EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 20.01.1998 
KOM(1998) 15 1opull. 
KOMtSSION KERTQMUS 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALDCOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
YHTEISÖN KOLMANNEN VAMMAISTEN HYVÄKSI TOTEUTETTAVAN 
TOIMINTAOHJELMAN (HELIOS II) ARVIOEVNISTA 
1993-1996 

l.YHTEENVETO 4 
2. HELIOS II -OHJELMAN YLEISKUVAUS 4 
2.1 Tavoitteet 4 
2.2 Toimenpiteet 5 
2.3Rahoitus 5 
2.4 Ohjelmanjohtorakenne 5 
2.5 Ohjelmaan osallistujat 6 
3. OHJELMAN ARVIOINTI 7 
3.1 HELIOS II -ohjelma kokeilukenttänä 7 
3.2 Ohjelman toteuttamisen arviointi 7 
3.2.1 Vammaisten osallistuminen HELIOS II -ohjelmaan 8 
3.2.2 Johtorakenteiden tehokkuus 9 
3.2.3 Muodolliset yhteydet eurooppalaisten aloitteiden välillä 9 
3.3 Ohjelman vaikutusten arviointi 10 
3.3.1 Tiedon ja kokemuksen siirto 10 
3.3.2 Vaikutus verkkojen kehittämiseen ja tukemiseen 12 
3.3.3 Vaikutus synergian kehittymiseen eurooppalaisen ja kansallisen 
politiikan välillä 12 
4. PÄÄTELMÄT 14 
4.1 Lisäarvo 14 
4.2 Ohjelman rajoitukset 15 
4.3 Vaikutukset tulevaän toimintaan 16 
4.3.1 Toimet, joilla edistetään oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa 
vammaisuuden alalla 16 
4.3.2 Toimet, joilla parannetaan vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssa 17 
-2-
4.3.3 Toimet, joilla varmistetaan vammaisten ja vammaisjärjestöjen 
edustus yleisessä politiikanteossa 17 
4.3.4 Toimet, joilla varmistetaan todellinen vuoropuhelu 
kansalaisjärjestöjen kanssa 18 
5. TIE ETEENPÄIN 20 
1. YHTEENVETO 
Yhteisön kolmas toimintaohjelma vammaisten hyväksi, HELIOS II -ohjelma, 
perustettiin 25. helmikuuta 1993 tehdyllä neuvoston päatöksellä 93/136/ETY1. Ohjelma 
kattoi 1. tammikuuta 1993 ja 31. joulukuuta 1996 välisen ajan. 
Edellä mainitun päätöksen 11 artiklan 3 kohdassa määrätään, että komissio antaa 1 
päivään heinäkuuta 1997 mennessä täydellisen kertomuksen Euroopan parlamentille, 
neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle HELIOS II -ohjelman täytäntöönpanosta ja 
tuloksista. 
Edellä mainitun 25. helmikuuta 1993 tehdyn päätöksen. 11 artiklan 4 kohdan sekä 
päätöksen liitteen 1.2 kohdan mukaisesti tämä kertomus perustuu pääasiassa kaikkien 
HELIOS II -ohjelmassa toteutettujen toimenpiteiden riippumattomaan ja puolueettomaan 
arviointiin.2 Kertomuksessa pyritään antamaan yleiskuva riippumattoman arvioinnin 
tuloksista ja niiden vaikutuksista tuleviin vammaisten hyväksi toteutettaviin toimiin. 
2. HELIOS II -OHJELMAN YLEISKUVAUS 
2.1 Tavoitteet 
HELIOS II-ohjelmaa perustettaessa tarkoituksena oli edistää vammaisten yhtäläisiä 
mahdollisuuksia ja heidän integroitumistaan yhteiskuntaan. Tähän pyritään seuraavien 
tavoitteiden avulla: 
(1) Kehitetään ja parannetaan tiedotus- ja vaihtotoimintaa jäsenvaltioiden ja 
kansalaisjärjestöjen kanssa. 
(2) Edistetään tehokkaita lähestymistapoja ja toimenpiteitä, jotta saavutetaan 
suurempi tehokkuus ja toimien parempi yhteensovittaminen. 
(3) Edistetään yhteisön tasolla sellaisen yhteistyöpolitiikan kehittämistä 
jäsenvaltioiden ja integroimiseen liittyvien järjestöjen ja yhdistysten välillä, joka 
perustuu parhaisiin uutta luoviin ja tehokkaisiin kokemuksiin ja käytäntöihin 
jäsenvaltioissa. 
(4) Jatketaan yhteistyötä eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen ja niiden 
kansalaisjärjestöjen kanssa, joiden jäsenvaltiot katsovat olevan vammaisten 
edustajia kansallisten vammaisneuvostojen kautta. 
EYVLL 56/30, 9.3.1993. 
Tttmiln vuoksi komissio antoi arviointitchtävän tarjouspyynnttn jälkcen Tavistock-instituutillc 
(Yhdistynyt kuningaskunta), joka teki arvioinnin yhteistyössä kolmcn muun tutkimuslaitoksen kanssa: 
Nexus (Irlanti), ECWS (Alankomaat) ja Prisma (Kreikka). Kertomus on saatavana (cnglanninkielisena) 
työasiakirjana komission yksiköiltä. 
2.2 Toimenpiteet 
Tavoitteita pyrittiin toteuttamaan päaasiassa seuraavien toimenpiteiden avulla: 
(1) Jäsenvaltioiden välinen tiedotus- ja vaihtotoiminta: konferenssit, seminaarit, 
tiedonvaihto, opintokäynnit ja kurssit toiminnallisen kuntoutuksen alalla sekä 
vammaisten integroimiseksi koulutukseen ja taloudelliseen ja sosiaaliseen 
toimintaan. Jäsenvaltiot nimesivät osallistujat. 
(2) Jäsenvaltioissa hankitun tiedon keräys, vaihto ja jakelu atk-pohjaisen tieto- ja 
dokumentointijärjestelmän (HANDYNET) kehittämisen avulla. 
(3) Yhteistyö kansalaisjärjestöjen kanssa: konferenssien rahoitus, opintokäynnit, 
kurssit ja muut Euroopan laajuiset yhteistyötoimet, tiedottaminen 
kansalaisjärjestöille yhteisön tasolla toteutetuista toimista ja kansalaisjärjestöjen 
neuvot komissiolle erityisaiheista. 
(4) Tiedottaminen ja vaikuttaminen yleisiin asenteisiin tiedotusvälineiden ja 
vuosittaisten palkintojen avulla. Palkintoja myönnetään mallihankkeilie 
vammaisten integroimiseen liittyvillä eri aloilla. 
2.3 Rahoitus 
Ohjelman toteuttamiseen tarvittavat määrärahat arvioitiin 37 miljoonaksi ecuksi. 
Talousarvioon varatut määrärahat olivat 40,16 miljoonaa ecua ja tosiasiallisesti käytetty 
määrä 39,74 miljoonaa ecua. 
Rahoitus jakautuu eri vuosia varten seuraavasti (miljoonia ecuja): 
Vuosi . Talousarvio Kaytetyt varat 
1993 5,60 5,40 
1994 10^06 KM34 
1995 ryn RJS 
1996 I 12,69 1 12,52 
2.4 Ohjelman johtorakenne 
Ohjelman keskitetty johto kuului komissiolle, jonka tukena oli ulkopuolinen teknisen 
tuen toimisto (HELIOS-asiantuntijaryhmä) ja useita neuvoa-antavia komiteoita, 
esimerkiksi 
• Neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden hallitusten edustajista. 
