P8_TA(2018)0333

Luonnonvarojen avoin ja vastuullinen hallinta kehitysmaissa: esimerkkinä metsät

Euroopan parlamentin päätöslauselma 11. syyskuuta 2018 luonnonvarojen avoimesta ja vastuullisesta hallinnasta kehitysmaissa: esimerkkinä metsät (2018/2003(INI))

(2019/C 433/09)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa (FLEGT) koskevan toimintasuunnitelman (syyskuu 2001) sekä kolmansien maiden kanssa tehdyt vapaaehtoiset FLEGT-kumppanuussopimukset,

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja sen 208 artiklan,

— ottaa huomioon puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuuksien vahvistamisesta 20. lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 995/2010 (1) (unionin puutavara-asetus),

— ottaa huomioon kehitystä edistävää tuloksellista yhteistyötä koskevan Busanin kumppanuuden vuodelta 2011,

— ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteet vuosiksi 2015–2030,

— ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen osapuolten 21. konferenssissa (COP21) hyväksytyn Pariisin sopimuksen,

— ottaa huomioon komission tutkimuksen loppuraportin ”The impact of EU consumption on deforestation: Comprehensive analysis of the impact of EU consumption on deforestation” (2013),

— ottaa huomioon komission ympäristön pääosaston vuonna 2017 vaihtoehdoista metsäkadon torjumista koskevien unionin toimien tehostamiseksi teettämän toteutettavuustutkimuksen luonnoksen,

— ottaa huomioon 17. lokakuuta 2008 annetun komission tiedonannon ”Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjuminen ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi” (COM(2008)0645),

— ottaa huomioon vuoden 2010 kulutustavarafoorumin eli vähittäiskauppiaiden, valmistajien ja palveluntuottajien globaalin elinkeinoverkoston, joka asetti tavoitteeksi metsien nettokadon pysäyttämisen jäsentensä toimitusketjuissa vuoteen 2020 mennessä,

— ottaa huomioon vuoden 2011 Bonnin haasteen eli maailmanlaajuisen tavoitteen kunnostaa maa-alueita, joilta metsä on hävitetty tai joiden maaperä on huonontunut, 150 miljoonaa hehtaaria vuoteen 2020 mennessä ja 350 miljoonaa hehtaaria vuoteen 2030 mennessä,

— ottaa huomioon Tropical Forest Alliance 2020 -kumppanuuden,

— ottaa huomioon metsiä koskevan New Yorkin julkilausuman ja toimintasuunnitelman vuodelta 2014,

— ottaa huomioon vuonna 2016 annetut neuvoston päätelmät metsälainsäädännön noudattamisesta, metsähallinnosta ja puukaupasta,

— ottaa huomioon Euroopan maiden maatalouden hyödykeketjujen aiheuttaman metsäkadon torjumisesta joulukuussa 2015 annetun Amsterdamin julkilausuman ”Towards Eliminating Deforestation from Agricultural Commodity Chains with European Countries”,

— ottaa huomioon komission ”Kaikkien kauppa” -strategian (2015),

— ottaa huomioon metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä aiheutuvien päästöjen vähentämistä koskevan YK:n yhteistyöohjelman (REDD+),

— ottaa huomioon YK:n metsästrategian 2017–2030 (UNSPF), jossa määritellään kuusi globaalia metsiin liittyvää tavoitetta ja 26 niiden alatavoitetta, jotka on määrä saavuttaa vuoteen 2030 mennessä,

— ottaa huomioon 17. kesäkuuta 1994 hyväksytyn Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen aavikoitumisen estämiseksi,

— ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) kehittämät kestävän hyödyketuotannon kansalliset foorumit (national sustainable commodity platforms),

— ottaa huomioon metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa ja metsähallintoa koskevan kahdenvälisen yhteistyömekanismin (BCM-FLEG) Kiinan kanssa (2009),

— ottaa huomioon vuonna 1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen,

— ottaa huomioon vuonna 1966 tehdyn taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen,

— ottaa huomioon vuonna 1969 tehdyn Amerikan ihmisoikeussopimuksen,

— ottaa huomioon vuonna 1987 annetun ihmisoikeuksia ja kansojen oikeuksia koskevan Afrikan peruskirjan,

— ottaa huomioon vuonna 1989 tehdyn alkuperäis- ja heimokansoja koskevan ILOn yleissopimuksen nro 169,

— ottaa huomioon vuonna 2007 annetun alkuperäiskansojen oikeuksia koskevan YK:n julistuksen,

— ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) vuonna 2012 antamat vapaaehtoiset maaoikeuksien hyvää hallintaa koskevat ohjeistot,

— ottaa huomioon FAOn vuonna 2014 esittämät vastuullista investointia maatalouteen ja elintarvikejärjestelmiin koskevat periaatteet,

— ottaa huomioon uusimman raportin planeettamme sietokyvystä,

— ottaa huomioon vuonna 1973 tehdyn villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES),

— ottaa huomioon biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen vuodelta 1992 sekä siihen liittyvät Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan vuodelta 2000 ja geenivarojen saantia ja saatavuutta sekä niiden käytöstä saatavien hyötyjen oikeudenmukaista ja tasapuolista jakoa koskevan Nagoyan pöytäkirjan vuodelta 2010,

— ottaa huomioon korkean tason asiantuntijaryhmän loppuraportin kestävästä rahoituksesta,

— ottaa huomioon YK:n ihmisoikeusneuvoston vuonna 2011 hyväksymät ohjaavat periaatteet yritysten ihmisoikeusvastuusta sekä vuonna 2011 päivitetyt OECD:n toimintaohjeet monikansallisille yrityksille,

— ottaa huomioon 4. huhtikuuta 2017 antamansa päätöslauselman palmuöljystä ja sademetsien metsäkadosta (2),

— ottaa huomioon 25. lokakuuta 2016 antamansa päätöslauselman yritysten vastuusta kolmansissa maissa tehdyistä vakavista ihmisoikeusrikkomuksista (3),

— ottaa huomioon kansalaisyhteiskunnan edustajien huhtikuussa 2018 antaman julkilausuman unionin roolista metsien suojelussa,

— ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien huumausaine- ja kriminaalipolitiikan toimiston (UNODC) globaalin ohjelman luonnonvaraisiin eläimiin ja kasveihin sekä metsään kohdistuvien rikoksien torjumiseksi,

— ottaa huomioon 12. syyskuuta 2017 antamansa päätöslauselman kansainvälisen kaupan ja EU:n kauppapolitiikan vaikutuksesta globaaleihin arvoketjuihin (4),

— ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan,

— ottaa huomioon kehitysvaliokunnan mietinnön ja ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan sekä kansainvälisen kaupan valiokunnan lausunnot (A8-0249/2018),

A. ottaa huomioon, että biologisesti monimuotoiset metsät edistävät merkittävästi ilmastonmuutoksen hillintää ja siihen sopeutumista sekä biologisen monimuotoisuuden säilymistä;

B. toteaa, että metsissä asuu 300 miljoonaa ihmistä ja 1,6 miljardin ihmisen ja yli 2 000 alkuperäiskansan toimeentulo riippuu suoraan metsistä; toteaa, että metsillä on keskeinen asema paikallistalouden kehityksessä; ottaa huomioon, että noin 80 prosenttia kaikista maalla elävistä lajeista elää metsissä, jotka muodostavat näin merkittävän biologisen monimuotoisuuden varannon; toteaa, että FAOn mukaan vuosittain menetetään noin 13 miljoonaa hehtaaria metsää;

C. toteaa, että metsäkatoa ja metsien tilan huononemista tapahtuu etenkin eteläisellä pallonpuoliskolla ja trooppisissa metsissä;

D. toteaa, että metsät estävät maaperän huononemista ja vähentävät siten tulvien, maanvyörymien ja kuivuuden riskiä;

E. toteaa, että metsät ovat elintärkeitä kestävän maatalouden kannalta ja ne parantavat elintarviketurvaa ja ravitsemusta;

F. toteaa metsien tuottavan myös keskeisiä ekosysteemipalveluita, jotka tukevat kestävää maataloutta säätelemällä vesivirtoja, vakauttamalla maaperää, pitämällä yllä maaperän hedelmällisyyttä, säätelemällä ilmastoa ja tarjoamalla elinkelpoisen ympäristön luonnonvaraisille pölyttäjille ja maatalouden tuholaisten saalistajille;

G. toteaa, että metsätuotteiden osuus maailman BKT:stä on yksi prosentti;

H. toteaa, että metsien ennallistaminen on osa välttämättömiä strategioita rajoitettaessa ilmaston lämpeneminen 1,5 asteeseen; katsoo, että kaikkien hallitusten on kannettava vastuunsa ja toteutettava toimia, joiden avulla ne vähentävät kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttamia kustannuksia omassa maassaan;

I. ottaa huomioon, että metsäkato ja metsien tilan huononeminen ovat toiseksi merkittävin ihmisen aiheuttamista hiilidioksidipäästöjen syistä ja ne aiheuttavat lähes 20 prosenttia maailman hiilidioksidipäästöistä;

J. toteaa, että puu on edelleen tärkein metsistä saatava tuote kehitysmaissa ja tärkein energianlähde monissa Afrikan ja Aasian maissa; toteaa, että Saharan eteläpuolisessa Afrikassa neljä viidestä ihmisestä käyttää edelleen puuta ruoanvalmistuksessa;

