Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen, tiettyjen valmisteverojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY sekä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta /* KOM/2003/0797 lopull. - COD 2003/0310 */





Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen, tiettyjen valmisteverojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY sekä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta (komission esittämät) PERUSTELUT 1. JOHDANTO Jäsenvaltioiden keskinäinen apu on keskeinen väline, joka mahdollistaa sisämarkkinoiden toimivuuden, veronkannon jäsenvaltioissa, talouden toimijoiden yhtäläisen kohtelun ja tehokkaan petostenvastaisen toiminnan. Tehokas keskinäinen avunanto tarkoittaa, että jäsenvaltiot voivat helposti ja nopeasti, spontaanisti tai pyynnöstä vaihtaa tietoja yksittäistapauksista, joissa jokin jäsenvaltio ei pysty toimimaan yksin vaan tarvitsee yhden tai useamman muun jäsenvaltion hallussa olevia tietoja. Valmisteveroalalla, jossa komissio valvoo perustamissopimusten noudattamista ja ohjaa sisämarkkinoita, se voi toisinaan tarvita myös joitakin tietoja. Tästä syystä tarvitaan yksinkertaisia ja toimivia oikeudellisia säännöksiä ja teknisiä välineitä. 2. NYKYINEN OIKEUDELLINEN JÄRJESTELMÄ SOPIMATON SISÄMARKKINOIDEN TARPEISIIN 2.1 Voimassa oleva oikeusperusta jäsenvaltioiden väliselle hallinnolliselle yhteistyölle valmisteveroalalla on jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla annettu direktiivi 77/799/ETY [1]. Valmisteverot eivät kuuluneet direktiivin soveltamisalaan, kun se annettiin. Se laajennettiin koskemaan valmisteveroja direktiivillä 92/12/ETY [2]. [1] EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15. [2] EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/47/EY (EYVL L 193, 29.7.2000, 73). Direktiivi 77/799/ETY, johon sisältyy joukko sekä yleisiä että tiukkoja sääntöjä tietojenvaihdosta, ei kuitenkaan sovellu sisämarkkinoiden tarpeisiin valmisteveroalalla, joka vaatii samaan aikaan tarkkuutta, nopeutta ja joustavuutta. Valmisteveroalalla yhteistyö onkin liian keskittynyttä, sillä sekä petosten torjunnasta vastaavien paikallisten virastojen välillä että kansallisten virastojen välillä on liian vähän suoria yhteyksiä. Yhteydenpito tapahtuu yleisimmin keskusvirastojen välillä. Tämä rajoittaa virkamiesten tehokkuutta ja yhteistyöhön osallistumista sekä aiheuttaa liian pitkiä viivästyksiä. Yhteistyön vaikutukset ovat riittämättömiä sikälikin, että yhteisökaupassa ilmenevien petosten jäljittämiseksi ja estämiseksi on liian vähän ilman erillistä pyyntöä tai oma-aloitteisesti tapahtuvaa asian kannalta merkityksellisten tietojen vaihtoa. Monilla aloilla yhteistyöltä puuttuvat tarkat säännöt (tämä koskee etenkin ulkomaisten virkamiesten läsnäoloa tarkastuksissa, mahdollisuutta monenvälisten tarkastusten järjestämiseen ja toisen jäsenvaltion ilmoittamien tietojen mahdollisia käyttötapoja). Koska jotkut keskinäistä apua koskevat säännökset sisältyvät lisäksi direktiiviin 92/12/ETY, kansallisten hallintovirkamiesten ja talouden toimijoiden oikeutetusti odottamaa luettavuutta, oikeusturvaa ja yhdenmukaisuutta ei ole mahdollista saavuttaa. Tämän vuoksi ehdotetaan, että direktiivistä 92/12/ETY poistetaan kaikki säännökset, jotka koskevat hallinnollisen yhteistyön käynnistämistä tai helpottamista (myös toimija- ja varastorekisterejä sekä valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen tarkastusta koskevat säännökset), ja että ne sisällytetään yhteen säädökseen. Kaikki direktiivin 77/799/ETY ja 92/12/ETY säännökset, joita samalla tehostetaan ja yksinkertaistetaan, koottaisiin näin tähän yhteen säädökseen, jotta käyttäjillä olisi yksi ja tehokas hallinnollisen yhteistyön väline. Se on tämän ehdotuksen tavoitteena. Lisäksi olisi täsmennettävä, että direktiivin 92/12/ETY muutoshanke on tarkasteltavana. Se koskee erityisesti hallinnollisten liiteasiakirjojen sähköistä toimittamista sekä valmisteveroja koskevien säännösten ja tullisäännösten välistä johdonmukaisuutta. 2.2 Samoin on muistettava, että valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumiseen liittyvien petosten lisääntyneen määrän vuoksi tulli- ja verohallintojen pääjohtajat päättivät 26. maaliskuuta 1997 perustaa väliaikaisen työryhmän, jonka tehtävänä on selvittää tupakkaa ja alkoholia koskeva tilanne ja ehdottaa ratkaisuja. Työryhmä antoi raporttinsa 24. huhtikuuta 1998 tulli- ja verohallintojen pääjohtajille, jotka hyväksyivät sen. ECOFIN-neuvosto vahvisti kyseisen raportin 19 päivänä toukokuuta 1998. Raportissa esitettyjä ongelmia olivat riittämätön koordinointi, myös keskinäisen avun osalta, sekä eri hallintojen että hallintojen ja komission välillä. Raportin mukaan erityisesti viranomaisten väliset suorat yhteydet ovat riittämättömiä, jotta valmisteverin alaisen tuotteen liikkumista voitaisiin seurata asianmukaisesti alusta loppuun. Vaihdetut tiedot, jotka saadaan usein liian myöhään, eivät myöskään riitä tehokkaaseen petosten torjuntaan. Näiden puutteiden vuoksi toiminta ei ole yhtenäistä. Raportissa tätä pidetään rakenteellisena yleisheikkoutena. Direktiiviä 77/799/ETY pidetään raportissa liian heikkona