Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission kertomus neuvostolle hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 2200/96 täytäntöönpanosta"

(2001/C 221/13)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 27. helmikuuta 2001 työjärjestyksensä 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti laatia lausunnon edellä mainitusta kertomuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 10. toukokuuta 2001. Esittelijä oli José Manuel de las Heras Cabañas.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30.-31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 107 puolesta, 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Hedelmä- ja vihannesalan yhteistä markkinajärjestelyä uudistettiin perusteellisesti vuonna 1996. Neuvosto päätti säädöstä antaessaan, että uuden järjestelmän toimivuutta arvioidaan neljän vuoden kuluttua järjestelyjen voimaantulosta. Komissio on noudattanut neuvoston päätöstä esittämällä neuvostolle tammikuussa 2001 kertomuksen säädöksen täytäntöönpanosta.

1.2. Kaksi kuukautta ennen edellä mainitun kertomuksen esittämistä neuvosto hyväksyi pikaisesti Euroopan komission tekemän ehdotuksen hedelmien ja vihannesten YMJ:n tiettyjen osatekijöiden muuttamisesta, hedelmä- ja vihannesjalosteiden tukijärjestelmästä sekä tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä. Komitea otti ehdotukseen kantaa 19. lokakuuta 2000 antamallaan lausunnolla(1).

1.3. Edellä mainitussa lausunnossa komitea kehotti komissiota tekemään lisäehdotuksia tai antamaan ainakin suuntaviivoja perusluonteisista näkökohdista, joita kertomuksessa ei ollut käsitelty. Komitea kehotti tarkastelemaan muun muassa seuraavia näkökohtia:

- tuotannon ja markkinoiden tunnettuuden parantaminen

- hedelmien ja vihannesten laatuvaatimusten parantaminen ja valvonta

- tuottajaorganisaatioiden kehittämisessä ja tehostamisessa havaitut ongelmat; tuottajaorganisaatioiden ja -yhdistysten fuusioitumisen kannustaminen

- tuottajaorganisaatioiden toimintarahastojen ja -ohjelmien toimivuus sekä niiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä täydentävä rooli; laadun parantamiselle, ympäristön vaalimiselle ja elintarviketurvallisuudelle asetettujen tavoitteiden saavuttamisen arviointi

- mahdollisuus yhdenmukaistaa toimintaohjelmien ympäristötoimien valintaperusteet

- interventiojärjestelmän toimivuus ja vakavan kriisin käsitteen palauttamistarpeen arviointi

- kauppavaihto ja yhteisön suosituimmuusaseman kunnioittaminen

- tiukan kansainvälisen kilpailun alaisten tuotteiden edellyttämät erityistoimenpiteet; pähkinöitä ja johanneksenleipiä koskevien ongelmien ratkaiseminen pitkällä aikavälillä; tiettyjen hedelmä- ja vihannesjalosteiden tuki.

1.4. Komissio käsittelee kertomuksessaan joitakin edellä esitetyistä seikoista ainoastaan kuvailemalla ongelmaa. Kertomuksessa ei anneta viitteitä mahdollisista tulevista suuntaviivoista, eikä siinä myöskään paneuduta moneenkaan komitean lausunnossaan esille tuomaan kysymykseen. Komitea on päättänyt laatia lisälausunnon pohtiakseen perusteellisesti tulevaisuuden kannalta välttämättömiä suuntaviivoja, joita seuraavassa hahmotellaan.

2. Yleistä

2.1. Komitea myöntää komission pyrkineen tarjoamaan mahdollisimman täydellisen näkemyksen hedelmien ja vihannesten YMJ:n toimintamekanismeista ja pitää myönteisenä sitä, että kertomukseen on sisällytetty ehdotuksia ja siinä pohditaan, mihin suuntaan kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia sekä tuottajaorganisaatioita ja eri alat kattavia organisaatioita on vastaisuudessa kehitettävä. Komitea ottaa niin ikään huomioon sen, että tietyt kertomuksessa esitetyt näkökohdat ovat vaikeasti tarkasteltavissa, ellei niistä ole käytettävissä riittävästi tietoa.

