Komission tiedonanto Euroopan Parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston yhteisestä kannasta muutettuun ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluista satamissa /* SEK/99/1862 lopull. - COD 98/0249 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston yhteisestä kannasta muutettuun ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluista satamissa KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE 1 Asiakirjan tausta Ehdotus toimitettiin neuvostolle 20.7.1998 Euroopan parlamentin lausunto (ensimmäinen käsittely) 11.2.1999 Komissio antoi muutetun ehdotuksen 19.4.1999 Uusi parlamentti vahvisti parlamentin ensimmäisen käsittelyn 16.9.1999 Yhteinen kanta vahvistettiin 8.11.1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto 24.3.1999 Alueiden komitean lausunto 11.3.1999 2 Komission ehdotuksen tarkoitus Komission ehdotuksen tarkoituksena on vähentää meren pilaantumista varmistamalla, että EU:n satamissa - myös huvialussatamissa - on riittävät jätteen vastaanottopalvelut. Lisäksi se tarjoaa keinot, joilla varmistetaan, että kaikki satamissa käyvät alukset, kalastus- ja huvialukset mukaan luettuina, käyttävät tarjolla olevia palveluja. Näitä keinoja ovat muun muassa ilmoitusvaatimukset, jätteentoimittamisvelvollisuudet, maksujärjestelmien lähentämistä koskevat säännöt ja yhdenmukaistetut valvontamenettelyt. Ehdotuksen perustana ovat kaikkien jäsenvaltioiden jo hyväksymät kansainväliset velvollisuudet, joista määrätään alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa ja siihen liittyvässä, vuonna 1978 tehdyssä pöytäkirjassa (Marpol 73/78). Ehdotus menee kuitenkin yleissopimusta pidemmälle käsittelemällä yksityiskohtaisesti niiden osapuolten oikeudellisia, rahoituksellisia ja käytännön velvollisuuksia, jotka osallistuvat jätteiden ja lastijäämien purkuun satamissa. 3 Yhteistä kantaa koskevat huomiot 3.1 Yhteistä kantaa koskevat yleiset huomiot Euroopan parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssään 18 tarkistusta komission alkuperäisen ehdotukseen. Komissio hyväksyi niistä kahdeksan joko osittain, pääperiaatteiltaan tai toisin muotoiltuina ja muutti niiden perusteella alkuperäistä ehdotustaan. Komission hyväksymät tarkistukset olivat ainakin perusajatukseltaan alkuperäisen ehdotuksen tarkoituksen mukaisia, ja ne paransivat sitä selventämällä sen säännöksiä. Komissio ei voinut hyväksyä muita tarkistuksia syistä, jotka on esitetty muutetun ehdotuksen perusteluosassa (KOM(1999) 149 lopullinen). Komission jäsen Neil Kinnock selvitti näitä syitä Euroopan parlamentille 11. helmikuuta 1999 pidetyssä istunnossa. Neuvosto on vahvistanut yhteisen kannan tekstiin, jossa on otettu huomioon useimpien komission muutettuun ehdotukseen hyväksymien tarkistusten pääsisältö ja joka sisältää myös joitakin uusia säännöksiä. Yhteinen kanta on jäsenvaltioiden erilaisten näkemysten tasapainoinen kompromissi, joka noudattaa kuitenkin komission ehdotuksen päälinjaa. 3.2 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemien tarkistusten tulos Johdanto-osan kappaleet: - Niistä Euroopan parlamentin tarkistuksista, jotka komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa, kolme oli johdanto-osan kappaleisiin tehtyjä lisäyksiä. Näistä kolmesta neuvosto on hyväksynyt kaksi (viittauksen Helsingin yleissopimukseen ja viittauksen etuihin, joita tiedotusjärjestelmällä olisi direktiivin täytäntöönpanon arvioinnissa). Kolmatta lisäystä, joka liittyi 12 artiklan 3 kohtaan tehtyyn tarkistukseen, on kuitenkin katsottu parhaaksi käsitellä neuvoston pöytäkirjaan kirjatussa lausumassa. Tästä syystä ehdotuksesta on poistettu johdanto-osan 22 a kappale ja neuvoston pöytäkirjaan on kirjattu lausuma, jossa jäsenvaltiot ja komissio sopivat tekevänsä yhteistyötä luodakseen perusteet sellaisten alusten tunnistamiseksi, jotka kuormittavat suhteellisen vähän ympäristöä. Komissio hyväksyy tämän muutoksen. Ehdotuksen 3 artiklaan tehty tarkistus: - Komissio hyväksyi kyseisen tarkistuksen periaatteessa, mutta sen sanamuotoa oli muutettava Marpol 73/78 -yleissopimuksen mukaisesti (muutetun ehdotuksen 12 artiklan 1 kohdan i alakohta). Neuvosto on kuitenkin katsonut parhaaksi käsitellä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääviä aluksia pöytäkirjaansa kirjatulla lausumalla. Tämä johtuu sota-alusten erityisasemasta EY:n lainsäädännössä sekä ehdotetun säännöksen soveltamisvaikeuksista. Komissio hyväksyy nämä perusteet ja uskoo, että neuvoston lausuma riittää varmistamaan, että myös sellaiset eri jäsenvaltioiden lippujen alla purjehtivat alukset, joilla on oikeus täysivaltaiseen koskemattomuuteen, velvoitetaan noudattamaan jätteenhävittämisjärjestelmää. Ehdotuksen 11 artiklaan tehdyt tarkistukset: - Parlamentin 11 artiklan 3 kohtaan tekemä tarkistus koskee direktiiviin noudattamatta jättämisestä aiheutuvia seurauksia. Sekä komissio että neuvosto ovat parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että tarkastuksen yhdistäminen lastin purkamiseen tai matkustajien ottamiseen voi olla kohtuutonta. Komissio noudatti muutetussa ehdotuksessaan parlamentin ehdottamaa sanamuotoa, mutta neuvosto on katsonut, ettei direktiivin 95/12/EY mukainen yksityiskohtainen tarkastus sovi tähän yhteyteen, koska siihen sisältyy useita pelkästään turvallisuuteen liittyviä tarkastuksia. Lisäksi neuvosto on katsonut epäasianmukaiseksi viitata edellä mainittuun direktiiviin, koska jätetarkastuksia eivät aina suorita satamavaltion valvontaviranomaiset. Komissio hyväksyy nämä perusteet sekä sen, että viittaus kieltoon lähteä satamasta ennen asianmukainen tarkastuksen suorittamista on riittävä ennalta ehkäisevä valvovamenetelmä, jos se yhdistetään 13 artiklan mukaiseen seuraamusjärjestelmään. Ehdotuksen 12 artiklaan tehdyt tarkistukset: - Parlamentti oli ehdottanut, että direktiiviehdotukseen olisi sisällytettävä uusi 12 artiklan 3 a kohta sellaisista jäsenvaltioiden yhteisistä perusteista, joiden avulla voitaisiin tunnistaa ympäristöä suhteellisen vähän kuormittavat alukset. Komission muutettu ehdotus sisälsi vastaavan säännöksen, vaikka tarkistuksen sanamuotoa olikin muokattu huomattavasti. Neuvosto on hyväksynyt periaatteen, jonka mukaan tällaisiin perusteisiin olisi pyrittävä, mutta on katsonut samalla, että tämä periaate on asianmukaisinta sisällyttää neuvoston pöytäkirjaan kirjattavaan lausumaan. Kyseinen pöytäkirja on liitetty yhteiseen kantaan. Komissio hyväksyy tämän menettelytavan. Uutta 17 a artiklaa koskevat tarkistukset: - Parlamenttia huolestutti alkuperäisessä direktiiviehdotuksessa se, miten direktiiviä voitaisiin soveltaa jäteveteen, sekä riittävyyden määritelmän puuttuminen. Sen vuoksi se ehdotti säännöstä, jonka mukaan direktiiviä olisi ajantasaistettava heti, kun kyseiset asiat on selvitetty Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMO:ssa. Komissio hyväksyi periaatteessa jätevettä koskevan tarkistuksen, minkä vuoksi se lisäsi muutettuun ehdotukseensa uuden 15 artiklan 3 kohdan. Myös neuvosto hyväksyi kyseisen periaatteen, mutta se oli valmis menemään pidemmälle siten, että Marpol-yleissopimuksen liitteessä IV luetellut aineet kuuluisivat automaattisesti direktiivin soveltamisalaan heti sen jälkeen, kun liite on tullut voimaan. Tämä tavoite saavutetaan yhteisen kannan 2 artiklan 3 kohtaan ja 16 artiklan 1 kohtaan tehdyillä muutoksilla, jotka komissio hyväksyy. Riittävyyden määritelmästä voidaan todeta, että IMO:n meriympäristönsuojelukomitea sai kyseisen asian käsittelyn päätökseen samaan aikaan, kun tätä ehdotusta käsiteltiin neuvoston työryhmässä. Yhteisessä kannassa on pyritty noudattamaan IMO:n lähestymistapaa, minkä vuoksi 4 artiklan tekstiä on muutettu. Komissio tukee näitä muutoksia. Liitteeseen I tehty tarkistus: - Sekä komissio että neuvosto hyväksyivät sen, että liitteessä viitataan ympäristöasioiden hallintajärjestelmän osalta EY:n asetukseen eikä ISO-standardiin. Tämä muutos voitiin hyväksyä, koska se ei muuta säännöksen tarkoitusta, sillä molemmat ympäristöasioiden hallintajärjestelmät ovat suureksi osaksi yhdenmukaisia. On kuitenkin varmistettava, että tässä yhteydessä ei tehdä täysin tai käytännöllisesti katsoen pakolliseksi sellaista ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää, joka perustuu vapaaehtoiseen osallistumiseen. Tästä syystä komissio ja neuvosto säilyttivät ehdotuksen alkuperäisen sanamuodon ("Menettelyjä pidetään yhdenmukaisina, jos..."), vaikka ne hyväksyivätkin muutoksen, jonka vuoksi liitteessä viitataan EMAS-järjestelmää koskevaan asetukseen. 3.3 Neuvoston lisäämät uudet säännökset ja komission kanta niihin Johdanto-osan kappaleet: - Neuvosto on muuttanut johdanto-osan kappaleita ja järjestänyt niitä uudelleen yhteisen kannan artiklaosan mukaan sekä loogisuuden perusteella. Komissio hyväksyy tämän uudelleenjärjestelyn johdonmukaisuus- ja selvyyssyistä. 2 artikla: - Sen lisäksi, että neuvosto on tehnyt joitakin tarkistuksia artiklan sanamuotoon ja muotoillut uudelleen 'aluksilla syntyvien jätteiden' määritelmän (ks. edellä), se on muuttanut kahta määritelmää. Ensimmäinen niistä on 'aluksen' määritelmä, jossa "aluksen" muuttaminen "merialukseksi" jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sisävesialukset ja - 3 artiklan perusteella - ainoastaan tällaisten alusten käyttämät satamat. Toinen muutos koskee 'sataman' määritelmää. Uudella määritelmällä vältetään alkuperäisessä määritelmässä esiintynyt tarpeeton toisto ja selvennetään yksityiskohtaisemmin sen soveltamisalaa. Käytännössä määritelmät eivät kuitenkaan poikkea toisistaan, sillä molemmat ovat niin laajoja, että niihin sisältyvät hyvin monenlaiset satamat, myös terminaalit ja huvialussatamat. Komissio on tyytyväinen näihin selvennyksiin. 3 artikla: - Artiklan 1 kohtaan on lisätty ilmaus "kalastusalukset ja huvialukset mukaan lukien" vahvistamaan sitä kantaa, että myös nämä alukset ovat direktiivissä tarkoitettuja aluksia. Ilmausta "ellei nimenomaan toisin mainita" on pidetty tarpeettomana. Artiklan 2 kohtaan tehdyllä lisäyksellä varmistetaan sellaisten satamien jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, joita käyttävät ainoastaan sisävesialukset tai sellaiset alukset, joilla on oikeus täysivaltaiseen koskemattomuuteen. Tämä on Marpol 73/78 -yleissopimuksen logiikan mukaista. Komissio hyväksyy nämä selvennykset, jotka perustuvat lainkäyttövaltaan liittyviin näkökohtiin, mutta katsoo toisaalta, että jäsenvaltioiden antama julistus, joka sisältyy yhteiseen kantaan, velvoittaa myös sellaiset satamat, joissa käyvät ainoastaan sotilasalukset tai muut koskemattomuuteen oikeutetut alukset, järjestämään jätteenvastaanottopalveluja. 4 artikla: - Neuvosto on päättänyt kytkeä satamien jätteenvastaanottopalvelujen riittävyyden sellaisten alusten tarpeisiin, jotka yleensä käyvät kyseisissä satamissa, jotta satamille ei asetettaisi kohtuuttomia vaatimuksia. Artiklan 2 kohdassa on katsottu tarpeelliseksi eritellä riittävyyttä, mihin ovat vaikuttaneet IMO:ssa tapahtunut kehitys ja tarve yhdenmukaistaa yhteisön käsitteistöä mahdollisimman paljon kansainvälisen käsitteistön kanssa. Artiklan 3 kohtaan tehdyt muutokset velvoittavat jäsenvaltiot alusten päälliköiden sijasta varmistamaan, että riittämättömistä palveluista tehdään asianmukainen ilmoitus. Komissio hyväksyy kaikki nämä muutokset, koska ne selkeyttävät ehdotusta muuttamatta kuitenkaan sen linjaa. 5 artikla: - Neuvosto on lisännyt 5 artiklaan joitakin selventäviä säännöksiä. Uudelleen muotoillussa 1 kohdassa tähdennetään, että jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmaa laadittaessa on kuultava eri osapuolia, kuten satamien käyttäjiä. Alkuperäisessä ehdotuksessa tätä kuulemismenettelyä käsiteltiin ainoastaan ehdotuksen liitteessä, joten tämä lisäys lisää kyseisen menettelyn painoarvoa. Komissio hyväksyy tämän muutoksen, koska se tukee ja vahvistaa alkuperäisen ehdotuksen tavoitteita. - Uuden 2 kohdan mukaan suunnitelmat voidaan tarvittaessa laatia tehokkuussyistä aluetasolla, millä yritetään välttää liian suurten rasitteiden sälyttämästä satamille. Komission mielestä tätä ratkaisua voidaan soveltaa pieniin, lähekkäisiin satamiin, joilla voi jo olla yhteisiä jätehuoltostrategioita ja joille erillisten suunnitelmien laatiminen voisi olla kohtuuton hallinnollinen taakka. Komissio katsoo kuitenkin olevan välttämätöntä varmistaa, ettei tätä säännöstä käytetä tai tulkita väärin siten, että kansallista jätehuoltosuunnittelua heikennetään muutamalla, koko rannikon kattavalla alueellisella suunnitelmalla. Sen vuoksi komissio pitää erittäin tärkeänä säännöstä, jonka mukaan palvelujen tarve ja riittävyys on eriteltävä satamakohtaisesti, sekä katsoo, että aluetason suunnittelu olisi rajoitettava lähinnä pienten, lähekkäisten satamien käytettävissä olevaksi vaihtoehdoksi. 6 artikla: - Neuvosto on täsmentänyt kahta säännöstä, jotka koskevat alusten ennakkoilmoitusvelvollisuutta. Artiklan 1 kohdan lopussa olevassa lisäyksessä täsmennetään, että ilmoituksen vastaanottajana voi olla myös vastaanottopalvelun hoitaja, jolloin tämän on toimitettava ilmoitus eteenpäin asianomaiselle viranomaiselle. Komissio katsoo, että tämä vaihtoehto sisältyi jo sen alkuperäiseen ehdotukseen, mutta se ei vastusta neuvoston ehdottamaa selvennystä. Toinen muutos on 2 kohtaan tehty lisäys, jossa täsmennetään, kuinka kauan tiedot on pidettävä aluksella. Komissio pitää tätä täsmennystä parannuksena ja on yhtä mieltä neuvoston kanssa siitä, että tiedot on tarkoituksenmukaista pitää aluksella siihen saakka, kunnes alus käy seuraavan kerran satamassa. Aluksen aikaisempaa jätteiden hävittämistä voidaan seurata pidemmälle öljyn rahtikirjan ja jätepäiväkirjan avulla. 