P9_TA(2022)0278

Hoivatyötä koskevat EU:n yhteiset toimet

Euroopan parlamentin päätöslauselma 5. heinäkuuta 2022 aiheesta ”Kohti hoivatyötä koskevia EU:n yhteisiä toimia” (2021/2253(INI))

(2023/C 47/04)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 3 artiklan,

— ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklassa vahvistetut tavoitteet, erityisesti sosiaalisen syrjäytymisen ja syrjinnän torjumisen ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden, naisten ja miesten tasa-arvon, sukupolvien välisen yhteisvastuun ja lapsen oikeuksien suojelun sekä taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämisen,

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 8 artiklan, jonka mukaan unioni pyrkii poistamaan eriarvoisuutta miesten ja naisten välillä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa, ja 9 artiklan horisontaalisen sosiaalilausekkeen,

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 151 ja 153 artiklassa vahvistetut sosiaalipolitiikan tavoitteet,

— ottaa huomioon uudistetun Euroopan sosiaalisen peruskirjan, erityisesti sen 15 artiklan vammaisten henkilöiden oikeudesta itsenäisyyteen, yhteiskuntaan sopeutumiseen ja yhteiskunnalliseen elämään osallistumiseen ja 23 artiklan ikääntyneiden henkilöiden oikeudesta sosiaaliseen suojeluun,

— ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä ”perusoikeuskirja”, erityisesti sen 25 artiklan ikääntyneiden henkilöiden oikeudesta itsenäiseen elämään ja ihmisarvoon ja 26 artiklan vammaisten sopeutumisesta yhteiskuntaan sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaiseen yleissopimukseen, joihin viitataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen6 artiklassa,

— ottaa huomioon Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteet, erityisesti periaatteen 17 vammaisten henkilöiden osallistamisesta ja periaatteen 18 oikeudesta pitkäaikaishoitoon,

— ottaa huomioon YK:n terveen ikääntymisen vuosikymmenen 2021–2030 ja Maailman terveysjärjestön (WHO) kehyksen, jonka avulla maita autetaan luomaan pitkäaikaishoidon integroitu jatkumo (1),

— ottaa huomioon Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan toimintasuunnitelman ja sen vuotta 2030 koskevat yleistavoitteet,

— ottaa huomioon YK:n kestävän kehityksen tavoitteet, erityisesti terveyttä ja hyvinvointia koskevan tavoitteen 3, sukupuolten tasa-arvoa koskevan tavoitteen 5, ihmisarvoista työtä ja talouskasvua koskevan tavoitteen 8 ja eriarvoisuuden vähentämistä koskevan tavoitteen 10,

— ottaa huomioon ikääntyneiden ihmisten kaikkien ihmisoikeuksien toteutumista käsittelevän YK:n riippumattoman asiantuntijan 22. heinäkuuta 2020 antaman aihekohtaisen raportin koronavirustaudin (covid-19) vaikutuksista A/75/2020 (2) ja YK:n ihmisoikeusneuvostolle sen 30. istunnossa antaman lausuman ikääntyneiden ihmisten itsemääräämisoikeudesta ja hoivasta (3),

— ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimukset ja suositukset ja erityisesti hoitohenkilöstöstä tehdyn yleissopimuksen C149 vuodelta 1977 ja sen liitteenä olevan suosituksen nro 157, äitiyssuojelusta tehdyn yleissopimuksen C183 vuodelta 2000 ja sen liitteenä olevan suosituksen nro 191, kotitaloustyöntekijöitä koskevan yleissopimuksen C189 vuodelta 2011 ja sen liitteenä olevan suosituksen nro 201, väkivaltaa ja häirintää koskevan yleissopimuksen C190 vuodelta 2019 ja sen liitteenä olevan suosituksen nro 206 ja sosiaalisen suojelun vähimmäistasoja koskevan suosituksen nro 202,

— ottaa huomioon 19. joulukuuta 2019 julkaistun ILO:n raportin ”The Employment Generation Impact of Meeting SDG Targets in Early Childhood Care, Education, Health and Long-Term Care in 45 Countries”,

— ottaa huomioon ILO:n 109. istunnossa kesäkuussa 2021 hyväksytyn päätöslauselman ”Global call to action for a human-centred approach from the COVID-19 crisis that is inclusive, sustainable and resilient”,

— ottaa huomioon 7. maaliskuuta 2022 julkaistun ILO:n raportin ”Care at work: Investing in care leave and services for a more gender equal world of work”,

— ottaa huomioon YK:n yleissopimuksen vammaisten henkilöiden oikeuksista (vammaisyleissopimus),

— ottaa huomioon kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen (CEDAW-sopimus),

— ottaa huomioon YK:n yleissopimuksen lapsen oikeuksista (lapsen oikeuksien sopimus),

— ottaa huomioon komission puheenjohtajan Ursula von der Leyenin poliittiset suuntaviivat,

— ottaa huomioon komission työohjelman vuodeksi 2022,

— ottaa huomioon Euroopan sosiaalirahasto plussan (ESR+) perustamisesta 24. kesäkuuta 2021 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/1057 (4),

— ottaa huomioon elpymis- ja palautumistukivälineen perustamisesta 12. helmikuuta 2021 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/241 (5),

— ottaa huomioon asetuksen (EU) N:o 1303/2013 muuttamisesta lisämäärärahojen ja toteuttamisjärjestelyjen osalta tuen antamiseksi covid-19-pandemian ja sen sosiaalisten seurausten aiheuttaman kriisin vahinkojen korjaamisen edistämiseen sekä talouden vihreän, digitaalisen ja palautumiskykyä tukevan elpymisen pohjustamiseen (REACT-EU-väline) 23. joulukuuta 2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/2221 (6),

— ottaa huomioon unionin terveysalan toimintaohjelman (EU4Health) perustamisesta kaudeksi 2021–2027 annetun asetuksen (EU) 2021/522 (7),

— ottaa huomioon OECD:n ja Euroopan komission yhteisen aloitteen ”State of health”,

— ottaa huomioon vanhempien ja omaistaan hoitavien työ- ja yksityiselämän tasapainottamisesta ja neuvoston direktiivin 2010/18/EU kumoamisesta 20. kesäkuuta 2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/1158 (8),

— ottaa huomioon rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY (9),

— ottaa huomioon miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5. heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (10),

— ottaa huomioon työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille tai perimän muutoksia aiheuttaville aineille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta annetun direktiivin 2004/37/EY muuttamisesta 9. maaliskuuta 2022 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2022/431 (11),

— ottaa huomioon eurooppalaisen lapsitakuun perustamisesta 14. kesäkuuta 2021 annetun neuvoston suosituksen (EU) 2021/1004 (12),

— ottaa huomioon 5. maaliskuuta 2020 annetun komission tiedonannon ”Tasa-arvon unioni: sukupuolten tasa-arvostrategia 2020–2025” (COM(2020)0152),

— ottaa huomioon 26. huhtikuuta 2017 annetun komission tiedonannon ”Työssäkäyvien vanhempien ja omaisiaan hoitavien työ- ja yksityiselämän tasapainottamisen tukemista koskeva aloite” (COM(2017)0252),

— ottaa huomioon 9. joulukuuta 2021 annetun komission toimintasuunnitelman yhteisötalouden vauhdittamiseksi ja työpaikkojen luomiseksi,

— ottaa huomioon 27. tammikuuta 2021 annetun komission vihreän kirjan väestön ikääntymisestä (COM(2021)0050),

— ottaa huomioon komission tiedonannon pitkän aikavälin maaseutuvisiosta vuodelta 2021,

— ottaa huomioon Lissabonissa 22. syyskuuta 2017 annetun YK:n Euroopan talouskomission neljännen ikääntymistä käsitelleen ministerikokouksen julistuksen ”A Sustainable Society for All Ages: Realizing the potential of living longer”,

— ottaa huomioon 4. maaliskuuta 2021 annetun komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamisen lujittamisesta palkkauksen läpinäkyvyyden ja täytäntöönpanomekanismien avulla (COM(2021)0093),

— ottaa huomioon 28. lokakuuta 2020 annetun komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi riittävistä vähimmäispalkoista Euroopan unionissa (COM(2020)0682),

— ottaa huomioon 19. tammikuuta 2022 annetun Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon SOC/687-EESC-2021 ”Kohti uutta vanhustenhoitomallia: covid-19-pandemiasta saadut kokemukset”,

— ottaa huomioon 21. syyskuuta 2012 annetun Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon SOC/535-EESC-2016 ”Kotitalouksissa asuvien hoivatyöntekijöiden oikeudet”,

— ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean ja komission (työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto) pitkäaikaishoitoa koskevan raportin vuodelta 2021 ”Trends, challenges and opportunities in an ageing society”,

— ottaa huomioon 23. kesäkuuta 2021 annetun tehokkaita keinoja terveyttä edistävien investointien tekemiseksi käsittelevän asiantuntijaryhmän lausunnon ”Supporting Mental Health of Health Workforce and other Essential Workers”,

— ottaa huomioon 14. kesäkuuta 2021 annetut TSTK-neuvoston päätelmät covid-19:n sosioekonomisista vaikutuksista sukupuolten tasa-arvoon (ST/8884-21);

— ottaa huomioon 15. marraskuuta 2018 antamansa päätöslauselman sukupuolten tasa-arvoa edistävistä hoitopalveluista EU:ssa (13),

— ottaa huomioon 21. tammikuuta 2021 antamansa päätöslauselman covid-19-kriisistä ja sen jälkeisestä ajasta sukupuolinäkökulmasta tarkastellen (14),

— ottaa huomioon 21. tammikuuta 2021 antamansa päätöslauselman sukupuolten tasa-arvoa koskevasta EU-strategiasta (15),

— ottaa huomioon 10. maaliskuuta 2022 antamansa päätöslauselman sukupuolten tasa-arvon edistämistä koskevasta kolmannesta EU:n toimintasuunnitelmasta (GAP III) (16),

— ottaa huomioon 21. tammikuuta 2021 antamansa päätöslauselman mahdollisuudesta kunnolliseen ja kohtuuhintaiseen asumiseen kaikille (17),

— ottaa huomioon 22. toukokuuta 2019 annetun neuvoston suosituksen laadukkaista varhaiskasvatusjärjestelmistä (18),

— ottaa huomioon 11. maaliskuuta 2021 antamansa päätöslauselman lasten oikeuksista lapsen oikeuksia koskevaa EU:n strategiaa silmällä pitäen (19),

— ottaa huomioon 10. heinäkuuta 2020 antamansa päätöslauselman EU:n kansanterveysstrategiasta covid-19-pandemian jälkeen (20),

— ottaa huomioon 16. helmikuuta 2022 antamansa päätöslauselmansa syöväntorjunnan tehostamisesta Euroopassa – kohti kattavaa ja koordinoitua strategiaa (21),

— ottaa huomioon 17. joulukuuta 2020 antamansa päätöslauselman vahvasta sosiaalisesta Euroopasta oikeudenmukaisten siirtymien toteuttamiseksi (22),

— ottaa huomioon 7. heinäkuuta 2021 antamansa päätöslauselman aiheesta ”Vanha manner ikääntyy – ikääntymispolitiikkaan liittyvät mahdollisuudet ja haasteet vuoden 2020 jälkeen” (23),

— ottaa huomioon 3. maaliskuuta 2021 annetun komission tiedonannon ”Tasa-arvon unioni: Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva strategia 2021–2030” (COM(2021)0101),

— ottaa huomioon 18. kesäkuuta 2020 antamansa päätöslauselman Euroopan vammaisstrategiasta vuoden 2020 jälkeen (24),

— ottaa huomioon 29. marraskuuta 2018 antamansa päätöslauselman vammaisten naisten tilanteesta (25),

— ottaa huomioon 28. kesäkuuta 2021 annetun komission tiedonannon ”Työterveyttä ja -turvallisuutta koskeva EU:n strategiakehys 2021–2027 – Työterveys ja -turvallisuus muuttuvassa työelämässä” (COM(2021)0323),

— ottaa huomioon 10. maaliskuuta 2022 antamansa päätöslauselman työterveyttä ja -turvallisuutta koskevasta EU:n uudesta strategiakehyksestä vuoden 2020 jälkeen (mukaan lukien työntekijöiden parempi suojelu altistumiselta haitallisille aineille, työstressiltä ja rasitusvammoilta) (26),

— ottaa huomioon ETUI:n/EPSU:n raportin ”Pay transparency and role of gender-neutral job evaluation and job classification in the public services”,

— ottaa huomioon 8. marraskuuta 2019 annetun neuvoston suosituksen sosiaalisen suojelun saatavuudesta työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien kannalta (27),

— ottaa huomioon Euroopan työviranomaisen toiminnan ja erityisesti sen yhteistyön jäsenvaltioiden kanssa pimeän työn torjunnassa,

— ottaa huomioon Euroopan tasa-arvoinstituutin vuoden 2021 tasa-arvoindeksin ja sen terveyttä koskevan temaattisen painopisteen,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 54 artiklan,

— ottaa huomioon työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan sekä naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietinnön (A9-0189/2022),

A. ottaa huomioon, että sosiaaliset oikeudet ovat ihmisoikeuksia ja perusoikeuksia ja naisten oikeudet ovat perustavaa laatua olevia ihmisoikeuksia; ottaa huomioon, että Euroopan neuvoston alainen Venetsian komissio, Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ja perusoikeuskirja korostavat, että ihmisoikeudet ovat osa oikeusvaltioperiaatetta; ottaa huomioon, että Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetään konkreettisia aloitteita sellaisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi, jotka ovat olennaisen tärkeitä, jotta voidaan rakentaa vahvempi sosiaalinen Eurooppa oikeudenmukaisia siirtymiä ja elpymistä varten, kuten sukupuolten tasa-arvo, yhtäläiset mahdollisuudet, työ- ja yksityiselämän tasapaino, lastenhoito ja lasten tukeminen, vammaisten henkilöiden osallistaminen ja pitkäaikaishoito; ottaa huomioon, että hoivatyön tekijöiden arvostuksen ja oikeuksien lisääminen ja vahvistaminen on edellytys näiden aloitteiden toteuttamiselle, mukaan lukien niiden, jotka liittyvät erityisesti periaatteisiin 17 ja18; katsoo, että eurooppalaista ohjausjaksoa ja sosiaali-indikaattoreiden tulostaulua olisi käytettävä oikeudenmukaisemman, tasa-arvoisemman, kestävämmän ja muutosjoustavamman yhteiskunnan rakentamiseen; ottaa huomioon, että paras mahdollinen terveys on perusoikeus ja että terveyden korkeatasoinen suojelu on varmistettava ja toteutettava kaikissa unionin politiikoissa ja toiminnoissa; ottaa huomioon, että laadukkaiden julkisten palvelujen saatavuus on ratkaiseva tekijä elämänlaadussa osana hoito- ja hoivastrategiaa ja investointien lisäämistä alalle;

B. ottaa huomioon, että 18,3 prosenttia EU:n kansalaisista on lapsia (28); ottaa huomioon, että vuonna 2020 47,5 prosentissa EU:n kotitalouksia oli vähintään yksi lapsi ja 14 prosentissa kotitalouksia lapsia ja yksinhuoltaja (29), joista suurin osa oli naisia;

