Valtiontuki - Italia

Komission tiedonanto jäsenvaltioille ja muille asianomaisille Italian myöntämästä valtiontuesta N 376/01 - Köysiratalaitteistoja koskeva valtiontukiohjelma

Valtiontuen hyväksyminen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan nojalla

(Asiat, joita komissio ei vastusta)

(2002/C 172/02)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio on ilmoittanut Italialle 27 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä päätöksestään olla vastustamatta kyseistä valtiontukea.

"I Menettely

1. Italian viranomaiset ilmoittivat 3 päivänä toukokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti köysiratalaitteistojen kehittämisrahaston perustamiseen tarkoitetusta valtiontuesta, josta säädetään lain nro 140/99 8 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna lain nro 388/2000 145 §:n 45 momentilla. Toscanan alue ilmoitti samasta valtiontuesta 15 päivänä kesäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.

2. Komissio ilmoitti Italian viranomaisille 9 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että ilmoitus oli alustavan tarkastelun perusteella puutteellinen. Ilmoituksessa todettiin erityisesti, että mahdollisten tuensaajien joukko oli hyvin laaja, sillä tukea voivat saada sekä kaupunkiliikenteeseen että matkailukeskusten talviurheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot. Kooltaan tuensaajat voivat olla joko pieniä, keskisuuria tai suuryrityksiä. Tämän vuoksi komissio kehotti Italian viranomaisia luokittelemaan mahdolliset tuensaajat arviointia varten eri ryhmiin laitteistojen tyypin mukaan (julkisen liikenteen palvelut sekä paikalliseen tai laajempaan käyttöön tarkoitetut urheilupalvelut).

3. Italian viranomaiset pyysivät 6 päivänä elokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä vastaamiselle annetun määräajan pidentämistä 10 päivään joulukuuta. Komission yksiköt hyväksyivät pyynnön. Italian viranomaiset ilmoittivat 5 päivänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että myös Toscanan alueviranomaisten ilmoittamien tietojen on katsottava sisältyvän aiemmin toimitettuun tukiohjelmaa koskevaan ilmoitukseen.

4. Komissio sai 25 päivänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä osan lisätiedoista, joita se oli pyytänyt 9 päivänä heinäkuuta 2001. Lisätietoihin sisältyi luettelo mahdollisista tuensaajista, jotka oli valittu rahastosta myönnettäviä avustuksia koskevan ensimmäisen hakuilmoituksen perusteella ja jaoteltu laitteiston tyypin perusteella kolmeen ryhmään seuraavasti: i) laitteistot, jotka on tarkoitettu ensisijaisesti henkilö- ja tavarakuljetuksiin muiden liikennemuotojen sijasta, ii) laitteistot, jotka on tarkoitettu matkailukeskusten urheilupalveluiden tarjoamiseen ja iii) paikallisessa urheilutoiminnassa käytettävät erilliset laitteistot. Alustavasti valitut tuensaajat oli luokiteltu myös sen mukaan, olivatko ne pieniä vai keskisuuria yrityksiä.

5. Italian viranomaiset pyysivät 16 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä faksilla komission yksiköitä järjestämään kokouksen, jossa niiden toimittamia tietoja voitaisiin täsmentää. Kokous järjestettiinkin 21 päivänä marraskuuta. Italian viranomaiset suostuivat 14 päivänä tammikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä siihen, että asian käsittelyä varten komissiolle asetettua määräaikaa lykättäisiin kuukaudella.

6. Italian viranomaiset sitoutuivat 28 päivänä tammikuuta 2002 päivätyllä ja 1 päivänä helmikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä seuraavien hakuilmoitusten yhteydessä mukauttamaan tukiohjelmaa tässä päätöksessä esitettyjen sääntöjen mukaisesti, jotta voidaan varmistaa tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille. Lisäksi ne toimittivat lisätietoja tukiohjelmasta. Viimeksi saamiensa tietojen perusteella komissio ilmoitti Italian viranomaisille, että asian käsittelyyn varattu kahden kuukauden määräaika alkaa kulua päivästä, jona kirje on vastaanotettu. Italian viranomaiset sitoutuivat 19 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä ilmoittamaan tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 loppuun mennessä.

II Yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteestä

7. Lain nro 140/99 8 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna lain nro 388/2000 145 §:n 45 momentilla, perustetaan rahasto Italian tavallisilla hallintoalueilla toimiviin köysiratalaitteistoihin liittyviä teknisiä innovaatioita sekä laitteistojen modernisointia ja niiden turvallisuuden parantamista varten.

8. Rahastosta voivat hakea tukea köysiratatoiminnan harjoittajat. Tukiohjelma ei ole ajallisesti rajoitettu, vaan avustuksia haetaan aika ajoin julkaistavien ilmoitusten perusteella. Hakemusten käsittelystä vastaavat alueviranomaiset. Rahaston varat jaetaan tehtyjen hakemusten perusteella asianomaisten alueiden kesken. Hakemukset käsitellään saapumisjärjestyksessä, kunnes kaikki käytettävissä olevat varat on käytetty. Ensimmäisen hakuilmoituksen perusteella valitut 82 hanketta esitettiin teollisuusministeriölle ennen 21 päivää elokuuta 1999. Koska tukea myönnetään ainoastaan hankkeille, jotka täyttävät valtiontukea koskevat EU:n säännöt, tukea ei ole vielä myönnetty yhdellekään hankkeelle.

9. Rahaston varat ovat alustavasti 5,16 miljoonaa euroa vuodessa 20 vuoden ajan vuodesta 1999 alkaen; lisäksi on myönnetty vuodesta 2001 alkaen 2,58 miljoonaa euroa vuodessa 15 vuoden ajaksi. Tuensaajayritykset voivat saada tukea 20 vuoden aikana enintään 3,5 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista vuodessa, jos investointi toteutetaan kokonaisuudessaan kahden vuoden kuluessa töiden aloittamisesta. Jos viitekorko/diskonttokorko on 5,02 prosenttia(1), bruttoavustusekvivalentti on 39,3 prosenttia investoinnista.

10. Laissa täsmennetään, että samoja investointeja ei saa rahoittaa muista lähteistä saadulla tuella.

11. Tukikelpoisia ovat kustannukset, jotka aiheutuvat tarvikkeiden hankkimisesta köysiratalaitteistoihin liittyviä teknisiä innovaatioita sekä laitteistojen modernisointia ja niiden turvallisuuden parantamista varten. Sen sijaan investoinnit, joita ei ole tarkoitettu yksinomaan köysiratalaitteiston avulla tapahtuvien kuljetusten toteuttamiseen, kuten esimerkiksi lumitykkien tai rinnekoneiden hankinta, eivät ole tukikelpoisia.

12. Italian viranomaiset lupasivat muuttaa tukiohjelmaa siten, että seuraavissa tuensaajille tarkoitetuissa ilmoituksissa mainitaan tässä päätöksessä esitetyt vaatimukset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

III Yleisiä huomioita köysiratalaitteistoista

Valtiontuen olemassaolo

13. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta on kyse silloin, kun jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

14. On väitetty, että valtiontukea koskevat säännöt eivät koskisi köysiratalaitteistoja, koska ne ovat osa liikenneinfrastruktuuria. Tätä perustetta ei voida missään tapauksessa hyväksyä. Julkinen rahoitus, jota myönnetään sellaisen infrastruktuurin ylläpitämiseen, joka on avoin kaikille potentiaalisille käyttäjille ilman syrjintää ja jonka hallinnointi on valtion vastuulla, ei yleensä kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan(2), koska tällaisessa tapauksessa ei ole myönnetty etua 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle yritykselle, joka olisi kilpailuasemassa muihin yrityksiin nähden. Tämäntyyppisten investointien avulla on toteutettu suuri osa liikenneinfrastruktuurien rahoituksesta, esimerkkinä yleiset tiet, joiden käytöstä ei peritä tiemaksua.

15. Köysiratatoiminnan harjoittajat kuitenkin käytännössä valvovat pääsyä laitteistoihin ja käyttäjät yleensä maksavat niiden käytöstä. Köysiratalaitteistoista vastaa yleensä yksi ainoa toiminnanharjoittaja, ja yksityinen toiminnanharjoittaja voi ainakin periaatteessa harjoittaa tällaista kuljetustoimintaa saadakseen voittoa.

16. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yrityksen määritelmä kattaa myös liikenteenharjoittajat ja muut kaupalliset liikenneinfrastruktuurin käyttöoikeuden haltijat. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 'yrityksen' käsitettä koskevan oikeuskäytännön perusteella olennaista on sen määritteleminen, onko yrityksen harjoittama toiminta luonteeltaan taloudellista, ei toiminnan muoto. Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut asiassa Aéroports de Paris vastaan Euroopan yhteisöjen komissio(3). antamassaan tuomiossa, että laitteistojen hallinnointi ja käyttöönotto palvelujen tarjoamista varten on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa. Liikenneinfrastruktuuria hallinnoivaa yksityistä tai julkista oikeushenkilöä, joka ei ole osa valtionhallintoa, pidetään aina 'yrityksenä'. Olemassa olevien tai mahdollisten kilpailijoiden kannalta mikä tahansa tällä tavoin määritellyille yrityksille myönnetty taloudellinen etu voi periaatteessa aiheuttaa kilpailun vääristymistä.

17. Sitä paitsi kaikkia köysiratalaitteistoja ei käytetä yleiseen liikkuvuuteen, vaan monet niistä on tarkoitettu erityisille käyttäjäryhmille, joiden käyttämä palvelu ei ole köysiratalaitteistolla tapahtuva kuljetus sinänsä. Tämä koskee esimerkiksi pääasiallisesti laskettelijoiden käyttöön tarkoitettuja köysiratalaitteistoja. Kyseisten laitteistojen avulla ei tarjota yleisiä liikennepalveluita, vaan kyseessä on urheilulajin harrastamiseen liittyvä oheispalvelu.

Kilpailun vääristyminen ja vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

18. Olennainen edellytys sille, että tietyn toimenpiteen katsotaan olevan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on se, että se vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Köysiratalaitteistojen osalta kilpailun vääristymistä ja vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan on arvioitava laitteistojen sijainnin, käyttötarkoituksen ja kuljetuskapasiteetin perusteella.

19. Köysiratalaitteistojen avulla tarjotaan palvelua yksinomaan tietyssä paikassa. Palvelua ei ole mahdollista siirtää muualle. Tämä ei kuitenkaan poista riskiä, että palvelu vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Voi nimittäin olla toiminnanharjoittajia, joilla on kansainvälistä toimintaa, ja valtion rahoitus voi hyödyttää tuensaajaa tai saada muut, mahdollisesti ulkomaiset toiminnanharjoittajat luopumaan vaihtoehtoisen palvelun tarjoamisesta samassa paikassa(4). Valtion rahoitus voi auttaa houkuttelemaan muualla asuvia käyttäjiä, esimerkiksi samasta tai toisesta valtiosta tulevia laskettelijoita, jolloin nämä eivät valitse muita, vaikkapa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia kohteita, joissa on käytössä köysiratalaitteistoja.

20. Näitä tekijöitä arvioitaessa on syytä erottaa toisistaan yhtäältä urheilukäyttöön ja toisaalta joukkoliikenteeseen tarkoitetut köysiratalaitteistot.

Urheilupalveluissa käytettävät köysiratalaitteistot

21. Urheilukäyttöön tarkoitettujen köysiratalaitteistojen määrä, hinta ja laatu vaikuttavat käyttäjien valintoihin, sillä nämä voivat päättää käyttää vaihtoehtoisesti muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Köysiratalaitteistojen vaikutus on kaikkien käyttäjien kannalta sama, ja eri talviurheilukeskuksissa sijaitsevia laitteistoja on helppo vertailla keskenään. Hissimaksut muodostavat huomattavan osan lasketteluloman kustannuksista ja sisältyvät usein kansainvälisten matkanjärjestäjien tarjoaman lomapaketin hintaan. Näin ollen talviurheilukeskuksissa sijaitsevien köysiratalaitteistojen rahoitus vaikuttaa talviurheiluun liittyvien palvelujen tarjoamiseen; tämä puolestaan on kansainvälisen kaupankäynnin ala, jolle on ominaista vilkas jäsenvaltioiden välinen kauppa ja voimakas kilpailu.

22. On myös olemassa yrityksiä, jotka omistavat muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Julkinen rahoitus antaa yrityksille etuja, joita voidaan hyödyntää markkinoilla, joilla esiintyy rajatylittävää kilpailua myös palveluntarjoajien kesken.

23. Voidaan kuitenkin katsoa, että kun urheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot sijaitsevat paikoissa, jotka eivät erityisen hyvin sovellu talviurheiluun ja joissa käy vain vähän matkailijoita, laitteistojen käyttäjäkunta on paikallista eivätkä ne houkuttele käyttäjiä, jotka voisivat vaihtoehtoisesti käyttää myös muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia köysiratalaitteistoja. Tällaisissa tapauksissa ei siis esiintyisi kilpailun vääristymistä eikä vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan palvelun kysynnän kannalta. Palvelun tarjonnan kannalta olisi kuitenkin arvioitava, toimivatko tuensaajat pelkästään paikallistasolla ja vahingoittaako toimintaan myönnetty valtion rahoitus muiden, toisista jäsenvaltioista tulevien toiminnanharjoittajien samassa paikassa harjoittamaa toimintaa tai saako se tällaiset toiminnanharjoittajat luopumaan palvelun tarjoamisesta samassa paikassa. Viimeksi mainittu vaihtoehto tuntuisi hypoteettiselta tapauksissa, joissa paikallisia käyttäjiä on niukasti, koska tällöin palvelun tarjoaminen ei ole taloudellisesti kannattavaa ja valtion rahoitus saattaa olla ainoa keino taata se.

24. Näin ollen valtion myöntämä rahoitus urheilukäyttöön tarkoitetuille matkailukeskusten köysiratalaitteistoille pääsääntöisesti vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. On kuitenkin myönnettävä, että joitakin köysiratalaitteistoja käytetään vain paikallisesti, jolloin julkinen rahoitus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, minkä vuoksi se ei myöskään ole 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Joukkoliikenteessä käytettävät köysiratalaitteistot

25. Pääasiallisesti joukkoliikenteen tarpeiden tyydyttämiseen tarkoitetut laitteistot eivät yleensä vaikuta sellaisten käyttäjien valintoihin, joilla olisi vaihtoehtoisia kohteita muissa jäsenvaltioissa. Julkisesta tuesta voi kuitenkin olla etua kansainvälisellä tasolla toimivalle toiminnanharjoittajalle tai se voi vaikuttaa kielteisesti todelliseen tai potentiaaliseen tarjontaan paikassa, jossa on olemassa toisen jäsenvaltion toiminnanharjoittajan tarjoamia vaihtoehtoisia liikennepalveluita. Toisaalta joissain tapauksissa tuensaaja voi myös toimia ainoastaan paikallisella tasolla eikä vaihtoehtoinen liikennetoiminta ole taloudellisesti kannattavaa tai teknisesti mahdollista: tällöin julkisen tuen myöntäminen ei vääristäisi kilpailua eikä vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Toisissa tapauksissa taas köysiratalaitteiston tai jonkin muun välineen avulla tapahtuva liikennetoiminta on teknisesti tai taloudellisesti toteutettavissa ja houkuttelee kaupallisia toimijoita, jotka harjoittavat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa. Kun otetaan huomioon liikennealan asteittainen vapauttaminen, ei pidä sulkea pois sitä mahdollisuutta, että liikennepalveluita voisivat tarjota myös muiden jäsenvaltioiden toimijat. Viimeksi mainitussa tapauksessa toimenpiteet vääristäisivät tai uhkaisivat vääristää kilpailua ja vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja olisivat siten 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Päätelmät

26. Yleensä siis katsotaan, että köysiratalaitteisto, jota käytetään sellaiseen toimintaan, joka houkuttelee myös muita kuin paikallisia käyttäjiä, vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tämä ei kuitenkaan välttämättä pidä paikkaansa, jos kyseessä on urheilukäyttöön tarkoitettu köysiratalaitteisto paikassa, jossa muita palveluita on niukasti ja jonka valmiudet ottaa vastaan matkailijoita ovat rajalliset. Sen sijaan laitteistot, jotka on tarkoitettu pääasiallisesti joukkoliikenteen tarpeiden tyydyttämiseen, vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vain jos liikennepalveluiden tarjonnassa on rajatylittävää kilpailua.

Jaotteluperusteet

27. Jaoteltaessa laitteistoja eri ryhmiin olisi yleensä otettava huomioon seuraavat tekijät:

- laitteistojen sijainti (kaupungissa vai asutuskeskusten välillä),

- laitteiston käyttöaika (kausittainen vai ympärivuotinen, vain päiväsaikaan vai pidempään),

- käytön luonne, silloin kun se on lähinnä paikallista (päiväksi tai viikoksi myytyjen hissikorttien määrä),

- laitteistojen lukumäärä ja kapasiteetti suhteessa paikallisten käyttäjien määrään,

- onko alueella muita matkailukäyttöön tarkoitettuja palveluja.

28. Tukiohjelmassa, joka on tarkoitettu tietyntyyppisille laitteistoille tai jonka perusteella tukea myönnetään laitteistotyypin mukaan, olisi säädettävä objektiiviset kriteerit, joiden perusteella tuensaajat voidaan jaotella eri ryhmiin.

Köysiratalaitteistoille tarkoitettujen tukitoimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille

29. Kun köysiratalaitteistoille myönnetään valtion varoja(5), jotka vääristävät kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, rahoitukseen sovelletaan valtiontukea koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä. Tuesta on ilmoitettava perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan ja kyseisten määräysten soveltamista koskevan asetuksen(6) mukaisesti, minkä lisäksi siihen sovelletaan myös tuen yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevia yleisiä sääntöjä.

30. Tämä koskee myös julkisyhteisöjen rakentamia tai hallinnoimia laitteistoja, jolloin sovelletaan edelleen yleistä periaatetta, jonka mukaan valtion rahoitus on myönnettävä markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisesti. Toisin sanoen julkinen rahoitus, jota myönnetään enemmän tai paremmilla ehdoilla kuin yksityinen sijoittaja tekisi samoissa olosuhteissa, on valtiontukea, josta on ilmoitettava 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tämä koskee kaikenlaisia taloudellisia tukitoimia, pääomarahoitus, lainat ja takuut mukaan luettuina.

31. Sen jälkeen kun on todettu, että kyseessä on valtiontuki, on tutkittava, soveltuuko kyseinen tuki yhteismarkkinoille jonkin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyn poikkeuksen nojalla. Edellä mainitut seikat eivät rajoita vähämerkityksisestä tuesta annetussa komission asetuksessa(7) selitetyn de minimis -säännön soveltamista.

32. Liikenteen alalla valtiontukiin sovelletaan erityisiä sääntöjä, koska valtion on joissain tapauksissa varmistettava yhteiskunnalliset ja ympäristövaatimukset täyttävien liikennepalvelujen säilyminen. Näiden vaatimusten täyttämistä koskevasta poikkeuksesta määrätään perustamissopimuksen 73 artiklassa.

33. Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan mukaan yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä.

87 artikla

34. Edellytykset 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan (tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi) ja c alakohdan (tuki sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut) mukaisten poikkeusten soveltamiselle on tietenkin arvioitava tapauskohtaisesti, kun taas 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan poikkeus (yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki) ei näyttäisi soveltuvan köysiratatoiminnan harjoittajille tarkoitettuun tukeen.

35. Köysiratoihin ei yleensä voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaista poikkeusta (tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen), ja 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan (tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma) ja b alakohdan (tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen) soveltuvuus on arvioitava tapauskohtaisesti. Tämä arviointi ei poikkea muihin liiketoimintoihin sovellettavista tavanomaisista säännöistä.

36. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan valtiontuki voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos se on tarkoitettu 'tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla'. Aikaisemmin on katsottu näiden edellytysten täyttyvän, koska hiihtomatkailu ei ollut niin liikkuvaa. Nykyisin taloudellisen kehityksen ja rajatylittävän kilpailun katsotaan olevan talviurheilun alalla sellaisella tasolla, että poikkeaminen taloudellista toimintaa koskevista yleisistä säännöistä ei enää ole perusteltua; ks. kuitenkin 44-49 kohdassa esitetyt näkökohdat.

37. Köysiradoille myönnettyä tukea voitaisiin silti tapauksesta riippuen pitää yhteismarkkinoille soveltuvana esimerkiksi alueellista investointitukea, pk-yrityksille myönnettyä tukea tai yrityksen kannattavuuden palauttamiseksi myönnettyä rakenneuudistustukea koskevien sääntöjen nojalla(8) Yleensä ei kuitenkaan voida katsoa, että tuki 'ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla', koska se parantaisi tuensaajien kilpailukykyä alalla, jolle on ominaista vilkas kansainvälinen kilpailu.

73 artikla

38. Toisin kuin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräykset, 73 artiklassa esitetty liikenteen yhteensovittamisen käsite edellyttää enemmän kuin pelkkää tietyn teollisuudenalan kehittämisen edistämistä, sillä toiminta vaatii valtiolta tietynlaista suunnittelua. Markkinoilla, joilla kilpailu on vapaata, toiminnan yhteensovittamisesta voivat huolehtia markkinavoimat itse, koska markkinoilla ei ole puutteita, jotka estäisivät markkinavoimien vapaan toiminnan. Liikenteen yhteensovittamiseksi tarvittavan tuen käsite viittaa näin ollen tilanteeseen, jossa valtion toimenpiteitä tarvitaan, koska markkinat eivät ole kilpailukykyiset tai koska niiden toiminnassa on puutteita.

39. Jotta tuki täyttäisi EY:n perustamissopimuksen 73 artiklassa tarkoitetun liikenteen yhteensovittamisen edellytykset(9), sen on komission käytännön mukaisesti täytettävä kolme seuraavaa vaatimusta:

- valtion osuus hankkeen kokonaisrahoituksesta on välttämätön, jotta yhteisen edun mukainen hanke tai toiminta voidaan toteuttaa,

- tukea myönnetään syrjimättömin ehdoin,

- tuki ei vääristä kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohta

40. Vaikka joukkoliikenteessä käytettävien köysiratalaitteistojen rahoitusta, jonka on todettu olevan valtiontukea, on yleensä arvioitava 73 artiklan perusteella, ei ole selvää, voidaanko muuntyyppisiin laitteistoihin soveltaa 86 artiklan 2 kohdassa määrättyä poikkeusta.

41. Urheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot eivät yleensä tarjoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua eikä niiden rahoittamista voida perustella EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten nojalla. Niitä ei ole tarkoitettu väestön yleisluontoisten perustarpeiden täyttämiseen vaan tuottamaan voittoa talviurheilun oheispalveluna. Käyttäjien maksamien hintojen taso osoittaa, että kyseessä ei ole välttämätön peruspalvelu.

42. On pääasiassa jäsenvaltioiden tehtävä määritellä, mitä ne pitävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvinä palveluina. Tällaisina palveluina ei kuitenkaan voida pitää palveluita, jotka ovat yksinomaan kaupallisia ja jotka eivät vastaa väestön yleisiä perustarpeita sellaisten palveluiden alalla, joiden katsotaan liittyvän olennaisena osana jokapäiväiseen elämään.

43. Tätä arviota ei kyseenalaista se, että köysiratalaitteistojen rakentaminen ja kyseisen liiketoiminnan harjoittaminen edellyttää toimilupaa ja että toimiluvassa asetetaan toiminnanharjoittajalle tiettyjä velvollisuuksia, esimerkiksi velvollisuus huolehtia laitteiston toiminnasta ja kuljettaa matkustajia tariffinmukaista maksua vastaan. On normaalin käytännön mukaista, että tietyt ammatit ja toiminnat edellyttävät erityistä lupaa ja tiettyjen vaatimusten täyttämistä. Köysiratatoiminnan harjoittajien tilanne ei tältä osin poikkea olennaisesti muilla aloilla toimivien yrittäjien tilanteesta eikä sitä näin ollen tarvitse tarkastella 86 artiklan 2 kohdan määräysten mukaisesti.

Siirtymäkausi

44. Komissio katsoo, että köysiratalaitteistoille myönnetty valtiontuki voi merkittävällä tavalla ylläpitää talouden tasapainoista kehitystä alueella. Erityisesti vuoristoseuduilla valtiontuen avulla on voitu kehittää yhtä näiden alueiden harvoista mahdollisista taloudellisista toiminnoista, mikä on vaikuttanut suotuisasti työllisyyteen ja viime kädessä alueen asukasmäärään ja ympäristönsuojeluun.

45. Talviurheiluun liittyvien palvelujen tarjoamisesta on kuitenkin tullut yhä kasvavassa määrin rajatylittävän kilpailun kohde. Koveneva kilpailu muuttaa ongelmien luonnetta ja lisää köysiratalaitteistoille myönnetyn tuen aiheuttamaa kilpailun vääristymistä. Alan markkinoiden täyttyminen merkitsee sitä, että yhteisön eri alueiden välisen tukikilpailun riski kasvaa. Näistä syistä komission politiikka tällä alalla on tulevaisuudessa määriteltävä selvemmin, sitä on tulkittava tiukemmin ja sovellettava yhdenmukaisemmin.

46. Komissio myöntää, että alan yritykset ovat aikaisemmin laajasti hyötyneet kansallisten, alue- ja paikallisviranomaisten myöntämän taloudellisen tuen eri muodoista. Näistä osa on luokiteltu 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi tueksi. Politiikan muuttaminen tiukentamalla yhteismarkkinoille soveltuvuuden rajoja vaikuttaisi todennäköisesti talviurheiluun liittyvien palvelujen hintoihin, jolloin köysiratalaitteistojen käyttöhinnat luultavasti nousisivat, mikä tasapainottaisi tukien vähenemistä. Muutosta ei pidä toteuttaa liian nopeasti, vaan nykyisten sääntöjen soveltamista on muutettava asteittain.

47. Tämän vuoksi komissio on määrännyt viiden vuoden siirtymäkauden (1.1.2002-31.12.2006), jonka aikana köysiratalaitteistoille myönnettävään valtiontukeen sovelletaan väliaikaisesti korkeampaa tuki-intensiteettiä. Ennen siirtymäkautta myönnettyä tukea arvioidaan tapauskohtaisesti soveltamatta yhteismarkkinoille soveltuvuudelle asetettuja raja-arvoja.

48. Siirtymäkauden aikana komissio arvioi köysiratalaitteistoille suunnattuja tukihankkeita tavanomaisten säännösten perusteella, jotka on annettu mm. pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta annetussa asetuksessa, vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa sekä alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(10). Se hyväksyy kuitenkin tuki-intensiteetin väliaikaisen korottamisen, koska se on oikeutettua voimassa olevan lainsäädännön perusteella. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa seuraavasti:

- 25 prosenttiyksikköä vuonna 2002 myönnetyn tuen osalta,

- 20 prosenttiyksikköä vuonna 2003 myönnetyn tuen osalta,

- 15 prosenttiyksikköä vuonna 2004 myönnetyn tuen osalta,

- 10 prosenttiyksikköä vuonna 2005 myönnetyn tuen osalta,

- 5 prosenttiyksikköä vuonna 2006 myönnetyn tuen osalta(11).

Vuodesta 2007 alkaen tuki, johon ei voida soveltaa mitään perustamissopimuksessa, voimassa olevissa asetuksissa ja eri puitesäännöissä määrätyistä poikkeuksista, todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Edellä 13-28 kohdassa esitetty analyysi ja erityisesti 23 kohdassa esitetyt näkökohdat pätevät edelleen.

49. Komission käytettävissä olevien tietojen perusteella näyttää siltä, että edellä mainitut luvut, jotka ilmaisevat tuen enimmäisintensiteetin väliaikaisen korotuksen, sekä viiden vuoden siirtymäkausi täyttävät yhtäältä tarpeen antaa eri alueille riittävästi aikaa hyötyä väliaikaisista säännöistä ja tuensaajille tilaisuuden sopeutua uuteen järjestelmään. Lisäksi ne täyttävät tarpeen yhdenmukaistaa tämän liiketoiminnan kohtelu muiden alojen liiketoimintojen kanssa kohtuullisessa ajassa.

Alaan liittyvät toiminnat

50. Kun köysiratalaitteisto on tarkoitettu pääasiallisesti laskettelijoiden käyttöön, toiminnan kuvaukseksi sopii lasketteluun liittyvän peruspalvelun tarjoaminen. On tavallista, että kyseessä oleva yritys tarjoaa myös muita palveluja, jotka ovat välttämättömiä laskettelulle, kuten laskettelurinteiden hoito ja lumetus tekolumen avulla. Näin ollen tukikelpoinen investointi voi edellä kuvattujen edellytysten perusteella käsittää myös esimerkiksi lumitykkien tai rinnekoneiden hankinnan sekä laskettelurinteiden perustamiseen tarvittavat peruskustannukset. Investoinnit, jotka eivät liity köysiratalaitteiston avulla annettavien peruspalveluiden tarjoamiseen, kuten investoinnit vuokrattaviin lasketteluvälineisiin tai laskettelukoulujen palveluihin, eivät voi olla tukikelpoisia edellä mainittujen edellytysten nojalla.

IV Laissa nro 140/99 säädettyjen toimenpiteiden arviointi

51. Lailla nro 140/99 perustettu tukiohjelma ei ole ajallisesti rajoitettu, vaan valtion rahoitusta haetaan aika ajoin julkaistavien ilmoitusten perusteella. Ensimmäisen ilmoituksen perusteella laadittiin luettelo 82 mahdollisesta tuensaajasta. Italian viranomaiset ovat jakaneet ensimmäiset 82 tuensaajayritystä kolmeen ryhmään, eli joukkoliikenteen, laskettelukeskusten ja paikallisten urheilukeskusten käytössä oleviin köysiratalaitteistoihin. Jaottelu on kuitenkin tehty jälkikäteen kuvaamaan tilannetta. Laissa nro 140/99 ei eroteta toisistaan erilaisia laitteistoja, vaan tukiohjelmaa sovelletaan kaikkiin tapauksiin samoin edellytyksin.

52. Italian viranomaiset lupasivat muuttaa lakiin nro 140/99 perustuvaa tukiohjelmaa siten, että seuraavissa tuensaajille tarkoitetuissa ilmoituksissa mainitaan tässä päätöksessä esitetyt vaatimukset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Viranomaiset ovat myös luvanneet tehdä tukiohjelmasta uuden ilmoituksen vuoden 2006 loppuun mennessä. Näin ollen komissio katsoo, että tukiohjelman soveltaminen soveltuu yhteismarkkinoille vuoden 2006 loppuun saakka, kunhan siinä noudatetaan tässä päätöksessä ja erityisesti sen III osassa olevassa 27, 28 ja 48 kohdassa esitettyjä vaatimuksia.

53. Komission on kuitenkin arvioitava tukiohjelman soveltamista edellä mainittuihin 82 ensimmäiseen tuensaajayritykseen. Tältä osin katsotaan, että Italian viranomaisten toimittamat tiedot ovat riittävät, jotta komissio voi arvioida Italian viranomaisten laatimaa yritysten jaottelua kolmeen edellä mainittuun ryhmään. Näin ollen komission arvio, joka koskee sekä kyseisille laitteistoille myönnetyn valtiontuen olemassaoloa että sen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, vaihtelee tuensaajien luonteen mukaan tämän päätöksen III osassa esitettyjen näkökohtien perusteella.

54. Toimenpiteet on rahoitettu valtion varoista tai valtion varoja käyttäen. Ne antavat tuensaajalle taloudellista etua, jonka ansiosta se vapautuu osasta niitä kustannuksia, jotka liittyvät sen toiminnan edellyttämiin investointeihin.

