FI Euroopan unionin virallinen lehti C 322/39

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2009/C 322/11

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”GÉNISSE FLEUR D’AUBRAC”

EY N:o: FR-PGI-005-0257-15.10.2002

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Génisse Fleur d’Aubrac”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.1. – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Génisse Fleur d’Aubrac (Fleur d’Aubrac -hieho) on 24–42 kuukauden ikäisenä teurastettava hieho, Aubrac-rotuisen emolehmän ja Charolaise-rotuisen sonnin jälkeläinen.

Ruhojen pääominaisuudet ovat seuraavat:

— paino vähintään 280 kg,

— lihakkuusluokka: E, U ja R EUROP-taulukossa,

— rasvaisuusluokka: luokat 2 ja 3 EUROP-taulukossa,

— pH ≤ 6 mitattuna 24 tuntia teurastuksen jälkeen pitkästä selkälihaksesta 13:nnen lannenikaman kohdalta,

— vähimmäisriiputusaika: 7 päivää teurastuksesta,

— ei ulkonäköön liittyviä vikoja, kuten ulkoisen rasvan poistamiseen liittyvät virheet, nautapaarman aiheuttamat jäljet, verenpurkaumat.

Fleur d’Aubrac -hiehon liha on kirkkaanpunaista, melko vähärasvaista ja lievästi marmoroitua.

Liha myydään ruhoina tai puoliruhoina (tuore), ruhonosiksi leikattuna (tuore), lihapaloiksi leikattuna/paloitteluvalmiina (tuore tai jäädytetty), lihapaloiksi leikattuna/paloiteltuna (jäädytetty) ja kuluttajapakkauksina (tuore tai jäädytetty).

3.3 Raaka-aineet:

Ei sovelleta.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Syntymästä vieroitukseen

Vasikat juovat emonmaitoa navetassa ja laitumella. Nurmiruokinnan alettua ne saavat laiduntaa vapaasti. Vieroitus tapahtuu luonnollisesti aikaisintaan kuuden kuukauden iässä. Vasikoiden juottaminen on kiellettyä. Karjankasvattaja voi sääolojen vuoksi aloittaa täydennysrehun antamisen vasikoille muutama kuukausi ennen vieroitusta.

Vieroituksesta loppukasvatukseen

Rehun on oltava pääasiallisesti peräisin asianomaiselta maatilalta, jollei poikkeuksellisista sääoloista (esim. kuivuus) muuta johdu, ja se koostuu seuraavista aineksista:

— yksi- ja/tai monivuotiset luonnonkasvit

— heinä- ja/tai palkokasveista koostuva lyhytikäinen nurmi

— pysyvät laitumet ja luonnonniityt.

Rehu voi olla tuoretta (ruohoa), kuivattua (heinää) ja/tai säilöttyä (säilörehu). Maatilalta saatavasta aineksesta muodostuvan rehuannoksen lisäksi annetaan täydentävää väkirehua.

Täydennysrehu ostetaan rehunvalmistajalta tai valmistetaan tilalla, ja siinä saa olla ainoastaan seuraavia aineksia: vilja/viljan sivutuotteet tai viljatuotteet/öljysiemenet/öljysiementen sivutuotteet ja öljysiementuotteet (öljykakut)/palkokasvien siemenistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet/juurikkaista, mukuloista tai hedelmistä peräisin oleva massa/melassi/kuivattu alfalfa/maitotuotteet/kasviöljyt ja -rasvat/kivennäiset (karbonaatit, fosfaatit, suola, magnesium)/hiivat ja hiivan rinnakkaistuotteet. Ainoastaan lainsäädännön mukaisia lisäaineita käytetään.

Maissia ei anneta missään muodossa 18 kuukauden jälkeen.

Loppukasvatus

Loppukasvatus tapahtuu navetassa tai laitumella ja kestää vähintään neljä kuukautta. Maatilalta saatavasta aineksesta muodostuvan rehuannoksen lisäksi vasikoille annetaan täydentävää väkirehua. Täydentävä väkirehu ostetaan rehunvalmistajalta tai valmistetaan tilalla, ja siinä saa olla ainoastaan tiettyjä aineksia, jotka on määritelty edellisessä, vieroituksen ja loppukasvatuksen välistä vaihetta käsittelevässä kohdassa. Sen määrä saa olla enintään 400 kg eläintä kohden. Maissia ei anneta missään muodossa 18 kuukauden jälkeen.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Fleur d’Aubrac -hiehot syntyvät ja ne kasvatetaan ja lihotetaan suojatun maantieteellisen merkinnän ”Génisse Fleur d’Aubrac” maantieteellisellä alueella. Maatilan toimipaikan ja kaikkien rakennusten sekä Fleur d’Aubrac -hiehojen tuotannossa käytettävien laidunten (myös siirtolaidunten) on sijaittava suojattuun maantieteelliseen merkintään liittyvällä maantieteellisellä alueella.