oikeudellisena kehyksenä todella tehokkaan yhteistyön aikaansaamiseksi. Tätä varten raportissa suositellaankin lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan keskinäisen avun ja hallinnollisen yhteistyön mekanismeja valmisteverotuksen alalla. Suosituksen on katsottava koskevan kaikkia valmisteveron alaisia tuotteita eikä ainoastaan tupakka- ja alkoholituotteita. Raportin pääsuosituksena oli kuitenkin valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan seurantaa koskevan tietojärjestelmän käyttöönotto. Komissio onkin tähän asti asettanut tällaisen järjestelmän kehittämisen etusijalle. Tämän teknisen osion toimivuuden varmistamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön hallinnollisen yhteistyön mekanismeja, jotka on mukautettu nykyisiin ja tuleviin tarpeisiin ja joilla voidaan tehostaa ja yksinkertaistaa viestintää jäsenvaltioiden välillä sekä jäsenvaltioiden ja komission välillä niin, että ensisijassa pyritään yksikköjen väliseen suoraan yhteyteen automatisoiduilla välineillä. Kehitteillä olevaa atk-järjestelmää voitaisiinkin käyttää automatisoidun tietojenvaihdon välineenä keskinäisessä avussa. Tietokoneella vaihdetut tiedot olisivat nykyisen tavan mukaan oikeudellisesti yhtä päteviä kuin paperilla postitse vaihdetut tiedot. Tästä mahdollisuudesta on kuitenkin säädettävä lainsäädännössä. 2.3 Lopuksi on mainittava, että alv:n osalta on vastaavasti [3]. Ehdotusten välisen johdonmukaisuuden vuoksi tässä ehdotuksessa esitetyt periaatteet ovat vastaavanlaisia, mutta ehdotetut toimenpiteet koskevat erityisesti valmisteveroja. [3] NEUVOSTON ASETUS (EY) N:O 1798/2003, ANNETTU 7 PÄIVÄNÄ LOKAKUUTA 2003, HALLINNOLLISESTA YHTEISTYÖSTÄ ARVONLISÄVEROTUKSEN ALALLA JA ASETUKSEN (ETY) N:O 218/92 KUMOAMISESTA 3. ASETUSEHDOTUKSEN SÄÄNNÖSTEN SELITYKSET Valmisteverotuksen alan hallinnollisen yhteistyön lujittamiseksi komissio ehdottaa, että direktiiviin 77/799/ETY nykyisin sisältyvää järjestelyä tehostetaan tarkemman ja kaikissa jäsenvaltioissa sellaisenaan sovellettavan oikeusperustan avulla. Ehdotuksessa määritellään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ohjaavat selkeät ja sitovat säännöt. Yhteistyön tehostamiseksi ja nopeuttamiseksi siinä muun muassa säädetään nykyistä suoremmista yhteyksistä eri yksiköiden välillä. Lisäksi se mahdollistaa eri maiden viranomaisten sekä niiden ja komission välisen tietojenvaihdon aiempaa intensiivisemmin ja nopeammin, minkä ansiosta petosten torjuntaa voidaan tehostaa. 3.1. I Luku - Yleiset säännökset 3.1.1. 1 artikla - Tavoitteet Artiklassa otetaan huomioon toisaalta asetuksen soveltamisalan ulottaminen yhteisöliiketoimia laajemmalle ja toisaalta uudessa asetuksessa määriteltävät säännöt, joiden ansiosta jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat vaihtaa tietoja komission kanssa. Artiklassa todetaan lisäksi, ettei tämä asetus vaikuta rikosoikeuden alalla annettavaa keskinäistä apua koskevien sääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa. 3.1.2. 2 artikla - Määritelmät Asetukseen sisällytettyjen uusien seikkojen vuoksi on tarpeen lisätä joitakin direktiivistä 77/799/ETY puuttuvia määritelmiä. Näitä ovat seuraavat: 'keskusyhteystoimisto', 'yhteysviranomainen', 'toimivaltainen virkamies', 'säännöllinen järjestetty tietojenvaihto', 'säännöllinen tietojenvaihto', 'valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan atk-järjestelmä', 'sähköisesti', 'SEED-tunniste' ja 'hallinnollinen tutkimus'. Joitakin muita määritelmiä on hieman muutettu. 3.1.3. 3 artikla - Hallinnollisen yhteistyön hajauttaminen Kaiken tietojenvaihdon on periaatteessa tapahduttava direktiivin 77/799/ETY 1 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen kautta. Jos tätä menettelyä ei noudateta, toimitetut tiedot katsotaan arvottomiksi eikä niitä voida käyttää oikeudellisessa menettelyssä. Komission mielestä virkamiesten tai petostentorjuntayksiköiden välisessä suorassa viestinnässä on kuitenkin huomattavia etuja. Tietojenvaihto on näin nopeampaa, tietopyyntö ymmärretään molemmin puolin paremmin, virkamiehet ovat motivoituneempia ja vähäistä henkilöstöä ei rasiteta turhilla pyynnöillä. Vaikka nyt voimassa oleva lainsäädäntö sallii tällaisen yhteydenpidon virkamiesten välillä, jäsenvaltiot ovat käyttäneet tätä mahdollisuutta harvoin, ja siihen liittyvät aloitteet ovat keskenään usein hyvin erilaisia ja niitä vastaavat menettelyt epätarkkoja ja epäyhtenäisiä. Tällä ehdotuksella siis luodaan selkeä oikeudellinen kehys hajautetulle yhteistyölle ja varmistetaan samalla keskusyhteystoimistojen keskeinen asema samalla kun ne otetaan valmisteverotuksen alalla virallisesti käyttöön tällä ehdotuksella. Artikla 3 on jäsennelty seuraavasti: - Virallisesti tietojenvaihto tapahtuu edelleen toimivaltaisten viranomaisten kautta, mutta vastedes kussakin jäsenvaltiossa tulee olla vain yksi tällainen viranomainen, joka mahdollisesti voi toimia useampien eri alojen viranomaisten katto-organisaationa. - Jokainen viranomainen nimeää yhteistyöstä vastaavan keskusyhteystoimiston. Tämä keskusyhteystoimisto vastaa tarvittaessa pyyntöön perustuvasta yhteistyöstä (jos pyynnön esittävä viranomainen ei tiedä, minkä paikallisen viraston puoleen tulisi kääntyä, tai jos pyyntö esitetään sellaiselle paikalliselle virastolle, jolla ei ole toimivaltuuksia käsitellä pyyntöä). Sillä on kuitenkin keskeinen tehtävä tiettyjen ilman erillistä pyyntöä ja oma-aloitteisesti toimitettavien tietojen välittämisessä. - Kukin viranomainen voi myös nimetä yhteysviranomaisia, joilla on erityinen toimivalta suoraan tietojenvaihtoon. On selvää, että jäsenvaltioiden on sovellettava yhteysviranomaisen käsitettä tapauskohtaisesti, jäsenvaltion koon mukaisesti. - Kukin viranomainen voi lisäksi nimetä toimivaltaisia virkamiehiä tämän asetuksen mukaiseen suoraan tietojenvaihtoon. - Jos tiedot vaihdetaan yhteysviranomaisten tai toimivaltaisten virkamiesten välillä, ne on välitettävä samanaikaisesti myös keskusyhteystoimistojen kautta. Keskusyhteystoimistolla on yksinomainen toimivalta silloin, kun avunpyyntö edellyttää toimia yhteysviranomaisen tai toimivaltaisen virkamiehen maantieteellisen tai toiminnallisen alueen ulkopuolella. - Keskusyhteystoimistojen tehtävänä on pitää yhteysviranomaisia ja toimivaltaisia virkamiehiä koskeva luettelo ajan tasalla ja asettaa se muiden keskusyhteystoimistojen käyttöön. 3.1.4. 4 artikla - Rangaistusmenettelyjen huomioon ottaminen Kun pyydetyt tiedot liittyvät tapauksiin, joissa tutkimusta suorittavat jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten edustajat toimivat toimeksiannon perusteella tai oikeusviranomaisen pyynnöstä, tiedot jäävät usein toimittamatta tai niiden toimittaminen viivästyy huomattavasti, jolloin pyynnön esittäneen jäsenvaltion hallintoviranomainen ei useinkaan kykene ajoissa käynnistämään hallinnollisia menettelyjä tai rangaistusmenettelyjä alueellaan toimivia petoksentekijöitä vastaan. Tämän vuoksi 4 artiklassa tarkennetaan keskinäistä hallinnollista avunantoa koskevat jäsenvaltioiden velvollisuudet tapauksissa, joihin liittyy rangaistusmenettelyjen käyttö, ottaen huomioon rikosoikeuden alalla annettavaa keskinäistä apua koskevat säännöt. 3.2. II Luku - Esitettyyn pyyntöön perustuva yhteistyö 3.2.1. Yhtenäinen ja aiempaa sitovampi oikeudellinen kehys Kaikkien tietojen osalta jäsenvaltioiden on sovellettava direktiivin 77/799/ETY 2 artiklaa, jonka mukaan, hyvin yleisesti, jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista toimittamaan sille tietyn yksittäistapauksen osalta kaikki tiedot, joista voi olla apua valmisteveron määräämiselle asianmukaisesti. Direktiivissä ei säädetä vastauksen määräajasta. Säännöksen vahvistamiseksi olisi laadittava luku, jossa käsitellään kaikkia esitettyyn pyyntöön perustuvaan tietojenvaihtoon liittyviä toimenpiteitä. Ehdotuksessa määritellään uudelleen jäsenvaltioiden oikeudet ja velvollisuudet sekä erotetaan toisistaan tietopyyntö (1 jakso), hallinnollisen tutkimuksen suorittamista koskeva pyyntö (2 jakso), pyyntö saada olla läsnä virastoissa ja osallistua hallinnollisiin tutkimuksiin (4 jakso), samanaikaisten tarkastusten käyttö (5 jakso) sekä tiedoksi antamista koskeva pyyntö (6 jakso). Luvun 3 jaksossa säädetään tietojen toimittamiseen käytettävissä olevaksi määräajaksi kolme kuukautta pyynnön vastaanottamisesta (kuukausi, jos tiedot ovat jo saatavilla), ja lisäksi siinä säädetään mahdollisuudesta määrätä erityistapauksissa erilainen määräaika. 3.2.2. 1 jakso: Tietopyyntö (direktiivin 77/799/ETY 2 artikla) ja hallinnollisen tutkimuksen suorittamista koskeva pyyntö Tästä lähtien kaikkien tietopyyntöjen oikeusperusta on 5 artiklan 1 kohta. Artiklan 2 kohdan mukaan pyydettyjen tietojen hankkimista varten pyynnön vastaanottanut viranomainen suorittaa tarvittaessa hallinnollisia tutkimuksia. Tätä varten tietopyyntöön voi 3 kohdan mukaan sisältyä perusteltu pyyntö suorittaa hallinnollinen tutkimus. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion ei kuitenkaan tarvitse hyväksyä pyyntöä. Tällöin sen on välittömästi ilmoitettava päätöksestä pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle ja perusteltava, miksi tutkimuspyyntöön ei suostuta. Olipa kyseessä yksinkertainen tietopyyntö taikka hallinnollisen tutkimuksen suorittamista koskeva pyyntö, pyynnön vastaanottanut viranomainen toimii asiassa ikään kuin se toimisi omaan lukuunsa tai toisen oman maansa viranomaisen pyynnöstä. Artiklan 4 kohtaa on kuitenkin tarkasteltava yhdessä 32 artiklan kanssa. Tämän artiklan mukaan pyynnön vastaanottaneella viranomaisella on oikeus kieltäytyä tekemästä selvityksiä tai antamasta tietoja, jos niistä aiheutuva hallinnollinen rasitus on kohtuuton tai jos pyynnön esittänyt viranomainen ei ole käyttänyt kaikkia tavanomaisia tietolähteitä tai jos sen jäsenvaltion, jolta tietoja pyydetään, lainsäädännön tai hallinnollisen käytännön mukaan verohallinto ei saa tehdä näitä selvityksiä eikä koota tai käyttää näitä tietoja omiin tarpeisiinsa tai jos tietojen antaminen olisi yleisen järjestyksen vastaista tai johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden taikka kaupallisen menettelyn ilmaisemiseen. Asetuksen 6 artiklassa täsmennetään, että tietopyynnöt ja hallinnollisen tutkimuksen suorittamista koskevat pyynnöt toimitetaan vakiolomakkeella. Kokemus on osoittanut, että vakiolomakkeesta sopiminen 15 jäsenvaltion kesken on erittäin pitkä prosessi. Tästä syystä ehdotetaan, että lomake hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen (sääntelymenettely). Lisäksi olisi täsmennettävä, että liikkumisen tarkastuslomake, josta säädetään alun perin direktiivin 92/12/ETY 15 b artiklassa ja joka on sisällytetty tämän asetuksen soveltamisalaan, on yksinkertaistettu tapa esittää tietopyyntö. Tällä säännöksellä poistetaan epäselvyys lomakkeen ja sen menettelyn, johon lomake liittyy, tarkoituksen välillä. Lisäksi ehdotetaan, että direktiivin 92/12/ETY satunnaistarkastuksia koskevan 19 artiklan 6 kohdan sisältö sisällytetään tähän asetukseen, koska näihin tarkastuksiin käytetään liikkumisen tarkistuslomaketta. Lopuksi 7 artiklassa tarkennetaan, että tiedot tai tutkimukset voidaan pyytää raportteina, todistuksina tai muina mahdollisina asiakirjoina tai niiden oikeaksi todistettuina jäljennöksinä tai otteina näistä asiakirjoista. Asiakirjat toimitetaan alkuperäisinä kuitenkin vain, jos pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa voimassa olevat säännökset sen sallivat. 3.2.3. 2 jakso: Määräaika tietojen toimittamiselle Komissio ehdottaa, että tiedot on toimitettava kolmen kuukauden kuluessa. Määräaika voidaan erityistapauksissa sopia eri pituiseksi etenkin silloin, kun on kyse monimutkaisista petoksista, joihin liittyy useampi jäsenvaltio. Jos pyynnön vastaanottanut viranomainen ei kykene vastaamaan pyyntöön säädetyssä määräajassa, sen on ilmoitettava välittömästi pyynnön esittäneelle viranomaiselle syyt, miksi se ei voi noudattaa määräaikaa, sekä se, milloin se pystyy toimittamaan vastauksen. 3.2.4. 3 jakso: Toisten jäsenvaltioiden verohallinnon edustajien läsnäolo tarkastuksissa (direktiivin 77/799/ETY 6 artikla) Vaikka Fiscalis 2007 -ohjelmassa [4] määrätäänkin yhteisön rahoituksesta monenvälisiä valvontatoimia varten, jäsenvaltioiden on käytettävä hyväkseen direktiivin 77/799/ETY 6 artiklan suomia mahdollisuuksia sen täytäntöönpanossa. Tämän artiklan mukaisesti jotkin jäsenvaltiot ovatkin sallineet toisten jäsenvaltioiden virkamiesten läsnäolon alueellaan. Useimmat jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole sisällyttäneet tätä mahdollisuutta kansalliseen lainsäädäntöönsä, ja käytännössä jäsenvaltioiden selvä enemmistö sallii toisten maiden virkamiesten läsnäolon tarkastuksissa ainoastaan valmisteverovelvollisen suostumuksella. Tämän suostumuksen saaminen on kuitenkin epätodennäköistä, kun tarkastuksella pyritään selvittämään, onko tapahtunut petos. Muutamat jäsenvaltiot kieltävät oikeudellisiin ongelmiin vedoten jopa virallisesti toisten jäsenvaltioiden virkamiesten osallistumisen tutkimuksiin alueellaan. [4] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2235/2002/EY, tehty 3 päivä joulukuuta 2002, sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmiä vahvistavan yhteisön toimintaohjelman (Fiscalis-ohjelma) hyväksymisestä, EYVL L 341, 17.12.2002, s. 1. Toisten jäsenvaltioiden virkamiesten läsnäolo hallintovirastoissa voi kuitenkin olla hyvinkin hyödyllistä samoin kuin heidän osallistumisensa hallinnollisiin tutkimuksiin etenkin tapauksissa, joissa on merkkejä väärinkäytöksistä tai merkittävistä, useita jäsenvaltioita koskevista petoksista, jolloin niiden monimutkaisuuden vuoksi virkamiesten läsnäolo on toivottavaa. Tämän vuoksi asetusehdotuksen 14 artiklalla sallittaisiin jonkin jäsenvaltion verohallinnon edustajien läsnäolo toisen jäsenvaltion alueella, jos nämä molemmat jäsenvaltiot niin toivovat. Lisäksi 11 ja 12 artiklassa annetaan säännös, jossa tarkennetaan kaikkien osapuolten oikeudet ja velvollisuudet sekä menettelyt, joita toisessa jäsenvaltiossa tutkimuksia suorittavien kansallisten virkamiesten on noudatettava. 3.2.5. 4 jakso: Samanaikaiset tarkastukset Komissio katsoo, että samanaikaisten tarkastusten tulisi kuulua olennaisena osana jäsenvaltioiden tavanomaiseen tarkastuskäytäntöön. Fiscalis 2007 -ohjelman talousarviosta rahoitetaan tiettyjä monenvälisiä tarkastuksia jäsenvaltioiden kannustamiseksi liittämään samanaikaiset tarkastukset tarkastuskäytäntöönsä. Fiscalis 2007 -ohjelmasta tehty päätös ei kuitenkaan ole oikeusperusta monenvälisiin tarkastuksiin liittyvälle tietojenvaihdolle. Näin ollen tällaiseen tarkastukseen osallistuvien virkamiesten on sovellettava yhtä verotietojen vaihdon mahdollistavaa oikeusperustaa (direktiivi 77/799/ETY). Nyt käsillä olevaan ehdotukseen sisältyy jäsenvaltioiden periaatteellinen velvoite suorittaa samanaikaisia tarkastuksia aina, kun ne arvioidaan kansallisia tarkastuksia tehokkaammiksi (14 artikla). Lisäksi siihen sisältyy säännös, jossa tarkennetaan kaikkien osapuolten oikeudet ja velvoitteet sekä sovellettavien menettelyjen pääpiirteet (14 artikla). 3.2.6. 5 jakso: Tiedoksi antamista koskeva pyyntö Direktiivin 76/308/ETY [5] 5 artiklan mukaisesti vastaanottajalle voidaan antaa tiedoksi kaikki saatavaan ja sen perintään liittyvät, myös oikeudelliset asiakirjat ja päätökset, jotka ovat peräisin pyynnön esittäneen viranomaisen kotipaikkajäsenvaltiosta. [5] Neuvoston direktiivi 76/308/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1976, EYVL L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2001/44/EY (EYVL L 175, 28.6.2001, s. 17). Voimassa olevassa lainsäädännössä ei kuitenkaan ole säännöksiä toisen jäsenvaltion verohallinnon asiakirjojen ja päätösten tiedoksi antamisesta tilanteissa, joissa kyse ei vielä ole saatavasta. Siispä tämän asetusehdotuksen 16 artiklaan sisältyy tätä tiedoksi antamista koskeva selkeä säännös. Soveltamisedellytykset tarkennetaan 16 ja 17 artiklassa. 3.3. III Luku - Tietojenvaihto ilman edeltävää pyyntöä 3.3.1. 18-22 artikla: Säännöllinen järjestetty tietojenvaihto ja säännöllinen tietojenvaihto riskialttiilla aloilla (direktiivin 77/799/ETY 3 ja 4 artikla) Komissio on todennut, että tällaista tietojenvaihtoa tapahtuu edelleen vain vähän, vaikka useimmat jäsenvaltiot kannattavatkin ajatusta tarpeellisten tietojen vaihdon tehostamisesta. Yhteisökauppoihin liittyvien petosten jäljittämis- ja ehkäisemismahdollisuuksien lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi 19 artiklan mukaan toimitettava toisilleen tietoja seuraavissa tilanteissa: a) Oletetaan, että toisessa jäsenvaltiossa on tapahtunut petos. Esimerkki: hallinnollisen saateasiakirjan jäljennöstä numero 3 ei palauteta, jolloin voidaan olettaa, että valmisteveron alaisten tuotteiden veroja ei ole maksettu määräjäsenvaltiossa. b) Petoksen uhka jossakin toisessa jäsenvaltiossa on merkittävä. Esimerkki: valmistevero maksetaan jäsenvaltiossa, jossa verot ovat alhaisia, kun taas tuotteet kierrätetään toiseen jäsenvaltioon, jossa verot ovat korkeat. c) Jäsenvaltion alueella on todettu tapahtuneen rikkomus, jolla voi olla vaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa. Esimerkki: jäsenvaltio, joka toteaa valmisteveron alaisten tuotteiden sääntöjenvastaisen fyysisen läsnäolon, arvioi, että petos on voitu tehdä lähtöjäsenvaltiossa joko olemattomalle ja toimituksesta tietämättömälle toimijalle toimitetun hallinnollisen saateasiakirjan avulla. Voimassa oleva oikeudellinen kehys soveltuu ilmeisen huonosti kaikkiin edellä mainittuihin tilanteisiin. Nykyisin ei ole voimassa velvollisuutta toimittaa tietoja oma-aloitteisesti tai ilman erillistä pyyntöä. On siis tarpeen vahvistaa yhteisön lainsäädännössä tietoluokat, joiden osalta tietoja on toimitettava. Ehdotuksen mukaan vastaisuudessa erotetaan kaksi oma-aloitteisen tietojenvaihdon muotoa: säännöllinen järjestetty tietojenvaihto ja säännöllinen tietojenvaihto. Säännöllinen järjestetty tietojenvaihto ja säännöllinen tietojenvaihto eroavat toisistaan siinä, onko tietojen toimittamisesta vastaava viranomainen kykenevä keräämään näitä tietoja säännöllisin väliajoin vaiko ei. Kyse voi olla esimerkiksi tiedoista, joita jäsenvaltio ei pysty toimittamaan säännöllisesti siksi, että valmisteverovelvollisten ei kyseisessä jäsenvaltiossa tarvitse ilmoittaa näitä tietoja. Tässä tapauksessa on kyseessä säännöllinen järjestetty tietojenvaihto. Ehdotuksessa määritellään joustava ja toimiva kehys, jonka rajoissa jäsenvaltiot ottavat käyttöön kyseiset tietojenvaihtotavat. Niinpä ehdotuksessa määritellään vain, minkälaisissa tilanteissa tällaista tietojenvaihtoa olisi harjoitettava, mutta tarkkaan rajatuista tietoluokista, siitä onko kunkin jäsenvaltion kohdalla kyseessä säännöllinen järjestetty vai säännöllinen tietojenvaihto ja tarvittaessa tietojenvaihdon säännöllisyydestä päätetään 35 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komiteamenettelyn mukaisesti tehdyt päätökset eivät voi missään tapauksessa vaikuttaa direktiivin 92/12/ETY 24 artiklan mukaisiin verovelvollisten velvoitteisiin, ja niissä olisi näin ollen käsiteltävä tietoja, jotka jo ovat verohallintojen käytettävissä. 3.4. IV Luku - Erityisesti yhteisöliiketoimiin liittyvien tietojen tallennus ja vaihto Tämän luvun neljässä artiklassa vahvistetaan tietojen säilyttämisedellytyksiä ja -määräaikoja koskevat yleiset linjat. Niissä määritetään myös yksityiskohtaiset säännöt säilytettyjen tietojen vaihdosta. Direktiivillä 92/12/ETY käyttöönotetut toimija- ja varastorekisteri (SEED), ennakkotietojärjestelmä ja liikkumisen tarkastusjärjestelmä (MVS) poistetaan kyseisestä direktiivistä kyseistä direktiiviä muuttamalla (mainitun direktiivin 15 a ja 15 b artiklan sekä 19 artiklan 6 kohdan kumoaminen) ja niistä säädetään niiden sisällön tarkistuksen jälkeen tällä asetuksella. Tavoitteena on antaa niille hallinnollisen yhteistyövälineen asema. Ennakkotietojärjestelmän periaate vahvistetaan 24 artiklalla. Asetuksen 26 artiklassa säädetään 1 artiklassa tarkoitetun toimintavalmiin tietojärjestelmän käytöstä tietojenvaihtoon tämän asetuksen perusteella. 3.5. V Luku - Suhteet komissioon Tämän asetusehdotuksen tavoitteena on perustaa keskinäistä apua ja tietojenvaihtoa koskeva tehokas järjestelmä, jolla voidaan varmistaa valmisteveron alaisten tuotteiden moitteeton liikenne yhteisön sisällä. Siinä annetaan komission tehtäväksi valvoa hallinnollisen yhteistyön toimivuutta. Komissiolle ei anneta toiminnallisia tehtäviä veropetosten torjumisessa ja tutkimisessa. Yhteisön sisäisiin valmisteveropetoksiin on löydettävä koko yhteisön kattavat ratkaisut, ja niitä on torjuttava jäsenvaltioiden ja komission yhteisin toimin. Vaikka pääasiallinen vastuu valmisteveron alaisten tuotteiden liikenteen moitteettomuudesta yhteisön sisällä kuuluukin jäsenvaltioille, komission olisi toimittava koordinoijana ja aloitteentekijänä tällä alalla. Tästä syystä säädetään, että jäsenvaltioiden on nimenomaisesti toimitettava kaikki arvioinnin suorittamisen kannalta tarpeelliset tilastotiedot; toimitettavia tietoja koskevat yksityiskohdat on tarkoitus vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle myös kaikki tiedot, jotka koskevat valmisteverolainsäädännön rikkomiseen käytettyjä tai oletettavasti käytettyjä menetelmiä ja menettelyjä ja joiden avulla on voitu todeta puutteita tässä asetuksessa tarkoitetussa hallinnollisen yhteistyön järjestelmässä tai valmisteveroa koskevassa lainsäädännössä. Lisäksi on tarpeen säätää jäsenvaltioiden velvoitteesta toimittaa komissiolle pyynnöstä tarkkoja tietoja valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisesta yhteisössä, kun tähän liittyy tullimenettelyjä. Komissiolle on hyödyllistä toimittaa vapaaehtoisesti muitakin tietoja myös yksittäistapauksista. Komission on puolestaan toimitettava nämä tiedot muiden sellaisten jäsenvaltioiden viranomaisille, joita asia koskee ja joille tietoja ei vielä ole toimitettu. 3.6. VI Luku - Tietojenvaihto yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa Voimassa oleva oikeudellinen kehys ei tarjoa oikeusperustaa yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävälle tietojenvaihdolle. Jos valmisteveropetos liittyy tuontia tai vientiä koskeviin liiketoimiin, on mahdollista hyödyntää tulliyhteistyön välineitä. Voi kuitenkin olla hyödyllistä saada yhteisön ulkopuolisista maista joitakin tietoja, jotka täydentävät kansallisella tasolla käytössä olevia tietoja. Tämän vuoksi 28 artiklan 1 kohdassa annetaan oikeusperusta yhteisön ulkopuolisesta maasta kahdenvälisen sopimuksen perusteella saatavien tietojen toimittamiselle kaikille jäsenvaltioille. Tiedot voidaan myös toimittaa komissiolle, jos niillä on merkitystä yhteisön tasolla. Lisäksi 28 artiklan 2 kohdan mukaan tiedot, jotka on saatu tätä asetusta sovellettaessa, voidaan toimittaa jollekin yhteisön ulkopuoliselle maalle tiedot toimittaneiden toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella. 3.7. VII Luku - Tietojenvaihdon edellytykset 3.7.1. 29 artikla: Tietojenvaihto sähköisessä muodossa Artiklan säännösten mukaan tiedot toimitetaan mahdollisuuksien mukaan sähköisessä muodossa komiteamenettelyllä vahvistettavien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 3.7.2. 30 artikla: Käännökset Avunpyynnöt ja liiteasiakirjat laaditaan yhteisesti sovitulla kielellä ja mukaan voidaan ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa liittää käännös pyynnön esittäneen viranomaisen virallisella kielellä tai yhdellä niistä. Tällä säännöksellä pyritään helpottamaan ja nopeuttamaan tietojenvaihtoa. 3.7.3. 31 artikla: Tietojenvaihdon rajoitukset Tämän artiklan säännösten mukaan pyynnön vastaanottaneella viranomaisella on oikeus kieltäytyä tekemästä selvityksiä tai antamasta tietoja, jos niistä aiheutuva hallinnollinen rasitus on kohtuuton tai jos pyynnön esittänyt viranomainen ei ole käyttänyt kaikkia tavanomaisia tietolähteitä tai jos sen jäsenvaltion, jolta tietoja pyydetään, lainsäädännön tai hallinnollisen käytännön mukaan verohallinto ei saa tehdä näitä selvityksiä eikä koota tai käyttää näitä tietoja omiin tarpeisiinsa tai jos tietojen antaminen olisi yleisen järjestyksen vastaista tai johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden taikka kaupallisen menettelyn ilmaisemiseen. Artiklaan on lisätty 2 kohta, jotta asetuksen 31 artikla saadaan vastaamaan direktiivin 76/308/ETY 18 artiklaa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat sopia todellisten kustannusten korvaamisesta tilanteissa, joihin liittyy erityisiä vaikeuksia, jos kustannukset ovat hyvin korkeat tai kyse on järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta. Kuten direktiivin 76/308/ETY 14 artiklassakin säädetään, 31 artiklan 4 kohdan mukaan pyynnön vastaanottaneen viranomaisen on ilmoitettava pyynnön esittäneelle viranomaiselle ja komissiolle syyt, joiden vuoksi avunantopyyntöä ei voida täyttää. 3.7.4. 32 artiklan 1 ja 2 kohta: Tietojen käyttörajoitukset (direktiivin 77/799/ETY 7 artiklan 1 ja 3 kohta) Direktiivin 77/799/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaan pyynnön vastaanottaneelta jäsenvaltiolta peräisin olevia tietoja voidaan käyttää pyynnön esittäneessä jäsenvaltiossa rajoituksetta ainoastaan hallinnollisiin ja verotuksellisiin tarkoituksiin. Käytännössä kaikki jäsenvaltiot eivät sovella tätä artiklaa samalla tavalla. Eräiden jäsenvaltioiden mukaan pyynnön vastaanottaneelta jäsenvaltiolta on saatava nimenomainen lupa, jos tietoja halutaan käyttää julkisesti oikeudellisessa menettelyssä. Toisten jäsenvaltioiden mukaan hiljainen suostumus riittää. Asetuksen 32 artiklassa täsmennetään, että tätä asetusta sovellettaessa missä tahansa muodossa annettavat tiedot ovat luottamuksellisia. Kaikissa tapauksissa näitä tietoja voidaan kuitenkin käyttää verolainsäädännön rikkomisesta johtuvassa oikeudellisessa tai hallinnollisessa menettelyssä, joka voi johtaa seuraamusten määräämiseen. Näitä tietoja voidaan myös käyttää verojen määräämiseen, kantoon tai valvontaan sekä valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvontaan. Näitä tietoja voidaan myös käyttää 15 päivänä maaliskuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY 2 artiklan soveltamisalaan kuuluvien muiden verojen ja maksujen määräämiseen. Kyseinen säännös vastaa vero- ja tullipolitiikan keskinäistä johdonmukaisuutta käsittelevän korkean tason työryhmän suositukseen luoda edellytykset tulli- ja verohallintojen väliselle tietojenvaihdolle. Säännös muodostaa oikeusperustan tällaiselle tietojenvaihdolle valmisteverotuksen alalla. Se on myös oikeusperusta valmisteverotuksesta vastaavien viranomaisten väliselle sekä niiden ja jäsenvaltion muun verohallinnon väliselle tietojenvaihdolle. Artiklan 3 kohdan mukaan tiedot voivat olla ainoastaan Euroopan komission tietotekniikan turvallisuusvastaavan asianmukaisesti valtuuttamien henkilöiden käytettävissä yhteisen tietoliikenneverkko / yhteinen järjestelmien rajapinta (CCN/CSI) -järjestelmän huoltoa, ylläpitoa ja kehittämistä varten. 3.7.5. 32 artiklan 3 kohta: Pyynnön vastaanottaneelta viranomaiselta on saatava suostumus tietojen välittämiselle toiselle jäsenvaltiolle (direktiivin 77/799/ETY 7 artiklan 4 kohta) Direktiivin 77/799/ETY 7 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan menettely, jonka mukaan tiedot antavalta jäsenvaltiolta on saatava suostumus sille, että tiedot voidaan saattaa toisen jäsenvaltion käyttöön. Nämä menettelyt voivat estää tietojen toimittamisen niitä tarvitseville jäsenvaltioille tai viivyttää sitä. Asetuksen 32 artiklan 3 kohdassa tätä suostumusta ei enää vaadita. Jos pyynnön esittänyt viranomainen katsoo pyynnön vastaanottaneelta viranomaiselta saamiensa tietojen voivan olla hyödyksi jonkin muun jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, se voi toimittaa ne edelleen. 3.7.6. 32 artiklan 4 kohta: Esteet henkilötietojen vaihtamiselle Henkilötietojen toimittaminen on ongelmallista useissa jäsenvaltioissa, mikä johtuu asiaan liittyvistä rajoituksista kansallisessa lainsäädännössä. Ne korostavat, että tietosuojaa koskevat säännöt rajoittavat suuresti mahdollisuuksia tietojenvaihtoon. Erityisesti ne painottavat, että yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46/EY [6] soveltaminen saattaa joskus jarruttaa henkilötietojen vaihtoa jopa tapauksissa, joissa tapahtunut petos tunnetaan ja vielä enemmän silloin, kun on kyse tiedoista, joiden mukaan on hyvin todennäköisesti tapahtunut petos. [6] EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. Jäsenvaltioiden on siis voitava vedota kyseisen direktiivin 13 artiklaan, jossa säädetään poikkeuksista sääntöihin, kun on kyse jonkin jäsenvaltion rahoituksellisen edun turvaamisesta (myös verotuksen alalla). Tämän vuoksi asetuksen 32 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot rajoittavat yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46/EY 6 artiklan 1 kohdassa, 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden ja oikeuksien soveltamista siten, ettei se heikennä tämän asetuksen toimivuutta. Joidenkin jäsenvaltioiden voimassa olevan lainsäädännön mukaan tietojen ilmoittamisesta on ilmoitettava asianomaiselle henkilölle. Sanomattakin on selvää, että jos kyseessä on petos, tällainen ilmoitus vie pohjaa tehokkaalta valvonnalta. Se, että tietyt jäsenvaltiot ilmoittavat asianomaiselle järjestelmällisesti kaikki tietopyynnöt, aiheuttaa sen, että muita jäsenvaltioita ei todellakaan kiinnosta turvautua keskinäistä apua koskeviin säännöksiin niiden epäillessä petosta. 3.7.7. 33 artikla: Näyttö Asetuksen 33 artiklassa täsmennetään, että pyynnön esittäneen viranomaisen toimivaltaiset elimet voivat käyttää kaikkia pyynnön vastaanottaneen viranomaisen edustajien saamia ja pyynnön esittäneelle viranomaiselle toimitettuja toteamuksia, todistuksia, tietoja, asiakirjoja ja oikeaksi todistettuja jäljennöksiä näyttönä samaan tapaan kuin vastaavia kansallisia asiakirjoja. 3.7.8. 34 artikla Säännöksen tavoitteena on varmistaa toimiva koordinointi kansallisella ja yhteisön tasolla velvoittamalla jäsenvaltiot toteuttamaan kaikki tähän tarvittavat toimenpiteet. 3.8. VIII luku: Loppusäännökset 3.8.1. 35 ja 36 artikla: Kuulemis- ja komiteamenettelyt Tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat yleisluonteisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on perussäädöksen olennaisten seikkojen täytäntöönpano. Näin ollen on syytä soveltaa menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa tarkoitettua sääntelymenettelyä. 3.8.2. 37 artikla: Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen kahden vuoden sijasta viiden vuoden välein. 3.8.3. 38 artikla: Laaja-alaisempien keskinäistä apua koskevien säännösten soveltaminen (Direktiivin 77/799/ETY 11 artikla) Tämän artiklan 1 kohta vastaa direktiivin 77/799/ETY 11 artiklaa ja 2 kohta 9 artiklan 3 kohtaa. Sanamuotoa on hiukan muutettu. 4. DIREKTIIVIEHDOTUSTA KOSKEVAT SELITYKSET Koska direktiivi 77/799/ETY on tarpeen korvata kokonaan siltä osin kuin se koskee valmisteveroa, valmistevero ei vastedes kuulu direktiivin soveltamisalaan. Lisäksi on tarpeen muuttaa direktiivi 92/12/ETY niin, että sen soveltamisalasta poistetaan 15 a ja 15 b artikla sekä 19 artiklan 6 kohta, jotka sisältyvät muutoksen jälkeen asetusehdotukseen hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla. 5. JOHTOPÄÄTÖKSET Tämän ehdotuksen tavoitteena on lujittaa verohallintojen välistä yhteistyötä tarjoamalla niille yksinkertainen ja tehokas oikeudellinen kehys, jotta niillä olisi käytössä tasavertaiset aseet petostentekijöitä vastaan. Komissio tekee tämän asetusehdotuksen perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla, koska ehdotetut toimenpiteet eivät komission mielestä ole verotuksen yhdenmukaistamistoimenpiteitä vaan niillä pyritään sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseen valmisteveroja koskevien tietojen vaihtamisessa jäsenvaltioiden välillä. Tämän ehdotuksen tarkoituksena ei siis ole muuttaa millään tavalla valmisteverovelvollisten velvoitteita eikä valmisteverolainsäädännön soveltamista koskevia sääntöjä vaan ainoastaan mukauttaa hallinnollista yhteistyötä sisämarkkinoiden asettamiin haasteisiin. Mainittu 95 artikla onkin oikeusperusta sellaisten sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevien toimenpiteiden toteuttamiselle, joilla lähennetään jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Kyseisen 95 artiklan 2 kohdan nojalla 1 kohtaa ei sovelleta veroja koskeviin säännöksiin tai määräyksiin, joiden oikeusperusta on 93 artikla. Komission tulkinnan mukaan 95 artiklan 2 kohdassa määrätty poikkeus ei voi sulkea pois saman 95 artiklan 1 kohdassa vahvistetun yleissäännön soveltamista, jos ehdotetun toimenpiteen pääkohde eivät ole verosäännökset. Tämän asetuksen tarkoituksena on yksinomaan helpottaa hallinnollista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä vahvistamalla yhteiset säännöt tietojen vaihtoa ja saantia varten. Se, että nämä tiedot voivat sisällöllisesti auttaa valmisteverojen määräämisessä ja kantamisessa, ei merkitse sitä, että ehdotuksen pääkohteena olisi verotus. Tämä on vain seuraus. 2003/0310 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen, tiettyjen valmisteverojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY sekä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [7], [7] EUVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [8], [8] EUVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [9], [9] EUVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsovat seuraavaa: (1) Valmisteveropetosten torjunta edellyttää verohallintojen yhteistyön lujittamista yhteisössä sekä niiden ja komission välillä yhteisiä periaatteita noudattaen. (2) Tätä varten hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla ... 2003 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o .../2004 [10] koottiin kaikki säännökset, joilla pyritään helpottamaan hallinnollista yhteistyötä valmisteverotuksen alalla ja jotka sisältyivät jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen, tiettyjen valmisteverojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annettuun neuvoston direktiiviin 77/799/ETY [11] sekä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annettuun neuvoston direktiiviin 92/12/ETY [12], lukuun ottamatta kuitenkaan keskinäistä apua, josta säädetään keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 15 päivänä maaliskuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/308/ETY [13]. [10] EUVL L [...], [...], s. [...]. [11] EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/93/EY (EUVL L 264, 15.10.2003, 23). [12] EYVL L 76, 23.3.1992. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36). [13] EYVL L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla. (3) Direktiivit 77/799/ETY ja 92/12/ETY on tästä syystä muutettava. OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 77/799/ETY seuraavasti: 1) Korvataan otsikko seuraavasti: "Neuvoston direktiivi 77/799/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1977, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla". 2) Korvataan 1 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tämän direktiivin mukaisesti vaihdettava kaikki tiedot, joiden avulla tulo- ja omaisuusvero voidaan määrätä oikein, sekä kaikki neuvoston direktiivin 76/308/ETY 3 artiklan kuudennessa luetelmakohdassa tarkoitettujen vakuutusmaksuista perittävien verojen määräämiseen tarvittavat tiedot." 2 artikla Muutetaan direktiivi 92/12/ETY seuraavasti: 1) Poistetaan 15 a artikla. 2) Poistetaan 15 b artikla. 3) Poistetaan 19 artiklan 6 kohta. 3 artikla Valmisteverotusta koskevia viittauksia direktiiviin 77/799/ETY pidetään viittauksina asetukseen (EY) N:o [.../...]. Valmisteverotuksen alan hallinnollista yhteistyötä koskevia viittauksia direktiiviin 92/12/ETY pidetään viittauksina asetukseen (EY) N:o [.../...]. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2005. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 5 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puheenjohtaja Puheenjohtaja RAHOITUSSELVITYS Sen jälkeen, kun ehdotettu asetus on annettu, sillä ei ole kielteisiä eikä myönteisiä vaikutuksia yhteisön omiin varoihin. Valmisteverot ovat yksinomaan kansallisia tuloja. Komissio pyrkii ainoastaan parantamaan sisämarkkinoiden toimintaa.