VALTIONTUKI – ESPANJA

Valtiontuki SA.54155 (2021/NN) – Välitystuomio Antinin hyväksi – Espanja

Kehotus huomautusten esittämiseen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 450/02)

Komissio ilmoitti 19. heinäkuuta 2021 päivätyllä, tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla kirjeellä Espanjalle päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee edellä mainittua toimenpidettä.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa toimenpiteestä, jota koskevan menettelyn komissio aloittaa, kuukauden kuluessa tämän tiivistelmän ja sitä seuraavan kirjeen julkaisemisesta. Huomautukset on lähetettävä osoitteeseen

European Commission Directorate-General for Competition State Aid Greffe 1049 Brussels BELGIUM Faksi + 32 22961242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Huomautukset toimitetaan Espanjalle. Huomautusten esittäjä voi pyytää kirjallisesti henkilötietojensa ja/tai huomautusten joidenkin osien luottamuksellista käsittelyä. Tämä pyyntö on perusteltava.

Espanja ilmoitti 17. huhtikuuta 2019 välitystuomiosta, jonka kansainvälisen investointiriitojen sovittelukeskuksen (International Center for Settlement of Investment Disputes, jäljempänä ”sovittelukeskus”) suojissa toimiva välimiesoikeus oli antanut 15. kesäkuuta 2018 sovittelukeskuksen asiassa N:o ARB/13/31 Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. ja Antin Energia Termosolar B.V., jäljempänä yhdessä ”Antin”, vastaan Espanja käynnistämässä välimiesmenettelyssä. Tuomiossa, sellaisena kuin se on muutettuna 29. tammikuuta 2019, myönnetään Antinille 101 miljoonan euron korvaus ja korvausmäärälle laskettu korko sekä osuus välimiesmenettelyn kustannuksista, jotka Espanjan on maksettava sen vuoksi, että se rikkoi energiaperuskirjasta tehtyä sopimusta, jäljempänä ”tuomio” tai ”toimenpide”.

Vuonna 2011 Antin hankki 45 prosentin omistusosuuden Andasol-yrityksistä (Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A. ja Andasol-2 Central Termosolar DOS). Andasol-yritykset omistavat kaksi keskittävää aurinkovoimalaa, Andasol-1 ja Andasol-2, jäljempänä yhdessä ”Andasol-voimalat”, ja vastaavat niiden toiminnasta. Näiden Granadassa, Espanjassa sijaitsevien laitosten kapasiteetti on 49,9 MW kummankin. Andasol-voimaloiden rakentaminen saatiin päätökseen vuosina 2008 ja 2009, ja voimalat merkittiin sähkövoimalaitoksia koskevaan hallinnolliseen rekisteriin vuonna 2009.

Antinin investoinnin aikaan Andasol-voimaloihin sovellettiin käytössä ollutta preemiojärjestelmää, jäljempänä ”vuoden 2007 järjestelmä”. Järjestelmän tarkoituksena oli edistää sähköntuotantoa uusiutuvista energialähteistä, ja siitä säädettiin kuninkaan asetuksilla 661/2007, 1578/2008 ja 6/2009. Vuoden 2007 järjestelmän mukaan Andasol-voimalat saivat myös tukea maakaasulla tuotetulle sähkölle vuosina 2009–2012.

Espanja muutti vuoden 2007 järjestelmää useilla säädöksillä, kuten kuninkaan asetuksella 9/2013, lailla 24/2013, kuninkaan asetuksella 413/2014 ja määräyksillä IET/1045/2014 ja IET/1459/2014, jäljempänä ”vuoden 2013 järjestelmä”. Vuoden 2013 järjestelmässä sovelletaan uusiutuvaa energiaa hyödyntäville laitoksille myönnettävän korvauksen laskemiseen eri menetelmää kuin vuoden 2007 järjestelmässä. Vuoden 2013 järjestelmälle myönnettiin valtiontukihyväksyntä vuonna 2017 (ks. asia SA.40348, jäljempänä ”komission vuoden 2017 päätös”) valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 annettujen suuntaviivojen, jäljempänä ”ympäristönsuojelu- ja energiatuen suuntaviivat” (1), nojalla. Espanja ilmoitti, että Andasol-voimaloille on myönnetty tukea vuoden 2013 järjestelmän nojalla tähän asti.

Elokuussa 2017 Antin myi Andasol-voimaloihin tekemänsä investoinnin yritykselle Cubico Sustainable Investments Limited 75,2 miljoonalla eurolla.

Antinin mukaan sen investointikohteena olleisiin keskittäviin aurinkovoimaloihin sovellettavan Espanjan lainsäädäntökehyksen muutokset aiheuttivat vakavia ja huomattavia haittoja sen investoinneille ja olivat vastoin Espanjan velvoitteita, jotka perustuvat energiaperuskirjasta tehtyyn sopimuksen, ja erityisesti vastoin sopimuksen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua oikeudenmukaisen ja tasapuolisen kohtelun periaatetta. Sen vuoksi Antin nosti marraskuussa 2013 Espanjaa vastaan kanteen välimiesoikeudessa.

Välimiesoikeus totesi Espanjan rikkoneen energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen 10 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ollut kohdellut Antinin investointeja oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti, ja myönsi Antinille korvauksen. Tämä johtuu uusiutuvia energialähteitä käyttävien laitosten korjausjärjestelmään tehdyistä sääntelymuutoksista, jotka perustuivat Espanjan heinäkuusta 2013 lähtien hyväksymiin säädöksiin, verrattuna Antinin investointiajankohtana voimassa olleeseen korvausjärjestelmään.

Toimenpiteen edunsaaja on tuomiossa määrätyn korvauksen saaja eli Antin. Tuki koostuu kertakorvauksena maksettavasta kokonaismäärästä sellaisena kuin se on laskettuna välitystuomiossa, ennen tuomiota kertyneistä koroista sekä tuomion jälkeen kertyneistä koroista, jotka on laskettava uudelleen todellisen maksupäivän perusteella. Espanja arvioi ilmoitushetkellä kokonaismääräksi 114 900 983 euroa. Korvauksen maksaminen rahoitetaan Espanjan valtion yleisestä talousarviosta.

Espanja väitti, että tuomiossa määrätty korvaus on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea ja että toimenpiteen ainoa tarkoitus on noudattaa täytäntöönpanokelpoista ja sitovaa välitystuomiota. Lisäksi Espanja esitti, että toimenpiteellä ei ole kannustavaa vaikutusta ja että valtion väliintulo on pakollinen siltä osin kuin välitystuomio sitoo Espanjaa ja välitystuomiossa pidetään voimassa Antinin vaatimus myöntämällä sille korvaus, joka Espanjan on maksettava.

Kesäkuun 25. päivänä 2021 Australian liittovaltion tuomioistuimen muutoksenhakujaosto totesi, että välitystuomio sitoo Espanjaa.

Komissio katsoo tässä vaiheessa, että valtiontuen olemassaolon kumulatiiviset kriteerit täyttyvät ja että toimenpide on valtiontukea. Tältä osin komissio viittaa myös komission vuoden 2017 päätöksen 3.5.3 jaksossa esitettyyn arviointiin, jossa todetaan, että mikä tahansa korvaus, jonka välimiesoikeus myöntää investoijalle sen perusteella, että Espanja muutti vuoden 2007 järjestelmää vuoden 2013 järjestelmällä, on lähtökohtaisesti valtiontukea. Välimiesoikeuksilla ei kuitenkaan ole toimivaltaa antaa lupa valtiontuen myöntämiseen. Tämä kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi tämä korvaus on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettavaa valtiontukea ja siihen sovelletaan täytäntöönpanokieltoa.

Espanja ei ole esittänyt mitään tietoja, joiden pohjalta toimenpide voitaisiin katsoa perustelluksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja/tai 3 kohdan nojalla. Komissio epäilee menettelyn tässä vaiheessa alustavasti toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille ja pohtii erityisesti, i) rikkooko tukitoimenpide mahdollisesti EU:n perussopimuksia ja ii) onko tukitoimenpide vastoin asiaankuuluvissa valtiontuen suuntaviivoissa säädettyjä soveltuvuuskriteerejä.

Edellä esitetyn i kohdan osalta komissio katsoo tässä vaiheessa, että koska välitystuomio annettiin energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen 26 artiklassa määrätyn, investoijan ja valtion välisen riitojenratkaisumekanismin pohjalta, se saattaa olla vastoin SEU-sopimuksen 19 artiklan 1 kohtaa, SEUT-sopimuksen 267 ja 344 artiklaa sekä keskinäistä luottamusta ja riippumattomuutta koskevia unionin oikeuden yleisiä periaatteita. Lisäksi komissio epäilee, että välitystuomio saattaa aiheuttaa syrjintää vuoden 2007 järjestelmän soveltamisalaan kuuluvien investoijien välillä näiden kansallisuuden sekä sen pohjalta, onko investoijilla pääsy kansainväliseen välimiesmenettelyyn.

Edellä esitetyn ii kohdan osalta komissio huomauttaa, että tuen myöntämisajankohta on merkityksellinen sen määrittämiseksi, mitä valtiontukisuuntaviivoja tuen arviointiin on sovellettava. Komissio arvioi toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoilla valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen vuoden 2008 suuntaviivojen, jäljempänä ”ympäristötuen suuntaviivat” (2), sekä ympäristönsuojelu- ja energiatuen suuntaviivojen pohjalta. Edellisiä sovelletaan siinä tapauksessa, että tuki myönnettiin silloin kun vuoden 2007 järjestelmää muutettiin vuoden 2013 järjestelmällä, ja jälkimmäisiä siinä tapauksessa, että tuen myöntämisajankohta oli silloin kun välitystuomio annettiin tai pantiin täytäntöön.

Komissio arvioi, voidaanko asiassa soveltaa uusiutuvista lähteistä tuotettavalle energialle myönnettävää tukea koskevia ympäristötuen suuntaviivojen ja ympäristönsuojelu- ja energiatuen suuntaviivojen soveltuvuuskriteerejä, sillä juuri tällainen toiminta johti välimiesmenettelyyn, jonka päätteeksi annettiin välitystuomio.

Saatavilla olevien tietojen perusteella komissio epäilee, onko toimenpiteellä kannustava vaikutus ja onko se tarpeen uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotannon tai muun taloudellisen toiminnan kehittämiseksi. Lisäksi koska Andasol-voimalat saavat tukea vuoden 2013 järjestelmän nojalla, välitystuomiossa myönnetty korvaus kasvattaisi tuottoastetta niitä tasoja suuremmaksi, jotka komissio katsoi vuoden 2017 päätöksessään oikeasuhteisiksi olemassa oleville voimaloille, kuten Andasol-voimaloille. Koska välitystuomioon perustuva korvaus myönnetään vain yhdelle järjestelmän edunsaajista, se myös saattaa vääristää kilpailua kohtuuttomasti.

Neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (3) 16 artiklan mukaan kaikki sääntöjenvastainen tuki voidaan periä takaisin tuensaajalta.

KIRJEEN TEKSTI

(1) Komission tiedonanto – Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 (EUVL C 200, 28.6.2014, s. 1).

(2) Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EUVL C 82, 1.4.2008, s. 1).

(3) Neuvoston asetus (EU) 2015/1589, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2015, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 248, 24.9.2015, s. 9).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.