Fleur d’Aubrac -hiehot pysyvät samalla kasvattajalla syntymästä teurastukseen asti, joskin yksi siirto on sallittu. Siirronsaajana olevan karjankasvattajan on pidettävä eläintä vähintään neljän kuukauden ajan.

Fleur d’Aubrac -hiehot teurastetaan suojattuun maantieteelliseen merkintään liittyvällä maantieteellisellä alueella. Hiehoja saa kuljettaa enintään neljän tunnin ajan (mahdolliset pysähdykset pois luettuina). Rajoituksen tarkoituksena on pitää huolta hiehojen hyvinvoinnista kuljetuksen aikana ja estää pitkät kuljetusmatkat, jotka aiheuttavat stressiä, joka puolestaan vaikuttaa ruhojen tuotokseen ja lihan laatuun. Eläinten stressiä tulee siis välttää, jotta karjankasvattajien tuotantovaiheen ponnistelut eivät valuisi hukkaan.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Ei sovelleta.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Alkuperätodistuksessa ja etiketeissä on oltava seuraavat maininnat:

— luokka: hieho,

— tuotteen myyntinimike ”Génisse Fleur d’Aubrac”,

— tarkastuselimen yhteystiedot,

— SMM-tunnus,

— ilmaisu ”Génisse née de mère de race Aubrac et de père de race Charolaise” (hieho, Aubrac-rotuisen emolehmän ja Charolaise-rotuisen sonnin jälkeläinen),

— ilmaisu ”Elevage alternant pâturage et étable” (vuoroin laitumella, vuoroin sisätiloissa kasvatettu),

— ilmaisu ”Génisse née et élevée en Pays de l'Aubrac” (Pays de l'Aubracissa syntynyt ja kasvatettu hieho),

— eläimen kansallinen tunnistusnumero.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Génisse Fleur d’Aubrac” maantieteellinen alue käsittää 313 kuntaa neljässä eri departementissa (Aveyron, Cantal, Haute-Loire ja Lozère).

Aveyronin departementti

Kantoneissa Bozouls, Campagnac, Entraygues-sur-Truyère, Espalion, Estaing, Laguiole, Laissac, Mur-de-Barrez, Pont-de-Salars, Rodez-Nord, Saint-Amans-des-Côts, Saint-Chely-d’Aubrac, Saint-Geniez-d’Olt, Sainte-Geneviève-sur-Argence, Salles-Curan ja Sévérac-le-Château kaikki kunnat.

Conquesin kantonissa seuraavat kunnat: Conques, Saint-Félix-de-Lunel ja Sénergues.

Marcillac-Vallonin kantonissa seuraavat kunnat: Muret-le-Château ja Salles-la-Source.

Rodez-Estin kantonissa seuraavat kunnat: Rodez-Est ja Sainte-Radegonde.

Rodez-Ouestin kantonissa Rodez-Ouestin kunta.

Vézins-de-Lévezoun kantonissa seuraavat kunnat: Saint-Laurent-de-Lévézou, Ségur ja Vézins-de-Lévézou.

Cantalin departementti

Kantoneissa Chaudes-Aigues, Pierrefort, Ruynes-en-Margeride, Saint-Flour-Nord ja Saint-Flour-Sud kaikki kunnat.

Massiacin kantonissa seuraavat kunnat: Bonnac, La Chapelle-Laurent, Ferrières-Saint-Mary, Saint-Mary-le-Plain, Saint-Poncy ja Valjouze.

Murat’n kantonissa Neussargues-Moissacin kunta.

Haute-Loiren departementti

Pinolsin kantonissa seuraavat kunnat: Auvers, La Besseyre-Saint-Mary, Desges ja Pinols.

Sauguesin kantonissa seuraavat kunnat: Chanaleilles, Croisances, Esplantas, Grèzes, Saint-Christophe-d’Allier, Saint-Vénérand, Saugues, Thoras, Vazeilles-Près-Saugues ja Venteuges.

Lozèren departementti

Kantoneissa Aumont-Aubrac, Le Bleymard, Chanac, Châteauneuf-de-Randon, Fournels, Grandrieu, Langogne, Le Malzieu-Ville, Marvejols, Mende-Nord, Mende-Sud, Nasbinals, Saint-Alban-sur-Limagnole, Saint-Amans, Saint-Chély-d’Apcher ja Saint-Germain-du-Teil kaikki kunnat.