2.2. Komission tekstissä ei kuitenkaan käsitellä moniakaan alan todellisia ongelmia, minkä vuoksi tekstin pohjalta on vaikea saavuttaa pyrkimystä ohjailla YMJ:n parantamiseen tähtäävää keskustelua ja asiasta tehtäviä ehdotuksia. Tärkeitä näkökohtia ei ole analysoitu riittävästi eikä kertomuksessa ole käsitelty tarpeeksi perusteellisesti syitä, joiden vuoksi tarjonnan keskittämisaste ei ole noussut, toimintarahastojen käyttö ei ole parantunut eikä budjettimäärärahojen käyttö ole tehostunut.

2.3. Kertomukseen tulisi sisällyttää sellaisia hedelmä- ja vihannesalan kannalta perusluonteisia näkökohtia kuin markkinoiden avaaminen yhteisön ulkopuolisten maiden tuonnille Gatt-sopimusten jälkeen, yhteisön suosituimmuusjärjestelmän viimeaikainen mureneminen ja EU:n vientiä vaikeuttavat kasvinsuojelurajoitukset. Toisaalta olisi ollut aiheellista tarkastella, millaisia seurauksia maataloustuotteiden kaupan vapauttaminen sääntelystä WTO:n puitteissa tuo tullessaan ja miten Euroopan unionin kolmansien maiden kanssa tekemiin kauppasopimuksiin sisältyvät myönnytykset sekä vapaakauppa-alueiden luominen ja Euroopan unionin laajentuminen vaikuttavat tulevaisuudennäkymiin.

2.4. Niin ikään olisi tarkasteltava rajasuojajärjestelyjen aiheuttamia ongelmia, kuten tietyille tuotteille asetettujen yhteisön tullien riittämättömyyttä, tuontihinnan tehokkuutta rajoittavia tekijöitä, erityisen suojalausekkeen tehottomuutta ja tuontitodistusten käyttöä.

2.5. Komitean näkemyksen mukaan on niin ikään pidettävä mielessä, että hedelmä- ja vihannespolitiikka on kansainvälisesti monimutkaista ja yhteisön ulkopuolisten maiden kannalta ongelmallista niiden kestävän kehityksen, elintarviketurvallisuuden ja perusoikeuksien näkökulmasta tarkasteltuna. Onkin välttämätöntä varmistaa, että yhteisöön tuotavat hedelmät ja vihannekset on tuotettu asiallisissa olosuhteissa siten, että tuottajamaissa on kunnioitettu ihmisarvoa, tuottajien ja työntekijöiden sosiaalisia oikeuksia sekä ympäristöä.

2.6. Komitea panee merkille, ettei kertomuksessa ole tarkasteltu teolliseen jalostukseen tarkoitettuja hedelmiä eikä vihanneksia, vaikka alan merkitys kasvaa kasvamistaan ja sen osuus tuotannosta on yli kolmannes. Jalostusteollisuus on tärkeää myös työpaikkojen säilymisen kannalta, ja sen ansiosta elinkeinoelämä ja väestö pysyvät tuotantoalueilla. Kun otetaan huomioon tiettyjen hedelmä- ja vihannessäilykkeiden, kuten parsa-, aprikoosi- tai kirsikkasäilykkeiden, herkkä kansainvälinen kilpailutilanne, komitea suosittelee, että jalosteiden nykyisten tukijärjestelmien tehokkuus tutkitaan tarkkaan. Mikäli tukijärjestelmät ovat asianmukaisia, kyseiset tuotteet suositellaan sisällytettäviksi hedelmien ja vihannesten YMJ:n säännösten piiriin.

2.7. Komitea kiinnittää komission huomiota siihen, että yhteisön tasolla on kannustettava järjestelmien kehittämistä hedelmä- ja vihannestuotannon vakuuttamiseksi luonnonkatastrofien varalta samaan tapaan kuin tietyissä jäsenvaltioissa on jo tehty.

2.8. Komitea toteaa, että hedelmä- ja vihannesalan tilanne on uhanalainen, koska alalla ei ole tarpeeksi työvoimaa ja siirtolaisuuden hallitsematon kasvu aiheuttaa tuotantoalueilla sosiaalisia ongelmia. Siksi komitea katsoo, että alalla työskentelevien siirtolaisten tilannetta olisi säännönmukaistettava ja parannettava. Viranomaisten on kiireesti kehiteltävä toimintatapoja, joiden ansiosta siirtotyöläiset integroituvat yhteiskuntaan ja sopeutuvat työelämään. Samoin on pohdittava kausiluonteista työtä tukevia hallinnollisia ja verotuksellisia keinoja.

2.9. Komitea toteaa, että hedelmä- ja vihannesalalla joudutaan edelleen taistelemaan rakenteellisesti epätasapainoisessa tilanteessa. Lisäksi monien jäsenvaltioiden osalta on tunnettua, että hedelmien ja vihannesten kulutus on huomattavasti vähäisempää, kuin olisi toivottavaa ihmisten terveyden kannalta. Komitea katsoo välttämättömäksi myöntää sekä vihannesalan asetusten että YMJ:n turvin entistä enemmän tukivaroja valistus- ja myynninedistämiskampanjoihin. Nykyiset rajoitukset on poistettava ja tuottajajärjestöjä on kannustettava käyttämään YMJ:n määrärahoja myynninedistämis- ja valistustyöhön.

3. Erityistä

3.1. Kaupan pitämistä koskevat vaatimukset

3.1.1. Komitea toistaa käsityksensä siitä, että kaupan pidettävien hedelmien ja vihannesten laatua on parannettava ja niiden valikoimaa lisättävä. Kuluttajat kaipaavat ostopäätöksensä tueksi lisätietoa muun muassa hedelmien ja vihannesten aistinvaraisista ominaisuuksista, ravintoarvosta, alkuperästä ja niiden käsittelyssä käytetyistä tuotantomenetelmistä sekä vaativat nykyistä parempia takeita elintarvikkeiden turvallisuudesta ja ympäristön kunnioittamisesta. Tuottajille on puolestaan annettava tunnustus heidän pyrkimyksestään sopeutua markkinoiden tarpeisiin ja suojella omalla panoksellaan maaseutualueiden ympäristöä.

3.1.2. Komitea pitää voimassa oleviin säännöksiin mukautettuja jakelusektorin laatuperusteita myönteisenä seikkana, mutta sitä huolestuttavat lukuisat hedelmä- ja vihanneslajikkeet ja niiden laadun todentamiseksi käytetyt erilaiset järjestelmät, joihin on sisällytetty ympäristöarvoja, sillä ne voivat hämmentää kuluttajia. Komitea suhtautuu tietyin varauksin jakelusektorin tuottajille asettamiin arviointiperusteisiin etenkin kun ei ole varmaa, että perusteet ovat samat kaikille tuottajille.

3.1.3. Laatuvaatimukset olisi säilytettävä ja niitä olisi kehitettävä edelleen, sillä ne ovat markkinoiden avoimuuden kannalta välttämätön väline ja ne helpottavat kaupankäyntiä, kun kuluttajille annetaan tuotteiden valinnan kannalta hyödyllistä tietoa. Komitea on taipuvainen säilyttämään mahdollisuuden turvautua laatuvaatimuksiin vakavien markkinakriisien hallinnassa.