K. toteaa, että aarniometsissä on rikas biologinen monimuotoisuus ja ne sitovat 30–70 prosenttia enemmän hiiltä kuin hakatut metsät tai metsät, joiden tila on huonontunut;

L. toteaa, että selvät, yhdenmukaiset ja ajantasaiset tiedot metsäpeitteestä ovat keskeisiä tehokkaan valvonnan ja lakien täytäntöönpanon kannalta;

M. toteaa, että vaikka vapaaehtoiset FLEGT-kumppanuussopimukset ovat osoittautuneet arvokkaiksi metsien hallinnan parantamisen apukeinoiksi, niissä on edelleen monia puutteita;

N. toteaa, että vapaaehtoiset FLEGT-kumppanuussopimukset keskittyvät teollisuuden hakkuisiin, kun taas suurin osa laittomasta puusta on peräisin pienhakkuista ja tiloilta saatavasta puutavarasta;

O. toteaa, että vapaaehtoisessa FLEGT-kumppanuussopimuksessa on liian kapea "laillisuuden" määritelmä, jonka ulkopuolella jäävät joskus keskeiset maanomistukseen ja paikallisväestön oikeuksiin liittyvät kysymykset;

P. toteaa, että vapaaehtoiset FLEGT-kumppanuussopimukset, REDD+ ja sertifiointi ovat edelleen erillisiä aloitteita ja niiden koordinointia olisi lisättävä;

Q. toteaa, että FLEGT-kumppanuussopimuksen tavoitteiden toteutus riippuu suurimmista tuottavista, jalostavista ja kauppaa käyvistä maista, kuten Kiinasta, Venäjästä, Intiasta, Etelä-Koreasta ja Japanista, ja niiden sitoutumisesta laittomien hakkuiden ja laittomien puutavaratuotteiden kaupan torjuntaan, ja toteaa, että kahdenvälinen poliittinen vuoropuhelu näiden kumppanien kanssa on toistaiseksi tuonut vain rajallisia tuloksia;

R. toteaa, että EU:n puutavara-asetuksen tarkoituksena on varmistaa, ettei laittomasti saatua puutavaraa päädy unionin markkinoille; panee merkille, että EU:n puutavara-asetuksen vuoden 2016 tarkastelussa todettiin, että asetuksen täytäntöönpano ja sen valvonta olivat puutteellisia; panee merkille, että vuoden alussa on käynnistetty julkinen kuuleminen puutavara-asetuksen soveltamisalan mahdollisesta muuttamisesta;

S. toteaa, että kaikissa luonnonsuojeluun liittyvissä strategisissa toimissa on nostettava keskeiselle sijalle suojelualueet; katsoo, että niiden olisi toimittava turvattuina ja osallistavina talouskehityksen keskuksina, jotka perustuvat kestävään viljelyyn, energiaan, kulttuuriin ja matkailuun ja johtavat hyvän hallintotavan kehittymiseen;

T. panee merkille julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien merkityksen Saharan eteläpuolisen Afrikan puistojen kestävän kehityksen kannalta, ja katsoo, että samalla on kunnioitettava metsissä asuvien yhteisöjen oikeuksia;

U. toteaa, että korruptio ja heikot instituutiot ovat merkittäviä esteitä metsien suojelussa ja säilyttämisessä; ottaa huomioon, että YK:n ympäristöohjelman (UNEP) ja Interpolin vuonna 2016 antaman yhteisen raportin (5) mukaan metsärikokset kuuluvat viiden tärkeimmän haasteen joukkoon kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisen kannalta ja laittomien hakkuiden osuus on 15–30 prosenttia maailman laillisesta kaupasta; toteaa, että Maailmanpankin mukaan asianomaiset maat menettävät joka vuosi arviolta 15 miljardia dollaria laittomien hakkuiden ja puukaupan vuoksi;

V. toteaa, että metsiin liittyvillä rikoksilla voi olla monia muotoja, esimerkiksi arvokkaiden uhanalaisten (CITES-luetteloon kuuluvien) puulajien laittomat hakkuut, laittomat hakkuut rakennusmateriaaleja ja huonekaluja varten, puiden laiton hakkuu ja ”puutavaran pesu” istutuksista ja maanviljelystä vastaavien peiteyritysten toimesta tarkoituksena tuottaa sellua paperiteollisuudelle ja valtaosin sääntelemätön puupolttoaineen ja hiilen kauppa laittomien hakkuiden peittelemiseksi suojelluilla alueilla ja niiden ulkopuolella;

W. toteaa, että kaupungistuminen, huono hallinto ja laaja metsien hävitys maataloutta, kaivosteollisuutta ja infrastruktuurin kehittämistä varten aiheuttavat vakavia ihmisoikeusloukkauksia, joilla on metsissä asuvien kansojen ja paikallisyhteisöjen kannalta tuhoisia seurauksia, kuten maananastus, pakkomuutto, poliisin harjoittama ahdistelu, mielivaltaiset pidätykset sekä yhteisöjen johtajien, ihmisoikeuksien puolustajien ja aktivistien leimaaminen rikollisiksi;

X. ottaa huomioon, että YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelmassa (Agenda 2030) asetettiin tavoitteeksi metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen pysäyttäminen ja korjaaminen vuoteen 2020 mennessä; toteaa, että tämä sitoumus toistetaan Pariisin ilmastosopimuksessa eikä sitä saa lykätä;

Y. toteaa, että kestävän kehityksen tavoitteessa 15 mainitaan nimenomaisesti metsien kestävä käyttö, ja metsät voivat auttaa saavuttamaan monia muita kestävän kehityksen tavoitteita;

Z. ottaa huomioon, että REDD+-ohjelma on tuonut ympäristöön liittyviä sekä sosiaalisia etuja monissa kehitysmaissa ja edistänyt biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä ja maaseudun kehittämistä sekä parantanut metsien hallintaa; toteaa, että sitä on kuitenkin arvosteltu laajasti metsistä riippuvaisten yhteisöjen painostamisesta;

AA. ottaa huomioon, että on yhä enemmän näyttöä siitä, että yhteisöjen maanomistusoikeuksien turvaaminen vähentää metsäkatoa ja parantaa metsänhoidon kestävyyttä;

AB. ottaa huomioon, että 80 prosenttia maailman metsäkadosta aiheutuu maataloudesta; toteaa, että karjankasvatus ja erityisesti laajat teolliset soija- ja palmuöljyviljelmät ovat merkittäviä metsäkatoa edistäviä tekijöitä, erityisesti trooppisissa maissa, sillä näiden tuotteiden kysyntä kasvaa kehittyneissä maissa ja kehittyvissä talouksissa ja teollinen maanviljely laajenee kaikkialla maailmassa; toteaa, että komission vuoden 2013 tutkimuksessa havaittiin, että EU-27 oli maailman suurin metsäkadon nettotuoja (vuosina 1990–2008); toteaa, että EU:lla on tämän vuoksi ratkaiseva asema metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjunnassa erityisesti sen maataloushyödykkeiden kysynnän ja asianmukaista huolellisuutta koskevien vaatimusten osalta;

AC. toteaa, että soijanviljelyn laajeneminen on aiheuttanut sosiaalisia ongelmia ja ympäristöongelmia, kuten maaperän eroosiota, vesivarojen ehtymistä ja saastumista torjunta-aineiden vuoksi, ja pakottanut ihmisiä siirtymään asuinalueiltaan; toteaa tämän vaikuttaneen eniten alkuperäisyhteisöihin;

AD. toteaa, että palmuöljyviljelmien laajeneminen on johtanut laajoihin metsätuhoihin ja sosiaalisiin selkkauksiin, joissa vastakkain ovat olleet viljelyä harjoittavat yhtiöt sekä alkuperäisasukkaiden ryhmät ja paikalliset yhteisöt;

AE. toteaa, että viime vuosina yksityissektori on osoittanut yhä kasvavaa sitoutumista metsien suojeluun ja panee merkille, että yli 400 yritystä on sitoutunut torjumaan tuotteisiinsa ja toimitusketjuihinsa liittyvää metsäkatoa metsistä annetun New Yorkin julistuksen mukaisesti, mikä koskee erityisesti palmuöljyn, soijan, naudanlihan ja puutavaran kaltaisia hyödykkeitä; toteaa, että maataloustuotteita koskevat julkiset toimet ovat kuitenkin edelleen suhteellisen harvinaisia;

1. muistuttaa, että Agenda 2030:n mukaan biologisesti monimuotoiset metsät ovat ratkaisevassa asemassa kestävän kehityksen samoin kuin Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamisen kannalta; muistuttaa, että metsien kestävä ja osallistava hoito ja metsistä saatavien tuotteiden vastuullinen käyttö merkitsevät luonnossa olevan hiilidioksidin talteenotto- ja varastointijärjestelmää, joka on tehokkain ja hinnaltaan kilpailukykyisin;

2. kehottaa unionia tukemaan metsien ja maan hallintaa koskevien tavoitteiden ottamista huomioon kehittyvien metsäisten maiden kansallisesti määritellyissä panoksissa;

3. muistuttaa, että Pariisin sopimus velvoittaa kaikki sopimuspuolet toteuttamaan toimia hiilinielujen, myös metsien, säilyttämiseksi ja vahvistamiseksi;

4. toteaa, että metsäkadon ja metsien tilan huononemisen pysäyttäminen ja metsien uudelleen kasvamisen salliminen muodostaisivat vähintään 30 prosenttia kaikista ilmaston lämpenemisen rajoittamiseksi 1,5 asteeseen tarvittavista hillitsevistä toimista ( 6 )

5. toteaa, että metsäkato aiheuttaa 11 prosenttia ihmisen toiminnan aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä, mikä on enemmän kuin kaikkien henkilöautojen yhteensä aiheuttamat päästöt;

6. toteaa, että kuten viimeaikaisissa tutkimuksissa on todettu, metsänhoidon tyypillä tropiikin maissa on merkitystä hiilitaseen kannalta ( 7 ) ja että tutkimusten mukaan vastoin aiempia oletuksia laajojen metsäkatojen lisäksi myös hienovaraisemmat metsien tilan huononemisen muodot synnyttävät todennäköisesti hyvin merkittäviä hiilipäästöjä, jotka muodostavat yli puolet päästöistä;

7. painottaa, että uudelleen metsittäminen, metsien heikentyneen tilan kunnostaminen ja maatalousmaisemien puuston määrän lisääminen peltometsäviljelyn avulla ovat ainoita negatiivisten päästöjen lähteitä, joilla on merkittävä potentiaali edistää Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamista;

8. palauttaa mieliin Bonnin haasteen ( 8 ) , jossa pyritään metsittämään uudelleen 350 miljoonaa hehtaaria metsäkadosta ja heikentyneestä tilasta kärsiviä metsiä vuoteen 2030 mennessä ja josta voidaan saada vuosittain noin 170 miljardin Yhdysvaltain dollarin hyödyt valuma-alueiden suojeluna, parantuneina satoina ja metsätuotteina ja joka voi eristää jopa 1,7 gigatonnia hiilidioksidiekvivalenttia;

9. kehottaa komissiota noudattamaan EU:n kansainvälisiä sitoumuksia, muun muassa Pariisin ilmastokonferenssin (COP21), YK:n metsäfoorumin (UNFF), biologista monimuotoisuutta koskevan YK:n yleissopimuksen (UNCBD), metsiä koskevan New Yorkin julistuksen ja kestävän kehityksen tavoitteiden ja erityisesti tavoitteen 15.2 yhteydessä annettuja sitoumuksia, joiden tavoitteena on kaikentyyppisten metsien kestävän hoidon täytäntöönpanon edistäminen, metsäkadon pysäyttäminen, heikentyneiden metsien ennallistaminen ja metsityksen ja uudelleenmetsityksen lisääminen koko maailmassa vuoteen 2020 mennessä;

10. muistuttaa erityisesti, että EU on sitoutunut biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen Aichin tavoitteisiin, jotka edellyttävät, että 17 prosenttia kaikista elinympäristöistä suojellaan, 15 prosenttia heikentyneistä ekosysteemeistä ennallistetaan ja metsäkato saatetaan lähes nollaan tai ainakin puolitetaan vuoteen 2020 mennessä;

11. toteaa, että lentoliikenne hyödyntää merkittävästi hiilidioksidipäästöjen kompensoimista esimerkiksi metsien avulla; korostaa kuitenkin, että kompensointi metsien avulla on kohdannut tiukkaa arvostelua, koska sitä on vaikea mitata ja mahdotonta taata; katsoo, että Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) olisi jätettävä kompensointi metsien avulla kansainvälisen lentoliikenteen päästöhyvitysjärjestelmän (CORSIA) ulkopuolelle;

12. korostaa, että metsäkatoa edistävät tekijät ulottuvat metsäalaa laajemmalle ja liittyvät moniin kysymyksiin, kuten maanomistukseen, alkuperäiskansojen oikeuksien turvaamiseen, maatalouspolitiikkaan ja ilmastonmuutokseen; kehottaa komissiota tehostamaan toimiaan, jotka koskevat FLEGT-kumppanuussopimusten täysimääräistä ja tehokasta täytäntöönpanoa, ja torjumaan metsäkatoa kokonaisvaltaisesti johdonmukaisen politiikan avulla, toisin sanoen varmistamalla metsistä riippuvaisten yhteisöjen maanhallintaoikeuksien tosiasiallisen tunnustamisen ja kunnioittamisen, erityisesti EU:n kehitysrahoituksen yhteydessä ja FLEGT-kumppanuussopimusten seurantaprosessissa ja niin, että mahdollistetaan toimeentulo yhteisömetsänhoidossa ja samalla varmistetaan ekosysteemien säilyttäminen;

13. kehottaa komissiota laatimaan kahden vuoden välein kertomuksen FLEGT-toimintasuunnitelman edistymisestä; korostaa, että siinä olisi käsiteltävä vapaaehtoisten kumppanuussopimusten täytäntöönpanoa, asetettuja määräaikoja, mahdollisesti kohdattuja vaikeuksia sekä toteutettuja tai suunniteltuja toimia;

14. toteaa, että vapaaehtoisten kumppanuussopimusten täytäntöönpanossa saavutetaan todennäköisemmin menestystä, jos siinä myönnetään kohdennetumpaa tukea haavoittuville ryhmille, jotka osallistuvat puuvarojen hoitoon (pienviljelijät, mikro- ja pk-yritykset, ”epävirallisen” alan riippumattomat toimijat); painottaa, että on tärkeää varmistaa, että sertifiointiprosesseissa otetaan huomioon metsänhoitoon osallistuvien haavoittuvampien ryhmien edut;

15. painottaa, että on tärkeää torjua trooppisen puun laitonta kauppaa; ehdottaa komissiolle, että tulevissa neuvotteluissa, jotka koskevat vapaaehtoisten kumppanuussopimusten vientilisenssien myöntämistä EU:hun viedyille tarkastetuille laillisille puutuotteille, otetaan huomioon marraskuusta 2016 alkaen käytössä olleesta Indonesian järjestelmästä saadut kokemukset; pyytää komissiota toteuttamaan riippumattoman vaikutustenarviointitutkimuksen, joka koskee Indonesian puutavaran laillisuuden varmistusjärjestelmän täytäntöönpanoa ja joka olisi esitettävä kohtuullisen ajan kuluessa;

16. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita käsittelemään konfliktialueilta tuotavan puutavaran riskiä sen varmistamiseksi, että tällainen puutavara katsotaan laittomaksi vapaaehtoisten kumppanuussopimusten koko prosessissa; katsoo, että puutavaran laillisuuden varmistusjärjestelmän lainmukaisuuden määritelmää olisi laajennettava niin, että se käsittää myös ihmisoikeudet ja erityisesti yhteisöjen omistusoikeudet kaikissa vapaaehtoisissa kumppanuussopimuksissa;

17. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita käyttämään ehdotettua jäsenneltyä FLEGT-vuoropuhelua, jotta voidaan arvioida asianmukaisesti korruption riskiä metsäalalla ja kehittää toimia, joilla vahvistetaan osallistumista, avoimuutta, vastuuvelvollisuutta ja lahjomattomuutta korruption vastaisen strategian osina;

18. kehottaa unionia kehittämään vihreän puunhankintapolitiikan, jolla tuetaan metsien ekosysteemien suojelua ja ennallistamista koko maailmassa;

19. panee huolestuneena merkille, että metsäsektori on erityisen altis huonolle hallinnolle, kuten korruptiolle, petoksille ja järjestäytyneelle rikollisuudelle, johon liittyy usein merkittävässä määrin rankaisemattomuus; pitää valitettavana, että metsälainsäädännön täytäntöönpano on heikkoa sellaisissakin maissa, joissa lainsäädäntö on hyvä;

20. toteaa, että metsään kohdistuvien rikosten, kuten laittomien hakkuiden, on arvioitu olleen arvoltaan 50–152 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2016, kun niiden arvo vuonna 2014 oli 30–100 miljardia dollaria, ja että metsään kohdistuvat rikokset ovat tuottoisimpia ympäristörikoksia; toteaa, että laittomilla hakkuilla on merkittävä asema järjestäytyneen rikollisuuden rahoituksessa ja ne köyhdyttävät näin merkittävästi valtioita, kansakuntia ja paikallisyhteisöjä menetettyjen tulojen muodossa ( 9 )

21. on erittäin huolissaan siitä, että ihmisoikeusloukkaukset, maananastus ja alkuperäiskansojen maan haltuunotto ovat kiihtyneet, ja toteaa, että näitä ilmiöitä ovat edistäneet infrastruktuurien laajeneminen, elintarvikkeiden, polttoaineiden ja kuitujen tuotantoon käytettävät monokulttuuriviljelmät, metsien hakkuut sekä hiilidioksidipäästöjä hillitsevät toimet, kuten biopolttoaineiden ja maakaasun käyttö ja vesivoiman kehittäminen suuressa mittakaavassa;

22. panee huolestuneena merkille, että Keski-Afrikan sademetsissä noin 300 000 metsäkansoihin kuuluvaa ihmistä (”pygmit” tai ”batwat”) kohtaa ennenkokemattomia paineita, jotka liittyvät heidän maahansa, metsävaroihinsa sekä yhteisöihinsä, kun metsiä hakataan, raivataan maataloutta varten tai muutetaan yksinomaan luonnonvaraisten eläinten ja kasvien säilyttämiseen tarkoitetuiksi alueiksi;

23. kehottaa ponnekkaasti komissiota seuraamaan yritysten vastuusta kolmansissa maissa tehdyistä vakavista ihmisoikeusrikkomuksista 25. lokakuuta 2016 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa ( 10 ) esitettyjä seikkoja myös tällä alalla toimivien yritysten osalta; kehottaa erityisesti komissiota käynnistämään tässä päätöslauselmassa vaaditut toimenpiteet vastuullisten tahojen tunnistamiseksi ja rankaisemiseksi, kun tällaisista toimista ovat suoraan tai epäsuorasti vastuussa jäsenvaltion lainkäyttöalueella toimivat monikansalliset yritykset;