La Canourguen kantonissa seuraavat kunnat: Banassac, Canilhac, La Canourgue, Saint-Saturnin ja La Tieule.

Floracin kantonissa Bondonsin kunta.

Massegros’n kantonissa Recoux’n kunta.

Canton du Pont-de-Montvertin kantonissa seuraavat kunnat: Fraissinet-de-Lozère, Le Pont-de-Montvert ja Saint-Maurice-de-Ventalon.

Villefortin kantonissa seuraavat kunnat: Altier ja La Bastide-Puylaurent.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Pays de l’Aubracin alueen muodostavat Keskiylängön eteläosassa sijaitsevat pienet, valtaosin paleotsooiset ja vulkaaniset vuoristoalueet. Alue sijaitsee keskimäärin yli 600 metrin korkeudessa. Talvet ovat pitkiä ja kylmiä, ja sateita saadaan vuositasolla varsin paljon. Valtaosan alueesta muodostavat luonnon- ja metsälaitumet, nummet ja niityt sekä vuoristolaitumet, joiden maaperä on basalttia, graniittia tai liuskekiveä.

Asukkaat ovat asuinpaikkansa korkean sijainnin ja pinnanmuodostuksen pakottamina kehittäneet nurmilaitumiin perustuvia elinkeinoja.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Fleur d’Aubrac -hieho on Aubrac-rotuisen emolehmän ja Charolaise-rotuisen sonnin jälkeläinen. Se on ainutlaatuinen eläin, jossa yhdistyvät maatiaisrodun ja tunnetun lihakarjarodun parhaat ominaisuudet. Pays de l’Aubracin alueella on jo pitkään osattu kasvattaa tällaisia hiehoja. Risteytys on osoitus taidosta kasvattaa ja lihottaa nopeakasvuisia ja lihaksikkaita hiehoja.

Fleur d’Aubrac -hiehoja pidetään kasvatusaikana Pays de l’Aubracin alueen sääolojen vuoksi vuoroin laitumella, vuoroin navetassa. Vuodessa on kaksi pääkautta:

— huhti-toukokuusta marras-joulukuuhun kestävä kesäkausi, jolloin eläimet laiduntavat vapaasti,

— marras-joulukuusta huhti-toukokuuhun kestävä talvikausi, jolloin eläimet pidetään navetassa ja ruokitaan varastoidulla rehulla.

Fleur d’Aubrac -hiehon liha on kirkkaanpunaista, melko vähärasvaista ja lievästi marmoroitua.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Génisse Fleur d’Aubrac” perustana ovat tietotaito ja tuotteen maine.

Fleur d’Aubrac -hiehojen kasvattajien tietotaito on synnyttänyt Pays de l’Aubracin alueelle omalaatuisen tuotantojärjestelmän, jossa laiduntamiseen käytetään luonnontilaisia alueita, emolehmät laiduntavat laajaperäisesti ja emoiksi valitaan Aubrac-maatiaisrotuisia lehmiä. Lisäksi tuotekehittelyn ansiosta Fleur d’Aubrac -hiehosta peräisin olevalle lihalle saadaan merkittävä lisäarvo.

Pays de l’Aubracin alueen tuotantojärjestelmän perustana on ruoho. Tilojen sijainti vaikuttaa eläinten kasvatuskäytäntöihin seuraavasti:

— Korkeassa ilmanalassa (noin 1 000 metrissä) maaperä on valtaosin vulkaanista. Ruoho kasvaa siellä koko laidunkauden ajan runsaiden ja säännöllisten sateiden ansiosta. Tilukset muodostuvat pääosin pysyvistä laitumista, joilla eläimet laiduntavat. Siellä sijaitsee myös paljon siirtolaitumia.

— Lähes puolet Pays de l’Aubracin alueesta on keskikorkeaa vuoristoa (800–1 200 metriä). Siellä perustana on graniittikallio, ja maaperä on kesällä kuivumisaltis. Kesällä eläimillä on kuitenkin monia niittyjä ja luonnonlaitumia laiduntamista varten.

— Matalammalla vuoristossa (alle 800 metrissä) graniittivyöhykkeen rajoilla maaperä kuivuu helposti. Sen vuoksi kesällä ruohoa on erittäin vähän ja lehmät on vietävä laiduntamaan korkeammalle vuoristoon.

Fleur d’Aubrac -hiehoja on pidettävä pitoaikana vuoroin laitumella, vuoroin navetassa. Valtaosa niiden rehusta on peräisin omalta maatilalta.

Kun kasvatus on laajaperäistä ja laidunkasvatusta suosivaa, eläintiheydet eivät ole kovin suuria, mutta toisaalta laidunrehun luonnollinen rikkaus vaikuttaa niihin. Yleisesti ottaen eläintiheys on yksi nautayksikkö hehtaaria kohden ravinteikkaammilla basalttimailla ja 0,6–0,8 nautayksikköä hehtaaria kohden graniitin, liuskekiven tai punaisen saven muodostamalla maaperällä, jossa ravintoa on tarjolla määrällisesti hieman vähemmän, mutta joiden kevätlaitumet ovat laadullisesti yhtä rikkaita. Laidunmaille lisätään ainoastaan kalkkia (happamien maaperien alhaisen pH:n takia), ja luonnonmukaisia lannoitteita (lantaa ja lietettä) käytetään taiten.

Aubrac-rotuiset emolehmät pystyvät kestävyytensä ansiosta kääntämään kasvuympäristön heikkoudet vahvuudeksi: ne hyödyntävät vararavintoaan pitkän talven niukkoina kausina ja vastaavasti täydentävät varastonsa kevät- ja kesälaitumilla. Ne saavat yleensä yhden vasikan vuodessa, ja poikiminen on riskitöntä. Charolais-sonnien siittämien jälkeläisten ansiosta Pays de l’Aubracin alueella lähes puolen vuosisadan ajan harjoitettu naudanlihantuotanto on ollut kaikin puolin kannattavaa taloudellista toimintaa. Yhä useammat karjankasvattajat pyrkivät saamaan parhaista eläimistä (usein tiukan valintaprosessin läpäisseistä) hyvän lisäarvon ja valitsevat siitä syystä Fleur d’Aubrac -hiehon, jolla on kehittyneimmät lihakset mutta kuitenkin hienot luut ja lihassa Aubrac-rodun ominainen maku.

Todisteita Pays de l’Aubracin alueella harjoitetusta karjanhoidosta siirtolaitumineen on jo antiikin ajoilta. Vuoristossa siirryttiin 1900-luvulla pikku hiljaa juuston tuotannosta lihakarjan laajaperäiseen tuotantoon. Paikallisen Aubrac-rodun risteyttäminen Charolais-rodun kanssa yleistyi nopeasti 1960-luvulta alkaen, ja lopulta tuloksena oli Fleur d’Aubrac -hieho.

Ensimmäinen maininta Fleur d’Aubrac -hiehosta lehdistössä on vuodelta 1991, kun hiehon ympärille järjestettiin juhlapäivä. Eläimiä pidettiin ensimmäisen kerran kaupan Fleur d’Aubrac -hiehon nimellä lokakuussa 1991. Sen jälkeen Fleur d’Aubrac -hieho on mainittu säännöllisesti ammattialan lehdissä ja yleislehdissä. Vuonna 1997 Guide des Produits du Terroir -julkaisu (Editions du Seuil) myönsi Aubracin tuoteyhdistykselle ja Fleur d'Aubrac -hieholle Label Excellence Terroir -laatumerkin. Toukokuun 27. päivänä vuonna 2002 yli 200 asukasta, karjankasvattajaa ja paikallisvaltuutettua kokoontui juhlimaan 10 000:nnen Fleur d’Aubrac -hiehon myyntiä. Tapahtumasta kerrottiin myös aluelehdissä. Karjankasvattajat ovat osallistuneet monille eri messuille, joita ovat muun muassa maaliskuussa 2004 Pariisissa pidetty Salon International de l’Agriculture, marraskuussa 2005 Marseillessa pidetty Salon de la boucherie et du goût ja huhtikuussa 2006 Marvejolsissa pidetty Salon des produits et des filières de qualité. Tuottajat levittävät tietoa Fleur d'Aubrac -hiehosta myös toimittamalla lihakaupoille julisteita sekä julkaisemalla mainosesitteitä ja luetteloita myyntipaikoista. Näitä jaetaan muun muassa messuilla, näyttelyissä ja teemapäivillä. Fleur d’Aubrac -hiehon ympärillä on jo vuosien ajan pidetty kilpailuja ja muita vuotuisia tapahtumia, kuten Fête de la Transhumance tai Laguiolen kantonissa Aveyronin departementissa järjestettävä Festival du bœuf gras de Pâques.

Eritelmän julkaisutiedot:

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCAnnexesGenisseFleurdAubrac.doc