Yhteisön puitteet kaupunkien ongelma-alueilla toimiville yrityksille myönnettävälle valtion tuelle (97/C 146/08)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

I. JOHDANTO

1. Etsittäessä yleisesti ratkaisua kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden ongelmiin komission valkoisessa kirjassa (1) korostetaan kaikkien mahdollisuuksien huomioon ottamisen merkitystä, jotka voivat myötävaikuttaa tämän kolmitahoisen ongelman ratkaisemiseen. Valkoisessa kirjassa osoitetaan, että työllisyyden puolesta toimimisessa on ensisijaisen tärkeää pyrkiä vastaamaan uusiin tarpeisiin ja tässä tarkoituksessa mainitaan nimenomaan tarve kehittää kaupunkien ongelmallisimpia alueita, erityisesti yrityksille myönnettävän tuen kautta (2). Komission mielestä tällaisten kaupunginosien talouden kehittäminen voisi auttaa ratkaisemaan tai lieventämään eräitä näiden alueiden yhteiskunnallis-taloudellisia ongelmia. Valtion tuen suhteen nykyisin käytettävissä olevat mahdollisuudet merkitsevät ainoastaan osittaista, eikä kovin sopivaa ratkaisua näihin ongelmiin; myöskään pelkkä markkinavoimien toiminta ei vaikuta riittävältä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Itse asiassa näihin kaupunginosiin, joille on ominaista huomattavasti alhaisemmat yhteiskunnallis-taloudelliset tunnusluvut kuin kussakin kaupungissa keskimäärin, liittyy sellaisia haittatekijöitä, että ne eivät onnistu houkuttelemaan tai ylläpitämään riittävää yrittäjäkuntaa, joka on kaiken taloudellisen kehityksen perusta. Tämän tiedonnannon tavoitteena on tästä syystä pyrkiä ratkaisemaan tämä kaupunkien ongelma-alueiden markkinoiden epätäydellisyyttä sekä nykyisten tukimahdollisuuksien riittämättömyyttä koskeva erityisongelma ottamalla käyttöön uusi rahoitusväline, joka mahdollistaa rahoituskannustimien myöntämisen niille yrityksille, jotka asettuvat näille alueille tai jo toimivat niillä, siinä määrin kuin kilpailun ja kaupan edellytykset jäsenvaltioiden välillä eivät vääristy yhteisen edun vastaisella tavalla.

II. ASIAYHTEYS JA TAVOITE

2. Tämä komission tiedonanto jäsenvaltioille sijoittuu selkeään oikeudelliseen ja poliittiseen kehykseen. Tämä kehys tarjoaa tiedonannolle mahdollisuuksia, määrittelee sen ensisijaiset tavoitteet, mutta myös sen rajat. Yhteisön puitteiden tarkoituksena on siis antaa jäsenvaltioille mahdollisuus myöntää tukea kaupunkien ongelma-alueilla toimiville yrityksille välttämättömyyttä ja suhteellisuutta koskevien perusteiden asettamissa rajoissa. Komissio toivoo tämän vapaaehtoisen politiikkansa avulla voivansa edesauttaa työllisyystilanteen ja investointien elpymistä. Tästä seuraavan taloudellisen kehityksen pitäisi puolestaan auttaa yhteisön suurten tavoitteiden toteuttamisessa, joihin liittyvät rahoitusvälineet ja ensisijaiset tavoitteet on määritelty seuraavasti:

2.1. Oikeudellinen kehys

- Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätään sellaisesta mahdollisuudesta, että komissio voi katsoa jäsenvaltioiden yrityksille myöntämän valtion tuen yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos tuki myönnetään "tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla";

- 130 a artiklassa (3), määrätään, että "edistääkseen koko yhteisön sopusointuista kehitystä yhteisö kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi";

- Todettuaan, että tällä alalla olisi toimittava kiireellisesti, komissio hyväksyi URBAN-hanketta (4) koskevan yhteisön aloitteen, johon liittyy eräillä ongelma-alueilla toteutettavia toimenpiteitä. Kyseisessä tiedonannossa säädetään esimerkiksi mahdollisuudesta myöntää yhteisön tukea, jos on olemassa selkeä suunnitelma yritysten perustamisen suosimisesta (5). Tarkoituksena on erityisesti auttaa tuesta vastaavia viranomaisia näiden ponnisteluissa elinkeinoelämän houkuttelemiseksi tarpeellisten tekijöiden käyttöönottamisessa, luottamuksen ja turvallisuuden ilmapiirin luomisessa alueen asukkaiden kesken sekä asukkaiden saattamisessa osaksi tavanomaista talous- ja yhteiskunta-elämää (6). Tämän toteuttamiseksi säädetään nimenomaan, että EAKR:n ja ESR:n yhteisiä ponnisteluja on täydennettävä muilla voimavaroilla.

