Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1995)" () (97/C 75/06)

Komissio päätti 16. huhtikuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "XXV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1995)".

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 4. joulukuuta 1996. Esittelijänä oli Edoardo Bagliano.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19. joulukuuta 1996 pitämässään 341. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 106 ääntä puolesta, kaksi vastaan, ja yksi pidättyi äänestämästä.

I. XXV KILPAILUPOLITIIKKAA KOSKEVA KERTOMUS (1995)

1. XXV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus vuodelta 1995

1.1. Komissio on ottanut huomioon mm. talous- ja sosiaalikomitean ehdotuksen ja on tällä kertaa jakanut vuosittaisen tarkastelutehtävänsä kahteen osaan:

ensimmäinen on lyhyt kertomus (alle 100 sivua), jossa kerrotaan kilpailualan pääasiallisista saavutuksista, päätöksistä ja lainsäädäntötoimista,

toinen on erillinen kertomus, jonka aiheena on kilpailusääntöjen soveltaminen vuonna 1995 ja jossa annetaan yksityiskohtaisia tietoja myös yksittäisistä jäsenvaltioista.

1.2. Vaikka sivumäärää on vähennetty, avoimuus on varmistettu parantamalla samalla esityksen rakennetta ja jäsentelyä. Koska kilpailu näet on aiheena sekä poliittinen että teknis-oikeudellinen, periaatteet ja lainsäädännöllinen kehitys voidaan pitää erillään sekä hallinnollisesta (komission päätökset) että oikeudellisesta (ensimmäisen oikeusasteen ja EY:n tuomioistuimen päätökset) soveltamisesta niiden tiivistä yhteyttä unohtamatta: kilpailupolitiikka muodostaa yhtenäisen kokonaisuuden.

1.3. Talous- ja sosiaalikomitea pitää hyvänä tätä lähestymistapaa, jossa asetetaan etusijalle selittävä, opastava suuntaus, jotta kilpailupolitiikkaa koskevien kertomusten kohderyhmien vaatimukset saadaan entistä paremmin huomioon otetuksi. Kohderyhminä eivät ole vain asiantuntijat, juristit ja asianajajat, vaan kaikki talouselämän toimijat. Tavoitteena on helppolukuisuus sekä oikeudellisten ja lainsäädännöllisten, tehokkaasti tiivistettyjen ja kommentoitujen viitteiden entistä helpompi tutkiminen.

Kilpailuoikeuden kehittämisen ilmapiirissä (ks. II, 11) olisi kuitenkin toivottavaa, että kansallisten ja yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista jäsenvaltioissa käsiteltäisiin laajemmin.

1.4. Toinen, erillinen kertomus on tärkeä, koska se sisältää arvokasta tietoa päätöksistä, tuomioista ja säännöistä ja siinä annetaan runsaasti tilaa komission vastauksille kysymyksiin, joita talous- ja sosiaalikomitea esitti edellisessä lausunnossaan (ja Euroopan parlamentti päätöslauselmassaan) vuotta 1994 käsittelevästä kertomuksesta (). Aloite vastata kysymyksiin kohta kohdalta on peräisin XX kertomuksesta Euroopan parlamentille ja XXII kertomuksesta komitealle ja liittyy keskustelun avoimuuteen sekä toimielinten väliseen yhteistyöhön Euroopan unionin kilpailupolitiikan vuosittaisten pohdintojen osalta.

1.5. Talous- ja sosiaalikomitea pitää tärkeänä tätä jo vakiintunutta käytäntöä, jonka mukaisesti komissio tekee huomioita komitean lausunnoista. Komitea on tyytyväinen, että sillä on tilaisuus keskustella jaostoissaan ja täysistunnoissaan laaja-alaisesti ja avoimesti kilpailupolitiikasta komission vuosittaisen kertomuksen käsittelyn yhteydessä. Oikea-aikaisuuden vaatimus nykyisellä tapahtumien kiihtymisen aikakaudella saa komitean kuitenkin ehdottamaan, että komissio harkitsisi näkemysten vaihtoa nykyistä reippaampaan tahtiin.

Kilpailupolitiikka on nimittäin tiiviisti sidoksissa muihin yhteisön toimintalinjoihin ja monimuotoisiin ongelmiin. Tapahtumat seuraavat toisiaan kiihtyvään tahtiin, joten kuulemisten järjestämiselle useammin on oikeutetut perusteet.

1.6. Kyseessä ei ole talous- ja sosiaalikomitean asettaminen etusijalle muihin toimielimiin nähden (), vaan komitean osuuden laajentaminen ja vahvistaminen kilpailupolitiikan taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien alalla. Euroopan parlamentin asema on luonnollisesti ensisijainen. Parlamentin tehtävänähän on taata komission toimien demokraattinen valvonta. Avautuminen ja avoimuus ovat välttämättömiä sekä Euroopan parlamentin että talous- ja sosiaalikomitean kanssa käytävälle rakentavalle keskustelulle. Niiden avulla voidaan saavuttaa demokraattinen yksimielisyys (kertomuksen 21. kohta) sekä tarkistaa komission kilpailupolitiikan tehokkuus käytännön tasolla, toisin sanoen vastaavuus taloudellisen ja yhteiskunnallisen todellisuuden kanssa.

Toisaalta on totta, että jokainen tiedonanto tai lainsäädäntöehdotus tarjoaa, kuten komissio toteaa vastauksissaan komitean edelliseen lausuntoon (), tilaisuuden neuvotteluun ja keskusteluun. Komitea ei kuitenkaan voi olla jälleen kerran ilmaisematta toivomustaan menettelyn oikea-aikaisuudesta, vaikka tietääkin tämän merkitsevän samalla lisää vastuusta. Toisaalta vastuu antaa komitean työpanokselle uutta tavoitteellisuutta ja painoarvoa.

2. Kilpailupolitiikka Euroopan unionissa Komission vastaukset XXIV vuosikertomusta koskevaan lausuntoon Yhteistyö kansallisten viranomaisten kanssa

2.1. Tehokas kilpailupolitiikka on tärkeä väline toteutettaessa todella sisärajattomia yhtenäismarkkinoita, joissa vallitsee entistä korkeampi taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Asiasta ollaan yksimielisiä, mutta käytännön toteutus vaatii kaikilla tasoilla tiivistä, yhdenmukaista ja oikea-aikaista toimintaa. Tekeillä olevien lainsäädäntöehdotusten laatimista ja hyväksymistä olisi nopeutettava. Vihreät ja valkoiset kirjat ovat olleet ja ovat edelleenkin hyvänä lähtökohtana suunnittelussa. Lisäksi ne ovat hyödyllisiä erittelyn, pohdinnan ja valvonnan välineitä valintoja tehtäessä. Tämä arvokas työ olisi nyt palkittava oikein ajoitetulla ja sopivalla konkreettisella toimintaehdotuksella. Kilpailukykyasioiden neuvoa-antavan ryhmän ("Competitiveness Advisory Group") laatimassa kolmessa kertomuksessa on ilmaistu selkeästi, että ensisijaisena vaatimuksena on Euroopan yhtenäismarkkinoiden toteutuksen nopeuttaminen.

2.2. Kilpailupolitiikka ei nimittäin ole yksinomaan sääntöjen soveltamista terveen kilpailun takaamiseksi markkinoilla. Kilpailupolitiikka on päinvastoin kilpailukyvyn tärkeä väline. Tästäkin ollaan yleisesti yhtä mieltä, mutta asian hyväksi ei ole vielä tehty soveltuvia ja johdonmukaisia päätöksiä.

On myönnettävä, että monia aloitteita on tehty, mutta samalla painotettava, että tehokkuuteen päästään viemällä loppuun samanaikaisesti tai rinnakkaisesti riittävä määrä samansuuntaisia lainsäädäntöehdotuksia. Neuvoa-antava ryhmä kehotti eurooppalaisia vastuullisia poliitikkoja ponnistelemaan kaksin verroin, jotta todellisten sisämarkkinoiden saavuttamista hidastavat esteet saadaan poistetuksi. Talous- ja sosiaalikomitea yhtyy kehotukseen entistä tehokkaamman ja joustavamman kilpailupolitiikan puolesta, joka toimii oikea-aikaisesti sekä sopusoinnussa sisämarkkinoiden täydentämiseen ja oikeaan toimintaan tarvittavien muiden toimenpiteiden kanssa.

2.3. Kilpailupolitiikassa on "pelisääntöjen" soveltamisen osalta toimittu jo vuosia perustamissopimuksessa kyseiselle toiminnalle määrätyn tärkeän aseman mukaisesti tehokkuuden ja avoimuuden entisestään kasvaessa. Yritysten väliset sopimukset erityisesti hinnoista ja markkinajaosta, keskittymiset, valtion tuet, kartellit, säännellyt alat tai monopoliasema ovat niitä toiminnan alueita, joilla komissio, EY:n tuomioistuin ja ensimmäisen asteen tuomioistuin suorittavat tarkkailu- ja valvontatehtäväänsä hyväksyen, kieltäen tai muuttaen. Käsiteltyjen tapausten määrän kasvaminen vuonna 1995 voidaan tulkita ennemminkin merkkinä yhteisön säädösjärjestelmän entistä suuremmasta avoimuudesta ja näkyvyydestä kuin säädösten jatkuvasta tai kasvavasta rikkomisesta, varsinkin kun otetaan huomioon annettujen tuomioiden vähäinen määrä.

Talous- ja sosiaalikomitea on myös hyvin perillä talouden ilmiöiden ja yksittäisten toimijoiden tekemien aloitteiden monimutkaistumisesta, jonka seurauksena komission käsittelyyn tulee entistä enemmän tapauksia, joiden laillisuuden arviointia asianosaiset itsekin pitävät vaikeana tai epävarmana. Oikeudellinen varmuus on tärkeä myönteinen tekijä oikeanlaisessa kilpailupolitiikassa. Komissio pyrkii tämän varmuuden luomiseen ja vahvistamiseen usein laajasti ja ansiokkaasti perustelluilla päätöksillään.

Vaikka talous- ja sosiaalikomitea tekee muutaman huomautuksen yhteistyön ja kannustuksen hengessä, joka on ollut komitean tavaramerkki 30. huhtikuuta 1981 annetusta lausunnosta lähtien, se on tyytyväinen komission toimintaan ja entistä merkittävämpään työpanokseen vuonna 1995.

2.4. Komissio vastaa komitean huomautuksiin XXIV kertomuksesta koskien tiettyjä erityiskysymyksiä ja vahvistaa, että kilpailupolitiikassa on otettava huomioon oikeudellinen, taloudellinen, poliittinen ja sosiaalinen yhteys, jos kilpailupolitiikan halutaan olevan sisämarkkinoiden toteuttamisen ohella () toinen Rooman sopimuksessa mainituista tärkeistä välineistä yhteisön perustavoitteiden saavuttamiseksi. Erityisesti:

osuustoimintayritysten osalta komitea toteaa, että 85 artiklan 3 kohdassa annetaan selkeä mahdollisuus tarpeen vaatiessa tulkita niitä koskevia sopimuksia "asianmukaisen joustavasti" (),

tietojenvaihdon osalta komissio myöntää (), että kyseessä on arkaluontoinen asia. Talous- ja sosiaalikomitea muistuttaa mieliin kilpailupolitiikkaa koskevan VII kertomuksen, jossa lyötiin lukkoon joitain yleisperiaatteita. Tietoteknologia on kuitenkin edistynyt huomattavasti vuodesta 1977 ja reaaliaikainen tieto on jo lähes ehdoton vaatimus yrityksille. Monelle yritykselle se on myös tuotantoa ja tehokkuutta ja siten myös kilpailukykyä lisäävä tekijä. Komitea on samaa mieltä siitä, että näiden sopimusten arvioiminen voi perustua joko osapuolien aikeisiin tai vaikutuksiin, mutta toivoo, että kummassakin tapauksessa arviointi edistäisi kehitystä. Komission vastauksessaan mainitsema oppi oligopoli-taloudesta on omalta osaltaan muuttanut lähestymistapaa näihin ongelmiin,

pk-yritysten osalta komitea on mielissään komission aikomuksesta () laajentaa ryhmäpoikkeuksia koskevan asetuksen sovellusaluetta, jotta pk-yritykset voisivat tehdä kilpailukykyä edistäviä sopimuksia. Lisäksi komitea on tyytyväinen siihen, että yhteistyöhön pyritään suhtautumaan yleisellä tasolla myönteisesti.

2.5. Komitea mainitsi XXIV kertomuksesta antamassaan lausunnossa (kohta 3.3), että koska kilpailupolitiikka on kilpailukyvyn kannalta välttämätöntä, sen täytyy liittyä muihin yhteisön toimintalinjoihin, erityisesti teollisuuspolitiikkaan, kauppapolitiikkaan, työllisyyspolitiikkaan, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, kilpailukykyyn sekä inflaatiolta suojaamiseen ja kuluttajansuojaan.

Komissio vahvistaa monissa komitealle antamissaan vastauksissa, että se kiinnittää erityistä huomiota kilpailupolitiikan ja muiden yhteiskunnallis-taloudellisten alojen väliseen yhteyteen (esimerkkinä kertomuksen luku "Kilpailu ja ympäristö"). Lisäksi komissio korostaa, että kilpailupolitiikka on jo sinänsä teollisuuspolitiikan tärkeä väline (). Kilpailupolitiikka ei ole siis pelkkää sääntöjen soveltamista, vaan politiikkaa sanan täydessä merkityksessä.

2.6. EU:n kilpailupolitiikkaa on kuitenkin tarkistettava jatkuvasti ja tehokkaasti.

Talous- ja sosiaalikomitea suosittaakin jälleen komissiolle, että vertikaalista yhteistyötä tarkastellaan uudelleen asianmukaisen joustavasti, sillä sen ei välttämättä tule kuulua automaattisesti Rooman sopimuksen 85 artiklassa määrätyn kiellon piiriin. Vihreä kirja antaa tilaisuuden toivottavasti pian järjestettävään hyödylliseen keskusteluun sekä selkeisiin ja ajanmukaisiin valintoihin.

Nopeuden ja selkeyden osalta sama pätee menettelyoikeuteen, joka on pääasiallisesti peräisin 1960-luvun alusta. Oikeutta puolustautua, oikeutta tutustua asiakirjoihin ja menettelyn kestoa (vaikka parannusta on näiltä osin tapahtunut) on kehitettävä. Kuulemismenettelyn neuvonantajan ("hearing officer") aseman äskettäinen uudelleenmäärittely ja "äärimmäisenä suojakeinona oikeus valittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen" (komission kertomuksen kohta 51) eivät voi rauhoittaa yrityksiä ja kansalaisia, jotka oikeutetusti vaativat avoimuutta ja ripeyttä. Myös riita-asioiden käsittelykustannuksia on supistettava kilpailukyvyn saavuttamiseksi.

2.7. Vaikuttaakseen tehokkaasti yhteisön kilpailupolitiikka kaipaa yhä enemmän kansallisten viranomaisten yhteistyötä. Jakamisperusteiden on oltava selkeät ja tarkat, kuten komission pyrkimyksenä onkin sen tähdentäessä 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan hajautettua soveltamista luonnollisesti siten, että perustamissopimuksen määräyksiä kunnioitetaan. On pyrittävä kaikin keinoin välttämään etu- ja vastuualueristiriitoja. Ainoana tavoiteltavana asiana tulisi olla sekä kansallisella että yhteisön tasolla oikeudenmukaisesta kilpailusta asetetun tavoitteen saavuttaminen. Tapauksissa, jotka eivät lain mukaan kuulu komissiolle, toimivalta tulisi olla viranomaisella, joka pystyy parhaiten arvioimaan kyseisen tapauksen ja tekemään päätöksen.

Monien erilaisten tulkintojen ja sovellusten vaara (komitean XXIV kertomuksesta antamassaan lausunnossa [kohdassa 8.1.] ilmaisema huoli) vähenisi huomattavasti, jos kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamisessa päästäisiin etenemään. Erityisesti jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vielä yhdenmukaistaneet lainsäädäntöään, olisi hyväksyttävä tarvittavat lait, jotta kilpailuviranomaiset voisivat soveltaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa sekä 86 artiklaa (ks. II, luonnos tiedonannoksi komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välisestä yhteistyöstä).

3. Monopolit Euroopan laajuiset verkot Liikenne Televiestintä Ympäristö Vapaat ammatinharjoittajat

3.1. Monopolit

Perinteisiin monopolialoihin kuuluvien markkinoiden vapauttaminen on ensisijaista kilpailupolitiikassa, mikäli halutaan luoda todelliset sisämarkkinat. Vapauttaminen lisää kilpailukykyä ja kannustaa innovaatioon sellaisen kilpailupolitiikan yhteydessä, jolla poistetaan markkinoille pääsyn lailliset esteet ja tuomitaan kaikki hallitsevan markkina-aseman väärinkäytökset ja kilpailua estävät sopimukset. Julkisiin palveluihin kohdistuvista vaatimuksista tulee samanaikaisesti pitää kiinni.

Kilpailun vapauttaminen ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että yhteisön rakennustyössä luovuttaisiin sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteesta. Talous- ja sosiaalikomitean ilmaisema huoli mahdollisista yhteiskunnallisista ongelmista on kiinnittänyt komission huomiota, ja komissio ilmaisee sen juuri tämän vuoksi kannattavan asteittaista vapauttamista ().

Komissio tarkentaa komitealle antamissaan vastauksissa, että laadukkaan yleispalvelun varmistaminen on kilpailun vapauttamispolitiikassa keskeisellä sijalla, ja lisää, että tällaisen palvelun voivat tarjota sekä yksityinen että julkinen sektori (). Yleispalvelu on kuitenkin taattava niillä aloilla, joilla pelkät markkinavoimat eivät riitä ja Euroopan kansalaisten oikeus palvelun saatavuuteen on vaarassa.

3.2. Euroopan laajuiset verkot

Euroopan laajuisten verkkojen kehittäminen on perustamissopimuksessa mainittu painopistealue. Yhtenäisten sisämarkkinoiden luominen ei ole mahdollista ilman liikenne-, televiestintä- ja energiaverkkojen lujittamista Euroopan tasolla. Komissio totesi neuvostolle ja Euroopan parlamentille esittämässään vuosikertomuksessa, että nämä verkot ovat tärkeitä EU:n työllisyyden, kilpailukyvyn ja yhteenkuuluvuuden kannalta. Talous- ja sosiaalikomitea painottaa jälleen yksittäisten hankkeiden voimakasta vaikutusta kilpailukykyyn. On kuitenkin toivottavaa, että valmistellaan institutionaalisia menettelytapoja, jotta Euroopan laajuisten liikenneverkkojen perusrakenteiden parantamista koskevat lukuisat hankkeet voidaan toteuttaa ajoissa vaarantamatta kuitenkaan päätösten oikeellisuutta. Komitea toteaa lisäksi tyytyväisenä, että komissio ponnistelee yhteisten sääntöjen aikaansaamiseksi energia-alan sisämarkkinoilla, mutta huomauttaa, että nämä säännöt on vielä tasapainotettava tyydyttävästi. On epäilemättä totta, kuten komissio toteaa XXV vuosikertomuksensa 117 kohdassa (Ciampin raporttia lainaten), että kilpailun vapauttamisen viivästyminen energia-alalla voi vaikuttaa "erittäin kielteisesti Euroopan talouden kilpailukykyyn". Tämä vapauttaminen on kuitenkin toteutettava tarkoin määrätyissä oikeudellisissa puitteissa, jotta luodaan "kilpailusääntöjen paras mahdollinen tasapaino sekä otetaan huomioon ja täytetään julkisten palvelujen velvoitteet" () sekä otetaan tarkoin huomioon toimitusvarmuuden tärkeys EU:lle.

3.3. Meriliikenne

Meriliikenteen alalla vuonna 1995 hyväksytyssä linjaliikennettä harjoittaville yhtymille myönnetyssä ryhmäpoikkeuksessa (85 artiklan 3 kohta) tunnustetaan, että vastaavanlaiset sopimukset voivat parantaa tuottavuutta ja palveluiden laatua. On kuitenkin selvää, että kilpailun on oltava riittävää. Linjakonferenssien osalta ryhmäpoikkeusta koskeva asetus (ETY) N:o 4056/86 on alun pitäen ollut kiistanalainen. Komitea toivoo tämän vuoksi, että sen vaikutuksia arvioidaan realistisesti.

3.4. Lentoliikenne

Lentoliikenteen alalla komission valitsema tapauskohtainen lähestymistapa on ilman muuta kannatettavin. Euroopan ilmatilan uudelleenjakamista palvelukustannusten vähentämiseksi ja laadun parantamiseksi on edistettävä, mutta samalla on myös tärkeää ylläpitää todellista kilpailua ja antaa uusille toimijoille mahdollisuus erityisesti valvomalla tehokkaasti ilmatilan jakomenettelyä. Tavaroiden kuljetuksen suhteen komitea toteaa komission ottaneen tosiasiat huomioon, mitä todistaa komission tämän vuoden puolivälissä poistama, lentoyhtiöitä hyödyttänyt alakohtainen poikkeus, joka piti hinnat markkinahintoja korkeampina.

3.5. Televiestintä

Kilpailusääntöjen soveltaminen auttaa televiestintäalan voimistamisessa. Televiestintä on tulevaisuuden ala, mutta se tarjoaa jo nyt mahdollisuuden taloudellisiin aloitteisiin. Talous- ja sosiaalikomitea odottaa komission tämän vuoden ohjelmassa olevia vihreitä kirjoja ja toivoo, että ajatuksia esitetään nopeasti ja että ne ovat käytännöllisesti suuntautuneita.

Komission vuoden 1995 kertomuksessa todetaan, että teleliikenneverkot ovat tulevaisuuden tietoyhteiskunnan tukipilari. Jos tämä on totta, kuten laajalti ajatellaan, on kohennettava kilpailupolitiikan omia valvontavälineitä ja ennen kaikkea arvioitava jokaista alalla tehtävää aloitetta joustavasti turvaten samalla sekä kehitys että yhteinen etu. Kilpailun täyttä vapautumista silmällä pitäen komitea korostaa vielä kerran yleispalvelun ja sen rahoituksen tärkeyttä.

3.6. Ympäristö

Komission ohjelmassa on lukuisia ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyviä aloitteita. Talous- ja sosiaalikomitea on samaa mieltä siitä, että ympäristön tilan kohentamista voidaan pitää 85 artiklan 3 kohdan poikkeusmääräyksiin soveltuvana. Teollisuuden ja hallinnon välisiin vapaaehtoisiin sopimuksiin, joiden tavoitteena on ympäristön suojelu, on suhtauduttava myönteisesti kilpailusääntöjä sovellettaessa. Alalla voi muodostua uusia markkinoita, jotka antavat tiettyihin tavoitteisiin pyrkivän ympäristöpolitiikan yhteydessä uusia myönteisiä kasvu- ja työllisyysmahdollisuuksia silloin, kun kilpailu on oikeudenmukaista ja tehokasta.

3.7. Vapaat ammatinharjoittajat

Komission toteamukset vapaiden ammatinharjoittajien osalta ovat oikeutettuja. Tietyt toimintatavat ja yhteistoimintasopimukset sekä tietyt yhteenliittymätilanteet voivat estää kauppavaihtoa ja vapaata kilpailua.

4. Sulautumien valvonta

4.1. Asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistus on edennyt konkreettiseen vaiheeseen vihreästä kirjasta käydyn keskustelun ja keskustelussa esiin nousseiden ajatusten tuloksena. Talous- ja sosiaalikomitea on raja-arvojen alentamisen kannalla, kuten se totesi vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa (). Komitea on kuitenkin valmis harkitsemaan "moninkertaiseen ilmoitusvelvollisuuteen" mahdollisesti liittyviä vaihtoehtoja. Yhteisötason merkittävyyden määrittelyn uusi kriteeri voisi olla yhteydessä ilmoittamisvelvollisuuteen kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, vaikkei nykyisiä raja-arvoja saavutettaisikaan. Kyseisissä tapauksissa on mietittävä kansallisten viranomaisten asemaa. Kansallisilla viranomaisilla voisi olla toimivalta silloin, kun keskittymän liikevaihto on tietyissä rajoissa.

4.2. Raja-arvojen lisäksi asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistuksessa käsitellään todellisten osuustoiminnallisten yhteisyritysten raja-arvojen kysymystä. Komitea toivoo komissiolta näiltä osin mahdollisimman suurta selkeyttä, jotta voidaan välttyä vahinkoa aiheuttavalta epätietoisuudelta ja syrjinnältä. Komitea korostaa asianmukaisen ratkaisun tarvetta paitsi todellisia, myös "rakenteellisia" yhteisyrityksiä varten.

Talous- ja sosiaalikomitea on antanut erillisen lausunnon komission ehdotuksista ().

5. Valtion tuki

5.1. Komissio myöntää komitean edellisestä lausunnosta antamissaan vastauksissa (), että kilpailun ja valtion tuen välillä on ristiriita, mutta tarkentaa, että Rooman sopimuksella luodaan "maltillinen uusliberalistinen järjestelmä", jossa jäsenvaltioilla on sekatalouden sanelema rooli. Kansallista tukipolitiikkaa on kuitenkin tarkkailtava ja valvottava. Lisäksi komission tulee pyrkiä työskentelemään avoimuuden ja kolmansien osapuolien oikeuksien suojaamisen puolesta.

5.2. Komitea katsookin, että jäsenvaltioiden antamat tuet saattavat olla kilpailua vääristävä tekijä. Tämän vuoksi komitea korostaa kilpailupolitiikan sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan tiiviin yhteyden tärkeyttä ja ajankohtaisuutta sekä toivoo, että komissio pohtii erityisesti tätä aihetta valtiontukia käsittelevässä seuraavassa kertomuksessaan.

5.3. Tavoitteena tulee olla tuen vähentäminen, sääntöjen tarkistaminen ja selkeyden lisääminen. Myös menettelytapojen osalta tarvitaan nykyistä pontevampia aloitteita. Komission tulisi hyväksyä asetus, jolla virallistetaan kolmannen osapuolen oikeudet huolimatta siitä, että nimenomaan kolmannet osapuolet yleensä valvovat ja paljastavat laittomat menettelyt ja väärinkäytökset.

5.4. Myös tiedotusta on parannettava. Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tietoja menettelyn aloittamisesta ja lopettamisesta sekä luettelon myönnetyistä tuista, joista ei ole ollut huomauttamista. Olisi kuitenkin tarpeen perustaa yleinen rekisteri, johon koottaisiin kaikki tapaukset.

6. Riippumaton eurooppalainen toimisto

6.1. Kilpailupolitiikalla on neljä pääasiallista sovellusalaa: sopimukset, hallitsevan markkina-aseman väärinkäyttö, keskittymät ja valtion tuki. Kun käsitellään riippumattoman eurooppalaisen kilpailutoimiston kysymystä, on ensin tarkennettava, kuuluvatko sen toimivaltaan vain keskittymät vai myös 85 ja 86 artiklan tai 90 artiklan ja sitä seuraavien artikloiden soveltamisala. Todennäköisimmin toimivalta rajoittuu keskittymiin. Komitea on asiasta kuitenkin eri mieltä, ja se on ilmoittanut tämän useaan otteeseen. Komitea haluaa tässä yhteydessä perustella tarkemmin kielteistä kantaansa.

6.2. Kilpailusäännöt ovat Rooman sopimuksessa väline, jolla päästään EU:n tavoitteisiin (2 artikla ja 3 artiklan g kohta). Itse säännöillä on siis poliittinen sisältö. Perustamissopimus on yhtenäinen ja yhdenmukaisesti pätevä ja sen soveltamisesta on pitkä kokemus erityisesti kilpailupolitiikan alalla. EY:n tuomioistuin ja ensimmäisen asteen tuomioistuin täydentävät näitä rakenteita. Kokemukset ovat sinänsä myönteisiä (vaikka niitä voidaan parantaa ja parannetaankin), mutta niitä on vaikea siirtää muille, EU:n tavoitteiden ulkopuolisille tai niiden kannalta epäoleellisille tasoille.

6.3. Jos tekninen ja poliittinen arvio halutaan erottaa toisistaan, päädytään tilanteeseen, joka on ristiriidassa perustamissopimuksen päätavoitteen eli sisämarkkinoiden toteuttamisen kanssa. Komissio vastaa sisämarkkinoiden toiminnan takaamisesta kilpailupolitiikalla, joka saa oikeutuksensa muiden yhteisöpolitiikkojen kokonaisuuden puitteissa. Yhteisön toimintalinjojen koordinointi on välttämätöntä, jotta perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttaminen voidaan taata. Komissiolla on tämän vuoksi valvonta- ja pakotekeinoihin turvautumisen lisäksi myös oikeus myöntää erioikeuksia.

6.4. On vaikeaa ja epäjohdonmukaista erottaa toisistaan kilpailuoikeus ja sen soveltamisesta vastuussa olevan elimen toimivalta. Samoin on vaikeaa ja epäjohdonmukaista hajauttaa toimivalta kilpailusääntöjen (pelkät keskittymät tai sekä keskittymät että sopimukset) ja muiden sääntöjen (sopimukset ja tuet tai vain tuet) välillä. Ajatus riippumattomasta (mihin nähden?) viranomaisesta aiheuttaa monia alkuvaiheeseen liittyviä ongelmia (kokoonpano, valvonta) ja toimintaongelmia (Voiko päätöksistä valittaa? Vedotaanko EY:n tuomioistuimeen vai komissioon?).

6.5. Kilpailuvapauden suojelu EU:ssa on monimutkainen aihe. Komission kokonaisvaltaisesti hallinnoima kilpailupolitiikka on korvaamaton väline eikä sitä voi luovuttaa pois.

7. Kansainväliset suhteet

7.1. Suhteet EU:n jäsenyyttä tavoitteleviin maihin

Komitea suhtautuu myönteisesti komission toimiin Cannesin Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1995 määrittämän Keski- ja Itä-Euroopan maiden (KIE-maiden) liittymistä koskevan valmistelustrategian noudattamiseksi kilpailupolitiikan alalla.

Komitea korostaa kuitenkin, että komission tulisi ulottaa kyseinen toiminta Eurooppa-sopimukset ensimmäisinä allekirjoittaneiden KIE-maiden lisäksi muihin KIE-maihin, jotka ovat hakeneet jäsenyyttä sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen (Viro, Latvia, Liettua ja viimeiseksi Slovenia).

7.2. Komitea painottaa koulutuksen ja lainsäädännön teknisten avustusohjelmien merkitystä sekä kansallisten kilpailuviranomaisten yhteistyöohjelmien kehittämistä ja tiedotusaloitteita yritysympäristössä. Komitea toivoo, että näihin toimiin osoitetut varat vastaavat asianomaisen valkoisen kirjan toteamusta KIE-maiden valmistamisesta unionin sisämarkkinoihin: "Kilpailupolitiikassa, kuten muillakaan alueilla, vaatimuksen täyttämiseksi ei riitä, että säädetään lait ja luodaan rakenteet. Politiikan täytäntöönpanon on oltava jatkuvaa, se on tehtävä yleisesti tunnetuksi ja hyväksytyksi, ja on luotava odotukset, että politiikkaa noudatetaan. Vain siten markkinoiden kaikki mahdollisuudet voidaan käyttää hyväksi."

7.3. Komitea painottaa toisaalta, että liittymistä edeltävän strategian täytäntöönpano kilpailupolitiikan alalla ei saa muuttaa toissijaiseksi vaatimusta toteuttaa ennalta asetetussa määräajassa kilpailusääntöjä, joista on määrätty EU:n ja KIE-maiden välillä voimassa olevissa Eurooppa-sopimuksissa. Nämä säännöt ovat pääasiallisesti samoja kuin Rooman sopimuksessa. Tässä yhteydessä komitean mielestä on erityisen tärkeää hyväksyä toteuttamissäännöt valtion tuen osalta. Pääosin jo toteutetussa Euroopan markkinoiden avaamisessa KIE-maiden tuonnille ei voida perääntyä vain siksi, että estettäisiin kielteiset vaikutukset siirtymävaiheen talouksille tai torjuttaisiin kilpailuvääristymät Euroopan sisämarkkinoilla silloin, kun ne ovat lähtöisin Euroopan ulkopuolisista, KIE-maihin asettautuvista sijoittajista.

7.4. Komitea pitääkin ensisijaisena, että KIE-maissa toteutetaan välittömästi avoimuus valtiontuen alalla julkaisemalla tiedot vuosittaisen tuen kokonaismäärästä ja tukea saaneista yrityksistä. Komitea toivoo, että (valkoisen kirjan ehdotuksen mukaisesti) luodaan mahdollisimman pian kansallinen valtiontuen valvontaviranomainen, joka voi soveltaa voimassaolevien Eurooppa-sopimusten sääntöjä.

7.5. Komissio on vastauksissaan () komitean kanssa samaa mieltä siitä, että suhteissa KIE-maihin on erityisesti kilpailupolitiikan alalla noudatettava tiettyjä yhteiskunnallisia muuttujia. Komissio on myös huolissaan teollisuuden hajautumisesta ja teollisen rakennemuutoksen nopeutumisesta, joilla voi olla kielteisiä taloudellisia ja sosiaalisia sekä työllisyyteen kohdistuvia vaikutuksia. Eurooppa-sopimuksissa mainittu tuen vaikutusten erittely on tässä mielessä tärkeää.

7.6. Suhteet kansainvälisiin monenkeskisiin järjestöihin

Talous- ja sosiaalikomitea on aina tukenut komission toimintaa kansainvälisissä järjestöissä. Erityisesti komitea on kannustanut konkreettisia aloitteita, joilla pyritään edistämään kilpailusääntöjen asteittaista lähentämistä koko maailman laajuisesti. OECD, UNCTAD ja WTO ovat syystäkin sen keskustelukumppaneita. Erityisesti WTO:lla voi olla keskeinen asema yhteistyön asteittaiseksi tiivistämiseksi toimivaltaisiin viranomaisiin nähden.

7.7. On huomattava, että nykyään kaikki toiminta maailmassa oli sitten kyseessä ihmisten, toimielinten, valtioiden tai järjestöjen toiminta vaatii entistä suurempaa avoimuutta. Samalla ihmiset, toimielimet, valtiot ja järjestöt ovat yhä enemmän tietoisia ongelmista, joita ne joutuvat kohtaamaan 21. vuosisadan kynnyksellä. Tämä on tulos kilpailun vapauttamisesta ja maailmanlaajuistumisesta, jotka antavat kilpailupolitiikalle uuden, kansainvälisen ulottuvuuden.

7.8. Singaporessa joulukuussa 1996 järjestettävän WTO:n kokouksen päätelmät on otettava huomioon realistista ja asteittaista lähestymistapaa silmällä pitäen.

8. Maailmanlaajuistuminen, kilpailu, kasvu

8.1. Euroopan yhteisön panos on merkittävä. Eurooppa ei voi kuitenkaan vastata (ei ainoastaan taloudellisen) maailmanlaajuistumisen haasteeseen, kilpailla muiden alueiden kanssa ja puolustaa eurooppalaista sosiaalimallia ilman avoimuutta toimielintasolla. EU:n toimielinten tulevaisuus on ratkaiseva myös yhteisön talous- ja yhteiskuntaelämän tulevaisuuden kannalta. Vaadittaessa kilpailusääntöjen maailmanlaajuista kunnioittamista tarvitaan vaikutusvaltaa ja uskottavuutta.

8.2. Tarvitaan lisäponnisteluja sekä enemmän mielikuvitusta ja rohkeutta. Kilpailun edistäminen tarkoittaa kilpailukyvyn ja innovaation kannustamista ja siten tavaroiden ja palveluiden tarjonnan laajentamista. Tämä ei tarkoita vain uusia tuotteita ja palveluita, vaan myös uusia ammatteja ja ammattialoja ja siten uusia työmahdollisuuksia. Valistunut ja ennakoiva kilpailupolitiikka luo olosuhteet uusien ammattien ja ammattialojen synnylle.

Ympäristö, vapaa-aika ja kulttuuri tulisi yhä laajemmin nähdä aloina, jotka voivat nykypäivänä tarjota eniten työllistämismahdollisuuksia. Kilpailupolitiikka voi liittyä työllisyyspolitiikkaan, jos sillä edistetään sääntöjä noudattaen yhteistyöaloitteita näillä tulevaisuuden aloilla, joilla on jo nyt mahdollisuus nopeaan kehitykseen.

8.3. Todellisena ongelmana ei ole siis nykyisten toiminta-alojen sinnikäs elvyttäminen vaan uusien luominen. Ympäristö- ja kulttuurialaan liittyvä talous siihen sidoksissa olevine teollisuudenaloineen ja palveluineen riittäisi ehkä jo sellaisenaan selkiyttämään työllisyystilannetta jopa lyhyellä aikavälillä. Tältä kannalta katsoen tarvitaan pikaisesti asiallista ja valikoivaa ammattikoulutusta, joka on hyvin suunniteltua ja selkeästi sidoksissa uusiin tarkkoihin ja konkreettisiin ammattimääritelmiin.

8.4. "Uutuuksille" avoin ja myönteinen kilpailu luo parhaimmat olosuhteet markkinatalouden tuottamien voimavarojen sijoittamiselle sellaisiin sosiaalisiin ja kollektiivisiin hyödykkeisiin, joilla luodaan työpaikkoja ja edistetään yhteiskunnallista laatua. Olisi esimerkiksi tutkittava, miten yrityksille ja yksittäisille kansalaisille suunnatut verotukselliset kannustimet yhdessä lisärahoituslähteiden (esim. EU:n rakennerahastot) optimaalisen käytön kanssa voivat luoda lisäresursseja kulttuuritoiminnan ja kulttuurihyödykkeiden tueksi.

8.5. Suurin haaste on kuitenkin yrityksillä, joiden on kehitettävä uusia kykyjä, uusia organisaatiomuotoja ja uusia johtamisjärjestelmiä. Riittää, kun ajatellaan monia yrityksiä, jotka toimivat kulttuurin suojelun, kulttuuripalvelujen ja -tuotannon alalla. Nämä yritykset ovat kasvamassa ja vahvistumassa. Ei pidä myöskään unohtaa strategista kumppanuutta suurten yritysten ja tutkimuslaitosten kanssa kulttuurin teknologisten heijastusten laajalla saralla, toisin sanoen uuden tekniikan soveltamisessa kulttuuritoimintaan.

II. "ALUSTAVA LUONNOS KOMISSION TIEDONANNOKSI KOMISSION JA JÄSENVALTIOIDEN KILPAILUVIRANOMAISTEN VÄLISESTÄ YHTEISTYÖSTÄ EUROOPAN YHTEISÖN PERUSTAMISSOPIMUKSEN 85 JA 86 ARTIKLAN SOVELTAMISALAAN KUULUVIEN ASIOIDEN KÄSITTELYSTÄ" ()

1. Koska komissio on kehottanut esittämään mahdollisia huomioita, talous- ja sosiaalikomitea päätti ajan säästämiseksi yhdistää tätä tiedonantoa sekä kilpailupolitiikkaa koskevaa XXV kertomusta käsittelevät lausuntonsa.

2. Edellisessä, XXIV vuosikertomusta koskevassa lausunnossaan komitea viittasi siihen, että kilpailuoikeuden soveltamisen hajauttaminen voi johtaa sekä sen erilaiseen soveltamiseen että eturistiriitoihin kansallisten viranomaisten kanssa. XXV vuosikertomuksessa antamissaan vastauksissa komitean lausunnon 8 kohtaan komissio vastustaa tätä todeten, että talous- ja sosiaalikomitean mainitsemien vaarojen välttämiseksi asioiden jako komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten välillä on ensiarvoisen tärkeää. Jos jäsenvaltiot rajoittuvat käsittelemään rikkomuksia, joiden vaikutukset kohdistuvat vain kansallisiin markkinoihin (kuten luonnoksessa ehdotetaan), yhteisön ja kansallisten viranomaisten välinen erilaisen soveltamisen sekä eturistiriitojen vaara pitäisi voida hallita.

3. On myönnettävä, että komissio on vuosia yrittänyt toteuttaa politiikkaa, jotta pyritään hajauttamaan nykyistä enemmän perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamista tavoitteena tehostaa kilpailupolitiikkaa ja helpottaa sen ymmärtämistä. Ensimmäinen askel tähän suuntaan oli tiedonanto aiheesta kansallisten tuomarien ja komission yhteistyö EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisessa ().

4. Tiedonantoluonnos jäsenmaiden kilpailuviranomaisten kanssa tehtävästä yhteistyöstä palvelee edelleen hajauttamista, ja sillä pyritään vahvistamaan kansallisten kilpailuviranomaisten roolia ja järjestämään tiivis ja jatkuva yhteys komission kanssa läheisyysperiaatetta kunnioittaen.

5. Tiedonantoluonnoksessaan komissio vahvistaa, ennen kuin antaa itsensä ja jäsenvaltioiden viranomaisten välistä tehtävien jakamista koskevat yleisohjeet, että "aina kun mahdollista yhden viranomaisen olisi suoritettava valvonta, tämän estämättä kuitenkaan sopivissa tilanteissa mahdollisuutta kahden viranomaisen yhteistoimintaan asian käsittelyssä" ja lisää, että "tällainen yksi valvontatoimenpide on yritysten kannalta hyödyllistä" (tiedonannon I kohdan 4 alakohta).

Tässä yhteydessä talous- ja sosiaalikomitea voi vain kannattaa "yhden valvontatoimenpiteen" periaatetta, mutta epäilee, että "yhteistoiminta" voi aiheuttaa vaikeuksia (kuka päättää hallitsevan markkina-aseman arvioinnista?). Vaikeuksia voi aiheuttaa myös yhdenmukaistettujen menettelysääntöjen puuttuminen.

6. "Komissio aikoo edistää tätä yhteistyötä kaikkien jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten kanssa", mutta toteaa, että "monen jäsenvaltion lainsäädännössä ei tällä hetkellä säädetä menettelyllisistä keinoista perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan soveltamiseksi" (I kohdan 5 alakohta).

Tämä ajatus on niin oleellinen, että sitä käsitellään myös päätelmissä, joissa "komissio kehottaa niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole tehneet niin, ottamaan käyttöön lainsäädännön, joka antaa perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan tehokkaan täytäntöönpanon mahdollisuuden niiden kilpailuviranomaisille" (V kohdan 1 alakohta).

Tämä on komission ainoa kehotus alussa (I kohdan 3 alakohdan kolmas alakohta) esitetyn lisäksi, jotta yritykset kääntyisivät "enemmän jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten puoleen perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan soveltamisen edistämiseksi".

Tässä yhteydessä ei voi kuitenkaan kieltää, etteikö komissio olisi ponnistellut ja ponnistelee edelleen kaikin tavoin tiedotuksen, avoimuuden ja edistämisen puolesta saadakseen jäsenvaltioiden tuomarit ja viranomaiset sekä yritykset mukaan vahvistamaan "perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan tehokkuutta" (I kohdan 3 alakohta).

7. Tiedonantoluonnoksessa komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävien jakamista koskevat yleisohjeet perustuvat ensisijaisiin kansallisiin vaikutuksiin ja rikkomuksen luonteeseen. Komissio "käsittelee kuitenkin asiat, joilla on erityinen merkitys yhteisölle" (II kohdan 2 alakohta). Edelleen säilyy myös komission yksinomainen toimivalta myöntää poikkeuksia 85 artiklan 3 kohdan lisäksi.

Käytännössä yhteisöoikeuden hajautettu soveltaminen on siis rajoitettu tapauksiin, joilla on ensisijaisesti kansallisia vaikutuksia, eli pyrkimyksiin saavuttaa hallitseva markkina-asema ja tämän aseman väärinkäyttöön. Tiedonannossa tarkennetaan tältä osin: " sopimus tai menettelytapa pannaan täytäntöön vain tässä valtiossa" ja "sen vaikutusten on katsottava kohdistuvan ensisijaisesti mainittuun valtioon" (II kohdan 2.1 alakohdan kolmas alakohta), poikkeuksena kuitenkin "asiat, jotka koskevat jotakin uutta oikeudellista ongelmaa" (II kohdan 2.3 alakohdan toinen alakohta). Kyseessä on loppujen lopuksi vähäinen hajauttaminen, joka ei oleellisesti laajenna jäsenmaiden viranomaisten toimivaltaa.

8. Tiedonannossa on eroteltu tapaukset, joita komissio käsittelee ensin (valitukset) sekä tapaukset, joita kansalliset viranomaiset käsittelevät ensin (valitukset ja ilmoitukset).

"Komissiolla on oikeus hylätä valitus, jos se havaitsee, että asia ei ole tutkimisen jatkamiseksi riittävästi yhteisön etua koskeva" (III kohdan 1.1 alakohta), mutta sen on kysyttävä jäsenvaltion kilpailuviranomaiselta "suostuuko kyseinen viranomainen käsittelemään valituksen ja antamaan siihen ratkaisun" (III kohdan 1.3 alakohta) ja annettava tietyin rajoituksin sen käyttöön hallussaan olevat asiakirjat.

"Tiivis yhteistyö" (IV kohdan 1 alakohdan neljäs alakohta) on tarkoitettu tapauksiin, joita jäsenvaltion viranomainen käsittelee ensin. Se voi tiedustella komissiolta mahdollisen rinnakkaismenettelyn vaiheesta.

9. Tiedonannossa mainitaan lopuksi myös lykkäävä ilmoitus, jonka yritys, jota uhkaa kielteinen päätös kansallisessa menettelyssä, antaa komissiolle. Tätä varten esitetään erityinen menettely, joka perustuu komission antamalle tilapäiselle lausunnolle siitä, millä todennäköisyydellä komissio myöntää poikkeuksen.

Tämä menettely on kuitenkin epävarma, sillä siinä ei aseteta määräaikaa, jonka kuluessa komission on annettava jäsenvaltioiden viranomaisille ja yrityksille tilapäinen lausuntonsa. Ei myöskään mainita, että kyseisiä yrityksiä voidaan kuulla, puhumattakaan vaarasta, että tilapäinen arviointi voi muuttua pysyväksi.

10. Tiedonannossa ei esitetä mitään uutta, joka selventäisi tarkasti jäsenvaltioiden viranomaisten ja komission välisen tehtävien jaon perusteita. Byrokraattisten suhteiden parantaminen on joiltakin osin kuitenkin varmasti mahdollista.

Yleisohjeet, jotka komissio on tapauskohtaisesti ottanut huomioon, ovat oleellisin osin peräisin EY:n tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä. Komissio ei voi sanoa enempää eikä mennä pidemmälle.

11. Tiedonannon tarkoitus on ilman muuta kiitettävä. Siitä on puhuttu jo vuosia. Tulos ei kuitenkaan vaikuta asianmukaiselta eikä vakuuttavalta; se voi ehkä vain parantaa komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten välisiä muodollisia suhteita. Voidaan kuitenkin toivoa, että käsittelyajat lyhenevät hieman. Todellinen ja tehokas hajauttaminen tapahtuu nimittäin ponnekkain toimin kuten:

asetuksen (ETY) N:o 17/62 tarkistuksella ja

kansallisten kilpailulakien yhdenmukaistamisella menettelysääntöjen pikainen käsittely etusijalle asettaen.

12. Talous- ja sosiaalikomitea tukee kuitenkin komissiota sen pyrkimyksissä kehittää kilpailuoikeutta. Koska komitea on tietoinen asiaan liittyvistä vaikeuksista, se korostaa lopuksi komission omia sanoja, joihin se viime vuonna osuvasti tiiviisti yhteistyötä koskevan ongelman: "Lainsäädäntö ei kuitenkaan riitä, vaan tarvitaan myös halua ja välineitä soveltaa sitä" (XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus, kohta 42). Yhteistyöhalukkuus on ennen kaikkea ongelma, joka komission ja jäsenvaltioiden on ratkaistava asianmukaisella tavalla rehdisti ja avoimesti toimien. Talous- ja sosiaalikomitea tukee tällaista suuntausta.

Bryssel, 19. joulukuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL N:o C 262, 10.9.1996, s. 5

() Osa II IX, B, 2.

() IX B 2, 10 (vastaukset).

() EYVL N:o C 39, 12.2.1996

() IX B 2, 3.2.

() IX B 2, 3.6.

() IX B 2, 4.3.

() IX B 2, 4.4.

() IX B 2, 3.2 ja 3.3.

() IX B 2, 7.5.

() IX B 2, 7.3.

() CES 736/96, kohta 5.4.

() EYVL N:o C 295, 7.10.1996, kohta 12.5

() Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille sulauma-asetuksen tarkistamisesta KOM(96) 313 lopull. TSK:n lausunto 1266/96, 31.10.1996.

() IX B 2, 6.2.

() IX B 2, 9.1./9.3.

() EYVL N:o C 39, 13.2.1993, s. 6