55. Valtiontuki, jota myönnetään sellaisissa matkailukeskuksissa sijaitseville köysiratalaitteistoille, joiden käyttäjät voisivat vaihtoehtoisesti matkustaa myös muissa jäsenvaltioissa sijaitseviin kohteisiin, vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

56. Väestön yleisten liikkumiseen liittyvien tarpeiden tyydyttämiseen käytettävät laitteistot toimivat alalla, jolla tapahtuu rajatylittävää kauppavaihtoa. Eräät niistä mahdollisista tuensaajista, jotka Italian viranomaiset ovat luokitelleet joukkoliikenteessä käytettäviksi laitteistoiksi, sijaitsevat alueilla (esimerkiksi Napolissa), missä vaihtoehtoiset liikennevälineet ovat teknisesti ja taloudellisesti mahdollisia toteuttaa ja missä niiden toiminnasta voisivat vastata myös muiden jäsenvaltioiden kaupalliset toimijat. Näin ollen on katsottava, että myös liikennevälineiksi katsotuille laitteistoille myönnetty valtiontuki vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

57. Lopuksi tarkastellaan paikalliseen urheilukäyttöön tarkoitettuja laitteistoja, jotka sijaitsevat alueilla, joiden matkailukapasiteetti on vähäinen tai olematon ja joilla on niukasti talviurheilussa tarvittavaa infrastruktuuria. Käyttäjät ovat pääasiallisesti paikallista väestöä eikä heillä yleensä ole vaihtoehtoisia kohteita muissa jäsenvaltioissa. Koska käyttäjiä on vähän, palvelua ei olisi mahdollista tarjota ilman valtiontukea. On myönnettävä, että viimeksi mainitussa tapauksessa valtion rahoitus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, minkä vuoksi se ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

58. Edellä esitetyn perusteella komissio arvioi lain nro 140/99 ensimmäisen soveltamisen yhteydessä myönnettävän tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Tukea on tarkoitus myöntää 17:lle talviurheilukeskuksissa laskettelukäyttöön tarkoitetulle laitteistolle ja 23 laitteistolle, jotka on tarkoitettu väestön yleiseen liikkumiseen. Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella komissio katsoo, että 42:lle Italian viranomaisten mukaan paikallisessa käytössä olevalle laitteistolle myönnetty tuki ei ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Matkailukeskuksissa urheilukäyttöön tarkoitetut köysiratalaitteistot

59. Laissa nro 140/99 säädetyt toimenpiteet eivät ole 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tapauksia eivätkä ne myöskään täytä 87 artiklan 3 kohdan b, d tai e alakohdassa määrättyjä edellytyksiä. Toimenpiteitä ei myöskään ole tarkoitettu 'taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma' siten kuin 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetaan, vaan niitä sovelletaan samoin edellytyksin kaikilla Italian tavallisilla hallintoalueilla, joista osassa elintaso on varsin korkea.

60. Lisäksi komissio toteaa, että tuet kattavat suuren osan Italian valtion alueesta ja että niitä sovelletaan alueilla, joiden taloudelliset olosuhteet poikkeavat toisistaan huomattavasti. Näin ollen ei ole mahdollista esittää yleisarviota tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräysten perusteella kyseisten alueiden taloudellisen kehityksen kannalta.

61. Kun tarkastellaan toimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräysten perusteella (tietyn taloudellisen toiminnan edistäminen), on todettava, ettei ole perusteita soveltaa yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi(12). Tukia ei ole ilmoitettu komissiolle tapauskohtaisesti, eikä se myöskään ole saanut nähdäkseen minkäänlaista rakenneuudistussuunnitelmaa. Tukea saaneet yritykset eivät välttämättä ole vaikeuksissa eikä tukea ole tarkoitettu niiden pitkän aikavälin kannattavuuden palauttamiseen. Edellä mainituissa suuntaviivoissa edellytetään toteutettavaksi toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tasapainottaa kilpailijoille mahdollisesti aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia. Laissa nro 140/99 ei säädetä tällaisista toimenpiteistä.

62. Italian viranomaiset kuitenkin korostavat, että kaikki tähän ryhmään kuuluvat tuensaajat ovat pienyrityksiä, joille voidaan myöntää tukea pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta annetussa komission asetuksessa(13) säädetyn intensiteetin mukaisesti. Asetuksen 2 artiklan c ja d alakohdan säännösten mukaisesti tuen enimmäisintensiteetti voi olla 15 prosenttia aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehdyistä investoinneista.

63. Kun näin määriteltyyn 15 prosentin tukeen lisätään 48 kohdassa selitetty tuki-intensiteetin väliaikainen korotus (25 prosenttiyksikköä vuonna 2002), tuen sallittu enimmäisintensiteetti olisi 40 prosenttia, mikä vastaa lain nro 140/99 perusteella myönnettävän tuen teoreettista enimmäisintensiteettiä.

64. Täsmennettäköön, että lumitykkien ja rinnekoneiden hankintakustannuksia ja laskettelurinteiden perustamiseen tarvittavia peruskustannuksia ei laissa nro 140/99 pidetä tukikelpoisena investointina. Komission arvion mukaan myös nämä investoinnit, joita toiminnanharjoittajien on usein tehtävä, olisivat tukikelpoisia (ks. 50 kohta). Näin ollen laskettelussa käytettävään köysiratalaitteistoon tehtävä kokonaisinvestointi saisi monissa tapauksissa tosiasiallisesti vähemmän tukea.

65. Komissio katsoo näin ollen, että tuki, jota matkailukeskuksissa urheilukäyttöön tarkoitetuille köysiratalaitteistoille on tarkoitus myöntää vuonna 2002 lain nro 140/99 nojalla, on valtiontukea koskevien perustamissopimuksen määräysten mukaista(14).

66. Tukiohjelman myöhemmän soveltamisen osalta komissio ottaa huomioon Italian viranomaisten virallisen sitoumuksen vähentää tuki-intensiteettiä siten, että se vastaa tämän päätöksen III osassa esitettyjä vaatimuksia, joiden täyttyessä tuen katsotaan soveltuvan yhteismarkkinoille. Komissio panee merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 loppuun mennessä.

Joukkoliikenteessä käytettävät köysiratalaitteistot

67. Komissio myöntää, että sellaisen kuljetuslaitteiston rahoittaminen, jolle taloudellisista tai teknisistä syistä ei ole olemassa toimivia vaihtoehtoja, ei vääristä kilpailua eikä näin ollen ole 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissiolle ei kuitenkaan ole ilmoitettu yhdestäkään tällaisesta tapauksesta.

68. Komissio katsoo kuitenkin, että joukkoliikenteessä käytettävien laitteistojen hyväksi saattaa olla tarpeen toteuttaa valtion toimenpiteitä, koska markkinavoimat tuskin toteuttaisivat tarvittavia investointeja pelkästään kaupalliselta pohjalta. Alalle myönnettävää tukea on kuitenkin arvioitava perustamissopimuksen 73 artiklan perusteella.

69. Tuen intensiteetti - avustusekvivalentti ennen veroja noin 40 prosenttia investoinnista - vastaa määrää, joka näyttäisi olevan hankkeen toteuttamisen kannalta sekä tarpeellinen että kohtuullinen. Huomattakoon, että tällaista tuki-intensiteettiä on yleensä pidetty liikenteen alalla hyväksyttävänä(15).

70. Komissio katsoo myös, että yhteisön olisi kehitettävä toimia, joiden avulla maantieliikennettä voitaisiin ohjata muiden liikennemuotojen avulla toteutettavaksi. On niin ikään yhteisen edun mukaista vahvistaa ympäristönsuojelua ja asukkaiden juurtumista kotiseudulleen myöntämällä tukea vuoristoseuduilla sijaitseville köysiratalaitteistoille. Komissio katsoo, että tällaisille laitteistoille myönnettävä tuki ei vääristä kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio katsoo näin ollen, että edellytykset 73 artiklassa määrätyn poikkeuksen soveltamiselle täyttyvät ja että lain nro 140/99 perusteella myönnetty tuki, joka on tarkoitettu yleiseen liikkumiseen paikallisesti käytettäville köysiratalaitteistoille, on valtiontukea koskevien perustamissopimuksen määräysten mukaista.(16).

71. Komissio panee lisäksi merkille Italian viranomaisten sitoumuksen ilmoittaa tukiohjelmasta uudelleen vuoden 2006 loppuun mennessä.

V Päätös

72. Komissio on siis päättänyt pitää tukea yhteismarkkinoille soveltuvana."

(1) Useassa erässä myönnettävä tuki diskontataan myöntämishetken arvoon. Diskonttauksessa käytetään viitekorkona myöntämisajankohtana voimassa ollutta korkoa. Näin ollen tässä mainittu diskonttokorko eli korko, jota on sovellettava 1.1.2002, on voimassa ainoastaan vuonna 2002 myönnettyjen tukien osalta. Ks. myös Komission tiedonanto viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmiin tehtävistä teknisistä mukautuksista (EYVL C 241, 26.8.1999).

(2) Ks. komission 14.9.2000 tekemä päätös asiassa N 208/2000, SOIT (NL). Ks. myös komission valkoinen kirja 'Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa', KOM(1998) 466 lopullinen, 22.7.1998, 5 luku, 43 kohta, ja komission tiedonanto KOM(2001) 35 lopullinen, 13.2.2001, s. 11 - 'Merisatamapalvelujen laadun parantaminen: Euroopan liikenteen avaintekijä'.

(3) Asia T-128/98, tuomio 12.12.2000.

(4) Vaihtoehtoista palvelua voitaisiin tarjota myös jonkin muun välineen kuin köysiratalaitteiston avulla.

(5) Jos kyseessä on luonteeltaan yleinen toimenpide, sitä ei voida määritellä valtiontueksi, koska rahoitus ei ole valikoivaa.

(6) Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).

(7) Komission asetus (EY) N:o 69/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen (ns. de minimis -sääntö) (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 30).

(8) Komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33). Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat (EYVL C 288, 9.10.1999). Alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat (EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9).

(9) Ks. KOM(2000) 5 lopullinen, 26.7.2000, komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen yhteensovittamiseen.

(10) Ks. alaviite 8.

(11) Useassa erässä myönnettävää tukea on arvioitava kokonaisuutena sen intensiteetin perusteella, joka on sallittu tuen myöntämisajankohtana. Kun tukea voidaan tukiohjelman mukaan maksaa eri aikoina, viitearvona käytetään tuen intensiteettiä sen myöntämisajankohtana. Tämä tarkoittaa, että jos saman tukiohjelman perusteella myönnetään tukea vuonna 2003 ja vuonna 2004, myönnetyn tuen intensiteetti on vuonna 2004 viisi prosenttiyksikköä alempi kuin vuonna 2003.

(12) EYVL C 288, 9.10.1999.

(13) Ks. alaviite 8.

(14) Tämä päätös ei rajoita muiden asiaa koskevien yhteisön sääntöjen soveltamista. Komissio muistuttaa Italian viranomaisia erityisesti velvollisuuksista, jotka kuuluvat niille henkilökuljetukseen tarkoitetuista köysiratalaitteistoista 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/9/EY nojalla (EYVL L 106, 3.5.2000, s. 21).

(15) Komission päätös N:o 597/2000, NL, tehty 31.1.2001, järjestelmästä, josta tuetaan teollisuuden yksityisiä yhteyksiä sisävesiväylille; komission päätös N:o 208/2000, NL-SOIT, tehty 14.9.2001; komission päätös N:o 755/1999, IT-Bolzano, tehty 15.11.2000.

(16) Ks. alaviite 14.