2.2. Poliittinen kehys

- Kuten jo edellä esitettiin, komissio suositteli vuonna 1993 valkoisessa kirjassaan "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys. 2000-luvun haasteet ja mahdollisuudet" pk-yritysten elinvoimaisuuden tukemista ja yleisemmällä tasolla julkisten toimenpiteiden suuntaamista teollisuuden alalla uudelleen kohti laaja-alaisia tukitoimenpiteitä (7). Näin ollen yritysten ja erityisesti pk-yritysten tukeminen mainitaan selkeästi useampaan otteeseen yhtenä niistä keinoista, joita voidaan käyttää valkoisen kirjan päätavoitteiden saavuttamiseksi sekä taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen synnyttämiin uusiin tarpeisiin vastaamiseksi.

- Määritellessään työllisyystilanteen ja taloudellisen kasvun kehittämiseksi toteutettavia toimenpiteitä Essenissä vuonna 1994 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vaati sellaisiin toimenpiteisiin ryhtymistä kuin sellaisten aloitteiden rohkaiseminen erityisesti alueellisella ja paikallisella tasolla, joiden avulla voidaan luoda uusia vaatimuksia vastaavia työpaikkoja (8).

- Cannesissa vuonna 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti selkeästi aiemmat ohjeensa ja korosti erityisesti pk-yritysten ratkaisevaa merkitystä työpaikkojen luomisessa ja yleisemmin yhteiskunnalliseen vakauteen ja taloudelliseen elinvoimaisuuteen myötävaikuttajana sekä tarvetta suosia yrittäjien aloitteita työllistämis- ja investointipäätöksissä (9).

III. ONGELMAN MÄÄRITTELY

3. Kokemus on osoittanut, että eräille kaupunkien ongelma-alueille sijoittautuneet ja niillä taloudellista toimintaa harjoittavat yritykset kohtaavat monia erilaisia ongelmia, jotka voivat vaikuttaa niiden taloudelliseen kehitykseen ja jopa niiden elinkelpoisuuteen. Tätä ongelmakenttää kuvaavista tekijöistä voidaan mainita erityisesti koulutustaso, joka tarjoaa yritysten palvelukseen ainoastaan hyvin vähän koulutettua työvoimaa; väestön jatkuva köyhtyminen, mikä merkitsee heikkoa ostovoimaa ja vähäistä kulutusta; rikollisuustilastot, jotka todistavat suuresta turvattomuuden asteesta; ympäristön ja julkisten perusrakenteiden rappeutuminen sekä paikallisen hyödyketason riitämättömyys.

4. Nämä seikat, jotka merkitsevät kaupunkeihin liittyviä ongelmia ja taloudellisia haittatekijöitä yritysmaailmalle, johtavat tavallisesti yritysten torjuvaan asenteeseen. Voidaan havaita, että toimipaikkaa etsivät uudet investoijat hylkäävät tällaiset kaupunginosat ja suuntaavat vauraammille alueille, joilla on tervettä taloudellista toimintaa, ja että ongelma-alueilla jo toimivat yritykset haluavat usein muuttaa näille vauraammille alueille. Tämä selittyy käytännössä ongelma-alueilla toimimiseen liittyvillä suorilla tai välillisillä lisäkustannuksilla (varkaudet, korkeat vakuutusmaksut, ilkivalta) sekä ongelma-alueisiin liittyvillä rakenteellisilla puutteilla (vaikea löytää koulutettua työvoimaa, joka on valmis työskentelemään alueella, taloudellisen toiminnan yleinen vähentyminen, julkisten perusrakenteiden puuttuminen ja niiden rappeutuminen, turvattomuus, paikallisviranomaisten rahoitusongelmat, yrityskuvaan liittyvät ongelmat).

