Alueiden komitean lausunto aiheesta "Euroopan maatalous- ja maaseutupolitiikan alueelliset vaikutukset (kehityssuunnitelmien arviointi)"

(2001/C 357/07)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon 13. kesäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan viidennen kohdan nojalla tekemänsä päätöksen laatia lausunto aiheesta "Euroopan maatalous- ja maaseutupolitiikan alueelliset vaikutukset (kehityssuunnitelmien arviointi)" ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 2:n "maatalous, maaseudun kehittäminen, kalatalous" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 2:n huhtikuun 20. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 253/2000 rev. 4), jonka esittelijöinä toimivat Axel Endlein (Saksan piirikuntaliiton puheenjohtaja, Northeimin piirikunnanjohtaja, D, PSE) ja Wim van Gelder (kruunun asiamies Zeelandin läänissä, NL, PPE),

ottaa huomioon lausunnon pohjana olevan kyselyn, johon vastasivat valiokunta 2:n työryhmän piirissä EU:n 15:ttä jäsenvaltiota edustaneet jäsenet (CdR 253/2000 rev. 4 liite),

hyväksyi 13. ja 14. kesäkuuta 2001 pitämässään 39. täysistunnossa (kesäkuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

Alueiden komitean suositukset

1. Politiikkaa muotoiltaessa tulee kaikilla tasoilla alusta alkaen kiinnittää huomiota arviointiin, ei pelkästään sen osalta, milloin ja miten tarkkaillaan vaan erityisesti siltä kannalta, mitä indikaattoreita arvioinnissa käytetään.

2. Jotta politiikan vaikutuksista ei syntyisi yksipuolista kuvaa, on kokonaisarvio syytä asettaa menetelmällisistä syistä etusijalle. Siksi on noudatettava lähestymistapaa, jossa tarkkailun kohteena ovat kaikkien asiaankuuluvien viranomaisten luontoalueiden/maaseudun kehittämiseen soveltamien toimintalinjojen yhteisvaikutukset, jotta talous- ja ympäristövaikutusten lisäksi saadaan käsitys myös sosiaalisista vaikutuksista sekä vaikutuksista kulttuuriin ja ekologiseen infrastruktuuriin. Tämä edellyttää määrällisen tiedon keräämistä nykyistä useammista muuttujista.

3. Läheisyysperiaatteen mukaisesti tiedonkeruu voi tai sen tulee tapahtua pääosin jäsenvaltioiden, alue- ja paikallistason viranomaisten sekä paikalla toimivien tutkimuslaitosten voimin, ja kysymyksenasettelua tulee kokonaisuudessaan rajoittaa.

4. Jotta näin kerätyt tiedot voidaan koota yhteen, on yksiselitteisyys välttämätöntä, ja se edellyttää tiedonkeruumenetelmien tiukkaa keskitettyä hallinnointia. Kyseisen hallinnoinnin tulee ehdottomasti tapahtua yhteisön tasolla. On erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot ja muut luontoalueiden/maaseudun hallinnosta vastaavat viranomaiset tarjoavat vilpitöntä apuaan kyseisen (pysyvän) valvontajärjestelmän perustamisessa. Komitea ymmärtää täysin, miten huomattava tehtävä tällaisen valvontajärjestelmän perustaminen on, mutta katsoo politiikan asianmukaisen arvioinnin kuitenkin edellyttävän sitä.

5. Euroopan unionin omien yksiköiden arvokkaan panoksen ohella unionin johdolla käytävät toimijoiden väliset neuvottelut ja toimijoiden keskinäinen yhteisymmärrys ovat välttämättömiä asiaankuuluvien tahojen keskinäiseen täydentävyyteen perustuvan arviointijärjestelmän toteuttamiseksi. On suositeltavaa, että Euroopan unioni kutsuu kaikki toimijat osallistumaan arviointijärjestelmän laadintaan järjestämällä symposiumeja, kongresseja ja vastaavia tilaisuuksia.

6. Koska mainitunlaista järjestelmää on mahdotonta luoda lyhyellä aikavälillä siten, että se voisi tarjota käyttökelpoista tietoa, komitea ilmaisee tässä yhteydessä aikomuksensa laatia kolme vuotta nyt käsillä olevan lausunnon laatimisen jälkeen seurantaraportin tällä kertaa järjestettävästä kyselystä sekä aikomuksensa noudattaa tällöin samaa työtapaa kuin nyt. Seurantaraportissa käsitellään myös maaseudun kehittämissuunnitelman vaikutuksia, sillä suunnitelma on nyt vielä liian tuore vaikutusten arvioimiseksi.

7. Komitea suosittaa kaikille asianomaisille viranomaisille, että ne asettavat tulevien vuosien toimintalinjoissaan keskeiselle sijalle kulttuurimaiseman säilyttämisen eurooppalaisen maatalousmallin mukaisen monitoimisen maatalouden integroivana osana, saaristoalueiden lisävaikeudet, telematiikan hyödyntämisen maaseudulla, maaseudun väestön - myös maanviljelijäperheiden - elämänlaadun parantamisen ja erityisesti taloudellisten ja sosiaalisten olosuhteiden pysyvän parantamisen, jotta nuoret maanviljelijät voivat saada tiloiltaan pysyvän toimeentulon.

8. Neljää ensimmäistä suositustaan täydentäen komitea viittaa maaseudun kehittämisohjelmien ja -suunnitelmien laatimista tai uudistamista koskevaan tarpeeseen määrätä järjestelmällisesti myös arvioinnista. Lisäksi se katsoo aiheelliseksi laatia koko EU:n maaseutualueiden tyyppijärjestelmän, jotta kyseisten alueiden tasapuolinen luokittelu ja siten myös niiden eriytetty arviointi olisi mahdollista.

9. Lisäksi komitea suosittaa käyttämään laajemmin ja tehokkaammin kansalaisjärjestöjen erityisosaamista suunnitelmien ja ohjelmien laatimisessa, toimeenpanossa, toteuttamisessa ja arvioinnissa. Tähän osaamiseen tulee yhdistää myös tutkijaosaaminen ja arviointi tulee toteuttaa tieteellisellä tavalla.

10. Lopuksi komitea toteaa kyselytuloksista ilmenevän, että Leader-ohjelmat saavat suurta arvostusta lähes kaikilta tahoilta. Olisikin tarkasteltava mahdollisuuksia sekä ohjelmien soveltamisajan pidentämiseksi että etenkin niiden soveltamisalan laajentamiseksi. Lisäksi tulisi tutkia kuinka paljon muissa ohjelmissa voitaisiin hyötyä Leader-ohjelmien menettelytavoista saaduista myönteisistä kokemuksista.

11. EU:n laajentuminen vaatii ennakoivaa politiikkaa ehdokasvaltioihin rajoittuvien lähinnä maaseutualueiden suhteen. Ennen kaikkea tulee hyödyntää EU:n poliitikoissa jo olemassa olevia mahdollisuuksia. Raja-alueiden kestävään taloudelliseen ja sosiaaliseen vahvistamiseen tähtääviä toimenpiteitä tulisi täydentää Eurooppa-neuvoston ehdotusten mukaisella erityisellä raja-alueiden tukiohjelmalla, jolle asetettaisiin rajallinen voimassaoloaika.

Bryssel 13. kesäkuuta 2001.

Alueiden komitea

puheenjohtaja

Jos Chabert