Virallinen lehti nro C 104 , 06/04/1998 s. 0060



A4-0009/98 Päätöslauselma komission vihreästä kirjasta Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista (KOM(97)0176 - C4-0213/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission vihreän kirjan (KOM(97)0176 - C4-0213/97), - ottaa huomioon komission tiedonannon kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta (KOM(97)0183), - ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja komission yhdessä järjestämän seuraavien kahden konferenssin tulokset: eläinjauhoa koskeva konferenssi (1. ja 2. heinäkuuta 1997 Brysselissä) sekä elintarvikelainsäädäntöä ja -politiikkaa koskeva konferenssi (3. ja 4. marraskuuta 1997 Brysselissä), - ottaa huomioon ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön sekä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja kalatalousvaliokunnan lausunnot (A4-0009/98), A. ottaa huomioon, että komission vihreän kirjan tarkoituksena on aloittaa yhteisön tasolla käytävä julkinen keskustelu elintarvikelainsäädännön nykytilasta; tässä yhteydessä on erityisesti tarkistettava, vastaako nykyinen oikeustilanne kuluttajan, tuottajan (maatalouden ja teollisuuden) sekä kauppiaiden tarpeita, B. katsoo, että käsiteltävänä oleva lainsäädäntö, joka koskee kaikkien tuotteisiin (mukaan lukien alkutuotanto) liittyvää vastuuta ja takuita, edellyttää vielä asianomaisten ryhmien perusteellista kuulemista; C. ottaa huomioon, että vihreä kirja esitetään ajankohtana, jolloin komission osastojen ja tieteellisen neuvonannon organisaatiorakennetta ollaan muuttamassa ja jolloin elintarvikkeiden turvallisuutta ja kuluttajansuojaa on BSE-kriisin vuoksi arvioitava uudelleen, D. katsoo, että samanaikaisesti elintarvikelainsäädäntöä koskevan vihreän kirjan kanssa hyväksytty edellä mainittu tiedonanto kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta täydentää vihreää kirjaa merkittävästi, E. katsoo, että BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan tuloksia koskeva komission lopullinen kertomus samoin kuin seurannasta vastaavan valiokunnan kertomus on otettava huomioon lakiehdotuksissa, ja niissä on vastattava täsmällisesti parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämään komission laatimaa alustavaa kertomusta koskevaan laajaan arvosteluun, F. ottaa huomioon, että Amsterdamissa pidetyssä hallitusten välisessä kokouksessa tehty päätös sopimuksen 129 (erityisesti 4 kohdan b alakohta) ja 129 a artiklan muuttamisesta laajentaa ja vahvistaa huomattavasti ennalta ehkäisevää terveys- ja kuluttajansuojaa koskevan yhteisön politiikan oikeudellista perustaa, G. katsoo, että elintarviketurvallisuuden varmistamiseksi ei riitä, että komissio on erottanut tieteellisen neuvonannon ja valvonnan elintarvikepolitiikan toteuttamisesta ja että komissio on ottanut käyttöön osastojen välisen ohjekirjan sen varmistamiseksi, että kuluttajien ja kansanterveyden kannalta tärkeät seikat otetaan järjestelmällisesti huomioon elintarvikepolitiikan määrittämisessä ja toteutuksessa, H. ottaa huomioon, että maailmankauppaa koskevan sopimuksen (WTO) vuoksi ulkosuhteiden merkitys koko ajan kasvaa, myös kun on kyse Euroopan elintarvikelainsäädännöstä, I. katsoo, että kolmansista maista tuotaville ja niihin vietäville elintarvikkeille on asetettava samat vaatimukset kuin yhteisössä sisämarkkinoita varten tuotetuille elintarvikkeille, J. ottaa huomioon, että tuleva yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen samoin kuin Agenda 2000 ja valmistautuminen yhteisön laajentumiseen itään pitäisi toteuttaa vihreän kirjan tuloksena syntyneen periaatteellisen kehyksen pohjalta, K. katsoo, että kansanterveyden korkea taso riippuu ratkaisevasti tiukkojen hygieniamääräysten soveltamisesta elintarvike- ja eläinlääkintäalalla, L. katsoo, että Euroopan komissio on jo ryhtynyt tervetulleisiin toimiin konsolidoidakseen 14 erityisdirektiiviä, jotka liittyvät eläimistä peräisin olevien elintarvikkeiden tuottamiseen ja kaupan pitämiseen, M. katsoo, että suurin osa jäsenvaltioista ei sovella direktiiviä 92/117/ETY zoonoosien vastaisista toimista (esim. salmonella), mikä johtaa neuvoston pahoiteltavaan ja tuomittavaan reaktioon viivyttää sen täytäntöönpanoa, N. ottaa huomioon, että elintarvikkeiden laatuun vaikuttaa suuresti myös ympäristön tila (esim. juomaveden, maaperän ja ilman laatu sekä jätteiden käsittely) ja siten myös ympäristölainsäädäntö, O. katsoo, että aiemmin on jo saavutettu huomattavaa edistystä sisämarkkinoiden luomisessa korkealla kuluttajansuojan tasolla ja että tavaroiden vapaan liikkumisen varmistaminen on hyvin tärkeää myös tulevaisuudessa, P. katsoo, että laatu on lisäksi suurelta osin riippuvainen maataloudessa ja kasvatuksessa käytettävistä menetelmistä ja että tehotuotanto edellyttää sellaisten kemiallisten aineiden ja lääke- ja lisäaineiden käyttöä, joiden jäämiä löytyy myös elintarvikkeista, Q. katsoo, että yhteisön nykyinen elintarvikelainsäädäntö on erittäin sekava ja että sen selkeyttäminen ja muuttaminen helppokäyttöisemmäksi parantaisi kilpailukykyä ja edistäisi sisämarkkinoiden kehitystä, R. katsoo, että komission on tutkittava, miten kansalliset viranomaiset soveltavat asiaa koskevia määräyksiä kussakin jäsenvaltiossa ja että se suunnittelee tiedonantoa yhteisön säännöstön toteutuksesta, S. katsoo, että yhteisön teollisuuden kilpailukyky ja mahdollisuudet tuotettujen elintarvikkeiden vientiin riippuvat hyvin suuressa määrin tuotteiden laadusta, T. katsoo, että vastavuoroinen tunnustaminen edistää tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja tämän johdosta myös alueellisten erikoisuuksien monipuolista tarjontaa ja jakelua, U. katsoo, että vapaaehtoiset sopimukset tai teollisuuden yksipuoliset sitoumukset ovat hyvä väline täydentämään kuluttajansuojaa koskevia yleisperiaatteita ja lakisääteisiä vähimmäisvaatimuksia; tässä yhteydessä on kuitenkin sopimusten avoimuuden ja pk-yritysten erityistilanteen ohella kiinnitettävä huomiota siihen, että taataan tarpeellinen kuluttajien suojelu, V. katsoo, että käsiteltävänä oleva lainsäädäntö, joka koskee kaikkiin tuotteisiin - mukaan lukien alkutuotanto - liittyvää vastuuta ja takuita, on tärkeä askel pyrkimyksissä palauttaa kuluttajien luottamus, W. katsoo, että joitakin vihreän kirjan aiheista on käsitelty jo niin tarkkaan, että niistä voidaan tehdä lainsäädäntöehdotuksia (esim. elintarvikkeita koskeva puitedirektiivi), kun taas jotkin toiset aiheet edellyttävät lisämuokkausta komission tiedonannon yhteydessä (esim. elintarvikepolitiikka), X. katsoo, että monet, ennen kaikkea krooniset sairaudet johtuvat ravinnosta, Y. katsoo, etteivät elintarvikkeet ole verrattavissa mihin tahansa muihin tuotteisiin, koska kuluttajat yhdistävät usein ravintoon hyvin henkilökohtaisia tunteita ja arvoja; 1. Pitää komission vihreää kirjaa tervetulleena lisänä keskustelun aloittamiseksi yhteisön elintarvikelainsäädännön nykyisestä tilasta ja tulevaisuudesta; 2. Pyytää komissiota esittämään ehdotuksia käytettyjen käsitteiden (esim. elintarvikkeet, kaupan pitäminen, kuluttajat, lisäaineet jne.) selkeiksi ja laajoiksi määritelmiksi, jotka koskevat yhdenmukaisesti kaikkia erityisiä ja yksityiskohtaisia määräyksiä; 3. Kehottaa komissiota esittämään ehdotuksia, joiden mukaan yleiseksi oikeudelliseksi vaatimukseksi tulee, että vain turvallista, terveellistä ja ihmisravinnoksi kelpaavaa ruokaa saa pitää kaupan; 4. Pyytää komissiota myös esittämään ehdotuksia sellaisen yhteisön laajuisen elintarvikepolitiikan kehittämisestä, jonka tavoitteena on terveellinen ja laadukas ravinto; 5. Pyytää komissiota ennalta ehkäisevissä toimintaohjelmissa edistämään terveys- ja ravitsemuskasvatusta niin, että kuluttaja kykenee käyttämään entistä paremmin eri lähteistä peräisin olevaa tietoa ja he voivat tehdä