5. Kilpailun alan tämänhetkisessä yhteisön kehyksessä otetaan nämä ongelmat huomioon liian vähäisessä määrin tai ei ollenkaan, vaikka eräissä jäsenvaltioissa olisikin tähän tarvetta (10). Tällä hetkellä ei itse asiassa ole tehokkaita kannustimia, jotka mahdollistaisivat joko uusien tuottavien ja työllistävien investointihankkeiden houkuttelemisen näille alueille tai yritysten poissiirtymisen ehkäisemisen näiltä alueilta. Taloudellisesti ja rahoituksellisesti kannustavat toimenpiteet ja välineet ovat yksi niistä toimintakeinoista, joita jäsenvaltiot ja komissio voisivat tämän ilmiön välttämiseksi käyttää, jäsenvaltiot vapauttamalla varoja talousarviostaan ja komissio muodostamalla periaatteessa myönteisen kannan asiaan. Nykyiset määräykset tällä alalla vaikuttavat epäsopivilta seuraavista syistä:

- aluetukea koskevissa säännöissä (11) esitetään tukikelpoisuuden edellytyksiä, joiden perusteella tuen myöntäminen suurissa kaupunkitaajamissa tai niiden ulkopuolella sijaitseville yrityksille näiden koosta riippumatta (johtuen erityisesti tunnusluvusta BKT/asukas) ei ole sallittua, olemassa olevat yritykset eivät voi saada tukea ilman investointihankkeita (ainoastaan alkuinvestoinnit otetaan huomioon) eikä myöskään muita vastaavanlaisia rajattuja maantieteellisten yksikköjä saa ottaa huomioon (perustukialue alkaa NUTS III -alueesta (12). Lisäksi ongelmana on sääntöjen liian suuri soveltamisala siinä määrin kuin toimenpiteitä sovelletaan myös suuryrityksiin, mistä syystä ei ole mahdollista kohdistaa toimintaa tiettyyn kohderyhmään eikä ratkaista pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) erityisongelmia eikä myöskään noudattaa suhteellisuuden periaatetta ongelmien alueellisen luonteen ja perinteisesti kansainvälistä toimintaa harjoittavalle suuryritykselle myönnetyn tuen vaikutusten välillä;

- vaikka pk-yrityksille myönnettävää tukea koskevia sääntöjä (13) voidaan soveltaa millä alueella tahansa, aluetukea saavien alueiden ulkopuolella ne tarjoavat tuen intensiteetin suhteen ainoastaan rajallisia mahdollisuuksia;

- vaikka työllisyystukea koskevien sääntöjen (14) avulla voidaan tukea nettotyöllistämistä horisontaalisella tasolla, niiden tarkoituksena ei kuitenkaan ole tukea tuottaviin investointeihin liittyvää työpaikkojen luomista, johon sovelletaan investointitukea koskevia tavanomaisia edellytyksiä ja perusteita.

6. Edellä mainittujen huolenaiheiden ratkaisemiseksi ja puutteiden korjaamiseksi komissio haluaa tässä yhteydessä ilmaista suhtautuvansa myönteisesti valtion tukiin, jotka rajoittuvat sellaisilla kaupunkialueilla toimivien yritysten tukemiseen, jotka vastaavat jäljempänä kuvailtavia edellytyksiä. Komission mielestä tällaiset toimenpiteet eivät yleensä ole luonteeltaan sellaisia, että ne vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, eivätkä ne sen vuoksi muodosta perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista tukea (15) tai jos ne sisältävät tukea, se voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi siinä määrin kuin tässä tiedonannossa vahvistetuissa edellytyksissä taataan, että kauppaan mahdollisesti kohdistuva vaikutus ei ole yhteisen edun vastainen.

IV. ALUEIDEN TUKIKELPOISUUDEN PERUSTEET

7. Jotta voitaisiin hyötyä näiden puitteiden tarjoamista mahdollisuuksista, jäsenvaltioiden suunnittelemat ja komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitetut tuet on varattava kaupunkien ongelma-alueilla ja maantieteellisesti rajatuilla alueilla sijaitseville yrityksille, jotka vastaavat seuraavia edellytyksiä:

joko

- alueet ovat maantieteellisesti määriteltävissä ja yhtenäisiä; ja

- alueilla on 10 000 (kymmenentuhatta) - 30 000 (kolmekymmentätuhatta) asukasta, ja ne kuuluvat kaupunkeihin tai taajamiin, joissa on alle 100 000 (satatuhatta) asukasta (perustelluissa tapauksissa, jotka sijoittuvat näiden raja-arvojen ja enimmäismäärien ääripäihin, komissio voi säätää tämän edellytyksen osalta tietystä joustosta kasautuvien tukiosien huomioon ottamisessa); ja

- alueilla on sekä suhteessa kansalliseen keskiarvoon että kaupungin tai sen kaupunkitaajaman keskiarvoon, johon ne kuuluvat, huomattavasti keskitasoa heikommat tunnusluvut riippumatta niiden absoluuttisesta tai suhteellisesta vaurauden tasosta. Näiden kaupunginosien valintaan voidaan käyttää erityisesti seuraavia yhteiskunnallis-taloudellisia tunnuslukuja: työttömyystaso (erityinen painopiste kaikkein epäedullisemmassa asemassa olevissa työttömien ryhmissä (16)), alle 25-vuotiaiden nuorten osuus, yli 15-vuotiaiden kouluttamattomien nuorten osuus, varallisuus asukasta kohden;

tai

- alue on valittu tukialueeksi yhteisön URBAN-aloitteen yhteydessä.

8. On järkevää ajatella, että tukikelpoisten alueiden väestön määrän rajoittaminen melko alhaiselle tasolle on omiaan säilyttämään tasapainoisen kilpailuympäristön ja ehkäisemään tämän tiedonannon avaamien mahdollisuuksien käyttämistä sellaisten tavoitteiden saavuttamiseen tai sellaisen politiikan harjoittamiseen, jotka eivät ole tämän tiedonannon tarkoituksen mukaisia. Jäsenvaltioissa näiden puitteiden soveltamisalaan lopulta kuuluvien alueiden väestön kokonaismäärän on sijoituttava hyödylliselle tasolle, joka soveltuu samanaikaisesti kansallisten tilanteiden erilaisuuden huomioon ottamiseen ja suhteellisuus- sekä välttämättömyysperiaatteiden noudattamiseen. Tämä taso on vahvistettu yhdeksi prosentiksi kunkin valtion väestöstä. Kuitenkin jäsenvaltion osoittamissa, puolueettomin yhteiskunnallis-taloudellisin tiedoin perustelluissa tapauksissa komissio voi hyväksyä tämän enimmäismäärän ylittämisen.

V. TUENSAAJAT

9. Tämän tiedonannon mukaiseen tukeen oikeutettujen yritysten määrittelemisessä on kysymys yhteiskunnallis-taloudellisen ongelman ratkaisemisen asettamien vaatimusten yhteensovittamisesta niiden rajoitusten kanssa, joita yhteisen edun säilyttäminen ja kilpailun tasapainoisuus yhteisössä edellyttävät. Yrityksille myönnetyt tuet kuuluvat perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan siinä määrin kuin niillä on vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin ollen tuet pienille yrityksille, jotka sijaitsevat kaupunkien ongelma-alueilla ja jotka harjoittavat liitteessä mainittua toimintaa, eivät kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan siinä määrin kuin toimintaa harjoitetaan ainoastaan kansallisella tasolla. Samoin myöskään sellaiset julkiset rahoitustoimenpiteet eivät yleensä ole valtion tukea, jotka hyödyttävät tiettyjä yritysryhmiä kuten lähipalvelujen alalla tai paikallisten työllisyysaloitteiden yhteydessä toimivia pienyrityksiä, sosiaalitalouden alan yrityksiä sekä työelämään sijoittamisen alalla toimivia yrityksiä. Sitä vastoin perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvien tukitapausten osalta on tarpeen määritellä mahdollisesti tukikelpoiset yritykset, jotta mahdolliset kilpailunvääristymät ja vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan pysyvät tasolla, joka ei ole yhteisen edun vastainen.

10. Tuensaajayritysten koko

Kaupunkien ongelma-alueilla toimivien yritysten kohtaamat ongelmat ovat pääasiassa luonteeltaan paikallisia eivätkä oikeuta sellaisen toimenpiteen käyttämistä, joka vastaa suuryrityksille myönnettävää alueellista tukitoimenpidettä. Jos tämä tukitoimenpide ulotettaisiin koskemaan suuryrityksiä, siitä seuraisi suhteettomia vaikutuksia kilpailun vääristymisen osalta ja kielteisiä vaikutuksia yhteenkuuluvuuden osalta. Ottaen huomioon, että ongelma-alueet voivat sijaita yleisesti ottaen vauraissa kaupungeissa tai kaupungeissa, jotka muodostavat ongelma-alueen kaikkein vauraimman osan (17), olisi lisäksi rajoitettava tämän tiedonannon avaamia erityismahdollisuuksia pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetun komission suosituksen (18) mukaisiin pieniin yrityksiin, mikä ei kuitenkaan estä soveltamasta 16 kohdan säännöksiä.

11. Tuensaajayritysten muoto

Jotta ei syrjittäisi yrityksiä, jotka jo sijaitsevat kyseisissä kaupunginosissa, mutta eivät ole voineet hyödyntää alkuinvestoinnille myönnettävää tukea, komissio ehdottaa, että näitä sääntöjä sovellettaisiin sekä uusien että jo olemassa olevien yritysten hyväksi. Ottaen kuitenkin huomioon, että olemassa olevat yritykset voivat hyödyntää tukia, joita ei ole sidottu investointeihin tai työpaikojen luomiseen, näiden sääntöjen hyödyntäminen olisi rajattava yrityksiin, jotka harjoittavat liitteessä 1 esitettyä NACE-luokituksen mukaista (19) paikallistoimintaa. Näin ollen olemassa oleva yritys, joka toteuttaa uuden investoinnin (aineellisen tai henkilöstöinvestoinnin) ja saa tähän tukea, kuuluisi uusia yrityksiä koskevan järjestelyn soveltamisalaan.

12. Erityisedellytyksiä

Jotta yritys katsotaan näiden puitteiden mukaan tukikelpoiseksi, sen on

- harjoitettava pääasiallista taloudellista toimintaa ja investointitoimintaa ongelma-alueeksi luokiteltavalla kaupunkialueella. Pelkästään alueella sijaitseva kotipaikka tai muunlainen tuottamaton toimipaikka (hallinnollinen osoite, postilokero) ei oikeuta valtion tukeen poikkeuksia lukuun ottamatta (20);

- varattava vähintään 20 prosenttia uusista luoduista työpaikoista tässä tiedonannossa tarkoitettujen kaupunkien ongelma-alueilla asuvien henkilöiden palkkaamiseen.

VI. TUEN MUOTO JA INTENSITEETTI

13. Kaupunkien ongelma-alueilla esiintyy ongelmia, jotka vastaavat perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen perusteella tuetulla alueella esiintyviä ongelmia, sekä näiden ongelma-alueiden yhteiskunnallis-taloudellisen tilanteen osalta että näillä alueilla sijaitseville yrityksille aiheutuvien ylimääräisten kustannusten ja muiden haittatekijöiden osalta. Jotta voitaisiin noudattaa suhteellisuusperiaatetta, on löydettävä tasapaino toisaalta tukimuodon ja suurimman sallitun intensiteetin ja toisaalta käsiteltävänä olevien ongelmien luonteen, kiireellisyyden ja voimakkuuden välillä.

14. Uusille tai olemassa oleville yrityksille, jotka haluavat investoida, myönnettävien tukien on liityttävä työpaikkojen luomiseen ja ne on myönnettävä joko alkuinvestointiin tuen määräytymisperusteen mukaan (21) tai luotujen työpaikkojen määrän mukaan. Kaikki eri tukimuodot ja niiden kasautuminen huomioon ottaen suurimmaksi sallituksi tukiosuudeksi on vahvistettu 26 prosentin nettoavustusekvivalentti (22) kyseisestä investoinnista tai 10 000 ecua luotua työpaikkaa kohden (23). Nämä tuen osuudet vastaavat sitä tukitasoa, joka voidaan myöntää 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla toimiville pk-yrityksille aluetukena.