• Vammaisten eurooppalainen foorumi, joka muodostuu kansallisista 
vammaisneuvostoista ja eurooppalaisista kansalaisjärjestöistä. 
• Yhteysryhmä, joka muodostuu kahden muun komitean edustajista ja toimii niiden 
välisenä yhteyselimenä. 
-5-
Kansallisella tasolla ohjelman neuvottelurakenteita varten tarvittiin kansalliset 
koordinaattorit ja vammaisneuvostot. Koordinaattorit osallistuivat neuvoa-antavan 
komitean työhön ja vammaisneuvostot vammaisten eurooppalaiseen foorumiin. 
Kansalliset koordinaattorit valitsivat osallistujat tiedotus- ja vaihtotoimintaan sekä 
tukivat ja arvoivat HELIOS Il-toimia kansallisella ja paikallisella tasolla. Tähän 
toimintaan kuului merkittävänä osana kansallisten tiedotuspäivien järjestäminen, yleensä 
vuosittain. Eri maiden koordinointijärjestelyt poikkesivat toisistaan ja tarjosivat siten 
myös hyvin erilaisia koordinointi- ja tiedonvaihtomahdollisuuksia. 
Paikallisella tasolla tiedotus- ja vaihtotoiminnan koordinaattorit valikoituivat 
osallistujien keskuudesta. Nämä paikallisen tason koordinaattorit saivat merkittävää 
tukea HELIOS-asiantuntijaryhmältä. 
2.5 Ohjelmaan osallistujat 
HELIOS II -ohjelman ansiosta monet vammaisasioita paikallisella, kansallisella tai 
eurooppalaisella tasolla käsittelevät organisaatiot saivat mahdollisuuden osallistua 
keskusteluihin ja vaihtoihin muissa jäsenvaltioissa toimivien samankaltaisten 
organisaatioiden kanssa. Toiminnassa oli mukana pysyvästi kolmen vuoden ajan noin 
1 150 'avainosallistujaa'. Lisäksi toimintaan osallistui satunnaisemmin noin 30 000 
organisaatiota. 
Avainosallistujat 
Neuvottelurakenteet Organisaatioiden mfiarfi Ominaisuudet 
Neuvoa-anlava komitea 34 Kansallisten hallitustcn 
virkamiehet 
Vammaisten 17' Kansalliset 
eurooppalainenfoorumi 13 vammaisncuvostot 
2 Eurooppalaiset 
kansalaisjarjesttft 
Tyomarkkinaosapuolet 
Tyoryhmat 8? Hallitusten virkamiehet, 
kansalaisjarjestot ja 
asiantuntijat 
Paikalliset toimet 
Tiedotus-ja vaihtotoiminta 8323 Paaasiassa organisaatioita, 
jotka tarjoavat palveluita 
vammaisille ja 
koulutuslaitoksille 
HANDYNET-keskukset 142 Asiantuntijat ja palvelujen 
tarjoajat 
Muihin osallistujiin kuului kansalaisjärjestöjen vaihtotoimintaan osallistuvia 
organisaatioita ja yksittäisiä henkilöitä,4 ohjelman neuvoa-antavissa komiteoissa 
3 Mukana ovat Norjan ja Islannin edustajat. 
6-
edustettuina olevien kansalaisjärjestöjen jäseniä (856 kansallista ja eurooppalaista 
kansaialsjärjestöä) sekä vuosittaisten HELIOS Il-kilpailujen osallistujia (noin 200 
vuodessa). Tämän lisäksi on otettava huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden järjestämille 
kansallisille tiedotuspäiville osallistuneet (osallistujamääristä ei ole yhtenäisiä tietoja), 
muut HELIOS II-toimintaan osallistuneiden organisaatioiden jäsenet sekä erilaisten 
julkaisujen lukijat. Viimeksi mainittu ryhmä kattaa mahdollisesti hyvinkin erilaisia 
vammaisjärjestöjä eri puolilla Eurooppaa: HELIOSCOPE- ja Flash-julkaisujen 
postituslistalla oli yli 30 000 vastaanottajaa. 
3. OHJELMAN ARVIOINTI 
Seuraavassa selitetään ulkoisen arvioinnin tärkeimpiä tuloksia. 
3.1 HELIOS II -ohjelma kokeilukenttänä 
HELIOS II -ohjelmassa yhdistyi joukko innovatiivisia tekijöitä, jotka edistivät yhteisön 
lähestymistapaa vammaispolitiikkaan kolmella merkittävällä tavalla: 
(1) Aiemmissa toimintaohjelmissa korostui usein 'sosiaalihuoltoon' perustuva 
lähestymistapa. HELIOS II -ohjelmassa sen sijaan keskityttiin enemmän 
yhtäläisiä mahdollisuuksia ja integrointia koskeviin kysymyksiin. 
(2) Sen sijaan, että HELIOS II-ohjelmassa olisi edistetty muutoksia tukemalla 
pilottitoimia tai esittelyhankkeita, siinä pyrittiin saamaan aikaan muutoksia 
paikalliseen tiedonvaihtoon perustuvan sosiaalisen oppimisen mallin avulla. 
Tähän yhdistettiin maili, jossa toimintaa ohjataan politiikan avulla. Sitä 
sovellettiin levittämällä sitä oppia, jota oli saatu paikallisen tiedonvaihdon avulla, 
ja luomalla organisaatioiden väliselle yhteistyölle kansalliset ja eurooppalaiset 
rakenteet. 
(3) HELIOS II oli ensimmäinen toimintaohjelma, jossa luotiin muodollinen rakennc 
vammaisten ja vammaisjärjestöjen kuulemista varten. 
HELIOS II -ohjelman innovatiivisten osien vuoksi koko ohjelmasta tuli vahvasti 
kokeiluluontoinen. Lisäksi ohjelmassa korostettiin vaihtoa ja oppimista. Tämän vuoksi 
ohjelmaa voitiin pitää jossakin suhteessa 'laboratoriona', jossa voitiin tutkia 
vammaisuuteen, yhtäläisiin mahdollisuuksiin ja integraatioon liittyviä kysymyksiä, lisätä 
ymmärrystä ja testata uusia ratkaisuja ennen niiden levitystä laajemmalle yleisölle. 
Arvioinnissa olikin tärkeää kiinnittää huomiota ohjelman tulosten lisäksi myös niihin 
prosesseihin, joiden avulla nämä tulokset saavutettiin. 
3.2 Ohjelman toteuttamisen arviointi 
Tässä osassa ohjelman toteuttamista tarkastellaan kolmelta kannalta: vammaisten 
osallisluminen HELIOS II -ohjelmaan, johtorakenteiden tehokkuus sekä synergia 
ohjelman ja muiden vammaisalalla toteutettavien eurooppalaisten aloitteiden välillä 
Vuosittaisten alakohtaisten raporttien otokseen perustuva arvio on noin 24 000 vuodessa. 
-7 
3.2.1 Vammaisten osallistuminen HELIOSII -ohjelmaan5 
Vaikka ohjelmassa pyrittiin merkittävällä tavalla huolehtimaan siitä, että vammaiset ja 
vammaisjärjestöt olivat hyvin edustettuina ohjelman neuvottelurakenteissa, vammaiset 
eivät olleet riittävästi edustettuina kaikissa ohjelman osissa. 
Tämä koski erityisesti tiedotus- ja vaihtotoimintaa, johon edustajat valittiin pääasiassa 
sen perusteella, millaisia strategioita jäsenvaltiot käyttivät edustajien nimeämisessä ja 
tulevaa ohjelmaa koskevan tiedon levityksessä. Ohjelmassa oli kuitenkin edelleen monia 
rakenteellisia ongelmia, jotka estivät vammaisia ja vammaisjärjestöjä osallistumasta 
ohjelmaan samalla tavalla kuin ammattilaiset ja ammattimaiset palvelujärjestöt. 
Ongelmat liittyivät esim. seuraaviin seikkoihin: 
• Resurssit ja sopivat tilat: Vaihtotoimien järjestäjät eivät aina ottaneet huomioon 
vammaisille sopivien tilojen ja aikataulujen tarvetta. Toimien rahoittaminen vain 
osittain ja kulujen hidas korvaaminen aiheuttivat taloudellisia vaikeuksia. 
• Tiedotus: Liian suuri tietomäärä ja tietojen myöhäineri toimittaminen ennen kokouksia 
aiheuttivat ongelmia. Tämä koski erityisesti neuvottelurakenteita, koska niihin 
osallistuvien oli kuultava organisaatioidensa jäseniä. 
• Osallistumisen taso: Osallistumisen taso oli erityinen ongelma tiedotus- ja 
vaihtotoiminnassa, jossa paikallisia organisaatioita pyydettiin rohkaisemaan 
suurempaa määrää vammaisia osallistumaan toimintaan. Osallistumisen jatkuvuus 
osoittautui kuitenkin vaikeaksi. 
• Keskustelun taso: Joissakin toimissa ammattilaisilla esiintyi vielä sitä asennetta, että 
vammaisilta puuttuu tarvittava pätevyys osallistua keskusteluihin tasa-arvoiselta 
pohjalta. Vammaiset osallistujat olivat joskus sitä mieltä, että ammattilaiset ja 
palvelujen tarjoajat olivat kiinnostuneempia tilanteen säilyttämisestä ennallaan kuin 
muutoksesta. 
Vammaisten edustajien vähäinen määrä ohjelman alkuvaiheessa osoitti oikeaksi yleisen 
huolen vammaisten puutteellisesta osallistumisesta, joten komissio pyrki lisäämään 
vammaisten edustajien osuutta. Näillä pyrkimyksillä oli positiivinen vaikutus erityisesti 
niillä aloilla, joilla vammaiset perinteisesti eivät ole osallistuneet toimintaan. Sosiaalisen 
integraation alalla osallistuminen oli suhteellisen korkeaa alusta saakka (noin 50 %); 
toiminnallisen kuntoutuksen ja koulutuksen alalla vammaisten osuus nousi 20 %:iin ja 
taloudellisen integraation alalla osuus kaksinkertaistui noin 20 %:sta 40 %:iin ohjelman 
lopussa. 
Osittain näiden ponnistusten ansiosta monet vaihtotoimista edistivät huomattavasti 
keskustelua palvelujen tarjoajien ja vammaisten välillä. Se näyttää vaikuttaneen siihen, 
Arviontitoimissa keskityttiin siihen, miten vammaiset osallistuivat ohjelmaan. Arvioinnissa oltiin 
huolissaan kuitenkin myös siitä, että muut ryhmät eivät ole tarpeeksi edustettuina. Esimerkiksi 
taloudellista integraatiota koskevassa osassa voitiin huomata työnantajien puuttuminen, ja joihinkin 
kansalaisjärjestöjen vaihtotoimiin osallistui varsin vähän kansallisia ja Euroopan tason edustajia, joilla 
oli poliittinen valtuutus. 
että asenteet ovat muuttuneet osallistujien organisaatioissa sekä laajemmin kansallisessa 
politiikassa. 
3.2.2 Johtorakenteiden tehokkuus 
HELIOS II -ohjelman alussa esiintyi huolta ohjelman rakenteen monimutkaisuudesta. 
Sen vuoksi tätä tarkasteltiin arvioinnissa erityisen perusteellisesti. 
Yleisesti ottaen oltiin sitä mieltä, että komission ja HELIOS-asiantuntijaryhmän tarjoama 
tuki oli tehokasta. Sitä arvostivat erityisesti osallistujat paikallisella tasolla. Arvioinnissa 
tuodaan esiin kuitenkin, että ohjelmassa on tarpeen ohjata huomattavasti resursseja 
erityisesti vammaisten osallistumisen lisäämiseen. Resursseja pohdittaessa on otettava 
huomioon sekä yleiset henkilöstövaatimukset että tarvittava asiantuntijuus, johon kuuluu 
yleinen kokemus vammaisasioista sekä kysymyksistä, jotka liittyvät vammaisten 
tehokkaaseen integroitumiseen ja osallistumiseen. 
Muina vaikeina alueina pidettiin ohjelman neuvottelurakenteita sekä yhteyksiä komission 
ja kansallisten ministeriöiden sekä joissakin tapauksissa eri ministeriöiden välillä. Yksi 
neuvottelurakenteisiin liittyvistä suurimmista vaikeuksista oli erilainen 
kehittymissuuntaus kahden eri neuvoa-antavan elimen - neuvoa-antavan komitean ja 
vammaisten eurooppalaisen foorumin - välillä. Lisäksi yhteysryhmä ei ollut tarpeeksi 
vahva pystyäkseen tasoittelemaan eroja kyseisten komiteoiden välillä. 
3.2.3 Muodolliset yhteydet eurooppalaisten aloitteiden välillä 
Komissio piti yllä muodollisia yhteyksiä HELIOS II-ohjelman ja muiden Euroopan tason 
ohjelmien ja aloitteiden välillä yksiköiden välisen ryhmän ja ohjelman 
neuvottelurakenteiden avulla. Joissakin muissa vammaisuuteen liittyvissä ohjelmissa ja 
aloitteissa tapahtui merkittäviä muutoksia, joiden voidaan katsoa suoraan liittyvän 
komission tällä tasolla luomiin yhteyksiin (katso kohta 3.3.3.). 
Kansallisella tasolla luotiin muodollisia yhteyksiä vammaisuuteen liittyvien 
eurooppalaisten ohjelmien ja aloitteiden välillä noin puolessa jäsenvaltioista. On 
kuitenkin todettava, että suurissa jäsenvaltioissa vastuu yhteisön ohjelmista ja aloitteista 
jakautuu eri ministeriöiden välille. Tämä rajoittaa virkamiesten yhteistyötä ja 
koordinaatiota. Muutamat maat ovat omaksuneet tietoisesti sen politiikan, että HELIOS 
II-ohjelman osallistujia rohkaistaan tekemään hakemuksia muihin ohjelmiin ja 
aloitteisiin, ja joissakin maissa on suosittu muiden eurooppalaisten aloitteiden osallistujia 
valittaessa HELIOS II-ohjelman osallistujia. Tämä on johtanut huomattavoun 
päällekkäisyyteen paikallisella tasolla eri ohjelmien osallistujien välillä. Noin 60 
prosenttia paikallisista HELIOS II-ohjelman osallistujista on joko rnukana muissa 
eurooppalaisissa ohjelmissa tai aloitteissa tai on hakenut niiltä tukea. HORIZON oli 
uscimmin mainittu aloite. Useat osallistujat ilmoittivat, että HELIOS II-ohjelmaan 
osallistuminen on vaikuttanut merkittävästi heidän kykyynsä osallistua muihin 
eurooppalaisiin toimiin, koska he ovat saaneet tietoa, mahdollisuuksia löytää 
kumppaneita ja kokemusta työskentelystä Euroopan tasolla. 
Tämä korostaa HELIOS II-ohjelman erityisluonnetta. Ohjelma itsessään ei tarjonnut 
. :si rsseja csittelyä tai käytännöllisiä hankkeita varten. Se täydensi kuitenkin hyvin muita 
.9. 
tällaisia resursseja tarjoavia hankkeita, koska osallistujat saivat mahdollisuuksia vaihtaa 
tietoja, kehittää ajatuksia uusia toimia varten sekä hankkia kokemusta. 
3.3 Ohjelman vaikutusten arviointi 
HELIOS II -ohjelman vaikutusta on tarkasteltu sen perusteella, miten se 
• edisti tehokkaisiin lähestymistapoihin ja toimenpiteisiin liittyvän tiedon ja 
kokemuksen siirtoa osallistujien välillä paikallisella tasolla 
• vaikutti verkottumiseen ja yhteistyöhön vammaisjärjestöjen välillä 
• vaikutti synergiaan j a politiikan kehittymiseen kansallisella j a Euroopan tasolla. 
3.3.1 Tiedon ja kokemuksen siirto 
Hankitun tiedon ja kokemuksen siirto sellaisessa ohjelmassa kuin HELIOS II voi 
tapahtua useilla tasoilla. Tässä yhteydessä kannattaa erottaa toisistaan siirto prosessina 
(eli tietojen vaihto) ja siirto tuloksena (eli uuden toimintatavan omaksuminen) sekä 
toisaalta sisäinen siirto (ohjelman jäsenten välillä) ja ulkoinen siirto (tiedon ja 
kokemuksen levitys laajemmalle yleisölle). 
A. Vaihtotoiminta osallistujien välillä 
Osallistujien välisen vaihtotoiminnan ilmoitettiin yleisesti olevan yksi ohjelman 
tehokkaimmista osista. Miltei kaikki osallistujat ilmoittivat, että he olivat hyötyneet 
vaihtokokemuksistaan. Kolme neljästä kyselyyn vastanneesta ilmoitti, että vaihtojen 
ansioista he olivat saaneet paremman käsityksen hyvistä toimintatavoista ja ajatuksia 
siitä, miten he voisivat parantaa palvelujaan. Vastaajat arvostivat myös lisääntynyttä 
solidaarisuuden tunnetta (90 %) ja muilta osallistujilta saamaansa tukea (75 %). 
Oppiminen koettiin usein pikemminkin ilmapiirin muuttumisena kuin erityisinä tietoina: 
vammaisasioihin suhtauduttiin uudella tavalla tai uusille ideoille oltiin avoimempia. 
Tämän tason kokemuksen perusteella voidaan nähdä, millaisissa olosuhteissa voidaan 
parhaiten edistää tehokasta kulttuurien, vammaisryhmien ja ammattikuntien välistä 
vaihtoa. 
B. Tiedon ja kokemuksen levitys ohjelman ulkopuolella 
Ohjelmasta saatua tietoa ja kokemusta jaettiin laajemman yleisön kanssa joko 
© osallistujien omien ponnistusten avulla, kun osallistujat palasivat toimipaikalleen 
(laaja-alainen siirto) tai 
«> ohjelmassa laadittujen kertomusten jajulkaisujen avulla (alakohtainen siirto) 
Laaja-alainen siirto 
Useimmat ohjelman osallistujista näyttävät todella pyrkineet jakamaan muiden kanssa 
sen tiedon, jota he olivat saaneet ohjelmasta. Yleisimpiä kanavia olivat keskustelut 
työtoverien kanssa (97 %), organisaatioiden jäsenille lähetetyt kertomukset (73 %), 
-10 
artikkelit tiedotteissa (57 %) ja vammaisten lehdet (39 %). Monet organisaatiot (75 %) 
onnistuivat myös saamaan jonkin verran julkisuutta tiedotusvälineissä, vaikka aiheesta 
oltiinkin kiinnostuneempia paikallisissa sanomalehdissä ja radiossa kuin kansallisissa 
tiedotusvälineissä tai televisiossa. Lisäksi julkisuutta oli helpompi saada vammaisalan 
viestimissä kuin yleisissä tiedotusvälineissä. 
Resurssien puute oli tärkein este kokemusten jakamiselle laajemman yleisön kanssa. 
HELIOS II ei rahoittanut laajempaa levitystoimintaa (kansallisia tiedotuspäiviä lukuun 
ottamatta). Tämä saattoi aiheuttaa ongelmia organisaatioille, joiden henkilökunta ja 
resurssit olivat rajallisia. 
Kansallisten koordinaattoreiden rooli oli erityisen tärkeä sen varmistamisessa, että 
ohjelman toimien tuloksena hankittua tietoa ja kokemusta levitettiin laajemmin. Noin 80 
prosenttia tiedotus- ja vaihtotoimien osallistujista ilmoitti, että he olivat jakäneet 
vaihtotoimien kokemuksensa muiden kanssa HELIOS II-konferensseissa ja 
kansallisilla tiedotuspäivillä. 
Alakohtainen tiedonlevitys 
Laaja-alaisen vaihdon kautta tapahturieen tiedon levityksen lisäksi ohjelmassä on tuotettu 
mittava määrä kirjallista aineistoa. 
Aineistoa levitettiin suurimmaksi osaksi joko postitse ohjelman osallistujille tai siten, että 
osallistujat itse levittivät sitä. Kansallisilla edustajilla oli erilaisia suunnitelmia siitä, 
miten aineistoa levitettäisiin laajemmin. Jotkut suunnittelivat aineiston lähcttämistä 
kaikille paikallisille ja alueellisille viranomaisille; joillakin ei ollut minkäänlaisia selviä 
suunnitelmia levitystä varten. Tämä osoittaa, että on tarpeen luoda selkeä levitysstrategia 
tämänkaltaisessa ohjelmassä laadittua aineistoa varten. Ohjelmasta saadun tiedon ja 
kokemuksen laaja levitys on tärkeä edellytys laajalle keskustelulle. 
HANDYNETIÄ arvosteltiin myös, koska se oli suunniteltu enemmän ammattilaisten 
kuin vammaisten itsensä tarpeita varten. Ohjelman aikana - väliarviointikertomuksen 
johdosta - ryhdyttiin kuitenkin toimiin vammaisten ja vammaisjärjestöjen saamiseksi 
aktiivisemmin mukaan tietokannan kehittämiseen. 
C. Tiedon ja kokemuksen soveltaminen ohjelmaan osallistujien keskuudessa 
Vaikka monet osallistujat (53 % tiedotus-ja vaihtotoiminnan ja 56 % kansalaisjärjestöjen 
kyselyyn vastanneista) ilmoittivat, että he olivat ottaneet organisaatioissaan käyttöön 
innovatiivisia käytäntöjä ohjelman toimien seurauksena joko odotustensa mukaisesti tai 
jopa niitä suuremmassa määrin, ajatusten muuttaminen käytännöksi oli pitkäaikainen 
hanke. Jotkut ilmoittivat, että muutosprosessi oli alkanut ja että asenteet heidän 
organisaatioissaan olivat muuttuneet. Asennemuutos onkin edellytys muutokselle. 