vastuullisia ratkaisuja sekä ostokäyttäytymisensä että elintarviketuotteiden valinnan suhteen ja pyytää komissiota lisäksi takaamaan, että kuluttajien saatavilla on entistä terveellisempää ja laadukkaampaa ravintoa; 6. Huomauttaa, että alueellisten tuotteiden nopeasti kasvaville markkinoille pitää määrittää turvallisuutta, terveyttä ja merkintää koskevat perusperiaatteet, ja kehottaa komissiota tekemään tähän liittyviä ehdotuksia; Voimassa olevien yhteisön säännösten tarkistaminen ja yksinkertaistaminen 7. Painottaa, että välineet (lainsäädäntö, keskinäinen tunnustaminen, vapaaehtoiset sopimukset) on aina valittava siten, että taataan elintarvikkeiden turvallisuus ja ennalta ehkäisevä terveyden suojelu mahdollisimman tehokkaalla ja kuluttajaläheisellä tavalla; 8. Tukee vihreässä kirjassa esitettyä näkemystä, jonka mukaan säännelty elintarvikeala on olennainen edellytys korkealle kuluttajansuojan ja kansanterveyden tasolle ja että nykyistä suojaa koskevat määräykset olisi pidettävä ennallaan; 9. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ehdotonta yksimielisyyttä vaativilla aloilla (esim. juomaveden laatua ja merkintöjä koskevat määräykset) hyväksymään asetuksia EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla; 10. Pyytää komissiota esittämään ehdotuksen elintarvikealaa koskevaksi puitedirektiiviksi; 11. Pyytää komissiota täydentämään tai muuttamaan hygieniaa koskevia säännöksiä tulevan elintarvikkeiden puitedirektiivin mukaisesti niin, että elintarvikelainsäädännön soveltamisessa saavutetaan entistä suurempi varmuus; 12. Pyytää, että komissio, yhteisön säännöksiä tarkistettaessa, kiinnittää erityistä huomiota lainsäädännön ristiriitoihin ja puutteisiin ja esittää tarvittaessa niitä koskevia uudistusehdotuksia etenkin hyväksymisen ja merkinnän aloilla (valmistustapa, uudet lisäaineet, entsyymit, vitamiinien lisäys, geneettisesti muunnetut organismit, terveysväittämät, soveltuvuus allergikoille jne.); tämän tarkastelun tavoitteena on oltava selkeyden lisääminen ja tarvittava lainsäädännön vakauttaminen; 13. Kehottaa komissiota lisäämään yhteisön oikeuden avoimuutta ja vahvistamaan kuluttajien, maataloustuottajien, kaupan sekä teollisuuden edustajien organisoitua kuulemista; 14. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita selkeyttämään komitologiajärjestelmää ja lisäämään sen avoimuutta; 15. Pyytää komissiota varmistamaan sisämarkkinoita koskevien säännösten tehokkaan käytön niillä elintarvikealoilla, joita ei ole yhdenmukaistettu, ja ottamaan tällöin huomioon erityisesti kuluttajien tarpeet; 16. Pyytää komissiota varmistamaan molemminpuolisen tunnustamisen periaatteen johdonmukaisen noudattamisen; huomauttaa tähän liittyen, että on välttämätöntä siirtyä yhteisön laajuiseen yhtenäiseen kodifiointiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lausuntojen mukaisesti; Korkeatasoisen suojelun takaaminen a. Tieteelliset perusteet 17. Painottaa, että lähtökohtana on aina oltava, että sallitut ja markkinoille saatetut elintarvikkeet ovat laadun, turvallisuuden ja ennalta ehkäisevän terveydensuojelun periaatteiden mukaisia; 18. Kehottaa komissiota ottamaan käyttöön koordinointirakenteen, jolla varmistetaan, ettei markkinoille pääse sellaisia ruoka-aineita, jotka voivat mahdollisesti aiheuttaa vaaraa kuluttajille, ja perustamaan elintarvikkeita koskevan varoitusverkoston ja järjestelmän, jonka avulla tuotteet voidaan kiireellisesti vetää markkinoilta; 19. Pitää tervetulleena komission ajatusta luoda erityinen foorumi, jossa käsitellään avoimesti yhteisön säännösten toteutusta ja soveltamista ja johon osallistuvat komission ja jäsenvaltioiden edustajien lisäksi myös tuottajien, teollisuuden, kaupan ja kuluttajien asianomaiset järjestöt; katsoo kuitenkin, että lainsäädännön yhtenäisyyden saavuttamiseksi myös Euroopan parlamentin jäsenten tulisi voida osallistua foorumiin; 20. Pyytää komissiota jatkamaan tiedekomiteoiden uudelleenorganisointia siten, että niistä tulee avoimempia ja että niihin kuuluvat asiantuntijat ovat päteviä ja riippumattomia; 21. Pitää tärkeänä sen varmistamista, että tiedekomiteoilla on riittävät resurssit ja tuki selviytyäkseen tehtävästään mahdollisimman hyvin; kehottaa komissiota ottamaan huomioon sen, että kuluttajilla on oltava edustus näissä komiteoissa; 22. Toteaa, että yhteisön elintarvikelainsäädäntö perustuu ennalta ehkäisevään terveys- ja kuluttajansuojaan; korostaa, että alaa koskevan politiikan tulisi pohjautua tieteellisesti perusteltuun riskianalyysiin, jota tarvittaessa täydennetään ennalta varautumisen periaatteeseen perustuvalla tarkoituksenmukaisella riskienhallinnalla; 23. Pitää tervetulleena riskien arviointiyksikön perustamista ja kehottaa komissiota varmistamaan tarkoituksenmukaisten ja johdonmukaisten riskienhallintamenetelmien kehittämisen ja soveltamisen; 24. Katsoo, että mainitun riskien arviointiyksikön olisi kuuluttava institutionaaliseen järjestelmään, joka sisältää myös tieteelliset komiteat, tuotteiden hyväksymisestä vastaavat viranomaiset sekä koordinoidun elintarvikkeita koskevan varoitusjärjestelmän; 25. Pyytää komissiota ottamaan uudet tieteelliset tutkimustulokset välittömästi huomioon ja teettämään pitkäaikaistutkimuksia; kiinnittää huomiota lisäksi siihen, että nykyinen lainsäädäntö on tarpeen mukauttaa uusiin tieteellisiin tuloksiin nopeasti ja tehokkaasti; 26. Kehottaa komissiota kehittämään politiikan muotoa ja sisältöä ei ainoastaan nykyiseen tieteelliseen ymmärrykseen ja ennalta varautumisen periaatteeseen perustuen vaan myös kuluttajien tarpeet huomioon ottaen; b. Vastuu 27. Pyytää komissiota poistamaan ensisijaiseen vastuuseen liittyvät epäselvyydet, joita ovat esim. maanviljelijän vastuun laajuus tai kysymys mahdollisesta yhteisvastuusta tapauksissa, joissa tuottajaa ei enää voida tunnistaa tai kun ei enää ole todistettavissa, missä vaiheessa hygieniaa koskevia määräyksiä on laiminlyöty; 28. Kehottaa komissiota jatkamaan koko elintarvikeketjun kattavan jäljittämismahdollisuuden parantamista; 29. Pitää perusperiaatteena sitä, että ruoantuottajat ja -kasvattajat antavat tieteelliset todisteet siitä, etteivät heidän tuotteensa aiheuta riskiä kuluttajan terveydelle; 30. Toteaa, että ensisijaisen vastuun ollessa kyseessä on oltava saatavilla tiedot viljelyssä käytetyistä tuotteista (esim. siemenistä, kasvinsuojeluaineista ja lannoitteista, eläinten ravinnosta jne.) ja on varmistettava, että näiden viljelyssä käytettyjen esituotteiden valmistajat ovat puolestaan vastuussa tuotteistaan direktiivin 85/374/ETY mukaisesti; 31. On samaa mieltä siitä, että vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta on otettava elintarvikeketjun jokaisella tasolla, mutta vaatii, että ketjun jokainen toimija on vastuussa tuotteen laadusta siinä vaiheessa, kun se lähtee elintarvikeketjun seuraavaan portaaseen; näin ollen maataloustuottajat vastaavat tuotteista niiden lähtiessä maatilalta ja kantavat täyden vastuun myydessään suoraan kuluttajille; jos kuitenkin jakeluporras, jalostus, teollisuus tai vähittäiskauppa on saanut vaatimukset täyttäviä eläin- tai kasviraaka-aineita ja aiheuttaa virheillään tuotteen laadun heikkenemisen, vastuu pitäisi rajata siihen kohtaan, jossa sääntöjä rikottiin tai riskejä otettiin; 32. Pyytää komissiota tutkimaan, onko peruselintarvikkeiden tuotannossa tarpeen tehdä «Incoterms» -sääntöjen kaltaisia kauppasopimuksia vastuun siirtymisen selkeyttämiseksi; 33. Korostaa, että vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta ja soveltuvuudesta ravinnoksi on porrastettava vastuualueittain ja että jokaisen elintarvikkeiden markkinoijan pitäisi olla periaatteessa rikos- ja hallinto-oikeudellisessa vastuussa tosiasiallisen vaikutusalueensa mukaisesti; 34. Kehottaa komissiota tekemään elintarvikkeiden turvallisuuteen