C. ottaa huomioon, että suuri enemmistö hoivatyön (sekä hoivatyöntekijöiden tekemä hoiva että omaishoito ja palkallinen ja palkaton työ) tekijöistä on naisia; ottaa huomioon, että hoivavelvoitteet kotitaloudessa muovaavat naisten valmiuksia ottaa vastaan palkkatyötä ja sen kestoa ja tyyppiä koko heidän työelämänsä ajan ja vaikuttavat siten heidän osallistumiseensa yhteiskunnalliseen, taloudelliseen, kulttuuriseen ja poliittiseen elämään; ottaa huomioon, että stereotypiat, joiden mukaan naiset ovat parempia hoivan tarjoajia ja käsitys palkattomasta hoiva- ja kotitaloustyöstä ”naisten työnä” vahvistavat mallia miehestä elättäjänä ja naisesta hoivaajana, joka edelleen muovaa sosiaalisten oikeuksien saatavuutta ja vaikuttaa siten naisten taloudelliseen riippumattomuuteen; toteaa, että tämä lisää myös hoivatyön, erityisesti perheenjäsenten tarjoaman hoivan, aliarvostusta ja taloudellista näkymättömyyttä sekä hoivatyöntekijöiden aliarvostusta yksityisissä ja julkisissa laitoksissa;

D. ottaa huomioon, että 80 prosenttia kaikesta pitkäaikaishoidosta Euroopassa on omaishoitajien vastuulla (30) ja että näistä ylivoimaisesti suurin osa on naisia, joiden työolot eivät ole kunnolliset ja jotka työskentelevät enimmäkseen ilman palkkaa ja/tai ilman asianmukaista yhteiskunnallista tukea, mikä tekee hoivasta erittäin sukupuolittuneen kysymyksen; ottaa huomioon, että omaishoitoon liittyy oikeuksien, kuten sairaus- ja vuosiloman ja äitiys-, isyys- ja vanhempainvapaiden, puute, työllisyysasteen aleneminen, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen lisääntyminen, mielenterveyden heikkeneminen sekä sosiaalisen eristyneisyyden ja yksinäisyyden tunteen lisääntyminen, mikä vaikuttaa kielteisesti omaishoitajien fyysiseen ja psyykkiseen terveyteen, hyvinvointiin ja sosiaaliseen osallisuuteen; ottaa huomioon, että naisten panos palkattomassa hoivatyössä kasvattaa vuosittain arviolta 11 biljoonalla Yhdysvaltain dollarilla (31) maailmantaloutta, mikä vastaa yhdeksää prosenttia maailman bruttokansantuotteesta (32);

E. ottaa huomioon, että 15,4 prosenttia työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevista nuorista on kyseisessä tilanteessa, koska he hoitavat lapsia tai vajaakuntoisia aikuisia tai koska heillä on muita perhevelvoitteita; ottaa huomioon, että 88 prosenttia näistä työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevista nuorista on naisia (33);

F. ottaa huomioon, että on tunnustettava, että kaikki ihmiset tukeutuvat lapsuudesta vanhuuteen hoivaan eri asteisesti riippuen muun muassa iästä, sosioekonomisesta asemasta, fyysisistä kyvyistä ja henkilökohtaisesta taustasta; katsoo, että hoiva olisi erotettava vammaisille tai sairaille henkilöille annettavasta tuesta; katsoo, että sekä palkallisen että palkattoman hoivatyön yhteiskunnallista ja taloudellista arvoa ei arvosteta eikä tunnusteta ja että niitä on arvioitava uudelleen ja ne on otettava talouspolitiikan keskipisteeksi; ottaa huomioon, että niihin henkilöihin, joilla on hoivavelvollisuuksia, kohdistuvia sosiaalisia, sukupuolten tasa-arvoon liittyviä ja taloudellisia vaikutuksia on käsiteltävä kiireellisesti erityisesti väestörakenteen muutosten vuoksi;

G. ottaa huomioon, että vammaisyleissopimus, mukaan lukien sen 19 artiklassa asetettu velvoite toteuttaa tehokkaat asianmukaiset toimet, joilla taataan vammaisille henkilöille yhdenvertainen oikeus asua itsenäisesti ja osallistua ja kuulua yhteisöön, sitoo jäsenvaltioita ja EU:ta; ottaa huomioon, että kohtuuhintaisten ja laadukkaiden hoiva- ja tukipalvelujen yhtäläinen ja tosiasiallinen saatavuus on keskeinen edellytys vammaisten henkilöiden itsenäiselle asumiselle, heidän osallistumiselleen yhteisön elämään ja sosiaaliselle osallisuudelle;

H. ottaa huomioon, että hoiva kattaa kaikki palvelut, joilla tuetaan hoivaa tarvitsevien henkilöiden riippumattomuutta ja itsenäisyyttä sekä muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden ja ryhmien fyysisiä, psyykkisiä, emotionaalisia, sosiaalisia, yksilöllisiä ja kotitalouteen liittyviä tarpeita; katsoo, että hoiva olisi tunnustettava oikeutena, jolla taataan hoivaa tarvitsevien ihmisten oikeuksien yhtäläinen toteutuminen, ihmisarvo, riippumattomuus, osallisuus ja hyvinvointi; ottaa huomioon, että Euroopan unioni voi täydentää ja tukea hoivaa vastaanottaville ja sitä tarjoaville suunnattavia jäsenvaltioiden toimia hoivapalvelujen parantamiseksi;

I. ottaa huomioon, että hoivatyöllä tarkoitetaan erilaisia palveluja, joita yksittäiset henkilöt, perheet, yhteisöt, maksullisten palvelujen tarjoajat, julkiset organisaatiot ja valtion laitokset suorittavat erityyppisissä ympäristöissä, jotka vaihtelevat laitoksista yksityisiin kotitalouksiin;

J. ottaa huomioon, että komissio määrittelee henkilökohtaiset palvelut ja kotitalouspalvelut laajaksi valikoimaksi palveluja, joilla edistetään perheiden ja yksittäisten henkilöiden hyvinvointia kotona, mukaan lukien lastenhoito, pitkäaikaishoito ja vammaisten henkilöiden hoito, kotitaloustyöt, tukiopetus, kodin korjaustyöt, puutarhanhoito ja tieto- ja viestintätekninen tuki; ottaa huomioon, että henkilökohtaiset palvelut ja kotitalouspalvelut sisältävät suoria ja epäsuoria hoivapalveluja ja muita palveluja; ottaa huomioon, että yleisellä tasolla henkilökohtaiset palvelut ja kotitalouspalvelut luokitellaan tavallisesti kotitaloustyöksi; ottaa huomioon, että sen vuoksi kotitaloustyöntekijöiden sisällyttäminen hoivatyöntekijöihin merkitsee, että hoivapalvelujen tarjoaminen ei käsitä pelkästään henkilökohtaista hoivaa vaan myös muuhun kuin suhteeseen perustuvaa epäsuoraa hoivaa, joka luo henkilökohtaiselle hoivalle välttämättömät edellytykset; ottaa huomioon, että henkilökohtaisissa palveluissa ja kotitalouspalveluissa hoivatoiminta ja muu kuin hoivatoiminta ovat erittäin sidoksissa toisiinsa ja erittäin suuri osa työntekijöistä tekee molempia ja kuuluu siksi hoivatyöntekijöihin;

K. ottaa huomioon, että laadukkaan hoivan saatavuus ja ikäystävällisten ympäristöjen luominen on olennaisen tärkeää pidemmän, terveen ja aktiivisen elämän kannalta; toteaa, että pitkäaikaishoidon tarpeessa olevien henkilöiden määrän ennustetaan nousevan EU:ssa vuoden 2019 30,8 miljoonasta 38,1 miljoonaan vuonna 2050 (34); ottaa huomioon, että useissa jäsenvaltioissa on jo työvoimapulaa pitkäaikaishoidon alalla ja tämä pula uhkaa vain kasvaa pitkäaikaishoidon kysynnän kasvaessa; toteaa, että tämä edellyttää investointeja työvoimaan ja kunnollisiin työehtoihin ja -oloihin;

L. ottaa huomioon, että covid-19-kriisi korosti henkilökohtaisia palveluja ja kotitalouspalveluja suorittavien työntekijöiden tärkeää roolia yhteiskunnassa ja osoitti kiireellisen tarpeen varmistaa täyden tunnustuksen antaminen näille työntekijöille kaikissa jäsenvaltioissa yhdessä työehtosopimusneuvotteluja, sosiaaliturvaa ja sosiaalista suojelua koskevien oikeuksien kanssa; ottaa huomioon, että sen takia, ettei näillä työntekijöillä ole edelleenkään asianmukaisesti tunnustettua asemaa useissa jäsenvaltioissa, monet heistä menettivät työnsä covid-19-pandemian aikana ilman mahdollisuutta hyötyä valtion palkkakorvausjärjestelmästä ja työpaikkojen säilyttämistä koskevista järjestelyistä; ottaa huomioon, että pandemian seurauksena monet henkilökohtaisia palveluja ja kotitalouspalveluja suorittavat työntekijät menettivät asuntonsa tai altistuivat väkivallalle ja häirinnällä työssään;

M. ottaa huomioon, että huolimatta siitä, että jokainen henkilö on elämänsä aikana ainakin kerran hoivaajan ja hoivaa saavan roolissa, riippuvuuteen muista, fyysiseen tai psyykkiseen vammaan, sairauteen ja heikkouteen ja hoivan ja tuen tarpeeseen liittyy leimautumista ja stereotypioita, jotka vaikuttavat yhdessä muiden syrjintäperusteiden, ennen kaikkea sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, iän, vammaisuuden, kansallisuuden, ihonvärin, etnisen tai yhteiskunnallisen alkuperän, geneettisten ominaisuuksien sekä sosioekonomisen tai maahanmuuttaja- tai muun epäedullisen taustan kanssa ja pahentavat köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen riskiä;

N. ottaa huomioon, että EU:n väestö ikääntyy ja 19 prosenttia EU:n kansalaisista oli vähintään 65-vuotiaita vuonna 2018 (35); ottaa huomioon, että ikäsyrjintä ja tyydyttämättömät, näkymättömät ja tunnistamattomat hoivatarpeet ovat edelleen ongelma hoiva-alalla Euroopassa; toteaa, että niiden henkilöiden määrä, jotka ovat riippuvaisia muiden avusta tai joilla on terveyteen ja pitkäaikaishoitoon liittyviä tarpeita, lisääntyy iän myötä;

O. ottaa huomioon, että reumasairaudet ja tuki- ja liikuntaelinsairaudet ovat maailman eniten esiintyvien, toimintarajoitteita aiheuttavien ja raskaimpien ei-tarttuvien sairauksien joukossa, niitä potee yli 100 miljoonaa eurooppalaista ja ne aiheuttavat yli 50 prosenttia toimintarajoitteisena eletyistä vuosista Euroopassa; ottaa huomioon, että koska reumasairaudet ja tuki- ja liikuntaelinsairaudet ovat niin yleisiä, saattavat johtaa toimintarajoitteisiin ja ovat usein yhteydessä muihin sairauksiin, niitä sairastavat ihmiset ovat merkittävä pitkäaikaisen virallisen pitkäaikaishoidon ja omaishoidon kysynnän lähde Euroopassa;

P. ottaa huomioon, että monet hoiva- ja kotitaloustyöntekijät ovat taustaltaan etniseen vähemmistöön kuuluvia tai maahanmuuttajia (36), erittäin epävarmassa tilanteessa ja kokevat moniperusteista syrjintää rotunsa tai etnisyytensä, sukupuolensa, sosioekonomisen asemansa ja kansallisuutensa vuoksi ja he asuvat usein hoidettavan kotona ja tekevät hoivatyötä tunteja laskematta työaikalainsäädännön vastaisesti virallisessa ja epävirallisessa taloudessa; toteaa, että nämä työntekijät ovat enimmäkseen naisia, joilla ei ole virallista työsopimusta ja jotka ovat siten ovat alttiimpia hyväksikäytölle; toteaa, että heillä ei useinkaan ole mahdollisuutta käyttää etenkään ihmisarvoista työtä ja sosiaalista suojelua koskevia oikeuksiaan;

Q. ottaa huomioon, että kaikissa jäsenvaltioissa ja myös erityisesti maaseutualueilla, joilla on paljon ikääntyneitä, on puutetta laadukkaista, saavuttavista, saatavilla olevista ja kohtuuhintaisista hoivapalveluista; ottaa huomioon, että virallisen hoiva-alan ja omaishoidon ja olemassa olevien hoivapalvelujen muodon ja keinojen seurantaa haittaa tietojen, myös eriteltyjen tietojen, puute ja tarjottujen palvelujen arviointia ja seurantaa koskevien laatuindikaattorien, kuten eurooppalainen ajankäyttötutkimus (ETUS), ja täytäntöönpanosuunnitelmien puute sekä terveydenhuollon tarjoajien puutteellinen tietämys tilapäisesti vammauttavista sairauksista;

R. toteaa, että yksi hoivaa ja tukea koskevista perusoikeuksista on oikeus valita palvelun muoto ja sijainti; ottaa huomioon, että oikeutta valita oman hoitonsa tyyppi heikentää usein se, ettei kotiapua ja henkilökohtaista avustusta ole saatavilla riittävästi; toteaa, että valtiot tukevat henkilökohtaista avustusta liian harvoin riittävällä tavalla ja että se on edelleen liian monelle liian kallista; ottaa huomioon, että jopa 75 prosenttia pitkäaikaishoitoa tarvitsevista ikääntyneistä ilmoittaa, että päätyisi köyhyysriskirajan alapuolella, jos joutuisi ostamaan kotihoitopalveluja täyteen markkinahintaan (37); ottaa huomioon, että jopa suurimmassa osassa taloudellisesti kehittyneimmistä maista sosiaaliturvajärjestelmät kattavat alle 40 prosenttia sellaisten henkilöiden pitkäaikaishoidon kokonaiskustannuksista, joiden tarpeet ovat kohtuullisia (38); katsoo, että jäsenvaltioiden on varmistettava laadukkaiden ja riittävästi rahoitettujen ja toimivien hoivapalvelujen ja sosiaaliturvajärjestelmien tarjoaminen ja laadukkaan pitkäaikaishoidon parempi integrointi niihin, sillä se on ratkaisevan tärkeää sosiaalisen oikeudenmukaisuuden kannalta ja tukee sukupuolten tasa-arvoa;

S. ottaa huomioon, että covid-19-pandemia on pahentanut ja tehnyt näkyvämmäksi olemassa olevia eriarvoisuuksia ja haasteita sekä tuonut esiin monia eurooppalaiseen sosiaaliturvajärjestelmään liittyviä rakenteellisia ongelmia, kuten riittämättömistä resursseista ja investointien puutteesta kärsivät hoivapalvelut ja terveydenhuoltojärjestelmät, sekä ongelmat virallisen hoivan ja kotitalouspalvelujen saatavuudessa, mukaan lukien oikea-aikaisen, kohtuuhintaisen ja laadukkaan sairaanhoidon saatavuus; toteaa, että se on kärjistänyt hoiva-alalla jo olemassa olevia kriisejä, jotka johtuvat huomattavasti lisääntyneestä työtaakasta, hoivatyöntekijöiden pulasta, alirahoitetuista ja ylikuormitetuista terveydenhuoltojärjestelmistä ja liiallisesta riippuvuudesta palkattomasta omaishoidosta tai pimeästä työstä; ottaa huomioon, että tämän seurauksena alalle jääneisiin pääasiassa naispuolisiin hoivatyöntekijöihin kohdistuvat psykososiaaliset riskit kasvavat; toteaa, että pandemian haasteet johtivat yksinäisyyteen ja sosiaaliseen eristyneisyyteen ja lisäsivät kaltoinkohtelun, laiminlyöntien, hoivaa tarvitsevien ihmisten fyysisen terveyden ja mielenterveyden heikkenemisen ja kaikkien sukupolvien yleiseen hyvinvointiin kaikkialla EU:ssa kohdistuvia riskejä, erityisesti siellä, missä ennen pandemiaa tehdyt investoinnit hoiva-alaan olivat vähäisempiä (39); ottaa huomioon, että näitä pitkän aikavälin vaikutuksia ihmisten terveyteen ja hyvinvointiin tai sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia ei ole vielä kokonaisuudessaan arvioitu ja otettu huomioon asiaankuuluvilla politiikanaloilla;

T. ottaa huomioon, että omaishoitajien tarpeet eivät täyty Euroopassa ja että covid-19-pandemia toi esiin omaishoitajien ja omaishoidon hoidettavien vaikeudet ja paljasti suhteettoman suuren riippuvuuden naisista ja tytöistä (40); toteaa, että henkilökohtaisia palveluja ja kotitalouspalveluja tarjoavien työntekijöiden tunnustamatta jättäminen ja/tai heidän työllisyystilanteensa virheellinen luokittelu on merkinnyt sitä, että monien covid-19-pandemian aikana työttömiksi joutuneiden henkilöiden ei saatavilla ollut sosiaaliturvatoimenpiteitä;

U. ottaa huomioon, että covid-19-pandemia pahensi entisestään sukupuolten epätasa-arvoa erityisesti lisäämällä palkatonta hoivatyötä ja työ- ja yksityiselämän epätasapainoa ja aiheutti kaksinkertaisen taakan monille naisille, joilla oli pidempiä työvuoroja ja enemmän hoivatyötä kotona; ottaa huomioon, että ennen covid-19-pandemiaa (41)37,5 prosenttia naisista EU:ssa hoiti päivittäin lapsia, ikääntyneitä tai vammaisia henkilöitä, kun miesten osuus oli 24,7 prosenttia; toteaa, että pandemia aiheutti naisille keskimäärin noin 13 tuntia ylimääräistä palkatonta työtä viikossa (42); toteaa, että kotoa käsin työskenteleviin, osa-aikatyötä tekeviin tai työttömiin naisiin on kohdistunut suurempi paine, koska he ovat tehneet edelleen suurimman osan perheenhoitoon liittyvistä töistä ja kotitaloustöistä (43); ottaa huomioon, että covid-19-pandemian kaikkia vaikutuksia ei vielä täysin tiedetä ja että naisiin kohdistuvat sosioekonomiset vaikutukset jatkuvat tulevaisuudessa;

V. ottaa huomioon, että Maailman terveysjärjestön mukaan jopa puolet covid-19-tautiin kuolleista Euroopassa oli pitkäaikaishoitolaitoksissa asuvia (44); ottaa huomioon, että yli 70 prosenttia covid-19-tautia vastaan etulinjassa toimineista sosiaali- ja terveysalan työntekijöistä oli naisia ja monet heistä ovat kärsineet covid-19-tartunnan vaikutuksista ja myös pitkäaikaisista vaikutuksista, olivat eristettyjä ja kokivat ennennäkemätöntä stressiä, ahdistusta ja masennusta sekä itsemurhia ja traumaperäistä stressihäiriötä; ottaa huomioon, että vuonna 2021 30 prosenttia EU:n sairaanhoitajista aikoi jättää ammattinsa (45); ottaa huomioon, että covid-19-tautiin liittyvä korkea ilmaantuvuus ja kuolleisuus pitkäaikaishoitolaitoksissa, mukaan lukien pula suojavarusteista, testeistä ja lääkkeistä, korostivat systeemisiä heikkouksia, jotka liittyvät liian hitaaseen siirtymiseen laitoshoidosta perhehoitoon ja yhteisöperustaisiin hoitopalveluihin, työntekijöiden houkuttelemiseen ja töissä pitämiseen liittyvistä vaikeuksista johtuvaan henkilöstöpulaan, huonoihin työehtoihin ja -oloihin, hoiva-alan työntekijöiden urakehitysmahdollisuuksien puutteeseen, rajatylittävien hoivatyöntekijöiden vaikeuksiin sekä omaishoitajien tuen ja sosiaaliturvan puutteeseen;

W. ottaa huomioon, että täyttämättömien lääketieteellisten tarpeiden lisäksi covid-19-pandemialla on ollut dramaattinen kielteinen vaikutus koulutuksen, ihmisarvoisen asumisen ja lasten hyvinvoinnin ja kehityksen kannalta välttämättömien palvelujen saatavuuteen, mikä on lisännyt kaikkien vanhempien ja ennen kaikkea naisten ja yksinhuoltajien hoiva- ja koulutusvelvollisuuksista aiheutuvaa taakkaa (46); ottaa huomioon, että empiirisellä näytöllä on vahvistettu, että hoivapalvelujen vähentäminen ja naisten tekemän palkattoman hoivatyön lisääntyminen covid-19-pandemian aikana ovat palauttaneet epätasa-arvoa sukupuolten välillä ja vahvistaneet sitä;

X. ottaa huomioon, että laadukkaan hoivan tarjoaminen riippuu hyvin koulutetun, motivoituneen ja erikoistuneen työvoiman riittävästä tarjonnasta, houkuttelevien ja kunnollisten työolojen luomisesta työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ja työehtosopimusneuvottelujen avulla, riittävistä ja kohtuullisista palkoista sekä integroiduista palveluista ja riittävästä julkisesta rahoituksesta; ottaa huomioon, että hoiva-alalla on ollut pitkään työvoimapulaa ja että vuosina 2019–2020 hoiva-alalta poistui 421 000 työntekijää (47); ottaa huomioon, että laadukas hoivatyö on ammattitaitoa, koulutusta ja kokemusta vaativa ammatti ja että ammattitaitoisten hoivatyöntekijöiden kysyntä kasvaa entisestään tulevina vuosina; ottaa huomioon, että työllisyys ja jatkuva koulutus työpaikalla alan ammattimaistamisen kautta voivat osaltaan parantaa hoivapalvelujen tarjonnan laatua; ottaa huomioon, että pidempien hoivajaksojen yhteydessä ja käytäntöjen ja teknologioiden kehittyessä omaishoitajille kertyy asiantuntemusta, joka on tunnustettava; katsoo, että työntekijöiden oikeuksista annettua direktiiviä (2001/23/EY) on sovellettava aina, kun työsopimuksia siirretään toisen yrityksen hankkineelle hoivapalvelujen tarjoajalle;

Y. ottaa huomioon, että Euroopan unionissa työskentelee pimeästi henkilökohtaisten ja kotitalouspalvelujen alalla ainakin 3,1 miljoonaa työntekijää, joilla ei ole tunnustettua asemaa eikä työntekijöiden perusoikeuksia, kuten oikeutta työehtosopimusneuvotteluihin, sosiaaliturvaan ja sosiaaliseen suojeluun (48); ottaa huomioon, että pimeä työ heikentää työntekijöiden suojelua, helpottaa työvoiman hyväksikäyttöä ja kaltoinkohtelua ja merkitsee myös tulonmenetyksiä jäsenvaltioille; ottaa huomioon, että hoiva-alalla työskentelevien paperittomien kolmansien maiden kansalaisten tilanne on erityisen haastava sosiaalisten oikeuksien ja ihmisarvoisten työolojen suhteen;

Z. ottaa huomioon, että pimeän työn vastainen eurooppalainen foorumi on muutettu Euroopan työviranomaisen pysyväksi työryhmäksi, jonka tavoitteena on lisätä yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa pimeän työn torjunnassa;

AA. ottaa huomioon, että tutkimusten mukaan yli 90 prosenttia ikääntyneistä haluaisi asua omassa kodissaan vanhuutensa aikana; ottaa huomioon, että kuitenkin vain 20 prosenttia viettää elämänsä viimeiset vuodet omassa asunnossaan ja monet asuvat hoitolaitoksissa (49); toteaa, että yksilön tarpeisiin ja mieltymyksiin räätälöidyistä hoivapalveluista on puutetta; ottaa huomioon, että tämän vuoksi (50) hoivarakenteita on muutettava ja siirryttävä keskitetyistä laitoksista potilaskeskeisiin perhehoitoon ja yhteisöperustaisiin hoitomuotoihin, jotta voidaan tukea paremmin hoivaa ja tukea tarvitsevien henkilöiden riippumattomuutta, saada aikaan konkreettisia taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä ja lisätä hoivan saajien hyvinvointia; ottaa huomioon, että laitoshoito ei usein täytä vaatimuksia näitä palveluja käyttävien henkilöiden itsenäisyyden tukemisesta ja se yhdistetään usein elämän loppuvaiheeseen sen sijaan, että sitä pidettäisiin paikkana, jossa henkilö voi elää ihmisarvoista elämää, kukoistaa ja osallistua edelleen sosiaaliseen ja kulttuurielämään; katsoo, että muutos on ollut olematon tai liian hidas ja siihen ei ole resursseja; katsoo, että siinä on otettava huomioon erilaiset tarpeet ja haavoittuvuudet yhteisöissä, kuten tuloerot ja muut eriarvoisuudet; katsoo, että jäsenvaltioiden olisi panostettava tähän;

AB. katsoo, että on tärkeää tutkia edelleen kaltoinkohtelua kaikissa hoivaympäristöissä, tiedottaa näihin käytäntöihin johtaneista tekijöistä, edistää tietoisuutta ja koulutusta kaltoinkohtelusta ja sen havaitsemista ja torjuntaa kaikkien hoivaan osallistuvien ammattien osalta sekä luoda julkisia foorumeja tällaisista käytännöistä raportoimista varten;

AC. ottaa huomioon, että työmarkkinat ovat usein eriytyneet sukupuolen mukaan ja niillä aliarvostetaan aloja, joilla naiset muodostavat valtaosan työvoimasta; ottaa huomioon, että vuonna 2020 naisten bruttotuntiansiot olivat EU:ssa keskimäärin 13,0 prosenttia alhaisemmat kuin miesten (51);

AD. ottaa huomioon, että hoivatyö on usein edelleen aliarvostettua ja saa vain vähän tunnustusta ja että taloudellinen korvaus omaishoitajille on riittämätöntä ja usein sitä ei ole lainkaan; ottaa huomioon, että hoivatyön ja kotitaloustöiden aliarvostus palkkauksen ja työolojen ja -ehtojen osalta sekä niiden näkymättömyys liittyvät läheisesti olemassa oleviin sukupuolirooleihin naisista hoivaajina ja miehistä elättäjinä ja arvostuksen kaksinkertaisen vähenemisen noidankehään, jossa hoiva annetaan usein tehtäväksi kaikkein heikoimmassa asemassa oleville yhteiskuntaryhmille sen arvostuksen puutteen vuoksi, jolloin hoivatoiminnan taas arvostus laskee, koska sitä harjoittavat heikoimmassa asemassa olevat ryhmät ja koska kotihoitoa ja muita henkilökohtaisia ja kotitalouspalveluja tarjotaan suljettujen ovien takana;

AE. ottaa huomioon, että hoiva-alan naisvaltaisuus lisää sukupuolten välisiä työllisyys-, palkka- ja eläke-eroja virallisella hoiva-alalla ja omaishoitajina työskentelevien naisten osuudesta johtuen ja voi lisätä köyhyysriskiä ja vähentää jäsenvaltioille maksettavia veroja, mikä voi johtaa 370 miljardin euron menetyksiin Euroopan bruttokansantuotteessa vuosittain (52);

AF. ottaa huomioon, että hoiva-alalla on etupäässä naisia ja maahanmuuttajia, erityisesti EU:sta ja EU:n ulkopuolelta tulevia liikkuvia työntekijöitä ja että naisten osuus 49 miljoonasta dokumentoidusta hoivatyöntekijästä on 76 prosenttia EU:ssa (53) ja yli 85 prosenttia palkattoman hoivan alalla kaikissa jäsenvaltioissa, kun otetaan huomioon sekä päivittäinen että viikoittainen toiminta (54);

AG. ottaa huomioon, että pitkäaikaishoidon alalla työskentelee 6,3 miljoonaa ammattityöntekijää, joista suurin osa eli 81 prosenttia on naisia ja joiden joukossa on yhä enemmän yli 50-vuotiaita työntekijöitä, osa-aikatyöntekijöitä, epävarmoissa työsuhteissa olevia työntekijöitä, alustatyöntekijöitä, vierastyöläisiä ja pimeää työtä tekeviä ja liikkuvia työntekijöitä, mukaan lukien kotitalouksissa asuvat hoivatyöntekijät (noin 8 prosenttia hoiva-alan työntekijöistä ei ole syntyperäisiä kansalaisia); ottaa huomioon, että vuonna 2020 vierastyöläisten ja liikkuvien työntekijöiden osuus henkilökohtaisten hoivapalvelujen työntekijöistä oli 28 prosenttia (55); ottaa huomioon, että joillakin EU:n alueilla ”hoitajavuoto” ja globaalit hoivaketjut pahentavat tätä ”hoivavajetta”; ottaa huomioon, että tästä syystä on mahdotonta ajatella hoiva-alaa vain kansallisten rajojen puitteissa; ottaa huomioon, että on edelleen esteitä, jotka haittaavat hoivapalvelujen vapaata tarjontaa EU:ssa; ottaa huomioon, että nämä työntekijät ovat yhteiskunnillemme välttämättömiä sekä kansanterveyden että toisinaan eristyksissä elävien hoivan saajien sosiaalisen osallisuuden kannalta;

AH. ottaa huomioon, että kaikissa jäsenvaltioissa hoiva-alan ja kotitaloustyöalan palkat ovat selvästi alle keskipalkkojen sekä niiden palkkojen, joita työntekijät saavat samasta työstä muilla aloilla, erityisesti terveydenhuoltoalalla (56); toteaa, että tämä johtuu epävirallisesta työnteosta, näiden alojen työehtosopimusneuvottelujen alhaisemmasta kattavuudesta sekä naisvaltaisten alojen, kuten hoiva-ala on, aliarvostuksesta; ottaa huomioon, että voittoa tuottavalla sektorilla ja kolmannella sektorilla työskentelevillä työntekijöillä ei ole useinkaan ole työntekijöiden edustusta eikä oikeutta työehtosopimusneuvotteluihin; ottaa huomioon, että ero suhteessa keskipalkkoihin on pienin jäsenvaltioissa, joissa osalla alasta on työehtosopimuksia (57); ottaa huomioon, että työntekijöiden edustus, ammattiliitot mukaan luettuina, ja työehtosopimusneuvottelut ovat ratkaisevan tärkeitä työntekijöiden oikeuksien ja etujen edustamisessa ja puolustamisessa kaikissa hoivamuodoissa sekä vaatimusten tason nostamisessa ja ylläpitämisessä koko hoiva-alalla;

AI. ottaa huomioon, että covid-19-kriisi on tuonut esiin useita pitkäaikaishoidon työntekijöiden työehtoihin ja -oloihin liittyviä haasteita; ottaa huomioon, että pitkäaikaishoidon työntekijöillä oli suurempi riski sairastua covid-19-tautiin kuin sairaaloissa työskentelevillä terveydenhuollon työntekijöillä henkilönsuojainten puuttumisen sekä infektioita koskevia käytäntöjä ja muita ennaltaehkäisytoimia varten annettavan asianmukaisen koulutuksen puuttumisen vuoksi;

AJ. ottaa huomioon, että vaikka hoivatyö on emotionaalisesti palkitsevaa suurimmalle osalle omaishoitajista, sillä on usein kielteisiä vaikutuksia omaishoitajien fyysiseen ja psyykkiseen terveyteen ja se tuo mukanaan vaikeuksia yhdistää hoiva palkkatyöhön, mikä pitää erityisen hyvin paikkansa naispuolisten omaishoitajien kohdalla (58); ottaa huomioon, että covid-19-pandemian aikana hoivatyöntekijöiden ja omaishoitajien mielenterveys on kärsinyt suhteettomasti: ottaa huomioon, että mielenterveysongelmat ovat lisääntyneet pandemian aikana, mikä lisää hoivataakkaa; ottaa huomioon, että hoivatyöhön liittyy usein vuorotyötä lyhyillä varoitusajoilla ja työpäivät ovat pitkiä; ottaa huomioon, että terveysriskit ja huonot työajat ovat suurimmat syyt pitkäaikaishoitoalan suhteellisen korkeaan poissaolojen määrään; ottaa huomioon, että 38 prosenttia hoitoalan ammattilaisista uskoo, että he eivät voi työnsä haittavaikutusten vuoksi jatkaa työskentelyä 60-vuotiaaksi asti (59);

AK. ottaa huomioon, että Euroopassa 33 prosenttia pitkäaikaishoidon työntekijöistä on altistunut jonkinlaiselle epäasianmukaiselle käytökselle (mukaan lukien sanallinen väkivalta, uhkailu ja nöyryyttäminen) ja että vain 22 prosenttia pitkäaikaishoidon työntekijöistä on erittäin tyytyväisiä työoloihinsa (60);

AL. ottaa huomioon, että kotitalouksissa asuvien hoivatyöntekijöiden työllistymisessä on useita eri muotoja, kuten hoiva-alan yritysten tai tilapäistä työvoimaa välittävien yritysten ja välittäjien kautta työllistyminen;

AM. ottaa huomioon, että suurin osa hoivaa saavista on naisia ja että 44 miljoonaa ihmistä EU:ssa tarjoaa epävirallista pitkäaikaishoitoa perheenjäsenille, naapureille tai ystäville (61) ja heistä suurin osa on naisia; ottaa huomioon myös, että 12 prosenttia pitkäaikaista omaishoitoa tarjoavista naisista ja 7 prosenttia miehistä tekee sitä yli 40 tuntia viikossa (62); ottaa huomioon, että lähes 30 prosenttia yli 65-vuotiaista sairastaa kahta tai useampaa ei-tarttuvaa tautia; ottaa huomioon, että ei-tarttuvat taudit ovat huomattava ja kasvava taakka potilaille, omaishoitajille, yhteiskunnille ja terveydenhuoltojärjestelmille;

AN. ottaa huomioon, että omaishoitoa tarvitsevien hoivan saajien korkea määrä on suoraan yhteydessä heidän tarpeitaan vastaavien laadukkaiden ammattipalvelujen puuttumiseen, vaikeaan saatavuuteen ja korkeisiin hintoihin sekä siihen, että useassa jäsenvaltiossa oletusarvona on turvautua palkattomaan omaishoitoon suurimpana hoivapalvelujen lähteenä (63); ottaa huomioon, että omaishoidon tarjoamisen olisi oltava valinta eikä välttämätöntä saatavilla olevien hoivapalvelujen puutteen vuoksi;

AO. ottaa huomioon, että merkittävä osa kotitalouksissa asuvien hoivatyöntekijöiden alasta toimii harmaalla alueella, mikä heikentää huomattavasti kotihoidon laatua; ottaa huomioon, että saatavilla ei ole tietoja, joiden perusteella voitaisiin määritellä tarkasti harmaalla alueella toimivien hoivatyöntekijöiden määrä;

AP. ottaa huomioon, että naiset tekevät EU:ssa palkatonta hoiva- ja kotitaloustyötä 13 tuntia enemmän viikossa kuin miehet (64); ottaa huomioon, että kohtuuhintaisten ja laadukkaiden virallisten pitkäaikaishoitopalvelujen saatavuus huollettavana oleville perheenjäsenille sekä palkattomien hoiva- ja kotitaloustöiden epätasainen jakautuminen miesten ja naisten kesken ovat ratkaisevan tärkeitä tekijöitä sille, päätyvätkö naiset työelämään ja pysyvätkö he siellä, sekä sille, minkä laatuisia töitä he tekevät; ottaa huomioon, että 7,7 miljoonaa naista mutta ainoastaan 450 000 miestä on EU:ssa poissa työmarkkinoilta hoivavelvoitteidensa vuoksi ja 29 prosenttia osa-aikatyössä olevista naisista pitää hoivavelvollisuuksia pääasiallisena syynä osa-aikatyöhön siirtymiseen (65); ottaa huomioon, että vain kuusi prosenttia miehistä sanoo, että tärkein syy osa-aikatyöhön ovat hoivavelvollisuudet, kun taas naisista näin sanoo 29 prosenttia, ja että vain 64 prosenttia isistä EU:ssa tekee hoivatyötä päivittäin (66);

AQ. ottaa huomioon, että naisten työura on myös katkonaisempi ja he tekevät yleensä lyhyempää työaikaa ja työskentelevät todennäköisemmin osa-aikaisissa, epävarmoissa tai tilapäisissä työsuhteissa; ottaa huomioon, että alakohtainen eriytyminen ja palkattomien hoiva- ja kotitöiden epätasainen jakautuminen ovat keskeisiä syitä edelleen olemassa oleviin työllisyys-, palkka- ja eläke-eroihin sekä naisten suurempaan köyhyys- ja syrjäytymisriskiin; ottaa huomioon, että sukupuolten välinen eläke-ero oli keskimäärin 27 prosenttia vuonna 2020 (67); ottaa huomioon, että palkattoman hoiva- ja kotitaloustyön tasaisella jakautumisella eli sillä, että miehet osallistuvat niihin yhtä paljon, on selvä myönteinen vaikutus naisten osuuteen palkkatyössä ja sukupuolten palkkaeron pienentämiseen; ottaa huomioon, että lastenhoitovelvollisuudet aiheuttavat muutoksia työssäkäyntiin 60 prosentille naisista verrattuna 17 prosenttiin työssä käyvistä miehistä ja johtavat työaikojen lyhentymiseen 18 prosentilla työssä käyvistä naisista mutta vain 3 prosentilla miehistä (68); ottaa huomioon, että korkeatasoisten lastenhoitopalvelujen saatavuus, saavutettavuus ja kohtuuhintaisuus ovat olennaisen tärkeitä, jotta mahdollistetaan erityisesti hoivavastuussa olevien naisten osallistuminen työmarkkinoille; ottaa huomioon, että kansanterveysongelmat, kuten migreeni, ovat naisilla yleisempiä (69) ja että suuri osa naisista, joilla niitä on, huolehtii siitä huolimatta ensisijaisesti lastenhoidosta ja kotitöistä;

AR. ottaa huomioon, että nämä erot vahvistuvat maailmanlaajuisella tasolla, jolla naiset käyttävät palkattomaan hoivatyöhön keskimäärin 3,2 kertaa enemmän aikaa (201 työpäivää vuodessa) kuin miehet (63 työpäivää) ja että nämä erot ovat kaikkein selvimpiä keskituloisissa maissa asuvien tyttöjen ja naisten kohdalla, joiden koulutustaso on alhaisempi, jotka asuvat maaseudulla ja joilla on alle kouluikäisiä lapsia (70);

AS. ottaa huomioon, että naiset ovat ylivoimaisesti edustettuina keskeisten työntekijöiden joukossa (EU:ssa 16 muusta kriittisinä pidetyistä ammattiluokista neljässä yli 50 prosenttia työntekijöistä on naisia) (71), kuten hoiva-alan ammattilaisissa, joiden tehtäviä ei juurikaan voida hoitaa etäjärjestelyin, jotka toimivat aloilla, joihin pandemia on vaikuttanut eniten ja jotka ovat siten altistuneet suurille tartuntariskeille, raskaille työtaakoille, työ- ja yksityiselämän tasapainon järkkymiselle ja työpaikkojen menetyksille; ottaa huomioon, että työ- ja elinolot ovat heikentyneet erityisesti palkkatyössä käyvillä naisilla, joilla on pieniä lapsia (72);

AT. ottaa huomioon, että hoivatyö on edelleen yksi tärkeimmistä perinteisiä sukupuolirooleja vahvistavista aloista, mitä pahentaa lisäksi laadukkaisiin palveluihin investoimatta jättäminen sekä sukupuolia eriarvoistava kohtelu muissa toimissa, jotka vaikuttavat suhteettoman paljon naisten itsemääräämisoikeuteen yhteiskunnassa ja työelämässä, kuten verotus- ja etuusjärjestelmissä;

AU. ottaa huomioon, että yhteisötalouden yrityksillä voi olla merkittävät mahdollisuudet ja merkittävä rooli omaishoitajien työmarkkinoille palaamisen helpottamisessa;

AV. ottaa huomioon, että useat EU:n jäsenvaltiot ja alueet eivät ole vieläkään päässeet tavoitteeseen tarjota lastenhoitopalveluja 90 prosentille yli kolmevuotiaista alle kouluikäisistä lapsista ja 33 prosentille 3-vuotiaista ja sitä nuoremmista lapsista; ottaa huomioon, että laadukkaita ja kaikkien saatavilla olevia lastenhoitopalveluja tarjoavan riittävän infrastruktuurin puute vaikuttaa erityisesti muita heikommassa asemassa olevien perheiden lapsiin ja siitä on osoituksena vammaisten lasten, romanien ja muiden vähemmistöyhteisöjen lasten, maahanmuuttajalasten, köyhyydessä elävien lasten ja muiden heikommassa asemassa olevien ryhmien lasten, jotka hyötyisivät eniten varhaishoidosta, keskimääräistä alempi osallistumisaste (73);

AW. ottaa huomioon, että vuonna 2020 EU:ssa 24,2 prosenttia lapsista eli lähes 18 miljoonaa lasta oli köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa; ottaa huomioon, että pienituloisten perheiden lapset, asunnottomat lapset, vammaiset lapset, maahanmuuttajataustaiset lapset, etnisiin vähemmistöihin kuuluvat lapset, erityisesti romanilapset, laitoshoidossa olevat lapset, epävakaissa perhetilanteissa olevat lapset, yksinhuoltajaperheiden lapset, hlbtiq+-perheiden lapset ja niiden perheiden lapset, joissa vanhemmat työskentelevät ulkomailla, kohtaavat vakavia vaikeuksia, jotka liittyvät esimerkiksi puutteellisiin asuinoloihin tai ahtaasti asumiseen, ja esteitä peruspalvelujen saatavuudessa; ottaa huomioon, että EU:ssa vammaisten lasten sijoittaminen laitoshoitoon on suhteettoman paljon yleisempää kuin muiden lasten ja että on paljon vähemmän todennäköistä, että heidät pyritään siirtämään laitoshoidosta yhteisöperustaiseen tai perhehoitoon (74); ottaa huomioon, että eurooppalainen lapsitakuu on EU:n väline, jolla pyritään ehkäisemään ja torjumaan köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä takaamalla kaikille puutteenalaisille lapsille maksutta ja tosiasiallisesti olennaisia hoivapalveluja, kuten varhaiskasvatus ja päivähoito, koulutus ja kouluun liittyvä toiminta, terveydenhuolto, vähintään yksi terveellinen ateria jokaisena koulupäivänä sekä kaikille lapsille terveellisen ravinnon ja kunnollisten asuinolojen tosiasiallinen saatavuus (75); ottaa huomioon, että kohtuuhintaisen laadukkaan lastenhoidon ja koulutuksen saatavuus on ratkaisevan tärkeää lasten henkilökohtaisen kehityksen ja hyvinvoinnin kannalta; ottaa huomioon, että lastenhoitopalvelujen saatavuuden ja miesten ja erityisesti naisten työssäkäynnin ja tulojen välillä on yksiselitteinen myönteinen korrelaatio (76);

AX. ottaa huomioon, että laadukkaiden hoivapalvelujen ja erityisesti pitkäaikaishoidon saatavuus riippuu yhä enemmän yksilön ja perheen tuloista, asuinpaikasta, palvelujen saatavuudesta ja tuottamisvalmiuksista sekä paikallisesta saatavuudesta ja palveluntarjoajien vapaasta kapasiteetista; ottaa huomioon, että arviolta kaksi kolmesta hoivan tarpeessa olevasta henkilöstä ei saa hoivapalveluja, mikä johtuu pääasiassa siitä, että niitä ei ole saatavilla ja että ne eivät ole kohtuuhintaisia (77); ottaa huomioon, että kotitalouksilla, joilla on alhainen tulotaso tai alhaisempi koulutustaso sekä maahanmuuttajatalouksilla on suurimmat vaikeudet saada virallisia kotona asumiseen perustuvia pitkäaikaishoitopalveluja; ottaa huomioon, että kaikkialla EU:ssa kolmannes ja viidessä jäsenvaltiossa jopa yli puolet kotitalouksista ilmoittaa, että ne tarvitsisivat ammattimaisia pitkäaikaishoitopalveluja mutta eivät voi käyttää niitä taloudellisten syiden vuoksi (78); katsoo, että terveydenhuollon ja hoivan olisi oltava yleisesti ja tosiasiallisesti saatavilla taloudellisista olosuhteista, asuinpaikasta tai hallinnollisesta tai maahanmuuttaja-asemasta riippumatta; ottaa huomioon, että pienituloiset henkilöt ovat myös ryhmä, jossa hoivan tarve on yleisempää (79);

AY. ottaa huomioon, että digitaaliteknologialla voidaan tukea sekä hoivatyöntekijöitä että omaishoitajia ja vähentää taakkaa, jota heille kertyy esimerkiksi kuljetettaessa potilaita tapaamisiin, jotka voitaisiin järjestää myös sähköisesti; ottaa huomioon, että Eurocarers-järjestön vuonna 2021 teettämän tutkimuksen mukaan 78 prosenttia omaishoitajista ei ole koskaan käyttänyt hoitoteknologiaa (80); katsoo, että hoiva-alan digitalisaatio ja esineiden internet on otettava huomioon mutta ne eivät saisi korvata täysin hoivan antamisessa korvaamatonta ihmisen vuorovaikutusta; toteaa, että olisi kannustettava tutkimus- ja pilottihankkeisiin, jotta voidaan testata digitaalisten palvelujen toteutettavuutta ja vaikuttavuutta; ottaa huomioon, että ikääntyneillä ja erityisesti hoivaa saavilla on vaikeuksia käyttää digitaalisia palveluja; katsoo, että digitaalisten palvelujen saatavuutta, digitaalinen lukutaito mukaan luettuna, olisi pidettävä hoivan saajien oikeutena; ottaa huomioon, että jyrkkä siirtymä etätyöhön osoitti, että on tarpeen panna paremmin täytäntöön, tarkistaa ja päivittää lainsäädäntöä, joka liittyy työoloihin digitaalisessa ympäristössä ja tekoälyn käyttöön työelämässä;

AZ. ottaa huomioon, että naiset, joihin kohdistuu moniperusteista syrjintää, kohtaavat muitakin esteitä terveydenhuolto- ja hoivapalvelujen saatavuudessa ja että on kiinnitettävä erityistä huomiota yksityisten ja julkisten palvelujen saamisessa esiintyviin tiedostamattomien ennakkoasenteiden vaikutuksiin, jotka johtuvat sitkeistä stereotypioista ja tiettyjen ryhmien aliedustuksesta kyseisissä instituutioissa;

BA. katsoo, että erityistä huomiota olisi kiinnitettävä erittäin iäkkäisiin henkilöihin, jotta voidaan tarvittaessa auttaa itsenäisyytensä menettäneitä henkilöitä ja estää heitä joutumasta eristyksiin muista;

BB. toteaa, että ehkäisevien toimien ja ikääntyneiden kuntoutuksen merkitys terveelle ja ihmisarvoiselle ikääntymiselle olisi otettava asianmukaisesti huomioon;

BC. toteaa, että hoitajien antamaa hoitoa on uudistettava tarjoamalla mahdollisuuksien mukaan maksutonta tai kohtuuhintaista kotihoidon tukea;

BD. ottaa huomioon, että kestävän kehityksen tavoitteiden mukaiset lisääntyneet investoinnit hoivatalouteen johtaisivat lähes 300 miljoonaan uuteen työpaikkaan vuoteen 2035 mennessä (81); ottaa huomioon, että tähän kuuluisi 96 miljoonaa välitöntä työpaikkaa lastenhoidossa, 136 miljoonaa välitöntä työpaikkaa pitkäaikaishoidossa ja 67 miljoonaa välillistä työpaikkaa muilla kuin hoiva-aloilla; ottaa huomioon, että tämän tasoinen työpaikkojen luominen edellyttäisi investointia, joka on suuruudeltaan 3,2 prosenttia maailmanlaajuisesta bruttokansantuotteesta, kun otetaan huomioon kokonaiskustannukset vähennettynä verotuloilla (82); ottaa huomioon komission arvioineen, että EU:ssa odotetaan syntyvän vuoteen 2030 mennessä kahdeksan miljoonaa uutta työpaikkaa hoiva-alalla (83);

BE. ottaa huomioon, että väestörakenteen muutos ja siihen liittyvä väestön ikääntyminen lisäävät hoivapalvelujen kysyntää; ottaa huomioon, että hoivatyötä ei todennäköisesti korvata tai vähennetä automaatiolla; katsoo, että tämän pitäisi kannustaa EU:ta ja jäsenvaltioita investoimaan hoivatalouteen lupaavana työpaikkoja luovana alana digitaalisen siirtymän puitteissa, jotta voidaan lisätä pätevän henkilöstön määrää ja houkutella alalle lisää ihmisiä;

BF. ottaa huomioon, että hoivatyön ja erityisesti sosiaalipalvelujen laatuvaatimuksia ei edelleenkään ole tai ne ovat puutteellisia;

BG. ottaa huomioon, että hoiva-ala tarvitsee merkittäviä investointeja, resursseja ja uudistuksia; ottaa huomioon, että vuonna 2018 sosiaalisen infrastruktuurin vuotuisen investointivajeen arvioitiin olevan Euroopassa 100–150 miljardia euroa (84); ottaa huomioon, että ikääntymistä koskevassa vuoden 2021 raportissa ennakoitiin pitkäaikaishoidon ja -tuen kustannusten kattamiseen tarvittavien julkisten menojen kasvavan 2,9 prosenttiin bruttokansantuotteesta vuonna 2070 verrattuna 1,7 prosenttiin vuonna 2016, kun taas terveeseen ikääntymiseen pohjautuva skenaario voisi merkittävästi alentaa näitä kustannuksia ja pitkäaikaishoidon tarpeiden täysimääräinen kattaminen puolestaan lisäisi niitä huomattavasti;

BH. ottaa huomioon, että on ratkaisevan tärkeää ymmärtää virallisen hoivatyön ja omaishoidon välistä vuorovaikutusta; ottaa huomioon, että viralliset hoivapalvelut voivat tukea omaishoitajia esimerkiksi antamalla heille mahdollisuuden pitää vapaata ja koulutusta; ottaa huomioon, että omaishoitajien virallisen tunnustuksen puute ja siihen liittyvä omaishoitajia sekä heidän tarpeitansa koskevien tietojen puute ovat esteenä tälle vuorovaikutukselle;

BI. ottaa huomioon, että hoivan tarjoaminen riippuu hyvin rahoitetuista ja toimivista julkisista palveluista ja sosiaaliturvajärjestelmistä;

BJ. ottaa huomioon, että omaishoitajia on hyvin erilaisia; ottaa huomioon, että heidän tarpeensa vaihtelevat heidän sosioekonomisen tilanteensa, heidän työmarkkinoille osallistumisensa, heidän hoivattaviensa tarpeiden sekä heidän hoivaan käyttämänsä ajan mukaan;

BK. ottaa huomioon, että hermoston rappeutumissairaudet, kuten Alzheimerin tauti ja muut muistisairaudet, ovat edelleen alidiagnosoituja useimmissa Euroopan maissa; ottaa huomioon, että on selviä viitteitä siitä, että nykyinen 9 miljoonan vahvistetun dementiatapauksen määrä kaksinkertaistuu vuoteen 2050 mennessä; ottaa huomioon, että naiset sairastavat suhteessa enemmän dementiaa (85);

BL. ottaa huomioon, että Euroopan oikeusasiamies käynnisti helmikuussa 2021 oma-aloitteisen tutkimuksen komission roolista laitoshoidon purkamisprosessissa EU:ssa ja keskittyi siinä siihen, täyttääkö komissio velvoitteensa varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät EU:n varoja tavalla, joka edistää siirtymistä pois laitoksista kohti itsenäistä elämää ja osallistumista yhteisön toimintaan;

BM. ottaa huomioon, että vuonna 2001 annetussa tilapäistä suojelua koskevassa direktiivissä säädetty mekanismi on otettu käyttöön ensimmäistä kertaa vastauksena suureen määrään Ukrainassa käytävää sotaa pakenevia pakolaisia, ennen kaikkea naisia, joilla on huollettavinaan lapsia ja muita henkilöitä; toteaa, että sillä taataan siirtymään joutuneille henkilöille yhtäläinen pääsy työmarkkinoille sekä mahdollisuus asumiseen, terveydenhuoltoon ja lasten koulutukseen; ottaa huomioon, että edellä mainitun mekanismin käyttöönotolla on merkittävä suora vaikutus hoiva-alaan, sillä se lisää kattavia ja yksilöllisiä hoivapalveluja tarvitsevien henkilöiden määrää EU:ssa mutta myös sekä virallisten hoivatyöntekijöiden että omaishoitajien määrää;

BN. ottaa huomioon, että hoivapalvelujen laatua koskevat tiedot perustuvat lähes yksinomaan muihin kuin vakiomuotoisiin asiakastyytyväisyyskyselyihin;

BO. ottaa huomioon, että erityisesti ikääntyneiden, yksin asuvien, vammaisten ja köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa olevien henkilöiden, pienten lasten perheiden ja yksinhuoltajien asianmukaiseen, kunnolliseen ja kohtuuhintaiseen asumiseen liittyvät vaikeudet vaikeuttavat merkittävästi laadukkaiden hoivapalvelujen saatavuutta;

BP. ottaa huomioon, että yhdentoista OECD-maan pitkäaikaishoidon työntekijöiden mediaanipalkka on vain 9 euroa tunnissa, kun taas sairaalassa työskentelevien – joista suurin osa on miehiä – mediaanipalkka on 14 euroa tunnissa (86);

BQ. ottaa huomioon, että yli puolet hoivatyöntekijöistä sanoo, että ei ansaitse riittävästi kattamaan perustarpeita, kuten asumista ja ruokaa, ja 31 prosentilla ei ole saatavilla riittävästi henkilönsuojaimia (87);

BR. ottaa huomioon, että suurin osa hoivatyöntekijöistä ei ansaitse riittävästi turvatakseen tyydyttävän elintason itselleen ja perheelleen (88);

Huolehtiva Eurooppa

1. panee merkille, että on olennaisen tärkeää varmistaa ihmisarvo, itsenäisyys, riippumattomuus, hyvinvointi ja osallistuminen sosiaaliseen elämään laadukkaan hoivan avulla koko elämän ajan varhaiskasvatuksesta ja koulutuksesta ikääntyneiden hoivapalveluihin ja vammaisten henkilöiden tukemiseen, ja toteaa, että on pidettävä mielessä, että ihmiset ovat toisistaan riippuvaisia ja kuka tahansa saattaa tarvita hoivaa jossain elämänsä vaiheessa;

2. korostaa julkisten hoivapalvelujen saavutettavuuden ja saatavuuden sekä hoivan laadun, saavutettavuuden, saatavuuden, kohtuuhintaisuuden ja soveltuvuuden merkitystä ja sitä, että kaikilla hoivaa tarvitsevilla ja heitä hoitavilla olisi oltava oikeus todelliseen valinnanvapauteen heille ja heidän perheilleen sopivien hoivapalvelujen ja niiden muodon (perhehoito, yhteisöperustainen hoito, potilaskeskeinen hoito, yksilöllinen hoito tai muut muodot), paikan ja intensiteetin suhteen, niin että kiinnitetään erityistä huomiota niiden tarjontaan ja saatavuuteen syrjäseuduilla, kuten maaseudulla tai syrjäisimmillä alueilla, asuville henkilöille; katsoo, että investoinnit laadukkaiden julkisten sosiaalipalvelujen tarjoamiseen ovat olennainen keino estää huono-osaisuuden siirtymistä sukupolvelta toiselle;

3. toteaa, että hoivaa ja siihen liittyviä erilaisia toimintamalleja on kehitettävä ja suunniteltava uudelleen yksilöiden tarpeiden mukaan; ottaa huomioon, että hoivan järjestämisen mallit vaihtelevat jäsenvaltioissa, ja korostaa, että jokaisella on oikeus valita yksilölliseen tilanteeseensa parhaiten soveltuvat laadukkaat hoivapalvelut ja että jäsenvaltioiden ja EU:n on taattava tämä toimintapolitiikoissaan; huomauttaa, että Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteessa 18 todetaan, että ”jokaisella on oikeus kohtuuhintaisiin ja korkealaatuisiin pitkäaikaishoitopalveluihin sekä varsinkin kotihoitoon ja yhteisöpohjaisiin palveluihin”, ja korostaa, että tämän periaatteen toteutumiseksi hoivan tarjontaa olisi laajennettava;

4. panee merkille, että naiset muodostavat suurimman osan (76 prosenttia) hoiva-alan työvoimasta, tekevät suurimman osan omaishoidosta ja ovat myös enemmistö hoivan saajista; toteaa, että hoivatyö on edelleen aliarvostettua, siitä ei anneta tunnustusta ja omaishoitajien taloudellinen korvaus on riittämätöntä ja usein sitä ei ole lainkaan; katsoo, että tämä aliarvostus palkkauksen ja työolojen osalta sekä näkymättömyys liittyvät läheisesti alan naisvaltaisuuteen, koska suuri osa hoiva-alan työvoimasta ja omaishoitajista on naisia; tähdentää, että tämä sukupuolinäkökulma on otettava huomioon hoivastrategioita ja toimintamalleja suunniteltaessa;

5. tuo julki huolensa rakenteellisten ja taloudellisten rajoitteiden vaikutuksista siihen, minkä tyyppisiä hoivapalveluja yksilöiden saatavilla on, ja toteaa, että hoivan integrointi eri puolilla Eurooppaa on tällä hetkellä rajallista, koska asianmukaisia kannustimia ja rakenteita ei ole;

6. korostaa, että on tärkeää soveltaa hoiva-alaa koskeviin yhteisiin eurooppalaisiin toimiin yhdennettyä ja oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa, jossa kiinnitetään yhtä lailla huomiota ihmisten fyysisiin, psyykkisiin ja sosiaalisiin, henkilökohtaisiin ja kotitalouden tarpeisiin; korostaa, että on tärkeää yhtenäistää lähestymistapoja terveydenhuolto- ja sosiaalijärjestelmien sekä virallisen hoivatyön ja omaishoidon välillä; painottaa koordinoinnin merkitystä paikallisten, alueellisten ja kansallisten hoivatyöhön liittyvien toimintamallien välillä EU:n jäsenvaltioiden kesken ja horisontaalista ja alakohtaista integrointia;

7. painottaa tarvetta kehittää kunnianhimoinen ja osallistava eurooppalainen hoito- ja hoivastrategia, jolla varmistetaan kaikille yhtäläiset mahdollisuudet saada hoivaa kiinnittäen erityistä huomiota muita heikommassa asemassa oleviin henkilöihin ja joka edistää sosiaalista oikeudenmukaisuutta;

8. katsoo, että ennaltaehkäisy on keskeistä; kehottaa sisällyttämään osaksi kokonaisvaltaista eurooppalaista hoito- ja hoivastrategiaa primaariprevention, sekundaariprevention ja tertiaariprevention ( 89 ) , joihin sisältyy asiaankuuluvan koulutuksen ja tiedottamisen, seulonnan, varhaisen havaitsemisen, ennaltaehkäisyn ja soveltuvan seurannan asianmukainen käyttö ei-tarttuvien tautien osalta; kehottaa komissiota omaksumaan kattavan ja kokonaisvaltaisen lähestymistavan hoivaan;

9. kehottaa komissiota vahvistamaan EU:n kriisinsietokykyä ja valmiuksien kehittämistä terveyskriisejä varten; kehottaa komissiota edistämään tutkimusta ja innovointia määrittämällä ensisijaisia aloja tulevalle tutkimus- ja kehittämistoiminnalle nykyisten ja tulevien sairauksien pohjalta sekä hoiva-alaan liittyvien mahdollisuuksien kehittämistä edelleen myös yksityisille toimijoille;

10. korostaa, että kaikkien EU:n toimien tavoitteena hoivan, työmarkkinoiden ja sosiaalipalvelujen alalla olisi oltava tasavertainen tulonsaaja / tasavertainen hoivaaja -mallin, jossa miehet ja naiset toimivat tasavertaisesti palkkatyössä työmarkkinoilla ja palkattomassa työssä kotitalous- ja hoivatehtävissä, edistämisen; korostaa, että on tärkeää varmistaa sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen kaikkiin toimintapolitiikkoihin;

11. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita investoimaan hoiva-alaan, vahvistamaan kestäviä, suurempia ja riittäviä investointeja ja rahoitusta ja varmistamaan ne, jotta voidaan taata hoivaa tarvitseville henkilöstömäärältään riittävien kohtuuhintaisten ja laadukkaiden hoiva- ja kotitalouspalvelujen yhtäläinen saatavuus sekä hoivatyöntekijöille mahdollisuus aktiiviseen ja tyydyttävään työelämään ja riittävä palkka, joka tarjoaa kunnolliset mahdollisuudet elää ja luoda uraa alalla taitojen sertifioinnin ja validoinnin avulla;

12. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita parantamaan rahoituksen saatavuutta kaikentyyppisille hoivapalveluille ja käyttämään parhaalla mahdollisella tavalla Euroopan rakenne- ja investointirahastoja lastenhoitoon ja ikääntyneiden ja muiden hoivaa tarvitsevien henkilöiden hoitoon tehtäviin investointeihin ESR+:n, InvestEU:n ja muiden sosiaalisiin investointeihin kannustavien rahoitusvälineiden kautta sekä elpymis- ja palautumistukivälinettä, EU4Health-ohjelmaa ja Euroopan rakenne- ja investointirahastoja investointeihin julkisen vallan takaamaan hoitoon ja edistämään saavutettavien ja kohtuuhintaisten palvelujen tarjoamista kaikille; kehottaa komissiota vastaamaan odotuksiin ja luomaan synergioita, jotka koskevat sukupuolten tasa-arvoa, muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin kuuluvien henkilöiden osallistamista ja digitaaliseen ja vihreään siirtymään tehtäville investoinneille asetettavia normeja, esimerkiksi tukemaan hoivan ja hoivahankkeiden viherryttämistä ja käynnistämään ympäristön kannalta kestävää hoivaa koskevan aloitteen, sillä hoivainfrastruktuureilla on huomattavia kielteisiä ympäristövaikutuksia, jotka on ratkaistava ja joita on lievennettävä ohjaavien periaatteiden mukaisesti; kehottaa komissiota laatimaan tästä jäsenvaltioille ohjeita ja etenemissuunnitelman yhteisiä standardeja varten; kehottaa Euroopan investointipankkia harkitsemaan hoiva-alan ja hoivatalouden kehittämisen sisällyttämistä vuotuiseen talousarvioonsa osana sen oman sukupuolten tasa-arvoa ja naisten taloudellisten vaikutusmahdollisuuksien lisäämistä koskevan strategian täytäntöönpanoa;

13. pyytää asiaa koskevaa investointipakettia, jolla edistetään EU:n hoiva-alaa ja hoivataloutta sekä varmistetaan eri ohjelmien ja aloitteiden välinen koordinointi strategian täytäntöön panemiseksi tehokkaasti; kehottaa jälleen kerran kehittämään monivuotisessa rahoituskehyksessä ja siihen liittyvissä ohjelmissa sukupuolitietoisen budjetoinnin välineitä, joiden avulla voidaan seurata sukupuolten tasa-arvon edistämiseen kohdennettua erityisrahoitusta;

14. muistuttaa EU:n ja jäsenvaltioiden velvoitteista ja sitoumuksista, jotka koskevat siirtymistä eriytetyistä laitoksista yhteisöperustaiseen hoitoon ja perhehoitoon sekä itsenäisen asumisen ja tuen erilaisten mallien edistämistä; kehottaa jäsenvaltioita käyttämään saatavilla olevia EU:n ja jäsenvaltioiden varoja tämän siirtymän nopeuttamiseen ja yksilöllisen riippumattomuuden ja itsenäisen elämän tukemiseen antamalla tukea keinoille vahvistaa itsenäisyyttä, kuten kodin muutostöitä tai digitaalisten ilmaisinjärjestelmien ja avustavan teknologian asentamista kotiin, noudattaen kaikilta osin vammaisyleissopimuksen määräyksiä ja tavoitteita; kehottaa komissiota toteuttamaan tehokkaita toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että EU:n varoja käytetään siirtymiseen laitoshoidosta yhteisöperustaiseen hoitoon ja perhehoitoon ja samalla varmistetaan perhehoidon monimuotoisuus;

15. korostaa, että pimeän työn vähentämiseksi virallisessa hoivatyössä on tärkeää tarjota julkista rahoitusta aidoille hoivapalvelujen tarjoajille sosiaaliturvajärjestelmissä tai verotuilla, jotka tekevät laillisten ja reilujen hoivapalvelujen tarjoamisesta kohtuuhintaista;

16. kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan yleisen sairausvakuutusturvan, lisäämään terveydenhuoltoon tehtäviä investointeja ja rahoittamaan ensisijaisesti yhteisöperustaista hoitoa ja perusterveydenhuoltoa; kehottaa jäsenvaltioita poistamaan kiireellisesti nykyiset esteet kaikkien, myös paperittomien maahanmuuttajien, saatavilla olevalta terveydenhuollolta ja kiinnittämään erityistä huomiota naisiin, joihin kohdistuu moniperusteista syrjintää; kehottaa varmistamaan suuremmat ja kohtuulliset palkat ja kunnolliset työolot hoivatyöntekijöille, terveydenhuollon avustavalle henkilöstölle ja muulle tukihenkilöstölle;

17. painottaa, että huomattava osa hoivamalleista, -palveluista ja -laitoksista perustuu laitospohjaiseen ja vanhentuneeseen malliin ja nykyaikaisten laatukriteerien alapuolella eivätkä ne vastaa hoivaa saavien henkilöiden fyysisiä, sosiaalisia ja psyykkisiä tarpeita ja toiveita; painottaa, että hoivaa tarvitsevat henkilöt olisi asetettava hoivapolitiikkojen ja -palvelujen suunnittelun, täytäntöönpanon ja arvioinnin kaikkien vaiheiden keskiöön tutkimalla innovatiivisia ratkaisuja, uusia malleja ja välineitä hoivan tarjoamiseksi, edistämällä sosiaalista osallisuutta ja eri sukupolvien ymmärrystä hoivaa tarvitsevien ihmisten yksilöllisistä tarpeista ja pyrkimällä siirtymään laitoshoidosta perhehoitoon ja yhteisöperustaiseen hoitoon ja edistämään itsenäisen elämän ja tuen erilaisia malleja;

18. katsoo, että ihmiskeskeinen ja yksilöllinen hoiva on välttämätöntä, jotta voidaan varmistaa hoivan saajien ja heidän hoitajiensa ihmisarvo ja täysipainoinen osallistuminen yhteisöön ja osallisuus siinä; korostaa, että tämä ihmiskeskeiseen lähestymistapaan siirtyminen edellyttää hoivan integroimista kokonaisvaltaisempiin hoivasuunnitelmiin, jotta voidaan parantaa hoivan saajille koituvia etuja ja hoivan laatua;

19. korostaa tarvetta hyödyntää täysipainoisesti digitaalisia ratkaisuja, jotta voidaan auttaa hoivan tarpeessa olevia henkilöitä itsenäiseen ja riippumattomaan elämään; korostaa myös tarvetta parantaa heidän itsemääräämisoikeutensa kunnioittamista ja kehittää sekä hoiva-alan ammattilaisten että hoivan saajien riippumattomuutta yksilöllisellä lähestymistavalla hoivan suunnitteluun ja budjetointiin, mihin kuuluu räätälöity terveydenhuolto ja henkilökeskeinen hoiva soveltuvien työkalujen avulla, samalla kun varmistetaan, että hoivaa ja tukea tarvitsevilla henkilöillä on laadukkaita ihmiskontakteja;

20. katsoo, että hoivan kehittämisessä olisi otettava huomioon kaikki käyttäjäryhmät ja heidän eroavaisuutensa; toteaa, että hoivapalvelujen suunnittelijat, mitoittajat ja tarjoajat ovat vastuussa palvelujen käyttäjien tarpeista, heidän voimaannuttamisestaan ja käyttäjäpohjaisen lähestymistavan merkityksestä palvelujen kehittämisessä ja että ikääntyneille ja vammaisille henkilöille tarkoitettuja hoivapalveluja on suunniteltava ja kehitettävä yhdessä käyttäjien kanssa;

21. kehottaa jäsenvaltioita vaihtamaan tietoja ja parhaita käytäntöjä sellaisen virallisia hoivapalveluja ja omaishoitoa koskevan yhteisen eurooppalaisen laatukehyksen kehittämiseksi, joka perustuu itsenäisyyttä, riippumattomuutta ja hyvinvointia koskeviin oikeuksiin ja muun muassa WHO:n kehykseen, jonka avulla maita autetaan luomaan pitkäaikaishoidon integroitu jatkumo, ja joka kattaa kaikki hoivapuitteet, kannustaa ylöspäin suuntautuvaan sosiaaliseen lähentymiseen, takaa kaikille kansalaisille yhtäläiset oikeudet ja parantaa elämänlaatua;

22. kehottaa komissiota tukemaan jäsenvaltioita niiden tiedonkeruuinfrastruktuurien parantamisessa tämän laatukehyksen mukaisesti;

23. kehottaa lisäksi vaihtamaan parhaita käytäntöjä parhaasta tavasta tukea ryhmiä, joilla on erityisiä hoivatarpeita (kuten yksinhuoltajat, jotka ovat pääasiassa naisia, vakavasti sairaiden lasten vanhemmat ja ikääntyneet);

24. korostaa, että hoivatarpeiden lisääntyminen edellyttää haasteisiin vastaamiseksi EU:n yhteistä lähestymistapaa, ja kehottaa laatimaan ehkäisevää terveydenhuoltoa koskevan konkreettisen eurooppalaisen strategian osana ratkaisua terveydenhuoltojärjestelmään kohdistuvaan kasvavaan paineeseen; toteaa, että hoivapalveluita olisi kehitettävä siten, että parannetaan hoivan jatkuvuutta, ennaltaehkäisevää terveydenhuoltoa ja kuntoutusta sekä edistetään itsenäistä elämää, ja korostaa elinikäisen terveyden edistämisen ja siihen liittyvää koulutusta, sairauksien ehkäisemistä ja säännöllisiä terveystarkastuksia koskevien ohjelmien merkitystä sekä tehokkaampia terveydenhuolto-ohjelmia terveenä ikääntymistä koskevan prosessin edistämiseksi; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita osallistumaan aktiivisesti WHO:n terveen ikääntymisen vuosikymmen -aloitteeseen laatimalla EU:ssa tervettä ikääntymistä koskevia suunnitelmia, jotka kattavat terveys- ja hoivapalvelujen saatavuuden, ja strategioita terveyden edistämiseksi ja sairauksien ehkäisemiseksi;

25. kehottaa komissiota johtamaan toimia hoivan alalla ja asettamaan hoivapalvelujen rahoitukselle, saatavuudelle, laadulle, tehokkuudelle ja kestävyydelle kunnianhimoisia tavoitteita jäsenvaltioita ja asiaankuuluvia sidosryhmiä, työmarkkinaosapuolet mukaan luettuina, kuullen ja kehittämään yhdenmukaisia määritelmiä ja indikaattoreita, joilla arvioidaan näitä tavoitteita lasten, ikääntyneiden ja vammaisten henkilöiden kannalta;

26. korostaa, että tarvitaan tulostaulua, jolla seurataan laadukasta hoivaa koskevan oikeuden toteutumista julkisessa, yksityisessä, virallisessa ja epävirallisessa yhteydessä;

27. muistuttaa, että EU:n olisi hyödynnettävä ihmisarvoista hoivatyötä koskevaa ILO:n 5R-kehystä (tunnustetaan palkaton hoivatyö, vähennetään sitä ja jaetaan se uudelleen, palkitaan palkallisesta hoivatyöstä) ja taattava hoivatyöntekijöiden edustus, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja työehtosopimusneuvottelut;

28. muistuttaa, että olisi edistyttävä kohti hoivataloutta, jossa hoivaan sovelletaan integroitua, kokonaisvaltaista, sukupuolisensitiivistä ja elinikäistä lähestymistapaa; korostaa, että tähän olisi sisällyttävä lainsäädäntötoimenpiteitä ja investointeja EU:n tasolla, jotta voidaan edistää kunnollisia työoloja ja lisätä hoiva-alan työn houkuttelevuutta;

29. korostaa, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevän konferenssin jatkopäätelmissä on korostettava hoivaa koskevan eurooppalaisen lähestymistavan tarvetta, koska hoiva on keskeinen ala Euroopan tulevaisuuden kannalta;

30. kehottaa komissiota esittämään kunnianhimoisen, perusteellisen ja tulevaisuuden tarpeet huomioon ottavan eurooppalaisen hoito- ja hoivastrategian, joka perustuu kaikkien oikeuteen saada kohtuuhintaista, saavutettavaa ja laadukasta hoivaa, muihin Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa ja EU:n strategisissa asiakirjoissa esitettyihin periaatteisiin ja sekä hoivan saajien että heitä hoitavien yksilöllisiin oikeuksiin ja tarpeisiin; toteaa, että strategian olisi katettava ihmisen koko elämä siten, että se kohdennetaan ihmisten tarpeisiin ja niihin vastataan kriittisinä aikoina, luodaan pohjaa hoivapalvelujen jatkuvuudelle koko heidän elämänsä ajan sekä edistetään sukupolvien välistä solidaarisuutta;

31. korostaa, että tämän strategian olisi perustuttava julkisesti saatavilla oleviin luotettaviin, ymmärrettäviin ja vertailukelpoisiin tietoihin sekä hoivaa antavien että hoivan saajien tilanteesta ja ryhmistä sukupuolen, iän, kansallisuuden, etnisen alkuperän ( 90 ) , vammaisuuden, sosioekonomisen aseman, saatavuuden ja saavutettavuuden, tarjotun tai saadun hoivan tyypin ja eri hoitoympäristöjen (yksityinen tai julkinen, laitos-, perhe- tai yhteisöperustainen hoito) mukaan eriteltyinä, siihen olisi sisällyttävä konkreettisia ja edistyksellisiä tavoitteita ja aikataulu ja indikaattoreita, joilla arvioidaan edistymistä, ja sillä olisi puututtava eriarvoisuuteen ottaen huomioon eurooppalaisten yhteiskuntien hoivatarpeet; kehottaa jälleen komissiota ja jäsenvaltioita saattamaan ajan tasalle tilastollisen kehyksen luotettavien, vertailukelpoisten ja eriteltyjen tietojen keräämiseksi ja varmistamaan siinä yksityisyyden suojaa ja perusoikeuksia koskevien normien täydellisen noudattamisen; kehottaa komissiota kehittämään keskitetysti hallinnoituja yksityiskohtaisia ajankäyttötutkimuksia, jotka on eritelty edellä mainituilla muuttujilla, jotta voidaan arvioida palkattoman työn arvoa kaikissa jäsenvaltioissa;

32. korostaa, että eurooppalaisen hoito- ja hoivastrategian valmistelussa on kuultava kaikkia asiaankuuluvia sidosryhmiä EU:n, kansallisella ja paikallisella tasolla, myös omaishoitajien edustajia ja potilasjärjestöjä, jotta voidaan ottaa huomioon heidän tilanteidensa ja tarpeidensa moninaisuus, ja painottaa, että strategiassa olisi yksilöitävä sen kohderyhmät;

33. kehottaa komissiota sisällyttämään eurooppalaiseen hoito- ja hoivastrategiaan kattavia väkivallan ja häirinnän vastaisia toimenpiteitä, jotka koskevat erityisesti kaikenlaisen ikääntyneiden henkilöiden ja hoitajien kaltoinkohtelun torjuntaa, jotta voidaan torjua huolestuttavia ilmiöitä, kuten auttamatta jättämistä, laiminlyöntejä ja fyysisten tai kemiallisten rajoitteiden perusteetonta käyttöä erityisesti pitkäaikaishoidon ja -tuen alalla; kehottaa jäsenvaltioita kehittämään koulutusta omaishoitajille ja hoivatyön tekijöille hoivaan liittyvän väkivallan ja häirinnän ehkäisemiseksi, kieltämiseksi ja torjumiseksi sekä luomaan riippumattomia ja tehokkaita mekanismeja niistä ilmoittamista ja niihin puuttumista varten;

34. kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että hoivatalouteen kohdennetut investoinnit sisällytetään (tarkistettuihin) kansallisiin elpymis- ja palautumissuunnitelmiin, koheesiorahastoon ja kaikkiin muihin asiaankuuluviin EU:n rahoitusvälineisiin;

35. korostaa, että nouseva senioritalous voisi muuttua yhdeksi tärkeimmistä talouden moottoreista erityisesti maaseudulla ja tuoda terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon aloille mahdollisuuksia tarjota laadukasta hoitoa tehokkaammin;

36. kehottaa komissiota perustamaan EU:n tasa-arvoisen hoivan päivän joka karkauspäiväksi 29. helmikuuta, jotta voidaan lisätä tietoisuutta hoivatyön ja hoitajien aliarvostuksesta ja näkymättömyydestä yhteiskunnissamme;

37. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita hyväksymään välittömiin hoivatarpeisiin vastaamisen ohella toimintapolitiikkoja ja toimenpiteitä, joilla puututaan niiden syihin, kuten köyhyyteen, sosiaaliseen syrjäytymiseen ja muihin rakenteellisiin esteisiin, jotka estävät laadukkaan hoivan yhdenvertaisen saatavuuden, ennen kaikkea työllisyyteen, koulutukseen sekä kunnolliseen ja kohtuuhintaiseen asumiseen liittyviin haasteisiin;

Laadukasta hoitoa kaikille lapsille

38. pitää myönteisinä komission suunnitelmia Barcelonan tavoitteiden tarkistamiseksi osana EU:n hoito- ja hoivastrategiapakettia; kehottaa kannustamaan ylöspäin tapahtuvaan lähentymiseen ja lisäinvestointeihin, jotta kaikille lapsille EU:ssa on tarjolla laadukasta julkista hoitoa, muun muassa nostamalla merkittävästi tavoitetasoa kaikille lapsille tarkoitettujen lastenhoitopalvelujen saatavuudessa, mukaan lukien alle kolmevuotiaat, köyhyydessä elävät, sosiaalisesti syrjäytyneet ja syrjinnän eri muodoista kärsivät lapset, ja asettamalla tarkoin määriteltyjä indikaattoreita, joilla seurataan alle yksivuotiaille lapsille tarkoitettujen lastenhoitopaikkojen saatavuutta; kehottaa komissiota sisällyttämään tavoitteisiin uuden tavoitteen lastenhoidon tarjoamisesta koulupäivän jälkeen; kehottaa jäsenvaltioita, jotka ovat jääneet jälkeen vuoden 2002 Barcelonan tavoitteista, toteuttamaan mahdollisimman pian kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta saavutetaan tavoite, jonka mukaan vähintään 90 prosentille kolme vuotta täyttäneistä alle kouluikäisistä lapsista ja vähintään 33 prosentille alle kolmivuotiaista lapsista on tarjolla päivähoitoa;

39. muistuttaa, että EU:n varoja (ERI-rahastot ja erityisesti Euroopan sosiaalirahasto plus sekä elpymis- ja palautumistukiväline) olisi käytettävä täydentämään jäsenvaltioiden lastenhoitoon tekemiä investointeja; kehottaa komissiota edistämään investointeja lastenhoitopalveluihin jäsenvaltioiden käyttämissä EU:n rahoitusvälineissä; korostaa, että julkiset investoinnit ja lastenhoitoalan työntekijöiden laadukkaat työolot ja -ehdot ovat keskeisen tärkeitä laadukkaan lastenhoidon tarjoamiselle;

40. kehottaa jäsenvaltioita suunnittelemaan lastenhoidon ja koulunkäynnin, koulun jälkeiset harrastukset mukaan luettuina, ja muut toimintapolitiikat ja toimenpiteet, joilla tuetaan kaikkia lapsia ja heidän perheitään, osallistavalla ja yhdennetyllä tavalla soveltaen lapsikeskeistä lähestymistapaa ja kiinnittäen erityistä huomiota muita heikommassa asemassa oleviin lapsiin, kuten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa oleviin tai niistä jo kärsiviin lapsiin sekä maahanmuuttajalapsiin ja vähemmistöihin kuuluviin lapsiin, ja niin, että edesautetaan eurooppalaisen lapsitakuun nopeaa ja tehokasta täytäntöönpanoa, mihin kuuluu sitoumus taata tosiasiallinen ja maksuton laadukas varhaiskasvatus avun tarpeessa oleville lapsille ( 91 ) ; kehottaa jäsenvaltioita kehittämään vammaisille lapsille henkilökohtaisia avustuspalveluja ja varmistamaan ihmisarvoiset ja laadukkaat työolot vammaisten lasten kanssa työskenteleville ammattilaisille;

41. korostaa, että covid-19-kriisi ja Ukrainan sodan pakolaisten saapuminen voivat pahentaa entisestään köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien lasten tai laadukkaan hoivan tarpeessa olevien lasten tilannetta; kehottaa siksi jälleen ( 92 ) jäsenvaltioita ja komissiota lisäämään kiireellisesti eurooppalaisen lapsitakuun rahoitusta vähintään 20 miljardilla eurolla, jotta voidaan torjua lapsiin ja heidän perheisiinsä vaikuttavaa köyhyyttä ja edistää tavoitetta köyhyyden vähentämisestä vähintään 15 miljoonalla vuoteen 2030 mennessä, mukaan lukien vähintään 5 miljoonaa lasta kaikissa jäsenvaltioissa;

42. palauttaa mieliin, että sosiaalinen suojelu ja yksilöiden ja perheiden tukeminen, erityisesti muita heikommassa asemassa olevien ryhmien, kuten suurperheiden, yksinhuoltajaperheiden tai vammaisten lasten perheiden, on olennaisen tärkeää, ja kehottaa toimivaltaisia kansallisia viranomaisia varmistamaan riittävät ja saavutettavat yleiset sosiaaliturvajärjestelmät kaikille ja integroidut lastensuojelujärjestelmät, jotta ketään ei jätetä jälkeen, mukaan lukien tehokkaat ennaltaehkäisevät, varhaiseen puuttumiseen ja perheiden tukemiseen tähtäävät toimenpiteet, jotta varmistetaan niiden lasten turvallisuus, jotka elävät vailla vanhempien huolenpitoa tai ovat vaarassa menettää vanhempiensa huolenpidon, ja kehottaa toteuttamaan myös siirtymistä laitoshoidosta laadukkaaseen perhe- tai yhteisöperustaiseen hoitoon tukevia toimenpiteitä; kehottaa jäsenvaltioita lisäämään investointeja lastensuojelujärjestelmiin ja sosiaaliturvapalveluihin, sillä ne ovat tärkeä osa lapsitakuun täytäntöönpanoa;

43. kehottaa jäsenvaltioita tarjoamaan vanhemmille jatkuvaa kokonaisvaltaista ja integroitua tukea, mukaan lukien äitiys-, isyys- ja vanhempainrahaoikeudet ja vanhemmuuteen liittyvät toimenpiteet, jotka olisi otettava huomioon myös eläkejärjestelmissä, matalan kynnyksen sosiaalipalvelut, kuten päivähoito, neuvonta, sovittelu tai psykososiaalinen tuki, joilla miehiä kannustetaan merkittävämpään rooliin ja siten varmistetaan heidän yhtäläinen osallistumisensa palkattomaan hoivatyöhön ja kotitalouden velvollisuuksiin, mukaan lukien hyvin pienten lasten ja vammaisten lasten hoito; korostaa riittävien, saavutettavien ja kohtuuhintaisten hoivainfrastruktuurien ja -palvelujen merkitystä erityisesti yksinhuoltajille, joiden suuri enemmistö on naisia, sekä pienituloisille ja tulojen suhteen epävarmuudessa eläville perheille, jotka ovat köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita keräämään standardoituja tasa-arvoa koskevia tietoja, jotka eritellään direktiiveillä 2000/43/EY, 2000/78/EY ja 2006/54/EY suojatuilla perusteilla, vapaaehtoisen osallistumisen, luottamuksellisuuden, itsemäärittelyn ja tietoon perustuvan suostumuksen pohjalta ja noudattaen EU:n tietosuojan ja perusoikeuksien keskeisiä periaatteita ja normeja;

44. korostaa, että on tärkeää varmistaa saavutettava, saatavilla oleva, kohtuuhintainen ja osallistava laadukas lastenhoito, jossa käytetään oikeuksiin perustuvaa lapsikeskeistä lähestymistapaa, joka täyttää vaatimukset vanhempien työaikana ja koulujen lomien aikana ja joka helpottaa vanhempien yhtäläisiä mahdollisuuksia palata työelämään ja tukee työ- ja yksityiselämän tasapainoa, sillä se on yksi tärkeimmistä tekijöistä naisten täysipainoisessa osallistumisessa työmarkkinoille; korostaa, että sen olisi samalla vastattava lasten ja heidän vanhempiensa erityistarpeisiin, jotka liittyvät esimerkiksi vammaisuuteen, sairauteen tai työskentelyyn tietyllä alalla; muistuttaa, että sukupuolten epätasa-arvolla hoiva- ja työllisyysasioissa on elinikäisiä kielteisiä vaikutuksia monien naisten työmarkkinoille osallistumiseen ja urakehitykseen, mikä johtaa merkittävään sukupuolten väliseen eroon eläkkeissä ja suuriin eroihin vanhuusiän köyhyysasteessa;

Laadukkaiden hoivapalvelujen yhtäläinen saatavuus

45. kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan oikeuden hoivaan ja uudistamaan ja integroimaan sosiaalipalvelunsa ja sosiaaliturvajärjestelmänsä siten, että hoivapalvelut ja hoidot ovat tosiasiallisesti, kattavasti, yhtäläisesti ja oikea-aikaisesti saatavilla koko elämän ajan yksilöllisen lähestymistavan mukaisesti, ja ottamaan sosiaaliturvajärjestelmiinsä ratkaisuja, joilla varmistetaan yksilöllinen lähestymistapa ja käyttäjien suurempi riippumattomuus, kun he valitsevat palveluja ja työsuhdetyyppejä, jotka sopivat parhaiten sekä hoivan saajien että hoivatyötä tekevien tarpeisiin ja suojelevat molempien oikeuksia, mukaan lukien henkilökohtaiset kotitalouspalvelut, henkilökohtainen avustaminen ja muut kotihoitopalvelujen työsuhdemuodot, jotta voidaan lisätä hoivan jatkuvuutta, ehkäisevää terveydenhuoltoa, kuntoutusta, työperäisten sairauksien parempaa ehkäisemistä, diagnosointia ja hoitoa, riippumattomuutta, itsenäistä asumista ja yhteisöön osallistumista; kiinnittää huomiota tarpeeseen erottaa hoivaetuudet muiden sosiaalisten tulonsiirtojen tukikelpoisuudesta ja poistaa rakenteelliset esteet, jotka johtavat hoivapalvelujen ja muiden tukipalvelujen käyttämättä jättämiseen tai lykkäämiseen; viittaa kaikkien hoivatyöntekijöillä, erityisesti eri statuksilla olevien vierastyöläisten, tarpeisiin, sillä nämä voivat kohdata erityisiä esteitä hoivan saatavuudessa, moniperusteista syrjintää, syrjäytymistä ja työssäkäyvien köyhyyttä;

46. panee merkille, että saavutettavuus perustuu useiden tekijöiden, kuten räätälöityjen hoitopalvelujen saatavuuden, kustannusten ja joustavuuden, mutta myös riittävän hoivatyövoiman, ihmisarvoisten työolojen, odotusajan, maantieteellisen etäisyyden lähimpään hoivapalveluun, asianmukaisen julkisen infrastruktuurin ja liikenteen, yhdistelmään; katsoo, että tähän liittyen olisi oltava saatavilla, edistettävä, arvostettava ja tunnustettava hoivapalvelujen tarjoamisen erilaisia muotoja ja erityisesti perheessä ja yhteisöllisessä ympäristössä tarjottavien hoivapalvelujen tarjontaa olisi lisättävä ja asetettava etusijalle siirtyminen laitoshoidosta perhehoitoon ja yhteisöperustaiseen hoitoon; viittaa väestörakenteen muutokseen lisääntyneiden hoivatarpeiden merkittävänä tekijänä, joka edellyttää merkittäviä investointeja EU:lta ja jäsenvaltioilta sekä sellaisten hallinnollisten esteiden tunnistamista ja poistamista, jotka estävät hoivan saajia ja heidän perheitään tosiasiallisesti hyödyntämästä oikeaan aikaan soveltuvia hoiva- ja tukiratkaisuja;

47. korostaa vihreiden ympäristöjen vaikutusta ja hoivaa tarvitsevien ihmisten päivittäistä pääsyä erilaisiin luonto- ja ulkoiluympäristöihin laadukkaissa elinoloissa, toteaa tutkimusten osoittavan, että luontoon pääsyllä on huomattavia hyötyjä kaikkien ja erityisesti hoivaa tarvitsevien henkilöiden fyysiselle ja henkiselle terveydelle, ja korostaa tarvetta helpottaa hoivasta riippuvaisten ihmisten pääsyä luontoon ja ulkoilemaan sekä tukea luontoon perustuvia ratkaisuja hoiva-alalla;

48. panee merkille, että digitaaliset teknologiat ovat lupaava kehityssuunta hoivapalvelujen tukemisessa, mutta vain, jos niiden kehittämisen lähtökohtana on käyttäjälähtöisyys ja ne ovat modulaarisia ( 93 ) ja räätälöityjä; korostaa tähän liittyen, että komission ja jäsenvaltioiden on puututtava hoivatyöntekijöiden ja omaishoitajien sekä hoivan saajien digitaalisten taitojen puutteeseen toteuttamalla erityisesti näille ryhmille kohdennettuja ohjelmia; korostaa, että tätä olisi täydennettävä parantamalla internetyhteyksiä ja erityisesti käyttäjäystävällisiä ja räätälöityjä digitaalisia ratkaisuja, jotka ovat kaikkien hoivan saajien ja hoivatyötä tekevien saatavilla, jotta voidaan tukea digitaalisten terveyspalvelujen ja sähköisten hoivapalvelujen kehittämistä ja teknologisen kehityksen mahdollisuuksia vähentää eriarvoisuutta terveys- ja hoivapalvelujen saatavuudessa ja esteitä niiden rajatylittävälle tarjonnalle; kehottaa jäsenvaltioita hyödyntämään EU4Health- ja Digitaalinen Eurooppa -rahoitusta sekä hoivan saajien että hoivatyötä tekevien digitaalisen lukutaidon tukemiseksi ja parantamiseksi;

49. painottaa, että olisi varmistettava, ettei hoivaa tuotteisteta;

50. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään välineitä, joita tarvitaan hoivapalvelujen ja hoitojen saavutettavuuden, saatavuuden ja kohtuuhintaisuuden säännölliseen arviointiin; korostaa, että saavutettavuuden periaatetta sovelletaan myös ja se olisi pantava määrätietoisesti täytäntöön kaikissa hoiva- ja tukipalveluissa, joilla varmistetaan ihmisarvo ja riippumattomuus, sekä fyysisessä että digitaalisessa ympäristössä; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita suosimaan tulosperusteisia indikaattoreita hoivan saavutettavuuden osalta, kuten ilmoitetut vaille tarvittavaa hoivaa jäämiset;

51. korostaa, että on tärkeää investoida oikea-aikaisesti hoivapalveluihin, tunnistaa osaamisvajeet ja arvioida tulevia henkilöstö- ja koulutustarpeita yksittäisten ammattien, alojen ja alueiden tasolla kiinnittäen erityistä huomiota väestötiheyteen ja väestön hoivatarpeisiin, jotta näin voidaan varmistaa riittävä ja kestävä henkilöstömäärä ja torjua eriarvoisuutta palvelujen ja hoivan saatavuudessa; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään laadukkaat ja kattavat hoitoalan standardit ja indikaattorit sekä virallisille hoivapalveluille että omaishoidolle, kotipalveluille ja julkisia ja yksityisiä puitteita varten, mukaan lukien hoivatyötä tekevien pätevyys- ja koulutusvaatimukset, sekä työkalut niiden täytäntöönpanon tehokasta seurantaa varten;

52. korostaa, että sekä EU:n sisäisten liikkuvien työntekijöiden että EU:n ulkopuolisten vierastyöläisten tarjoamat rajatylittävät hoivapalvelut, mukaan lukien hoitajan asuessa kotitaloudessa, ovat usein ratkaisevan tärkeitä kasvavien hoivatarpeiden tyydyttämiseksi; palauttaa mieliin, että useimmat näistä vierastyöläisistä ovat naisia ja että maailmanlaajuiset hoiva-alan ketjut vaikuttavat heihin; korostaa, että henkilöiden ja työntekijöiden vapaa liikkuvuus on yksi EU:n peruspilareista, mutta rajatylittävää hoivaa koskevia haasteita on edelleen olemassa; kehottaa suojelemaan kaikkien hoivatyöntekijöiden ja hoivaa saavien sosiaaliturvaoikeuksia osana oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen tällä alalla sekä varmistamaan ihmisarvoiset työolot ja kitkemään pimeän työn; kannustaa jäsenvaltioita muun muassa kehittämään rajatylittävää koulutusta erityisesti raja-alueilla, helpottamaan rajatylittävää hoivan tarjoamista ja vaihtamaan hoiva-alan parhaita käytäntöjä, jotta voidaan torjua ”hoitajavuotoa” ja puutetta laadukkaasta hoidosta alueilla tai maissa, joista hoitajat tulevat;

53. kehottaa jälleen YK:n vammaisyleissopimuksen seurantakomitean Euroopan unionin vuonna 2015 hyväksytystä ensimmäisestä raportista antamien loppupäätelmien mukaisesti laatimaan vammaisuuden yhteisen määritelmän sekä tunnustamaan vastavuoroisesti vammaisaseman jäsenvaltioissa, jotta voidaan poistaa perustavanlaatuinen este vammaisten henkilöiden EU:n sisäiseltä liikkuvuudelta ja mahdollistaa vammaisille henkilöille terveys- ja hoivapalvelujen ja muiden itsenäistä asumista helpottavien palvelujen saatavuus sekä yhtäläiset koulutus- ja työllistymismahdollisuudet; kehottaa ottamaan eurooppalaisen vammaiskortin käyttöön ja laajentamaan sen kaikkiin jäsenvaltioihin viitoittaen tietä vammaisuuden eurooppalaiselle määritelmälle ja antaen vammaisille henkilöille mahdollisuuden käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen esteettömässä Euroopassa;

54. kehottaa asettamaan mielenterveyden etusijalle ja ottamaan sen huomioon kansanterveys- ja hoivapolitiikoissa EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla; kehottaa komissiota ehdottamaan eurooppalaista mielenterveysstrategiaa, jonka tarkoituksena on varmistaa hyvä mielenterveys kaikille, jossa määritetään kaikkien sukupolvien mielenterveyteen liittyvät haasteet kaikissa asiaa koskevissa ympäristöissä ja jossa torjutaan mielenterveyteen liittyviä stereotypioita ja leimautumista; korostaa, että tämä olisi tehtävä sukupuolisensitiivisellä tavalla kiinnittäen erityistä huomiota muita heikommassa asemassa oleviin ja vähäosaisimpiin ryhmiin; korostaa laadukkaan mielenterveyden ja hoivan merkitystä kautta elämän, mikä kattaa lapsuuden, koulutuksen ja työelämän sekä strategioita, joilla ehkäistään, havaitaan ja edistetään tosiasiallisesti saatavilla olevaa, kohtuuhintaista ja asianmukaista laadukasta hoitoa, joka parantaa kaikkien aikuisten, myös pitkäaikaishoitoa tarvitsevien, elämänlaatua;

55. korostaa emotionaalisen, psyykkisen, sosiaalisen ja hengellisen hoivan ja tuen sekä muiden mielenterveyspalvelujen kuin lääkityksen merkitystä palliatiivista hoitoa saavien henkilöiden elämänlaadun parantamisessa; kehottaa siksi komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään integroitujen palliatiivisten hoitopalvelujen saatavuutta kivun ja epämukavuuksien lievittämiseksi ja parantumattomasti sairaiden ihmisten ihmisarvon ja elämänlaadun säilyttämiseksi, sen jälkeen kun kaikkia aktiivisia hoitokeinoja on perinpohjaisesti harkittu ja ne on havaittu tehottomiksi; kehottaa niitä myös varmistamaan asianmukaisen tuen heitä hoivaaville;

56. vaatii sairaanhoitajille helpompaa pääsyä mielenterveyttä ja fyysistä terveyttä tukevien palvelujen pariin;

57. kehottaa jäsenvaltioita takaamaan tilapäistä suojelua saavien henkilöiden välittömän ja kokonaisvaltaisen pääsyn laadukkaisiin hoivapalveluihin ja toteuttamaan tämän ilman minkäänlaista syrjintää ja kiinnittäen erityistä huomiota heidän fyysisiin ja psyykkisiin tarpeisiinsa, jotka ovat seurausta sodasta ja pakolaisuudesta: kehottaa myös turvaamaan yhtäläiset ja kunnolliset työolot ja -ehdot ja kohtuullisen palkkauksen tilapäistä suojelua saaville henkilöille, jotka etsivät työtä hoiva-alalla; painottaa, että tätä tarkoitusta varten on olennaista lisätä valmiuksia ja investointeja hoiva-alalle;

Laadukasta pitkäaikaishoitoa pitkää ja laadukasta elämää varten

58. kehottaa komissiota laatimaan kattavia, kunnianhimoisia ja oikeuksiin perustuvia tavoitteita ja niitä vastaavia indikaattoreita, raportointimekanismin ja välineet hoidon ja palvelujen saavutettavuuden, saatavuuden, kohtuuhintaisuuden ja laadun sekä henkilöstön määrän seuraamiseksi ja niitä koskevien tietojen keräämiseksi: katsoo, että näitä olisi sovellettava kaikentyyppisissä palveluissa ja kaikentyyppisiin palveluntarjoajiin samaan tapaan kuin lastenhoitoa koskevia Barcelonan tavoitteita; korostaa, että tarvitaan kunnollisia työoloja koskevia tavoitteita ja indikaattoreita sekä naisten jatkuvaa osallistumista työmarkkinoille ja että niitä voitaisiin käyttää investointien, rahoituksen ja koulutuksen ohjaamiseen, jotta varmistetaan laadukkaiden palvelujen parempi saatavuus niitä tarvitseville ja naisten työmarkkinoille osallistumisen jatkuminen, jota yhtäläiset hoivavelvollisuudet helpottavat;

59. on vakuuttunut siitä, että komission olisi asetettava päätavoitteeksi laadukkaiden pitkäaikaishoitopalvelujen yhtäläinen ja yleinen saatavuus kaikille hoivaa ja tukea saavien henkilöiden yksilöllisten tarpeiden pohjalta: katsoo, että tässä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota eriarvoisuuden poistamiseen ja muita heikommassa asemassa oleviin ihmisiin, kuten ikääntyneisiin, vammaisiin henkilöihin ja omaisiaan hoitaviin ja pimeää hoivatyötä tekeviin naisiin; panee merkille, että pitkäaikaishoidon tarpeet eivät rajoitu ikääntyneisiin ja että ne ulottuvat sen sijaan hoivan tarpeessa oleviin eri ryhmiin koko elämän ajan, kuten ihmisiin, joilla on harvinaisia sairauksia, joista suurin osa alkaa lapsuuden aikana; korostaa, että hoivapalvelujen ja tuen yhtäläinen, tosiasiallinen ja oikea-aikainen saatavuus voidaan saavuttaa parhaiten ottamalla hoivan saajat mukaan ja integroimalla pitkäaikaishoito kansallisiin sosiaaliturvajärjestelmiin, kuten sosiaalisen suojelun komitea suosittelee, sillä ne ovat yhtäläisyyteen ja tehokkuuteen liittyvistä syistä parhaita tähän tarkoitukseen ( 94 )

60. korostaa, että tarvitaan kaikkia sosiaali- ja terveyspalveluja koskevia laatuindikaattoreita, jotka perustuvat hoivaa tarvitsevien henkilöiden oikeuksiin, heidän itsenäisyytensä ja riippumattomuutensa ylläpitämiseen ja vahvistamiseen sekä sosiaaliseen osallisuuteen, ja joissa keskitytään pitkäaikaishoidon tavoitteisiin, kuten pitkäaikaishoitoa ja tukipalveluja tarvitsevien ihmisten hyvinvoinnin ja elämänlaadun paranemiseen, terveiden elinvuosien lisäämiseen ja muihin indikaattoreihin, joissa hoivakokemus asetetaan keskiöön; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita tunnustamaan integroitujen hoivamallien hyödyt fyysisen ja kognitiivisen heikkenemisen torjumisessa ja hoivaa saavien henkilöiden riippumattomuuden jatkamisessa; korostaa, että korkea ikä, vammaisuus, vakava sairaus tai muut olosuhteet, jotka johtavat pitkäaikaishoidon tarpeeseen, eivät saa olla esteenä henkilöiden aktiiviselle osallistumiselle yhteiskunnan ja yhteisön elämään; palauttaa mieliin, että hoivaa ja tukea tarvitsevien henkilöiden sosiaalinen syrjäytyminen on ennen kaikkea seurausta laajalle levinneistä kielteisistä näkemyksistä, sosiaalisesti määräytyvistä minäkuvista ja jatkuvasta rakenteellisesta syrjinnästä;

61. kehottaa komissiota järjestämään hoiva-alaa käsittelevän huippukokouksen, joka antaisi panoksensa sosiaaliturvan ja hyvinvointivaltion tulevaisuutta EU:ssa käsittelevän korkean tason työryhmän huippukokouksen jälkeiseen työhön, jotta voidaan käydä perusteellista ja osallistavaa keskustelua asiaankuuluvien sidosryhmien, kuten työmarkkinaosapuolten, eturyhmien, potilasjärjestöjen, hoitajajärjestöjen, hoivaa saavien henkilöiden ja heidän edustajiensa, viranomaisten, kansalaisyhteiskunnan, voittoa tavoittelemattomien järjestöjen, palveluntarjoajien ja muiden asiantuntijoiden, kanssa valmiuksista yhteisöperustaiseen hoitoon vuoteen 2030 mennessä ja jotta voidaan luoda pitkäaikainen foorumi, laatia innovatiivisia hoivaratkaisuja, varmistaa tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavat hoivajärjestelmät, luopua asteittain laitoshoidosta ja korvata se yhteisöperustaisella hoidolla tai perhehoidolla ja/tai yksilöllisten budjettien ja hoivan yksilöllisellä suunnittelulla; kehottaa komissiota ohjaamaan julkisia investointeja pitkäaikaishoitopalveluihin EU:n rahoitusvälineitä käytettäessä ja esittämään pitkäaikaishoitoa, virallisia hoivapalveluja ja omaishoitoa koskevan puitedirektiivin, jossa säädettäisiin perusperiaatteista ja vahvistettaisiin näyttöön perustuvat kriteerit laadukkaalle saavutettavalle ja integroidulle pitkäaikaishoidolle ja tukipalveluille kaikkialla EU:ssa;

62. kehottaa jäsenvaltioita perustamaan kansallisia vastavuoroisesti tunnustettuja hoivapalvelujen tarjoajien rekistereitä, jotta hoivapalvelujen tarjonnan standardien ja oikeudellisten vaatimusten vähimmäismääräistä noudattamista voidaan seurata; panee merkille joidenkin jäsenvaltioiden sertifiointijärjestelmät tai -mekanismit, joita käytetään pitkäaikaishoidon työntekijöiden tutkintojen ja pätevyyksien tunnustamiseen tietyillä hoivapalvelujen aloilla; korostaa hoiva-alan työntekijöiden ja omaishoitajien koulutuksen keskeistä merkitystä ja tehokkaampaa laadunvalvontaa ja järjestelmiä väärinkäytösten paljastamiseksi yleishyödyllisille ja voittoa tuottaville hoiva-alan ketjuille laadukkaan pitkäaikaishoidon tarjoamiseksi;

63. huomauttaa, että riski pitkäaikaishoidon tarpeiden täyttymättä jäämisestä on erityisen suuri ikääntyneillä naisilla, joita suurin osa pitkäaikaishoitoa tarvitsevista on; painottaa, että naisilla on myös eniten vaikeuksia pitkäaikaishoidon kustannusten kattamisessa sukupuolten välillä edelleen vallitsevien palkka- ja eläke-erojen, naisten köyhyyden, työmarkkinoiden horisontaalisen ja vertikaalisen eriytymisen, edelleen olemassa olevista perinteisistä sukupuolirooleista, joissa naiset hoitavat suurimman osan hoivavelvoitteista, johtuvien urataukojen ja -katkosten, työmarkkinarakenteiden ja stereotypioiden sekä heillä epävarmoissa työsuhteissa ja osa-aikaisessa työssä olevan yliedustuksen takia; on huolissaan siitä, että erityisesti hoivaa saavien ja heidän läheistensä tekemä alkuperäisen hoivan tarjoajan valinta tehdään yleensä stressitilanteessa, jossa on taloudellisia rajoitteita ja palveluja saatavilla rajallisesti ( 95 )

Omaishoito

64. panee merkille, että kaikkialla EU:ssa 40–50 miljoonaa ihmistä toimii säännöllisesti omaishoitajana ja 44 miljoonaa tarjoaa pitkäaikaishoito