15. Paikallisille markkinoille ominaiset kilpailuedellytykset oikeuttavat uusille yrityksille annetuista eduista hyötymisen ulottamisen myös olemassa oleviin yrityksiin, jotka eivät ole ryhtyneet uusiin investointeihin. Olemassa oleville yrityksille myönnettävät tuet eivät kuitenkaan missään tapauksessa voi merkitä sitä, että olemassa olevalle yritykselle muodostuva kilpailuetu olisi suurempi kuin samalle alueelle sijoittuvalle uudelle yritykselle muodostuva etu. Tästä syystä olemassa olevien yritysten mahdollisuudet saada tukea on rajattava uusiin yrityksiin sovellettaviin enimmäismääriin. Tässä tarkoituksessa voidaan vastaavasti soveltaa 26 prosentin nettoavustusekvivalenttia olemassa olevan yrityksen jo toteuttamaan investointiin (24) ja luotua työpaikkaa kohden myönnettävää 10 000 ecun tukea voidaan soveltaa tässä yrityksessä olevien vakituisten työpaikkojen määrään. Muistettakoon kuitenkin yleisesti, että koska olemassa oleville yrityksille myönnettävä tuki rajataan ainoastaan liitteessä 1 määritettyä paikallista toimintaa harjoittaviin pieniin yrityksiin, toimenpiteellä ei ole vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan.

VII. MENETTELY, KESTO JA YHTEYS MUIHIN SÄÄNTÖIHIN

16. Näiden puitteiden soveltaminen ei estä muissa valtion tukea koskevissa säännöissä tarjottujen mahdollisuuksien soveltamista, erityisesti de minimis -säännön soveltamista (25), jonka pitäisi useimmissa tapauksissa riittää vastaamaan esiintyviin tarpeisiin, ja työllisyystuen suuntaviivojen soveltamista, joita sovelletaan kaikissa niissä tapauksissa, joissa on kysymys työpaikkojen nettoluomisesta ja jotka eivät liity investointeihin (26).

17. Näiden puitteiden perusteella yrityksille tai toiminnalle, jotka liittyvät sellaisiin tuotteisiin tai sellaiselle toimialalle, jotka kuuluvat yhteisön erityisen valvonnan alaisuuteen, myönnettyjen tukien on noudatettava erityisiä kyseiselle alalle vahvistettuja perusedellytyksiä ja menetelmiä.

18. Näiden puitteiden soveltamisessa on otettava lisäksi huomioon yhteisön oikeuden säännökset, jotka koskevat eri tarkoituksiin myönnetyn tuen kasautumista (vrt. EYVL N:o C 3, 5.1.1985) tai samaan tarkoitukseen myönnettyä tukea, joka on peräisin saman yhteisön tai eri yhteisöjen tukijärjestelmistä (valtakunnalliset, alueelliset tai paikalliset yhteisöt). Viimeksi mainitussa tapauksessa kasautuneen tuen on noudatettava eri tukijärjestelmissä esiintynyttä korkeinta enimmäismäärää.

19. Perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan perusteella jäsenvaltioiden on ilmoitettava komisiolle ennen järjestelmien toteuttamista suunnitelmistaan tukijärjestelmiksi, jotka laaditaan näiden puitteiden soveltamiseksi käytännössä. Komissiolle ilmoitettujen hankkeiden on sisällettävä kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot, jotka ovat tarpeen järjestelmän yhdenmukaisuuden varmistamiseksi tämän tiedonannon kanssa. Hankkeista on ilmoitettava yhdistetyn ilmoitusmenettelyn mukaisesti (27).

20. Nämä puitteet hyväksytään viiden vuoden ajaksi alkaen julkaisupäivästään Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Ennen tämän ajan umpeutumista komissio laatii arvion niiden toimivuudesta, jotta se voisi esittää näkemyksensä puitteiden pidentämistä koskevasta kysymyksestä ja puitteisiin mahdollisesti tarvittavista muutoksista.

(1) Komission valkoinen kirja "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys. 2000-luvun haasteet ja mahdollisuudet", 5 päivänä joulukuuta 1993 tehty päätös, Euroopan yhteisön tiedote, lisäosa 6/93.

(2) Katso alaviite 1; s. 20.

(3) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen XIV osasto "Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus", sellaisena kuin se on muutettuna g artiklan 38 kohdalla.

(4) Komission tiedonanto jäsenvaltioille niiden toimintalinjojen yleislinjojen vahvistamisesta, joita jäsenvaltioiden kehotetaan ottamaan käyttöön kaupunkialueisiin liittyvän yhteisön aloitteen yhteydessä, EYVL N:o C 180, 1.7.1994, s. 6.

(5) Katso alaviite 4; kohta 6.

(6) Katso alaviite 4; kohta 8.

(7) Katso alaviite 1, s. 83.

(8) Essenin Eurooppa-neuvosto, 9.-10.12.1994, puheenjohtajan päätelmät, SI(94) 1000, 10.12.1994, s. 4.

(9) Cannesin Eurooppa-neuvosto, 26.-27.6.1995, puheenjohtajan päätelmät, SI(95) 500, 27.6.1995, s. 4.

(10) Katso erityisesti asia "Pacte relance pour la ville", ns. kaupunkien "elvytyssopimus" (valtion tuki N 159/96, Ranska), tiedote EU 3-1996, kohta 1.3.43, ja EYVL N:o C 215, 25.7.1996.

(11) Vertaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukiin annettu komission tiedonanto, EYVL N:o C 212, 12.8.1988.

(12) Tilastollinen alueluokitus, taso 3.

(13) Katso pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevat yhteisön suuntaviivat, EYVL N:o C 213, 23.7.1996.

(14) Katso työllisyystuen suuntaviivat, EYVL N:o C 334, 12.12.1995, s. 4.

(15) Tästä olisi yleensä kysymys niissä tapauksissa, joissa tukea myönnetään olemassa oleville yrityksille, jotka harjoittavat paikallista toimintaa (vertaa 11 kohta).

(16) Perinteisesti pitkäaikaistyöttömät, nuoret, naiset, iäkkäät henkilöt tai vammaiset.

(17) URBAN-aloite, 5 kohta.

(18) EYVL N:o L 107, 30.4.1996.

(19) Neuvoston asetus (EY) N:o 3037/90, EYVL N:o L 293, 24.10.1990.

(20) Tässä tarkoitettu poikkeus koskee tiettyihin yritysmuotoihin rajattuja tapauksia, kuten rakennusalalla toimivia yrityksiä, joiden työntekijät on palkattu kaupungin ongelma-alueelta tai jonka taloudellisesta toiminnasta osaa harjoitetaan tällaisella alueella, vaikka pääasiallista taloudellista toimintaa ei harjoitettaisikaan kyseisellä alueella. Näin ollen, vaikka osa toiminnanharjoittamisesta tapahtuisi kaupunkialueen ulkopuolella, myönteiset vaikutukset kaupunginosalle (erityisesti työllisyyden osalta) voivat oikeuttaa tällaisen yrityksen tukikelpoisuuden.

(21) Alkuinvestoinnin käsite on määritelty komission tiedonannossa, EYVL N:o C 31, 3.2.1979, liite, 18 kohta, ja tuen määräytymisperuste neuvoston päätöslauselmassa, EYVL N:o C 111, 4.11.1971, liite, 5 kohta.

(22) Kyseinen 26 prosenttia netto vastaa tuen määrää 20 prosenttia netto, jota komissio käyttää yleensä perusaluetuen enimmäismääränä (koskee suuryrityksiä) perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla; tähän lisätään 10 prosenttia brutto (vastaa keskimäärin 6:ta prosenttia netto) suuruinen lisätuki edellä mainitun pk-yritysten valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisille pienille yrityksille.

(23) 10 000 ecun enimmäismäärä luotua työpaikkaa kohden vastaa suuruudeltaan 20 prosentin nettoavustusekvivalenttia sen perusteella, että työpaikkaa kohden tarvitaan keskimäärin 50 000 ecun investointi.

(24) Tuen tason, josta lähtien aiemmin jo toteutetuille investoinneille myönnettävä tuki lasketaan, olisi perustuttava hyödykkeen nettoarvoon tuen myöntämishetkellä (ottaen erityisesti huomioon jo toteutuneet poistot).

(25) Komission tiedonanto vähämerkityksisestä valtion tuesta, EYVL N:o C 68, 6.3.1996.

(26) Katso alaviite 25.

(27) Katso komission 2 päivänä elokuuta 1995 ja 15 päivänä toukokuuta 1996 päivätyt kirjeet jäsenvaltioille.

LIITE 1

>TAULUKON PAIKKA>