3.2. Tuottajaorganisaatiot (TO)

3.2.1. Tuottajaorganisaatiot ovat edelleen hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n kulmakivi. Komission kertomuksessa todetaan, ettei vuonna 1996 toteutetun uudistuksen avulla ole onnistuttu saavuttamaan tavoitteita organisoida ja ryhmitellä tarjonta eikä tehostaa tuottajaorganisaatioita jakelun yhä keskittyessä. Tuottaja-alueilla olisikin syytä tutkia, mikä estää pienviljelijöitä liittymästä vapaaehtoisesti tuottajaorganisaatioihin, miten heitä voitaisiin erityisohjelmien avulla rohkaista liittymään niihin ja millä tavoin tuottajaorganisaatioiden kokoa voitaisiin kasvattaa. Lienee paikallaan kannustaa seuraavanlaista toimintaa: tuottajaorganisaatioiden perustaminen, tuottajaorganisaatioiden välisen yhteistyön muodot, tuottajaorganisaatioiden fuusioituminen ja niiden väliset yhteenliittymät.

3.2.2. Muita pohtimisen arvoisia organisaatiotoiminnan kannustamiseen liittyviä näkökohtia voisivat olla tunnustusperusteiden muokkaaminen sekä toimenpiteet, joilla varmistetaan tuottajien osallistuminen tuottajaorganisaatioiden toimintaan ja niiden valvontaan.

3.3. Eri alat kattavat organisaatiot ja sopimukset

3.3.1. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että saattaa olla hyvä poistaa eri alat kattavien sopimusten tehokkaan ja joustavan täytäntöönpanon tiellä olevia rajoituksia, kunhan vapaan kilpailun ehtoja ei muuteta.

3.4. Interventiojärjestelmä

3.4.1. Interventiojärjestelmään tehtyjen muutosten ansiosta tuotteita poistetaan markkinoilta entistä vähemmän, mutta muutokset ovat myös osoittaneet, ettei kriisejä pystytä aina ratkaisemaan järjestelmän puitteissa. Komitea ehdottaa, että tutkittaisiin, voitaisiinko ottaa käyttöön vakavan kriisin käsite, jonka turvin markkinoita ohjailtaisiin silloin kun tietyistä tuotteista, pääasiassa kesällä kypsyvistä hedelmistä, on suhdanteista johtuvaa ylitarjontaa.

3.4.2. Tuotantotodellisuutta ei tunneta, minkä vuoksi syntyy rakenteellisia ylijäämiä. Olisikin harkittava lisätoimenpiteitä, joilla ongelma voitaisiin korjata, sekä muutettava tuotannon rakennetta ja mitoitettava se tosiasiallisiin markkinoihin.

3.5. Toimintarahastot ja niiden käyttö

3.5.1. Viime aikoina on toteutettu tiettyjä uudistuksia, joilla pyritään antamaan tuottajaorganisaatioille varmuus toimintarahastojen tukitasosta, ja samalla on yksinkertaistettu toimintarahastojen soveltamismuotoja. Näitä näkökohtia ei kuitenkaan mainita komission kertomuksessa. Komitea katsookin olevan tarpeen pohtia nykyistä tarkemmin, millä tavoin toimintarahastojen maksuja voidaan joustavoittaa ja toimien ehdottamista ja hallinnointia sekä toimintarahastojen tuen maksatuksen valvontaa yksinkertaistaa. Tämä edellyttää sitä, että tukea saavien tuottajaorganisaatioiden luonne ja toiminta määritellään nykyistä paremmin, kuten edellä kohdassa 3.2.2 todetaan.

3.5.2. Komiteaa huolestuttaa niin ikään se, ettei komissiolla ole täydellisempiä tietoja toimintaohjelmien puitteissa toteutettavien toimien laadusta. Täydentämällä tietojaan komissio saisi viitteitä siitä, miten sen olisi tehokkainta käyttää kyseisiin ohjelmiin varattuja määrärahoja.

3.5.3. Edellä mainittujen rahastojen julkisen rahoituksen osuutta olisi lisättävä tietyin perustein: organisaatioihin kuuluvien tuottajien taloudellinen merkitys, alueellisen järjestäytyneisyyden vahvistamistarve sekä rakenteellisista kriiseistä johtuva tiettyjen tuotteiden alhainen tuottavuus. Lisäksi voitaisiin harkita tuottajaorganisaatioiden yhteistyön, fuusioitumisen ja yhteen liittymisen puitteissa käynnistettäviä toimia. Kaiken tämän tarkoituksena on kehittää tarjonnan järjestäytymisastetta.

3.6. Ympäristön huomioon ottaminen

3.6.1. Vuonna 1996 toteutetussa hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n uudistuksessa ympäristönsuojelu pyrittiin sisällyttämään tuottajaorganisaatioiden toimintaan. Komitea toteaa kuitenkin, että aihetta on käsitelty komission kertomuksessa varsin pinnallisesti. Komitea suosittaa, että niukkojen luonnonvarojen, erityisesti uusiutumattomien energialähteiden ja myös veden käyttöä karuilla seuduilla tarkasteltaisiin seikkaperäisesti ja tutkittaisiin, millä tavoin hedelmien ja vihannesten tuotanto ylipäänsä vaikuttaa ympäristöön ja luontoon.

3.6.2. Komitea korostaa, että hedelmien ja vihannesten tuotannossa on mahdollisimman nopeasti otettava käyttöön entistä ympäristömyötäisempiä menetelmiä, mutta samalla on otettava huomioon sekä tuottajille että kuluttajille aiheutuvat taloudelliset kerrannaisvaikutukset. Komitean käsityksen mukaan tämä on mahdollista vasta sitten kun yhteisön ulkopuolisista maista tuotaville tuotteille asetetaan samat vaatimukset.

3.7. Pähkinät

3.7.1. Komission kertomuksessa korostetaan, että yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevasta tuonnista aiheutuu pähkinöille ja johanneksenleiville kilpailuongelmia. Nämä hedelmät ovat tärkeitä monin paikoin Välimeren alueen maaseudulla, koska niiden ansiosta estetään väestökato ja ne pitävät kyseisten alueiden aavikoitumisen kurissa. Alan sosioekonomista ulottuvuutta ja vaihtoehtojen puutetta sekä alan vaikutusta paikkakuntien työllisyystilanteeseen olisi pitänyt tarkastella perusteellisemmin.

3.7.2. Monien pähkinöihin ja johanneksenleipiin sovellettavien kymmenvuotisten laadunparannus- ja myynninedistämissuunnitelmien voimassaoloaika päättyy vuonna 2001. Pähkinöiden tuottajat joutuvat näin tukalaan tilanteeseen, joka johtaa viljelystä luopumiseen, koska YMJ ja maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat riittämättömiä eivätkä ne ole mukautettavissa alan erityistilanteeseen. Alan säilyttämisestä yhteisölle aiheutuneita ja aiheutuvia kuluja olisi tarkasteltava laajemmin kuin pelkästä taloudellisesta näkökulmasta, ja tarkastelussa olisi otettava huomioon eurooppalaisen elinkeinon strateginen asema kyseisten tuotteiden kansainvälisessä kaupassa.

3.7.3. Koska alalla vallitsee kriisi, komitea pahoittelee, ettei komission kertomuksessa tarjota sellaisia vaihtoehtoja, joiden ansiosta voitaisiin toteuttaa vakaita maatalouspoliittisia toimia, joilla puolestaan taattaisiin alan elinkelpoisuus. Komitea toteaa aiempien lausuntojensa(2) tapaan, että alalla olisi otettava käyttöön tulotuki.

3.8. Sitrushedelmien jalostustuki

3.8.1. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että uusi järjestelmä näyttää toimivan hyvin useimmilla sitrushedelmien tuotantoalueilla. Järjestelmän ansiosta jalostusmäärät on voitu pitää ennallaan, ja elinkeino on säilytetty. Komitea katsoo kuitenkin, ettei järjestelmän täytäntöönpanosta ole saatu yhtä myönteisiä tuloksia, koska kynnysarvot eivät vastaa markkinoiden kehitystä, tukirangaistukset vaikuttavat kielteisesti tuottajien tulotasoon ja järjestelmän täytäntöönpano on monimutkaista ja byrokraattista.

3.8.2. Sitrushedelmien jalostustukijärjestelmän täytäntöönpanoa tarkastellessaan komissio ei selvitä, mistä syystä äskettäin hyväksyttyyn uudistukseen on päädytty. Uudistus käynnistettiin sen vuoksi, että mehujen tuotanto ja kysyntä ovat kasvaneet ja korkeat tukirangaistukset ovat houkutelleet tuottajia poistamaan sitrushedelmiä markkinoilta. Tästä syystä komission kertomus jää epäjohdonmukaiseksi.

3.9. Hedelmä- ja vihannesalan tukijärjestelmän ja maaseudun uusien kehittämistoimenpiteiden välinen suhde

3.9.1. Koska ala on pyrittävä mukauttamaan nopeasti markkinasuuntauksiin, YMJ:n toimenpiteillä on täydennettävä maaseudun kehittämispolitiikkaa siten, että tuottajaorganisaatiot voivat käyttää tehokkaasti ja johdonmukaisesti kumpaakin rahoituslähdettä. Saman toimen kaksinkertaisen rahoituksen estämiseksi toteutettavilla valvontatoimenpiteillä ei saa rajoittaa rakenneuudistusten mahdollisia rahoitusvaihtoehtoja.

3.10. Talousarvioon liittyvät kysymykset

3.10.1. Komitea katsoo olevan tarpeen tarkastella YMJ:n kaikkia määrärahoja nykyistä yksityiskohtaisemmin ja laajemmin, jotta käytettyjen määrärahojen soveltuvuus alan tarpeisiin voidaan arvioida mahdollisimman tarkoin. Tämän jälkeen voidaan tehdä päätelmiä, joiden pohjalta laaditaan suuntaviivat sille, miten käytettävissä olevien määrärahojen käyttöä tehostetaan.

3.11. Jäsenvaltioiden ja yhteisön suorittama valvonta

3.11.1. Komission kertomuksessa viitataan Euroopan komission erityiselimen tarkastajien toimintaan heidän valvoessaan sitä, miten jäsenvaltiot noudattavat kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia. Koska vaatimukset vaikuttavat omalta osaltaan markkinoiden avoimuuteen, komitea katsoo, että tarkastusten tulokset on julkaistava.

4. Päätelmät

4.1. Komitea ottaa huomioon komission pyrkimyksen kuvailla alan nykytilannetta ja pitää komission laatimaa kertomusta sinänsä tyydyttävänä informatiivisena tekstinä. Komitea suhtautuu kuitenkin epäilevästi tekstin käyttökelpoisuuteen pohdinta-asiakirjana, jossa annetaan viitteitä siitä, miten alan ongelmista tulisi keskustella johdonmukaisesti ja millaisilla lainsäädäntöehdotuksilla hedelmien ja vihannesten YMJ:tä voidaan parantaa. Komitea katsoo toisaalta, että alan ongelmia olisi pitänyt tarkastella laajemmin ja yksityiskohtaisemmin sekä ehdottaa suuntaviivoja ongelmien ratkaisemiseksi.

4.2. Komitea kannustaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa käsittelemään aihetta laajemmin kuin komission kertomuksessa on tehty ja kehottaa komissiota tekemään lähiaikoina YMJ:n mukauttamista koskevia ehdotuksia, joissa otetaan huomioon tässä lausunnossa esitetyt suuntaviivat.

Bryssel 30. toukokuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 14, 16.1.2001 (asetusten (EY) 2200/96, (EY) 2201/96 ja (EY) 2202/96 muuttaminen).

(2) EYVL C 14, 16.1.2001 - EYVL C 116, 20.4.2001.