7 artikla: - Neuvosto on lisännyt useita säännöksiä 7 artiklan 2 kohtaan, joka koskee aluksille asetettavia jätteentoimittamisvaatimuksia. Ensimmäisen virkkeen sanamuotoon tehtyjen muutosten jälkeen kyseisestä kohdasta ilmenee, että aluksilla on oikeus edetä merelle, jos tietyt ehdot täytetään, kun taas aikaisempi teksti antoi ymmärtää, että alukset tarvitsevat siihen luvan, jonka jäsenvaltioiden viranomaiset antavat tapauskohtaisesti. Koska viimeksi mainitusta lähestymistavasta voisi aiheutua sekä aluksille että viranomaisille kohtuuttomia hallinnollisia rasitteita, komissio pitää tätä selvennystä parannuksena. Virkkeen loppuun lisätyillä sanoilla täsmennetään, että jätteen varastointiin tarkoitetut tilat on todellakin varattava juuri siihen tarkoitukseen ja että niitä varattaessa on otettava huomioon jätteen kokonaismäärä eikä ainoastaan sitä määrää, joka todennäköisesti kerääntyy seuraavan matkan aikana. - Artiklan 2 kohdan toinen virke on uusi. Siinä säädetään muista varotoimista, joihin satamavaltiot voivat ryhtyä siinä tapauksessa, että alus on vaaraksi meriympäristölle tulevasta reitistään johtuvista syistä, vaikka sillä olisikin riittävät tilat jätteiden varastointiin. Komissio pitää tässä yhteydessä ratkaisevana tekijänä sitä, onko olemassa vaara, että jäte päästetään mereen. - Komission mielestä artiklan 3 kohta, joka on yksi neuvoston lisäämistä säännöksistä, on tärkeä 2 kohtaan tehtyjen muutosten valossa. Kyseisellä 3 kohdalla varmistetaan, että jäsenvaltiot voivat asettaa tiukempia vaatimuksia jätteen toimittamiselle, jos tällaiset säännökset on annettu kansainvälisen oikeuden mukaisesti. Tämä merkitsee sitä, ettei direktiivi estä jäsenvaltioita panemasta täytäntöön tiukempia, kansainvälisesti sovittuja aluekohtaisia vaatimuksia esimerkiksi Itämerta koskevan, vuosina 1974 ja 1992 tehdyn Helsingin yleissopimuksen liitteen IV muutoksen mukaisesti. Tämä ei ole kuitenkaan mahdollista, jos jätteen toimittamiselle asetetut vaatimukset eivät ole kansainvälisen oikeuden mukaisia. 8 artikla: - Artiklan 2 kohdan a alakohdassa on poistettu ilmaus "merkittävällä tavalla" säännöksestä, jonka mukaan kaikkien satamassa käyvien alusten on osallistuttava jätteen vastaanottokustannusten kattamiseen riippumatta siitä, käyttävätkö ne palveluita. Ensimmäisessä käsittelyssään parlamentti ehdotti tätä asiaa koskevaa tarkistusta, jonka mukaan vähintään 90 prosenttia näistä kustannuksista olisi katettava aluksilta perittävin maksuin. Komissio ei tukenut tätä ehdotusta, koska sen mielestä siinä ei otettu riittävästi huomioon eri jäsenvaltioiden ja satamien tarvetta soveltaa erilaisia ratkaisuja. - Neuvosto on myös ollut sitä mieltä, että maksujärjestelmään on sovellettava joustavampaa lähestymistapaa vaarantamatta kuitenkaan sitä koskevan artiklan perusperiaatteita (sitä, että kaikkien alusten on osallistuttava kustannuksiin ja että maksujärjestelmän on oltava sellainen, ettei se rohkaise aluksia laskemaan jätteitä mereen). Yhteisessä kannassa on tasapainotettu hienovaraisesti jäsenvaltioiden erilaiset näkemykset tästä asiasta. Komission näkemys on, että maksujärjestelmän on oltava joustava ja että kyseisessä artiklassa on säilytettävä molemmat edellä mainitut periaatteet. Komissio on hyväksynyt yhteisen kannan kompromissina ottaen samalla huomioon jäljempänä mainitun yhteisen julistuksen. Lisäksi komissio uskoo, ettei alkuperäisen ehdotuksen ja yhteisen kannan sanamuodon välisillä eroilla ole käytännössä kovinkaan suurta merkitystä. - Komissio ei hyväksynyt parlamentin ehdotusta, jonka mukaan 8 artiklaan olisi lisättävä uusi kohta jatkotoimenpiteistä, joihin olisi ryhdyttävä siinä tapauksessa, että maksujärjestelmä vaikuttaa haitallisesti kilpailuun. Se ei voinut hyväksyä ehdotusta, koska käytännössä olisi vaikea arvioida, mitä haittoja yksi satamamaksuihin sisältyvä (pienehkö) maksu aiheuttaa kilpailulle. Lisäksi ehdotus oli hylättävä muotoseikkojen vuoksi: jos kilpailu todellakin häiriintyy, komissio voi puuttua asiaan käyttämällä sille perustamissopimuksen mukaan kuuluvaa toimivaltaa. Sekä neuvosto että komissio ovat kuitenkin parlamentin tavoin huolestuneita siitä, että maksujärjestelmä voi johtaa ympäristöhaittoihin, jollei se estä riittävän tehokkaasti jätteiden päästämistä mereen, ja että liian joustavalla maksujärjestelmällä voi olla epäsuotavia vaikutuksia jätevirtojen kulkuun yhteisössä. Sen vuoksi yhteiseen kantaan on sisällytetty neuvoston pöytäkirjoihin tarkoitettu neuvoston ja komission lausuma, jonka mukaan komission olisi annettava ehdotus direktiivin muuttamiseksi, jos tällaisia vaikutuksia alkaa esiintyä. - Edellä mainittujen muutosten lisäksi 8 artiklassa on muutettu ainoastaan säännösten sanamuotoa. Artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä on lyhennetty, koska ei ole todennäköistä, että maksut sinänsä kannustaisivat jätteiden toimittamiseen. Kyseisen kohdan b alakohdan sanamuotoa on muutettu, koska a kohdasta on poistettu ilmaus "merkittävällä tavalla", ja tällä uudella sanamuodolla on tarkoitus tähdentää neutraalia suhtautumista maksun kiinteän ja muuttuva osan väliseen suhteeseen. Komissio hyväksyy nämä muutokset. 9 artikla: - Neuvosto on päättänyt viitata velvoitteista vapauttamista koskevassa 9 artiklassa koko 7 artiklan sijasta ainoastaan sen 1 kohtaan. Tällä muutoksella on haluttu tehdä selväksi, ettei sellainen alus, jolla ei ole riittävästi jätteenvarastointikapasiteettia, voi minkään vapautuksen perusteella jatkaa matkaansa. Artiklan 2 kohtaan tehdyillä muutoksilla täsmennetään, ettei jäsenvaltioiden tarvitse ilmoittaa komissiolle erikseen jokaisesta vapautuksesta, vaan tähän tarkoitukseen riittää ilmoitusjärjestelmä, joka ei aiheuta yhtä paljon byrokratiaa. Komissio hyväksyy nämä muutokset, koska ne pelkästään selventävät sen alkuperäisen ehdotuksen perustana olevia ajatuksia. 11 artikla: - Lukuun ottamatta edellä 3.2 kohdassa käsiteltyä täytäntöönpanoon liittyvää muutosta 11 artiklassa on muutettu ainoastaan sen sanamuotoa. Ainoa korjaus, johon liittyy sanamuodon muutos, on tarkastusperusteiden laajentaminen 2 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa, jossa tietojen epätarkkuuden sijasta mainitaan muut seikat, joiden perusteella on syytä olettaa, ettei aluksella noudata direktiivin säännöksiä. Komissio on tyytyväinen 11 artiklaan tehtyihin muutoksiin ja katsoo niiden selkeyttävän artiklaa. 12 artikla: - Neuvosto on päättänyt poistaa 12 artiklan 1 kohdan g alakohdan, jossa säädetään aiheellisen korvauksen antamisesta sellaisten alusten omistajille, jotka ovat noudattaneet direktiiviä mutta joiden matka on kohtuuttomasti viivästynyt sataman jätteenvastaanottopalveluiden riittämättömyyden vuoksi. Tätä poistoa on perusteltu sillä, että voimassa olevat oikeudelliset menettelyt antavat joka tapauksessa omistajille mahdollisuuden saada korvausta, minkä vuoksi kyseinen alakohta on tarpeeton. Komission mielestä tämä aluksien ja niiden omistajien turvaksi laadittu säännös tasapainotti merkittävästi aluksille ja satamille direktiivissä säädettyjä oikeuksia ja velvollisuuksia, minkä vuoksi se pitää säännöksen poistamista valitettavana. Komissio kirjautti neuvoston pöytäkirjoihin lausuman, jossa se totesi ottavansa jäsenvaltioiden näkemykset huomioon ja aikovansa seurata asiaa ja palata siihen tarvittaessa. Tällä tavalla komissio varmisti, että jos direktiivin soveltamisalaan kuuluvien alusten tarpeita ja oikeuksia ei oteta riittävästi huomioon ja tästä aiheutuu merkittäviä ongelmia, näihin ongelmiin puututaan tulevaisuudessa. 14 artikla: - Ehdotuksen 14 artiklan teksti viittaa päätökseen 1999/468/EY (28. kesäkuuta 1999). Kyseinen päätös tehtiin sen jälkeen, kun komissio oli jo antanut muutetun ehdotuksensa, joten artiklan tekstiä on ajantasaistettu tämän viimeisimmän päätöksen mukaisesti. Komissio hyväksyy tässä käytetyn tavan viitata päätökseen 1999/468/EY. 15 artikla: - Neuvosto on täsmentänyt, että kaikkien määritelmien sijasta ainoastaan Marpol 73/78 -sopimuksen määritelmää voidaan muuttaa komiteamenettelyn mukaisesti. Lisäksi se on käyttänyt "IMO:n päätöslauselmien" sijasta laajempaa ilmausta "IMO:n oikeudelliset asiakirjat", jotta olisi yksinkertaisempaa saattaa direktiivin viittaukset IMO:n asiakirjoihin näiden asiakirjojen mukaisiksi sen jälkeen, kun ne on saatettu ajan tasalle tai niitä on muutettu muulla tavoin. 16 artikla: - Neuvosto on halunnut pidentää direktiivin täytäntöönpanolle asetettua määräaikaa 18 kuukaudesta 24 kuukauteen. Komissio olisi kuitenkin halunnut säilyttää lyhyemmän määräajan erityisesti sen vuoksi, että kaikki jäsenvaltiot ovat Marpol 73/78 -yleissopimuksen sopimuspuolia, minkä takia ne ovat jo kansainvälisen oikeuden mukaan velvollisia järjestämään satamiin riittävät vastaanottopalvelut. Komissio ymmärtää kuitenkin, että 24 kuukauden määräaika on jäsenvaltioiden eriävien näkemysten kompromissi, eikä se vastusta tätä kompromissia. Komissio ei myöskään vastusta 16 artiklan 3 kohdan poistamista, sillä kyseinen kohta vastasi osaksi sisällöltään artiklan 1 kohtaa ja siinä säädettiin ilmoitusmenettelystä, joka olisi saattanut olla liian byrokraattinen. Liitteet I ja II: - Neuvosto on tehnyt joitakin muutoksia direktiivin liitteisiin. Kaikkien näiden muutosten ainoana tavoitteena on selventää komission ehdotuksen alkuperäistä tarkoitusta ja helpottaa liitteiden käyttöä. Liitteen II ilmoitettaviin tietoihin tehdyillä muutoksilla pyritään siihen, että satamalle toimitettaisiin ainoastaan ne tiedot, jotka ovat välttämättömiä direktiivin soveltamisen valvomiseksi. Komissio hyväksyy kaikki liitteisiin tehdyt muutokset, koska ne selventävät liitteitä muuttamatta kuitenkaan komission alkuperäisen ja muutetun ehdotuksen perusperiaatteita. 3.4 Yhteistä kantaa vahvistettaessa esiintyneet komiteamenettelyä koskevat ongelmat Katso 14 artiklaa käsittelevää kohtaa. 4 Päätelmät Komission mielestä yhteinen kanta voidaan hyväksyä, koska siinä noudatetaan alkuperäisen ehdotuksen perusperiaatteita ja koska sen selvennykset ja uudet säännökset parantavat ehdotusta. Lisäksi yhteisessä kannassa on otettu huomioon niiden Euroopan parlamentin tekemien tarkistusten ajatus, jotka sisällytettiin komission muutettuun ehdotukseen.