Ajatusten siirtäminen toiminnaksi edellyttää usein resursseja. Tähän liittyvästi vastaajat 
ilmoittivat, että ohjelma oli tukenut heitä kahdella tavalla: 
® Ohjelma vahvisti niitä käsityksiä, joita osallistujilla oli entuudestaan uusista 
lähestymistavoista. Joskus he saivat ohjelmasta uutta aineistoa, jonka avulla he 
pystyivät vakuuttamcrr. työtoverinsa ja saamaan paikallista rahoitusta. 
ll -
• Ohjelma auttoi monia pääsemään johonkin toiseen eurooppalaiseen ohjelmaan, joka 
tarjosi resursseja uusia hankkeita varten. 
D. Ohjelman vaikutus politiikanja käytännön laajempaan kehittymiseen 
Kyselyissä lähes puolet vastanneista osallistujista oli sitä mieltä, että he pystyivät jollakin 
lailla vaikuttamaan politiikan kehittymiseen paikallisella (48 %) tai kansallisella (43 %) 
tasolla. He olivat kuitenkin harvemmin tyytyväisiä saavutukseensa. Tästä huolimatta 
monissa organisaatioissa oltiin sitä mieltä, että ohjelma oli parantanut heidän julkista 
kuvaansa, ja toivottiin, että tämä vaikuttaisi organisaation kykyyn vaikuttaa politiikkaan 
tulevaisuudessa. Tämä liittyi läheisesti myös siihen vaikutukseen, joka ohjelmalla oli 
verkottumiseen ja vammaisjärjestöjen lobbausmahdollisuuksien paranemiseen. (Tätä 
käsitellään seuraavassa osassa.) 
3.3.2 Vaikutus verkkojen kehittämiseenja tukemiseen 
Vammaisten verkoilla oli merkittävä rooli ohjelman tärkeimpien tavoitteiden 
saavuttamisessa. Esimerkiksi HELIOS II:n mahdollisuudet vaikuttaa hankitun tiedon ja 
kokemuksen siirtämiseen ympäri Eurooppaa riippui suuresti niiden organisaatioiden 
kyvyistä, jotka olivat mukana vaihtotoiminnassa tiedon jakamiseksi laajemmalle 
yleisölle. Tämä puolestaan riippui organisaatioiden verkottumisrnahdollisuuksista. Jotkut 
osallistujat olivat myös sitä mieltä, että pitkällä aikavälillä ohjelma pystyi tehokkaimmin 
vaikuttamaan yhtäläisten mahdollisuuksien ja vammaisten integraation edistämiseen 
tarjoamalla vammaisjärjestöille mahdollisuuksia luoda tehokas foorumi, josta he voivat 
ajaa muutosta kansallisella ja eurooppalaisella tasolla. 
On suuri määrä osoituksia siitä, että HELIOS II -ohjelman neuvottelurakenteet ja sen 
rahoittamat toimet ovat vaikuttaneet merkittävästi verkottumiseen vammaisasioita 
käsittelevien organisaatioiden välillä. Toimilla on luotu uusia verkkoja, vahvistettu 
olemassaolevia verkkoja ja rohkaistu verkottumista uusien osallistujaryhmien välillä. 
Euroopan tasolla HELIOS II on merkittävästi vahvistanut ja parantanut yhteistyön tasoa 
eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen sekä niiden ja kansallisten kansalaisjärjestöjen 
välillä. Joskus ohjelma lisäsi yhteyksiäja neuvotteluja kansalaisjärjestöjen ja kansallisen 
hallinnon ja paikallisten organisaatioiden välillä. Näyttää siltä, että yhteistyö on 
lisääntynyt pikemminkin laajojen kysymysten (esimerkiksi yhtäläisten mahdollisuuksien 
politiikan edistäminen) kuin yksittäisten tai alakohtaisten kysymysten osalta. Tämä 
vuorostaan mahdollistaa eri vammaisryhmien ja eri alojen välisen keskustelun. 
On näyttöä myös siitä, että ammattimaisten virastojen ja vammaisia edustavien 
organisaatioiden yhteistyö on parantunut. Osallistumisrakenteet ovat vahvistuneet sekä 
yksittäisten organisaatioiden sisällä että kansallisella ja Euroopan tasolla. 
3.3.3 Vaikutus synergian kehittymiseen eurooppalaisen ja kansallisen 
politiikan välillä 
Synergia näyttää lisääntyneen merkittävästi viime vuosina sekä vammaisasioiden alalla 
toimivien yhteisön ohjelmien (erityisesti rakennerahastojen) että kansallisen tason 
vammaispoliitikkojen välillä. Itse HELIOS II-ohjelman osuutta tähän muutokseen ei ole 
helppo arvioida aikana, jolloin monet erilaiset voimat vaikuttavat sosiaalipolitiikan 
12 
muotoutumiseen kaikilla tasoilla. On kuitenkin selvää, että ohjelma on tarjonnut 
merkittäviä mahdollisuuksia eri osapuolten vuoropuhelulle. Ohjelman toimet ja rakenteet 
ovat korostaneet ja tukeneet muualla tapahtuvaa kehitystä. Tässä suhteessa ohjelma on 
merkittävällä tavalla täydentänyt yhteisön toimintaohjelmia ja aloitteita vammaisasioiden 
alalla. 
A. Vaikutuspolitiikan kehittymiseen Euroopan tasolla 
30. heinäkuuta 1996 annettu tiedonanto vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista -
Euroopan yhteisön uusi vammaisstrategia6, 20. joulukuuta 1996 annettu neuvoston ja 
neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma 
vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista7 sekä 13. joulukuuta 1996 annettu Euroopan 
parlamentin päätöslauselma vammaisten oikeuksista8 edustavat tärkeitä edistysaskeleita 
vammaisten yhtäläisten mahdollisuuksien kehittymisessä Euroopan unionin tasolla. 
HELIOS II -ohjelman yhteydessä käydyt keskustelut ovat vaikuttaneet merkittävällä 
tavalla tämän politiikan kehittymiseen. 
Yksi tärkeistä vaikutuslähteistä on ollut vammaisten eurooppalainen foorumi. Se on ollut 
osa HELIOS II-ohjelman neuvottelurakenteita, ja sillä on ollut tärkeä rooli tietoisuuden 
lisäämisessä kysymyksistä, jotka kuuluvat unionin toimivaltaan ja joilla on suoraa 
vaikutusta vammaisten elämänlaatuun. Tämä on edistänyt näitä kysymyksiä koskevaa 
keskustelua sekä komission eri osien että komission ja vammaisjärjestöjen välillä. 
Kahden viime vuoden aikana muissa eurooppalaisissa ohjelmissa on ryhdytty tehokkaasti 
ja näkyvästi toimiin vammaisten tarpeiden huomioonottamiseksi, Tämä liittyy ns. 'toisen 
polven' aloitteisiin yhteisössä, ja sitä voidaan pitää osoituksena HELIOS II-ohjelman 
vaikutuksesta synergian saavuttamiseen vammaisuuteen liittyvässä politiikassa Euroopan 
tasolla. Joissakin yhteisön aloitteissa ja Euroopan unionin ohjelmissa havaittiin 
muutoksia, joilla pyrittiin ottamaan huomioon vammaisten tarpeet. Näitä ohjelmia olivat 
esimerkiksi SOKRATES, LEONARDO ja TIDE. HORIZON-aloitteen kanssa luotiin 
vahvat yhteydet kansallisella tasolla, ja ohjelmien osallistujien välillä oli huomattavaa 
päällekkäisyyttä. Komission muut pääosastot ovat ehdottaneet useita uusia toimia 
toteutettavaksi HELIOS II -ohjelman jälkeen. Nämä uudet toimet edustavat tärkeää 
askelta kohti vammaisasioiden saattamista osaksi yleistä politiikkaa (mainstreaming), ja 
niihin kuuluvat koulutusta, urheilua ja matkailua käsittelevät työryhmät sekä 
koulutusalan vaihtotoimissa laaditun aineiston levitys. 
B. Vaikutus politiikan kehittymiseen kansallisella ja paikallisella tasolla 
HELIOS II -ohjelman aikana monissa jäsenvaltioissa toteutettiin tai pohdittiin 
merkittäviä poliittisia muutoksia, jotka vaikuttaisivat vammaisten elämänlaatuun. 
HELIOS II-ohjelman vaikutusta tähän prosessiin on vaikea arvioida. Muutoksilla 
sosioekonomisissa olosuhteissa ja sosiaalipalvelujärjestelmissä oli usein ratkaisevampi 
6 KOM (406), lopullinen. 
7 EYVLC 12, 13.1.1997. 
8 EYVLC 20, 20.1.1997. 
13 
rooli. Tämä koski esimerkiksi vammaisille tarkoitettuihin taloudellisiin tukiin ja 
palveluihin liittyviä kysymyksiä. 
Kansalliset edustajat useissa jäsenvaltioissa ilmoittivat kuitenkin, että HELIOS II-
ohjelmalla oli vaikutusta kansallisen politiikan kehittymiseen seuraavilla tavoilla: 
• Ohjelmasta saatiin taustatietoa ja toimintatapamalleja. 
• Ohjelma toi esiin alueita, joilla kansallista politiikkaa olisi kehitettävä. 
• Ohjelma tarjosi foorumin, joilla eri tahot voivat keskustella politiikasta. 
• Ohjelma loi tarvittavat olosuhteet poliittiselle muutokselle. (Tässä yhteydessä tärkeänä 
pidettiin selkeää politiikkaa Euroopan tasolla.) 
• Ohjelma vahvisti politiikan suuntaamismahdollisuuksia, joista jo keskusteltiin. 
• Ohjelma lisäsi tukea ja solidaarisuutta vammaisjärjestöjen välillä ja vahvisti niiden 
kykyä ajaa muutosta. 
Politiikan osalta ohjelmalla oli vaikutusta kysymyksiin, jotka liittyivät syrjinnän 
ehkäisyyn, yhtäläisiin mahdollisuuksiin, uuteen tekniikkaan, koulutukseen, 
ammatinvalinnanohjaukseen ja työvalmennukseen sekä uusien, osastojen välisten 
komiteoiden ja komissioiden perustamiseen. Etusijalle asetettavat muutostarpeet 
vaihtelivat eri maissa. Monissa maissa joko toteutetaan tai harkitaan lainsäädännön 
muutoksia, joissa otetaan huomioon yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteet. Myös 
työllisyyspolitiikka oli etusijalla monessa jäsenvaltiossa. Erityisesti haluttiin löytää 
tasapaino suojatyöpaikkojen sekä suojattuun ja tuettuun työllistämiseen liittyvien 
aloitteiden välillä. Muita tarkasteltavia kysymyksiä ovat liikkumismahdollisuudet 
(liikenne, rakennukset), koulutus, vanhempien ja perheiden tukeminen sekä 
vaikeavammaistenhoitojärjestelyt. 
4. PÄÄTELMÄT 
HELIOS II -ohjelma edusti innovatiivista lähestymistapaa yhteisön toimiin tärkeällä 
sosiaalipolitiikan alalla. Arviointi osoittaa, että rajoituksistaan huolimatta ohjelma on 
vaikuttanut merkittävällä tavalla tiettyyn kehitykseen vammaisasioiden alalla, vaikkakin 
tämän kehityksen toteutuminen käytännössä saattaa viedä jonkin aikaa. Ohjelman 
arvioinnin tärkeimpiä päätelmiä voidaan tarkastella kolmen otsikon alla: 
• HELIOS II -ohjelman luoma lisäarvo 
• ohjelman rajoitukset 
• vaikutukset tulevaan toimintaan. 
4.1 Lisäarvo 
Euroopan tasolla ohjelma loi lisäarvoa seuraavilla tavoilla: 
14-
• 
• On yhdistetty kaikkien käytettäväksi tietoa, joka koskee politiikkaa ja innovatiivisia 
toimintatapoja. 
Yhteydet erityisesti eri maissa toimivien ammattilaisten välillä ovat lisääntyneet. 
Tämän avulla he voivat arvioida suorituksiaan, parantaa itsearviointikykyään ja 
tarkastella toimintatapojaan osana suurempaa kokonaisuutta. 
• On luotu tukea ja solidaarisuutta vammaisjärjestöjen välille ja annettu monille 
järjestöille maiidollisuus saada kokemusta, jonka avulla ne ovat voineet osallistua 
tehokkaammin järjesteimiin ja ohjelmiin Euroopan tasolla. 
Kansalliseila tasolla ohjelma loi lisäarvoa pääasiassa seuraavilla tavoilla: 
• Kiinnostus ja luovuus vammaisasioiden alalla on lisääntynyt, koska osallistujat 
joutuivat pohtimaan vaihtoehtoisia ratkaisuja ja uusia lähestymistapoja tuttuihin 
ongelmiin. 
• Osallistujien välinen solidaarisuus, tuki ja yhteydenpito on lisääntynyt sekä eri 
jäsenvaltioiden sisällä että niiden välillä. Tämä on edesauttanut vammaisten, 
vapaaehtoisten hoitajien ja ammattilaisten eristyneisyyden vähentymistä. 
• Ohjelma on edistänyt solidaarisuutta enemmän tai vähemmän poliitlisissa 
toimintamuodoissa. Tämä on rohkaissut ja auttanut vammaisjärjestöjä ajamaan 
etujaan, koska ne ovat oppineet perustelemaan kantansa, toimimaan vakuuttavammin 
ja kohentamaan lobbausjärjestöjen profiilia. 
• Sekä palvelujen käyttäjien että niiden tarjoajien tiedot ja itsetunto ovat parantuneet, 
koska useissa tapauksissa he kohtasivat nyt ensimmäisestä kertaa. 
• On kehittynyt parempi käsitys hyvästä toimintatavasta. Tämä koskee erityisesti 
vammaisten aktiivista osallistumista palvelujen tarjontaan ja politiikan kehittämiseen. 
4.2 Ohjelman rajoitukset 
HELIOS II -ohjelman selvimmät rajoitukset liittyvät itse ohjelman periaatteeseen. 
Ohjelmassa keskityttiin pääasiassa vaihtotoimintaan. Koska resurssit olivat rajallisia, 
ohjelman kyky saada aikaan todellisia muutoksia (vammaispalveluissa ja -politiikassa) 
riippui suuressa määrin osallistujista kansalliseila ja paikallisella tasolla. Toisaalta 
ohjelmassa olisi voitu keskittyä pelkästään lisäämään keskustelua ja parantamaan 
kysymyksiä koskevaa tietoisuutta. 
Lisäksi ohjelman kyky saada vammaiset todelia mukaan toimintaan ja 
neuvotteluihin riippui koko ajan paikallisista ja kansallisista osallistujista. Yksi seuraus 
tästä oli se, että ohjelmassa toistuivat helposti ne vaikeudet, jotka yleensäkin liittyvät 
vammaisten suoraan osallistumiseen vammaispolitiikan ja toimintatapojen alalla. 
Huolimatta suurimmistakin ponnisteluista näitä rajoituksia ei saatu poistettua. Tämä 
heijastaa sitä, kuinka vaihtelevasti hyväksytään se, että vammaiset itse ovat olennaisia 
toimijoita muutoksen ja kehityksen prosessissa. Lisäksi se on osoitus siitä, että 
vammaisten suoran osallistumisen tukemisen edellyttämä lisäresurssien tarve oli arvioitu 
liian vähäiseksi. 
15-
Ohjelman tarjoamia mahdollisuuksia olisi voitu hyödyntää paremmin hankitun tiedon ja 
kokemuksen levittämiseksi, jos olisi luotu selkeämpi levitysstrategia. Tämä koskee 
erityisesti ohjelman loppupuolella kehitettyä aineistoa. 
Yleisen tietoisuuden lisäämiseksi olisi voitu noudattaa strategisempaa lähestymistapaa ja 
käyttää enemmän resursseja. Viestimiä on vaikeaa saada mukaan vammaisasioihin 
liittyvään toimintaan, ja huolimatta jonkinlaisesta onnistumisesta tällä alalla ohjelma 
tavoitti pääasiassa vain ne, jotkajo toimivat vammaisasioiden alalla. 
Vammaisuuteen liittyvän solidaarisuuden ja yhteistyön kehittyminen Euroopan tasolla 
näyttää olleen heikompaa kansallisten hallitusten tasolla, osittain sen vuoksi, että 
ohjelman kuulemisprosessit rohkaisivat kahdenkeskistä yhteydenpitoa komission kanssa 
pikemmin kuin tehokasta yhteistyötä kansallisten edustajien välillä. Uuden 
vammaisstrategian yhteydessä perustettu vammaisuutta käsittelevä korkean tason 
asiantuntijaryhmä saattaa pystyä tehokkaammin viemään tätä prosessia eteenpäin. 
4.3 Vaikutukset tulevaan toimintaan 
Vaikutuksia tarkasteltaessa tulisi ottaa huomioon 30. heinäkuuta 1996 annettu komission 
tiedonanto uudesta vammaisstrategiasta, 20. joulukuuta 1996 annettu neuvoston 
päätöslauselma sekä 11. huhtikuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma. 
Helios II -ohjelman arvioinnista saadaan hyödyllistä tietoa, jota voidaan hyödyntää uuden 
vammaisstrategian toteuttamisessa. 
4.3.1 Toimet, joilla edistetään oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa 
vammaisuuden alalla 
Uusi kansalaisuuteen ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin perustuva vammaispolitiikka 
edellyttää lisätutkimusta vammaisiin kohdistuvan syrjinnän rakenteellisesta luonteesta. 
Tämä tuli selvästi esiin myös HELIOS II -ohjelman arvioinnissa. Lisäksi tarvitaan 
strategioita sen varmistamiseksi, että keskitetysti koottua tietoa levitetään laajasti. 
Lisäksi tarvitaan jäsenvaltioiden aktiivista yhteistyötä, jotta strategioita voidaan toteuttaa 
tehokkaasti. Tämän vuoksi komissio on vammaisuutta käsittelevän korkean tason 
asiantuntijaryhmän avulla aloittanut keskustelun siitä, miten vammaisalan 
tutkimustuloksia ja kokemuksia voidaan yhdistää kaikkien käytettäväksi. 
On myös selvää, että uuden lähestymistavan kehittämiseen pitäisi kuulua innovatiivisten 
käytäntöjen tukeminen ja levitys. Arvioinnissa ehdotetaan kohdennettuja ja kokeilevia 
toimia, jotta voidaan kehittää yhtäläisiin oikeuksiin, kuluttajien aloitteellisuuteen, 
tukitoiminnan korostamiseen ja henkilökohtaiseen suunnitteluun perustuva 
lähestymistapa. Nämä toimet eivät olisi päällekkäisiä olemassaolevien yhteisön 
ohjclmien tai aloitteiden kanssa, ja niiden avulla voitaisiin vaikuttaa unionin tavoitteiden 
saavuttamiseen. HELIOS II -ohjelmasta saadun tiedon, vaihtojen sekä Euroopan yhteisön 
uudessa vammaisstrategiassa määritettyjen periaatteiden perusteella komissio julkaisi 8. 
16-
huhtikuuta 1997 pilottihankkeita koskevan ehdotuspyynnön, joka oli tarkoitettu 
kansaiaisjärjestöjä ja vammaisten perustamia yhdistyksiä varten.9 
Tämän ehdotuspyynnön seurauksena komissio on valinnut yli 100 pilotti- ja 
vaihtohanketta, jotka edustavat innovatiivisia tapoja tukea vammaisia. Näitä hankkeita 
toteutetaan parhaillaan eri puolilla Euroopan unionia. 
4.3.2 Toimet, joilla parannetaan vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssci 
Komission tärkeimpänä päämääränä on tavoitella integroitua ja yhtenäistä 
lähestymistapaa vammaisuuteen, kuten neuvoston päätöslauselmassa vammaisten 
yhtäläisistä mahdollisuuksista todettiin. Tällainen lähestymistapa edellyttää myös 
yhtenäisiä rakenteita. 
Arvioinnissa korostetaan 30. heinäkuuta 1996 annetussa komission tiedonannossa ja 20. 
joulukuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa suunniteltuja rakenteita. 
Korkcan tason asiantuntijaryhmä ja vammaisten eurooppalainen iborumi edustavat 
huomattavia ponnistcluja kohti viestintäkanavien virallistamista. Arvioinnissa 
painotetaan kuitenkin, että näiden rakenteiden tulisi olla aidosti osallistuvia, koska 
muulcn ne voivat vieraantua käyttäjistä tai muuttua suljetuksi politiikan tekcmisen 
verkoksi Euroopan tasolla. Tällöin nc menettäisivät näkyvyyltään vammaisten, 
ammattilaisten ja virkamiesten silmissä paikallisella tasolla. On myös tärkeää, että 
samanlaisia osallistuvia rakenteita luodaan jäsenvaltioiden tasolla ja että ne toimival 
curooppalaisten rakenteiden 'paikallisosastoina'. 
Koordinaatio edellyttää myös tehokkaiden viestintäkanavien perustumistu 
(curooppalaisten ja kansallisten) julkisten viranomaisten sekä muiden eturyhmien välillä 
ja synergian edistämistä yhteisön ohjelmien ja aloitteiden välillä. 
On myös olennaista kehittää edelleen komission yksiköiden strategisia ja hallinnollisia 
valmiuksia, jotta voidaan edistää strategista suunnittelua ja osastojen \ älistä 
koordinaatiota poliittisella ja toimeenpanevalla tasolla. Arvioinnin mukaan tarvitaan taho. 
joka voisi edistää vammaiskysymyksiä koskevaa ajattelua, ehdottaa strategisia 
suuntaviivoja komissiolle näiden kysymysten käsittelemiseksi ja varmistaa synergian 
vammaisia koskettavien alakohtaisten ohjelmien välillä. 
Uusi korkcan tason asiantuntijaryhmä ja vammaisten eurooppalainen iborumi edustavat 
molemmat tärkeää kchitystä, jonka avulla pyritään varmistamaan, että keskustelu jalkuu 
Euroopan tasolla. Tilannc edellyttää kuitenkin komissiolta huomattavia ponmsleliijn, 
jotta sc voi reagoida näiden ryhmien csiltämiin aloitteisiin, kehittää tehokkaita yhlcyksiä 
vammaisten etuihin suoraan liittyvien alojen välillä ja koordinoida politiikkaa. 
4.3.3 Toimet, joilla varmistetaan vammaisten ja vammaisjärjestöjen 
edustus yleisessä politiikanteossa 
Uuden vammaisstrategian yhteydessä pohdittu merkittävä pcruskysymys on 
mainstreaming-periaatc, jolla tarkoitetaan yhteisön yleisen politiikan laatimista niin, että 
1'YVI.C 109, s. 18,8.4.1997. 
17-
siinä otetaan huomioon vammaisten tarpeet, edut ja osallistuminen. Hallitustenvälisen 
konferenssin tulokset vahvistivat tämän periaatteen merkitystä. Amsterdamin sopimuksen 
6 a artiklan mukaan "neuvosto voi ... yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan 
parlamenttia kuultuaan toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sukupuoleen, rotuun, etniseen 
alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen 
suuntaulumiscen pcrustuvan syrjinnän torjumiseksi". 100 a artiklaan liittyvässä 
julistuksessa todetaan, että "suunniteltaessa 100 a artiklan mukaisia toimenpiteitä 
yhtcisön toimielimet ottavat huomioon vammaisten tarpeet". HELIOS II -ohjelmasta 
saatu kokemus osoitti myös, että vammaisten etuja ei voida varmistaa yleisessä 
politiikanteossa, jos ei ole otettu käyttöön sopivia toimenpiteitä heidän täysipainoisen 
osallistumisensa edistämiseksi. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat: 
• asianmukaiset resurssit: Resursseja tarvitaan erityisesti, koska vammaisia edustavat 
organisaatiot toimivat usein rajallisen talousarvion varassa ja ovat crittäin riippuvaisia 
vapaaehtoisesta osuudesta. 
• saavutettavuuden ja liikkumismahdollisuuksicn parantnniiiicn: 111 1 10S II 
-ohjelmasta saatu kokemus osoittaa, että vieläkin esiintyy laajaa vmmänvksen 
puutclta sellaisten ihmisten liikkumisedellytyksistä, joilla on fyysisiä, scnsorisia ja 
hcnkisiä vammoja. Saavutettavuuskysymyksiin kuuluu toimintaa koskcvan ticdon 
saaminen ja esittäminen, rakennusten suunnittelu, liikenne sekä toimien ajoittamincn. 
Nc kattavat myös muiden osallistujien asenteet. 
• seuranta: Yleisten toimien saavutettavuutta voidaan arvioida ainoastaan. jos 
vammaisten osallistumista seurataan riittävästi. Tähän kuuluu sen pohtiminen, miten 
laajasti vammaiset toimivat aktiivisesti yhteisön aloitteista ja ohjelmista rahoitusta 
saavissa organisaatioissa. 
• asiantuntijuuden ja koulutuksen saatavuus: Asiantuntijoidcn tarjoama ncuvonta 
on osoittautunut ratkaisevaksi vahvistettaessa vammaisten kykyjä ja paranncttaessa 
heidän mahdollisuuksiaan niin, että he voivat toimia ja vaikuttaa muutoksiin hcitä 
koskcvassa politiikassa. Olisi harkittava sopivaa koulutusta niille, joilla ei ennestään 
olc kokemusta vammaisuudesta, jotta he voisivat ymmärtää, millaisia vaikutuksia 
heidän toimillaan on vammaisten kannalta. 
4.3.4 Toimet, joilla varmistetaan todellinen vuoropuhelu 
kansalaisjärjestöjen kanssa 
Vammaiskysymysten riittävän edustavuudcn varmistaminen kaikcssa yleisessä 
politiikanteossa edellyttää myös sitä, että vammaisjärjeslöillä on sopivia keinoja ajaa 
asianmukaisia toimia. IIELIOS II on vaikuttanut tähän huomattavasti luomalla suoria 
yhleyskanavia komission ja kansalaisjärjestöjen sekä eri kansalaisjärjestöjen välille 
ticdotlamalla ja tarjoamalla teknistä tukea ja resursseja. Monet asiaan liittyvät 
organisaatiot ovat kuitenkin edelleen hyvin riippuvaisia yhteisön rahoituksesta 
toimintatasonsa säilyttämiseksi, ja niiden kyky jatkaa toimintaa riippuu merkittävästi 
tulcvasta toiminnasta tällä alalla. Tämän vuoksi komissio on vuotta 1997 varattujen 
budjettimäärärahojen mukaisesti toteuttanut tarvittavia toimia, jotta voidaan turvata 
riittävä taloudellinen tuki vammaisten eurooppalaisen foorumin työohjelmalle ja 
curooppalaisten kansalaisjärjestöjen koordinoinnille. 
- 18 
5. TlE ETEENPÄIN 
HELIOS II -ohjelma on avannut monia ovia, määrittänyt monia vaihtoehtoja ja 
käynnistänyt tärkeitä prosesseja, joilla edistetään eurooppalaista keskustelua 
vammaisuudesta. Kuten arvioinnin päätelmistä käy ilmi, nyt on tarpeen jatkaa 
keskustelua, virallistaa saavutukset ja jatkaa ohjelmassa kaikkein lupaavimmaksi 
määritettyä kehitystä. 
Komissio on jo määrittänyt tärkeimmät askeleet politiikan jatkamiscksi, ja nc on 
sisällytetty uuteen vammaisstrategiaan. Loppuarviointi antaa kuitenkin hyödyllistä tietoa 
joistakin strategian onnistumisen edellytyksistä ja sen mahdollisesta toteulustavasta 
tulevaisuudessa sekä joitakin varoituksia sen mahdollisista rajoituksista ja puutteista. 
Komissio hyödyntää HELIOS II -ohjelmasta saatua kokemusta keskittymällä 
scuraavanlaiseen toimintaan: 
(1) Varmistetaan 30. heinäkuuta 1996 annetussa komission tiedonannossa 
vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista ja 20. joulukuuta 1996 annetussa 
neuvoston päätöslauselmassa suunnitellun uuden vammaisstrategian 
täysimittainen täytäntöönpano. Erityisesti halutaan toteultaa mamstreaniing-
periaate kaikissa yhteisön toimissa ja ohjelmissa ja huolehtia jäsenvaltioiden ja 
kansalaisjärjestöjen välisestä yhteistyöstä. 
(2) Sisällytetään uuteen eurooppalaiseen vammaisstrategiaan joitakin piirtcilä, joita ei 
otettu huomioon aiemmin. Erityisesti on tarpeen tehdä rakenteellista tutkimusta 
vammaisten kokemasta syrjäytymisestä. 
(3) Tarkastellaan mahdollisuutta tukea uutta vammaisstrategiaa ja hyödyntää 
HELIOS II -ohjelmasta saatua kokemusta; tutkitaan mahdollisuutta esittää uusi 
lainsäädäntöehdotus neuvostolle. Siinä otettaisiin huomioon vuonna 1<W 
toteutettujen pilottihankkeiden ja valmistelevien toimien tulokset sekä 
Amsterdamin sopimus, kun se ratifioidaan. 
19-

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 15 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 04 05 
Luettelonumero : CB-CO-98-013-F1-C 
ISBN 92-78-30130-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg