä tapahtunut edistys: YRT-asetusta ja siihen liittyvää lainsäädäntöä kuvaillaan osassa I. Sääntelyssä on otettu asetuksen N:o 58/97 ja sen täytäntöönpanomoduulien hyväksymisen jälkeen kolme merkittävää edistysaskelta. 1) Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät ensimmäisen muutoksen, joka julkaistiin 21. helmikuuta 1998. Muutoksella asetukseen lisättiin viides liite, joka koskee viitevuodesta 1996 alkaen sovellettavaa henki- ja muuta vakuutustoimintaa harjoittavien yritysten rakennetilastojärjestelmää. 2) Vuonna 2001 käynnistettiin mukautusprosessi komiteamenettelyä käyttäen. Tarkoituksena oli vähentää tai ainakin rajoittaa tilastointirasitetta poistamalla tarpeettomia vaatimuksia, ja siten helpottaa tutkimuksia ja YRT-asetuksen kehittämistä. Muutettu asetus hyväksyttiin 6. syyskuuta 2002. Mukauttamisen vaikutuksia analysoidaan jäljempänä 3.1 kohdassa. 3) Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät toisen muutoksen, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2002. Muutoksella lisättiin kaksi uutta liitettä, jotka koskevat luottolaitoksia ja eläkerahastoja, sekä kaksi ympäristönsuojelumenoihin liittyvää muuttujaa. Tällä alalla tapahtunutta edistystä käsitellään liitteessä 7. Tietojen saatavuus: Tärkein tulos on, että tietojen saatavuudessa tapahtui merkittävää parannusta kahden viitevuoden välillä. Kuudentoista maan ja keskeisimpien tietosarjojen keskimääräinen saatavuussuhde kasvoi 54 prosentista 82 prosenttiin. [3] Kaikki maat ovat pyrkineet parantamaan täytäntöönpanoa (viitevuoden 1997 jälkeen toteutetuista toimista esitetään yleiskatsaus 1.3 kohdassa), ja niiden tilanne on yleisesti katsoen parantunut sekä teollisuuden että palvelujen aloilla. Ponnisteluja on kuitenkin jatkettava joissakin maissa ja kaikkien maiden osalta joillakin aloilla (vakuutus- ja rakennusaloilla). [3] Vuotuinen yrityksiä koskeva tietosarja15 jäsenvaltiosta ja Norjasta. Salassapito: Tämä on yhä ongelmana EU:n yritystoiminnan tilastoissa: tilastotietojen salassapito-ongelmat rajoittavat EU:n laajuisten tietojen levittämistä. Alalla on kuitenkin tapahtunut edistystä verrattuna edellisessä kertomuksessa kuvailtuun tilanteeseen. Ensinnäkin kansallisia salassapitosääntöjä on yhdenmukaistettu. Toiseksi salassapidon automaattiseen käsittelyyn tarkoitettuihin työkaluihin on tehty investointeja yhdessä kansallisten tilastolaitosten kanssa. Uuden estimointistrategian luominen on joka tapauksessa auttanut kasvattamaan huomattavasti EU:n tasolla levitettävien aggregaattien määrää. Jäljempänä 2.2 kohdassa olevassa taulukossa havainnollistetaan, missä määrin salassapito vähentää tietojen saatavuutta. Ajantasaisuus: Toinen tärkeä tulos on, että tietojen ajantasaisuus on parantunut merkittävästi. Tosiasiallisesti toimitettujen tietojen pohjalta keskimääräinen viive määräajan jälkeen [4] lyheni yli viidestä kuukaudesta viitevuonna 1996 puoleentoista kuukauteen viitevuonna 2000. Nämä tulokset, jotka eivät ole sidottuja sen enempää alaan kuin maahankaan, ovat seurausta useissa maissa tehdyistä muutoksista, joilla on otettu käyttöön uusia tiedonkeruujärjestelmiä tai muutettu merkittävästi siirtymäkaudella (1995-1999) käytössä olleita järjestelmiä. [4] Tarkasteltavana olevien tietosarjojen osalta 18 kuukautta, lukuun ottamatta vakuutusalaa (10 kuukautta). Laadun arviointi: Yritysten rakennetilastojen laadun arviointiperusteista 23 päivänä heinäkuuta 1999 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1618/1999 säädettiin, että jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain 24 kuukauden kuluessa viitevuoden päättymisestä tietoja tilastotietojen tarkkuudesta. Asetusta on sovellettu kaikilta osin viitevuodesta 1999 lähtien. Kaikki jäsenvaltiot antoivat vuoden 1999 kertomuksissa tietoja kaikkien vaadittujen kohtien osalta lukuun ottamatta muutamaa "vastaamatta jättäneiden osuus" -kohtaa koskenutta tapausta. Vaikka Luxemburg ja Irlanti on jätetty kokonsa takia komission asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, nämä maat ovat antaneet Eurostatille vapaaehtoisesti tietoja tiedonkeruujärjestelmiensä rakenteesta. Eurostat on analysoinut sille vaihtelukertoimista toimitetut tiedot koko EU:ta koskevan luvun laskemiseksi. Liitteessä 4 esitetään joitakin tämän analyysin tuloksia. Vastaajille aiheutuvan rasitteen määrittäminen: Vastaajille aiheutuvan rasitteen määrittämisessä edistytään vielä hitaasti, sillä vain muutama jäsenvaltio kerää näitä tietoja säännöllisesti. Rasitteen määrittämisessä koko EU:n laajuisesti on tullut selkeästi esiin, kuinka vaikeaa on esittää merkityksellinen määrällinen arvio koko EU:sta. Kaikkein vaikeinta on yhdistää rasitteen arvio tilastotietojen saatavuudesta ja laadusta kerättyihin ja levitettyihin tietoihin. Kertomuksen osassa III ehdotetaan kuitenkin sekä määrällisiä että laadullisia tekijöitä tähän määrittämiseen. Tärkein tulos on, että jäsenvaltiot jatkavat ponnistelujaan yrityksille aiheutuvan rasitteen rajoittamiseksi tai vähentämiseksi. Jäljempänä 3.2 kohdassa esitetään katsaus laatuun liittyvistä toimista, joilla tavoitetta voidaan edistää. Toimien määrälliset tulokset ilmenevät etenkin pienten ja keskisuurten yritysten kohdalla, joille tilastotietojen aiheuttama rasite väheni vuosina 1995-2000 ja jopa vuoden 2000 jälkeen (ks. 3.3 kohta). Käyttäjien tarpeet ja yritystoiminnan rakennetilastojen kehittäminen: Käyttäjien tarve yritystoiminnan rakennetilastoille on kasvanut ja monipuolistunut. Jäljempänä 2.1 kohdassa esitetään keskeisimmät käyttäjät (yhteisön politiikka, yritykset ja toimialajärjestöt, tilastolaitokset). Käyttäjien tärkeimpiä huolenaiheita (tietojen saatavuutta ja ajantasaisuutta) on jo käsitelty edellä. Eurooppalaisten tilastotietojen on lisäksi oltava vertailukelpoisia. Tällä alalla on edistytty sääntelytoimenpiteiden kautta (käsitteiden ja määritelmien yhdenmukaistaminen). Menetelmissä on kuitenkin vielä parannettavaa (yhdenmukaistettujen luokittelusääntöjen käyttö, tilastoyksiköiden käyttö, kynnysarvojen vahvistaminen ja määritelmien tulkinta). Käyttäjät ovat huolissaan myös tarjonnan merkityksellisyydestä. YRT:iden alalla on otettu käyttöön jatkuva kehitysohjelma pysyvän "tilastovahdin" muodossa. Ohjelma vuosiksi 2003-2005 esitetään jäljempänä 4.2 kohdassa. YRT:issä tullaan lähivuosina panostamaan voimakkaasti palveluja koskevien tilastotietojen kehittämiseen (ks. "palveluja koskeva strategia"). Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin myös YRT:iden laajentaminen liittyviin valtioihin (ja yleisesti ehdokasmaihin). YRT:iden tilanne näissä maissa kestää vertailua useimpien jäsenvaltioiden kanssa. Näiden maiden edistymistä kuvaillaan liitteessä 8. Päätelmät ja suosituksia Yleinen arvio YRT-asetuksen täytäntöönpanosta: YRT-asetuksen hyväksymisen jälkeen useimmat jäsenvaltiot ja Norja ovat edistyneet merkittävästi laadukkaan tiedon saattamisessa eurooppalaisen YRT-tiedon käyttäjien saataville. Useimmat jäsenvaltiot saavuttivat tämän edistyksen siirtymäkauden aikana. Monet niistä maista, jotka eivät jostain syystä saaneet tehtävää hoidettua siirtymäkauden aikana, ovat jatkaneet ponnistelujaan vuosina 1999 ja 2000 ja edistyneet siten, että ne ovat päässeet lähemmäksi täysimääräistä täytäntöönpanoa. Kahdessa maassa on vielä merkittäviä ongelmia. Irlannissa on poistettava kynnysarvot teollisuudesta ja rakennusalalta. Vaikka tilanne onkin viime aikoina parantunut, viipeet eivät olleet merkittävästi lyhyempiä vuonna 2000 kuin vuonna 1996. Kreikkaa koskevien tietojen heikko saatavuus on suurin ongelma asetuksen täytäntöönpanossa. Saatavilla olevat tiedot tulevat myöhään ja kattavat vain osan toimialoista, eivätkä ne ole vertailukelpoisia muita maita koskevien tietojen kanssa, koska koolle asetettu kynnysarvo sulkee pois pienet yritykset. Muiden maiden osalta parannettavaa löytyy vielä seuraavilla aloilla: -- Belgian on parannettava alueellisten tietojen ajantasaisuutta. -- Saksan on parannettava jakelualaa yleensä sekä palvelualan kokoluokkakohtaisen ja alueellisen tiedon ajantasaisuutta. Palvelualalla on vasta alettu kerätä tietoja, mikä saattaa selittää ilmenneet viipeet. -- Espanjan on parannettava rakennusalaa koskevan tiedon ajantasaisuutta. -- Ruotsin on kerättävä rakennusalaa koskevaa alueellista tietoa. -- Norjan on parannettava jakelualaa koskevan tiedon ajantasaisuutta. Toimia ja suosituksia [5]: Komissio jatkaa YRT-vaatimusten tarkistamista kansallisten tilastoviranomaisten kanssa kiinnittäen huomiota käyttäjien muuttuviin tarpeisiin ja yrityksille aiheutuvaan rasitteeseen. Tässä yhteydessä: [5] Vuosiksi 2003-2007 vahvistetun yhteisön tilasto-ohjelman (16. joulukuuta 2002 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2367/2002/EY) XVI osastossa esitetään muun muassa, että töitä jatketaan seuraavilla aloilla: yritystoiminnan rakennetilastojen laadintajärjestelmän parantaminen siten, että perustaksi otetaan politiikan tarpeet ja tavoitteeksi järjestelmä, joka reagoi nopeasti ympäristön, politiikan ja käyttäjien kaltaisiin muuttuviin tekijöihin; keskittyminen tuotettujen tietojen laadun arviointiin ja parantamiseen. Osa näistä toimista on toteutettava sääntelymenettelyn kautta (ks. myös 4.3.1 kohta). -- Eurostat ottaa käyttöön raportointijärjestelmän, jota päivitetään säännöllisesti. Järjestelmä kertoo täytäntöönpanon tilanteen ja auttaa yksilöimään selkeästi sekä keskeisimmät täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat että yksityiskohdat siten, että niitä voidaan seurata tehokkaasti. Järjestelmästä tullaan keskustelemaan yritysjohtajien tapaamisissa ja YRT-johtoryhmän kokouksissa. -- Edistystahdin ylläpitämiseksi YRT:iden alalla komissio jatkaa YRT-asetuksen täysimääräisen täytäntöönpanon edistämistä kansallisten tilastolaitosten kanssa niillä aloilla, joilla asetusta ei ole pantu kaikilta osin täytäntöön, kiinnittäen erityistä huomiota jäsenvaltioihin, joissa tiedonkeruukäytäntöjä on muutettava merkittävästi, ja liittyviin valtioihin. -- Täytäntöönpanon seurantaan ehdotetun säännöllisen raportoinnin pohjalta Eurostat ja jäsenvaltiot kehittävät ja panevat täytäntöön laatuohjelman, jossa mitataan laatua ja käsitellään laatua koskevia ongelmia. -- Eurostat jatkaa ponnisteluja tietojen saattamiseksi saataville nykyistä nopeammin parantamalla tietojenkäsittelymenettelyjä. Eurostat ottaa käyttöön menettelyjä, joilla varmistetaan, että kaikki saatavilla olevat tiedot levitetään, erityisesti sellaisen säännöllisen tarkastuksen avulla, jossa verrataan jäsenvaltioiden toimittamien tietojen määrää tietoihin, joita käyttäjille tarjotaan Eurostatin viitetietokannan (NewCronos) kautta. -- Komissio tekee kansallisten tilastoviranomaisten kanssa yhteistyötä tilasto-ohjelmakomitealle syyskuussa 2002 esitellyn palveluja koskevan strategian täytäntöönpanemiseksi. -- Komissio käynnistää toisen kuulemiskierroksen sellaisten YRT-asetuksen osien mahdollisesta mukauttamisesta, joita ei tarkasteltu syyskuussa 2002 päättyneellä ensimmäisellä mukautuskierroksella. SISÄLLYSLUETTELO OSA I YRT-asetuksen täytäntöönpano 1.1. YRT-asetus ja siihen liittyvä lainsäädäntö 1.2. YRT-asetuksen täytäntöönpano Eurostatissa 1.3. YRT-asetuksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa 1.4. Muita täytäntöönpanon näkökohtia OSA II Yritystoiminnan rakennetilastot 2.1. YRT-tietojen laatu: käyttökelpoisuus ja kattavuus 2.2. YRT-tietojen laatu: saatavuus 2.3. YRT-tietojen laatu: ajantasaisuus 2.4. YRT-tietojen laatu: tarkkuus 2.5. YRT-tietojen laatu: vertailukelpoisuus 2.6. Laatua koskevat tulevaisuudet toimet OSA III Kustannukset ja vastaajille aiheutuva rasite 3.1. Mukauttamisprosessin vaikutus 3.2. Vastaajille aiheutuvan rasitteen keventäminen 3.3. Vastaajille aiheutuvan rasitteen kehittymistä kuvaava yleisindikaattori OSA IV Yritystoiminnan rakennetilastojen kehittäminen 4.1. Puuttuvia määritelmiä koskevien koetutkimusten ja vastaavien toimien tarkastelu 4.2. Koetutkimusten sisällyttäminen jatkuvaan kehittämisohjelmaan 4.3. Palvelutoiminnan tilastojen edistämistoimien jatkaminen - palvelutoiminnan tilastoja koskeva strategia LIITTEET Liitteet 1 - 10 OSA I 1. YRT-asetuksen täytäntöönpano 1.1. YRT-asetus ja siihen liittyvä lainsäädäntö 1.1.1. YRT-asetuksen taustaa 1.1.1.1. Yritystoiminnan rakennetilastoihin liittyneet ongelmat 1980-luvun lopulla Yritystoiminnan yhdenmukaistetut yhteisön tason rakennetilastot kattoivat ennen YRT-asetuksen antamista ainoastaan pienen osan yritysyhteisöä eli sellaiset perinteiset teollisuudenalat kuin energia- ja vesihuollon, kaivosteollisuuden, valmistusteollisuuden ja rakennusteollisuuden. Teollisuusaloja koskevat tiedot perustuivat vuosina 1964 ja 1972 annettuihin neuvoston direktiiveihin [6]. Vaikka direktiivit olivat olleet voimassa useita vuosia, teollisuutta koskevien yhteisön tason rakennetilastojen laatiminen oli useimmissa tapauksissa jäänyt kansallisten järjestelmien oheistoiminnoksi. Näiden tilastojen merkitys väheni jatkuvasti, mikä johtui kuluneina vuosina tapahtuneesta talouden ja tekniikan kehityksestä, käytettävissä olevien oikeudellisten välineiden joustamattomuudesta ja lainsäädäntökehyksen ulkopuolisen kehittämistyön heikoista tuloksista. 1980-luvun loppuun mennessä esille oli noussut useita vakavia ongelmia, jotka johtuivat direktiivien säännösten noudattamatta jättämisestä sekä erityisesti sellaisten tietojen puuttumisesta, joita komissio tarvitsi vastatakseen käyttäjien tarpeisiin. Huomiota kiinnitettiin etenkin seuraaviin seikkoihin: [6] Neuvoston direktiivi 64/475/ETY, annettu 30 päivänä heinäkuuta 1964, yhteensovitetusta vuosittaisesta teollisuusinvestointeja koskevien tietojen keruusta (EYVL 131, 13.8.1964, s. 2193) ja neuvoston direktiivi 72/221/ETY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 1972, yhteensovitetuista teollisuustoimintaa koskevista vuosikatsauksista (EYVL L 133, 10.6.1972, s. 57). -- Kaikkia yrityskokoluokkia koskevat tiedot toimitettiin vain joka viides vuosi, mikäli niitä toimitettiin lainkaan. -- Jotkin jäsenvaltiot jättivät keräämättä eräitä teollisuusaloja, etenkin rakennusalaa, koskevat tiedot. Useimmat jäsenvaltiot keräsivät palvelualoja koskevat tiedot vain osittain, ja jotkin jäsenvaltiot eivät keränneet niitä edes vuosittain. -- Yritystoiminnan muutokset, kuten osa-aikatyön, leasing-toiminnan ja aineettomien investointien lisääntyminen, olivat heikentäneet käytettävissä olevien mittareiden käyttökelpoisuutta. -- Monet käyttäjät valittivat tietojen saannin olevan hidasta. -- Tietoja menetettiin, koska kansallisen tason tiedot jätettiin toisinaan ilmoittamatta salassapidettävien tietojen suojaamiseksi tai koska tietoja siirrettiin kansallisista luokituksista yhteiseen NACE 70 -toimialaluokitukseen. EU:ta koskevien aggregaattien laskenta oli tämän vuoksi lähes mahdotonta. -- Tilastot perustuivat erilaisiin tilastoyksiköihin, sillä kaikki kansalliset tilastoviranomaiset eivät käyttäneet tilastoyksikkönä yritystä tai toimialayksikköä. -- Useimmat kansalliset tilastoviranomaiset eivät keränneet tai toimittaneet tietoja kaikista vaadituista muuttujista. Osaa vaikeuksista lievitti Euroopan yhteisön tilastollisesta toimialaluokituksesta (NACE Rev. 1) 9. lokakuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 [7] täytäntöönpano sekä muiden tilastollisten välineiden, kuten yhdenmukaistettujen yritysrekisterien kehittäminen [8], mutta suurimmat vaikeudet säilyivät ennallaan. [7] EYVL L 293, 24.10.1990, s. 1. [8] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2186/93, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä (EYVL L 196, 5.8.1993, s. 1). 1.1.1.2. YRT-asetuksen antaminen Komissio sai vuonna 1995 valmiiksi ehdotuksensa neuvostolle eurooppalaisten yritystoiminnan rakennetilastojen oikeusperustasta. Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 58/97 yritystoiminnan rakennetilastoista annettiin 20. joulukuuta 1996. Se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 17. tammikuuta 1997, ja se tuli voimaan 20 päivän kuluttua julkaisupäivästä. 1.1.1.3. YRT-asetuksen tarkoitus YRT-asetuksen tarkoituksena on sen 1 artiklan mukaan määrittää yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille. YRT-asetuksen täysimääräisellä täytäntöönpanolla saavutetaan tilanne, jossa tiedonkeruusta vastaavat kansalliset viranomaiset toimittavat Eurostatille jäsenvaltioiden kesken vertailukelpoisia tietoja. YRT-asetuksessa säädetään normeista, vaatimuksista ja määritelmistä vertailukelpoisten yhteisön tilastojen tuottamiseksi, mutta siinä ei yksilöidä käytettäviä keruumenetelmiä. Näin kunkin jäsenvaltion tilastoviranomaiset voivat kerätä tiedot olosuhteisiinsa parhaiten soveltuvalla tavalla esimerkiksi siten, että tilinpäätösten esitystapaa koskevat kansalliset vaatimukset voidaan ottaa huomioon. YRT-asetus on siihen sisältyvän komiteamenettelyn ansiosta niin joustava, että komissio voi sen nojalla toteuttaa taloudelliseen ja tekniseen kehitykseen mukauttamista koskevat toimenpiteet kuultuaan jäsenvaltioita. YRT-asetuksen 1 artiklassa tarkoitettu järjestelmä koostuu asetustekstiin sisältyvistä yleissäännöksistä, joita sovelletaan useimpiin tai kaikkiin yritystoiminnan rakennetilastoihin. Näitä yleissäännöksiä täydennetään yksityiskohtaisemmilla säännöksillä asetuksen neljässä liitteessä. Liite 1 on yleisluonteinen, ja se koskee kaikkia asetuksen kattamiin toimialoihin liittyviä yleisindikaattoreita. Kolmesta muusta liitteestä yksi koskee teollisuutta, yksi kauppaa ja yksi rakentamista. Tämä moduulipohjainen lähestymistapa antaa mahdollisuuden tehdä YRT-asetukseen suhteellisen yksinkertaisia mukautuksia esimerkiksi silloin, kun tiedonkeruu päätetään ulottaa johonkin yritystoiminnan osa-alueeseen kyseistä osa-aluetta koskevien tarkempien tietojen saamiseksi. 1.1.2. Saavutukset 1.1.2.1. YRT-asetuksen sisällyttäminen ETA-sopimuksen tilastoliitteeseen YRT-asetus sisällytettiin ETA-sopimuksen liitteeseen XXI (tilastoliite) ETA:n sekakomitean 60. istunnossa 29. tammikuuta 1999 tehdyllä päätöksellä N:o 13/1999, joka tuli voimaan päätöksentekopäivää seuraavana päivänä. 1.1.2.2. Neuvoston asetus YRT-asetuksen muuttamiseksi, 1998 Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 410/98 yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97) muuttamiseksi annettiin 16. helmikuuta 1998. Tällä asetuksella YRT-asetukseen lisättiin viides liite, jossa säädetään viitevuodesta 1996 alkaen sovellettavasta henki- ja muuta vakuutustoimintaa harjoittavien yritysten rakennetilastojärjestelmästä. 1.1.2.3. Komission asetus YRT-asetuksen täytäntöönpanosta YRT-asetus sisältää menettelyn, jonka nojalla komissio voi Euroopan yhteisöjen tilasto-ohjelmakomiteaa kuultuaan määritellä täytäntöönpanomenettelyjä. YRT-asetuksessa säädetään joukosta osa-alueita, joille täytäntöönpanotoimet on määriteltävä. Vuonna 1996 tapahtuneen asetustekstin hyväksymisen ja tämän kertomuksen laadinnan välillä menettelyä on käytetty seuraavilla täytäntöönpanon osa-alueilla: -- ominaisuustietojen määritelmät -- ennakkotulosten laatimisen ensimmäinen viitevuosi -- tulostenerittely -- tilastojen laadintaväli -- tulosten toimittamisen asianmukainen tekninen muoto -- siirtymäkausi ja YRT-asetuksen säännöksiin myönnetyt poikkeukset -- laadun arviointiperusteet. Kaikki näihin osa-alueisiin liittyvät toimet on esitetty Euroopan yhteisöjen tilasto-ohjelmakomitealle ja hyväksytty yhdeksänä komission asetuksena vuosien 1998 ja 1999 aikana. [9] [9] Komission asetus (EY) N:o 2699/98, annettu 17 päivänä joulukuuta 1998, yritystoiminnan rakennetilastoja varten myönnettävistä poikkeuksista (EYVL 344, 18.12.1998 s. 1); komission asetus (EY) N:o 2700/98, annettu 17 päivänä joulukuuta 1998, yritystoiminnan rakennetilastoja varten vahvistetuista ominaisuustietojen määritelmistä (EYVL L 344, 18.12.1998, s. 49); komission asetus (EY) N:o 2701/98, annettu 17 päivänä joulukuuta 1998, yritystoiminnan rakennetilastoja varten tuotettavista tietosarjoista (EYVL L 344, 18.12.1998, s. 81); komission asetus (EY) N:o 2702/98, annettu 17 päivänä joulukuuta 1998, yritystoiminnan rakennetilastojen toimittamisessa noudatettavasta teknisestä muodosta (EYVL L 344, 18.12.1998, s. 102); komission asetus (EY) N:o 1618/1999, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1999, yritysten rakennetilastojen laadun arviointiperusteista (EYVL L 192, 24.7.1999, s. 11); komission asetus (EY) N:o 1225/1999, annettu 27 päivänä toukokuuta 1999, ominaisuustietojen määritelmistä vakuutuspalvelutilastoja varten (EYVL L 154, 19.6.1999, s. 1); komission asetus (EY) N:o 1226/1999, annettu 28 päivänä toukokuuta 1999, vakuutuspalvelutilastoja varten myönnettävistä poikkeuksista (EYVL L 154, 19.6.1999, s. 46); komission asetus (EY) N:o 1227/1999, annettu 28 päivänä toukokuuta 1999, vakuutuspalvelutilastojen toimittamisessa noudatettavasta teknisestä muodosta (EYVL L 154, 19.6.1999, s. 75); komission asetus (EY) N:o 1228/1999, annettu 28 päivänä toukokuuta 1999, vakuutuspalvelutilastoja varten tuotettavista tietosarjoista (EYVL L 154, 19.6.1999, s. 91). 1.1.2.4. Mukautusprosessi Täytäntöönpanotoimien määrittelyssä käytettävää menettelyä voidaan noudattaa myös YRT-asetuksen säännösten mukauttamisessa taloudelliseen ja tekniseen kehitykseen. Eurostat laati vuoden 2000 lopulla ensimmäiset ehdotuksensa YRT-asetuksen mukauttamiseksi komiteamenettelyä noudattaen. Tavoitteena oli vähentää tai ainakin rajoittaa tilastointirasitetta poistamalla tarpeettomia vaatimuksia ja siten helpottaa tutkimuksia ja YRT-asetuksen kehittämistä. Ehdotuksista keskusteltiin tietojen käyttäjien ja kansallisten tilastoviranomaisten kanssa, ja komissio hyväksyi ne 6. syyskuuta 2002. Asiaa käsitellään tarkemmin jäljempänä 3.1 kohdassa. 1.1.2.5. Neuvoston ja Euroopan parlamentin asetus YRT-asetuksen muuttamisesta, 2002 Komissio hyväksyi vuonna 2001 ehdotuksen YRT-asetuksen muuttamiseksi toisen kerran. Tässä ehdotuksessa asetukseen lisättiin kaksi liitettä, jotka koskivat luottolaitoksia ja eläkerahastoja, sekä kaksi muuttujaa, jotka liittyivät ympäristönsuojelumenoihin. Ehdotuksessa myös jatkettiin koetutkimusten suorittamisen kestoa määräämättömäksi ajaksi. Neuvosto hyväksyi yhteisen kannan 20. kesäkuuta 2002, ja Euroopan parlamentti hyväksyi tämän kannan lokakuussa 2002. Euroopan parlamentin ja neuvoston 5 päivänä marraskuuta 2002 antama asetus (EY) N:o 2056/2002 yritystoiminnan rakennetilastoista annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 muuttamisesta [10] julkaistiin 21. marraskuuta 2002, ja se tuli voimaan 20 päivää myöhemmin. [10] EYVL L 317, 21.11.2002, s. 1. 1.2. YRT-asetuksen täytäntöönpano Eurostatissa Muodollisesta näkökulmasta komissio on pannut YRT-asetuksen täytäntöön valmistelemalla täytäntöönpanoa ja muuttamista koskevia asetuksia. Käytännössä tarvitaan useita muitakin toimia, jotta varmistetaan, että Eurostatille toimitetut tiedot päätyvät käyttäjille. Kun Eurostat on saanut tiedot, se tarkastaa niiden yhdenmukaisuuden ja kattavuuden ja varmistaa että ne saapuvat YRT-asetuksessa vaaditussa ajassa mahdollisesti myönnetyt poikkeukset huomioon ottaen. Yhdenmukaisuustarkastuksissa ilmenevät ongelmat pyritään ratkaisemaan keskustelemalla niistä asianomaisten maiden kanssa. YRT-asetuksen noudattamatta jättämiseen liittyvistä vakavista ongelmista keskustellaan kahdenvälisesti asianomaisten maiden kanssa. Eurostat tuo monella tavalla lisäarvoa kansallisten tilastoviranomaisten toimittamiin tietoihin. Kehitystä on viime vuosina tapahtunut lähinnä kahdella alalla: EU:ta koskevien aggregaattien estimoinnissa ja tietojen käsittelyn nopeutumisessa. Kun tietoja on saatavilla kaikista EU:n maista, Eurostat laskee EU:ta koskevia aggregaatteja. Estimaatteja tarvitaan usein, ja Eurostat kehittää ja laajentaa YRT-tietoja koskevien estimaattien valikoimaa. Eurostat on vuodesta 2002 lähtien laajentanut EU:ta koskevien aggregaattien estimointimenettelyjä valmistusteollisuuden alalla kattamaan kaivostoiminnan ja louhinnan, sähkö-, kaasu- ja vesihuollon, rakennusalan sekä kaikki YRT-asetuksen soveltamisalaan kuuluvat rahoitusalaan liittymättömät palvelualat. Estimointimenettelyjä on myös laajennettu kattamaan kokoluokittain eritellyt tietosarjat, kun ne aikaisemmin kattoivat vain kansalliset tietosarjat. Eurostat jatkaa yhteistyötä erilaisten kumppaneiden kanssa tietojen salassapidon parantamiseksi. Eurostatissa otettiinkin vuonna 2002 käyttöön uusi ohjelmisto, jolla pyritään automatisoimaan luottamuksellisen tiedon käsittelyä tiedonkäsittelyn nopeuttamiseksi ja virheiden riskin vähentämiseksi. Eurostatin resurssit rajoittuvat kansallisten tietokokonaisuuksien käsittelyyn ja lisäarvon tuottamiseen aggregaattien, estimaattien, johdettujen indikaattoreiden laskennan ja levittämisen kautta. Eurostat on aiemmin teettänyt joitakin näitä töitä alihankintana, mutta kaikki YRT-asetuksen säännösten nojalla toimitetut tiedot - rahoitustoimintaa koskevia tietoja lukuun ottamatta - on viime vuosina siirrytty käsittelemään Eurostatin sisällä. Eurostat toteuttaa lisäksi itse kaikki lisäarvopalvelut joidenkin levitettävien tuotteiden valmistelua lukuun ottamatta. 1.3. YRT-asetuksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa 1.3.1. Käytössä olevat tiedonkeruumenetelmät YRT-asetuksessa säädettiin siirtymäkausi. Käytännössä se pantiin täytäntöön neljän vuoden kautena, joka kattoi viitevuodet 1995-1998. Kansallisiin toimintatapoihin tehtiin lukuisia muutoksia kaudella, joka alkoi heti sen jälkeen, kun YRT-asetus oli tullut voimaan. Tilanne on periaatteessa melko vakaa nyt, kun siirtymäkausi on päättynyt ja kaikki tarpeelliset toimenpiteet on pitänyt toteuttaa. Tässä kertomuksen osassa luodaan katsaus tilanteeseen viimeisenä viitevuonna, jolta tietoja on saatavilla, eli yleensä viitevuonna 2000. Jäsenvaltioiden tiedonkeruustrategiat voidaan luokitella usealla tavalla. Yksi ryhmä jäsenvaltioita käyttää lähes yksinomaan tilastollisia tutkimuksia (Belgia, Saksa, Kreikka [11], Espanja, Irlanti, Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta), toinen ryhmä lähinnä korvaa tilastolliset tutkimukset hallinnollisilla tietolähteillä perusjoukon enemmistön osalta (Tanska, Suomi ja Ruotsi), ja kolmas ryhmä yhdistää tilastolliset tutkimukset ja hallinnolliset tietolähteet (Ranska, Italia, Luxemburg ja Norja) yhtenäisten tulosten tuottamiseksi. [11] Vuodesta 1999 lähtien on tarkoitus käyttää hallinnollisia tietolähteitä alle 10 työntekijän teollisuusyritysten osalta, vuonna käyttöön otetun 1997 otannan sijasta. Lähes kaikki jäsenvaltiot käyttävät tiedonkeruussa otantaa tietyn koolle asetetun kynnysarvon alapuolella, ja jotkin jäsenvaltiot, jotka käyttävät yksinomaan hallinnollisia tietolähteitä, eivät kerää tietoja lainkaan pienistä yrityksistä (Tanska, Ranska [12], Luxemburg, Suomi ja Ruotsi). Belgia, Saksa, Espanja, Ranska [13], Irlanti, Italia, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta keräävät pienistä yrityksistä tietoja yksinkertaistetulla kyselylomakkeella. [12] Joillakin aloilla. [13] Joillakin aloilla. Kaikissa jäsenvaltioissa yhtä lukuun ottamatta eri aloja koskevia tutkimuksia koordinoidaan käyttämällä yhteistä yritysrekisteriä. Merkittävin poikkeus tähän sääntöön on NACE:n pääluokka J (rahoitustoiminta), jota jäsenvaltiot käsittelevät erikseen (ks.seuraava kappale). Tätä NACE:n pääluokkaa lukuun ottamatta jäsenvaltiot käyttävät yleensä yhdenmukaistettua järjestelmää tilastojen laatimiseen kaikilla muilla toimialoilla. Joissakin maissa on kuitenkin suurta vaihtelua eri aloilla käytettävissä menetelmissä, ja näitä tiedonkeruujärjestelmiä voidaan yleensä kuvailla pikemminkin yhteensovitetuiksi kuin yhdenmukaistetuiksi. Esimerkiksi Ranskassa ja Espanjassa ministeriöt toteuttavat osan tiedonkeruusta, jota tilastolaitos koordinoi vaihtelevassa määrin. Tanskassa (vuodesta 2001 lähtien ainoastaan pääluokassa E), Saksassa, Espanjassa, Irlannissa ja Alankomaissa käytetään erilaisia tiedonkeruujärjestelmiä eri aloilla. Muissa jäsenvaltioissa on yleensä yhdenmukaistetumpi järjestelmä, jossa alakohtaiset seikat käsitellään asianomaisille toimialoille räätälöidyissä kyselylomakkeissa pikemminkin kuin erillisissä tiedonkeruissa. Yhdenmukaistettu lähestymistapa on yleistynyt YTR-asetuksen antamisen jälkeen. Vakuutusalalla vastuu tietojen keräämisestä ja toimittamisesta Eurostatille on yleensä jaettu kansallisen tilastoviranomaisen ja sääntelyviranomaisten kesken. -- Belgiassa, Tanskassa, Saksassa [14], Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa ja Suomessa tietojen keruusta ja toimittamisesta vastaavat asianomaiset sääntelyviranomaiset. [14] Joidenkin muuttujien osalta. -- Irlannissa vakuutusalan tiedoista vastaa yksinomaan kansallinen tilastoviranomainen. -- Luxemburgissa, Alankomaissa, Ruotsissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Norjassa tiedot kerää sääntelyviranomainen, mutta ne toimittaa kansallinen tilastoviranomainen. -- Portugalissa sääntelyviranomaiset keräävät osan tiedoista, mutta tiedot toimittaa kansallinen tilastoviranomainen, joka myös kerää osan tiedoista. Useimmat jäsenvaltiot käyttävät tilastollisissa tutkimuksissaan päätilastoyksikkönä yritystä, mutta TAY-tilastojen [15] ja alueellisten tilastojen laadintamenetelmissä on paljon vaihtelua. [15] Toimialayksikkö. Toimialayksikkö ryhmittää kaikki yrityksen osat johonkin NACE Rev. 1 -luokituksen (nelinumerotaso) luokkaan. Katso tarkempi määritelmä sanastossa. Useat jäsenvaltiot keräävät TAY-tietoja (tai paikallisia TAY-tietoja) suoraan erityisellä kyselylomakkeella tai pääkyselylomakkeen liitteellä. Näin tehdään Tanskassa, Saksassa (NACE:n pääluokassa E), Luxemburgissa, Alankomaissa, Itävallassa, Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Jotkin jäsenvaltiot keräävät tietoja paikallisista yksiköistä ja pitävät niitä rinnastettavissa TAY-tietoihin. Näin tehdään Espanjassa ja Italiassa. Jotkin jäsenvaltiot keräävät toimialoittain eriteltyjä yritystietoja yhden tai usean muuttujan osalta ja arvioivat näiden tietojen perusteella TAY-tietoja kaikkien vaadittujen muuttujien osalta. Tätä lähestymistapaa noudatetaan Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Saksassa TAY-tiedot (NACE:n pääluokissa C ja D) johdetaan yhdistämällä yritystilastot lyhyen aikavälin yritystoimintatilastoista peräisin oleviin paikallisiin TAY-tietoihin. Useat jäsenvaltiot eivät kerää vielä TAY-tietoja (Belgia, Kreikka, Ranska ja Irlanti). Useat jäsenvaltiot keräävät paikallisia yksikköjä koskevia tietoja (tai paikallisia TAY-tietoja) suoraan erityisellä kyselylomakkeella tai pääkyselylomakkeen liitteellä. Näin tehdään Belgiassa, Tanskassa [16], Kreikassa, Espanjassa (teollisuutta koskevat tiedot), Irlannissa [17], Luxemburgissa, Itävallassa, Suomessa [18], Ruotsissa [19] ja Norjassa. [16] Tilastoyksikkönä käytetään paikallista TAY:tä eikä paikallista yksikköä. [17] Käytetään teollisuuden osalta, rakennus-, jakelu- tai palvelualalta ei ole saatavilla alueellista tietoa. [18] Käytetään teollisuuden ja rakennusalan osalta, jakelu- ja palvelualan tilastojen estimoinnissa käytetään rekisteritietoja. [19] Käytetään teollisuuden osalta, jakelu- ja palvelualan tilastojen estimoinnissa käytetään rekisteritietoja, rakennusalan osalta ei kerätä alueellista tietoa Jotkin jäsenvaltiot keräävät alueittain eriteltyjä yritystietoja yhden tai usean muuttujan osalta ja arvioivat näiden tietojen pohjalta alueellisia tietoja kaikkien vaadittujen muuttujien osalta. Tätä lähestymistapaa noudatetaan Espanjassa (jakelu- ja palvelualoilla), Italiassa ja Alankomaissa. Saksa estimoi alueellisia teollisuutta ja rakennusalaa koskevia tietoja käyttämällä lyhyen aikavälin liiketoimintatilastoja (paitsi teollisuusinvestointien osalta, joita koskevat tiedot kerätään vuosittain). NACE:n pääluokissa G ja H käytetään hallinnollisia tietolähteitä. Portugali käyttää alueellisen tiedon keruussa tilastoyksikkönä oikeudellista yksikköä / yritystä. Yhdistynyt kuningaskunta laatii alueellisia tilastoja käyttämällä hallinnollisia tietoja ja mallintamista yritystulosten alueelliseen erittelyyn. Myös ennakkotulosten laadinnassa käytettävät menetelmät vaihtelevat jäsenvaltioittain. -- Espanja, Saksa [20], Ranska, Irlanti [21], Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta ja Norja käyttävät etuajassa palautettuja pääkyselylomakkeita. Saksa käyttää myös osavuosittain (kuukausittain tai neljännesvuosittain) toteutettujen tiedonkeruiden tuloksia. [20] Käytetään teollisuuden ja rakennusalan osalta, joidenkin palvelualojen osalta estimoidaan ennakkotulokset. [21] Käytetään teollisuuden osalta, rakennus-, jakelu- tai palvelualalta ei ole saatavilla ennakkotuloksia. -- Luxemburg käyttää hallinnollisia tietolähteitä, etenkin yritysrekisteriä. -- Belgia, Tanska, Italia, Suomi ja Ruotsi käyttävät tiedonkeruista saatujen ennakkotulosten ja hallinnollisten tietojen yhdistelmää. -- Alankomaat estimoi tulokset osavuosittain (kuukausittain tai neljännesvuosittain) toteutettujen tiedonkeruiden perusteella. -- Itävalta käyttää teollisuuden, rakennusalan ja jakelualan osalta osavuosittain toteutettujen tiedonkeruiden tuloksia, joita täydennetään teollisuuden ja rakennusalan osalta yritysrekisteritiedoilla. Palvelualalla käytetään kansallisia kansantalouden tilinpidon tietoja. -- Kreikka ei laadi vielä ennakkotuloksia. 1.3.2. Täytäntöönpanon alalla toteutetut ja toteutettavat toimet 1.3.2.1. Katsaus viitevuoden 1997 jälkeen toteutettuihin toimiin Useat jäsenvaltiot olivat tehneet merkittäviä muutoksia tiedonkeruujärjestelmiinsä YTR-asetuksen antamisen ja edellisen (ensimmäisen) YTR-asetuksen täytäntöönpanosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille tehdyn kertomuksen välisenä aikana. Ajantasaisuutta lukuun ottamatta (jonka alalla useiden jäsenvaltioiden oli vielä edistyttävä) YTR-tiedot olivat viiteajanjaksoon 1997 mennessä toimialojen ja kokoluokkien osalta melko kattavat Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa, Itävallassa, Portugalissa, Suomessa ja Ruotsissa. Ainakaan yritysten keskeisimpien vuosittaisten tietosarjojen alalla ei korkean täytäntöönpanoasteen saavuttamiseksi vaadittu enää paljoa, jos lainkaan, muutoksia. Monet jäsenvaltiot ovat sittemmin pyrkineet laatimaan tilastoja tietyiltä toimialoilta tai tiettyjen muuttujien osalta, joiden tietoja ei ole ollut saatavilla, ja parantamaan tilastojen ajantasaisuutta. Monet jäsenvaltiot ovat tehneet myös tiedonkeruujärjestelmiinsä merkittäviä muutoksia viiteajanjakson 1997 jälkeen, etenkin laajentamalla huomattavasti tilastojensa kattavuutta toimialojen ja kokoluokkien osalta tai tiivistämällä tiedonkeruuvälejä. Erityisesti seuraavat seikat on syytä tuoda esiin: -- Belgia on parantanut tilastojen laadintamenettelyä voidakseen tarjota alueellisia tietoja ilman kynnysarvoa. Belgia on nyt laatinut tuloksia useiden aiemmin puuttuneiden muuttujien osalta. -- Tanska on laajentanut tilinpäätöstilastojen kattavuutta valmistusteollisuudesta, rakennusalasta ja vähittäiskaupasta kaikkiin YRT-asetuksessa vaadittuihin toimialoihin. -- Saksa on alkanut laatia teollisuus- ja rakennusaloilla koko perusjoukkoa edustavia tilastoja soveltamatta mitään kynnysarvoa. Se teki aluksi pienten yritysten osalta estimaatteja, mutta vuodesta 2001 lähtien se on käyttänyt alle 20 työntekijän yrityksiä koskevassa tiedonkeruussa otantaa. Tiedonkeruun kattavuutta on laajennettu jakelualalla, ja se on nyt täydellinen. Tiedonkeruuväliä NACE:n pääluokassa H on lyhennetty vuoteen. NACE:n pääluokissa I ja K on laadittu vuodesta 1999 lähtien tuloksia uudella otantatutkimuksella viitevuodelta 2000. Tuloksia laaditaan useiden aiemmin puuttuneiden muuttujien osalta. -- Kreikka on poistanut 10 työntekijän kynnysarvon pääluokista C ja E, ja ottanut kynnysarvon alapuolella käyttöön pääluokissa C ja E kokonaistutkimukset ja pääluokassa D otantatutkimukset. Otantatutkimus on vuodesta 1999 lähtien korvattu pääluokassa D hallinnollisen tiedon käytöllä. Kynnysrajaa on kuitenkin sovellettu viitevuoteen 1999 asti (viimeisin vuosi, jolta on saatavilla tietoja) YTR-asetuksen mukaisesti kerättäviin tietoihin pääluokissa C ja D. -- Espanja on alkanut kerätä tietoja kaikilta palvelualoilta siten, että tietoja kerättiin aluksi vuosittain puolelta palvelualoista, ja vuodesta 2000 lähtien niitä kerätään vuosittain kaikilta aloilta. Rakennusalalla on laadittu tilastoja vuodesta 1999 lähtien. Teollisuutta koskevaa tiedonkeruuta on laajennettu tulosten laatimiseksi joidenkin aiemmin puuttuneiden muuttujien osalta. Teollisuudenaloilla käytössä ollut yhden työntekijän kynnysarvo poistettiin vuonna 1999. -- Italian tiedonkeruu kattoi jo aiemmin lähes kaikki kokoluokat ja toimialat, mutta suurten yritysten tiedot on saatu vuodesta 1998 lähtien hallinnollisista lähteistä. Yrityksistä, joissa on 20-99 työntekijää, kerättiin tiedot ennen vuotta 1998, ja vuoden 1998 jälkeen näiden yritysten osalta on käytetty otantaa. Ennakkotulosten laadintaan käytetään nykyään myös hallinnollisia tietoja. -- Luxemburgin tiedonkeruu kattoi jo aiemmin lähes kaikki kokoluokat ja toimialat, mutta pienten yritysten tiedot saadaan yhä enemmän hallinnollisista tietolähteistä, ja näin ollen kynnysarvoa on korotettu 50 työntekijään ja/tai yli 7 miljoonan euron liikevaihtoon. -- Alankomaat on laajentanut tiedonkeruun kattamaan pääluokan C ja kaksinumerotason 73. Pääluokasta E samoin kuin investointitietojen keruun osalta pääluokista C-F on poistettu 20 työntekijän kynnysarvo. Suurin osa tiedonkeruusta uudistettiin vuonna 2000. -- Portugali on alkanut tuottaa TAY-, alueellisia ja ennakkotietosarjoja. Tietoja kerätään useista aiemmin puuttuneista muuttujista. Kokoluokkien kattavuutta on laajennettu siten, että tiedonkeruu kattaa nyt kaikki kokoluokat. -- Suomen tiedonkeruu kattoi jo aiemmin lähes kaikki kokoluokat ja toimialat, mutta pienten yritysten tietoja saadaan yhä enemmän hallinnollisista tietolähteistä, ja näin ollen rakennusalalla 5-19 työntekijän ja jakelualalla 5-49 työntekijän yrityksistä kerätään nykyään tiedot otannalla, kun aiemmin tietoja oli kerätty kaikista näiden alojen yrityksistä, joissa on vähintään 10 työntekijää. -- Ruotsi on toimittanut vuodesta 1999 lähtien alueellisia tietoja NACE:n pääluokissa E (sähkö-, kaasu- ja vesihuolto) sekä G-K (jakeluala ja palvelut). Ennakkotuloksia on laadittu YRT-asetuksen vaatimusten mukaisesti vuodesta 1998 lähtien. -- Yhdistyneessä kuningaskunnassa otettiin vuonna 1998 käyttöön yhdenmukaistettu tiedonkeruujärjestelmä (vuotuinen yrityskysely, annual business inquiry, ABI), joka kattaa kaikki toimialat ja joka korvaa aiemman itsenäisen alakohtaisen tiedonkeruujärjestelmän ja itsenäisen työvoimaa koskevan tiedonkeruun. Tämän seurauksena tiedonkeruuseen sisällytettiin vuosina 1998 ja 1999 useita uusia muuttujia ja vuodesta 1999 lähtien NACE:n nelinumerotaso 64.11. Ennakkotuloksia ollaan laatimassa. Alueellisten tilastojen laadinnassa käytetään nykyisin hallinnollisia tietoja. -- Norja on ottanut käyttöön uuden palvelualan tilastojen järjestelmän. Vaikka kyseessä ei olekaan uusi tiedonkeruu, olemassa olevista tilastoista kerätään nyt YRT-asetuksen mukaisia tietoja NACE:n kaksinumerotasolla 11 ja pääluokassa E. Norjassa käytetään yleisesti katsoen enemmän hallinnollisia tietolähteitä kuin tiedonkeruuta. Tuloksia laaditaan (tilastollisista tutkimuksista) useiden uusien muuttujien osalta, etenkin rahoitusleasingin, ympäristönsuojelumenojen ja ohjelmistomenojen osalta. Kuten edellä esitetystä voidaan todeta, esimerkiksi Italiassa, Luxemburgissa ja Suomessa jatketaan tiedonkeruujärjestelmien kehittämistä, vaikka ne kattoivatkin jo aiemmin melkein kaikki toimialat ja kokoluokat, ja pyritään erityisesti vähentämään pienille yrityksille aiheutuvaa rasitetta. Itävalta on ilmoittanut aikovansa tehdä samankaltaisia muutoksia vuodesta 2002 lähtien pienten yritysten jättämiseksi tilastollisten tutkimusten ulkopuolelle ja tulosten estimoimiseksi pääasiallisesti hallinnollisten tietojen pohjalta. Portugali on ilmoittanut toteuttavansa vuosina 2002-2005 merkittävän uudistuksen, jonka tavoitteina ovat muun muassa kyselylomakkeiden yksinkertaistaminen, hallinnollisten ja muiden tietojen käytön lisääminen sekä sähköisen tiedonvaihdon käyttöönotto ja parantaminen. Ruotsi on ilmoittanut laajentavansa suuria yrityksiä koskevien hallinnollisten tietojen käyttöä siten, että näitä yrityksiä koskevat tilastollisten tutkimusten tulokset ja hallinnolliset tiedot yhdistetään. 1.3.2.2. Jäljellä olevat ongelmat ja täytäntöönpanon aikataulut Asetuksen täytäntöönpanossa on jäsenvaltioissa yhä lukuisia ongelmia viitevuoden 2000 jälkeen. Ongelmien ratkaisemiseksi on laadittu joitakin suunnitelmia, joita on toteutettukin. -- Belgia ei vielä toimita TAY-tietoja eikä laadi tuloksia energiahankinnoista. Ongelmien ratkaisemiseksi ei ole vielä laadittu suunnitelmia, ja ponnisteluissa keskitytään nykyisen tiedonkeruujärjestelmän ylläpitoon. -- Tanskassa suunnitellaan tilastojen laatimista erilaisista tutkimus- ja kehittämistoimintaa koskevista muuttujista (yrityksen sisäiset menot ja henkilöstö) sekä työntekijöiden työtunteihin liittyvistä muuttujista. -- Saksassa suunnitellun pienten teollisuus- ja rakennusalan yritysten otantatutkimuksen sekä NACE:n pääluokkien I ja K tiedonkeruun onnistuneen täytäntöönpanon pitäisi täydentää tiedonkeruujärjestelmän kattavuutta. NACE:n nelinumerotason 74.15 (hallintayhtiöt) tulkinnassa on vielä joitakin ongelmia, jotka todennäköisesti ratkeavat, kun uusi toimialaluokitus (WZ 2003) otetaan käyttöön. -- Kreikassa teollisuutta koskeviin tuloksiin eivät sisälly alle 10 työntekijän yritykset, vaikka tietoja kerätään näistä yksiköistä. Kreikassa ei laadita mitään TAY-tietoja tai ennakkotuloksia. Ennakkotuloksia on odotettavissa aikaisintaan viiteajanjaksolta 2003. -- Ranskassa ennakkotulokset eivät kata NACE:n pääluokan D yrityksiä, joissa on alle 20 työntekijää. -- Irlannissa teollisuutta koskeviin tuloksiin eivät sisälly yritykset, joissa on alle 3 työntekijää, ja rakennusalaa koskeviin tuloksiin eivät sisälly yritykset, joissa on alle 20 työntekijää. Ennakkotuloksia ei vielä laadita rakennus-, jakelu- eikä palvelualoilta. Ennakkotuloksia pyritään tuottamaan useimpien näiden toimialojen osalta viitevuodelta 2002. Alueellisia tietoja ei ole vielä saatavilla rakennusalalta, mutta nämä tiedot on tarkoitus toimittaa viitevuodelta 2000. Irlannissa ei kerätä mitään TAY-tietoja. Mainittujen alojen henkilöstömenoista ei ole saatavilla tietoja, mutta niitä tullaan tarjoamaan viitevuodesta 2001 lähtien. Vakuutusalalla puuttuu tietoja useiden muuttujien osalta. -- Luxemburg ei ole toimittanut alueellisia [22] tietosarjoja, ja se pyrkii toimittamaan näitä tietoja tulevaisuudessa. Tuloksia ei laadita useiden muuttujien osalta, etenkään yritysdemografian, kotityöntekijöiden ja alihankintojen osalta. Kokoluokittain tehty erittely ei ole vakuutusalalla riittävän tarkka. [22] Luxemburg muodostuu YRT-asetuksessa vaaditulla tarkkuuden tasolla yhdestä ainoasta alueesta. -- Alankomaat käyttää yhä palkatun henkilöstön määrässä ilmaistuja kokoluokkia, mutta tämä on tarkoitus muuttaa työhön osallistuvien määräksi viitevuodesta 2002 lähtien. -- Suomessa on aloitettu koetutkimus, jota on tarkoitus alkaa toteuttaa viitevuodesta 2002 lähtien monivuotisten muuttujien osalta jakelualalla. -- Ruotsi ei vielä laadi alueellisia rakennusalaa koskevia tilastoja eikä tuloksia tutkimus- ja kehittämistoiminnan muuttujien tai osa-aikatyöntekijöiden määrän osalta. -- Yhdistynyt kuningaskunta toimittaa viitevuodesta 2000 lähtien tietoja työtunneista. Vakuutusalalla ei vielä ole saatavilla kaikkia tietoja. -- Norja on laatinut rakennus-, jakelu- ja palvelualoilla ennakkotuloksia viitevuodelta 2001 ja teollisuusaloilla viitevuodelta 2002. Tutkimus- ja kehittämistoiminnan muuttujia koskevia tietoja tullaan laatimaan viitevuodelta 2001 erillisen tutkimus- ja kehittämistoimintaa koskevan tiedonkeruun pohjalta. 1.4. Muita täytäntöönpanon näkökohtia 1.4.1. Tiedonsiirtomuotojen täytäntöönpano Lähes kaikki maat toimittavat tietoja sovitun tiedonsiirtomuodon mukaisesti. Käytännön tason täytäntöönpanossa voidaan kuitenkin todeta kaksi ongelmaa. YRT-asetuksen liitteissä esitetään alhaisin taso, jolta tietoa pitäisi toimittaa Eurostatille ja joka on yleensä nelinumerotaso mutta toisinaan korkeampi taso. YRT-asetuksessa sen enempää kuin sen täytäntöönpanoasetuksissakaan ei vaadita toimittamaan tietoja korkeammilta NACE:n luokituksen tasoilta (kuten pääluokista, välitasoista jne.), mutta sitä ei myöskään kielletä. Eurostat on kannustanut jäsenvaltioita toimittamaan tietoja kaikilta korkeammilta tasoilta, jotta se voisi tunnistaa ja suojata asianmukaisesti luottamuksellisen tiedon, ja useimmat maat tekevätkin niin. Toinen ongelma on, että jotkin jäsenvaltiot eivät toimita tietoja joistakin toimialoista tai kokoluokista, joissa ei ole aktiivisia yksiköitä. Tällaisen tiedon puuttuminen tulkitaan siten, ettei tietoja ole saatavilla, vaikka se pitäisi ilmaista nollana. Tämän tärkeimpänä seurauksena on, että käyttäjät eivät voi tulkita tietoja, sillä he eivät tiedä, mitkä arvot ovat todella nollia ja missä tiedot vain puuttuvat. Toiseksi tietojen saatavuuden arvioinneissa, kuten niissä, joita tehdään tässä kertomuksessa, aliarvioidaan tietojen saatavuutta, koska niissä tulkitaan toimittamatta jätetyt nolla-arvot samalla tavalla kuin puuttuvat arvot. 1.4.2. Yhden prosentin säännön täytäntöönpano Useissa YRT-asetuksen kohdissa myönnetään joillekin jäsenvaltioille poikkeuksia tiettyihin säännöksiin näiden maiden koon takia. Poikkeusten perusteena on yleensä jäsenvaltion osuus EU:n kokonaismäärästä tietyn muuttujan osalta ja määrätyllä alalla. Ennen kuin osuus voidaan määritellä, on tietenkin laskettava EU:n kokonaismäärä. Sääntöjen mukaan merkittävimmät poikkeukset koskevat YRT-asetuksen liitteitä 3 ja 4, mutta niitä on muitakin. Jos pääluokkien F ja G jossain pääryhmässä liikevaihdon kokonaismäärä ja työhön osallistuvien henkilöiden lukumäärä edustaa jäsenvaltiossa yleensä alle yhtä prosenttia yhteisön kokonaismäärästä, kyseisen jäsenvaltion ei tarvitse toimittaa näitä pääryhmiä koskevia tietoja minkään sellaisen muuttujan osalta, jota ei ole mainittu liitteessä 1. Valitettavasti lähes kuusi vuotta sen jälkeen, kun YRT-asetus hyväksyttiin, mitään EU:n kokonaismäärää ei ole saatavilla yhdestäkään asianomaisesta neljästä pääryhmästä. Tähän saakka on oletettu, että Irlanti ja Luxemburg jäävät molemmissa tapauksissa kynnysarvon alapuolelle. Vaikka tilanteen tarkkaan arviointiin ei olekaan vielä saatavilla riittävästi tietoja, vaikuttaa todennäköiseltä, että myös suurin osa liittyvistä valtioista tulee kuulumaan yhden prosentin säännön piiriin joissakin tai kaikissa pääluokkien F ja G pääryhmissä. Säännön tulkintaa ja soveltamista onkin ehdottomasti selvennettävä tulevaisuutta varten. 1.4.3. Määritelmät Yrityksen perustamisen ja lopettamisen määritelmät kytkevät nämä muuttujat yksiselitteisesti yritysrekisteriin. Käytännössä suurin osa muista YRT-asetuksen mukaisista muuttujista saadaan hallinnollisista ilmoituksista tai tiedonkeruista, ja ne mukautetaan siten, että niissä otetaan huomioon perusjoukossa tiedonkeruun aikana havaitut muutokset. Määritelmissä ei sanota tarkkaan, milloin yritykset pitäisi laskea. Ne voidaan esimerkiksi laskea viiteajanjakson aikana 1. tammikuuta tai 31. joulukuuta, tai yritykset voidaan laskea mukaan, jos ne ovat toimineet ainakin osan viitevuodesta. Tällaisten demografisten muuttujien määritelmään vaikuttaa useita samankaltaisia, monimutkaisia seikkoja, ja Eurostat pyrkii selventämään niitä yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Määritelmiä koskevaan komission asetukseen eivät sisälly seuraavien muuttujien määritelmät: bruttoinvestoinnit toimilupiin, patentteihin, käyttölupiin, tavaramerkkeihin ja vastaaviin oikeuksiin (15 42 0), investoinnit ostettuihin ohjelmistoihin (15 44 1), investoinnit yksikön tuottamiin ohjelmistoihin (15 44 2), liikevaihdon erittely tuotteiden mukaan (18 21 0) ja alihankinnasta saadut tulot (23 12 0). Useat jäsenvaltiot ovat kertoneet olevansa huolissaan muuttujien määritelmien soveltamisesta käytännössä. Seuraavat ongelma-alueet on tuotu esiin: kokoaikavastaavuudet työllisyyden muuttujien osalta, rahoitusleasing, oppisopimusharjoittelijoiden määrä, vuokratyövoimasta suoritetut maksut, ympäristönsuojelumenoja koskevat muuttujat, yrityksen sisäiset tutkimus- ja kehittämismenot sekä työllisyys. OSA II 2. Yritystoiminnan rakennetilastot 2.1. YRT-tietojen laatu: käyttökelpoisuus ja kattavuus 2.1.1. Käyttäjät ja heidän tarpeensa 2.1.1.1. Yhteisön politiikka Yritystoiminnan eurooppalaisten rakennetilastojen keskeisenä tavoitteena on tuottaa tarvittavat tiedot eurooppalaisten yritysten rakenteesta, toiminnoista, kilpailukyvystä ja suorituskyvystä, jotta toimialoja voidaan analysoida tarkasti ja ajantasaisesti. Käytettyjen poliittisten välineiden ominaisuudet ja tehokkuus riippuvat rakenteellisten muuttujien tarkasta toimialakohtaisesta seurannasta, jolla pyritään erityisesti arvioimaan yhteisön yritysten kilpailukykyyn ja taloudelliseen elinkelpoisuuteen liittyviä näkökohtia. Maaliskuussa 2000 järjestetyssä Lissabonin Eurooppa-neuvostossa Euroopan unioni asetti itselleen tavoitteeksi, että "siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta" [23]. [23] Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmät (strateginen päämäärä seuraavaa vuosikymmentä varten). Tukholmassa maaliskuussa 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toisti, kuinka tärkeää on hyödyntää sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia, ja totesi seuraavaa: "Markkinoiden on toimittava hyvin, jotta kuluttajat hyötyisivät niistä aiempaa enemmän ja jotta voitaisiin luoda yrittäjyydelle suotuisa ympäristö. Aiemmat onnistuneet uudistukset ja niiden avulla aikaansaatu kustannusten aleneminen ja tuotteiden valikoiman ja laadun parantuminen kannustavat jatkamaan toimia. Tehokkaasti toimivien palveluiden sisämarkkinoiden luominen on yksi Euroopan tärkeimpiä tavoitteita." Eurooppa-neuvosto totesi vielä, että "jäsenvaltioita ja komissiota pyydetään parantamaan yrityspolitiikan kannalta keskeisten, yhteisesti sovittujen alojen vertailevaa arviointia varten tarvittavien tilastotietojen laatua, ajantasaisuutta ja saatavuutta". Brysselissä keväällä 2003 järjestetyssä Eurooppa-neuvostossa komissio ilmoitti aikovansa laatia hyvissä ajoin ennen kevään 2004 Eurooppa-neuvostoa selvityksen siitä, miten rakenneindikaattoreiden ja muiden analyysivälineiden käyttöä voitaisiin tehostaa Lissabonin strategian edistymisen arvioimisessa. Sen lisäksi, että päättäjät tarvitsevat yritystoiminnan rakennetilastoja, niitä tarvitaan myös tilastojärjestelmän sisällä etenkin kansantalouden tilinpidon ja lyhyen aikavälin tilastojen alalla. Yritystoiminnan rakennetilastoja käytetään paitsi yritys- ja teollisuuspolitiikassa, myös useiden kapeampien politiikanalojen, kuten ympäristöpolitiikan, kehittämisessä ja seurannassa. 2.1.1.2. Yritykset ja toimialajärjestöt tietojen käyttäjinä Yritykset tarvitsevat tietoja oman toimialansa kilpailutilanteesta sekä toimittajiensa ja asiakkaidensa toimialoista. Yritykset saavat suoraan käyttöönsä yritystoiminnan eurooppalaisia rakennetilastoja komission tarjoamina tuotteina (tietokannat, offline-muotoiset sähköiset tallenteet ja painotuotteet) tai välittäjien kautta. Jälkimmäisessä tapauksessa Euroopan toimialajärjestöillä on merkittävä tehtävä tilastolaitoksilta saatujen tilastotietojen välittämisessä jäsenilleen. Monet näistä järjestöistä tuottavat itsekin tilastoja useista lähteistä, joihin kuuluvat myös yritystoiminnan rakennetilastot, ja antavat jäsenilleen niiden toimialaan liittyviä tietoja. Tärkein syy, miksi Euroopan toimialajärjestöt käyttävät Eurostatin tietoja, on se, että ne ovat melko hyvin standardoituja ja niitä on saatavissa useista maista. 2.1.1.3. Tietojen levittäminen vastaajille Monet jäsenvaltiot toimittavat aggregoidut tulokset tiedonkeruisiin osallistuneille yrityksille joko ilman eri pyyntöä tai pyynnöstä. Saksassa vastaajat saavat teollisuuden ja rakennusalan tulokset taulukkomuodossa. Tanskassa ja Kreikassa tiedot toimitetaan vastaajille vain pyynnöstä. Espanjassa teollisuuden päätiedonkeruuseen osallistuneet yritykset saavat vastaajakohtaisesti mukautettuja tietoja, joissa niitä verrataan samanlaisiin yksiköihin, ja palvelualan tiedonkeruuseen osallistuneet yritykset saavat toimialaansa koskevat aggregoidut tiedot. Suomessa vastaajille toimitetaan vastaajakohtaisesti mukautetut tiedot, joissa niitä verrataan samanlaisiin yksiköihin. Ruotsissa vastaajille toimitetaan joitakin avainindikaattoreita. Ranska on asteittain siirtymässä käytäntöön, jossa jokaiselle tilastolliseen tutkimukseen osallistuneelle yritykselle toimitetaan järjestelmällisesti joko vastaajakohtaisesti mukautettuja tai yleisiä tilastotietoja. Tämä käytäntö aloitettiin vuosia sitten valmistusteollisuudessa. Portugalissa suunnitellaan, että vastaajille alettaisiin toimittaa järjestelmällisesti tilastotietoja. 2.1.1.4. Tietojen säilyttäminen käyttäjien kannalta käyttökelpoisina Eurostat jatkaa sen arvioimista, missä määrin käyttäjien saataville saatettavat YRT-tiedot täyttävät heidän tarpeensa. Esimerkkinä arvioinnin seurauksista on komission asetuksen (EY) N:o 1614/2002 hyväksyminen syyskuussa 2002. Kuten aiemmin mainittiin, tämän komission asetuksen valmistelun yhteydessä käytiin sekä tietojen käyttäjien että niiden toimittajien kanssa keskusteluja siitä, miten asetuksen vaatimuksia voitaisiin hioa, jotta käyttäjien tarpeet voitaisiin täyttää nykyistä paremmin. Toinen esimerkki pyrkimyksestä mukauttaa YRT-asetusta siten, että YRT-tiedot pysyisivät käyttökelpoisina, on komission ehdottama muutos, jolla vahvistettaisiin ympäristönsuojelumenoihin liittyvien tilastojen laadintaa. Lisäksi on perustettu kolmivuotinen jatkuva ohjelma, jossa pyritään kehittämään yritystoiminnan rakennetilastojen uusia aloja. Ohjelmassa esitetään seuraaviksi kolmeksi vuodeksi suunnitellut hankkeet ja määritellään kunakin vuonna tehtävä työ, joka yleensä jakautuu seuraavasti: valmistelutyö, menetelmien kehittäminen, tiedonkeruu (menetelmien testaaminen) ja arviointi. Arviointi voi johtaa työn lopettamiseen, uuteen tiedonkeruuseen tai oikeudellisen kehyksen valmisteluun ja myöhempään täytäntöönpanoon. Jatkuvaa ohjelmaa tarkistetaan vuosittain siten, että otetaan huomioon Eurostatin tietojen käyttäjien (etenkin komissiossa) näkemykset ja jäsenvaltioiden omat kehityssuunnitelmat. Tarkistuksen pohjalta päätetään, pitääkö suunnitelmia muuttaa ja uusia hankkeita aloittaa, vai pitääkö käynnissä olevia hankkeita lopettaa. Tämän lähestymistavan toivotaan lisäävän avoimuutta ja vakautta kehitystyössä, jotta jäsenvaltioissa voitaisiin ottaa käyttöön järeitä menetelmiä ja jotta kaikki maat voisivat oppia toistensa toimintatavoista kehittämisen aloilla. Meneillään olevaan kolmivuotiseen jatkuvaan ohjelmaan (2002-2004) kuuluu yhtenä osana erityistutkimusten toteuttaminen. Nopeasti muuttuvan talouden uskotaan edellyttävän, että Euroopan tilastojärjestelmä kykenee vastaamaan nopeasti ja joustavasti käyttäjien uusiin tarpeisiin. Erityistutkimusten kehittämistä koskeva ehdotus on hyväksytty useissa kansallisten tilastoviranomaisten kanssa pidetyissä kokouksissa. Näiden erityistutkimusten toivotaan tarjoavan mahdollisuus käsitellä yhdenmukaistetusti aiheita, jotka koskevat useita jäsenvaltioita. Erityistutkimusten odotetaan auttavan valaisemaan ilmiöitä, joista ei vielä tiedetä paljoakaan. Tällaisia tutkimuksia ei tulla ehdottamaan säännöllisesti vaadittavan tiedon keruuseen. Ensimmäisen tutkimuksen aiheeksi valittiin käyttäjien ja kansallisten tilastoviranomaisten kanssa käytyjen neuvottelujen perusteella yritysten väliset suhteet. Hankkeen kuvaus, kyselylomakeluonnos ja määritelmät on jo valmisteltu. Eurostat tutkii, voitaisiinko vahvistaa oikeudellinen kehys, jota saatetaan tarvita, jotta kaikki jäsenvaltiot toteuttaisivat erityistutkimuksia. Käyttäjien tarpeista on tehty pitkän aikavälin arviointi osana "palvelualan tilastoja koskevan strategian" kehittämistä, josta Eurostat ja kansalliset tilastoviranomaiset ovat viime aikoina keskustelleet. Strategiassa hahmotellaan palvelualaa koskevien YRT-tietojen kehittämistä jatkona YRT-asetuksen myötä otetulle merkittävälle edistysaskeleelle (ks. 4.3 kohta). 2.1.2. Tietojen levittämiskäytäntö Eurostat levittää YRT-tietoja ja niihin liittyviä menetelmiä useiden tuotteiden kautta. Näistä tärkeimmät esitellään lyhyesti seuraavassa taulukossa 1. Taulukko 1: YRT-tietojen levittämiskäytännön pääpiirteet >TAULUKON PAIKKA> Näiden julkaisujen lisäksi Eurostat on julkaissut lukuisia yksittäisjulkaisuja pääasiallisesti YRT-tietoihin perustuvien erityisten tutkimusten tai analyysien tuloksista. Liitteessä 1 luetellaan näistä tärkeimmät, jotka on julkaistu tammikuun 1999 ja huhtikuun 2002 lopun välisenä aikana. Levittämiskäytäntöä on rationalisoitu vuodesta 2001 lähtien ohjelman tasapainottamiseksi. Tästä on ollut seurauksena etenkin jakelu- ja rahoitustoiminta-alaan erikoistuneiden julkaisujen väheneminen ja palvelualojen painottuminen tunnetuimmassa julkaisussa "European Business, facts and figures". Käyttäjien näkemyksiä YRT-tietojen julkaisuista analysoitiin vuonna 2002. Tuloksena saatiin melko yleisluonteisia päätelmiä nykyisten levittämiskäytäntöjen vahvuuksista ja heikkouksista. Analyysissa tuli selkeästi esiin säännöllisten, toistuvien julkaisujen merkitys ja ilmeni, että useat käyttäjät eivät ole tietoisia nykyisten julkaisujen välisistä suhteista ja täydentävyydestä. Raportissa tuotiin esiin, että Eurostatin julkaisuilla on merkittävä asema useita maita koskevien yhdenmukaistettujen tilastojen levittämisessä sen sijaan, että Eurostat tyytyisi keräämään epäyhtenäisiä kansallisia tietoja. Raportissa todettiin, että ammattimaiset käyttäjät toivoisivat enemmän tietoa menetelmäkäytännöistä ja tiedon laadun määrällisistä mittareista sekä estimaatteja puuttuvista tai myöhässä toimitettavista tiedoista. 2.1.3. Online-tietokannat NewCronos on Eurostatin viitetietokanta. Eurostat tarjoaa YRT-tietoja NewCronos-tietokannan teemassa 4 (teollisuus, kauppa ja palvelut) YRT-aihealueella. Aihealue sisältää kaikki jäsenvaltioiden (ja muiden ETA-maiden) YRT-asetuksen mukaisesti toimittamat tiedot sekä samankaltaisia tietoja ehdokasmaista ja muista maista. Siellä on myös tietoa joistakin YRT:ihin liittyvistä kehittämishankkeista, kuten yritysdemografiaan ja ulkomaisten tytäryhtiöiden harjoittaman liiketoiminnan tilastoihin (Foreign Affiliates Trade Statistics, FATS) liittyvistä hankkeista. Tietokannan tärkeimpiin taulukoihin seitsemänä kuukautena (toukokuu-marraskuu) vuonna 2002 tehtyjen hakujen määrä on analysoitu. Tuloksista ilmenee (taulukko 2), että yrityksiä koskevia keskeisimpiä tietosarjoja käytetään eniten (kansalliset tiedot kaikenkokoisista yrityksistä) niin kaikki toimialat kattavien tietojen kuin vakuutusalaa koskevien erityistaulukoiden osalta. Myös kokoluokkia koskevia tietokokonaisuuksia käytetään paljon, etenkin niitä, jotka kattavat teollisuuden alat. Taulukko 2: YRT-tietojen levittämiskäytännön arvioinnissa huomioitavia tekijöitä >TAULUKON PAIKKA> 2.2. YRT-tietojen laatu: saatavuus Jäsenvaltioille ei ole myönnetty enää viitevuoden 1999 jälkeen poikkeuksia YRT-asetuksen säännöksiin ja liitteisiin 1-5. Tässä luvussa tarkastellaan, kuinka tietojen saatavuus on parantunut, ja yksilöidään aloja, joilla se ei ole vielä täydellistä. Seuraavissa taulukoissa luodaan yleiskatsaus tietojen saatavuuteen vuotuisissa yritystietojen sarjoissa. Arviointi perustuu tilanteeseen viitevuosina 1996 ja 2000 (jos tietoja ei ole saatavilla viitevuodelta 2000, viitevuoden 1999 prosenttiluku esitetään suluissa). Analyysista ilmenee saatavilla olevan tiedon osuus (prosentteina) siitä, mitä YRT-asetuksessa vaaditaan. Luvun laskennassa on otettu huomioon kaikki pakolliset muuttujat [24] ja korkein asetuksessa vaadittu toimialakohtainen erittelyaste. Jos jollekin valtiolle on myönnetty koon takia poikkeus, tämä otetaan huomioon osuuden laskennassa. [24] Vakuutusalalla on otettu huomioon vain luettelon A muuttujat, vaikka vuosi 2000 oli ensimmäinen vuosi, jolloin luettelon B muuttujat oli pakollista toimittaa. Analyysin tulokset on tiivistetty kunkin NACE:n pääluokan osalta (rahoitustoiminnasta annetaan yksityiskohtaisempia tietoja), jolloin tietojen saatavuudessa eri aloilla ilmenevät ongelmat tulevat esiin. NACE:n pääluokan perässä suluissa esitetty luku on teoreettinen enimmäispistemäärä kunakin viitevuonna, ja se perustuu vaadittujen muuttujien määrän ja NACE:n pääluokkaan sisältyvien toimialojen määrän yhdistelmään. Ensimmäinen luku on standardimäärä useimmille jäsenvaltioille ja Norjalle, ja toinen luku on määrä poikkeuksista hyötyville pienille maille: Irlanti ja Luxemburg ovat yleensä toimittaneet tietoja niille myönnetyn poikkeuksen pohjalta, ja näin ollen näitä maita koskevat osuudet perustuvat aina tähän jälkimmäiseen arvoon. Tietojen saatavuus analysoitiin Eurostatin NewCronos-viitetietokannassa 16. tammikuuta 2003 olleen sisällön perusteella. On syytä mainita, että varmentamismenettelyjen ja salassapidon edellyttämän käsittelyn takia tietojen Eurostatille toimittamisen ja niiden syöttämisen uuteen NewCronos-tietokantaan välillä on viive. Tiedot, jotka oli toimitettu edellä mainittuun päivämäärään mennessä mutta joita ei ollut käsitelty ja jotka eivät siksi olleet saatavilla NewCronosissa, on merkitty tähdellä (*). Lisäksi, jos jokin jäsenvaltio toimittaa tietoja useassa vaiheessa (esimerkiksi erityisistä tutkimuksista peräisin olevat tiedot tietyiltä toimialoilta tai tiettyjen muuttujien osalta saattavat olla myöhässä), vuotta 2000 koskevien tietojen osuus saattaa vielä kasvaa lähiaikoina. Taulukossa 3 esitetään saatavilla olevan tiedon osuus (prosentteina) riippumatta siitä, onko tieto luottamuksellista vai ei. Taulukko 3: Saatavuustaulukko: yleinen arviointi - viitevuodet 1996 ja 2000. >TAULUKON PAIKKA> Huom. Kreikka on toimittanut vuotuiset yritystiedot vuodelta 1999 pääluokkien C-E osalta. Maassa käytettävän kynnysarvon (10 työhön osallistuvaa henkilöä) takia Eurostat ei levitä näitä tietoja muista maista saatavien YRT-tietojen rinnalla, vaan erillisessä, rajoitetussa tietokokonaisuudessa. Kreikan tilastolaitoksen estimaatit saatavilla olevista vuoden 1999 tiedoista ovat: 91 prosenttia pääluokassa C, 88 prosenttia pääluokassa D ja 41 prosenttia pääluokassa E. Huom. Vakuutusalalla vuodelta 2000 saatavilla olevien tietojen osuus olisi Suomessa 100 prosenttia, ellei joitakin nolla-arvon tietueita olisi kirjattu virheellisesti puuttuviksi. Taulukossa 4 esitetään viimeisimmältä vuodelta, jolta tietoja on saatu (1999 tai 2000), saatavilla olevan vaaditun tiedon osuus (prosenteissa) ja julkisen vaaditun tiedon osuus. Tämä osoittaa, missä määrin salassapito vähentää tietojen saatavuutta. Taulukko 4: Saatavuustaulukko: salassapito vähentää tietojen saatavuutta >TAULUKON PAIKKA> Yleisesti katsoen voidaan päätellä, että tietoja on melko hyvin saatavilla seuraavilla aloilla: jakelu; hotellit ja ravintolat; kuljetus, varastointi ja tietoliikenne; kiinteistöalan toiminta, vuokraustoiminta sekä liiketoiminta. Heikointa saatavuus on seuraavilla aloilla: sähkö-, kaasu- ja vesihuolto; rakentaminen; vakuutustoiminta. Yhteensä 11 maata 16:sta (jäsenvaltiot ja Norja) toimitti kaikki tiedot (kaikista vaadituista muuttujista ja kaikilta vaadituilta toimialoilta) viitevuodelta 2000 seuraavilla aloilla: hotellit ja ravintolat; kuljetus, varastointi ja tietoliikenne; kiinteistöalan toiminta, vuokraustoiminta sekä liiketoiminta. Kaikilla muilla aloilla niiden maiden määrä, joista oli saatavilla kaikki tiedot, oli huomattavasti pienempi. Kun verrataan tietojen saatavuutta vuonna 1996 ja vuonna 2000, voidaan todeta, että parannusta on tapahtunut kaikilla aloilla. Merkittävintä saatavuuden paraneminen on ollut rakentamisessa, jakelussa, hotellien ja ravintoloiden alalla sekä kiinteistöalan toiminnassa, vuokraustoiminnassa ja liiketoiminnassa. Saatavuuden paranemiseen on vaikuttanut kaksi tekijää. Ensinnäkin useista maista on vuonna 2000 saatavilla tietoja useammalta alalta kuin vuonna 1996; tämä koskee etenkin Tanskaa, Saksaa, Espanjaa, Ruotsia ja Norjaa. Toiseksi saatavilla olevan tiedon osuus on vuonna 2000 korkeampi kuin vuonna 1996, koska toimialoja tai muuttujia on aiempaa enemmän; tämä koskee etenkin Itävaltaa, Saksaa ja Espanjaa. Liitteessä 2 esitetään tietoja kokoluokkakohtaisten tietojen ja alueellisten tietojen saatavuudesta. 2.3. YRT-tietojen laatu: ajantasaisuus Seuraavassa taulukossa 5 luetellaan viipeet keskeisimpien yrityssarjojen tietojen siirroissa. Viipeet ilmaistaan YRT-asetuksessa ja sen täytäntöönpanosta annetuissa komission asetuksissa sallitun aikaeron ylittävinä kuukausina. Useimmilla aloilla tietojen siirrolle sallittu enimmäisviive on 18 kuukautta viiteajanjakson päättymisestä. Vakuutustoiminnan osalta enimmäisviive on 12 kuukautta viiteajanjakson päättymisestä. Enimmäisviipeet ovat luonnollisesti ajanjaksolla aina samat. Jos tietoja ei ole saatu vuodelta 2000, kohtaan on merkitty viiva (-). Jos tietoja on tarkistettu, viipeeksi on laskettu ensimmäisen ja viimeisen siirron puoliväli. Yhdessä poikkeuksellisessa tapauksessa maa lähetti ensimmäiset tiedot hyvissä ajoin ennen määräaikaa ja tarkistetut tiedot paljon myöhemmin, ja tässä tapauksessa siirron viipeeksi on merkitty 0, eli ei etuajassa eikä myöhässä. Ajantasaisuus analysoitiin 15. tammikuuta 2003. Taulukko 5: lopullisten YRT-tietojen ajantasaisuustaulukko, viitevuodet 1996 ja 2000. >TAULUKON PAIKKA> Komission asetuksessa (EY) N:o 2702/98 tarkennetaan yritystoiminnan rakennetilastojen toimittamisessa noudatettava standardoitu tekninen muoto, jota kaikki jäsenvaltiot olivat alkaneet soveltaa viitevuoteen 2000 mennessä paitsi Yhdistynyt kuningaskunta, joka on sittemmin ottanut sen käyttöön. Standardoidun teknisen muodon käyttämättä jättäminen viivästyttää lopullisten tietojen saattamista käyttäjien saataville. Useat maat, etenkin Tanska (1999), Espanja, Luxemburg ja Norja, ovat tarkistaneet tietojaan, mikä myös vaikuttaa kielteisesti nopeuteen, jolla lopulliset tiedot voidaan saattaa käyttäjien saataville, vaikka on tietenkin parempi saada tarkistetut tiedot kuin julkaista tietoisesti virheellistä tietoa. Maat voidaan jakaa ajantasaisuuden näkökulmasta useaan ryhmään, kun tarkastellaan tilannetta vuonna 2000 liitteiden 1-4 osalta: -- neljä maata täyttää täysin ajantasaisuutta koskevat vaatimukset: Itävalta, Portugali, Suomi ja Ruotsi - tilanne oli kaikkien näiden maiden osalta sama jo vuonna 1999, -- viisi maata toimittaa yhtä tai useampaa sarjaa koskevat tiedot hieman myöhässä (enintään kuukauden myöhässä): Tanska, Italia, Luxemburg, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta, -- kolme maata toimittaa yhtä tai useampaa sarjaa koskevat tiedot pidemmällä viipeellä (kaksi-neljä kuukautta myöhässä): Belgia, Ranska ja Norja; Ranskassa viive johtui ainoastaan teknisistä atk-ongelmista, jotka on sittemmin ratkaistu, -- kaksi maata täyttäisi ajantasaisuutta koskevat vaatimukset täydellisesti tai lähes täydellisesti, jos ei otettaisi huomioon jakelua koskevia tietoja (Saksa) tai rakentamista koskevia tietoja (Espanja); rakennusalaa koskevat tiedot tuotetaan Espanjassa itsenäisesti suhteessa kansalliseen tilastoviranomaiseen. Kahden jäljellä olevan maan tilanne on erikoinen. Irlanti toimittaa kaikkia aloja koskevat tiedot pitkällä viipeellä. Kreikka on jättänyt toimittamatta useita toimialoja koskevat tiedot viitevuodelta 2000, ja teollisuutta koskevat tiedot saapuivat useita kuukausia myöhässä, vaikkakin huomattavasti nopeammin kuin tiedot viitevuodelta 1999. Katsauksessa ei voida ottaa huomioon kaikkia erityistilanteita kussakin maassa, eikä maiden välisiin pieniin eroihin viipeissä pitäisi kiinnittää liikaa huomiota. Ensimmäisen ja toisen sekä kolmannen ja neljännen maaryhmän välinen ero on hyvin kapea. Nykytilanteen tarkastelun lisäksi voidaan tehdä joitakin päätelmiä edistymisestä. Itävalta ja Tanska täyttivät jo vuonna 1996 melko täydellisesti ajantasaisuutta koskevat vaatimukset, ja tilanne on säilynyt ennallaan. Alankomaat, Portugali, Suomi ja Ruotsi ovat edistyneet huomattavasti siirtymäkauden aikana ja lyhentäneet viipeitä siten, että ne täyttävät vaatimukset erittäin hyvin tai jopa täydellisesti. Sama koskee Espanjaa edellä mainittua rakennusalaa lukuun ottamatta. Myös Belgia, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta edistyivät siirtymäkauden aikana siten, että ne täyttivät sen päättymiseen mennessä kaikki ajantasaisuutta koskevat vaatimukset. Näissä kolmessa maassa tilanne ajantasaisuuden osalta huononi kuitenkin vuonna 2000 vuoteen 1999 verrattuna, vaikka se onkin yleisesti katsoen paljon parempi kuin vuonna 1996, ja kyseessä saattaa olla tilapäinen ongelma. Sekä Italia että Luxemburg edistyivät siirtymäkaudella viipeiden vähentämisessä, vaikka niiden viipeet olivatkin vielä huomattavia vuonna 1999. Edistyminen on kuitenkin jatkunut ja voimistunut siirtymäkauden päätyttyä. Saksassa tietojen ajantasaisuus huononi vuoden 1996 ja siirtymäkauden päättymisen välisenä aikana, mutta se on sittemmin parantunut. Jakelualaa lukuun ottamatta viipeet olivat vuonna 2000 lyhyempiä kuin vuonna 1996. Teollisuuden ja rakentamisen aloilla Saksa täyttää ajantasaisuutta koskevat vaatimukset täydellisesti. Tietojen ajantasaisuus heikkeni myös Kreikassa ja Irlannissa vuoden 1996 ja siirtymäkauden päättymisen välisenä aikana, mutta molemmat ovat sittemmin edistyneet tällä alalla. Irlannissa viimeaikainen edistyminen on palauttanut viipeet vuoden 1996 tasolle. Kreikassa viipeet olivat lyhyempiä vuonna 2000 kuin vuonna 1996. Edistymistä tarkasteltaessa on oltava tarkkana. Esimerkiksi laadun muiden osatekijöiden alalla tapahtunut kehitys, kuten kynnysarvon poistaminen vertailukelpoisuuden parantamiseksi tai toimialojen kattavuuden laajentaminen saatavuuden parantamiseksi (jotka on molemmat tehty Saksassa siirtymäkaudella), on saattanut heikentää tilannetta ajantasaisuuden osalta. Edistymisen toivotaan jatkuvan näissä tapauksissa ja ajantasaisuuden paranevan, kuten Saksassa vaikuttaa tapahtuneen. Useimmat jäsenvaltiot toimittavat liitteen 5 (vakuutustoiminta) mukaisia tietoja ennen määräaikaa tai vain pienellä viipeellä. Vain Tanskalla, Irlannilla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli merkittäviä viipeitä viitevuoden 2000 tietojen toimittamisessa, kun taas Belgia ja Kreikka eivät toimittaneet mitään tietoja tältä viitevuodelta. Ennakkotulosten saatavuus oli melko heikkoa siirtymäkaudella. Viitevuoteen 2000 mennessä (jonka tiedot oli toimitettava ennen lokakuun 2001 loppua) kaikki jäsenvaltiot paitsi Kreikka ja Irlanti olivat alkaneet toimittaa tietoja, ja pisin määräajan ylittävä viive miltään maalta oli kuukauden mittainen. Irlanti ja Norja ovat suunnitelleet, että ne alkavat toimittaa ennakkotuloksia ainakin joiltakin aloilta viitevuodesta 2001 lähtien ja jäljelle jääviltä aloilta viitevuodesta 2002 lähtien. Seuraavassa taulukossa 6 luetellaan vuoden 2001 ennakkotulosten siirroissa esiintyneet viipeet. Viipeet ilmaistaan YRT-asetuksessa ja sen täytäntöönpanosta annetuissa komission asetuksissa sallitun aikaeron ylittävinä kuukausina. Tietojen siirrolle sallittu enimmäisviive on 10 kuukautta viiteajanjakson päättymisestä. Jos tietoja ei ole vielä saatu vuodelta 2001, kohtaan on merkitty viiva (-). Jos tietojen toimituspäivästä on ennakkotietoa, ennakoitu viive on merkitty tähdellä (*). Ajantasaisuus analysoitiin 15. tammikuuta 2003. Taulukko 6: YRT:iden ennakkotulosten ajantasaisuustaulukko, viitevuosi 2001. >TAULUKON PAIKKA> Liitteessä 3 esitetään tietoja kokoluokkakohtaisten tietojen ja alueellisten tietojen ajantasaisuudesta. 2.4. YRT-tietojen laatu: tarkkuus 2.4.1. Rakennetilastojen laatua koskevan asetuksen täytäntöönpano Yritysten rakennetilastojen laadun arviointiperusteista 23. heinäkuuta 1999 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1618/1999 jäsenvaltioita vaaditaan toimittamaan joka vuosi (vuodesta 1997 alkaen) 24 kuukauden kuluessa viitekauteen kuuluvan kalenterivuoden päättymisestä tietoa vaihtelukertoimesta ja vastaamatta jättäneiden osuudesta, tutkimustavasta ja päätoimialan määrittelyyn käytettävästä menetelmästä. On pantava merkille, että jotkin jäsenvaltiot on vapautettu näistä vaatimuksista. Jäsenvaltioiden, joiden kokonaisarvonlisäys tuotantotekijähintaan on yleensä pienempi kuin yhden prosentin Euroopan yhteisön vastaavasta kokonaismäärästä, ei tarvitse toimittaa edellä mainittuja tietoja. Tätä enimmäismäärää sovelletaan kaikilla NACE Rev. 1:n toimialoilla, joilla laatuindikaattorin soveltamista tai raportin toimittamista edellytetään. Luxemburg ja Irlanti on vapautettu komission asetuksen näistä säännöksistä kokonsa takia. Ne ovat kuitenkin toimittaneet Eurostatille vapaaehtoisesti tietoa tiedonkeruujärjestelmiensä rakenteesta. Vuoteen 1999 mennessä kaikki jäsenvaltiot olivat toimittaneet raportin. Vuoden 1999 raporteissa kaikki jäsenvaltiot antoivat tietoa kustakin vaaditusta kohdasta, vastaamatta jättäneiden osuutta lukuun ottamatta. Eurostat on analysoinut vaihtelukertoimista toimitettuja tietoja luodakseen kokonaiskuvan EU:ta koskevista tiedoista. Liitteessä 4 esitetään joitakin tämän analyysin tuloksia. Tämän asiakirjan laatimishetkellä vuoden 2000 laaturaportin määräaika ei ollut vielä umpeutunut, mutta useat jäsenvaltiot olivat jo toimittaneet raporttinsa. Monet jäsenvaltiot käyttävät laatutoimenpiteitä paitsi vastatakseen käyttäjien tarpeisiin myös parantaakseen tietojen tuottamiseen liittyviä menettelyjä. Laatutoimenpiteitä käytetään etenkin otantamenetelmien tarkistamiseksi ja toimien keskittämiseksi, jotta parannetaan vastausastetta eniten huomiota tarvitsevilla aloilla. 2.5. YRT-tietojen laatu: vertailukelpoisuus Tilastotiedot ovat sitä hyödyllisempiä, mitä luotettavammin eri ajankohtina ja eri alueilta kerättyjä ominaisuustietoja voidaan vertailla keskenään. Yritystoiminnan rakennetilastojen vertailukelpoisuuden kannalta olennaista on eri maiden samanaiheisten tilastojen vertailu, jotta voidaan tehdä kansainvälisiä vertailuja ja arvioida eri maista aggregoitujen tilastojen, esimerkiksi EU:ta koskevien kokonaissuureiden merkitystä. Vertailukelpoisuuteen liittyy myös muita perusongelmia, koska YRT-asetusta ja sen täytäntöönpanosääntöjä tai YRT-tietoja koskevaa muuta lainsäädäntöä, kuten luokituksia ja tilastoyksiköitä koskevia säännöksiä, ei noudateta kattavasti. Jäljempänä esitetään tästä muutamia esimerkkejä. 2.5.1.1. Kynnysarvot ja tilastoyksiköt Monet jäsenvaltiot sovelsivat vielä hiljattain kynnysarvoja, joiden perusteella osa perusjoukosta jätettiin YRT-tietojen keruun ulkopuolelle, mikä on heikentänyt tietojen vertailukelpoisuutta maiden ja alojen välillä. Liitteen 5 taulukoista käy ilmi, missä määrin kynnysarvoja on sovellettu vuosittaisissa yritystilastoissa ja aluetilastoissa. Monet jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimiin näiden kynnysarvojen poistamiseksi siirtymäkaudella 1995-1998 (nämä viitevuodet mukaan luettuina). Vuotuisia yritystilastoja koskevista, yhä käytössä olevista kynnysarvoista tärkeimmät ovat seuraavat: -- Kreikka käyttää edelleen teollisuudessa ja rakennusalalla kynnysarvona 10 työntekijän (työhön osallistuvat) yritystä; -- Irlanti käyttää edelleen kynnysarvona 3 työntekijän (työhön osallistuvat) yritystä teollisuudessa ja 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yritystä rakennusalalla. Tilastoyksiköiden vertailukelpoisuus on vielä monimutkaisempi asia. Luxemburg on ainoa jäsenvaltio, joka ilmoittaa käyttävänsä muuta yksikköä kuin yritystä vuosittaisten yritystilastojen perustana. Tämä antaa valitettavasti virheellisen kuvan tietojen vertailukelpoisuudesta. Eurostatin ja jäsenvaltioiden tekemässä tutkimuksessa tilastoyksiköistä annetun neuvoston asetuksen 696/93 täytäntöönpanon edistymisestä todettiin, että käsitteen "yritys" merkitys vaihtelee laajasti. Tästä voidaan päätellä, että myös tämän tilastoyksikön mukaisesti kerättyjen YRT-tietojen merkitys vaihtelee huomattavasti. Neuvoston asetuksen 696/93 täytäntöönpanoa käsitellyt ryhmä totesi, että vertailukelpoisuutta on ehdottomasti parannettava. Ryhmä on laatinut sääntöjä yritys-tilastoyksikköä koskevien rajoitteiden määrittämiseksi, ja se on ehdottanut, että työtä jatketaan uusien sääntöjen laatimiseksi. Ryhmä on ehdottanut myös, että tutkitaan ehtoja, joiden nojalla toimialayksikkö (TAY) eroaa yrityksestä, ja tarkastellaan edelleen mahdollisuutta päästä sopimukseen yritystoiminnan rakennetilastoissa ja lyhyen aikavälin yritystilastoissa käytettävästä yhteisestä tilastoyksiköstä (joko toimialayksiköstä tai yrityksestä). 2.5.1.2. Määritelmät Monet jäsenvaltiot ovat antaneet joitakin muuttujia koskevia tietoja epäyhtenäisten määritelmien pohjalta, mikä on heikentänyt tietojen vertailukelpoisuutta maiden välillä. Siirtymäkaudella jäsenvaltiot voivat näin kuitenkin antaa käyttäjille edes vähän tietoa, joskaan se ei ole täysin yhdenmukaistettua. Toinen vaihtoehto olisi olla antamatta minkäänlaista tietoa. Kaikki määritelmiä koskevat ongelmat ratkaistaneen kuitenkin siirtymäkauden loppuun mennessä. On kuitenkin mahdollista, että ratkaisematta jää muita ongelmia, joista Eurostat ei ole tietoinen. Liitteessä 6 olevassa luettelossa annetaan tietoa muista, siirtymäkaudella havaituista suurimmista ongelmista. 2.5.2. YRT-tietojen laatu: yhdenmukaisuus Jos tilastotiedot ovat peräisin yhdestä lähteestä, ne ovat yhdenmukaisia, sillä peruskäsitteet voidaan luotettavasti yhdistää monimutkaisemmiksi kokonaisuuksiksi. Jos tilastot ovat peräisin eri lähteistä, tilastot ovat yhdenmukaisia vain siltä osin kuin ne perustuvat yhteisiin määritelmiin, luokituksiin ja menetelmiin. Eurostat on käynnistänyt hiljattain useita tutkimuksia, joissa arvioidaan YRT-tietojen yhdenmukaisuutta muiden tietosarjojen kanssa. Toisissa vertaillaan YRT-tietoja lyhyen aikavälin vuositilastoihin ja toisissa tarkastellaan yritystoiminnan rakennetilastoihin ja useisiin muihin eri lähteisiin perustuvia työllisyysmittareita. Lyhyen aikavälin vuositilastojen vertailusta on saatu joitakin alustavia tuloksia. Vertailussa tarkasteltiin vuosien 1995-1999 kasvuvauhtia ja pääteltiin, että NACE:n kaksinumerotasojen 30 (konttorikoneiden ja laitteiden valmistus) ja 37 (kierrätys) vertailukelpoisuus oli erityisen huono. Käytettävää menetelmää on tarkoitus työstää edelleen, ja muita eroja aiheuttavia lähteitä on määrä tutkia tarkemmin, etenkin erilaisten tilastoyksiköiden, tietolähteiden ja tietojenkäsittelymenetelmien käyttöä. 2.6. Laatua koskevat tulevaisuudet toimet Eurostat ottaa käyttöön ohjelman, jossa määritetään painopisteet yritystoiminnan rakennetilastojen laadun mittaamiseksi ja parantamiseksi. Tämä laadun edistämisohjelma on monivuotinen ohjelma, josta keskustellaan ja joka hyväksytään jäsenvaltioiden kanssa pidettävässä vuosikokouksessa. Ohjelmassa on määrä toteuttaa seuraavat toimet: mitataan tilastojen laatua laatuindikaattorien avulla sen määrittämiseksi, millä aloilla laatua on parannettava; kiinnitetään erityistä huomiota tietojen yhdenmukaisuuden parantamiseen yhdistettäessä eri tutkimuksista tai lähteistä saatavaa tietoa; arvioidaan yritysrekisterien laadun vaikutusta yritystoiminnan rakennetilastoihin. OSA III 3. Kustannukset ja vastaajille aiheutuva rasite 3.1. Mukauttamisprosessin vaikutus Vuoden 2000 lopussa Eurostat laati ensimmäiset ehdotuksensa YRT-asetuksen muuttamiseksi komiteamenettelyssä. Toimien tavoitteena oli vähentää tai ainakin keventää vastaajille aiheutuvaa rasitetta, jotta tulevaisuudessa voidaan käynnistää uusia tutkimuksia tai YRT-asetusta voidaan kehittää. Ehdotuksista keskusteltiin tietojen käyttäjien ja kansallisten tilastoviranomaisten kanssa. Kaikkien asianosaisten kuulemisen jälkeen sovittiin seuraavista mukautuksista: -- lisätään kaksi muuttujaa (palkat ja sosiaaliturvamaksut) YRT-asetuksen liitteessä 1 olevan 4 jakson 4 kohdassa esitettyyn muuttujien luetteloon; -- lisätään yksi muuttuja (sosiaaliturvamaksut) YRT-asetuksen liitteessä 3 olevan 4 jakson 3 kohdassa esitettyyn muuttujien luetteloon; -- mukautetaan sellaisten toimintojen erittelyastetta, joita varten on toimitettava tietoa useista eri muuttujista (energiatuotteiden ostot, tutkimus- ja kehittämiskustannukset ja työllisyys) liitteissä 2 ja 4; -- mukautetaan muuttujaa "liikevaihto pääasiallisesta toiminnasta NACE Rev. 1:n nelinumerotasolla" korvaamalla nelinumerotaso kolminumerotasolla; -- korvataan kaksi muuttujaa, jotka koskevat liikevaihtoa kaupan osto-, jälleenmyynti- ja välitystoiminnasta, yhdellä muuttujalla, joka kattaa nämä molemmat toiminnot liitteessä 3 olevan 4 jakson 3 kohdassa; -- poistetaan yksi muuttuja (arvonlisäys perushintaan, jonka toimittaminen on jo nyt vapaaehtoista) kaikista liitteistä; -- poistetaan yksi muuttuja (oppisopimusharjoittelijoiden lukumäärä) liitteessä 2 olevan 4 jakson 3 kohdassa ja liitteessä 4 olevan 4 jakson 4 kohdassa sekä luokitellaan uudelleen 11 muuttujaa, jotka liittyvät erityyppisten energiatuotteiden ostoon, kuudeksi muuttujaksi liitteessä 2 ja 4 olevan 4 jakson 4 kohdassa; -- poistetaan liitteissä 2 ja 4 olevan 7 jakson 3 kohdassa tarkoitetut julkisen ja yksityisen sektorin tilastot. Edellä mainitut YRT-asetusta koskevat muutokset tehtiin myös komission täytäntöönpanoasetuksiin, jotka koskevat määritelmiä, tietosarjoja ja tulosten toimittamisen teknistä muotoa. Lisäksi tietosarjoista annettua komission asetusta on muutettu siten, että kokoluokan mukaan eritellyissä tilastoissa käytettävien kokoluokkien määrää on vähennetty. Muutoksia aletaan soveltaa viitevuoden 2002 tietoihin. Euroopan yhteisöjen tilasto-ohjelmakomitea (SPC) hyväksyi komission asetusluonnoksen yksimielisesti toukokuussa 2002. Komissio antoi kyseisen asetuksen [25] 6. syyskuuta 2002, ja se tuli voimaan 26. syyskuuta 2002. [25] Komission asetus (EY) N:o 1614/2002, annettu 6 päivänä syyskuuta 2002, neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 mukauttamisesta taloudelliseen ja tekniseen kehitykseen sekä asetusten (EY) N:o 2700/98, (EY) N:o 2701/98 ja (EY) N:o 2702/98 muuttamisesta. Komissio ja jäsenvaltiot ovat ehdottaneet uusia muutoksia, mutta niistä ei ole vielä päästy yhteisymmärrykseen. 3.2. Vastaajille aiheutuvan rasitteen keventäminen Vastaajille aiheutuvaa rasitetta voidaan keventää esimerkiksi seuraavasti: i) kehitetään tutkimusstrategioita tarkasteltavien yksiköiden määrän vähentämiseksi joko jättämällä osia perusjoukosta tutkimuksen ulkopuolelle tai korvaamalla kokonaistutkimukset otantatutkimuksilla; ii) parannetaan tutkimuksen organisointia niin, että vältetään yksiköiden tarkastelu kahteen kertaan; iii) sovelletaan rotaatio-otantaa [26]; [26] Tällä ei välttämättä kevennetä rasitetta, mutta näin varmistetaan, että rasite jakaantuu tasaisemmin yritysten kesken. iv) poistetaan tarpeettomat kysymykset, joita on useissa kyselylomakkeissa; v) käytetään yksinkertaistettuja kyselylomakkeita pieniä yrityksiä varten; vi) tehostetaan hallinnollisten tietojen käyttöä tai tehdään siitä entistä järjestelmällisempää; vii) yksinkertaistetaan tietojen syöttämistä (käyttämällä sähköisiä lomakkeita kynän ja paperin asemesta); viii) yksinkertaistetaan tiedonvälitystä (toimittamalla postimerkeillä varustettu palautuskirjekuori, käyttämällä faksipalvelimia tai sähköistä tiedonsiirtoa); ix) yhdenmukaistetaan käytäntöä muiden hallinnollisten ilmoitusten kanssa (kirjanpitostandardit tai -ohjelmat). Kun jäsenvaltioiden toimia tarkastellaan seuraavan kerran, tarkoituksena on käsitellä yksinomaan viitekautta 1999-2002. On vaikeaa asettaa tarkka määräpäivä, sillä joissakin tapauksissa toimintojen valmistelu on kestänyt yli vuoden, kun taas toisissa tapauksissa viitevuotta 2003 koskevia uusia hankkeita valmistellaan jo hyvin aktiivisesti. Siksi yleiskatsaus koskee yleisesti "viime" vuosia. Kuten neuvostolle ja Euroopan parlamentille toimitetussa ensimmäisessä kertomuksessa (2000) todetaan, kaikista jäsenvaltioissa käytetyistä tai suunnitelluista toimeenpanomenetelmistä hallinnollisten tietolähteiden käytöllä voidaan voimakkaimmin vähentää vastaajille aiheutuvaa rasitetta ilman, että menetetään tietoja. 3.2.1. Hallinnollisten tietojen erilainen käyttö 3.2.1.1. Hallinnollisten tietojen käyttö kokoluokan mukaan: voimakas vaikutus Yhä useammat tilastotoimistot käyttävät yksinomaan hallinnollisia tietolähteitä, kun halutaan tietoa yrityksistä, joiden henkilöstömäärä alittaa tietyn kynnysarvon (esimerkiksi 20 tai 50 työntekijää). Ennen vuotta 1999 vain neljä maata (Tanska, Ranska, Suomi ja Ruotsi) käytti hallinnollisia lähteitä saadakseen YRT-tietoja merkittävästä osasta tarkasteltua toimialaa, toisin sanoen tietyn yrityskokorajan alapuolelle jäävistä yrityksistä tai tietyistä toiminnoista. Vuodesta 1999 alkaen neljä muuta maata (Kreikka, Espanja, Luxemburg ja Alankomaat) ovat käyttäneet tällaista menetelmää tai ovat suunnitelleet käyttävänsä sitä seuraavan tiedonkeruun yhteydessä. Tarkastelluista kuudestatoista maasta kahdeksan maata turvautuu tällä hetkellä yksinomaan tilastotutkimuksiin ja arviointimenetelmiin YRT-asetuksen useimpien vaatimusten osalta. 3.2.1.2. Sekä hallinnollisten tietojen että tilastotietojen koordinoitu käyttö samoja yksiköitä varten Tässä menetelmässä sovellettaville tutkimustavoille on ominaista, että kyselylomakkeissa säilytetään vain sellaiset muuttujat, joita ei voi saada hallinnollisista lähteistä. Tällainen menetelmä voi johtaa hallinnollisten ja tilastollisten määritelmien parempaan yhdenmukaistamiseen. Tällä menetelmällä voidaan myös lujittaa tilasto- ja hallintoviranomaisten yhteistyötä. Toisinaan tällaisesta yhteistyöstä voidaan säätää laissa: esimerkiksi hallinnollisiin tietojärjestelmiin tehtävistä muutoksista on keskusteltava tilastoviranomaisten kanssa ennen kuin ne pannaan täytäntöön. Tämän menetelmän käyttöä voidaan helpottaa merkittävästi antamalla hallinto- tai tilastorekistereille oma rekisterinumero. 3.2.1.3. Sekä hallinnollisten tietojen että tilastotietojen yhdennetty (ja pitkälle kehittynyt) käyttö Tässä menetelmässä käytetään suhde-estimointia hallinnollisista lähteistä saataviin lisämuuttujiin perustuvien tutkimusotantatulosten koontamiseksi. Tällä lähestymistavalla on voimakas vaikutus. Vaihtoehtoisesti voidaan kehittää täysin yhdennetty tilastojärjestelmä, jossa käytetään rinnan hallinnollisista ja tilastollisista lähteistä saatavia tietoja. Tähän liittyy myös eri lähteistä saatavien tietojen yhdenmukaisuuden tarkistaminen sekä arviointi- ja laskentatekniikoiden soveltaminen. Eräs vaihtoehto on soveltaa vuorottelevaa strategiaa tiettyjen toimialojen pieniin yksiköihin. Tällöin tilastotutkimusta ei tehdä joka vuosi vaan esimerkiksi kahden vuoden välein, jolloin toisena vuonna hyödynnetään edellisenä vuonna tutkitussa otannassa käytettyä hallinnollista tietoa. Tällöin tutkimuksia ei välttämättä toteuteta kaikilla toimialoilla samaan aikaan (kunakin vuonna tutkitaan puolet toimialoista) ja tilastotoimiston työvirtaa voidaan näin säännönmukaistaa. Tällä menetelmällä on voimakas vaikutus alustavien tietojen saatavuuteen. 3.2.1.4. Hallinnollisten tietojen käyttöön liittyvät mahdolliset vaikeudet Hallinnollisten ja tilastollisten vaatimusten järjestelmällisellä yhdenmukaistamisella ei saa heikentää kohtuuttomasti tilastotietojen laatua (molemmissa lähteissä voi olla hyödyllistä säilyttää joitakin päällekkäisiä muuttujia, kuten työllisyys). Samaten saattaa olla mahdotonta yhdenmukaistaa täysin molemmissa lähteissä käytettäviä määritelmiä siten, että säilytetään samalla hallinnollisten ja tilastollisten tietojen eri käyttötarkoitukset. 3.2.1.5. Kyselylomakkeiden ja tutkimusten käyttökelpoisuuden jatkuva tarkistaminen Joissakin jäsenvaltioissa YRT-asetuksen täytäntöönpano on tarjonnut hyvät mahdollisuudet tarkistaa merkittävästi käytössä olevia kyselylomakkeita (poistetaan muuttujat, joita on aiemmin kysytty kansallisissa tutkimuksissa mutta joita ei vaadita YRT-asetuksessa; räätälöidään lomaketta kyseiseen toimintoon sopivaksi; yhdenmukaistetaan tiedonkeruuta eri tutkimusten välillä ja poistetaan mahdollisesti joitakin tutkimuksia tai niiden osia jne.). Jotkin maat ovat sitoutuneet tarkistamaan säännöllisesti ja järjestelmällisesti kyselylomakkeiden ja tutkimusten käyttökelpoisuuden (jatkuva virallinen ohjelma). 3.2.1.6. Otantatekniikoiden optimointi Hallinnollisten lähteiden käytön lisäämiseen tähtäävien toimien lisäksi monissa jäsenvaltioissa on vähennetty merkittävästi suoran tiedonkeruun kohteena olevien yritysten määrää optimoimalla otantaa tai korvaamalla kokonaistutkimuksia otantatutkimuksilla. Tällaisilla toimilla on usein kevennetty merkittävästi vastaajille aiheutuvaa rasitusta, vaikka toimia sovelletaankin vain pieniin yrityksiin. Tämä voidaan toteuttaa käyttämällä otantatekniikoita, joissa pienten yritysten todennäköisyys tulla valituksi on pienempi, tai koordinoitua otantaa. Koordinointi voi olla tarpeen, kun muodostetaan otoksia kahta tai useampaa tutkimusta varten tai kun otannat laaditaan eri vuosia varten. Koordinoinnilla varmistetaan, että tutkimuksiin vastaamisesta aiheutuva rasitus jakaantuu tasaisesti yritysten ja etenkin pienten yritysten kesken. Tämä voidaan toteuttaa siten, että edellisen otannan kaikki yksiköt jätetään tutkimuksen ulkopuolelle (negatiivinen koordinointi). Joissakin tapauksissa pieniin yrityksiin sovelletaan tiukkoja sääntöjä, jolloin yritys voidaan ottaa uudelleen mukaan tutkimukseen vasta tietyn ajan kuluttua. "Karkea" indikaattori (ks. 3.3 kohta) voi jossain määrin kuvastaa näiden tekniikoiden määrällistä vaikutusta. 3.2.1.7. Muita menetelmiä, joilla vähennetään yrityksille tilastoinnista aiheutuvaa rasitetta Organisaatioiden välisen tiedonsiirron (OVT) parantaminen: sähköisten kyselylomakkeiden (valvonta-/tarkastusmenettelyineen) käyttöä ja OVT:n käyttöä kansallisten tilastoviranomaisten ja yritysten välisessä sähköisessä tiedonsiirrossa on jo kokeiltu tai suunniteltu. Vielä on kuitenkin vaikeaa arvioida, miten tehokkaasti näillä toimilla vähennetään vastaajille aiheutuvaa rasitetta. Vuoden 1998 jälkeen on kehitetty uusia keinoja kerätä tietoa. Eräs tapa on toimittaa vastaajille Excel-tiedostoja painettujen kyselylomakkeiden sijasta. Joissakin maissa on käynnistetty hankkeita tietojen keräämiseksi Internetin välityksellä viitevuodesta 2001 alkaen. Näillä toimilla on onnistuttu vähentämään kohtuullisesti vastaajille aiheutuvaa rasitetta. Vastaajille voidaan myös antaa kyselylomakkeiden täyttöohjeet (myös tietoa lomakkeiden kysymysten ja kirjanpitojärjestelmien välisistä yhteyksistä). Tällä toimella arvioidaan olevan vain vähäinen vaikutus rasitteeseen. Valituille yrityksille voidaan lähettää tiedote, jossa selvennetään tiedontarvetta ja näiden yritysten osallistumisen merkitystä sekä annetaan yksityiskohtaista tietoa siitä, miten kansalliset tilastoviranomaiset yrittävät pitää rasitteen mahdollisimman pienenä. Tällä toimella arvioidaan olevan vain vähäinen vaikutus rasitteeseen. 3.3. Vastaajille aiheutuvan rasitteen kehittymistä kuvaava yleisindikaattori Tavoitteena on arvioida määrällisesti eurooppalaisille yrityksille YRT-asetuksesta aiheutuvan rasitteen kehittymistä. On kuitenkin syytä korostaa niitä vaikeuksia ja tärkeitä rajoitteita, jotka liittyvät asianmukaisen määrällisen arvion tuottamiseen. Tällaista indikaattoria on kuitenkin jo luonnosteltu. 3.3.1. Määrälliseen indikaattoriin liittyvät menetelmät ja rajoitukset Tällä indikaattorilla mitataan tilastotutkimuskyselyihin vuosina 1990-2003 vastanneiden yritysten määrän kehittymistä. Laskennassa on otettu huomioon jäsenvaltioiden enemmistön (sekä Norjan) antamat tiedot. Tietoa on saatu 10-12 maalta viitevuoden mukaan. Tiedot on useimmiten eritelty kokoluokan mukaan, joten indikaattorit voidaan määrittää kokoluokittain. Laskennassa periaatteena on, että vertailu perustuu vakiokattavuuteen. Toisin sanoen indikaattori kattaa samat toimialat ja yrityskoot tarkasteltuina ajanjaksoina. Indikaattori ei siten ota huomioon lähetettyjen kyselylomakkeiden määrän kasvua, joka johtuu talouselämän aiempaa laajemmasta kattavuudesta. Tarkastelun kohteena olevalle ajanjaksolle määritetty, katetuista toimialoista riippumaton bruttoindikaattori olisi määritelmänsä mukaisesti osoittanut kyselyjen kohteena olleiden yritysten määrän kasvaneen, koska yksi YRT-asetuksen suurimmista vahvuuksista on nimenomaan tilastoinnin kattavuuden laajentaminen kaikkiin toimialoihin. Vaikka indikaattorin kattavuus on rajoitettu vakioksi - joka on määritetty jokaiselle jäsenvaltiolle erikseen - indikaattori ei ota huomioon käyttäjille toimitetun tietomäärän huomattavaa lisäystä YRT-asetuksen täytäntöönpanon seurauksena eikä tietojen laatua ja ajantasaisuutta. Se ei myöskään ota huomioon kyselylomakkeisiin tehtyjä parannuksia (otsikot, selitykset, viittaukset tilinpäätöskäytäntöihin jne.) eikä edes hallinnollisten tietojen käyttöä tiettyjen muuttujien arvojen selvittämiseksi. Koska indikaattoria ei laadita tietylle toimitettujen tietojen vakiomäärälle, se aliarvioi vastausrasitteen vähenemisen, joka on seurausta jäsenvaltioiden aloitteista. Indikaattori olisikin näistä syistä tulkittava jäsenvaltioissa lähinnä vastausrasitteen vähentämiseksi toteutettujen toimenpiteiden vaikutusten mittariksi, joka perustuu yksinomaan vastaajayritysten määrään. Sen tulkintaa rajoittavat myös seuraavat seikat: i) Koska se on yleisindikaattori, joka on laskettu useiden jäsenvaltioiden tiedoista, se ei kuvasta kansallisia eroja. Joissakin tapauksissa kansallisten toimenpiteiden vaikutus on huomattavasti suurempi kuin indikaattori osoittaa. ii) Se, miten paljon kussakin jäsenvaltiossa voidaan käyttää hallinnollisia lähteitä, vaikuttaa huomattavasti kunkin jäsenvaltion toimien vaikutukseen. iii) Koska indikaattori on hyvin karkea, se ei pysty kuvaamaan joidenkin jäsenvaltioiden hyvin monimutkaisia tiedonkeruustrategioita esimerkiksi silloin, kun usean tilastokyselyn tulokset yhdistetään erilaisista hallinnollisista lähteistä kerättyihin tietoihin. Joissakin tapauksissa on otettu huomioon vain muutamia muuttujia, ei siis kaikkia YRT-asetuksen liitteessä 1 lueteltuja muuttujia. iv) Lopuksi on tähdennettävä, että indikaattori ei sovellu verrattavaksi minkään yksittäisen jäsenvaltion tilanteeseen ja että tällainen vertailu saattaa olla jopa harhaanjohtavaa. 3.3.2. Tärkeimmät tulokset Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään tulokset. Neuvostolle ja Euroopan parlamentille toimitetussa ensimmäisessä kertomuksessa esitettyyn taulukkoon verrattuna alkuvuosina on tapahtunut joitakin muutoksia, sillä muutamat maat ovat päivittäneet viitevuotta 1995 tai 2000 koskevat tietonsa, eivätkä kaikki tiedot olleet vielä saatavilla ensimmäistä kertomusta varten. Tulokset koskevat vuosittaisia yritystilastoja (sarja 1A). Indikaattori on määritetty siten, että 1990 = 100. >TAULUKON PAIKKA> Taulukon kahdelta ensimmäiseltä riviltä käy ilmi, että pienille yrityksille ja joissakin tapauksissa keskisuurille yrityksille lähetettyjen kyselylomakkeiden määrä on pyritty säilyttämään ennallaan tai sitä on jopa pyritty vähentämään säännöllisesti ja jatkuvasti. Tämän indikaattorin tulkintaa rajoittavista teknisistä tai käsitteistöön liittyvistä vaikeuksista huolimatta voidaan todeta, että vuosina 1995-2000 ryhdyttiin huomattaviin toimiin pienille yrityksille tilastoinnista aiheutuvan rasitteen rajoittamiseksi. Kyseisenä ajanjaksona tavoitteena on ehkä ollut tehdä tilaa uusille toimialoille. Nämä toimet ovat vähentyneet mahdollisesti siitä syystä, että ne ovat saavuttaneet tietyt rajat. 3.3.3. Kansalliset toimet vaatimusten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten määrittämiseksi Toistaiseksi vain muutamat jäsenvaltiot ovat pyrkineet arvioimaan tilastoinnista aiheutuvaa rasitetta määrällisesti kansallisella tasolla. Esimerkiksi Tanskan tilastotoimisto julkaisee joka vuosi yrityksille vastaamisesta aiheutuvat rasitteet. Jokaisen pakollisen muuttujan antamiseen kuluva aika arvioidaan. Alankomaiden tilastotoimisto määrittää vuosittain yrityksille aiheutuvan rasitteen ajallisesti ja taloudellisesti. Yhdistynyt kuningaskunta laatii vuosijulkaisun, jossa määritetään kaikki sen yrityskyselyjen aiheuttamat taloudelliset rasitteet. OSA IV 4. Yritystoiminnan rakennetilastojen kehittäminen 4.1. Puuttuvia määritelmiä koskevien koetutkimusten ja vastaavien toimien tarkastelu Eräs tärkeimmistä syistä yritystoiminnan rakennetilastojen oikeusperustan uudistamiselle oli teollisuuden rakennetilastojen nykyisen oikeusperustan joustamattomuus. YRT-asetusta laadittaessa säännöksistä tehtiin joustavampia kuin niiden direktiivien säädökset, jotka sillä korvattiin, jotta oikeusperustaa voitaisiin mukauttaa vastaamaan uusia vaatimuksia. Yksi keino joustavuuden parantamiseksi oli koetutkimusten kehittäminen. Koetutkimusten kohteiden valinta perustui aluksi niihin tuolloin havaittuihin tarpeisiin, joihin YRT-asetuksen pakottavat säännökset eivät vastanneet, sekä käsitykseen todennäköisistä keskipitkän aikavälin tarpeista. Poliittisessa ja taloudellisessa ympäristössä tapahtunut kehitys on asettanut lisävaatimuksia sellaisten tietojen keräämiseksi, joita ei voitu ennakoida komission ehdotuksen alkuperäisenä laatimisajankohtana. Tämän seurauksena joidenkin koetutkimusten kehittämistyö on pysähtynyt, ja edelleen käynnissä olevat tutkimukset on yhdennetty laajempaan kehitysohjelmaan (ks. 4.2 kohta). YRT-asetuksessa tarkoitetut koetutkimukset voidaan jakaa neljään ryhmään: i) koetutkimukset, joissa on tehty kehittämistyötä, joka on johtanut ehdotuksiin tiedonkeruun aloittamisesta (joko vapaaehtoisesti tai lainsäädännön pohjalta) ii) koetutkimukset, joissa on aloitettu kehittämistyö mutta jo