24. korostaa, että laittomat hakkuut aiheuttavat verotulojen menetystä kehitysmaille; pitää erityisen valitettavana, että veroparatiiseja ja veronkiertojärjestelmiä käytetään metsäkatoon yhdistettyjen suurten sellu-, metsä- ja kaivosyhtiöiden pöytälaatikko- ja tytäryhtiöiden rahoittamiseen, kuten Panama-papereista ja paratiisipapereista on käynyt ilmi tilanteessa, jossa rahoitusalan sääntelemättömän globalisaation vaikutukset voivat haitata metsien suojelua ja ympäristön kestävyyttä; kehottaa jälleen unionia osoittamaan vahvaa poliittista tahtoa ja päättäväisyyttä veronkierron ja verojen välttämisen torjumisessa unionin sisällä sekä kolmansissa maissa;

25. on tyytyväinen kauan odotettuun, komission ympäristön pääosaston tilaamaan toteutettavuustutkimukseen vaihtoehdoista EU:n toimien tehostamiseksi metsäkadon torjumiseksi ( 11 ) ; panee merkille, että kyseisessä tutkimuksessa keskitytään pääasiassa seitsemään metsien kannalta riskejä aiheuttavaan hyödykkeeseen, eli palmuöljyyn, soijaan, kumiin, naudanlihaan, maissiin, kaakaoon ja kahviin, ja todetaan, että ”EU on selkeästi osa maailmanlaajuisen metsäkadon ongelmaa”;

26. kehottaa komissiota käynnistämään välittömästi perinpohjaisen vaikutustenarvioinnin ja sidosryhmien aidon kuulemisen, joihin otetaan mukaan erityisesti paikalliset asukkaat ja naiset, jotta voidaan laatia metsäkatoa ja metsien tilan heikkenemistä koskeva merkityksellinen unionin toimintasuunnitelma, joka sisältäisi konkreettisia ja yhdenmukaisia sääntelytoimenpiteitä sekä seurantamekanismin sen varmistamiseksi, etteivät mitkään unioniin liittyvät toimitusketjut tai liiketoimet aiheuta metsäkatoa, metsien tilan heikkenemistä tai ihmisoikeusloukkauksia; kehottaa edistämään tässä toimintasuunnitelmassa tehostetun taloudellisen ja teknisen avun tarjoamista tuottajamaille erityisesti metsien ja kriittisten ekosysteemien suojelemiseksi, ylläpitämiseksi ja ennallistamiseksi sekä metsistä riippuvaisten yhteisöjen elinkeinojen tukemiseksi;

27. panee merkille alkuperäiskansoihin kuuluvien naisten ja maaseudun naisten keskeisen aseman metsien ekosysteemejä puolustettaessa; panee kuitenkin huolestuneena merkille, että naisten osallistaminen ja voimaannuttaminen puuttuvat luonnonvarojen hallintaprosessista; pitää valitettavana metsäalaa koskevan koulutuksen puutetta; katsoo, että sukupuolten tasa-arvo metsäalaa koskevassa koulutuksessa on metsien kestävän hoidon kannalta avainasemassa, mikä olisi otettava huomioon EU:n toimintasuunnitelmassa;

28. panee merkille puutavara-asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tuotteita koskevan julkisen kuulemisen käynnistämisen; katsoo, että mahdollisuus valita kyselylomakkeessa asetuksen soveltamisalan kaventamista koskeva vaihtoehto ei ole perusteltu, koska laiton kauppa kukoistaa asetuksen nykyisen soveltamisalan puitteissa; toteaa lisäksi, että Euroopan puutuoteteollisuuden keskusjärjestö suhtautuu myönteisesti puutavara-asetuksen soveltamisalan laajentamiseen kaikkiin puutuotteisiin;

29. toteaa, että vuonna 2016 toteutetun EU:n puutavara-asetuksen tarkistamisen (SWD(2016)0034) yhteydessä ei ollut mahdollista arvioida, ovatko jäsenvaltioiden määräämät seuraamukset tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, koska tähän mennessä sovellettuja seuraamuksia on hyvin vähän; kyseenalaistaa sen, että joissakin jäsenvaltioissa sovelletaan säädettyihin seuraamuksiin ”kansallisia taloudellisia olosuhteita”, koska kyseisillä rikoksilla on kansainvälinen ulottuvuus ja koska ne on luokiteltu maailman yleisimmiksi ympäristörikoksiksi;

30. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita panemaan EU:n puutavara-asetuksen täysimääräisesti täytäntöön ja valvomaan sen täytäntöönpanoa, ja katsoo, että EU:n puutavara-asetuksen on katettava kaikki tuotteet, jotka valmistetaan tai voidaan valmistaa puusta tai jotka sisältävät tai voivat sisältää puuta; korostaa vaatimusta, jonka mukaan on toteutettava riittäviä ja tehokkaita tarkastuksia, jotka kohdistuvat myös monimutkaisiin toimitusketjuihin ja valmistusmaista tapahtuvaan tuontiin, ja vaatii ottamaan käyttöön vankkoja ja varoittavia seuraamuksia kaikille taloudellisille toimijoille, koska kyseessä on kansainvälinen rikollisuus, joka on ympäristörikosten alalla kaikista tuottoisinta;

31. panee merkille, että FLEGT-vientilupien on todettu mahdollistaneen sen, että laiton puutavara on yhdistetty lailliseen puutavaraan ja että tällaista puutavaraa voidaan näin ollen tuoda EU:hun EU:n puutavara-asetuksen mukaisesti ( 12 )

32. kehottaa komissiota päivittämään EU:n puutavara-asetusta koskevia ohjeita puuttuakseen konfliktipuutavaraan sekä suosittelemaan yksityiskohtaisempia riskienvähentämistoimenpiteitä valvonnan vahvistamiseksi, myös vaatimaan asianmukaisen huolellisuuden järjestelmän vahvistamista toimijoilta, jotka tuovat tuotteita konfliktialueilta tai suuririskisiltä alueilta, lahjonnan torjuntaa koskevia ehtoja tavarantoimittajien kanssa tehtäviin sopimuksiin, tilinpäätösten tarkastamista ja korruption vastaisia tarkastuksia;

Metsien ja maan hallinta

33. antaa tunnustusta tärkeälle työlle, jota on tehty YK:n Euroopan talouskomission (UNECE) ja YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) johdolla ja joka liittyy maailmanlaajuiseen kestävään metsänhoitoon, ja toteaa, että tämä on keskeisessä asemassa alan kestävän kaupankäynnin kannalta;

34. kehottaa EU:ta vahvistamaan yhteistyötä ja tehostamaan kumppanuuksia suurten puutavaraa kuluttavien maiden ja kansainvälisten sidosryhmien, kuten Yhdistyneiden kansakuntien (YK), erityisesti elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO), sekä Kansainvälisen metsäntutkimuskeskuksen (CIFOR) ja Maailmanpankin metsäohjelman (PROFOR), kanssa, jotta vähennetään vaikuttavammin laittomasti hakatulla puutavaralla käytävää kauppaa maailmanlaajuisesti ja parannetaan metsien hallintaa kokonaisvaltaisesti;

35. painottaa, että sekundaarimetsät, jotka syntyvät pääosin luonnollisten prosessien avulla merkittävän primäärimetsään kohdistuneen ihmisen tai luonnon aiheuttaman tuhon jälkeen, tarjoavat primäärimetsien lisäksi tärkeitä ekosysteemipalveluita, elinkeinoja paikalliselle väestölle sekä puutavaraa; katsoo, että koska myös niitä uhkaavat laittomat hakkuut, kaikkien metsänhoidon avoimuutta ja vastuullisuutta koskevien toimien olisi kohdistuttava primäärimetsien lisäksi myös sekundaarimetsiin;

36. korostaa tarvetta edistää osallistavaa ja yhteisöihin perustuvaa metsänhoitoa vahvistamalla kansalaisyhteiskunnan osallistumista metsänhoitopolitiikan suunnitteluun ja täytäntöönpanoon; kehottaa parantamaan tietämystä ja varmistamaan, että paikallisyhteisöt jakavat metsäresurssien hyödyn;

37. panee huolestuneena merkille, että yhden metsäkadon torjunnan keskeisistä esteistä muodostaa se, että metsistä riippuvaisia kansoja edustavien yhteisöjen maanomistusoikeudet ovat epävarmat;

38. muistuttaa, että vastuullinen maan ja metsien hallinta on keskeisessä asemassa, jotta varmistetaan yhteiskunnallinen vakaus, ympäristön kestävä käyttö ja vastuullinen investointi kestävään kehitykseen;

39. panee merkille yhteisömetsänhoitoa / kollektiivista tapaoikeudellista maanomistusjärjestelmää koskevat mallit, joista voi seurata useita hyötyjä ( 13 ) , kuten metsäalueiden ja saatavilla olevien vesivarojen lisääntyminen, laittomien hakkuiden väheneminen selkeiden puutavaran saantia koskevien sääntöjen avulla sekä vahva metsäseurantajärjestelmä; ehdottaa, että toteutetaan enemmän tutkimusta ja tarjotaan lisätukea yhteisömetsänhoidon oikeuskehyksen kehittämiseksi;

40. kehottaa kumppanimaita tunnustamaan metsien paikallisten heimoväestöjen ja etenkin alkuperäiskansojen ja varsinkin alkuperäiskansoihin kuuluvien naisten oikeuden omistaa ja hallita maitaan, alueitaan ja luonnonvarojaan ja suojelemaan tätä oikeutta erilaisten kansainvälisten ihmisoikeussopimusten, kuten sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, YK:n alkuperäiskansojen oikeuksien julistuksen ja ILOn yleissopimuksen nro 169 mukaisesti; pyytää unionia tukemaan kumppanimaita tässä suojelussa ja vapaan ja tietoon perustuvan ennakkosuostumuksen periaatteen tinkimättömässä soveltamisessa laajamittaisten maahankintojen yhteydessä;

41. tuomitsee kansalaisyhteiskunnan ja yhteisöjen metsien hallintaan liittyvän sananvapauden kutistuvan tilan ja siihen kohdistetut lisääntyneet hyökkäykset;

42. kehottaa komissiota tekemään FAOn vapaaehtoisista maaoikeuksien hyvää hallintaa koskevista ohjeistoista sitovia ulkoisen investointiohjelman yhteydessä; korostaa, että maaoikeuksien hyvää hallintaa koskevien vapaaehtoisten ohjeistojen noudattaminen edellyttää tehokasta riippumatonta seurantaa ja täytäntöönpanon valvontaa, mukaan lukien asianmukaiset riidanratkaisu- ja valitusmenettelyt; vaatii, että maanomistusta koskevat normit otetaan huomioon hankkeiden suunnittelussa, valvonnassa sekä vuotuisessa raportoinnissa ja niistä tehdään sitovia kaikissa virallisen kehitysavun avulla rahoitetuissa unionin ulkoisissa toimissa;

43. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita laatimaan välittömästi ihmisoikeusloukkausten ja muiden virallisesta kehitysavusta rahoitettavien toimien aiheuttamien haitallisten vaikutusten uhreille tehokkaan hallinnollisen valitusmekanismin, jotta tutkinta- ja sovittelumenettelyt voidaan aloittaa; korostaa, että tällaisessa mekanismissa on oltava standardoidut menettelyt, sen on oltava luonteeltaan hallinnollinen ja siten täydentävä oikeudellisiin mekanismeihin nähden ja että EU:n edustustot voisivat toimia mekanismin väylinä;

44. kehottaa unionia säätämään, että on pakollista antaa metsäkatoa koskevia tietoja, joista käyvät ilmi rahoitusinvestoinnit, jotka liittyvät metsäriskejä aiheuttavien hyödykkeiden tuotantoon tai jalostukseen;

45. muistuttaa, että komission on määrä antaa avoimuusdirektiivin 2013/50/EU toiminnasta 27. marraskuuta 2018 parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa otetaan käyttöön kaivannaisteollisuutta ja aarniometsien (luonnontilaisten tai puolittain luonnontilaisten metsien) puunkorjuuta harjoittavien pörssinoteerattujen ja suurten muiden kuin pörssinoteerattujen yritysten hallituksille suorittamien maksujen paljastamista koskevia vaatimuksia; toteaa lisäksi, että kertomukseen olisi liitettävä lainsäädäntöehdotus; kehottaa komissiota mahdollisen tarkistuksen osalta harkitsemaan velvoitteen laajentamista muihin teollisuudenaloihin, joilla on vaikutusta metsiin, sekä muihin kuin aarniometsiin;

46. pitää valitettavana, että puutteellinen paikallinen osallistuminen ja metsäyhteisösopimusten puuttuminen maankäyttösuunnitelmissa ja lupien myöntämisessä on yleistä monissa maissa; katsoo, että puutavaran laillisuuden varmistusjärjestelmiin (TLAS) olisi sisällytettävä menettelytakeita, jotka lisäävät yhteisöjen vaikutusvaltaa, jotta voidaan vähentää korruption ja epäoikeudenmukaisuuden riskiä maankäyttölupien myöntämisessä ja maata koskevien oikeuksien siirtämisessä;

47. korostaa, että tietojen avoimuus, parempi kartoitus, riippumaton seuranta, tarkastusvälineet ja tiedonvaihto ovat välttämättömiä, jotta voidaan parantaa hallintaa ja kansainvälistä yhteistyötä sekä helpottaa metsäkadon pysäyttämistä koskevien sitoumusten noudattamista; kehottaa unionia antamaan kumppanuusvaltioille entistä enemmän rahallista ja teknistä apua näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja niiden auttamiseksi kehittämään asiantuntemusta paikallisten metsien hallintarakenteiden ja vastuuvelvollisuuden kehittämiseksi;

Vastuulliset toimitusketjut ja rahoitus

48. toteaa, että puun ja puutuotteiden tuonnin tarkastuksia olisi tehostettava EU:n rajoilla sen varmistamiseksi, että maahantuodut tuotteet todella täyttävät kriteerit, jotka ovat EU:hun tuonnin edellytyksenä;

49. toteaa, että yli puolet tuotetuista ja maailmanmarkkinoille tuoduista hyödykkeistä on saatu laittomasti aiheutettua metsäkatoa hyväksi käyttäen; huomauttaa, että kun tarkastellaan metsien kannalta riskejä aiheuttavia maataloushyödykkeitä, arviolta 65 prosenttia Brasilian naudanlihan viennistä, 9 prosenttia Argentiinan naudanlihan viennistä, 41 prosenttia Brasilian soijan viennistä, 5 prosenttia Argentiinan soijan viennistä ja 30 prosenttia Paraguayn soijan viennistä liittyy todennäköisesti laittomaan metsien hävitykseen; toteaa myös, että EU:n tuottajat tuovat merkittäviä määriä rehua ja proteiinia kehitysmaista ( 14 )

50. korostaa yksityisen sektorin keskeistä merkitystä kansainvälisten metsätavoitteiden saavuttamisessa, myös metsien ennallistamisessa; korostaa kuitenkin tarvetta varmistaa, että toimitusketjut ja rahoitusvirrat tukevat vain laillista ja kestävää tuotantoa, joka ei aiheuta metsäkatoa eikä johda ihmisoikeusloukkauksiin;

51. on tyytyväinen siihen, että merkittävät yksityisen sektorin toimijat (joista monet ovat EU:sta) ovat sitoutuneet poistamaan metsäkadon toimitusketjuistaan ja investoinneistaan; toteaa kuitenkin, että EU:n on vastattava haasteeseen ja tuettava yksityisen sektorin pyrkimyksiä politiikalla ja asianmukaisilla toimenpiteillä yhteisen perustason ja yhdenvertaisten toimintaedellytysten aikaansaamiseksi; katsoo, että siten voitaisiin tehostaa sitoumuksia, kehittää luottamusta ja saada yritykset vastuullisemmiksi sitoumuksistaan;

52. muistuttaa, että yritystoimintaa ja ihmisoikeuksia koskevia YK:n suuntaviivoja on noudatettava; tukee parhaillaan käytäviä neuvotteluja, joissa pyritään luomaan velvoittava YK:n väline, joka koskee monikansallisia yhtiöitä ja muita yrityksiä sekä ihmisoikeuksia, ja painottaa, että EU:n on tärkeää osallistua aktiivisesti tähän prosessiin;

53. kehottaa yhtiöitä toteuttamaan toimia, joiden avulla estetään niiden liiketoimintaan liittyvä korruptio erityisesti liittyen maan omistusoikeuksien jakamiseen; kehottaa niitä laajentamaan työnormien valvontajärjestelmiään kattamaan entistä laajemmat metsäkatoa koskevat sitoumukset;

54. kehottaa unionia ottamaan käyttöön pakolliset vaatimukset, jotka velvoittavat rahoitusalaa noudattamaan perusteellista asianmukaista huolellisuutta arvioidessaan ympäristöriskejä, sosiaalisia riskejä ja hallintaa koskevia riskejä, jotka liittyvät rahoitukseen ja muihin seikkoihin kuin rahoitukseen; kehottaa myös julkistamaan asianmukaista huolellisuutta koskevan menettelyn vähintään vuosittaisen sijoittajaraportoinnin avulla;

55. kehottaa unionia puuttumaan globaaliin metsäkatoon sääntelemällä metsäriskejä aiheuttavien hyödykkeiden, kuten soijan, palmuöljyn, eukalyptuksen, naudanlihan, nahan ja kaakaon, kauppaa ja kulutusta unionissa niiden kokemusten perusteella, joita on saatu FLEGT-toimintasuunnitelmasta, puutavara-asetuksesta, konfliktimineraaleja koskevasta asetuksesta, muiden kuin taloudellisten tietojen julkistamista koskevasta direktiivistä, laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta koskevasta lainsäädännöstä ja muista unionin aloitteista, joilla säännellään toimitusketjuja;

56. katsoo, että tässä sääntelykehyksessä olisi a) vahvistettava pakolliset kriteerit kestäville tuotteille, jotka eivät aiheuta metsäkatoa; b) asetettava pakolliset asianmukaista huolellisuutta koskevat velvoitteet, jotka koskevat sekä tuotantoketjun alku- että loppupään toimijoita metsäriskejä aiheuttavien hyödykkeiden tuotantoketjuissa; c) säädettävä hyödykkeiden jäljitettävyyden ja avoimuuden täytäntöönpanosta koko toimitusketjussa; d) edellytettävä, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tutkivat ja asettavat syytteeseen unionin kansalaisia tai unionissa toimivia yrityksiä, jotka käyttävät hyväkseen tuottajamaissa toteutettuja laittomia maankäytön muutoksia; e) noudatettava ihmisoikeuksia koskevaa kansainvälistä oikeutta, noudatettava perinteisiä oikeuksia, jotka on esitetty vapaaehtoisissa maaoikeuksien hyvää hallintaa koskevissa ohjeistoissa, ja taattava kaikkien yhteisöjen, joihin vaikutukset mahdollisesti kohdistuvat, vapaa ja tietoon perustuva ennakkosuostumus tuotteen elinkaaren kaikissa vaiheissa;

57. kehottaa EU:ta varmistamaan, että toteutetut toimenpiteet ja sääntelykehys eivät aiheuta kohtuuttomia rasitteita pienille ja keskisuurille tuottajille eivätkä estä heidän pääsyään markkinoille ja kansainväliseen kauppaan;

58. kehottaa unionia myös edistämään vastaavaa ja sitovaa kehystä kansainvälisellä tasolla ja sisällyttämään metsädiplomatian ilmastopolitiikkaansa, jotta voidaan kannustaa sellaisia maita, jotka jalostavat ja/tai tuovat merkittäviä määriä trooppista puutavaraa ja joihin lukeutuvat esimerkiksi Kiina ja Vietnam, ottamaan käyttöön tehokasta lainsäädäntöä laittomasti hakatun puutavaran tuonnin kieltämiseksi ja vaatimaan toimijoita noudattamaan asianmukaista huolellisuutta (EU:n puutavara-asetusta vastaavalla tavalla); kehottaa komissiota tätä varten parantamaan avoimuutta, joka koskee Kiinan kanssa kahdenvälisen yhteistyömekanismin (BCM-FLEG) alaisuudessa käytyjä keskusteluja ja toteutettuja toimia;

59. pitää valitettavana, että Kongon demokraattisen tasavallan hallitus on asettanut kyseenalaiseksi Kongon demokraattisen tasavallan trooppisten metsien uusien hakkuulupien myöntämisen keskeyttämisen kahden kiinalaisen yrityksen tapauksessa; kehottaa jatkamaan keskeyttämisen voimassaoloa niin kauan kuin metsätalouden harjoittajat, hallitus ja metsistä riippuvaiset paikallisväestöt eivät pääse sopimukseen menettelyistä, joilla taataan ympäristön ja yhteiskunnan kannalta tyydyttävä hallinta;

60. kehottaa unionia ottamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä käyttöön rehuja koskevia täydentäviä ehtoja, joiden tavoitteena on varmistaa, että julkista tukea myönnetään vain kestäville elintarvikkeille, jotka eivät aiheuta metsäkatoa, vähentää rehuvalkuaiskasvien ja karjan tuontia ja kannustaa kotimaisen valkuaiskasvien tuotannon monipuolistamiseen ja tehostamiseen ja poistaa EU:n tulevassa elintarvike- ja maatalouspolitiikassa metsien kannalta riskejä aiheuttavien hyödykkeiden (esimerkiksi soijan ja maissin) tuonnin suora tai välillinen tukeminen;

61. korostaa, että tulevan yhteisen maatalouspolitiikan on vastattava unionin kansainvälisiä sitoumuksia ja myös kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelmaa sekä ilmastonmuutosta koskevaa Pariisin sopimusta;

62. kehottaa käyttämään kestävän kehityksen tavoitteita indikaattoreina arvioitaessa yhteisen maatalouspolitiikan ulkoisia vaikutuksia, kuten OECD on ehdottanut;

63. muistuttaa, että Malesia ja Indonesia ovat palmuöljyn suurimmat tuottajat noin 85–90 prosentin osuudella koko maailman tuotannosta ja että tähän hyödykkeeseen kohdistuva kasvava kiinnostus johtaa metsien hävittämiseen, aiheuttaa painetta maankäyttöön ja vaikuttaa merkittävästi paikallisyhteisöihin, terveyteen ja ilmastonmuutokseen; painottaa tässä yhteydessä, että Indonesian ja Malesian kanssa käytäviä kauppasopimusneuvotteluja olisi hyödynnettävä tilanteen kohentamiseksi paikan päällä;

64. toteaa, että palmuöljyn osalta nykyisillä sertifiointijärjestelmillä on ollut myönteinen vaikutus, mutta panee huolestuneena merkille, että kestävää palmuöljyä koskeva organisaatio (RSPO), Indonesian kestävää palmuöljyä koskeva organisaatio (ISPO), Malesian kestävää palmuöljyä koskeva organisaatio (MSPO) ja kaikki muut merkittävät tunnustetut sertifiointijärjestelmät eivät tehokkaasti estä jäseniään muuntamasta sademetsiä tai turvesoita palmuviljelmiksi; katsoo näin ollen, että tällaiset merkittävät sertifiointijärjestelmät eivät onnistu tuloksellisesti rajoittamaan kasvihuonekaasupäästöjä viljelmien perustamisen ja toiminnan aikana, joten niillä ei ole kyetty estämään laajoja metsä- ja turvepaloja; kehottaa komissiota huolehtimaan näiden sertifiointijärjestelmien riippumattomasta tarkastamisesta ja seurannasta sen varmistamiseksi, että EU:n markkinoille saatettu palmuöljy täyttää kaikki tarvittavat vaatimukset ja on kestävästi tuotettua; toteaa, että kestävyyttä koskevaa kysymystä ei voida palmuöljyn alalla lähestyä yksinomaan vapaaehtoisin toimenpitein ja politiikoin vaan olisi lisäksi otettava käyttöön palmuöljyä tuottavia yrityksiä koskevia sitovia sääntöjä ja niitä koskeva pakollinen sertifiointijärjestelmä;

65. korostaa tarvetta parantaa vapaaehtoisten sertifiointijärjestelmien luotettavuutta merkintöjen avulla, jotta taataan, että unionin markkinoille tulee ainoastaan sellaista palmuöljyä, jonka tuotanto ei aiheuta metsäkatoa tai metsien tilan heikkenemistä ja jonka tuotantoon ei liity laitonta maananastusta ja muita ihmisoikeusloukkauksia yritysten vastuusta kolmansissa maissa tehdyistä vakavista ihmisoikeusrikkomuksista 25. lokakuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman ( 15 ) mukaisesti, ja että RSPO-järjestelmän kaltaisiin järjestelmiin sisällytetään kaikki palmuöljyn käyttötarkoitukset; korostaa myös tarvetta parantaa kuluttajille tiedottamista palmuöljyn kestämättömän tuotannon kielteisistä ympäristövaikutuksista niin, että lopullisena tavoitteena on palmuöljyn käytön merkittävä vähentäminen;

66. kehottaa painokkaasti komissiota ja kaikkia niitä EU:n jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole tätä tehneet, toteuttamaan toimia, joilla otetaan käyttöön EU:n laajuinen sitoumus, jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä hankitaan yksinomaan sertifioitua vastuullisesti tuotettua palmuöljyä, esimerkiksi allekirjoittamalla ja panemalla täytäntöön Euroopan maiden maatalouden hyödykeketjujen aiheuttaman metsäkadon torjumisesta annettu Amsterdamin julkilausuma, ja kehottaa pyrkimään siihen, että otetaan käyttöön teollisuutta koskeva sitoumus, esimerkiksi allekirjoittamalla ja panemalla täytäntöön täysin kestävästä palmuöljyn toimitusketjusta annettu Amsterdamin julkilausuma;

Kehitystä tukeva politiikkajohdonmukaisuus

67. palauttaa mieliin, että kestävän kehityksen tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos toimitusketjut muuttuvat kestäviksi ja luodaan synergiaa toimintapolitiikkojen välillä; on erittäin huolissaan siitä, että unioni on erittäin riippuvainen soijapapujen muodossa olevan eläinten rehun tuonnista, sillä soijapavut aiheuttavat metsäkatoa ulkomailla; on huolissaan biomassan yhä kasvavan tuonnin ja puun kysynnän kasvun ympäristövaikutuksista unionissa etenkin, kun otetaan huomioon uusiutuvia energialähteitä koskevien unionin tavoitteiden saavuttaminen; kehottaa unionia noudattamaan kehitystä tukevan politiikkajohdonmukaisuuden periaatetta, joka on vahvistettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 artiklassa, koska se on olennainen osa Agenda 2030:n, Pariisin sopimuksen ja kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen toteuttamista; kehottaa siksi takaamaan johdonmukaisuuden sen kehitys-, kauppa-, maatalous- ja ilmastopolitiikan kesken;

68. kehottaa komissiota rationalisoimaan ja koordinoimaan paremmin toimiaan erilaisissa unionin toimintalinjoissa ja mukana olevissa yksiköissä laittomien hakkuiden torjumiseksi; kehottaa komissiota neuvottelemaan puutavaran tuontia koskevista normeista tulevissa kahdenvälisissä tai monenvälisissä kauppaan liittyvissä sopimuksissa, jotta ei tehdä tyhjäksi FLEGT-toimintasuunnitelman avulla puutavarantuottajamaiden kanssa saavutettua edistystä;

69. muistuttaa, että 80 prosenttia metsistä on alkuperäiskansojen ja paikallisyhteisöjen perinteistä maata ja aluetta; panee huolestuneena merkille, että alkuperäiskansojen oikeuksia käsittelevän YK:n erityisraportoijan mukaan hänelle on raportoitu yhä enemmän tilanteista, joissa ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi toteutetut hankkeet ovat vaikuttaneet kielteisesti alkuperäiskansojen oikeuksiin, ja hankkeet ovat liittyneet esimerkiksi uusiutuviin energialähteisiin, kuten biopolttoaineen tuotantoon ja vesivoimapatojen rakentamiseen; korostaa tarvetta turvata paikallisten metsistä riippuvaisten yhteisöjen maanomistusoikeudet ja vakiintuneet oikeudet; korostaa tuloksiin perustuvia maksuja ja REDD+-ohjelmaa mahdollisuutena parantaa metsien hallintaa, maanomistusoikeuksia ja toimeentuloa;

70. korostaa alkuperäiskansojen tärkeää roolia luonnonvarojen kestävän hoidon ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä; muistuttaa, että ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen sopimusvaltioita pyydetään kunnioittamaan alkuperäiskansojen osaamista ja oikeuksia REDD+-ohjelman täytäntöönpanon takaamiseksi; kehottaa kumppanimaita toteuttamaan toimenpiteitä, joilla alkuperäiskansat saadaan tosiasiallisesti osallistumaan ilmastonmuutokseen sopeutumista ja ilmastonmuutoksen hillitsemistä koskeviin toimenpiteisiin;

71. kehottaa unionia ja jäsenvaltioita lisäämään synergiavaikutuksia vapaaehtoisen FLEGT-kumppanuussopimuksen ja REDD+ -ohjelman välillä;

72. on erittäin huolestunut siitä, että monokulttuuriviljelyyn perustuva metsien laajamittainen teollinen käyttö energiantuotannon tarpeisiin yleistyy jatkuvasti ja vauhdittaa maailmanlaajuista biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä ja ekosysteemipalvelujen heikkenemistä;

73. muistuttaa, että unionin biopolttoainepolitiikan olisi oltava yhdenmukainen kestävän kehityksen tavoitteiden ja kehitystä tukevan politiikkajohdonmukaisuuden periaatteen kanssa; toistaa, että unionin olisi poistettava asteittain kaikki maatalousperäisten polttoaineiden kannustimet vuoteen 2030 mennessä;

74. pitää valitettavana, että uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin (RED II) meneillään olevassa tarkistamisessa ei oteta käyttöön kestävyyteen liittyviä kriteereitä ja muita maankäytön epäsuoria seurauksia eikä oteta huomioon maakaappausriskejä; palauttaa mieliin, että direktiivin olisi oltava maanomistusoikeuksia koskevien kansainvälisten vaatimusten ja esimerkiksi ILOn yleissopimuksen 169 ja FAOn maanomistusta koskevien vapaaehtoisten suuntaviivojen ja vastuullista investointia maatalouteen ja elintarvikejärjestelmiin koskevien periaatteiden mukainen; korostaa samoin tarvetta ottaa käyttöön entistä tiukemmat metsäbiomassaa koskevat vaatimukset, jotta voidaan välttää tilanne, jossa bioenergian tukeminen saa aikaan metsäkatoa ulkomailla;

75. toteaa, että on kiistatonta, että trooppisten metsien muuntaminen maanviljelyyn, viljelmiin ja muuhun maankäyttöön aiheuttaa merkittävää lajien ja erityisesti metsälajien häviämistä; korostaa, että luonnollisia, biologisesti monimuotoisia metsiä on ennallistettava ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi Agenda 2030:n tavoitteiden ja erityisesti tavoitteen 15 mukaisesti; katsoo, että metsien ennallistamisohjelmissa olisi tunnustettava paikalliset perinteiset maaoikeudet, niiden on oltava osallistavia ja paikallisiin oloihin mukautettuja ja että niiden on edistettävä luontoon perustuvia ratkaisuja, kuten metsämaisemien ennallistamista maankäytön tasapainottamiseksi, myös suojelluilla alueilla, agroekologisia käytäntöjä, viljelyjärjestelmiä, pienen mittakaavan viljelmiä sekä asuinyhdyskuntia; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että EU:n kulutuksen vaikutusta metsäkatoon ulkomailla käsitellään vuoteen 2020 ulottuvassa biologista monimuotoisuutta koskevassa EU:n strategiassa asetettujen tavoitteiden valossa;

76. kehottaa EU:ta tukemaan runsasmetsäisten kehitysmaiden aloitteita, joilla pyritään tasapainottamaan hillittömästi laajenevia maatalouskäytäntöjä ja kaivannaistoimintaa, joilla on ollut kielteinen vaikutus metsänhoitoon ja alkuperäiskansojen elinkeinoon ja kulttuurin eheyteen sekä haitallisia vaikutuksia sosiaaliseen vakauteen ja maanviljelijöiden elintarvikeomavaraisuuteen;

77. tunnustaa, että puun kestävät arvoketjut, kun puu saadaan kestävästi hoidetuista metsistä ja kestävistä metsäistutuksista sekä perheiden harjoittamasta puunkasvatuksesta, voivat antaa merkittävän panoksen kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen ja ilmastositoumusten noudattamiseen; toteaa, että tilanteessa, jossa metsien tilan huononeminen ja häiriytyminen aiheuttaa 68,9 prosenttia kaikista hiilen menetyksistä trooppisissa ekosysteemeissä ( 16 ) , mitään julkista rahoitusta ilmastonmuutokseen liittyvästä rahoituksesta ja kehitysrahoituksesta ei pitäisi käyttää tukeen, jolla laajennetaan maataloutta, teollisen mittakaavan hakkuita, kaivostoimintaa, luonnonvarojen hyödyntämistä tai infrastruktuurin kehittämistä koskemattomilla metsäalueilla, ja julkiseen rahoitukseen olisi yleisemminkin sovellettava tiukkoja kestävyysvaatimuksia; kehottaa myös EU:ta ja sen jäsenvaltioita koordinoimaan avunantajien politiikkaa tässä suhteessa ( 17 )

78. katsoo, että metsäkadon pysäyttämistoimiin on sisällyttävä nykyisten viljelymaiden mahdollisimman tehokkaan käytön tukeminen, joka on toteutettava älykkäitä kyliä koskevan lähestymistavan yhteydessä; toteaa, että ekologisia menetelmiä noudattavalla maataloudella on vahva potentiaali ekosysteemitoimintojen maksimoimiseen erittäin monipuolisen sekaistutusjärjestelmän, peltometsäviljelyn ja permakulttuuritekniikoiden avulla myös palmuöljyn, kaakaon ja kumin kaltaisten kasvien tapauksessa ja että nämä tekniikat voivat tuottaa myös lisähyötyjä sosiaalisten vaikutusten, tuotannon monipuolistamisen ja tuottavuuden muodossa ilman, että jouduttaisiin muuttamaan enempiä metsiä muuhun käyttöön;

Metsärikokset

79. panee merkille, että YK:n ympäristöohjelman ja Interpolin mukaan laiton metsänhakkuu ja laiton puutavarakauppa ovat yksi viidestä tärkeimmästä ympäristörikollisuuden alasta; toteaa, että niihin liittyy yhä enemmän kansainvälisiä järjestyneen rikollisuuden ryhmiä;

80. korostaa, että kansainvälisen laittoman kaupan torjuminen edellyttää yhdistettyjä ja osallistavia toimia, jotta voidaan pysäyttää tuhoutuminen, metsäkato ja laiton puunkorjuu ja jotta voidaan torjua metsistä saataviin tuotteisiin ja luonnonvaraisiin lajeihin liittyviä petoksia, tappamista ja kysyntää;

81. korostaa, että metsiin liittyvillä rikoksilla, jotka ulottuvat hiilen sääntelemättömästä tai laittomasta polttamisesta aina yritysten tekemiin suuren mittakaavan rikoksiin, jotka liittyvät puutavaraan, paperiin ja selluun, on merkittävä vaikutus globaaleihin ilmastopäästöihin, vesivaroihin sekä sademäärien kehitykseen;

82. panee huolestuneena merkille, että UNEPin ja Interpolin mukaan ympäristörikosten torjumiseen tarkoitettua lainsäädäntöä pidetään puutteellisena monissa maissa, mikä johtuu esimerkiksi asiantuntemuksen ja henkilöstön puutteesta, sakkojen pienuudesta tai rikosoikeudellisten seuraamusten puuttumisesta, ja tämä vaikeuttaa näiden rikosten tehokasta torjumista;

83. pitää tärkeänä, että tuottajamaissa otetaan käyttöön todella varoittavia ja tehokkaita seuraamuksia puun laittomien hakkuiden ja laittoman kaupan torjumiseksi;

84. vaatii komissiota laajentamaan ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin annetun direktiivin 2008/99/EY ( 18 ) soveltamisalaa niin, että siihen sisällytetään laittomasti hankittu puutavara;

85. kehottaa unionia antamaan apua metsäkadon ja laittoman toiminnan valvonnan vahvistamiseksi;

86. korostaa tarvetta puuttua ympäristörikosten perussyihin, kuten köyhyyteen, korruptioon ja huonoon hallintotapaan, integroidusti ja kokonaisvaltaisesti, edistämällä rajat ylittävää taloudellista yhteistyötä ja käyttämällä kaikkia asiaankuuluvia välineitä kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, mukaan lukien rikollisesti hankittujen varojen takavarikoiminen ja menetetyksi tuomitseminen ja rahanpesun torjunta;

87. korostaa tarvetta vahvistaa kansallisia oikeudellisia kehyksiä, tukea kansallisten lain soveltamista käsittelevien verkkojen perustamista ja parantaa avoimen ja vastuullisen metsänhoidon edistämisen kannalta merkityksellisen kansainvälisen oikeuden täytäntöönpanoa ja sen valvontaa muun muassa parhaita käytäntöjä vaihtamalla, tiukoilla tiedonantovaatimuksilla ja tarkoilla kestävyyttä koskevilla vaikutustenarvioinneilla sekä seuranta- ja raportointijärjestelmillä, ottaen huomioon tarpeen suojella metsänvartijoita; kehottaa toteuttamaan monialaista ja eri virastoja käsittävää yhteistyötä sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla ja varsinkin Interpolissa ja UNODC:ssä, mukaan lukien tietojen jakaminen ja oikeudellinen yhteistyö, ja kehottaa laajentamaan Kansainvälisen rikostuomioistuimen mandaattia niin, että se käsittää myös ympäristörikollisuuden;

88. muistuttaa, että unioniin tuotavien tuotteiden tullitietojen parempi saatavuus parantaisi globaalien arvoketjujen avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta; kehottaa komissiota laajentamaan tullitietoja koskevia vaatimuksia ja sisällyttämään viejän ja valmistajan pakollisiin tullitietoihin, mikä parantaisi globaalien arvoketjujen avoimuutta ja jäljitettävyyttä;

Kauppaa koskevat kysymykset

89. painottaa, että unionin kauppaneuvottelujen on vastattava unionin sitoumuksia toteuttaa toimia metsäkadon ja metsien tilan huononemisen vähentämiseksi sekä metsien hiilivarantojen vahvistamiseksi kehitysmaissa;

90. painottaa tarvetta laajentaa ja vahvistaa järjestelyjä, joilla torjutaan, seurataan ja tarkastetaan EU:n kahden- ja monenvälisten vapaakauppa- ja investointisopimusten vaikutusta ympäristöön ja ihmisoikeuksiin, myös todennettavissa olevien indikaattoreiden ja riippumattomien yhteisöperustaisten seuranta- ja raportointialoitteiden välityksellä;

91. kehottaa EU:ta sisällyttämään kaikkiin kauppaa ja kestävää kehitystä koskeviin lukuihin sitovia ja täytäntöönpanokelpoisia määräyksiä, joilla voidaan pysäyttää laiton puunkorjuu, metsäkato, maananastukset ja muut ihmisoikeusloukkaukset, joihin sovelletaan asianmukaisia ja tehokkaita riidanratkaisumekanismeja, ja harkitsemaan eri täytäntöönpanokeinoja, seuraamuksiin perustuvaa mekanismia ja määräyksiä, joilla taataan omistusoikeus, ennalta kuuleminen ja tietoon perustuva suostumus; kehottaa komissiota sisällyttämään tarkistuslausekkeella tällaisia määräyksiä jo tehtyihin vapaakauppasopimuksiin, kuten erityisesti sitoumukseen panna Pariisin ilmastosopimus tuloksellisesti täytäntöön; painottaa, että on tärkeää seurata näitä määräyksiä ja aloittaa viipymättä viranomaisten järjestämät kuulemismenettelyt tapauksissa, joissa kauppakumppanit eivät noudata näitä sääntöjä, ja käynnistää erityiset täytäntöönpanon valvontaa koskevat mekanismit, kuten riidanratkaisumekanismit, jotka on perustettu kauppaa ja kestävää kehitystä koskevien lukujen yhteydessä;

92. kehottaa komissiota sisällyttämään metsää koskevia kunnianhimoisia määräyksiä kaikkiin unionin kauppa- ja investointisopimuksiin; korostaa, että näiden määräysten on oltava sitovia, niiden täytäntöönpanoa on voitava valvoa tehokkaasti ja niihin on liitettävä seuraamusmekanismeja, joiden avulla henkilöt ja yhteisöt voivat hakea muutosta sekä unionissa että sen ulkopuolella;

93. korostaa, että laittomiin hakkuisiin liittyvään korruptioon olisi puututtava EU:n kauppapolitiikassa; kehottaa komissiota sisällyttämään vapaakauppasopimuksiinsa laittomiin hakkuisiin liittyvän korruption torjuntaa koskevat toteuttamiskelpoiset määräykset, jotka on pantava tuloksellisesti ja täysimääräisesti täytäntöön;

94. kehottaa painokkaasti komissiota sisällyttämään vapaakauppasopimusten korruption torjuntaa koskevien lukujen soveltamisalaan laittomat metsäalan käytännöt, kuten puun alihinnoittelu käyttöoikeussopimuksissa, kaupallisten yhtiöiden toteuttama suojeltujen puulajien korjuu, metsätuotteiden salakuljetus yli rajojen, metsien raaka-aineiden laiton hakkuu ja jalostus ilman lisenssiä;

95. toteaa, että yleisestä tullietuusjärjestelmästä annetussa asetuksessa taataan edelleen rajoitettu liikkumavara metsävarojen suojelemiseksi ja vastuulliseksi hoitamiseksi; kehottaa komissiota varmistamaan, että GSP- ja GSP+-järjestelmän kattamia metsäalan kannalta merkityksellisiä yleissopimuksia seurataan asianmukaisesti myös kansalaisyhteiskunnan järjestöjen taholta metsien suojelun takaamiseksi kumppanimaissa, esimerkiksi varmistamalla valitusmekanismin avulla, että osapuolien tekemät valitukset otetaan asianmukaisesti huomioon; korostaa, että mekanismissa on otettava erityisesti huomioon alkuperäiskansojen ja metsistä riippuvaisten yhteisöjen oikeudet sekä soveltuvilta osin oikeudet, jotka taataan alkuperäis- ja heimokansoja koskevassa ILOn yleissopimuksessa C 169;

96. muistuttaa, että on tärkeää taata asianmukaisesti oikeussuojan saatavuus, oikeussuojakeinot ja väärinkäytösten paljastajien tehokas suojelu luonnonvaroja vievissä maissa, jotta varmistetaan kaikkien säädösten tai aloitteiden tehokkuus;

o

o o

97. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.

(1) EUVL L 295, 12.11.2010, s. 23.

(2) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2017)0098.

(3) EUVL C 215, 19.6.2018, s. 125.

(4) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2017)0330.

(5) Nellemann, C. (päätoimittaja); Henriksen, R., Kreilhuber, A., Stewart, D., Kotsovou, M., Raxter, P., Mrema, E., ja Barrat, S. (toim.), The Rise of Environmental Crime – A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development And Security, A UNEP-INTERPOL Rapid Response Assessment, Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma ja RHIPTO Rapid Response, Norwegian Center for Global Analyses, www.rhipto.org, 2016.

(6) Goodman R. C. ja Herold M.: Why Maintaining Tropical Forests is Essential and Urgent for Maintaining a Stable Climate, Working Paper 385, Center for Global Development. McKinsey & Company, Pathways to a Low-Carbon Economy, 2009; McKinsey & Company, Pathways to a Low-Carbon Economy: Version 2 of the Global Greenhouse Gas Abatement Cost Curve, 2013.

(7) Baccini A. ja muut ”Tropical forests are a net carbon source based on aboveground measurements of gain and loss” Science, nro 358, julkaisu 6360, 2017, s. 230–234.

(8) Ks. https://www.iucn.org/theme/forests/our-work/forest-landscape-restoration/bonn-challenge

(9) Nellemann, C. (päätoimittaja); Henriksen, R., Kreilhuber, A., Stewart, D., Kotsovou, M., Raxter, P., Mrema, E., ja Barrat, S. (toim.), The Rise of Environmental Crime – A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development And Security, A UNEP-INTERPOL Rapid Response Assessment, Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma ja RHIPTO Rapid Response, Norwegian Center for Global Analyses, www.rhipto.org, 2016.

(10) EUVL C 215, 19.6.2018, s. 125.

(11) http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/feasibility_study_deforestation_kh0418199enn_main_report.pdf

(12) Environmental Investigation Agencyn (EIA) ja Indonesian metsäseurantaverkoston (Jaringan Pemantau Independen Kehutanan/JPIK) vuoden 2014 ”Permitting Crime” -raportissa todettiin, että tietyt TLAS-luvan (puutavaran laillisuuden varmistusjärjestelmä) saaneet yritykset osallistuvat ”puutavaran pesuun” ja sekoittavat laittomasti hankittua puutavaraa lailliseen puutavaraan. Nykyisin tällaista puutavaraa voidaan tuoda EU:hun FLEGT-luvalla. Saatavilla seuraavasta verkko-osoitteesta: http://www.wri.org/blog/2018/01/indonesia-has-carrot-end-illegal-logging-now-it-needs-stick; ensisijainen lähde: https://eia-international.org/wp-content/uploads/Permitting-Crime.pdf.

(13) ClientEarthin esittelemä tapaus Nepalista, tutustuttavissa osoitteessa https://www.clientearth.org/what-can-we-learn-from-community-forests-in-nepal/.

(14) Forest Trends Report Series: Consumer Goods and Deforestation: An Analysis of the Extent and Nature of Illegality in Forest Conversion for Agriculture and Timber Plantations, 2014.

(15) EUVL C 215, 19.6.2018, s. 125.

(16) Baccini, A. ja muut, Tropical forests are a net carbon source based on aboveground measurements of gain and loss” Science, nro 358, julkaisu 6360, 2017, s. 230-234. http://science.sciencemag.org/content/early/2017/09/27/science.aam5962

(17) Baccini, A. ja muut, op. cit.

(18) EUVL L 328, 6.12.2008, s. 28.