ja terveyteen liittyvästä yleisestä velvollisuudesta ehdotuksen, joka selventää elintarvikeyrityksen vastuuta tuotteiden turvallisuudesta; 35. Kehottaa komissiota huolehtimaan siitä, että kaikki toimijat, jotka noudattavat yhteisön elintarvikelainsäädäntöä kokonaisuudessaan, voivat käyttää valituskanavia kaikkia heidän suhteensa tuotevastuudirektiivin mukaisesti nostettuja kanteita vastaan; c. «Farm to table» -ohjelma 36. Kannattaa painokkaasti integroitua «Farm to table» -lähestymistapaa («laitumilta ruokapöytään») ja toteaa, että «Farm to table» -ohjelmassa on myös annettava tiedot tuotanto- ja valmistustavasta (esim. eläinten ruokinnasta), jotta sen uskottavuus säilyy, ja kannattaa sitä, että tämän periaatteen avulla olisi saatava kattavat tiedot tuotanto- ja valmistustavoista kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi; 37. Vaatii komissiota soveltamaan elintarvikeketjun integroidun hallinnan periaatetta esittämällä vastuuta ja valvontaa koskevia konkreettisia lainsäädäntöehdotuksia; 38. Kehottaa komissiota viemään neuvoston oikeuteen, koska se ei ole noudattanut määräaikaa 1. tammikuuta 1995 päätettäessä toimista munivissa kanoissa esiintyvän salmonellan saamiseksi hallintaan; 39. Kehottaa komissiota elintarvikeketjun integroidun hallintaperiaatteen yhteydessä ottamaan elintarvikepolitiikan lähtökohdaksi ympäristönsuojelun ja tavoitteeksi kestävän ruoantuotannon; 40. Kehottaa komissiota ulottamaan biologista maanviljelyä koskevan direktiivin koskemaan myös eläintuotteita; d. Toteutus ja valvonta 41. Katsoo, että komission on sovellettava entistä enemmän tehtäväänsä «perustamissopimusten valvojana» ja sen on ryhdyttävä entistä nopeammin jäsenvaltioiden vastaisiin toimiin, jos ne eivät täytä niille perustamissopimuksen mukaan kuuluvia velvoitteita; 42. Vaatii jäsenvaltioita siirtämään yhteisön oikeuden todella osaksi kansallista oikeuttaan ja huolehtimaan siitä, että yhteisön oikeuden rikkomisesta seuraavat pakotteet ovat sisällöltään ja vaikutukseltaan samanlaisia kuin vastaavien kansallisten määräysten mukaiset pakotteet; 43. Kehottaa lisäämään rahoitustukea EU-varoista orgaanisille ja kestäville maatalouden menetelmille, jotka ovat käyttökelpoisia ja terveellisiä vaihtoehtoja tehomaataloudelle sekä kuluttajien että ympäristön kannalta; 44. Kehottaa laatimaan yhteisön tasolla sovellettavat eläinten rehuja koskevat tiukat säännökset koskien erityisesti rehun sisältämien aineiden laadun ilmoittamista; 45. Suosittaa, että laaditaan selkeät säännöt ja ohjeet kasvinsuojeluaineiden ja rikkaruohojen torjunta-aineiden sekä kemiallisten lannoitteiden kaltaisten keinotekoisten aineiden koostumuksesta ja käytöstä kasvien viljelyssä sen varmistamiseksi, että kasvituotteiden ja pohja- ja pintavesien kemialliset jäämät pysyvät selvästi lakisääteisten enimmäisarvojen alapuolella kuluttajien terveyden turvaamiseksi; 46. Katsoo, että eläinten hyvinvointi vaikuttaa merkittävästi eläinperäisten elintarvikkeiden laatuun ja turvallisuuteen, minkä vuoksi eläinten hyvinvointia koskevaa lainsäädäntöä - teurastamoja ja kuljetuksia koskeva lainsäädäntö mukaan lukien - ei voida tarkastella elintarvikelainsäädännön kokonaisuudesta erillään; 47. Katsoo, että tarvitaan tiukat säännöt, joilla estetään antibioottien syöttäminen karjalle silloin kuin tämä tapahtuu vain ennalta ehkäisevässä mielessä - eikä ole ehdottoman välttämätöntä - eikä jonkin tietyn tulehduksen hoitamiseksi, jotta varmistetaan, etteivät tällaisten antibioottien jäämät kulkeudu eteenpäin ympäristön ja elintarvikeketjun välityksellä ja heikennä siten antibioottien tehokkuutta ihmisten bakteeri-infektioiden torjunnassa; 48. Pyytää komissiota tarkistamaan antibioottien käyttöä eläinten ravinnossa koskevaa EU:n lainsäädäntöä, jotta antibioottien käyttö muihin kuin hoitotarkoituksiin voidaan estää; 49. Toteaa, että Euroopan maanviljelijät ovat ylpeitä maailman parhaimpiin kuuluvien alkutuotteiden tehokkaasta tuotannosta, joka voi toimia Euroopan kansalaisten terveellisen ruokavalion perustana, ja korostaa, että tarvitaan selkeät oikeudelliset puitteet nykyisten korkeiden standardien säilyttämiseksi ja parantamiseksi, erityisesti edistämällä elintarvikeketjussa toimivien välisiä suhteita ja soveltamalla selkeitä tuotteiden alkuperän ilmoittavia merkintöjä koskevia ohjeita; 50. Kehottaa jäsenvaltioita paremmin täyttämään elintarvikkeiden valvontaa koskevat tehtävänsä ja pyytää komissiota sisäisen, elintarvikkeiden valvojien käyttöön tarkoitetun käsikirjan lisäksi järjestämään unionin tasolla jatkokoulutusta ja workshop-seminaareja; 51. Kehottaa komissiota vastaisuudessakin antamaan yhteisen tutkimuskeskuksen ja/tai CEN:n tehtäväksi laatia standardoituja näytteenottosuunnitelmia ja -tutkimusmenetelmiä; 52. Katsoo, että eläin- ja kasvinsuojelumääräykset ovat tärkeä osa eurooppalaisen ruoan laadun ja turvallisuuden varmistamista; niihin sisältyvät myös paikan päällä tapahtuvat säännölliset tarkastukset jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa, jotka vievät eläimiä tai eläintuotteita Euroopan unioniin; 53. Pyytää, että komissio HACCP-järjestelmän (Hazard Analyses and Critical Control Point) ymmärtämiseksi antaa erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille soveltuvaa asiantuntijatukea esimerkiksi yleisen hygieniadirektiivin (93/43/ETY) suositusten mukaisesti; 54. Kehottaa erityisesti soveltamaan kaikkiin kolmansista maista peräisin oleviin elintarvikkeisiin samoja standardeja kuin EU:n tuotteisiin ja korostaa, että elintarvikealan kansainvälisten kauppasuhteiden edistäminen ei saa tapahtua EU:ssa kansanterveyden suojan, eläinten hyvinvoinnin ja ympäristökysymysten kustannuksella; 55. Pyytää komissiota esittämään merkintädirektiivin 79/112/ETY konsolidointia ja kodifiointia; direktiivi perustuu voimassaolevaan toiminnallisten merkintöjen periaatteeseen, jonka mukaan elintarvikkeiden pakollisen merkinnän tulee sisältää tarvittavat tiedot tuotteiden erottamiseksi toisistaan ja tiedot tuotteiden käytöstä; 56. Katsoo, että sisämarkkinoiden toiminnan ja ihmisten terveyden takaamiseksi komission on puututtava tällä hetkellä todettuihin puutteisiin nykyisten valvontamenetelmien soveltamisessa, jotta saataisiin aikaan entistä yhtenäisempi ja tiukempi valvonta; 57. Myöntää HACCP-tyyppisten järjestelmien arvon, mutta ei usko, että niillä voidaan korvata selkeät säädökset ilman, että niiden seuraukset ja vaikutukset erityisesti pienviljelijöihin ja pieniin elintarvikkeiden jalostusyrityksiin arvioidaan tarkasti; 58. Kehottaa komissiota tutkimaan, missä määrin HACCP-järjestelmää voidaan tosiasiassa soveltaa pk-yrityksissä ja maatiloilla; 59. Suosittelee parannuksia zoonooseja koskevan tiedon keräämis- ja vertailusääntöihin, jotta voitaisiin todeta, onko jokin tietty zoonoosi todellinen ongelma, mikä edellyttäisi erityistoimenpiteitä; e. Kuluttajille tiedottaminen 60. Pyytää, että komissio kehittää yksinkertaisten ja selkeiden merkintää koskevien määräysten ohella myös muita kuluttajille tarkoitettuja informaatiolähteitä (esim. uudet viestimet); 61. Kehottaa komissiota eläimistä ihmisiin välittyvän tartunnan riskin minimoimiseksi toimimaan direktiivin 92/117/ETY mukaisesti niin, että todettuihin tautipesäkkeisiin puututaan jäsenvaltioissa nykyistä tiukemmin ja nopeammin; 62. Kehottaa komissiota tutkimaan ja arvioimaan nykyistä merkintää koskevaa lainsäädäntöä ja tämän pohjalta tekemään ehdotuksen selkeistä, ymmärrettävistä ja avoimista elintarvikemerkinnöistä; 63. Kannattaa ajatusta siirtymisestä vertikaalisista direktiiveistä horisontaalisiin direktiiveihin elintarvikelainsäädännön johdonmukaisuuden ja selkeyden lisäämiseksi, mutta kiinnittää huomiota siihen, että tällainen johdonmukaisuuden lisääminen ei saa haitata nykyisiä korkeita suojelu- ja laatustandardeja, jotka voidaan taata tyydyttävästi ainoastaan tuotekohtaisella lainsäädännöllä; 64. Pitää tervetulleena ehdotusta lopettaa koostettujen valmistusaineiden luetteloinnin ja vaatii valmistusaineiden täydellistä merkintää, joka sisältää tarpeelliset tiedot yhä lisääntyvälle määrälle ruoka-aineallergioista kärsiviä ihmisiä; 65. Vaatii, että irtotavarana myytävä ruoka merkitään kuluttajan kannalta selvällä tavalla; 66. Pyytää, että komissio ehdottaisi säädöksiä ravintoa koskevista mainoksista muun muassa sen takaamiseksi, että terveysväittämät («Healthclaims») sallitaan vain silloin, kun Euroopan unionin riippumaton elin on ne tarkistanut ja vahvistanut terveyttä edistävän vaikutuksen ja pyytää lisäksi komissiota myös tulevaisuudessa kieltämään mainokset, joiden mukaan jokin elintarvike soveltuu sairauksien hoitoon, parantamiseen tai ennaltaehkäisyyn; sitä vastoin tulisi sallia viittaukset ravintoarvoon ja terveellisiin ruokatottumuksiin sekä näiden merkitykseen terveydelle esimerkiksi sairausriskin vähentämisessä silloin, kun tiedot perustuvat riittäviin ja tunnustettuihin tieteellisiin tuloksiin ja kun jokin Euroopan unionin riippumaton elin on tutkinut ja vahvistanut tiedot; 67. Kehottaa komissiota helpottamaan ravitsevan ruokavalion noudattamista koko EU:n käsittävällä yhdenmukaisella, kattavalla ja selkeällä kuluttajatutkimukseen perustuvalla merkinnällä, jotta saataisiin aikaan kuluttajien kannalta kaikkein käytännöllisin muoto; 68. Tukee aikomusta tarkastella uudelleen elintarvikkeiden merkintää koskevaa direktiiviä mahdollisimman pian merkinnän yhdenmukaisuuden ja selkeyden lisäämiseksi; 69. Vahvistaa uudelleen katsovansa, että on ensisijaisen tärkeää noudattaa varovaisuutta tutkittaessa ja arvioitaessa elintarvikeketjuun lisättävien geneettisesti muunnettujen organismien (GMO) kaupanpitohakemuksia, ja vaatii yhdenmukaisen, monipuolisen ja tietoa sisältävän merkintätavan kehittämistä geneettisesti muunnetuille elintarvikkeille ja elintarvikkeiden aineosille, jotka on hyväksytty käyttöön; 70. Toteaa huolestuneena, että komissio ei ole tähän mennessä onnistunut hyväksymään määräyksiä, jotka mahdollistaisivat selkeän ja yhdenmukaisen merkintätavan, joka on välttämätön, jotta voitaisiin käytännössä tehostaa Euroopan parlamentin ja neuvoston uuselintarvikkeita ja elintarvikkeiden uusia ainesosia koskevaa asetusta (EY) N:o 258/97 (niin kuin parlamentin tästä aiheesta 12. kesäkuuta 1997 antamassa päätöslauselmassa kehotettiin ((EYVL C 200, 30.6.1997, s. 147.))), tai saamaan aikaan sopimusta yksityiskohtaisista ehdotuksista, jotka koskevat geneettisesti muunnetun soijan ja maissin merkitsemistä tavalla, jota edellytetään komission asetuksessa muiden kuin direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä tiettyjen geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin (EY) N:o 1813/97 (3 artikla); 71. Ehdottaa, että tehokkaan GMO:ien merkintäjärjestelmän tulisi perustua geneettisten menetelmien käyttöön eikä mielivaltaisiin lopputuotteessa olevien jäämien mittauksiin; 72. Kehottaa määrittelemään pikaisesti yksityiskohtaiset yhteisön kriteerit ilman geneettistä muuntelua tuotetuille elintarvikkeille ja elintarvikkeiden ainesosille, siten kuin uuselintarvikkeita koskevan asetuksen johdanto-osan 10 kappaleessa esitettiin ja geenimuuntelusta vapaata orgaanista viljelyä koskevan pyrkimyksen mukaisesti; Yhteisön ulkopuoliset suhteet 73. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltiota pyrkimään kaikin tavoin siihen, että parhaillaan käytävissä neuvotteluissa yhteisön jäsenyydestä Codex Alimentariuksen komiteassa päästäisiin myönteiseen lopputulokseen; 74. Huomauttaa, että Codex Alimentariuksessa ei hyväksytä kuluttajien tarpeita kansainvälisten standardien määrityksen pohjaksi ja pyytää komissiota viipymättä aloittamaan keskustelun siitä, miten komission uudet tiedekomiteat ja vastaavat Codex Alimentariuksen tiedekomiteat tekevät tulevaisuudessa yhteistyötä sen takaamiseksi, että nämä tarpeet otetaan huomioon; kehottaa komissiota myös ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin toimiin Codex Alimentariukseen liittyvän päätöksenteon muuttamiseksi niin, että se vastaa paremmin Codex-standardien todellista vaikutusta WTO:n perustamisen jälkeen; 75. Kehottaa komissiota tekemään tarvittavia ehdotuksia sen määrittämiseksi, miten tulevassa lainsäädännössä otetaan huomioon sellaiset muut kuin tieteelliset perusteet, jotka voivat vaikuttaa siihen, hyväksyvätkö kuluttajat elintarvikkeet; kiinnittää huomiota siihen, että tällaiset perusteet on sisällytettävä selvästi lainsäädännön perusteluiksi niin, että Euroopan unioni voi tehdä järkeviä poliittisia ratkaisuja, jotka kestävät tarkastelun maailmanlaajuiselta kannalta entistä paremmin; 76. Kehottaa komissiota työskentelemään aktiivisesti, jotta saataisiin aikaan asianmukainen demokraattinen valvonta ja avoimuus ja voitaisiin lisätä kuluttajien osallistumista Codex Alimentariukseen liittyvän päätöksenteon kaikkiin vaiheisiin; 77. Pyytää komissiota ennakoimaan WTO:n elinten mahdolliset yritykset asettaa yhteisön elintarvikelainsäädäntö kyseenalaiseksi niin, että se kehottaa tiedekomiteoitaan esittämään täydellisen luettelon ennalta varautumisen periaatteeseen pohjautuvista perusteista; 78. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita käsittelemään kuluttajansuojaa ensisijaisena kysymyksenä ja takaamaan, että tulevissa WTO:n kauppasopimuksissa ja -neuvotteluissa tunnustetaan kuluttajien oikeutettujen tarpeiden tärkeys mukaan lukien tiettyjä tuotantotapoja koskevat eettiset ja uskonnolliset seikat; 79. Kehottaa komissiota hyväksymään WTO:n ja Codex Alimentariuksen kauppasopimusten tulevan uudistuksen yhteydessä turvallisuuden, kuluttajien suojan ja terveyden EU:n standardien hallitseviksi perusteiksi; 80. Kehottaa komissiota olemaan missään olosuhteissa poistamatta hormonikäsitellyn lihan kieltoa ja, mikäli tarpeellista, myös hätätoimenpiteenä hyväksymään mahdollisten sakkojen ja tullimaksujen maksamisen; 81. Kehottaa komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita vaatimaan WTO:n terveys- ja kasviensuojelutoimia koskevan sopimuksen muuttamista niin, että siinä vahvistetaan ennalta varautumisen periaatteen etusija sekä terveys- ja turvallisuusvaatimusten etusija vapaakauppaan nähden; 82. Kehottaa komissiota pyrkimään kuluttajien suhteellisesti nykyistä suurempaan osallistumiseen Codex Alimentarius -päätöksentekomenettelyssä; 83. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita tekemään parhaansa, jotta voitaisiin taata sellaisten perusteiden kehittäminen, joissa tunnustetaan kuluttajien etu mahdollisena elintarvikepolitiikan perustana tieteellisen ymmärryksen ja ennalta varautumisen periaatteen ohella; 84. Pyytää komissiota tarkistamaan nykyisiä lainsäädännöllisiä tekstejä siinä määrin, että niissä varmistetaan selkeästi perustuminen ennalta varautumisen periaatteeseen ja kuluttajien terveyden ja turvallisuuden ensisijaisuuteen ja pyytää lisäksi komissiota lainsäädäntöehdotusten yhteydessä sisällyttämään tekstiin toimia koskevat perustelut (esim. ennalta varautumisen periaate tai kuluttajansuoja); 85. Kehottaa komissiota valmistautumaan unionin laajenemiseen ja kiinnittämään huomiota siihen, miten hakijavaltiot noudattavat yhteisön säännöstöä elintarvikelainsäädännössä sekä maatalouspolitiikan, kansanterveyden ja elintarvikepolitiikan välisessä yhteydessä; 86. Katsoo, että kolmansista maista tuotavia elintarvikkeita on valvottava tiukasti, ja valvonta on ulotettava käsittämään eri tuotantoperusteiden kuten hygienian, eläinten hyvinvoinnin, ympäristöllisten ja sosiaalisen vaikutusten sekä teurastettaviksi maahan tuotavien elävien eläinten tarkastukset; 87. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille.