FI Euroopan unionin virallinen lehti C 192/28

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Euroopan unionin kunnianhimoinen maatalouden laatupolitiikka”

2011/C 192/06

ALUEIDEN KOMITEA

— toteaa, että unionin maataloustuotteiden laatu on YMP:n tärkeimpiä lisäarvoa tuovia tekijöitä ja yksi sen merkittävimmistä valteista maailmanmarkkinoilla. Komitea katsoo, että laatupolitiikan on oltava yksi yhteisen maatalouspolitiikan keskeisistä suuntaviivoista vuoden 2013 jälkeen, ja kehottaa ottamaan yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön soveltuvat välineet laatujärjestelmien vahvistamiseksi, edistämiseksi ja kehittämiseksi.

— katsoo, että on erittäin tärkeää säilyttää taloudellisen toimeliaisuuden tasapuolinen jakautuminen Euroopan unionin alueella tukeutumalla erilaisiin kehittämismalleihin. Epäsuotuisassa asemassa olevat maatalousalueet voivat säilyttää maataloustuotantonsa tuomalla markkinoille yksilöityjä tuotteita ja hyödyntämällä olemassa olevia laatujärjestelmiä sekä vahvistamalla ja kehittämällä niitä. Maatalousmarkkinoiden eriyttäminen on olennaisen tärkeää vuoristoalueiden tuotteille ja paikallistuotannolle, jonka arvo voi nousta lyhyissä markkinointikanavissa.

— katsoo, että termin ”vuoristoalueen maataloustuote” suojaaminen vaikuttaisi pysyvästi talouskehitykseen, aluesuunnitteluun ja ympäristönsuojeluun.

— katsoo, että lähiruokajärjestelmien kehittämiseen kuuluu eurooppalaisen tunnuksen luominen ja yhteisen maatalouspolitiikan toiseen pilariin sisältyvien välineiden kehittäminen, jotta voidaan kannustaa tuottajia hyödyntämään tätä lähestymistapaa. Komitea kehottaakin komissiota tekemään ehdotuksia unionin maataloustuotteiden laatupolitiikkaa koskevan asetuksen täydentämiseksi tällä tavalla.

— katsoo, että tarjonnan hallinta liittyy olennaisesti erityisten laatujärjestelmien avulla kehitetyn maataloustuotannon taloudelliseen menestykseen ja jatkuvuuteen.

— suosittaa aiemmin antamiensa lausuntojen tavoin jättämään muuntogeeniset organismit virallisten laatumerkintöjen ulkopuolelle.

— Kehottaa vahvistamaan maantieteellisten merkintöjen kansainvälistä suojelua.

Esittelijä René SOUCHON (FR, PSE), Auvergnen aluevaltuuston puheenjohtaja Viiteasiakirja Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus maataloustuotteiden laatujärjestelmistä KOM(2010) 733 lopullinen

I HAASTEET JA TAVOITTEET

ALUEIDEN KOMITEA

A. Laatupolitiikka, yhteisen maatalouspolitiikan keskeinen osatekijä ja eurooppalaisten maataloustuotteiden tärkein valtti kansainvälisillä markkinoilla

1. katsoo, että elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua koskevat Euroopan unionin normit kuuluvat maailman tiukimpiin tällä alalla.

2. toteaa, että unionin maataloustuotteiden laatu on YMP:n tärkeimpiä lisäarvoa tuovia tekijöitä ja yksi sen merkittävimmistä valteista maailmanmarkkinoilla.

3. muistuttaa, että kollektiivisesti sovellettavat laatujärjestelmät ovat keskeinen osa unionin kulttuuri-, maatalous- ja ruokaperinnettä. Nämä laatujärjestelmät liittyvät yhteiseen perintöön, jota on tärkeää suojella ja kehittää.

4. toteaa, että erottuminen laadun avulla antaa tilaisuuden maksimoida tuotantoketjussa syntyvä lisäarvo ja vastaa Euroopan unionin kuluttajien ja tuotantoyritysten painokkaisiin vaatimuksiin.

5. korostaa, että maataloudesta saatavien raaka-aineiden hintakriisin yhteydessä eriytetyillä korkealaatuisilla tuotantoketjuilla on vakauttava vaikutus alueilla. Eriytettyjen laadukkaiden tuotantoketjujen toteuttaminen antaa mahdollisuuden kehittää investointeja, tutkimusta ja innovaatiota sekä varmistaa, että tuottajat saavat tuotantoketjussa nykyistä oikeudenmukaisemman osan lisäarvosta.

6. katsoo, että laatupolitiikan on oltava yksi yhteisen maatalouspolitiikan keskeisistä suuntaviivoista vuoden 2013 jälkeen.

7. pitää erittäin tärkeänä ja kehottaa varmistamaan, että yhteisellä maatalouspolitiikalla tuetaan vuoden 2013 jälkeen edelleen aktiivisesti eurooppalaisten maataloustuotteiden korkeaa normitasoa.

8. katsoo, että tarjonnan hallinta liittyy olennaisesti erityisten laatujärjestelmien avulla kehitetyn maataloustuotannon taloudelliseen menestykseen ja jatkuvuuteen. Tuotantomäärien kohtuuton kasvu tuotteen kulutusta vastaavia tavanomaisia markkinaosuuksia suuremmaksi johtaa tuotteen arkipäiväistymiseen. Tällainen tuotteen ”latistuminen” johtaa hintojen alenemiseen, mikä puolestaan voi jopa aiheuttaa tuotteen häviämisen markkinoilta. Laatujärjestelmiin liittyvät talousmallit tuottavat taloudellista hyötyä vain, jos ne eroavat vakiomallista. Niiden yleistyminen ja siten tavallistuminen johtaa aikanaan väistämättä epäsuotuisimmassa asemassa olevien alueiden autioitumiseen.

9. toteaa, että nykyiset järjestelmät eivät anna riittävästi mahdollisuuksia yhdistää unioni-, valtio- ja aluetason rahoitusta ryhmien ja alueiden yhteistoiminnassa. On havaittu, että ainoastaan tärkeimmät maantieteelliset merkinnät pystyvät hankkimaan riittävästi omarahoitusta saadakseen EU:n tukea.

B. Laatujärjestelmät – tärkeä aluesuunnittelun ja maaseutualueiden kehittämisen väline

toteaa, että

10. laatujärjestelmät ovat monille maaseutualueille keino vastata maailmanlaajuistumiseen, koska niiden avulla hyödynnetään erityisosaamista ja tarjotaan kuluttajille korkealaatuisia tuotteita.

11. maaseutualueiden suunnittelu kuuluu laatujärjestelmien pohdintaan keskeisenä ja erottamattomana osatekijänä. Laatujärjestelmät liittyvät suoraan asianomaisten maaseutualueiden talouden dynaamisuuteen.

12. Euroopan unionin maaseutualueet ovat epäyhtenäisiä, ja niihin kuuluu hyvin erilaisia alueita. Niiden mahdollisuudet maatalouden harjoittamiseen sekä maaperä- ja ilmasto-olosuhteet ja siten myös logistiset ja markkinaolosuhteet ovat näin ollen erittäin vaihtelevia.

13. maailmanlaajuistuminen ja nykyinen kansainvälinen kilpailu huomioon ottaen epäsuotuisimmassa asemassa oleville alueille on voitava luoda järjestelyjä, joiden avulla ne voivat kehittää erityismalleja ja tarjota kuluttajien hyödyksi yksilöityjä maataloustuotteitaan markkinoilla. Onkin tärkeää, että säilytetään nykyiset toimenpiteet, joilla kompensoidaan epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden kilpailuhaitat, ja että kaikilla unionin maaseutualueilla on mahdollisuus käyttää välineitä tuotteittensa arvon nostamiseksi ja eriyttämiseksi paikallisilla, eurooppalaisilla tai kansainvälisillä markkinoilla.

korostaa, että

14. erikoistuotannon usein tiukat velvoitteet, jotka liittyvät laatujärjestelmiin, aiheuttavat tuotantokustannuksien kohoamista ja edellyttävät tuottajalta lisäponnistuksia. Kuluttajat suostuvat maksamaan vastineeksi kunnon hinnan tuotteista, joita he pitävät muita parempina tai jollekin alueelle tyypillisinä.

15. nykyisin sovellettavat kilpailusäännöt suosivat tuotantokustannuksien osalta edullisimmassa asemassa olevia alueita. Toisaalta vaikeimmassa asemassa olevat alueet kärsivät muita heikommasta kustannuskilpailukyvystä.

katsookin, että

16. on erittäin tärkeää säilyttää taloudellisen toimeliaisuuden tasapuolinen jakautuminen Euroopan unionin alueella tukeutumalla erilaisiin kehittämismalleihin.

17. epäsuotuisassa asemassa olevat maatalousalueet voivat säilyttää maataloustuotantonsa tuomalla markkinoille yksilöityjä tuotteita ja hyödyntämällä olemassa olevia laatujärjestelmiä sekä vahvistamalla ja kehittämällä niitä.

18. maatalousmarkkinoiden eriyttäminen on olennaisen tärkeää vuoristoalueiden tuotteille ja paikallistuotannolle, jonka arvo voi nousta lyhyissä markkinointikanavissa.

II POLIITTISET SUOSITUKSET

C. Laadun suojeleminen ja edistäminen kansainvälisessä kaupassa

19. korostaa, että laatujärjestelmien tunnustaminen on keskeisen tärkeää kansainvälisessä kaupassa. Niitä on käsiteltävä eri tavoin kuin yksityisiä merkkejä. Alkuperänimitykset liittyvät periaatteiltaan yhteisomistajuuteen ja yhteiseen perintöön ja poikkeavat yksityisomistajuudesta. Onkin toivottavaa, että maantieteellisten merkintöjen kansainvälistä suojelua vahvistetaan.

20. toistaa jatkona aiemmin antamilleen lausunnoille kehotuksensa vahvistaa maantieteellisten merkintöjen tunnustamista ja niihin sovellettavaa kansainvälistä lainsäädäntöä. Siten voitaisiin luoda aidosti tehokas ja pysyvä kansainvälinen suojelumenetelmä laatujärjestelmille.

21. katsoo, että Euroopan unionin on tehostettava pyrkimyksiään parantaa alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa WTO-neuvotteluissa ja Maailman henkisen omaisuuden järjestössä (WIPO).

22. suosittaa erityisesti: a. laajentamaan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia käsittelevän sopimuksen eli TRIPS-sopimuksen 23 artiklan soveltamisalaa kaikkiin maataloustuotteisiin b. perustamaan kansainvälisen maantieteellisten merkintöjen luettelon. c. tekemään EU:n ja sen ulkopuolisten maiden välillä kahdenvälisiä sopimuksia kaikkien suojattujen maantieteellisten merkintöjen (SMM) ja suojattujen alkuperänimitysten (SAN) vastavuoroiseksi tunnustamiseksi.

23. pohtii kuitenkin riskejä, joita saattaa aiheutua eräistä parhaillaan neuvoteltavista kahdenvälisistä sopimuksista, jotka liittyvät maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden vastavuoroiseen tunnustamiseen. On syytä varmistaa, ettei tällaisten sopimusten vuoksi eurooppalaisille markkinoille ilmesty unionin ulkopuolisista maista peräisin olevia tuotteita, joilla on maantieteellinen merkintä, mutta joiden vaatimus- ja valvontataso ei ole eurooppalaisten normien mukainen.

24. kehottaa konkreettisiin toimiin, joilla unionin alueella estetään sellaisten tuotteiden kaupan pitäminen tai vienti, joiden merkinnät eivät ole EU:n maataloustuotteiden laatua koskevan lainsäädännön mukaisia.

D. Maantieteellisten merkintöjen määritelmän selkiyttäminen ja vahvistaminen

25. pohtii, onko Euroopan komission asetusehdotuksessaan esittämä suojattujen alkuperänimitysten ja suojatun maantieteellisen merkinnän määrittelyjen muuttaminen hyvin perusteltua.

26. kehottaa Euroopan komissiota erityisesti varmistamaan, että tuotteiden jalostus- ja valmistusvaiheita koskevien viittausten poistaminen ei johda suojelun heikentymiseen tai väärinkäytöksiin.

27. pohtii myös tuoteluokkakohtaisten erityismääritelmien laatimisen mielekkyyttä ja korostaa, että tiettyjen tuoteluokkien mahdollisten erityispiirteiden huomioonottaminen ei saa vaarantaa maantieteellisten merkintöjen järjestelmän yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta unionin tasolla.

28. kehottaa Euroopan komissiota selkeyttämään menettelyä, jota se aikoo noudattaa delegoitujen säädösten osalta, ja suosittaa kuulemaan ennakolta kaikkia sidosryhmiä.

E. Vuoristoalueiden tuotteiden markkinointi ja eriyttäminen

29. toteaa, että vuoristoalueiden maataloustuotteet ovat kuluttajien mielissä voimakkaasti omaleimaisia ja edustavat enimmäkseen laajapohjaisia ja/tai perinteisiä tuotantojärjestelmiä. Tällaiset tuotteet edustavat vahvasti yhteistä hyvää ja ovat arvokkaita paikallistaloudelle.

30. muistuttaa, että Euroopan alueesta lähes 40 prosenttia on laajassa merkityksessä vuoristoalueita (1), niillä asuu 18 prosenttia maatalousväestöstä ja ne kattavat 15 prosenttia käyttökelpoisesta maatalousmaasta (2). Lisäksi vuoristoalueiden osuus Euroopan unionin alueesta kasvaa laajentumisten myötä. (3)

31. katsoo, että vuoristoalueiden tuotteiden tunnustaminen ja niiden erityismerkinnät kuuluvat politiikkaan, joka on sisällytettävä viivytyksettä Euroopan unionin maataloustuotteiden yleiseen laatupolitiikkaan. Se on tehtävä johdonmukaisesti yhteisessä maatalouspolitiikassa vuoristoalueille annettu tunnustus huomioon ottaen.

32. katsoo, että vuoristoalueiden maataloustuottajien kyky nostaa tuotteidensa arvoa laatujärjestelmien avulla on ehdoton edellytys heidän toimintansa jatkumiselle, kun otetaan huomioon vuoristoalueiden muita alueita heikompi tuottavuus (4). Ne tuottavat näin ollen suoria laadullisia etuja kuluttajalle. (5)

33. korostaa, että vuoristoalueiden tuotteet ovat erityislaatuisia sekä tuotantopaikan että tuotanto- ja jalostusmenetelmien vuoksi. (6)

34. katsoo, että termin ”vuoristoalueen maataloustuote” suojaaminen antaisi mahdollisuuden suojella entistä paremmin vuoristoalueiden tuotteita (viljely- ja karjataloustuotteet sekä niiden maatiloilla tapahtuva jalostus) ja nostaa niiden arvoa suhteellisen vähäisin kustannuksin siten, että kaikissa jäsenvaltioissa edistetään tällaisten tuotteiden arvon lisäämiseen soveltuvan markkinalohkon syntyä. Tämä varmistaisi myös vuoristoalueiden perinteiden, kulttuurin ja perinnön säilymisen ja kehittymisen sekä vahvistaisi tuotanto- ja jalostusrakenteiden juurtumista alueille.

35. toteaa myös, että mainitun kaltainen suojelu ”vuoristoalueen maataloustuote” -nimikkeen muodossa vaikuttaisi pysyvästi talouskehitykseen, aluesuunnitteluun ja ympäristönsuojeluun. Nämä kysymykset ovat erittäin tärkeitä alueilla, joilla maan viljelykäytöstä poistamiseen liittyy ympäristön tilan heikkeneminen, luonnonkatastrofien riskin kasvaminen sekä yhteiskunta-, talous- ja kulttuurisen rakenteen köyhtyminen.

36. katsoo, että on vaikeaa kerätä lukuja vuoristoalueiden tuotteiden eurooppalaisista markkinoista, mikäli termiä ei ole määritelty unionin tasolla. Eräillä tuotealoilla on kuitenkin voitu havaita aidosti myönteistä vaikutusta, kun toimijoille on tarjottu mahdollisuus nostaa tuotteiden arvoa erityisellä tavalla. Esimerkkinä tästä on Ranskan Massif Central -ylängön maitoala. (7)

37. muistuttaa, että se on jo useaan kertaan ilmaissut näkemyksensä, jonka mukaan tulisi ottaa käyttöön vuoristoalueiden maataloustuotteita koskevia vapaaehtoisia varattuja nimityksiä, ja toistaa tässä lausunnossaan kehotuksen ottaa vuoristoalueiden maataloustuotteet viipymättä huomioon Euroopan unionin seuraavassa laatupolitiikassa.

38. korostaa uudelleen, että alueilla tulisi olla merkittävä rooli määriteltäessä vuoristoalueiden tuotteita koskevia nimityksiä ja tuettaessa uusien tuotealojen luontia maaseudun alueellistetun kehityspolitiikan puitteissa.

F. Lyhyiden markkinointikanavien ja suoramyynnin edistäminen

39. katsoo äskettäin annetun, lähiruokajärjestelmiä käsitelleen lausuntonsa (8) tapaan, että lyhyiden markkinointikanavien ja suoramyynnin edistäminen on ratkaisevan tärkeää. Komitea muistuttaa, että edellä mainitussa lausunnossa ”lähiruokajärjestelmä” määritellään seuraavien neljän tekijän yhdistelmäksi: lyhyt markkinointiketju; lyhyt fyysinen matka tuotantopaikan ja kulutuspaikan välillä; toimintatapa, jossa otetaan huomioon myös kuljetus, jakelu, jätteiden käsittely, uusiutuva energia, markkinointi, myynninedistäminen ja laaduntarkkailu; toimintatapa, jonka tulee olla alue- ja paikallistasolla hallinnoitava. Komitea painottaa, että lyhyet markkinointikanavat mahdollistavat maataloustuotannon palauttamisen ja juurruttamisen alkuperäalueelleen, sillä ne edistävät tuotteiden kuluttamista paikallismarkkinoilla. Lyhyet markkinointikanavat edistävät maataloustoiminnan tasapuolista jakautumista koko yhteisön alueella, ja niillä on myös myönteinen vaikutus ympäristöön, mikäli valvotaan, että kyseinen tuotanto sopii asianomaisten alueiden luonnolliseen tuotantokapasiteettiin.

40. korostaa myös lyhyiden markkinointikanavien taloudellisia etuja, koska ne voivat antaa määrätyille tuottajille mahdollisuuden kasvattaa tulojaan hyödyntämällä liian pitkän tuotantoketjun marginaaleja. Tällaisilla tuottajilla ei yleensä ole mitään mahdollisuuksia selvitä elintarvikealan tuotantoketjujen kaupankäyntisäännöistä ja markkinoille saattamista koskevista ehdoista, koska kaupallinen voima on niissä ankaran keskittynyttä.

41. tähdentää lyhyiden markkinointikanavien edistämisen osalta, että a. tarkoituksena on erityisesti lähentää joko jalostettujen tai jalostamattomien elintarvikkeiden tuotanto- ja kulutuspaikkoja ja edistää siten maantieteellisesti mahdollisimman lyhyitä tuotanto-, jalostus- ja myyntiketjuja. Näin voitaisiin myös vähentää turhan pitkien ja monimutkaisten toimitusketjujen aiheuttamia tarpeettomia kasvihuonekaasupäästöjä. b. pientuottajien suoramyyntijärjestelmät paikallismarkkinoilla ovat osa lyhyitä markkinointikanavia ja ne on sisällytettävä täysipainoisesti Euroopan unionin yleiseen maataloustuotantoa koskevaan politiikkaan. Lyhyet markkinointikanavat antavat mahdollisuuden luoda voimakkaan siteen tuottajan ja kuluttajan välille. Niiden avulla voidaan myös entistä helpommin varmistaa tuotteiden jäljitettävyys ja vahvistaa kuluttajan luottamusta käyttämänsä tuotteen alkuperään. c. lyhyiden markkinointikanavien periaate ei tarkoita ainoastaan tuottajien ja kuluttajien väliportaiden vähentämistä. Sen tarkoituksena on ennen kaikkea vauhdittaa paikallista ja alueellista elintarviketuotantoa. Lyhyisiin markkinointikanaviin kuuluvat paikalliset tuottajat, jalostajat ja jakelijat, jotka ovat suorasti ja epäsuorasti maaseutualueiden dynaamisuuden osatekijöitä. d. tähän lähestymistapaan liittyy olennaisesti lisäarvon aiempaa tasapuolisempi jakautuminen koko tuotantoketjussa, mikä antaa ensisijaisesti tuottajille mahdollisuuden hyötyä tästä lisäarvosta.

42. katsoo, että lähiruokajärjestelmien kehittämiseen kuuluu eurooppalaisen tunnuksen luominen ja yhteisen maatalouspolitiikan toiseen pilariin sisältyvien välineiden kehittäminen, jotta voidaan kannustaa tuottajia hyödyntämään tätä lähestymistapaa.

43. kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia uuden tunnuksen luomiseksi lähiruokajärestelmään kuuluville paikallisille tuotteille ja niiden oman identiteetin määrittelemiseksi. Nämä tiedot täydentävät asetusta unionin maataloustuotteiden laatupolitiikasta.

44. tukee varauksetta komission aloitteita, joilla laajennettaisiin ”tuotantopaikan” pakollista merkintää tuotteissa, ja kannustaa luomaan samankaltaisia pakollisia merkintöjä koskevia aloitteita myös ravintola-alaa varten.

45. korostaa, että tällainen uusi tunnus voisi olla ratkaisu tuhansille Euroopan alueilla perinteisen tuotannon parissa toimiville tuottajille, joilla ei välttämättä ole kiinnostusta maantieteellisten merkintöjen anomiseen.

46. haluaa lisäksi kiinnittää Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston huomiota tarpeeseen mukauttaa julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, jotta viranomaiset voisivat hankkia paikallisia maataloustuotteita nykyistä helpommin. Direktiivin (EY) N:o 2004/18/EY 26 artiklassa mainitaan hankintaviranomaisten mahdollisuus sisällyttää tarjouspyyntöasiakirjoihin yhteiskunnallisia ja ympäristöön liittyviä näkökohtia.

47. kehottaa muuttamaan direktiivin 2004/18/EY 53 artiklaa, jotta erityisesti lähietäisyyteen ja/tai tavarankuljetuksista aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen liittyvät kriteerit voitaisiin ottaa huomioon.

48. korostaa, että alueet voisivat hallinnoida edellä mainittua uutta lyhyitä markkinointikanavia koskevaa tunnusta, koska ne pystyvät hahmottamaan tuotteiden paikallisia ja kulttuurisia ominaispiirteitä. Alueet ovat myös ensisijainen kumppani tällaisten tuotteiden myynninedistämisessä unionin rahastojen ohella.

G. Aitojen perinteisten tuotteiden edistäminen ja kehittäminen

49. toteaa, että aitojen perinteisten tuotteiden järjestelmä antaa mahdollisuuden säilyttää tiettyjä perinteisiä maataloustuotteita ja kehittää niitä. Olennainen osa aitojen perinteisten tuotteiden arvosta on peräisin tuottajalta, toisin kuin useimpien nykyajan maataloustuotteiden tapauksessa. Tällaiset tuotteet varmistavat siis osaltaan maataloustuotteiden tarjonnan monipuolisuuden ja edistävät eurooppalaisen ruokaperinteen rikkautta.

50. katsoo, että olisi hyödyllistä laatia Euroopan unionin tasolla luettelo kaikista tuotteista, jotka kuuluvat perinteiseen eurooppalaiseen ruoanlaittotaitoon. Siten voitaisiin luoda perusta aitojen perinteisten tuotteiden tunnustamiselle. Lisäksi tämä lähestymistapa olisi johdonmukainen Unescon kansainvälisellä tasolla käynnistämän aloitteen kanssa ja sen avulla voitaisiin yleistää eräitä samankaltaisia, useissa jäsenvaltioissa toteutettuja menettelyjä.

H. Muuntogeenisten organismien jättäminen laatutuotteiden ulkopuolelle

51. suosittaa aiemmin antamiensa lausuntojen tavoin jättämään muuntogeeniset organismit virallisten laatumerkintöjen ulkopuolelle. Jäsenvaltiot voisivat toteuttaa tämän asteittain kohtuullisessa viiden vuoden enimmäisajassa, jotta tuottajat saisivat mahdollisuuden ryhtyä tarvittaviin teknisiin toimenpiteisiin. Tämä ajanjakson kuluessa voitaisiin ottaa käyttöön vaihtoehtoisia toimitusketjuja, joiden ansiosta voitaisiin korvata muuntogeenisten organismien käyttö raaka-aineissa ja erityisesti eläinten ruokinnassa.

52. pitää erittäin tärkeänä, että muuntogeenisten organismien käyttö kielletään kaikissa virallisen laatumerkinnän saaneiden tuotteiden valmistusvaiheissa. Kiellon avulla voitaisiin varmistaa perinteisten tuotantomenetelmien ja laatujärjestelmiin liittyvien erityispiirteiden pysyvyys.

53. katsoo lisäksi, että muuntogeenisten organismien kieltäminen tuote-eritelmissä on lyhyellä aikavälillä ehdoton edellytys laatujärjestelmien avoimuuden ja uskottavuuden säilyttämiseksi kuluttajien silmissä.

54. korostaa, että virallisten laatumerkintöjen vaatimuseritelmien muuttaminen on yhä kiireellisempää, koska kehitteillä on laatujärjestelmän ulkopuolisia yksityisiä hankkeita, joiden tarkoituksena on taata, että tuotteissa ei ole hyödynnetty muuntogeenisiä organismeja.

55. painottaa myös, että ei-muuntogeenisiksi varmennettujen ja virallisen laatumerkinnän saaneiden tuotteiden markkinoiden kehittyminen tarjoaa tuottajille mahdollisuuden, koska eurooppalaisten kuluttajien vaatimukset ovat tällä alalla erittäin painokkaita.

56. katsoo, että kuluttajat arvostaisivat virallisen laatumerkinnän saavia ei-muuntogeenisiä tuotteita sekä luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuotteita korkealle. Tämä arvonanto varmistaa tuottavien markkinoiden jatkuvuuden ja korvaa mahdolliset lisäkustannukset, joita tuottajille voi lyhyellä aikavälillä koitua.

57. korostaa, että sen lisäksi, että muuntogeeniset organismit suljetaan virallisen laatumerkinnän saaneiden tuotteiden ulkopuolelle, Euroopan unionin tasolla on luotava tehokas strategia ei-muuntogeenisen kasviproteiinin tuottamiseksi ja hankkimiseksi. Tällainen strategia on välttämätön ei-muuntogeenisten organismien johdonmukaiselle kehittämiselle Euroopassa. Siihen liittyy merkittävä mahdollisuus kehittää valkuaiskasveja, joiden viljelyyn liittyvät edut ja ekologinen hyöty ovat laajalti tunnustettuja. Ei-muuntogeenisten valkuaiskasvien kehittämisstrategia on toteutettava yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa ottamalla käyttöön erityisiä maatalouden ympäristötukia.

58. suosittaa tutkimaan ei-muuntogeenisten proteiinipitoisten kasvien (herneet, härkäpavut) kehittämistä, koska ne näyttävät olevan parhaita vaihtoehtoja (9), kun halutaan tuottaa ei-muuntogeenisiä valkuaiskasveja.

59. katsoo, että lisäkustannukset, joita aiheutuu muuntogeenisten tuotteiden sulkemisesta laatumerkintäjärjestelmien ulkopuolelle, voidaan minimoida toteuttamalla toimet asteittain viiden vuoden aikana. Lisäksi se toteaa, että vaikka nämä lisäkustannukset heijastuvat koko toimitusketjuun, ne ovat kuluttajan kannalta hyvin vähäisiä eli joitakin eurosenttejä kilolta. (10) Lopuksi komitea katsoo, että ei-muuntogeenisten valkuaisainepitoisten kasvien tuotannon ympäristöhyödyt korvaavat lisäkustannukset kokonaisuudessaan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. (11)

60. korostaa tarvetta merkitä laatutuotteet, joiden tuotannossa on käytetty muuntogeenisestä rehusta johdettuja raaka-aineita (lihaa, munia, maitoa jne.), jotta voitaisiin estää eräänlainen epäreilu kilpailu EU:ssa tuotettujen ei-muuntogeenisten tuotteiden ja kansainvälisillä markkinoilla tuotettujen muuntogeenisten tuotteiden välillä.

I. Tuotannon hallinta

61. katsoo, että laadukkaiden maataloustuotteiden tarjonnan sääntely ja hallinta on maatalouspolitiikan suurimpia haasteita. (12) Vaikka laatujärjestelmät välttyisivätkin markkinasääntelyltä, myös ne ovat alttiita markkinoiden riskeille.

62. katsoo, että laatujärjestelmien kehittäminen ja ylläpito kuuluu erottamattomana osana tarjonnan hallintaa koskevaan yhteisesti sovittuun politiikkaan. Tuottavuuden ja/tai tuotantomäärien lisääminen jollain tietyllä alueella on useimmiten ristiriidassa ympäristön kunnioittamisen sekä tuotteen laadun ja ominaispiirteiden säilyttämisen kanssa.

63. toteaa myös, että tuotannonhallinnan puuttuessa myytyjen tuotteiden määrän hallitsematon nousu voi joissakin tapauksissa johtaa tuottajille maksettujen hintojen merkittävään alentumiseen, mikä saa tuottajien kiinnostuksen kyseisiä tuotteita kohtaan lopahtamaan. Lisäksi erityisistä luonnonhaitoista kärsivillä alueilla tuottajat eivät voi kompensoida laatutuotteiden hinnan alentumista tuotantomäärää lisäämällä. Jos he eivät kykene sopeutumaan, he voivat joutua lopettamaan toimintansa.

64. katsoo näin ollen, että maatalousalan laatujärjestelmien yhteydessä on hylättävä ajatus pelkästään hintoihin pohjautuvasta kilpailusta ja että laatujärjestelmän vakiinnuttaminen ei voi perustua tuotantomäärien kasvuun, vaan sen on perustuttava tuotteen ominaislaatuun, joka oikeuttaa perimään tuotteesta korkeampaa hintaa, jonka kuluttaja puolestaan suostuu maksamaan.

65. kehottaakin aiemmin antamiensa lausuntojen tapaan ottamaan käyttöön tuotannonhallinnan välineitä eriytetyille laatutuotteille ja suosittelee, että Euroopan komissio ehdottaisi erityisvälineitä tällaisten markkinoiden hallintaan.

J. Tiedotuksen parantaminen ja laatujärjestelmien kehittäminen

66. katsoo, että kuluttajat vaikuttavat osaltaan maataloustuotannon uudelleensijoittamiseen ja vakiintumiseen, koska he takaavat sille tuoton.

67. toteaa, että on erittäin tärkeää vahvistaa tuotanto-olosuhteita koskevaa viestintää, jotta annetaan kuluttajalle mahdollisuus saada tietoa laatujärjestelmien eduista. Kuluttajille on annettava tarvittavat keinot, jotta he voivat tunnistaa neljä virallista eurooppalaista tunnusta ja erottaa ne maantieteellisiin nimiin liitetyistä yksityisten yritysten merkeistä.

68. katsoo, että toimijoiden on yleisesti ja järjestelmällisesti ryhdyttävä käyttämään maatalouden laatutuotteiden merkitsemisessä neuvoston tai komission säätämiä graafisia symboleita ja että kuluttajille on tiedotettava nykyistä paremmin kyseisten symbolien merkityksestä ja tärkeydestä.

69. kehottaa ottamaan yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön soveltuvat välineet laatujärjestelmien vahvistamiseksi, edistämiseksi ja kehittämiseksi.

70. kehottaa erityisesti hyväksymään yhteisen maatalouspolitiikan toiseen pilariin kuuluvat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on korvata maatalousrahaston nykyiset toimet tai parantaa niitä laatujärjestelmien tukemiseksi ja edistämiseksi seuraavin tavoin: a. Otetaan aiempaa paremmin huomioon laatutuotteisiin liittyvät tuottajien velvoitteet. b. Täydennetään tuottajaryhmille suunnattuja tukia sertifiointiin, valvontaan, markkinointiin ja ennakkotutkimuksiin liittyvissä vaiheissa. c. Tutkitaan mahdollisuutta rahoittaa suojattuja alkuperänimityksiä tai suojattuja maantieteellisiä merkintöjä väliaikaisesti. d. Tarkastellaan mahdollisuutta rahoittaa useisiin suojattuihin alkuperänimityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin liittyviä yhteistoimia ja hakea valtiollisen ja aluetason yhteisrahoitusta.

K. Laatupolitiikan toteuttamisen yksinkertaistaminen ja kehittäminen

71. muistuttaa, että EU:n toimet maataloustuotteiden laadun alalla ovat välttämättömiä, jotta voidaan varmistaa tuotteille tehokas suoja ja antaa kuluttajille luotettavaa tietoa.

72. on tyytyväinen Euroopan komission ehdotuksiin, joiden tarkoituksena on uudistaa sääntöjä ja vähentää tuottajia koskevia, etenkin tuotteiden rekisteröintiin liittyviä hallinnollisia rasitteita.

73. suhtautuu myönteisesti myös tuottajaryhmien roolin ja vastuiden tunnustamiseen maantieteellisten merkintöjen hallinnoinnissa.

74. hyväksyy komission ehdotuksen, jonka tarkoituksena on yksinkertaistaa aitoihin perinteisiin tuotteisiin sovellettavaa järjestelmää ja kohdentaa se paremmin.

Bryssel 12. toukokuuta 2011 Alueiden komitean puheenjohtaja Mercedes BRESSO

(1) Nordregion laatima tutkimus Mountain areas in Europe, Euroopan komissio (aluepolitiikan pääosasto), 2004.

(2) Peak performance: New insights into Mountain Farming in the European Union, komission työasiakirja, joulukuu 2009.

(3) Europe's ecological Backbone: recognising the true value of our mountains, syyskuu 2010, EEA nro 6/2010.

(4) Epäsuotuisilla vuoristoalueilla sijaitsevien maatilojen tuottavuus on 28 prosenttia pienempi kuin vuoristoalueiden ulkopuolella sijaitsevilla epäsuotuisilla alueilla ja 40 prosenttia pienempi kuin muilla alueilla. Peak performance: New insights into Mountain Farming in the European Union, komission työasiakirja, joulukuu 2009.

(5) La composante milieu physique dans l'effet terroir pour la production fromagère: quelques réflexions à partir du cas des fromages des Alpes du Nord (Ympäristötekijät erityisominaisuuksien taustatekijänä juustontuotannossa: esimerkkejä Pohjois-Alppien juustoista), Jean-Marcel Dorioz, Philippe Fleury, Jean-Baptiste Coulon, Bruno Martin. Ranskan maataloustieteellisen tutkimuslaitoksen (INRA) ympäristöjulkaisu nro 40, kesäkuu 2000, http://www.inra.fr/dpenv/pdf/DoriozD27.pdf.

(6) Produits agroalimentaires de montagne en Europe: résultats, conclusions et réalisations concrètes du projet (Euroopan vuoristoalueiden maataloustuotteet: hankkeen tulokset, päätelmät ja konkreettiset toteuttamistoimet), marraskuu 2004, s. 7 ja 17.

(7) Juuri markkinoille tulleen uuden vuoristomaitomerkin pitäisi kattaa 3–4 miljoonaa litraa maitoa eli kolmannes Massif Central -ylängön maidontuotannosta (http://www.leprogres.fr/fr/region/la-haute-loire/haute-loire/article/3939334,183/Une-marque-Montagne-pour-le-lait-du-Massif-central.html). Sveitsistä saadut kokemukset osoittavat, että arvonlisä voi olla jopa 30 prosenttia tavalliseen maitoon verrattuna (Revue Montagna, heinäkuu 2010). Vuoristomaidon osuus Euroopassa tuotetusta maidosta on 11,5 prosenttia ja sen osuus maidonkulutuksesta on viidennes tai kuudennes. Tuotantokustannukset ovat 12 prosenttia suuremmat tasangon tuotantokustannuksiin verrattuna ja työstä saatava korvaus on alle 10 000 EUR/vuosityöyksikkö. Tuet kompensoivat näistä haitoista vain 34 prosenttia. ”Le lait de montagne européen: un symbole menacé”, Institut de lélevage-CNIEL, toukokuu 2009, s 7.

(8) Alueiden komitean suuntaa-antava lausunto aiheesta ”Lähiruokajärjestelmät”, hyväksytty täystistunnossa 27. tammikuuta 2011, esittelijä: Lenie Dwarhuis-van de Beek (NL, ALDE), Zuid-Hollandin lääninvaltuuston johtokunnan jäsen.

(9) Nykyisin näitä kasveja tuotetaan pääasiassa Ranskassa (herne) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (härkäpapu).

(10) Milanesi J: Quel avenir pour les filières animales ”sans OGM” en France? Illustration par le poulet Label Rouge. (Mikä on ”ei-muuntogeenisen” eläintuotannon tulevaisuus Ranskassa? Esimerkki Label Rouge -kanojen tuotannosta), kolmannet yhteiskuntatieteiden tutkimuspäivät, INRA SFER CIRAD, 09.–11. joulukuuta 2009, Montpellier, Ranska. http://www.sfer.asso.fr/content/download/2981/27271/version/1/file/B3+-+Milanesi.pdf.

(11) La relance des légumineuses dans le cadre d’un plan protéines: quels bénéfices environnementaux? (Palkokasvien viljelyn ympäristöedut proteiinintuotantoa koskevassa suunnitelmassa), Ranskan kestävää kehitystä käsittelevän ministeriön yksikkö, 2009. http://www.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/E_D15.pdf.

(12) Giraud-Héraud Eric, Soler Louis-Georges, Quelle légitimité à des mécanismes de régulation de l'offre dans les appellations d'origine protégée? (Ovatko tarjonnansääntelymekanismit perusteltuja suojatun maantieteellisen alkuperän merkintöjen yhteydessä?) Économie rurale, No277–278, 2003. s. 123–134. http://www.persee.fr/web/revues/home/prescript/article/ecoru_0013-0559_2003_num_277_1_5441.