Erityiskertomus nro 14/2001

BSE-tautia koskevan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 19/98 seurannasta, sekä komission vastaukset

(annettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)

(2001/C 324/01)

SISÄLLYS

>TAULUKON PAIKKA>

TIIVISTELMÄ

I. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 19/98 todettiin, että BSE-taudin seurauksena toteutettuja rahoitustoimenpiteitä ei pantu täytäntöön jäsenvaltioissa riittävän kurinalaisesti ja johdonmukaisesti ja että kieltoa nisäkäsperäisen lihaluujauhon (MMBM) käyttämisestä märehtijöiden ruokinnassa ei valvottu asianmukaisella tavalla (ks. kohta 2). Lisäksi kertomuksessa todettiin, että EU:n on tarpeen suunnitella BSE:tä koskeva strategia ja että kattavien ja luotettavien eläinrekisterien perustaminen on tärkeätä.

II. EU:lle BSE-toimenpiteiden toteuttamisesta vuoden 1996 BSE-kriisin jälkeen aiheutuneet kustannukset olivat korkeat (4,7 miljardia euroa) (ks. kohta 1). Suurin saaja oli Yhdistynyt kuningaskunta, jossa oli todettu 99 prosenttia BSE-tapauksista (ks. kohta 9).

III. Tilintarkastustuomioistuimen seurannassa arvioitiin EU:n toimia, jotka se toteutti selviytyäkseen BSE:n aiheuttamasta vaarasta eläinten ja ihmisten terveydelle (ks. kohta 5). Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että komission BSE-strategia on yleisesti ottaen kunnossa ja perustuu saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon, mutta sen vaikuttavuutta on haitannut puutteellinen täytäntöönpano jäsenvaltioissa sekä komission käytettävissä olevien sellaisten tehokkaiden toimenpiteiden puuttuminen, joilla jäsenvaltioita voitaisiin saada toteuttamaan korjaavia toimia (ks. kohdat 44-46). BSE-valvontatoimenpiteiden täytäntöönpano oli heikkoa ja EU:sta puuttui erikseen määriteltyjen riskiainesten (SRM) laaja määritelmä (ks. kohdat 25-27), ja nämä seikat yhdessä altistivat kuluttajat ja eläimet eriasteisille BSE:n vaaroille jäsenvaltioissa.

IV. Komission yksiköitä on järjestelty uudelleen siten, että kuluttajien terveys ja kuluttajien suojelu on selkeästi erotettu naudanlihan markkinajärjestelyistä (ks. kohta 12.a). Komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) henkilöstöä lisättiin (ks. kohta 40), mutta henkilöstön suuri vaihtuvuus on aiheuttanut ongelmia (ks. kohta 41), ja BSE:hen liittyvien tarkastusten määrää voitaisiin lisätä (ks. kohta 42). Myös neuvoa-antavia tiedekomiteoita on järjestelty uudelleen (ks. kohta 12.b) ja BSE:hen liittyvään tutkimukseen on myönnetty lisää rahoitusta (ks. kohta 12.c).

V. Vaikka tärkein BSE:n torjumista koskeva lainsäädäntö annettiin ennen vuoden 1996 BSE-kriisin puhkeamista, eräiden komission myöhemmin ehdottamien toimenpiteiden hyväksyminen jäsenvaltioissa oli vaikeaa, varsinkin erikseen määriteltyjen riskiainesten poistaminen (ks. kohdat 24-27). Lisäksi lainsäädännön hyväksymismenettelyt toimielimissä aiheuttivat viivästymisiä (ks. kohdat 17-18).

VI. BSE-tapausten määriä on luultavasti ilmoitettu aiemmin liian vähän. Paremman valvonnan vuoksi viime aikoina on ilmoitettu enemmän BSE-tapauksia, koska pakollinen epidemiologinen valvonta otettiin käyttöön vuonna 1998 (ks. kohta 20) ja koska BSE:n taudinmäärityksen pikatestit otettiin käyttöön (ks. kohta 19). Vuonna 1994 asetetun nisäkäsperäisestä lihaluujauhosta tehdyn rehun käyttökiellon jälkeen syntyneet eläimet, joilla on BSE-tauti, ovat osoituksena siitä, että kieltoa ei ole pantu täytäntöön ja valvottu asianmukaisesti, ja FVO:n tarkastuksissa on saatu todisteita siitä, että lihaluujauhon kaupan valvonnassa on puutteita. Vaikka lihaluujauhon turvalliseen hankintaan, jalostukseen, käyttöön ja ristikontaminaatioon liittyvät ongelmat ovat olleet tiedossa vuodesta 1996, ja vaikka kahdella jäsenvaltiolla (Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) on ollut tuotantoeläinten rehussa olevan nisäkäsperäisen lihaluujauhon käyttöä koskevat kansalliset kiellot, komissio kielsi eläinperäisten proteiinien käytön kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa koko EU:n alueella vasta 1. tammikuuta 2001, koska puutui testi, joka kykenisi erottamaan eri lajien proteiinit toisistaan (ks. kohta 31).

VII. Tilintarkastustuomioistuimen seurantakertomuksessa kiinnitetään huomiota muihin seikkoihin, kuten nykyaikaiseen karjatuotantoon ja kaupan pitämiseen sekä yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti annettavaan tukeen. Näitä ovat muun muassa seuraavat seikat:

a) vaarat, jotka liittyvät nisäkäsperäisen lihaluujauhon käyttöön märehtijöiden rehussa;

b) laajaperäisen kasvatuksen ja ruokinnan edistäminen;

c) vasikan- ja naudanliha-alan tukien uudelleen suuntaaminen pois tuotannosta kunnioittaen kuitenkin samalla tarvetta taata viljelijöille kohtuullinen elintaso (ks. kohta 16);

d) eläinten hyvinvointia koskevat näkökohdat, erityisesti elävien eläinten kuljetus EU:ssa ja siitä johtuva eläintautien leviämisen vaara.

VIII. Seurantakertomuksessa kiinnitetään huomiota myös siihen, olisiko komissiolla oltava lisävaltuuksia saattaa voimaan toimia sellaisia jäsenvaltioita kohtaan, jotka eivät noudata asiaankuuluvaa lainsäädäntöä (ks. kohta 51), ja onko sille annettava erityisiä lisävaltuuksia siltä varalta, että jäsenvaltiot eivät hyväksy eläinten ja ihmisten terveyteen ja suojeluun liittyviä ehdotuksia (ks. kohta 50).

TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ERITYISKERTOMUKSEN KESKEISET PÄÄTELMÄT

1. Tilintarkastustuomioistuin antoi vuonna 1998 BSE-tautia (Bovine Spongiform Encephalopathy, naudan spongiforminen enkefalopatia)(1) koskevan erityiskertomuksen nro 19/98, jossa käsitellään pääasiassa EU:n tulotukeen liittyviä toimenpiteitä ja Yhdistyneen kuningaskunnan erityisiä toimenpiteitä niiden eläinten hävittämiseksi, joilla on BSE:n riski. EU:n talousarviosta varattiin näille markkinatoimenpiteille, mukaan lukien julkiset toimenpiteet ja yksityinen varastointi, 4696 miljoonaa euroa ajanjaksolle 1996-2000 (ks. kaavio 1), josta 1189 miljoonaa euroa ajanjaksolle 1998-2000. Näihin määriin ei sisälly jäsenvaltioiden itse maksamia kustannuksia eikä kulutuksen vähentymisestä tai markkinamenetyksistä johtuvaa tulonmenetystä. Yhdistynyt kuningaskunta oli suurin edunsaaja, sen osuus menoista oli 43,7 prosenttia (ks. kaavio 2).

2. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen keskeiset päätelmät olivat seuraavat:

a) EU:n on kiireellisesti suunniteltava ja otettava käyttöön strategia voidakseen käsitellä tällaista kriisiä(2) (ks. kohta 11);

b) toimenpiteiden toteutus jäsenvaltioiden sisällä ja välillä ei ole ollut tarpeeksi kurinalaista ja johdonmukaista(3);

c) rehukiellon riittävässä valvonnassa(4) (ks. kohdat 29-33) on epäonnistuttu;

d) on tärkeää luoda kattavat ja luotettavat eläinrekisterit jäsenvaltioissa(5) (ks. kohdat 36 - 39).

Kaavio 1

BSE:hen liittyvät EMOTR:n menot vuosina 1996-2000 (yhteensä 4696 milj. EUR)

>PIC FILE= "C_2001324FI.000401.TIF">

Lähde:

Tilintarkastustuomioistuimen selonteko maatalouden pääosaston toimittamien tietojen perusteella.

Kaavio 2

BSE:hen liittyvät EMOTR:n menot vuosina 1996-2000 jäsenvaltioittain

>PIC FILE= "C_2001324FI.000402.TIF">

Lähde:

Tilintarkastustuomioistuimen selonteko maatalouden pääosaston toimittamien tietojen perusteella.

VASTUUVAPAUDEN MYÖNTÄMISESTÄ VASTAAVAN VIRANOMAISEN SUOSITUKSET

3. Neuvosto suositteli vuoden 1997 vastuuvapausmenettelyssä(6), että komission olisi laadittava BSE-strategia. Parlamentti huomautti(7), että komissio oli noudattanut suurinta osaa sen antamista suosituksista(8). Se kuitenkin vaati, että komission oli perittävä täysimääräisesti takaisin voimassa olevien säännösten rikkomisesta maksettavat summat sekä jatkettava työtään kattavan nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän luomiseksi.

4. Yhdistyneessä kuningaskunnassa otettiin vuonna 1996 käyttöön yli 30 kuukauden ikäisten nautojen teurastusjärjestely (Over Thirty Months Scheme, OTMS) kyseisenlaisten nautojen poistamiseksi ihmisten ja eläinten ravintoketjusta. Koska näiden eläinten hävittämistä ei pystytty valvomaan eikä siitä ilmoitettu asianmukaisesti, komissio päätti toukokuussa 1999(9) jättää yhteisörahoituksen ulkopuolelle 32,7 miljoonan euron menot elokuuta 1997 edeltävältä ajalta (4. heinäkuuta 1996 mennessä tuen piiriin ilmoitettuja eläimiä koskevia määrärahoja leikattiin 10 prosenttia ja 4. heinäkuuta 1996 - 4. elokuuta 1996 tuen piiriin ilmoitettuja eläimiä koskevia määrärahoja 5 prosenttia). Loppumaksun yhteydessä on tarkoitus suorittaa noin 8 miljoonan euron lisäkorjaus (määrärahoja leikataan 5 prosenttia). Noin puolelle BSE-taudista ilmoittaneista muista jäsenvaltioista on ehdotettu pienempiä rahoituskorjauksia BSE-kriisin tuloksena käyttöön otettujen tulotukijärjestelmien täytäntöönpanossa esiintyneiden puutteiden vuoksi.

SEURANTAKERTOMUKSEN SOVELTAMISALA

5. Tilintarkastustuomioistuin tarkasteli vuonna 2001 uudelleen EU:n käyttöön ottamia ja toteuttamia BSE-toimenpiteitä, jotta se voisi tunnistaa BSE-riskin ja hallita sen esiintymistä, leviämistä sekä sen ihmisten ja eläinten terveydelle aiheuttamaa vaaraa. Tarkastelu koski komission yksiköistä pääasiassa terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastoa ja maatalouden pääosastoa. Tarkastuskäyntejä ei ole tehty yhteenkään jäsenvaltioon.

BSE-TAUDIN SYYT JA SEURAUKSET

6. BSE(10) on yksi lukuisista tarttuvista spongiformisista enkefalopatioista (TSE). Se on aivosairaus, jolle on tunnusomaista prioni-nimisen proteiinin epänormaali ilmentymä. BSE-tauti havaittiin ensimmäisen kerran naudoissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1986. Vaikka sen alkuperää ei tiedetä, se ei ole tavanomaisessa mielessä tarttuva. Tämänhetkisen tieteellisen todistusaineiston perusteella oletetaan, että eläimet saavat tartunnan syötyään lihaluujauhoa (MBM, Meat and Bone Meal) sisältävää rehua, jossa on taudinaiheuttaja, ja että taudin siirtyminen emästä jälkeläiseen on alhainen (alle 10 prosenttia tapauksista).

7. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti vuonna 1996, että BSE-tauti ja Creutzfeldt-Jacobin taudin uusi muunnos (NvCJD), joka on ihmisillä kuolemaan johtava aivoja rappeuttava tauti ja vastaa nautojen BSE-tautia ja lampaiden kutkatautia (scrapie), saattavat olla yhteydessä toisiinsa. Nykytiedon mukaan(11) BSE-tauti tarttuu todennäköisimmin syömällä tartunnan saaneen naudan lihaa, vaikka voi olla olemassa muita, vielä tuntemattomia tartuntaväyliä. Huhtikuussa 2001 EU:ssa oli 99 vahvistettua tai epäiltyä Creutzfeldt-Jacobin taudin tapausta(12), joista suurin osa nuorilla ihmisillä.

8. Kaavio 3 osoittaa, että ihmisravinnoksi teurastettuja eläimiä hyödynnetään monin tavoin. Sivutuotteita ja eläinjätettä käytetään eri tarkoituksiin monissa eri tuotteissa, mutta teurastettujen eläinten useimmat osat päätyvät joko välittömästi tai välillisesti ihmisen ravintoketjuun.

BSE-tautitapausten määrä

9. Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 31. toukokuuta 2001 mennessä yhteensä 179804 vahvistettua tapausta, kun muissa EU-valtioissa ilmoitettiin samana ajanjaksona 1738 tapausta ja muualla maailmassa 1673 tapausta. Yhdistyneen kuningaskunnan tapausten määrä oli huipussaan vuonna 1992 ja on sen jälkeen laskenut. BSE-tautitapausten määrä on lisääntynyt muualla EU:ssa vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 2000 Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 1428 tapausta verrattuna muiden jäsenvaltioiden ilmoittamaan 482 tapaukseen; vuoden 2001 tammikuun ja toukokuun välisenä aikana tilanne kääntyi päinvastaiseksi, ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 246 tapausta verrattuna muiden jäsenvaltioiden ilmoittamaan 323 tapaukseen (ks. kaavio 4). Jos tämä suuntaus jatkuu, tämä merkitsee, että ilmoitettujen BSE-tautitapausten määrä on muissa jäsenvaltioissa jyrkässä nousussa.

Kaavio 3

Ihmisravinnoksi teurastettujen nautaeläinten käyttö

>PIC FILE= "C_2001324FI.000601.TIF">

(13)(14)Lähde:

Terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto.

Kaavio 4

BSE:n esiintyminen 31. toukokuuta 2001 mennessä

>TAULUKON PAIKKA>

Lähteet:

Komissio, terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto

Vuoden 1996 loppuun asti: OIE kaikkien maiden osalta.

Vuoden 1996 jälkeen: Eläintautien ilmoittamisjärjestelmä jäsenvaltioille sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Portugalin kuukausittaiset BSE-kertomukset sekä testitulokset; OIE muiden maiden osalta.

10. Vuoden 2001 maaliskuuhun mennessä BSE-taudista oli ilmoitettu kaikissa paitsi neljässä jäsenvaltiossa eli Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa, jotka tieteellinen ohjauskomitea on luokitellut maiksi, joissa BSE-tauti on epätodennäköistä, mutta sen mahdollisuutta ei ole suljettu ulkopuolelle, sekä Kreikassa, jossa ei ole BSE:n maantieteellistä riskinarviointia (ks. kohta 23 ja liite 1).

KOMISSION BSE-STRATEGIA

Komission BSE-strategian pääkohdat

11. Komission BSE-strategiaan kuuluvat seuraavat kohdat:

a) BSE-taudin alkuperää ja leviämistä koskeva tutkimus riskien tunnistamiseksi ja asianmukaisten riskinhallintatoimenpiteiden toteuttamiseksi;

b) epidemiologinen valvonta sellaisten eläinten tunnistamiseksi, jotka saattavat saada tai ovat saaneet BSE-tartunnan;

c) erikseen määriteltyjen riskiainesten käsittelyä koskevat standardit sen varmistamiseksi, että BSE-tartunnan saaneet eläimet ja BSE-taudinaiheuttajaa todennäköisimmin sisältävät kudokset eivät päädy ihmisten ja eläinten ravintoketjuun;

d) riittävät standardit sen varmistamiseksi, että kaikkea eläinjätettä käsitellään asianmukaisesti tartuntavaaran minimoimiseksi;

e) rehukielto sen varmistamiseksi, että naudat eivät altistu muiden tasojen laiminlyöntien tapauksessa BSE-taudinaiheuttajalle syömällä saastunutta rehua;

f) eläinten tunnistusjärjestelmä sen varmistamiseksi, että eläimen alkuperä ja tilat, joissa eläintä on pidetty, voidaan jäljittää, jos BSE-tauti diagnosoidaan;

g) järjestelmä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot valvovat ja toteuttavat tehokkaasti edellä mainittuja toimenpiteitä.

12. Tähän mennessä toteutettujen BSE-toimenpiteiden tarkoituksena on ollut poistaa BSE-taudin mahdollisesti saastuttamat ainekset eläinten tai ihmisten ravintoketjusta(15). Komission toteuttamat tai sen jäsenvaltioiden toteuttamaksi ehdottamat BSE-toimenpiteet on esitetty yhteenvetona kaaviossa 5. Näiden erityisten BSE-riskinhallintatoimenpiteiden lisäksi komissio on järjestänyt uudelleen yksiköitään ja ryhtynyt seuraaviin toimenpiteisiin:

a) Elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinlääkärintarkastuksia koskeva vastuu on erotettu selkeästi maatalouden pääosaston markkinajärjestelystä vastaavasta yksiköstä erilliseen pääosastoon, joka vastaa terveyden ja kuluttajien suojelusta.

b) Eri neuvoa-antavat tiedekomiteat on yhdistetty terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastoon. On perustettu tieteellinen ohjauskomitea (SSC, Scientific Steering Committee) kuluttajien terveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien aiheiden valvomiseksi, ja sitä avustaa BSE-tautia käsittelevä tilapäinen komitea.

c) Komissio on myöntänyt noin 50 miljoonaa euroa tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) tutkimukseen. Jäsenvaltioissa on tämän lisäksi meneillään tutkimushankkeita.

d) Komissio on ehdottanut Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista(16) ja asetusta, jossa luetellaan eläinperäisten sivutuotteiden, joita ei ole tarkoitettu ihmisravinnoksi, käsittelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä asetusta, jossa säädetään BSE-strategian toimenpiteitä koskevan kehyksen luomisesta (ks. kohta 18).

e) Komissio on noudattanut avointa politiikkaa julkaisemalla tieteelliset lausunnot ja kertomukset sekä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuskertomukset (jäsenvaltioiden kanssa käydyn keskustelun jälkeen) Internetissä.

Kaavio 5

Tärkeimmät BSE:tä koskevat tapahtumat

>PIC FILE= "C_2001324FI.000901.TIF">

Lähde:

Tilintarkastustuomioistuimen BSE-lainsäädäntöä koskeva tutkimus ja komission terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston asiakirjat.

13. Vuoden 1998 ja nykyisen kriisin alkamisajankohdan vuoden 2000 lopun välisenä aikana ei ole otettu käyttöön muita markkinatoimenpiteitä kuin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa kuvatut toimenpiteet. Naudan- ja vasikanlihamarkkinat tointuivat vuoden 2000 puoliväliin mennessä vuosien 1996-1997 BSE-kriisistä paljon odotettua nopeammin(17). Vuoden 2000 puoliväliin mennessä kulutus oli tosiasiassa suurempi kuin ennen kriisiä, hinnat olivat korkeimmillaan viiteen vuoteen, eikä ollut olemassa interventiovarastoja.

14. Toinen kriisi puhkesi syksyllä 2000 ensiksi Ranskassa, jossa ilmoitettujen BSE-tautitapausten määrä kasvoi laajan BSE-testauksen vuoksi (ks. kohta 19). Sekä naudanlihan kulutus että hinnat romahtivat nopeasti. Jäsenvaltiot ilmoittivat uuden käyttöönotetun BSE-testausohjelman myötä useammista BSE-tapauksista, ja kuluttajien luottamusta vähensivät entisestään Espanjassa, Saksassa ja Italiassa ilmoitetut ensimmäiset kotimaista karjaa koskevat tapaukset. Yksittäiset jäsenvaltiot määräsivät nopeasti elävien nautojen ja naudanlihatuotteiden yksipuolisia tuontikieltoja niistä maista, joissa tautia oli havaittu. Kolmannet maat ja jotkut EU:n ehdokasvaltiot toimivat pian tämän jälkeen samalla tavoin. Ennen suu- ja sorkkataudin puhkeamista naudanlihan hinnat laskivat tammikuuhun 2001 mennessä yli 25 prosenttia lokakuuhun 2000 verrattuna(18).

15. Komissio ehdotti kriisin vuoksi eläinlääkintätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli tehostaa kansanterveyden suojelua ja palauttaa kuluttajien luottamus (ihmisravinnoksi tarkoitettujen yli 30 kuukauden ikäisten eläinten testaus, tilapäinen lihaluujauhon käyttökielto kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa). Se ehdotti myös markkinatoimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli vähentää naudanlihan tuotantoa ja tukea tuottajia. Näiden toimenpiteiden tavoitteena oli poistaa 1,3 miljoonaa tonnia naudanlihaa markkinoilta vuonna 2001 interventiovarastoinnin, hävittämistä varten tehtyjen ostojen tai varastointijärjestelmien avulla. Näistä toimenpiteistä on arvioitu koituvan EU:n talousarviolle 2200 miljoonan euron nettokustannukset ajanjaksolla 2001-2006(19).

16. Komissio on laskenut, että on edullisempaa hävittää eläimiä hävittämistä varten luodun ostojärjestelmän avulla (yhteisön talousarviolle koituvat kustannukset ovat 1260 euroa tonnilta) kuin ostaa niitä interventiovarastoon (yhteisön talousarviolle koituvat kustannukset ovat 2860(20) euroa tonnilta). BSE-kriisin kokonaiskustannukset ovat joka tapauksessa korkeat. EU on korvannut arviolta 1748000 hävitettäväksi määrättyä eläintä sekä varastoon prosessoitua eläintä usean vuoden ajan erilaisten naudanlihapalkkiojärjestelmien avulla. Eläimestä tulee myyntiin kelpaamaton, mutta tuottaja ei menetä tuloja kyseisen eläimen tapauksessa, koska jäsenvaltioiden korvaus perustuu eläimen markkina-arvoon ennen kriisiä ja EU:n rahoitusosuus on korvauksesta 70 prosenttia. BSE-kriisin vuoksi herää kysymys siitä, kuinka naudan- ja vasikanliha-alan tukimaksut voitaisiin suunnata pois tuotannosta kunnioittaen samalla kuitenkin tarvetta taata kohtuullinen elintaso viljelijöille.

EU:n tähän mennessä toteuttamia BSE-toimenpiteitä koskeva oikeusperusta

17. Komissio oli jo hyväksynyt tärkeimmän BSE-taudin ehkäisyä koskevan lainsäädännön ennen ensimmäisen BSE-kriisin puhkeamista vuonna 1996(21) (ks. kaavio 5). Kaikki nykyiset BSE-toimenpiteet perustuvat eläinlääkintäalaa koskeviin suojalausekkeisiin, joiden olisi normaalisti oltava tilapäisiä ja perustuttava tieteellisiin kriteereihin. Komissio hyväksyy ne neuvoston sille myöntämin valtuuksin.

18. Saadakseen BSE-toimenpiteille asianmukaisen oikeusperustan komissio jätti tammikuussa 1999 tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita (TSE) koskevan asetusehdotuksen(22), jossa annetaan puitteet tähän mennessä toteutetuille BSE-toimenpiteille sekä kauppaa, jalostettuja tuotteita, BSE-taudin hävittämistä ja kaikkia muita esiin tulevia TSE-tauteja koskevat säännöt. Kun neuvosto ja parlamentti ovat hyväksyneet asetuksen yhteispäätösmenettelyssä, se korvaa nykyiset toimenpiteet. Pääasiallinen ero nykyiseen lainsäädäntöön on, että toimenpiteet riippuisivat jäsenvaltioiden ja EU:hun tuovien maiden BSE-asemasta (ks. liite 1). Asetusten hyväksyminen yhteispäätösmenettelyssä on kuitenkin hidasta kyseisissä toimielimissä tapahtuneiden viivästymisien vuoksi - asetus allekirjoitettiin toukokuussa 2001(23), 27 kuukautta sen jälkeen, kun ehdotus esitettiin ensimmäisen kerran.

Epidemiologinen valvonta

19. Valvonnan tarkoituksena(24) on määrittää BSE-tautitapausten määrä ja tartuntariskiryhmään kuuluvat eläimet sen varmistamiseksi, että asianmukaisia riskinhallintamenettelyjä noudatetaan. BSE-tauti voidaan nykyisin vahvistaa vasta eläimen kuoleman jälkeen. Ennen kuin yli 30 kuukauden ikäisiä eläimiä koskevat kolme post mortem -pikatestiä taudin määrittämiseksi(25) otettiin käyttöön vuonna 1999, BSE-tauti voitiin vahvistaa vain suhteellisen hankalalla aivojen laboratorioanalyysilla. Komission mukaan näiden pikatestien avulla ei pystytä havaitsemaan BSE-tartunnan saaneita eläimiä itämisajan alkuvaiheessa eikä yksittäisen eläimen testauksesta saadulla negatiivisella tuloksella voida taata BSE-taudinaiheuttajan puuttumista(26).

20. Komissio otti vasta vuonna 1988 käyttöön kaikkia eläinperäisiä TSE-tauteja(27) koskevan pakollisen epidemiologisen valvonnan, joka perustuu Maailman eläintautijärjestön (OIE) suosittamiin vähimmäisvaatimuksiin. Aluksi vain pieneltä määrältä eläimiä testattiin aivot. Sen jälkeen kun taudinmäärityksen pikatestit hyväksyttiin vuonna 1999, valvontaohjelmia tehostettiin kesäkuussa 2000 riskiryhmään kuuluvien eläinten laajaksi testaamiseksi(28), kansallisten vertailulaboratorioiden perustamiseksi ja OIE:n suositusten mukaisten testauskäytänteiden vahvistamiseksi(29). Nämä toimet oli määrä toteuttaa tammikuussa 2001, mutta kriisin puhkeamisen vuoksi testausohjelmaa laajennettiin. Tammikuun 2001 tilanteen mukaan kaikki ihmisravinnoksi teurastetut yli 30 kuukauden ikäiset nautaeläimet (lukuun ottamatta Itävaltaa, Suomea ja Ruotsia ja vain niiden kansallisille markkinoille tarkoitettujen nautojen osalta) tai hätäteurastuksen piiriin kuuluvat nautaeläimet on testattava. Lisäksi maatilalla kuolleita yli 30 kuukauden ikäisiä nautaeläimiä on testattava pistokokein(30). EU:ssa tehtiin tammi- ja helmikuussa 2001 yli 900000 pikatestiä.

21. Kaikkia aikaisempia BSE-tapauksia ei todennäköisesti ole ilmoitettu, koska passiivisen valvonnan(31) avulla ei välttämättä voida tunnistaa ja testata epäiltyjä tapauksia. FVO:n tarkastuksissa on havaittu, että epidemiologinen valvonta on kaikissa käynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa heikkoa (ks. kaavio 6 ja liite 2). Sen päätelmän mukaan BSE-tautia on todennäköisesti esiintynyt jäsenvaltioissa, jotka eivät vielä olleet ilmoittaneet yhdestäkään tapauksesta (Saksa, Italia, Espanja)(32), ja että toisissa jäsenvaltioissa BSE-tapausten todellinen määrä oli todennäköisesti korkeampi kuin toimivaltaisten viranomaisten ilmoittama määrä. FVO katsoi ennen uuden testausohjelman käyttöönottoa tammikuussa 2001, että useiden jäsenvaltioiden (Belgian, Tanskan, Saksan, Kreikan, Espanjan, Irlannin, Italian, Luxemburgin, Alankomaiden ja Itävallan) oli tehostettava valvontapyrkimyksiään(33).

22. Jäsenvaltioiden ilmoittamien BSE-tapausten määrän äskettäinen kasvu (ks. kaavio 4) johtuu osaksi lisääntyneestä ja paremmasta epidemiologisesta valvonnasta. Komissio katsoo, että Saksassa, Espanjassa ja Italiassa äskettäin ilmoitettuja tapauksia ei luultavasti olisi muuten havaittu. Lisäksi tieteellisen ohjauskomitean suorittaman BSE:n maantieteellisen riskinarvioinnin(34) mukaan Belgiassa, Tanskassa, Ranskassa, Irlannissa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Espanjassa voi esiintyä useampia BSE-tapauksia (ks. liite 1).

23. Tieteellinen ohjauskomitea aloitti tiettyjä maita koskevan BSE:n maantieteellisen riskinarvioinnin (GBR, geographical BSE risk assessment) vuonna 1998. Sen tavoitteena on, että tulevaisuudessa sovellettavat BSE-toimenpiteet heijastaisivat maiden BSE-asemaa(35). Arviointi on suoritettu kaikkien jäsenvaltioiden osalta lukuun ottamatta Kreikkaa,(36) joka ei toimittanut asianmukaisia tietoja, ja 32:n muun valtion osalta (ks. liite 1 ja kohta 10).

Kaavio 6

Yhteenveto elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) havaitsemista keskeisistä puutteista vuosina 1998-2000

>PIC FILE= "C_2001324FI.001201.TIF">

Huomautus:

Punaisella merkityt puutteet ovat erityisen vakavia, sillä ne osoittavat, että BSE:n esiintyminen on ilmoitettua suurempaa ja että karjaa on saatettu ruokkia nisäkäsperäisellä lihaluujauholla.

Lähde:

FVO:n tarkastuskertomuksia koskeva tilintarkastustuomioistuimen tutkimus, 1998-2000.

Erikseen määritellyt riskiainekset (SRM)

24. SSC:n mukaan kudosten infektiivisyys oli eriasteista, mutta ei ollut kuitenkaan järkevää etsiä BSE-taudinaiheuttajan esiintymistä tai puuttumista tartunnan saaneen eläimen jostain tietystä kudoksesta(37). Koska jotkin kudokset sisältävät toisia kudoksia todennäköisemmin BSE-taudinaiheuttajan (etenkin aivo- ja keskushermostokudokset), on tärkeää varmistaa, että nämä kudokset eivät päädy ihmisten ja eläinten ravintoketjuun ja että käytetään asianmukaisia teurastusmenettelyjä lihan saastumisen estämiseksi.

25. Näiden erikseen määriteltyjen riskiainesten (SRM, specified risk materials) poistamista ravintoketjusta koskevien komission ehdotusten hyväksyminen ja täytäntöönpano on kestänyt kauan (ks. liite 3). Neuvosto hylkäsi joulukuussa 1996 komission jäsenvaltioille antaman ensimmäisen ehdotuksen EU:n laajuisten tarkastusten käyttöönottamisesta erikseen määriteltyjä riskiaineksia sisältävien tiettyjen kudosten poistamiseksi. Ehdotukset esitettiin jäsenvaltioille uudelleen heinäkuussa 1997, ja koska neuvosto ei hylännyt niitä yksinkertaisella enemmistöllä, komissio teki päätöksen erikseen määriteltyjen riskiainesten poistamisesta jatkoprosessoinnista ja niiden sulkemisesta jatkoprosessoinnin ulkopuolelle(38). Päätös oli määrä panna täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa 1. tammikuuta 1998 alkaen, mutta sitä lykättiin neljä kertaa, kunnes se kumottiin ja korvattiin kesäkuussa 2000(39).

26. EU:ssa ei oltu yksimielisiä erikseen määriteltyjen riskiainesten koostumuksesta(40). Komission ehdotusten hyväksyminen erikseen määriteltyjen riskiainesten poistamiseksi kesti lähes neljä vuotta siitä, kun erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskevia EU:n laajuisia sääntöjä ehdotettiin ensimmäisen kerran tieteellisen ohjauskomitean neuvosta.

27. Lainsäädäntömenettely aiheuttaa kohtuuttomia viivästyksiä tilanteissa, joissa tarvitaan nopeita toimia, mutta jäsenvaltiot eivät hyväksy komission ehdotuksia. Komissio ei voi määrätä jäsenvaltioita toimimaan ihmisten ja eläinten terveyttä koskevissa asioissa. Onkin pohdittava, olisiko komissiolle myönnettävä lisävaltuuksia tällaisia tilanteita koskevia erityisiä hätätapauksia varten.

Renderointimenetelmät ja rehua koskeva säätely

28. Hyväksyttyjen standardien(41) mukaisesti suoritettu renderointi vähentää merkittävästi infektiivisyyttä, mutta ei poista erikseen määritellyissä riskiaineksissa olevaa BSE-taudinaiheuttajaa (ks. kohta 24). Komission päätöksissä on määritelty renderointimenetelmät BSE-taudin infektiivisyyden vähentämiseksi, kun tartunnan saaneesta eläimestä peräisin olevasta jätteestä prosessoitua lihaluujauhoa käytetään tuotantoeläinten ruokinnassa(42), sekä renderointilaitosten ja rehun tuottajien tarkastukset ja hyväksynnät. FVO:n tarkastuksissa on havaittu ongelmia useimmissa jäsenvaltioissa(43), joissa yhteisön sääntöjä on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä myöhässä. Ongelmia on esiintynyt myös renderointilaitoksia koskevissa hyväksymismenettelyissä ja asianmukaisten prosessointistandardien soveltamisen takaamisessa (ks. kaavio 6 ja liite 2). Erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa ei ollut erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskevaa kansallista kieltoa(44), renderoinnin avulla ei ole todennäköisesti pystytty hävittämään BSE-taudinaiheuttajaa.

Nisäkäsperäistä lihaluujauhoa (MBM) koskeva rehukielto

29. Vaikka BSE-taudin syytä ei varmuudella tiedetä, tauti tarttuu todennäköisimmin märehtijöiden syödessä saastunutta ainesta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kielsivät vuonna 1988 märehtijäperäisen lihaluujauhon syöttämisen märehtijöille, ja myös seitsemän muuta jäsenvaltiota otti käyttöön samanlaiset rehukiellot pian Yhdistyneen kuningaskunnan jälkeen(45). EU:n laajuinen kielto käyttää nisäkkäiden kudoksista saatuja proteiineja märehtijöiden rehuna otettiin käyttöön vuonna 1994(46). Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Portugalissa esiintyi melko paljon BSE:tä. Tämän vuoksi ja ristikontaminaation välttämiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kielsivät vuonna 1996 nisäkäsperäisen lihaluujauhon käytön kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa(47), ja Portugali otti käyttöön samanlaisen kiellon vuonna 1998. Muualla EU:ssa nisäkäsperäisen lihaluujauhon käyttö sallittiin edelleen muiden tuotantoeläinten ruokinnassa(48), jos vähimmäisprosessointia koskevat standardit oli otettu käyttöön (ks. kohta 28). Vuonna 1997 järjestetyssä lihaluujauhoa koskevassa kansainvälisessä tiedekonferenssissa arvioitiin, onko tarpeen antaa EU-lainsäädäntöä varmistamaan, että lihaluujauhon raaka-aineet on hankittu turvallisista lähteistä, (toisin sanoen poistaa maatilalla tai kuljetuksen aikana kuolleet eläimet sekä kaikki kielletyt ainekset eläinten ravintoketjusta, jotta vain ihmisravinnoksi kelpaavaa ainesta voitaisiin käyttää rehun tuotannossa). Asiaankuuluva lainsäädäntö, joka koski BSE-riskin mahdollisesti sisältävien eläinkudosten poistamista ihmisten ja eläinten ravintoketjusta, tuli voimaan vasta lokakuussa 2000(49). Lainsäädäntö tiloilla tai kuljetuksen aikana kuolleiden eläinten ja ruumiiden poistamisesta eläinten ravintoketjusta tuli voimaan maaliskuussa 2001(50).

30. Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1996 puhjennut kriisi osoitti, että koska vuonna 1988 annettua rehukieltoa ei sovellettu asianmukaisesti, Yhdistyneen kuningaskunnan kiellon jälkeen syntyneiden eläinten joukosta löydettiin 36000 (ilmoitettua) BSE-tapausta (erityiskertomuksen nro 19/98 julkaisemisen aikoihin). Kaikki BSE-tapauksista ilmoittaneet jäsenvaltiot Luxemburgia lukuun ottamatta ovat nyt ilmoittaneet EU:n vuonna 1994 antaman kiellon jälkeen syntyneitä eläimiä koskevia tautitapauksia.

31. FVO:n tarkastuksissa on toistuvasti ilmoitettu rehukiellon puutteellisesta täytäntöönpanosta kaikissa jäsenvaltioissa (ks. kaavio 6 ja liite 2). FVO:n mukaan jopa sen vuosina 1998-2000 suorittamissa tarkastuksissa - eli kuusi vuotta kiellon ensimmäisestä käyttöönotosta - yhdeksässä jäsenvaltiossa oli olemassa merkittävä märehtijöiden rehun tartuntariski nisäkäsperäisen lihaluujauhon vuoksi(51). Lisäksi useimmat jäsenvaltiot (lukuun ottamatta Tanskaa, Alankomaita ja Irlantia) sallivat tietyn tartunta-asteen huolimatta siitä, että yhteisön lainsäädännössä ei sallita tällaista toleranssia(52). FVO:n vuosina 1998-2000 suorittamissa tarkastuksissa havaittiin myös puutteita lihaluujauhon kaupan valvonnassa useimmissa jäsenvaltioissa (ks. kaavio 6). Neuvosto kielsi joulukuussa 2000 tilapäisesti ristikontaminaatioepäilyjen ja tieteellisen ohjauskomitean lausunnon(53) vuoksi eläinproteiinien käytön kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa(54).

32. Komissio oli Yhdistyneen kuningaskunnan kokemuksen perusteella tietoinen ristikontaminaation vaarasta rehutehtaissa ja siitä, että erikseen määriteltyjä riskiaineksia ei poistettu järjestelmällisesti kaikissa jäsenvaltioissa, lihaluujauhon valmistukseen käytetyn eläinjätteen alkuperästä ei ollut varmuutta ja lihaluujauhon käyttökielto vain märehtijöiden ruokinnassa ei ollut täysin varma. Yhteisön lainsäädännössä on annettu rehutehtaita koskevia vähimmäisstandardeja. EU:n lainsäädännössä ei säädetä rehutehtaiden erikoistamisesta, joka kuitenkin olisi vähentänyt merkittävästi ristikontaminaation vaaraa.

33. Sen lisäksi, että jäsenvaltiot eivät ole pystyneet panemaan täytäntöön rehukieltoa, FVO:n tarkastuksissa on käynyt ilmi, että rehuteollisuus (mukaan lukien renderointilaitokset ja rehutehtaat) ei ole ponnistellut riittävästi välttääkseen lihaluujauhoa sisältävän nautojen rehun saastumista ja että lihaluujauhoa sisältävissä rehuissa ei aina ole ollut asianmukaisia merkintöjä (Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Portugalissa, Suomessa ja Ruotsissa). Näiden laiminlyöntien vuoksi maanviljelijät ovat epähuomiossa syöttäneet karjalle mahdollisesti saastunutta rehua.

34. Lihaluujauhon käyttöä kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa koskeva tilapäinen kielto sekä hävittämisjärjestelmää varten tehdyt ostot ja tiettyjen eläinkudosten (erikseen määritellyt riskiainekset) käyttökielto aiheuttavat eläinjätettä, joka on hävitettävä turvallisesti ympäristöä saastuttamatta. On arvioitu, että ennen nykyistä rehukieltoa(55) EU:ssa kierrätettiin vuosittain 16 miljoonaa tonnia eläinjätettä rehuksi. Komissio katsoo, että lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä tämän jätteen yleisin hävittämistapa on muuntaa se lihaluujauhoksi, joka poltetaan tai viedään kaatopaikalle, mikä vaikuttaa väistämättä ympäristöön(56). EU:ssa ei tällä hetkellä kuitenkaan ole tätä varten tarvittavaa jätteenpolttokapasiteettia. Tällaisen hävittämisen kustannusten on arvioitu olevan 3000 miljoonaa euroa sekä tuottajien ja renderointiteollisuuden tulonmenetyksen (jätteiden vuoksi) 1300 miljoonaa euroa(57).

35. Lihaluujauhon käyttöä tuotantoeläinten ruokinnassa koskevan tilapäisen kiellon vuoksi on tarpeen löytää kasvipohjaisia vaihtoehtoja rehuissa käytettäville prosessoiduille eläinproteiineille. Eläinperäisten proteiinien - pääasiassa lihaluujauhon - osuus oli EU:ssa vain 2,4 prosenttia rehujen proteiinia sisältävästä aineksesta(58) (BSE-tauti voi levitä, jos rehu sisältää vähänkään saastunutta lihaluujauhoa - ks. kohta 6), ja ne voidaan helposti korvata nurmirehulla, viljoilla ja öljysiementuotteilla. Kysymyksestä, onko aiheellista ruokkia luonnostaan kasvinsyöjäeläimiä eläintenosia sisältävällä rehulla, on tullut yhä tärkeämpi. Komission äskettäiset ehdotukset sisältävätkin laajaperäisempää viljelyä rohkaisevia toimenpiteitä.

Eläinten liikkuminen ja tunnistus

36. Eläinten ja lihatuotteiden (mukaan luettuna lihaluujauho) kuljetus jäsenvaltioissa ja niiden välillä on merkittävää. Yksi haittapuolista on kuitenkin, että kauppa lisää BSE-taudin ja muiden eläintautien leviämisen vaaraa. Tieteellisen ohjauskomitean mukaan "tartunnan saaneiden eläinten ja saastuneen rehun vienti (Yhdistyneestä kuningaskunnasta) on levittänyt BSE-taudinaiheuttajaa muihin maihin, joissa sitä on kierrätetty uudelleen ja joissa se on levinnyt ravintoketjun välityksellä"(59). Vuonna 1996 puhjennut BSE-kriisi lisäsi tehokkaan nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän tarvetta sekä toi esiin BSE-taudille mahdollisesti altistuvien nautojen nykyisissä jäljittämisjärjestelmissä olevia puutteita. Neuvosto korvasi huhtikuussa 1997 olemassa olevan eläinten tunnistusta ja rekisteröintiä koskevan vuonna 1992 annetun direktiivin uudella neuvoston asetuksella(60), jossa annettiin korvamerkkejä(61) ja tilarekistereitä koskevat säännöt sekä otettiin käyttöön ATK-pohjaista tietokantaa koskevat vaatimukset(62) ja eläinpassit. Näiden toimenpiteiden noudattamisen varmistamiseksi otettiin käyttöön yksityiskohtaisia tarkastusta koskevia sääntöjä joulukuussa 1997(63).

37. Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevia eläviä eläimiä ja naudanlihaa tai lihatuotteita koskeva maaliskuussa 1996 määrätty täydellinen vientikielto poistettiin asteittain tiettyjen rajoitettujen edellytysten mukaisesti tuotetun naudanlihan viennin sallimiseksi(64). Pohjois-Irlantia koskeva kielto poistettiin 1. kesäkuuta 1998, ja Ison-Britannian mannerta koskeva kielto 1. elokuuta 1999. Pysyvä eläinlääkintäkomitea päätti maaliskuussa 2001, että Portugalia koskeva marraskuussa 1998 määrätty vientikielto(65) voidaan poistaa, mutta sen päivämäärä riippuu FVO:n antamasta myönteisestä tarkastuskertomuksesta.

38. Tilintarkastustuomioistuimen yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää koskevassa erityiskertomuksessa nro 4/2001(66) katsottiin, että vaikka ATK-pohjaisen tietokannan täytäntöönpanon määräaika oli 1. tammikuuta 2000, komission yksiköt eivät olleet hyväksyneet kahdeksan jäsenvaltion tietokantoja täysin toimintakuntoisiksi(67) ja nautojen tunnistus- ja rekisteröintitietokantojen hyväksyminen, valvonta ja sisältö oli puutteellista.

39. Sekä terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston alainen elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto (FVO) että maatalouden pääosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yksikkö ilmoittavat toistuvasti jäsenvaltioiden viivästyksistä ja ongelmista eläinten tunnistusta ja rekisteröintiä koskevan lainsäädännön täytäntöönpanossa.

Seuranta ja täytäntöönpano

Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) toimittamat tarkastukset

40. FVO:n työmenetelmät ovat tehostuneet komission yksiköiden uudelleenjärjestelyn jälkeen. Lisäksi on kehitetty työnhallintaohjelma. Suunnitelmat tehdään puolivuosittain ja vuosittain, kertomusten rakennetta on parannettu siten, että niissä annetaan jäsenvaltioille ja komission muille yksiköille selkeitä päätelmiä ja suosituksia. Kertomusten laatua arvioidaan toimiston sisällä, ja ne laaditaan lopulliseen muotoon vasta jäsenvaltioiden kuulemisen jälkeen. Kaikki tulokset ja suositukset on luetteloitu tietokantaan.

41. FVO:ssa on tehty kolme organisaatiouudistusta, ja sen sijaintipaikkaa on muutettu kaksi kertaa vuodesta 1997. Vaikka henkilöstön määrä on kasvanut, se ei riitä BSE-tarkastusten suorittamiseen. BSE-tautia koskevia asioita (muiden muassa) käsittelevään työryhmään kuuluu yleensä kuusi tarkastajaa, ja siihen on nykyisin lisätty toiset kuusi tarkastajaa. Henkilöstön vaihtuvuus on korkea - 65 prosenttia FVO:n tarkastajista oli tammikuussa 2001 ollut toimessaan alle kaksi vuotta, ja siten FVO:hon on vaikea saada riittävän kokeneita tarkastusryhmien johtajia.

42. FVO suoritti 96 BSE-tautiin liittyvää tarkastusta(68) vuoden 1996 kriisin puhkeamisesta vuoden 2000 loppuun. Tämä on noin 10 prosenttia FVO:n kokonaistarkastustoiminnasta ja merkitsee keskimäärin yhtä BSE-tautia koskevaa tarkastusta vuodessa jokaista jäsenvaltiota kohti (lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa tarkastuksia on suoritettu useammin).

Jäsenvaltioiden BSE-strategian täytäntöönpanon arviointi

43. Komission (varsinaisesti FVO:n) vuodesta 1996 alkaen suorittamissa tarkastuksissa on ilmoitettu BSE-toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevista laajalle levinneistä ja jatkuvista ongelmista kaikissa jäsenvaltioissa. Havaittuja keskeisiä ongelmia käsitellään kohdissa 21-39. Ks. liite 2, jossa on FVO:n ilmoittamia aiheita koskeva yleiskatsaus vuosilta 1998-2000 ja kaavio 6, jossa on mainittu FVO:n havaitsemat keskeiset puutteet vuosina 1998-2000. Monista ongelmista on ilmoitettu edelleen vuosina 1998-2000 suoritetuissa tarkastuksissa. Tämä viittaa siihen, että useimmat jäsenvaltiot(69) eivät ole riittävän tiukasti varmistaneet, että BSE-toimenpiteitä on toteutettu niiden alueella asianmukaisesti.

EU:n BSE-strategian täytäntöönpanoa koskevat toimenpiteet

44. Kun FVO:n tarkastuksessa havaitaan ongelmia, komissio voi käynnistää kahdenvälisiä keskusteluja kyseisten jäsenvaltioiden kanssa ja käyttää yhtenäismarkkinoita koskevaa lainsäädäntöä kauppakieltojen määräämiseksi ihmisten tai eläinten terveyden suojelemiseksi. Komission ainoa mahdollinen konkreettinen toimenpide asianomaisen (esim. rehun valvontaa koskevan) lainsäädännön soveltamisen voimaan saattamiseksi on kuitenkin rikkomusmenettelyjen vireillepano. Nämä menettelyt ovat hitaita, ja tähän mennessä useimpia tapauksia ei ole viety Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen (ks. kohta 46). Vientiä koskevia kauppakieltoja on käytetty vain tapauksissa, jotka vaarantavat selvästi ihmisten tai eläinten terveyden, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan ja Portugalin tapauksessa. Ei ole olemassa mitään menettelyä eläinlääkintämenoja tai markkinatoimenpiteitä koskevien rahoituskorjausten tai sakkojen ja seuraamusten määräämiseksi(70) tapauksissa, joissa eläinlääkintälainsäädäntöä ei noudateta.

45. Tätä voidaan verrata maatalouden pääosaston tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyyn, jossa kyseisiin markkinatoimenpiteisiin myönnettyjä määrärahoja voidaan evätä tarkastuskertomusten perusteella.

46. Komissio pani vuosina 1997-1999 vireille 19 rikkomusmenettelyä 13:a jäsenvaltiota vastaan (lukuun ottamatta Itävaltaa ja Irlantia(71). Useimmat menettelyt toteutettiin vuosina 1997-1998, ja ne koskivat rehukiellon täytäntöönpanoa ja eläinjätteen käsittelyä. Ainoa näistä rikkomuksista, joka vietiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen asti, koski sisämarkkinoita Ranskan kieltäydyttyä vuonna 2000(72) aloittamasta uudelleen naudanlihan tuontia Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Komissio ei jatkanut muita menettelyjä, koska joko kyseiset jäsenvaltiot sitoutuivat tehostamaan valvontaansa tai tuolloin sovelletussa BSE-tautia koskevassa kyseisessä lainsäädännössä vaadittu valvonta oli liian yleisluontoista, jotta jäsenvaltioita olisi voitu menestyksekkäästi syyttää säännösten noudattamatta jättämisestä. Uhka rikkomusmenettelyn vireillepanosta EU:n lainsäädäntöä rikkovaa jäsenvaltiota vastaan ei ole ollut riittävän voimakas kannustin, jotta jäsenvaltiot noudattaisivat asianmukaisesti BSE-tautia koskevaa EU:n lainsäädäntöä.

PÄÄTELMÄT

47. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessaan nro 19/1998 antaman keskeisen suosituksen mukaan komission olisi laadittava toimintasuunnitelma BSE-kriisin käsittelemiseksi. Tässä seurantakertomuksessa on havaittu, että komission strategia on periaatteessa hyvä, mutta sen täytäntöönpano jäsenvaltioissa on ongelmallista, ja keskeisten BSE-valvontatoimenpiteiden hyväksyminen ja täytäntöönpano on viivästynyt kohtuuttomasti (ks. kohdat 25 ja 27).

48. Toinen BSE-kriisi johtuu siitä, että jäsenvaltiot eivät ole panneet nykyistä EU:n lainsäädäntöä asianmukaisesti täytäntöön (ks. kaavio 6). Puutteellinen valvonta (ks. kohta 21) ja nisäkäsperäistä lihaluujauhoa koskevan rehukiellon heikko täytäntöönpano (ks. kohdat 30 ja 31) useimmissa jäsenvaltioissa (lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuodesta 1996 alkaen ja Portugalia vuodesta 1999 alkaen) sekä lihaluujauhon ja rehun kauppaa koskeva heikko valvonta (ks. kohta 31) ovat saattaneet haitata BSE-taudin hävittämistä ja edistää sen leviämistä muihin jäsenvaltioihin. Vuoden 1994 rehukieltoa ei ole pantu tehokkaasti täytäntöön. Kaikissa jäsenvaltioissa, jotka ovat ilmoittaneet BSE-tapauksista kansallisissa karjoissaan (lukuun ottamatta Luxemburgia), on esiintynyt BSE-tapauksia sen jälkeen, kun nisäkäsperäisen lihaluujauhon käyttö kiellettiin rehussa vuonna 1994 (ks. kohta 30). FVO:n tarkastuskertomuksissa vuosilta 1998 - 2000 havaittiin, että useimmissa jäsenvaltioissa oli olemassa merkittävä nisäkäsperäisestä lihaluujauhosta johtuva märehtijöiden rehun saastumisvaara. Lihaluujauhon turvallista prosessointia, käyttöä ja ristikontaminaatiota koskevat ongelmat ovat olleet tiedossa vuodesta 1996 alkaen, mutta prosessoitujen eläinproteiinien käyttöä kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa koskevaa tilapäistä kieltoa on sovellettu vasta 1. tammikuuta 2001 alkaen (ks. kohta 31).

49. Tähän mennessä EU:ssa ilmoitetuista BSE-tapauksista 99 prosenttia on ollut Yhdistyneessä kuningaskunnassa (ks. kohta 9). Kuitenkin FVO:n tarkastuskertomusten mukaan muissa jäsenvaltioissa BSE-tapausten määriä oli luultavasti ilmoitettu liian vähän ainakin vuoden 2000 loppuun asti. Lisäksi jäsenvaltiot, jotka olivat pitkään vakuuttaneet, ettei niissä esiinny BSE-tautia (Saksa, Italia ja Espanja) ovat alkaneet ilmoittaa tapauksista (ks. kohta 21). BSE-kriisin kustannukset EU:n talousarvioon ovat olleet ja ovat edelleen korkeat (ks. kohdat 1, 4 ja 15-16).

50. Komissio ei nykyistä lainsäädäntöä sovellettaessa voi määrätä jäsenvaltioita toteuttamaan toimia ihmisten tai eläinten terveyteen liittyvissä asioissa, mikäli jäsenvaltiot vastustavat sitä tarpeeksi (ks. kohdat 25 ja 27). Toimielinten lainsäädäntömenettely on myös viivästyttänyt kohtuuttomasti keskeisten BSE-valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanoa, vaikka eläinten ja ihmisten terveyden suojelua koskevien toimenpiteiden toteuttaminen edellyttää nopeata toimintaa (ks. kohdat 18, 25 ja 29).

51. Komission nykyisin käytettävissä olevat toimenpiteet, joiden avulla se voisi saada jäsenvaltiot toteuttamaan BSE-tautia koskevaa lainsäädäntöä, eivät ole riittäviä (ks. kohdat 44 ja 46). Ne eivät myöskään ole olleet riittävä kannustin, jotta jäsenvaltiot toteuttaisivat asianmukaisesti BSE-toimenpiteitä. Tämä on vastoin maatalouden pääosaston markkinoiden tukitoimenpiteitä koskevaa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä, jossa EMOTR:n tukiosaston rahoituskorjauksilla kannustetaan jäsenvaltioita toteuttamaan korjaavia toimenpiteitä.

52. FVO:n tarkastuskertomusten mukaan on selvää, että rehuteollisuus ei ole toteuttanut riittävän tiukasti BSE-tautia koskevaa EU:n lainsäädäntöä. FVO katsoo erityisesti, että märehtijöiden rehu on saastunut lihaluujauhosta ja että lihaluujauhoa sisältävää rehua ei ole asianmukaisesti merkitty (ks. kohta 33).

53. Yhteisön sisäinen laaja nautaeläimiä ja lihaluujauhoa koskeva kauppa on myös levittänyt BSE-tautia EU:ssa (ks. kohta 36). Nykyinen kriisi osoittaa, että on tarpeen arvioida uudelleen nautaeläinten ruokinta- ja kasvatuskäytäntöjä (ks. kohta 35). BSE-tauti ei olisi levinnyt, jos nautaeläimiä olisi kasvatettu laajaperäisesti ja ruokittu niille luontaisella ravinnolla.

54. Kuluttajat (ja eläimet) on altistettu jäsenvaltioissa eriasteisille riskeille, koska BSE-taudin valvontatoimenpiteitä ei ole toteutettu asianmukaisesti (ks. kaavio 6 ja liite 2) ja koska erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskevaa EU:n laajuista määritelmää ei ole ollut olemassa (ennen lokakuuta 2000) (ks. kohta 25). On paradoksaalista, että toisaalta jäsenvaltiot kannattavat vastuuvapautta koskevien neuvoston suositusten kautta (ks. kohta 3), että komission on tarpeen laatia BSE-strategia, vaikka ne toisaalta ovat usein välinpitämättömiä strategian hyväksymisessä tai täytäntöönpanossa.

SUOSITUKSET

55. On syytä pohtia seuraavia asioita:

a) olisiko komissiolle myönnettävä tilapäisiä valtuuksia sellaisten kiireellisten tilanteiden varalta, joissa jäsenvaltiot eivät ole samaa mieltä eläinten tai ihmisten terveyden suojelua koskevan lainsäädännön alalla annetuista ehdotuksista, ja tarvitseeko komissio lisävaltuuksia laiminlyöntejä koskevien menettelyjen voimaan saattamiseksi(73);

b) mahdollisuutta sulkea markkinatoimenpiteitä rahoituksen ulkopuolelle, jos tarkastuksissa on paljastunut vakava EU:n lainsäädännön noudattamatta jättäminen, koska sillä voi olla merkittävä vaikutus naudanlihamarkkinoiden hallintaan ja koska se voi lisätä huomattavasti budjettimenoja;

c) miten eläinten liikkumista voitaisiin vähentää sellaisten BSE-taudin (ja muiden eläintautien) valvontaa koskevien ongelmien vuoksi, joita ovat aiheuttaneet eläinten ja lihaluujauhon merkittävät liikkeet EU:ssa, sekä tiedottaa paremmin näistä liikkeistä, kun ihmisten tai eläinten terveys on uhattuna;

d) miten naudan- ja vasikanliha-alan tukimaksuja voitaisiin ohjata muualle kuin tuotantoon, samalla kun kunnioitetaan tarvetta taata maanviljelijöille riittävä elintaso;

e) miten voitaisiin yhä jatkuvan BSE-kriisin perusteella rohkaista paremmin laajaperäisiin ja ympäristöystävällisiin viljelyskäytäntöihin sekä korvata eläinperäiset proteiinit kasvipohjaisilla vaihtoehdoilla märehtijöiden ruokinnassa.

Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 13. syyskuuta 2001 pitämässään kokouksessa.

Tilintarkastustuomioistuimen puolesta

Jan O. Karlsson

presidentti

(1) Erityiskertomus nro 19/98 yhteisön rahoituksesta toimille, joita on toteutettu BSE-taudin aiheuttaman kriisin vuoksi (EYVL C 383, 9.12.1998).

(2) Erityiskertomus nro 19/98, kohta 96.

(3) Erityiskertomus nro 19/98, kohta 93.

(4) Erityiskertomus nro 19/98, kohta 92.

(5) Erityiskertomus nro 19/98, kohta 91.

(6) Asiakirja 5911/99 FIN 34 PE - L 12.

(7) Asiakirja PE 230.646, 17.3.1999.

(8) BSE-tautia käsittelevä Euroopan parlamentin tilapäinen tutkimusvaliokunta, joka perustettiin heinäkuussa 1996 pian ensimmäisen BSE-kriisin puhkeamisen jälkeen, suhtautui kriittisesti sekä komission että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten BSE-tautia koskevaan vastaukseen. Tutkimusvaliokunnan helmikuussa 1997 antamaan kertomukseen (Euroopan parlamentin asiakirja A4-0020/97) sisältyi joitakin suosituksia, jotka koskivat lähinnä BSE-taudin kansanterveydellisiä vaikutuksia sekä komission päätöksentekomenettelyä ja hallintoa. Euroopan parlamentti perusti tämän jälkeen seurantavaliokunnan (BSE-tautia koskevat tutkimussuositukset) (EYVL C 150, 19.5.1997), joka antoi lopullisen kertomuksen marraskuussa 1997. Seurantavaliokunta ilmoitti, että komissio oli noudattanut suurinta osaa sen suosituksista.

(9) Komission päätös 1999/350/EY, tehty 4 päivänä toukokuuta 1999 (EYVL L 133, 28.5.1999, s. 60).

(10) Tämän jakson teknisiä yksityiskohtia koskevat lähteet: tieteellisen ohjauskomitean useat lausunnot ja erityiskertomus nro 19/1998.

(11) Lähde: Tieteellisen ohjauskomitean 13.-14. huhtikuuta 2000 antama lausunto "Oral exposure of humans to the BSE agent: infective dose and species barrier".

(12) Kaikki tapaukset ovat esiintyneet Yhdistyneessä kuningaskunnassa lukuun ottamatta kolmea tapausta Ranskassa ja yhtä tapausta Irlannissa.

(13) Valkuaisten osalta 133 °C, 20 minuutin ajan, 3 baarin paineessa tapahtuneen käsittelyn jälkeen. Rasvojen osalta ultrafiltraation jälkeen.

(14) Muu kuin non-food/teollinen käyttötarkoitus.

(15) Sitä vastoin sovelletaan poikkeuksia, jotka koskevat naudasta peräisin olevien ainesten käyttöä lääkkeissä ja farmaseuttisissa tuotteissa. Tämä teollisuuden ala on itsesääntelevää, koska siihen sovelletaan hyvän käytännön säännöstöä, jossa suositellaan raaka-aineiden hankkimista turvallisesta lähteestä. Käytetyn raaka-ainemateriaalin tarkistaminen on vaikeaa lopputuotteen luonteen vuoksi, eikä ole olemassa mitään lainsäädännöllistä vaatimusta sen tarkistamiseksi, että turvallista lähdettä tai prosessia on tosiasiassa sovellettu.

(16) Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta KOM(1999) 719 lopull., 12.1.2000.

(17) Erityiskertomus nro 19/98, kohdat 16-21. Päivitetty tilanne on maatalouden pääosaston marraskuussa 2000 antamasta kertomuksesta "Prospects for Agricultural markets 2000-2007".

(18) Hintojen lasku vuoden 2000 viikon 42 (lokakuu) ja vuoden 2001 viikon 5 (tammikuun loppu) välisenä aikana: AR3-laatuluokan nuorten mullien liha 27 prosenttia, DO3-laatuluokan nautojen 28 prosenttia, hiehojen 16 prosenttia ja CR3-luokkaan kuuluvien nuorten härkien 2 prosenttia. Lähde: Maatalouden pääosaston valmisteluasiakirja - naudanlihan ja elävien eläinten markkinatilanne.

(19) Arvioidut kustannukset 2001-2006: 3500 miljoonaa euroa. Naudanlihan tuotannon vähentämistoimenpiteistä koituvat arvioidut säästöt: 1300 miljoonaa euroa. Arvioidut nettokustannukset: 2200 miljoonaa euroa.

(20) Komission laskelmassa oletetaan, että tällaista naudanlihan interventiomäärää ei ole mahdollista myydä tulevaisuudessa. Tämä on lisännyt interventiovarastoinnin arvioituja kustannuksia 800 euroa tonnilta.

(21) BSE-taudin ehkäisyä koskeva tärkein lainsäädäntö oli vuonna 1994 annettu nisäkäsperäisen lihaluujauhon käytön kielto märehtijöiden ruokinnassa ja vuosien 1994-1997 lainsäädäntö eläinjätteen käsittelystä infektiivisyyden vähentämiseksi.

(22) KOM(1998) 623 lopull. - C4-0025/1999 - 1998/0323 (COD) (EYVL C 45, 19.2.1999, s. 2).

(23) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 999/2001, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä (EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1).

(24) Passiivinen valvonta tarkoittaa ilmoitettujen epäilynalaisten BSE-tautitapausten valvontaa eli nautoja, joista on ilmoitettu BSE-tautia vastaavien kliinisten oireiden vuoksi. Aktiivinen valvonta tarkoittaa sellaisten nautojen testausta, joiden ei ole ilmoitettu olevan epäilyksenalaisia BSE-tautitapauksia, mutta jotka kuuluvat riskialttiiseen alapopulaatioon.

(25) Hyväksyttyjä post mortem -testejä taudin määrittämiseksi ovat Prionics, Enfer ja CEA. Niiden avulla voidaan todistaa BSE-taudinaiheuttajan esiintyminen taudin itämisvaiheen lopussa eli eläimissä, jotka ovat jo kliinisesti sairaita. Näiden testien avulla ei voida havaita esikliinisiä tautitapauksia varhaisessa itämisvaiheessa. Testien käyttö on hyväksytty yli 30 kuukauden ikäisten eläinten kohdalla, eikä niiden luotettavuutta voida taata nuorempien eläinten osalta.

(26) Lähde: komission päätös 2000/764/EY, tehty 29 päivänä marraskuuta 2000, nautojen testauksesta naudan spongiformin enkefalopatian (BSE:n) esiintymisen varalta ja tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden epidemiologisesta valvonnasta tehdyn päätöksen 98/272/EY muuttamisesta, johdanto-osan 4 kappale.

(27) Komission päätös 98/272/EY, tehty 23 päivänä huhtikuuta 1998, tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden epidemiologisesta valvonnasta ja päätöksen 94/474/EY muuttamisesta (EYVL L 122, 24.4.1998, s. 59).

(28) "Maatilalla kuolleella karjalla" tarkoitetaan maatilalla kuolleita eläimiä, hätäteurastukseen tuotuja eläimiä ja/tai eläimiä, joilla on neurologisia ja/tai käytösoireita.

(29) Komission päätös 2000/374/EY, tehty 5 päivänä kesäkuuta 2000, tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden epidemiologisesta valvonnasta tehdyn päätöksen 98/272/EY muuttamisesta (EYVL L 135, 8.6.2000, s. 27).

(30) Komission päätös 2000/764/EY, tehty 29 päivänä marraskuuta 2000, nautojen testauksesta naudan spongiformin enkefalopatian (BSE:n) esiintymisen varalta ja tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden epidemiologisesta valvonnasta tehdyn päätöksen 98/272/EY muuttamisesta (EYVL L 305, 6.12.2000, s. 35).

(31) Passiivinen valvonta tarkoittaa ilmoitettujen epäilynalaisten BSE-tautitapausten valvontaa eli nautoja, joista on ilmoitettu BSE-tautia vastaavien kliinisten oireiden vuoksi. Aktiivinen valvonta tarkoittaa sellaisten nautojen testausta, joiden ei ole ilmoitettu olevan epäilyksenalaisia BSE-tautitapauksia, mutta jotka kuuluvat riskialttiiseen alapopulaatioon.

(32) Lähde: Saksa: LUONNOS tarkastuskäynti 1129/00 25.9.2000-29.9.2000; Italia: LUONNOS tarkastuskäynti 1306/00 11.12.2000-15.12.2000; Espanja: LUONNOS tarkastuskäynti 1305/00 11.12.2000-15.12.2000.

(33) Lähde: FVO:n viiteasiakirja D33459, 8.11.2000.

(34) Tieteellisen ohjauskomitean 6. heinäkuuta 2000 antama lopullinen lausunto BSE:n maantieteellisestä riskistä (GBR), liite II, jakso 3, valtiot, joiden nykyinen GBR-taso on III.

(35) Komissio on tähän mennessä (huhtikuu 2001) viitannut BSE:n maantieteelliseen riskiin, kun se on säännellyt erikseen määriteltyjen riskiainesten tuontia kolmansista maista, hyväksynyt Itävaltaa, Ruotsia ja Suomea koskevat erityiset testausohjelmat sekä antanut jäsenvaltiolle mahdollisuuden soveltaa erilaisia BSE-valvontatoimenpiteitä TSE:tä koskevassa asetusehdotuksessaan.

(36) BSE:n maantieteellinen riskinarviointi on laadittu jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella komission 22 päivänä heinäkuuta 1998 antaman suosituksen 98/447/EY mukaisesti. Kreikan viranomaiset toimittavat nämä tiedot sen jälkeen kun neuvoston ja parlamentin TSE:n tunnistamista ja valvontaa koskeva asetus on hyväksytty.

(37) Tieteellisen ohjauskomitean joulukuussa 1997 antama lausunto erikseen määriteltyjen riskiainesten turvallisuudesta.

(38) Komission päätös 1997/534/EY, tehty 30 päivänä heinäkuuta 1997, riskiaineksen käytön kieltämisestä tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden vuoksi (EYVL L 216, 8.8.1997, s. 95).

(39) Komission päätös 2000/418/EY, tehty 29 päivänä kesäkuuta 2000, tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden vuoksi riskin aiheuttavan aineksen käytöstä ja päätöksen 94/474/EY muuttamisesta (EYVL L 158, 30.6.2000, s. 76).

(40) Tieteellisen ohjauskomitean 10. joulukuuta 1999 antaman ihmisten terveyden vaarantamista koskevan lausunnon mukaan Belgia, Ranska, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta poistivat erikseen määritellyt riskiainekset. Itävalta, Tanska, Saksa, Kreikka, Suomi ja Ruotsi eivät poistaneet erikseen määriteltyjä riskiaineksia. Italia ja Espanja poistivat erikseen määritellyt riskiainekset vain eläimistä, jotka ovat peräisin niistä maista, joissa esiintyy BSE-tautia.

(41) Nisäkäsperäisen eläinjätteen käsittelyä koskevat vähimmäisarvot ovat seuraavat: partikkelin enimmäiskoko 50 mm, lämpötila vähintään 133 celsiusastetta, 20 minuuttia ilman keskeytystä vähintään 3 baarin paineessa.

(42) Komission päätös 94/382/EY, tehty 27 päivänä kesäkuuta 1994, märehtijöistä peräisin olevan eläinjätteen käsittelyssä BSE-taudinaiheuttajien inaktivoimiseksi käytettävien vaihtoehtoisten lämpökäsittelyjärjestelmien hyväksymisestä (EYVL L 172, 7.7.1994, s. 25); komission päätös 95/29/EY, tehty 13 päivänä helmikuuta 1995, päätöksen 94/382/EY muuttamisesta (EYVL L 38, 18.2.1995, s. 17); komission päätös 96/449/EY, tehty 18 päivänä heinäkuuta 1996 (EYVL L 184, 24.7.1996, s. 43); komission päätös 97/735/EY, tehty 21 päivänä lokakuuta 1997, tietynlaisella nisäkäsperäisellä eläinjätteellä käytävää kauppaa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä (EYVL L 294, 28.10.1997, s. 7); neuvoston päätös 1999/534/EY, tehty 19 päivänä heinäkuuta 1999, eläinjätteen prosessoimisessa sovellettavista toimenpiteistä tarttuvilta spongiformisilta enkefalopatioilta suojaamiseksi ja komission päätöksen 97/735/EY muuttamisesta (EYVL L 204, 4.8.1999, s. 37).

(43) Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Itävalta, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.

(44) Tieteellisen ohjauskomitean 10. joulukuuta 1999 antaman ihmisten terveyden vaarantamista koskevan lausunnon mukaan Belgia, Ranska, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta poistivat erikseen määritellyt riskiainekset. Itävalta, Tanska, Saksa, Kreikka, Suomi ja Ruotsi eivät poistaneet erikseen määriteltyjä riskiaineksia. Italia ja Espanja poistivat erikseen määritellyt riskiainekset vain eläimistä, jotka ovat peräisin niistä maista, joissa esiintyy BSE-tautia.

(45) Yhdistynyt kuningaskunta kielsi märehtijäperäisen lihaluujauhon käytön nautojen ruokinnassa vuonna 1988. Muut jäsenvaltiot ottivat käyttöön rehukiellot seuraavasti: Itävalta (nisäkäsperäiset proteiinit märehtijöille joulukuussa 1990); Tanska (märehtijäperäiset proteiinit märehtijöille kesäkuussa 1990); Suomi (nisäkäsperäiset proteiinit märehtijöille maaliskuussa 1995); Ranska (nisäkäsperäiset proteiinit nautaeläimille heinäkuussa 1990; nisäkäsperäiset proteiinit kaikille märehtijöille joulukuussa 1994 ja kaikki eläinperäiset proteiinit maitoa ja kaloja lukuun ottamatta märehtijöille heinäkuussa 1997); Irlanti (märehtijäperäiset proteiinit märehtijöille elokuussa 1990); Alankomaat (märehtijäperäiset proteiinit märehtijöille elokuussa 1989); Ruotsi (märehtijäperäinen lihaluujauho märehtijöille joulukuussa 1990 ja märehtijäperäiset proteiinit kaikille eläimille joulukuussa 1997); jäsenvaltiot, jotka eivät ottaneet käyttöön nisäkäsperäisten proteiinien syöttämistä märehtijöille koskevaa rehukieltoa ennen EU:n laajuista kieltoa vuonna 1994: Belgia, Saksa, Kreikka, Italia, Luxemburg ja Espanja. Lähde: Maatalouden pääosaston tarkastuskertomukset vuodelta 1996.

(46) Komission päätös 94/381/EY, tehty 27 päivänä kesäkuuta 1994, nisäkkäiden kudoksista saatujen valkuaisaineiden käyttökiellosta märehtijöiden ruokinnassa, sellaisena kuin se on muutettuna, tullut voimaan 4. heinäkuuta 1994 (EYVL L 172, 7.7.1994, s. 23).

(47) Yhdistynyttä kuningaskuntaa kiellettiin viemästä ennen 1. tammikuuta 1995 valmistettua nisäkäsperäistä lihaluujauhoa, ja sen sallittiin viedä tämän päivämäärän jälkeen valmistettua lihaluujauhoa vain, jos se oli noudattanut suositeltuja prosessointistandardeja. Yhdistynyttä kuningaskuntaa kiellettiin vuodesta 1996 alkaen kokonaan viemästä lihaluujauhoa.

(48) Ranska kielsi marraskuussa 2000 kaikkien eläinperäisten proteiinien (lukuun ottamatta maitoa, munia ja eräitä muita proteiineja) syöttämisen tuotantoeläimille.

(49) Komission päätös 2000/418/EY, tehty 19 päivänä kesäkuuta 2000, TSE:iden vuoksi riskin aiheuttavan aineksen käytöstä.

(50) Komission päätös 2001/25/EY, tehty 27 päivänä joulukuuta 2000, tiettyjen eläimistä saatavien sivutuotteiden käyttökiellosta eläinrehussa.

(51) Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Portugali (heinäkuuhun 1999 asti) ja Suomi.

(52) Lähde: komission yksiköiden työasiakirja, huhtikuu 2001, viite SANCO/1531/2001 tark.1 "Jalostettujen eläinproteiinien käyttö eläinperäisessä rehussa".

(53) Tieteellisen ohjauskomitean marraskuussa 2000 antama lausunto 27/28 tieteellisestä perustasta, joka koskee eläinproteiinin käytön kieltoa kaikkien tuotantoeläinten ruokinnassa, mukaan luettuina siat, siipikarja, kalat ja lemmikkieläimet.

(54) Neuvoston päätös 2000/766/EY, tehty 4 päivänä joulukuuta 2000, tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä tilapäinen kielto 1. tammikuuta - 30. kesäkuuta 2001 (EYVL L 306, 7.12.2000, s. 32).

(55) Lähde: komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä, KOM(2000) 574 lopull., 19. lokakuuta 2000.

(56) Lähde: komission työasiakirja SEC(2001) 631, 10. huhtikuuta 2001. Lisäksi kansainvälisen lihaluujauhoa käsittelevän tiedekonferenssin ensimmäisessä istunnossa, joka pidettiin EU:n tieteellisen ohjauskomitean alaisuudessa Brysselissä 1.-2. heinäkuuta 1997, laaditussa kertomuksessa käsiteltiin seuraavia eläinjätteiden käsittelyä koskevia vaihtoehtoja, jos lihaluujauhon käyttö kielletään eläinten ruokinnassa - levittäminen lannoitteeksi; polttaminen tai kaatopaikalle vieminen.

(57) Lähde: komission tiedote eläinperäisen jauhon täydellisen käyttökiellon taloudellisista vaikutuksista (ei päivätty).

(58) Lähde: komission yksiköiden työasiakirja, joka käsittelee runsaasti proteiinia sisältävien kasvien tarjontaa ja kysyntää EU:ssa BSE-kriisin seurauksena, SEC(2001) 431, 16. maaliskuuta 2001.

(59) Tieteellisen ohjauskomitean 6. heinäkuuta.2000 antama lopullinen lausunto BSE:n maantieteellisestä riskistä, luku 2.2.

(60) Neuvoston asetus (EY) N:o 820/97 (EYVL L 117, 7.5.1997, s. 1). Tässä asetuksessa käsitellään yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään suoraan sovellettavia säännöksiä sekä nautojen ja naudanlihatuotteiden merkitsemistä.

(61) Korvamerkit on kiinnitettävä kumpaankin korvaan kaikkien sellaisten tilalla olevien eläinten tunnistamiseksi, jotka ovat syntyneet 1. tammikuuta 1998 jälkeen tai jotka on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan tämän päivämäärän jälkeen.

(62) ATK-pohjaisen tietokannan oli tarkoitus olla täysin toimintakunnossa 31. joulukuuta 1999 mennessä. Kun tietokanta on toimintakunnossa, tilojen on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista eläinten siirroista, syntymistä ja kuolemista. Neuvoston direktiivissä 97/12/EY (EYVL L 109, 25.4.1997, s. 1), käsitellään eläinlääkintätoimenpiteitä yhteisön sisäisessä kaupassa, mutta siinä määritetään myös ATK-pohjaista tietokantaa koskevat vaatimukset, joista on säädetty neuvoston asetuksessa (EY) N:o 820/97 (EYVL L 117, 7.5.1997 s. 1). Direktiivin 14 artiklassa viitataan tietoihin, joiden olisi oltava ATK-pohjaisessa tietokannassa: tunnistamiskoodi; syntymäaika; sukupuoli; rotu tai ulkonäkö; emän tunnistuskoodi; syntymätilan rekisteröintinumero; kaikkien tilojen, joissa eläintä on pidetty, rekisteröintinumerot; jokaisen siirron suorittamispäivämäärät; kuolin- tai teurastuspäivämäärä. Jos näitä vaatimuksia noudatetaan, tietokanta voi tarjota täydelliset tiedot jokaisesta nautaeläimestä.

(63) Komission asetus (EY) N:o 2630/97 (EYVL L 354, 30.12.1997, s. 23). Riskianalyysissa on otettava huomioon tiloilla olevien eläinten määrä; kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevat näkökohdat ja kaikki aikaisemmat taudin esiintymiset tai puhkeamiset, palkkiojärjestelmään kuuluvien/tai sen mukaisesti tukea saaneiden nautojen määrät aikaisempiin vuosiin verrattuna, muut merkittävät muutokset ja aikaisempina vuosina suoritettujen tarkastusten tulokset (esim. tilarekisterin asianmukainen pito ja passit).

(64) Päivämäärään perustuvan vientijärjestelmän ansiosta voidaan viedä vain tietyn päivämäärän jälkeen tiloilla syntyneiden eläinten lihaa. Tiloilla ei ole saanut esiintyä BSE-tautia 8 vuoteen, ja liha on valmistettava jäljitettävistä eläimistä tiettyjen edellytysten mukaisesti.

(65) Maailman eläintautijärjestö (OIE) katsoo BSE-riskin olevan merkittävä, jos 24 kuukauden aikana on ilmoitettu selvästi yli 100 BSE-tapausta miljoonaa nautaa kohti. Portugalissa oli tammikuussa 2001 167,9 tautitapausta, kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa määrä oli 247,5.

(66) Erityiskertomus nro 4/2001 EMOTR:n tukiosaston tarkastuksesta yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä komission vastaukset (EYVL C 214, 31.7.2001), kohta 42.

(67) Eläintietokannat eivät ole täysin toimintakunnossa seuraavissa maissa: Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta lukuun ottamatta Pohjois-Irlantia, Italia, Kreikka, Irlanti, Ranska, Espanja ja Saksa.

(68) Tähän lukuun eivät sisälly lihan hygieniaan, kauppaan tai eläinten tunnistukseen liittyvät tarkastukset.

(69) Erityisesti Belgia, Tanska, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Portugali ja Suomi.

(70) Lukuun ottamatta sakkoja, jotka määrätään eläinten tunnistus- ja rekisteröintivaatimusten täytäntöönpanoa koskevista laiminlyönneistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän mukaisesti.

(71) Terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto ja asianomaiset viranomaiset kävivät Irlannin tapauksessa kahdenvälisiä keskusteluja saadakseen sen toteuttamaan korjaavan toimenpiteen (FVO:n viiteasiakirja D33459, 8.11.2000).

(72) Lisäksi pantiin vireille rikkomisesta johtuvia menettelyjä Saksaa vastaan, mutta asiasta ei nostettu kannetta, koska Saksa toteutti korjaavan toimenpiteen.

(73) Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että samanlainen suositus sisältyi 12. tammikuuta 2000 annettuun valkoiseen kirjaan elintarvikkeiden turvallisuudesta KOM(1999) 719 lopull., kohta 94.

LIITE 1

TIETEELLISEN OHJAUSKOMITEAN LAUSUNTO BSE:N MAANTIETEELLISESTÄ RISKISTÄ (GBR)(1)

1. BSE:n maantieteellinen riski (GBR) on laadullinen indikaattori, joka osoittaa yhden tai useamman BSE-tautiin, sekä esikliinisesti että kliinisesti, sairastuneen naudan esiintymisen todennäköisyyden tiettynä aikana tietyssä maassa.

2. GBR ei osoita vaaraa ihmisen terveydelle - tämä riippuu toteutetuista riskinhallintatoimenpiteistä, joiden avulla estetään BSE-taudinaiheuttajaa sisältävän aineksen päätyminen ihmisten ravintoketjuun.

3. GBR:ssä otetaan huomioon kahdeksan tekijää vuonna 1998 laaditun metodologian mukaisesti - nautapopulaation rakenne ja dynamiikka, BSE-taudin valvonta, BSE-tautiin liittyvä teurastus, nautojen ja lihaluujauhon tuonti, ruokinta, lihaluujauhoa ja erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskevat kiellot sekä renderointi.

4. GBR on määritelty kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa lukuun ottamatta sekä 32 muussa valtiossa heinäkuusta 2000 alkaen, ja sitä määritellään parhaillaan (toukokuu 2001) 13 muussa valtiossa.

>TAULUKON PAIKKA>

5. SSC:n mukaan EU:n kaikissa jäsenvaltioissa on tietty riski kansallisten eläinkantojen altistumisesta BSE-taudille(2):

a) SSC:n mukaan seitsemässä jäsenvaltiossa (Belgiassa, Tanskassa, Ranskassa, Irlannissa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Espanjassa) "ei tällä hetkellä voida sulkea ulkopuolelle (muiden) BSE-tapausten esiintymistä...";

b) Saksan, Italian ja Espanjan osalta, joissa ei lausunnon antamisen aikana ollut ilmoitettu BSE-tapauksista kotimaisissa eläinkannoissa, SSC:n päätelmän mukaan BSE-tautia esiintyy todennäköisesti kotimaisessa nautakannassa, mutta alle passiivisen valvonnan rajan.

6. Lausunnossa arvioitiin myös GBR:n kehitystä lähitulevaisuudessa(3) - sen odotettiin laskevan lähes kaikissa jäsenvaltioissa, jos renderointia koskeva päätös (päätös 99/534/EY, jonka voimaantulopäiväksi oli vahvistettu 1. heinäkuuta 2000) ja erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskeva päätös (päätöksen 2000/418/EY mukaisesti, jonka voimaantulopäiväksi oli vahvistettu 1. lokakuuta 2000) pannaan asianmukaisesti täytäntöön. Kuitenkin neljässä jäsenvaltiossa (Belgiassa, Saksassa, Italiassa ja Luxemburgissa) GBR:n odotettiin lisääntyvän, vaikka nämä toimenpiteet otettaisiinkin käyttöön.

(1) SSC:n lopullinen lausunto BSE:n maantieteellisestä riskistä, annettu 6. heinäkuuta 2000.

(2) Lausunto BSE:n maantieteellisestä riskistä, liite 2, jakso 3 - valtiot, joiden nykyinen GBR-taso on III, ja taulukko 3.

(3) Lausunto BSE:n maantieteellisestä riskistä, jakso 3.1 ja taulukko 6, jossa on esitetty yleiskatsaus BSE:n maantieteellisen riskin arvioinnin tuloksista 23 maassa.

LIITE 2

BSE-valvonta jäsenvaltioissa - FVO:n ilmoittamia aiheita koskeva yleiskatsaus vuosilta 1998-2000

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

FVO:n tarkastuskertomuksia 1998-2000 koskeva tilintarkastustuomioistuimen katsaus.

LIITE 3

ERIKSEEN MÄÄRITELTYJÄ RISKIAINEKSIA (SRM) KOSKEVAN EU:n LAINSÄÄDÄNNÖN TÄYTÄNTÖÖNPANOON LIITTYVÄT VIIVÄSTYKSET

Tietyt nautojen kudokset sisältävät toisia kudoksia todennäköisemmin taudinaiheuttajan (tunnetaan nimellä erikseen määritellyt riskiainekset, SRM), ja ne levittävät BSE-tautia. Tartuntariskiä on mahdollista vähentää poistamalla nämä taudinaiheuttajat eläinten ja ihmisten ravintoketjusta. Seuraavassa taulukossa kuvataan pääkohtia menettelystä, jonka ansiosta erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskeva kielto lopulta hyväksyttiin EU:ssa.

>TAULUKON PAIKKA>

Komission vastaukset

TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ERITYISKERTOMUKSEN KESKEISET PÄÄTELMÄT

1. Komissio on aina pitänyt BSE:n torjumista ensisijaisena tavoitteena. Euroopan parlamentin tutkintavaliokunnan vuonna 1997 antaman mietinnön jälkeen komissio on pyrkinyt erityisesti varmistamaan, että sen toimenpiteet toteutetaan johdonmukaisissa strategisissa puitteissa. Komissio on toimeenpannut useita erilaisia aloitteita; se on esimerkiksi perustanut terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston, julkaissut valkoisen kirjan elintarvikkeiden turvallisuudesta ja tehnyt ehdotuksen elintarvikeviranomaisen perustamisesta. Näitä aloitteita tarkasteltaessa on otettava huomioon, että Amsterdamin sopimuksen myötä toimivalta eläinlääkinnän ja kansanterveyden alalla lisääntyi ja esimerkiksi yhteispäätösmenettely laajennettiin koskemaan myös tätä alaa.

Tilintarkastustuomioistuimen huomautuksia on tarkasteltava myös ennen 1. tammikuuta 2001 voimassa olleiden, BSE:n torjuntaa koskevien laajojen yhteisön lainsäädäntöpuitteiden perusteella:

I kielto ruokkia karjaa, lampaita ja vuohia nisäkäsperäisellä lihaluujauholla, heinäkuusta 1994 lähtien;

II tiukemmat standardit eläinjätteen käsittelylle (133 astetta, 3 baarin paineessa 20 minuutin ajan), 1. huhtikuuta 1997 lähtien;

III aktiiviset valvontatoimet BSE:n havaitsemiseksi, seuraamiseksi ja hävittämiseksi, 1. toukokuuta 1998 lähtien;

IV vaatimus poistaa naudoista, lampaista ja vuohista peräisin oleva erikseen määritelty riskiaines 1. lokakuuta 2000 lähtien ihmisten ja eläinten ravintoketjusta.

Nämä toimenpiteet laadittiin ja niitä tarkistettiin uuden tieteellisen näytön ja EU:n tautitilanteen kehityksen perusteella. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto seuraa myös tarkasti lainsäädännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Yleisesti ollaan yhtä mieltä siitä, että edellä mainittujen toimenpiteiden tinkimätön täytäntöönpano takaisi erittäin korkean suojelun tason BSE:tä vastaan. Tuoreimman BSE-kriisin vuoksi lainsäädännöllisiä puitteita on kuitenkin ajantasaistettu ja tarkasteltu uudelleen. Tavoitteena on ollut korjata toimenpiteiden täytäntöönpanossa jäsenvaltioissa havaitut heikkoudet ja ottaa huomioon uusi tieteellinen näyttö. Seuraavat toimenpiteet on hyväksytty 1. tammikuuta 2001 jälkeen:

I kiellettiin tiettyjen eläinproteiinien, lähinnä nisäkäsperäisen lihan ja lihaluujauhon, käyttö tuotantoeläinten rehussa;

II otettiin käyttöön kaikkien yli 30 kuukauden ikäisten ihmisravinnoksi tarkoitettujen nautaeläinten testaaminen BSE:n toteamiseksi; matalan BSE-riskin jäsenvaltioihin sovelletaan poikkeuskäytäntöä;

III otettiin käyttöön kaikkien yli 30 kuukauden ikäisten hätäteurastettavaksi tuotujen tai teurastuksen yhteydessä jonkin sairauden kliinisiä oireita osoittavien nautaeläinten testaaminen BSE:n toteamiseksi (ikäraja laskettiin 24 kuukauteen 1. heinäkuuta 2001 lähtien);

IV poistettavien ja hävitettävien erikseen määriteltävien riskiainesten luetteloa laajennettiin siten, että siihen sisällytettiin nautaeläinten suolet ja selkäranka;

V kiellettiin märehtijöiden luista koneellisesti erotetun lihan käyttö;

VI kiellettiin tiettyjen teurastustekniikoiden (keskushermoston tuhoaminen) käyttö;

VII edellä mainitut toimenpiteet ulotettiin koskemaan tuontia kolmansista maista.

Toimenpiteitä tarkastellaan uudelleen säännöllisesti, ja varsinkin uuden tieteellisen näytön yhteydessä. Jotta lainsäädäntöpuitteet saataisiin täydellisiksi, tarvitaan kuitenkin kaksi merkittävää säädöstä, jotka molemmat käsitellään yhteispäätösmenettelyllä neuvostossa ja Euroopan parlamentissa. Ensimmäinen näistä on tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä annettu asetus (ETY) N:o 999/2001, jossa on koottu yhteen useita nykyisiä esimerkiksi valvontaa, testausta, maiden riskiluokittelua ja erikseen määriteltyä riskiainesta koskevia säännöksiä. Asetus tuli voimaan 1. heinäkuuta 2001, mutta sen täydelliset vaikutukset tulevat näkyviin vasta sitten, kun maiden riskiluokitusta koskevat päätökset on tehty. Toinen säädös on ehdotettu eläinten sivutuotteita koskeva asetus, jossa asetetaan puitteet näiden tuotteiden turvalliselle keräämiselle ja käsittelylle.

Useisiin toimiin on ryhdytty sen varmistamiseksi, että lainsäädäntöpuitteet pannaan täytäntöön johdonmukaisella tavalla. BSE:tä käsitellään nyt virallisesti kaikissa maatalousasian neuvostoissa, ja tuolloin jäsenvaltioille annetaan ajantasaiset tiedot tilanteen kehittymisestä ja mahdollisuus ilmaista omat huolenaiheensa ja painopisteensä. Myös Euroopan parlamentille on ilmoitettu kaikki asiaan liittyvät tiedot sekä komissaari Byrnen asianmukaisiin valiokuntiin tekemien säännöllisten vierailujen yhteydessä ja yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttäviä keskeisiä lainsäädäntötoimia käsittelevien keskustelujen yhteydessä. Komissio on myös toteuttanut tarvittavat toimet varmistaakseen, että asiat käsitellään avoimesti, muun muassa julkaissut elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston raportit ja tieteellisen ohjauskomitean lausunnot.

2. Tilintarkastustuomioistuin kiinnittää huomiota viivästyksiin tiettyjen toimenpiteiden käyttöönotossa varsinkin erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista ja hävittämistä koskevan ehdotuksen ja tiettyjen eläinproteiinien ruokkimiskieltoa tuotantoeläimille koskevan ehdotuksen osalta. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa molempien päätösten taustalla olleita erityisolosuhteita.

Erikseen määritelty riskiaines

Komissio teki alun perin joulukuussa 1996 ehdotuksen erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista ja hävittämistä koskevaksi yhteisön säädökseksi. Ehdotuksen käsittely oli kuitenkin pysähdyksissä neuvostossa useita vuosia. Käsittely pysähtyi, koska komissio ei toistuvista yrityksistä huolimatta saanut ehdotukselle tarvittavaa määräenemmistöä pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa, ja neuvosto hylkäsi ehdotukset yksinkertaisella enemmistöllä. Tilanne muuttui lopulta kesäkuussa 2000, jolloin yksinkertainen enemmistö ei enää vastustanut ehdotusta, ja komissio hyväksyi ehdotuksen omalla toimivallallaan ilman neuvoston tukea. Asetus tuli voimaan 1. lokakuuta 2000. Viivästyminen on luonnollisestikin erittäin valitettavaa, mutta se on myös osoitus yhteisön päätöksentekoprosessin (silloisista) realiteeteista.

Tilintarkastustuomioistuin pohtii, pitäisikö komissiolle myöntää tällaisiin tilanteisiin erityisiä hätätapauksia varten annettuja valtuuksia. Kysymys on erittäin arkaluonteinen, koska jäsenvaltiot ovat vastahakoisia luopumaan tällaisista arkaluonteisia kysymyksiä koskevista valtuuksista ilman takuuta siitä, että asia hyväksytään sääntelykomiteassa. Tilanne paranee, kun menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY uudet komitologiamenettelyjä koskevat säännökset otetaan käyttöön. Kyseisessä päätöksessä kumotaan neuvoston mahdollisuus hylätä komission ehdotus yksinkertaisella enemmistöllä. Päätöksen myötä ehdotus, joka ei ole komitean lausunnon mukainen tai josta komitea ei anna lausuntoa, voidaan hylätä neuvostossa vain määräenemmistöllä. Useat alakohtaiset säädökset, myös tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskeva asetus (ETY) N:o 999/2001, lisäävät komission valtaa hätätilanteissa. Tätä kysymystä on yleisesti käsiteltävä samalla kun tarkastellaan asiaan liittyviä yhteisön ja jäsenvaltioiden vastuualoja. Poliittisella tasolla ollaan tätä odottaessa entistä tietoisempia siitä, että kansanterveyden suojeluun liittyvät seikat on käsiteltävä perusteellisesti.

Lihaluujauho

On laajasti myönnetty, että saastunut lihaluujauho on tärkeä tekijä BSE:n tarttumisessa. Nisäkäsperäisen lihaluujauhon ruokkiminen märehtijöille (nautakarjalle, lampaille ja vuohille) kiellettiin vuodesta 1994 lähtien, ja kiellolla pyrittiin torjumaan BSE-uhkaa. Jos kielto pannaan tiukasti täytäntöön, uhka poistuu - tätä tukee asiaa koskeva tieteellinen näyttö. Nyt on kuitenkin selvää, että jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet kieltoa täysin tyydyttävällä tavalla.

Komissio toteutti useita toimenpiteitä pyrkien tehostamaan kiellon noudattamista: se muun muassa otti käyttöön tiukemmat standardit lihaluujauhon käsittelyä varten ja käynnisti rikkomisesta johtuvat menettelyt. Kun valvonnan tehokkuutta koskevat epäilyt lisääntyivät sitä mukaa kun BSE-tapauksia tuli esiin kiellon käyttöönoton jälkeen syntyneissä eläimissä, komissio ryhtyi tiukempiin toimiin. Komissio esimerkiksi vaati maiden korkeimmilta tasoilta vakuutuksen siitä, että nykyiset lihaluujauhon käyttökiellon valvontatoimenpiteet toteutetaan tiukasti. Kun vaatimuksiin saadut vastaukset osoittautuivat epätyydyttäviksi, komissio teki ehdotuksen, jonka mukaan hyvin monenlaisten eläinproteiinien ruokinta kaikille tuotantoeläimille kiellettäisiin kokonaan. Neuvosto ei kuitenkaan tukenut ehdotusta ja hyväksyi sen sijaan suppeamman kiellon maatalousministerien kokoontuessa neuvostossa 4. joulukuuta 2000.

Ennen kyseistä päätöstä jäsenvaltioissa ei ollut käytössä kansallisia säädöksiä, joilla olisi kielletty lihaluujauhon käyttö näin laajasti. Yhdistynyt kuningaskunta ja Portugali kielsivät nisäkäsperäisen lihaluujauhon ruokkimisen kaikille tuotantoeläimille, mutta kielto oli seurausta BSE:n laajasta esiintymisestä kyseisissä maissa. On syytä huomata, että paineita vastaavanlaiseen tai laajempaan kieltoon ei ollut missään muussa jäsenvaltiossa. Käytössä ei ollut myöskään tieteellisen ohjauskomitean lausuntoa, jonka mukaan täydellinen kielto olisi ollut tarpeen. Vuonna 1997 pidetyn lihaluujauhoja käsittelevän kansainvälisen tiedekonferenssin raportissa kehotettiin tarkastelemaan tämän alan toimintalinjoja, ei niinkään kehotettu kieltämään lihaluujauhon käyttöä. Komissio ryhtyi raportin perusteella toimiin lisäten asiaankuuluvien kysymysten tieteellistä tarkastelua ja tehden sitten asianmukaisia lainsäädäntöehdotuksia.

VASTUUVAPAUDEN MYÖNTÄMISESTÄ VASTAAVAN VIRANOMAISEN SUOSITUKSET

3. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa korostetaan useaan kertaan, että BSE-tautitapausten määrä jäsenvaltioissa on todennäköisesti ilmoitettu liian pieneksi ja että joidenkin jäsenvaltioiden asema "BSE-vapaana" maana on kyseenalainen. On syytä korostaa, että komissio on poliittisia päätöksiä tehdessään aina toiminut sillä perusteella, että molemmat edellä mainitut olettamukset ovat totuudenmukaisia. Tästä on osoituksena komission valitsema lähestymistapa erikseen määritetyn riskiaineksen suhteen: komissio vaati yhdenmukaistettua EU-säädöstä, jossa vaadittaisiin kyseisen riskiaineksen poistamista ja hävittämistä kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joissa esiintyy BSE:tä. Jotta BSE-taudin esiintyvyys ja maantieteellinen levinneisyys voitaisiin määrittää tarkasti ja totuudenmukaisesti, komissio ehdotti tehostettuja valvontatoimia, muun muassa pikatestien käyttöä. Komissio pyysi tieteelliseltä ohjauskomitealta arviota maantieteellisestä BSE-riskistä ja toimitti laajat taustatiedot arvion tekemistä varten. Komissio antoi täyden tukensa tieteellisen ohjauskomitean lausunnoille, joiden mukaan BSE:n esiintyminen oli todennäköistä useissa BSE-vapaina itseään pitävissä jäsenvaltioissa. Valitettavasti useat jäsenvaltiot kiistivät lausunnon siihen saakka kunnes niiden alueella todettiin BSE-tapauksia.

Ei suinkaan ole yllätyksellistä, että BSE-tapausten määrä todetaan entistä suuremmaksi järjestelmällisen testauksen myötä. Luotettavat pikatestit saatiin käyttöön vasta vuoden 1999 loppupuolella, ja ennen sitä joitakin kliinisen tarttuvuuden myöhäisissä vaiheissa olevia BSE-tapauksia jäi väistämättä toteamatta. BSE:n esiintyvyyttä tulisi tarkastella myös suhteelliselta kannalta. Huolimatta käytössä olevien valvontatoimien lisääntymisestä, myös kaikkien yli 30 kuukauden ikäisten eläinten testaamisesta, tapausten määrä on huomattavasti Yhdistyneen kuningaskunnan tapausten määrää pienempi. Epidemian huippuvaiheessa vuonna 1992 Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuli vuosittain esiin 37000 BSE-tapausta alle 11 miljoonan eläimen populaatiossa. Sen sijaan Euroopan unionissa odotetaan vuonna 2000 löytyvän alle 1000 tautitapausta yli 70 miljoonan eläimen populaatiossa.

Komissio arvioi, että kuluttajien luottamuksen romahdus viimeisimmän kriisin kuluessa johtuu useista tekijöistä ja varsinkin siitä, että joissakin jäsenvaltioissa todettiin ensimmäiset BSE-tapaukset ja toisissa jäsenvaltioissa todettiin odotettua useampia tapauksia. Tiedot eivät vastanneet kuluttajien odotuksia maissa, joissa oli annettu ymmärtää, että BSE ei ole kansallinen ongelma. Kuluttajat reagoivat tietoihin negatiivisesti. Sitä mukaa kun osoittautui, että tarvittaviin toimiin BSE-riskiltä suojaamiseksi oli ryhdytty, kuluttajien luottamus palautui vähitellen.

4. BSE:n torjumiseksi on jo usean vuoden ollut voimassa kattava lainsäädäntökokonaisuus. Tieteellinen näyttö tukee voimakkaasti sitä näkemystä, että jos kyseinen lainsäädäntö pannaan tiukasti täytäntöön, se takaa riittävän suojan BSE:n leviämisriskiä vastaan. Komissio on toistuvasti muistuttanut jäsenvaltioita näiden velvollisuuksista tältä osin ja pitänyt erittäin tärkeänä jäsenvaltioissa tehtäviä valvontatoimien toteuttamiseen kohdistuvia tarkastuksia. Tarkastuksissa on varmistunut, että usein toimia ei ole toteutettu riittävän hyvin. Tarkastusraportit julkaistaan Internetissä, ja niistä keskustellaan jäsenvaltioiden kanssa pyrkimyksenä säännösten tiukempi noudattaminen. Lisäksi komissio käynnisti vuosina 1997-1999 rikkomisesta johtuvat oikeudelliset menettelyt useimpia jäsenvaltioita vastaan.

Tilintarkastustuomioistuin korosti rikkomismenettelyihin liittyvien käsittelyiden hitautta ja piti tätä esteenä komission kyvylle taata lainsäädännön parempi noudattaminen. Komissio myöntää tämän, mutta toteaa, että muita vaihtoehtoja ei juurikaan ole. Jäsenvaltiot vaativat täydellisen ja pitkällisen menettelyn läpikäymistä, jotta niiden näkemykset voidaan ottaa kokonaisuudessaan huomioon mahdollisissa rikkomismenettelyissä, ja lisäksi komission todistustaakka on hyvin suuri. Tarkastuksiin käytettävät komission resurssit ovat myös rajalliset, kuten tilintarkastustuomioistuinkin toteaa. Ei vaikuta myöskään ilmeiseltä, että tässä yhteydessä voitaisiin soveltaa täydentävää ympäristöehtoa, jonka mukaan pakotteita voitaisiin asettaa muilla aloilla eläinlääketieteellisten toimien valvonnan heikkouden perusteella. Komissio etsii aktiivisesti muita keinoja, joilla voitaisiin tehostaa lainsäädännön noudattamista, ja pitää tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuimen kertomusta erittäin tervetulleena.

SEURANTAKERTOMUKSEN SOVELTAMISALA

5. Tilintarkastustuomioistuin pohti kertomuksessaan tukimaksujen uudelleen ohjausta ja laajaperäisten viljelyskäytäntöjen rohkaisemista, ja nämä seikat muodostavatkin pääosan komission ehdottamasta päätöksestä, jonka maatalousasiain neuvosto hyväksyi 20. kesäkuuta 2001. Tehtyihin (vuodet 2001-2003 kattaviin) päätöksiin sisältyy molempien palkkiojärjestelmien osalta eläintiheyden vähittäinen pienentäminen 2 nautayksiköstä (NY) hehtaaria kohden 1,8 nautayksikköön hehtaaria kohden, erityispalkkioiden osalta kansallisten enimmäismäärien merkittävä pienentäminen sekä emolehmäpalkkioiden osalta pakollisen hiehoja koskevan vähimmäiskynnyksen käyttöönotto tässä palkkiojärjestelmässä ja kansalliseen varantoon siirrettyjen palkkio-oikeuksien uudelleenjakamismahdollisuuden keskeyttäminen.

BSE-TAUDIN SYYT JA SEURAUKSET

6. Komission mielestä kertomuksessa esitetään oikeudenmukainen ja puolueeton analyysi vuodesta 1998 lähtien käyttöönotetuista ja sovelletuista BSE-toimista. Komission yksiköt hyväksyvät kertomuksen päätelmät ja suositukset, muun muassa sen, että komission strategia on periaatteessa hyvä, mutta sen täytäntöönpano on ongelmallista (kohta 47).

KOMISSION BSE-STRATEGIA

14. Kuten tilintarkastustuomioistuin perustellusti totesi, BSE-tapausten toteaminen useissa jäsenvaltioissa johti nopeasti ennennäkemättömään naudanlihan kulutuksen romahdukseen yhteisössä. Lukuisat maat kielsivät elävien nautojen ja naudanlihatuotteiden tuonnin EU:n alueelta. Tilanne heikkeni dramaattisesti helmikuussa 2001 suu- ja sokkatautiepidemian myötä.

Eläinten hävittämistä varten luodun ostojärjestelmän tärkeimpänä tavoitteena oli osaltaan palauttaa välittömästi kuluttajien luottamus naudanlihaan saattamalla voimaan teurastetun karjan pakolliset BSE-testaukset ennen päätöksen 2000/764/EY voimaantuloa sekä vapauttaa mahdollisimman tehokkaasti markkinat paineesta, joka aiheutui maatiloilla kasvatetun karjan määrän ja lihan kysynnän välisestä huomattavasta epätasapainosta.

Tämä politiikka yhdessä naudanlihan interventio-ostojen kanssa sai aikaan merkittäviä myönteisiä tuloksia jopa siinä määrin, että vuoden 2001 toukokuun loppuun mennessä markkinatappioiden voitiin arvioida olevan 10 prosentin luokkaa.

16. On totta, että on halvempaa hävittää eläimiä ostojärjestelmän avulla, kuin ostaa niitä interventiovarastoon. On kuitenkin syytä korostaa, että interventio-ostot rajoitetaan urospuolisista eläimistä peräisin olevaan naudanlihaan, ja naaraspuolisista eläimistä peräisin olevaa naudanlihaa varten ei siten ole tarjolla vaihtoehtoista toimintatapaa.

Kesäkuussa 2001 päättyneen eläinten hävittämistä varten luodun ostojärjestelmän kautta hävitettyjen uros- ja naaraspuolisten eläinten määrä on 769632 (tilanne 30.6.2001). On syytä muistaa, että palkkioiden tarkoituksena on korvata maanviljelijöille osittain hinnanalennukset, joista on päätetty markkinatukijärjestelmien yhteydessä. Palkkiojärjestelmien kriteerit eivät kannusta tuotannon lisäämiseen.

Tilintarkastustuomioistuin pohti kertomuksessaan tukimaksujen uudelleen ohjausta ja laajaperäisten viljelyskäytäntöjen rohkaisemista, ja nämä seikat muodostavatkin pääosan komission ehdottamasta päätöksestä, jonka maatalousasiain neuvosto hyväksyi 20. kesäkuuta 2001. Tehtyihin (vuodet 2001-2003 kattaviin) päätöksiin sisältyy molempien palkkiojärjestelmien osalta eläintiheyden vähittäinen pienentäminen 2 nautayksiköstä (NY) hehtaaria kohden 1,8 nautayksikköön hehtaaria kohden, erityispalkkioiden osalta kansallisten enimmäismäärien merkittävä pienentäminen, emolehmäpalkkioiden osalta pakollisen hiehoja koskevan vähimmäiskynnyksen käyttöönotto tässä palkkiojärjestelmässä ja kansalliseen varantoon siirrettyjen palkkio-oikeuksien uudelleenjakamismahdollisuuden keskeyttäminen.

28. Kaikissa EU:ssa toimivissa renderointilaitoksissa on nyt tarpeellinen varustelu, jotta ne pystyvät toimimaan asianmukaisten prosessointistandardien puitteissa (133 asteessa 3 baarin paineessa 20 minuutin ajan).

29. Tieteellinen ohjauskomitea ei ole BSE:n yhteydessä viitannut yleiseen vaaraan, joka aiheutuisi eläinpohjaisen proteiinin käytöstä rehussa: jos tiettyjä ehtoja noudatetaan, tieteellinen ohjauskomitea ei ole pitänyt haitallisena eläinproteiinin käyttöä muiden kuin märehtijöiden rehussa. Tiettyjen eläinperäisten proteiinien, esimerkiksi kalajauhon ja maitoproteiinin, ei myöskään katsota aiheuttavan BSE-riskiä minkään lajin - myöskään märehtijöiden - rehussa käytettyinä. Eläinproteiinin ruokkiminen tuotantoeläimille kiellettiin kokonaan valvontatoimena, koska tarjolla ei ole testiä, jolla eri lajeista peräisin olevat proteiinit voitaisiin erottaa toisistaan, ja koska eläinten sivutuotteita koskevan asetusluonnoksen hyväksyminen ja voimaantulo ovat vielä toteutumatta. Lihaluujauhoa käsitelleen kansainvälisen tiedekonferenssin jälkeen komissio päätti pyytää lausunnon lihaluujauhon turvallisuudesta. Lausunto annettiin kesäkuussa 1999, ja sitä muotoiltiin uudelleen heinäkuussa 1999. Kyseiseen lausuntoon sisältyneet suositukset on sisällytetty eläinten sivutuotteita koskevaan asetusehdotukseen ja komission päätökseen 2001/25/EY.

36. On syytä huomata, että kertomuksessa mainittu eläinten tunnistusta ja rekisteröintiä koskevan vuonna 1992 annetun direktiivin korvaaminen uudella neuvoston asetuksella koskee vain nautaeläimiä koskevia säännöksiä. Lisäksi komissio harkitsee ehdotusta asetukseksi, jonka tavoitteena on lampaiden tunnistusta ja rekisteröintiä koskevien nykyisten säännösten vahvistaminen.

45. Neuvoston lainsäädännön osalta täydentävän ympäristöehdon soveltaminen ei ole mahdollista toisin kuin esimerkiksi hormoneja koskevan lainsäädännön yhteydessä.

SUOSITUKSET

55. a) Komission mielestä näitä ehdotuksia on syytä harkita (ks. yleiskatsaus). Kysymys komission tilapäisistä lisävaltuuksista hätätilanteissa on erittäin arkaluonteinen, koska jäsenvaltiot ovat vastahakoisia luopumaan näistä valtuuksista ilman takuuta siitä, että asia hyväksytään sääntelykomiteassa. Tilanne paranee, kun komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa koskevat uudet säännökset otetaan käyttöön, ja useat alakohtaiset säädökset lisäävät komission valtaa hätätilanteissa. Poliittisella tasolla ollaan tätä odottaessa entistä tietoisempia siitä, että kansanterveyden suojeluun liittyvät seikat on käsiteltävä perusteellisesti. Komissio etsii aktiivisesti muita keinoja, joilla voitaisiin tehostaa lainsäädännön noudattamista, ja pitää tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuimen kertomusta erittäin tervetulleena.

b) On hyvin todennäköistä, että jäsenvaltiot vastustavat tilintarkastustuomioistuimen pohtimaa mahdollisuutta evätä rahoitustuki rikkomistapauksissa. Kuten kertomuksessa kaavailtiin, tällainen toimenpide voisi olla ainoastaan viimeinen keino silloin, kun yhteisön lainsäädännön soveltamisessa on ollut jatkuvasti itsepintaisia ongelmia tai kun jäsenvaltio ei ole toteuttanut tieteellisesti perusteltuja suojatoimia.

d) ja e) Tilintarkastustuomioistuin pohti kertomuksessaan tukimaksujen uudelleen ohjausta ja laajaperäisten viljelyskäytäntöjen rohkaisemista, ja nämä seikat muodostavatkin pääosan komission ehdottamasta päätöksestä, jonka maatalousasiain neuvosto hyväksyi 20. kesäkuuta 2001. Tehtyihin (vuodet 2001-2003 kattaviin) päätöksiin sisältyy molempien palkkiojärjestelmien osalta eläintiheyden vähittäinen pienentäminen 2 nautayksiköstä (NY) hehtaaria kohden 1,8 nautayksikköön hehtaaria kohden, erityispalkkioiden osalta kansallisten enimmäismäärien merkittävä pienentäminen, emolehmäpalkkioiden osalta pakollisen hiehoja koskevan vähimmäiskynnyksen käyttöönotto tässä palkkiojärjestelmässä ja kansalliseen varantoon siirrettyjen palkkio-oikeuksien uudelleenjakamismahdollisuuden keskeyttäminen.