Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission valmisteluasiakirja Uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö ja sähkön sisämarkkinat"



Virallinen lehti nro C 368 , 20/12/1999 s. 0006 - 0010



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission valmisteluasiakirja Uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö ja sähkön sisämarkkinat" (1999/C 368/03) Komissio päätti 16. huhtikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta valmisteluasiakirjasta. Asian valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto antoi lausuntonsa 5. lokakuuta 1999. Esittelijä oli Peter Morgan. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 107 ääntä puolesta ja 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Talous- ja sosiaalikomitea arvostaa komission valmisteluasiakirjaa. Se on ensimmäinen merkittävä seuranta-aloite, joka liittyy komission aiheesta "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja"(1) antamaan tiedonantoon. (Komiteasta on myös myönteistä, että aiheesta "Energy for the Future: Renewable Sources of Energy [Community Strategy and Action Plan] - Campaign for Take-Off" on julkaistu komission sisäinen työasiakirja, SEC(1999) 504). 1.2. Valmisteluasiakirjan tavoitteena on sähkön sisämarkkinoiden yhdenmukaistaminen(2). Asiakirjassa komissio ilmaisee huolensa siitä, että "erilaisten järjestelmien rinnakkainen käyttö aiheuttaa todennäköisesti kaupan ja kilpailun vääristymiä. Uusiutuvat energialähteet nouseva EU:ssa tulevina vuosina entistä merkittävämpään asemaan varsinkin kun otetaan huomioon Kiotossa tehdyt sitoumukset. Samalla myös mahdollinen markkinoiden vääristyminen voimistuu vastaavasti. Vaikka uusiutuvin energialähteisiin sovellettavien erilaisten tukijärjestelmien kauppaa ja kilpailua vääristävä vaikutus onkin tällä hetkellä melko rajallinen, koska uusiutuvilla energialähteillä tuotetun sähkön markkinaosuus on EU:ssa varsin pieni, kielteinen vaikutus tulee todennäköisesti voimistumaan huomattavasti tulevina vuosina." 1.3. Komitean mielestä yhdenmukaistamiseen liittyvä huoli on vapaita energiamarkkinoita ajatellen aiheellinen. Paras keino ohjata kehitystä kohti unionin asettamia tavoitteita on edistää kutakin uusiutuvan energialähteen hyödyntämisteknologiaa omasta tukijärjestelmästään käsin. 2. Komission lähestymistapa - perusvaihtoehdot 2.1. Asiakirjassa mainitaan seuraavat yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteet: - Sääntely-ympäristö, joka on (i) järkevä ja parantaa tehokkuutta (ja vähentää siten kustannuksia ja edistää innovaatiota), (ii) on pitkäaikainen (määräykset eivät muutu jatkuvasti) ja (iii) lisää tehokkaasti uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön määrää. - Vähittäinen siirtyminen sellaiseen sääntelyyn, jolla varmistetaan, että uusiutuvien energialähteiden käytön tähänastinen lisääntyminen ei vaarannu ja että saavutetaan tärkeimmät ympäristötavoitteet. - Kaikkien jäsenvaltioiden jatkuva pyrkimys siihen, että uusiutuvat energialähteet pääsevät markkinoille kaikkialla EU:ssa, jolloin saavutetaan suurtuotannon etuja tuotantokustannuksissa ja vähennetään siten kustannuksia. - Toimenpiteet, joilla helpotetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian pääsyä markkinoille. Näitä toimenpiteitä olisi toteutettava kaikissa jäsenvaltioissa. Niillä olisi esimerkiksi pyrittävä varmistamaan, että suunnitteluun, hallintoon ja verkkoliitäntöihin liittyvissä säännöissä minimoidaan esteet uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kasvulle EU:ssa. 2.2. TSK on näistä tavoitteista pääpiirteissään samaa mieltä. Vakaa sääntely-ympäristö on välttämätön. Asiakirjassa esitellään kaksi vaihtoehtoa sääntelyn kehittämiseksi: 2.2.1. Vaihtoehto 1: Sisämarkkinoiden syntyminen vähitellen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten mukaisesti Noudatettaessa tätä lähestymistapaa kukin jäsenvaltio valitsisi edelleen vapaasti tukijärjestelmän, jota se pitää olosuhteisiinsa parhaiten sopivana. Tällöin olisi kuitenkin edelleen sovellettava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräyksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat valtiontukia. Tätä vaihtoehtoa tukevat seuraavat perusteet: - Uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan sähköntuotantoon liittyvät luonnonolot vaihtelevat merkittävästi eri puolilla EU:ta. Voi olla perusteltua rajoittaa sisämarkkinoiden aktiivista kehittämistä tällä alalla sen varmistamiseksi, että kukin jäsenvaltio toteuttaa toimenpiteitä, jotka parhaiten sopivat sen erityisolosuhteisiin. - Kuten edellä on mainittu, kiinteisiin syöttötariffeihin perustuvan järjestelmän puolesta puhuu se, että sen avulla on mahdollista nopeasti lisätä uusiutuviin energialähteisiin perustuvaa tuotantoa niiltä hyvin alhaisilta tasoilta, jotka nykyisin vallitsevat useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. 2.2.2. Vaihtoehto 2: Sisämarkkinoiden aktiivinen luominen yhteisön toimien avulla Tässä lähestymistavassa luotaisiin yhteisön perussäännöt, todennäköisesti direktiivillä. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianmukaisen siirtymäkauden jälkeen niiden uusiutuvia energialähteitä koskevat suorat tukijärjestelmät noudattaisivat joitakin perusvaatimuksia ja eri järjestelmät olisivat riittävän yhteensopivia toistensa kautta sekä mahdollistaisivat tehokkaan kaupan ja siten kilpailun. 2.3. TSK pitää parempana jälkimmäistä vaihtoehtoa. Tätä näkemystä perustellaan kohdassa 5. 3. TSK:n lähestymistapa: keskipisteessä teknologia 3.1. Komitean lähestymistapaan vaikuttivat uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisteknologioiden väliset erot hyvin voimakkaasti. TSK:n mielestä kuhunkin teknologiaan on perusteltua soveltaa omaa sääntelymenettelyään. 3.2. Uusiutuvan energian hyödyntämismahdollisuuksien laajuudessa on jäsenvaltioiden välillä peruseroja. Komiteasta onkin ensisijaisen tärkeää, että jäsenvaltiot selvittävät ja määrittelevät omat mahdollisuutensa kunkin energialähteen osalta erikseen. 3.3. Valmisteluasiakirjassa keskitytään eri sääntelyjärjestelmiin, joilla jäsenvaltiot voivat tulevaisuudessa edistää uusiutuvaa energiaa hyödyntävää sähköntuotantoa. Järjestelmät eivät kuitenkaan sisällytä piiriinsä sitä valtavaa oikeudellista, kulttuurista ja teknistä muutosta, jota ohjelman toteuttaminen edellyttää. Uusiutuvien energialähteiden kehittyminen riippuu pohjimmiltaan yhteiskunnan, eli yhteisöjen ja suunnittelijoiden hyväksynnästä. Tähän liittyen jäsenvaltioilla ja EU:n toimielimillä on tärkeä valistustyön koordinoijan rooli. Näin ne voivat auttaa kansalaisia tekemään perusteltuja ratkaisuja heidän punnitessaan paikallisia ja laajempia ympäristövaikutuksia, kuten ilmaston lämpenemisen uhkaa. 3.4. Vaikka komitea onkin yhtä mieltä tavoitteesta tehostaa kauppaa ja kilpailua yhteisön sähkömarkkinoiden osana, tulisi sen mielestä yhdenmukaistamisehdotuksia tarkastella teknologiakohtaisesti. 3.5. Kestävyystavoitteen saavuttamiseksi on ensinnäkin tärkeää tehostaa uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotantokapasiteetin kehittämistä. Sen rinnalla tulisi kutakin teknologiaa koskeva sääntely yhdenmukaistaa sisämarkkinoiden tarjoaman mittakaavaedun hyödyntämiseksi. 3.6. Toinen jokaisen teknologian kannalta ratkaiseva tekijä on tutkimus- ja kehitystoiminta. Tukea on mahdollista saada viidennen puiteohjelman(3) nojalla, mutta se pitää kohdentaa, ohjata, johtaa ja jakaa tehokkaasti kunkin teknologian erityispiirteet huomioon ottaen. 3.7. Vaikutuksen maksimoimiseksi on teknologioita kehitettävä yhdessä niihin liittyvien energiansäästöohjelmien kanssa. Tämä tulee ottaa huomioon myös sääntelyssä. 3.8. Tärkeimmät uusiutuvan energian muodot Tärkeimpien uusiutuvien energiamuotojen tarkastelu paljastaa niille kullekin tyypilliset erityispiirteet ja -haasteet sekä osoittaa, että tietty yhdenmukaistaminen on tarpeen siinä, miten näihin haasteisiin vastataan. 3.8.1. Tuulivoima Useista tuulivoimaloista muodostuvien "tuulipuistojen" rakentaminen edellyttää paikallista suunnittelulupaa. Valtion-, alue- ja paikallishallinnon tulee tehostaa lupamenettelyjä tuulisähkön tuottamisen helpottamiseksi. Lisäksi on tarpeen varmistaa, että hankkeella on ympäristönsuojelijoiden tuki. Verkkoyhteyksiä koskevat sopimukset ja sähkönjakelun keskeytymiseen liittyvät säännökset tulee yhdenmukaistaa. 3.8.2. Biomassa Tarvetta sopeuttaa jäsenvaltioiden ja unionin yhteinen maatalouspolitiikka sähköntuotannon mahdollistamiseksi biomassasta on käsitelty perusteellisesti. Koska tiettyjen kasvien tuotanto vaatii määrätyn ajan, on viljelijöiden, sähköntuottajien ja verkon ylläpitäjien välille tarpeen luoda johdonmukaiset sopimussuhteet. Metsätalouden tuotteiden osalta on pohdittava prosessien hallintaa ja organisaatiota. Kaiken kaikkiaan on tärkeää säilyttää maaperä terveenä ja hedelmällisenä. 3.8.2.1. Teollisuus-, kaupunki- ja esikaupunkialueiden kehittämistä koskevien suunnittelulupien hyväksymismenettelyn helpottamista tulee harkita, jotta edistetään yhdistettyä lämmön ja sähkön tuotantoa tai yhteistuotantoa(4) uusiutuvia energialähteitä käyttävissä lämpö- ja sähkövoimalaitoksissa. 3.8.3. Aurinkoenergia Aurinkoenergiatekniikka kehittyy jatkuvasti. Sen hyödyntäminen riippuu suunnittelusta, rakennusmääräyksistä ja yhteyksistä energiansäästöohjelmiin. 3.8.4. Pienvesivoima Komission päätös jättää yli 10 MW:n vesivoimalahankkeet uusiutuvien energialähteiden määritelmän ulkopuolelle voi haitallisesti vähentää uusia yli 10 MW:n vesivoimahankkeita. Päätös vaikuttaa sattumanvaraiselta ja todennäköisesti vääristää markkinoita. Se voi rohkaista rakennuttajia tuen saamiseksi esimerkiksi jakamaan suuria hankkeita alle 10 MW:n osiin. Uudet vesivoimalahankkeet voivat kuitenkin olla tarpeen, mikäli unionin tavoite kasvattaa uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus 12 prosenttiin halutaan saavuttaa. Suurehkot hankkeet synnyttävät varmasti suunnitteluun ja ympäristönsuojeluun liittyviä kysymyksiä. Rahoituksen tulee kuitenkin kattaa vain sen osuuden kuluista, joka ylittää tavanomaisten hankkeiden kustannukset. 3.9. Kunkin teknologian kohdalla on tarkasteltava tiettyjä erityisvaatimuksia 3.9.1. Suunnittelulupa Kuhunkin teknologiaan liittyvät sille tyypilliset ongelmat ja kysymykset. EU:n tulisi rohkaista jäsenvaltioita hyväksymään selkeät viralliset ohjauskehykset, jotka koskisivat niin rakennuttajia, suunnitteluviranomaisia kuin tarkastajiakin. Yhtenä vaihtoehtona voisi olla jäsenvaltiokohtainen uusiutuvaa energiaa suosiva suunnittelujärjestelmä, jossa määriteltäisiin erikseen alueet, joille uusiutuvia energialähteitä hyödyntävän teknologian katsotaan sopivan ja joilla verkkoyhteys olisi muita alueita edullisempi. 3.9.2. Hinnoittelu Sähkön ja lämmön tai niiden yhteistuotannon tuotantokustannukset vaihtelevat teknologiakohtaisesti. Tukien osalta on kunkin teknologian kohdalla otettava huomioon eri tekijöitä. Tämä pitää paikkansa etenkin, koska uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön hinta laskee kulloinkin sovelletusta teknologiasta riippuen eri tahtiin. 3.9.3. Valtiontuki Tähän asti kutakin uusiutuvan energian hyödyntämisteknologiaa ja sen kehittämistä edelleen on tuettu tuntuvasti. Ennen kuin uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö on täysin kilpailukykyistä, tarvitaan kuitenkin vielä paljon lisää julkisia investointeja ja ohjausta. Sähkön sisämarkkinoiden kehittymisen rohkaisemiseksi lienee tarpeen luoda kullekin teknologialle oma koordinoitu valtionapujärjestelmänsä. 3.9.4. Verkkoyhteydet Verkkoyhteyteen liittyvät kysymykset vaihtelevat kulloisenkin energialähteen mukaan. Niistä tärkeimmät liittyvät kuitenkin yhteyden pituuteen (tuulivoimalat sijaitsevat usein syrjäisillä alueilla) ja sähkön syötön mahdollisiin keskeytyksiin (esim. tuulivoimalla tuotettu sähkö). Esim. vesivoimalan ja rakenteeseen sijoitetun pienehkön aurinkokennoston syöttömäärät voivat olla hyvin erilaiset. TSK kannattaa verkkoyhteyden avoimuutta ja uusiutuvia energialähteitä koskevia standardoituja liittymissääntöjä. 3.9.5. Aikataulut Ennen kuin yksittäisestä hankkeesta tulee totta ja taloudellisesti tuottava, voi kunkin teknologian kohdalla nousta esiin sille tyypillisiä sopimuksiin liittyviä kysymyksiä. 4. Tulevat kysymykset 4.1. Hinnoitteluvaihtoehdot 4.1.1. Määritelmät Komission asiakirjassa tavoitteena on määritellä uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö siten, että tukea saavat ainoastaan ne uusiutuvista energialähteistä sähköä tuottavat, jotka tukea tarvitsevat. TSK pyrkii edistämään uusiutuvia energialähteitä osana yleistä pyrkimystä kestävään kehitykseen. Niinpä uusiutuvan energian määritelmän tulisikin kattaa kaikki lämpö- ja sähköenergian uusiutuvat lähteet. Koska rahoitustuki koskee kuitenkin ainoastaan uusituvista energialähteistä tuotettua sähköä, tulisi tuen olla rakenteeltaan sellainen, että tukea saavat ainoastaan sitä tarvitsevat. Tämä on mahdollista, mikäli kutakin teknologiaa varten on oma järjestelmänsä. 4.1.2. Tuet/kiinteät hinnat Eräissä maissa sovellettu takuuhintatuki ja kiinteään hintaan perustuvat ostovelvoitteet ovat mahdollistaneet useiden uusiutuviin energialähteisiin perustuvien hankkeiden toteuttamisen ja tukeneet samalla laitevalmistajia, joskin kustannukset ovat olleet melko korkeat. Hintatuki ei aina ole paras keino edistää hintojen alenemistavoitetta. Komissio on osoittanut, ettei tämä lähestymistapa sinällään edistä tehokkuutta ja kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Tukien poistaminen näyttää vähentävän toimeenpantavien hankkeiden määrää. 4.1.3. Vihreät hinnat Vihreiden hintojen tarjoaminen sopii kilpailluille markkinoille, sillä se torjuu tukiaisten aiheuttamia vääristymiä ja parantaa kuluttajien tietoisuutta hintojen epäsuorasta ympäristövaikutuksesta. Hintakilpailu takaa tehokkuuden kasvun. Voi kuitenkin osoittautua vaikeaksi saada kuluttajat hyväksymään vihreät hinnat. 4.1.4. Uusiutuvan energian alkuperätodistus Tukien tai energiaverovapauden myöntäminen edellyttää valvontajärjestelmää ja sen osana alkuperätodistusta. Sen avulla sekä jäsenvaltiot että EU:n voivat samalla seurata nykyistä tarkemmin, mikä osa sähköstä on peräisin uusiutuvista energialähteistä, ja luoda mekanismin, joka voi tulevaisuudessa johtaa uusiutuvan energian kauppaan. 4.1.4.1. Uusiutuvan energian kiintiöihin liittyvä alkuperätodistusten myöntämisjärjestelmä edistäisi kyseisellä energialla käytävää kansainvälistä kauppaa ja loisi tasavertaiset kilpailumahdollisuudet. Se kannustaisi toteuttamaan hankkeita kaikkein suotuisimpiin sijoituspaikkoihin ja mahdollistaisi tavoitteisiin pyrittäessä nykyistä suuremman joustavuuden. Järjestelmä edellyttäisi jonkin verran sääntelyä ja keskitettyä rekisteröintiä. Lisäksi hankkeiden rakennuttajiin kohdistuvat riskit voivat olla nykyistä suuremmat. 4.1.5. Tarjouskilpailujärjestelmät esim. Yhdistyneen kuningaskunnan NFFO-järjestelmä (ei-fossiilisen polttoaineen käyttöön liittyvä velvoite) Tarjouskilpailujärjestelmät edistävät tehokkuutta, painavat alas hintoja ja johtavat markkinoiden lähentymiseen. Ryhmätarjoukset mahdollistavat useiden teknologioiden tukemisen (ks. Kohta 3.9.2). Pitkien (mutta määräaikaisten) sopimusten ansiosta rakennuttajat voivat neuvotella lainoista rahoituslaitosten kanssa, joille tämänkaltainen uusi (ja usein taloudellisena riskinä pidetty) teknologia on toistaiseksi vierasta. Tarjouskilpailussa onnistuminen ei kuitenkaan takaa hankkeelle suunnittelulupaa (ks. Kohta 3.9.1). Tämä epävarmuustekijä vaikeuttaa verkkoliitäntöjä koskevia päätöksiä (ks. Kohta 3.9.3). 4.2. Soveltamisperusteet Edellä esitetyn pohdinnan perusteella TSK ehdottaa, että olipa lopullinen EU-menettely millainen tahansa, se tulisi porrastaa ajallisesti seuraavista syistä: 4.2.1. Sisäinen kilpailu Kustannustehokkuuden saavuttamiseksi uusiutuvista energialähteitä hyödyntävien tuottajien välillä pitäisi olla jonkinlaista sisäistä kilpailua. 4.2.2. Hintakilpailukyky Hintakilpailukyvyn saavuttamiseksi tulee teknologiakohtaisen tuen vähitellen laskea. Tarjousjärjestelmää soveltamalla tähän päästäisiin itsestään tai muihin järjestelmiin voitaisiin soveltaa sopivia sääntöjä. 4.2.2.1. Uusiutuvan energian hyödyntämiseen myönnettävän tuen kustannuksia tulisi verrata muihin hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen tähtääviin hankkeisiin myönnettävän tuen kustannuksiin. Uusiutuvan energian osalta tukea ei luonnollisestikaan pidä päästää kasvamaan huomattavasti suuremmaksi. 4.2.3. Hankkeiden rahoituksen aikarajat Aikarajojen asettaminen edistää osaltaan tekniikan kehitystä ja voimavarojen keskittämistä kaikkein lupaavimpiin teknologioihin. Myös yksittäisten hankkeiden kohdalla tuen tulisi kattaa korkeintaan perinteisen voimalan kustannukset ylittävä osuus. 4.2.4. Kaikkein lupaavimpaan teknologiaan keskittyminen Suunnitelmassa tulisi keskittyä niihin uusiutuvan energian teknologioihin, jotka kaikkein todennäköisimmin pystyvät lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kilpailemaan perinteisten energialähteiden kanssa. Pitkän aikavälin hankeisiin tulisi soveltaa viidettä TTK-ohjelmaa. 4.2.5. Avoin pääsy Ainoatakaan mahdollista sijoittajaa tai toimijaa ei pidä sulkea tukijärjestelmän ulkopuolelle. Näin kyseisiä sovelluksia yleistetään parhaiten. Energiaa kaupallisiin ja teollisiin tarkoituksiin käyttäviä ja erityisesti energiaa paljon tarvitsevia tulisi rohkaista sijoittamaan uusiutuvaa energiaa hyödyntäviin järjestelmiin omien sähkövoima-, lämpö-, jäähdytys- ja ilmastointitarpeidensa täyttämiseksi. 4.2.6. Byrokratian minimointi Käytettävissä olevien varojen säästämiseksi tukijärjestelmiin tulisi liittyä mahdollisimman vähän byrokratiaa ja niiden tulisi olla mahdollisimman avoimia. 4.2.7. Verkkoliitäntöjä ja verkkojen vahvistamista koskevat kysymykset Uusiutuvan energian kohdalla verkkoliittymämenettelyn tulee olla yhdenmukainen, vapaa, avoin ja sääntöjen osalta standardoitu. Yleisperiaatteena on, että uusiutuvaan energiaan tulisi soveltaa verkkoliitännän suhteen samoja sääntöjä kuin muuhunkin energiaan. Uusiutuvia energianlähteitä käyttävien ei pitäisi saada verkkopalveluja ilmaiseksi. Esimerkiksi muiden verkonkäyttäjien tai verkko-operaattoreiden ei pitäisi tukea verkkoon liittämistä. Tuetun hankkeen kokonaiskuluissa tulisi sen sijaan ottaa huomioon todelliset kulut. Verkko-operaattoreiden pitäisi voida kattaa esim. ylimääräiset hallinto-, tutkimus- ja verkonvahvistamiskulut. 5. Päätelmät 5.1. Komission asiakirjan päätelmissä esitetään kaksi kysymystä: - Tarvitaanko yhteisön toimenpiteitä direktiivin tai muiden aloitteiden muodossa, jotta saavutetaan EU:n tavoitteet tällä alalla? - Mikäli yhteisön toimenpiteet katsotaan tarpeelliseksi, mikä on asianmukaisin lähestymistapa? 5.2. TSK:n vastaus ensimmäiseen, tarvittaviin toimiin liittyvään yleiseen kysymykseen on hahmoteltu kohdassa 2, jossa käsitellään kahta vaihtoehtoa. - Ensimmäisen vaihtoehdon osalta komitea pitää parempana sisämarkkinoiden asteittaista saavuttamista. Tähän ei kuitenkaan todennäköisesti päästä ilman teknologiakohtaisia markkinat kattavia menettelyjä. - Näin ollen tarvitaan versio vaihtoehdosta 2. Teknologiakohtaisten tukijärjestelmien luominen ennakoiden on perusteltua. Se edistäisi kunkin soveltamiskelpoiseksi osoittautuneen teknologian sisämarkkinoita (ks. Kohta 4.2.4). 5.3. Valitsipa komissio vaihtoehto 2:n tavoitteiden saavuttamiseksi minkä tahansa keinon, se ei yksin riitä, mikäli EU:n tavoite, eli uusiutuvan energian 12 prosentin osuus vuoteen 2010 mennessä halutaan saavuttaa. Sen lisäksi edellytetään kohdissa 5.4, 5.5 ja 5.6 yksityiskohtaisesti esiteltyjä toimia. 5.4. On vielä arvioitava perusteellisesti, miten 12 prosentin tavoite saavutetaan vuoteen 2010 mennessä kunkin teknologian kohdalla koko EU:ssa. 5.5. EU:n, jäsenvaltioiden ja sähköntoimittajien on sitouduttava asetettuun tavoitteeseen ja mittasuhteisiin. Esimerkkejä: - Jäsenvaltioiden ja komission on käsiteltävä yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä. - Jäsenvaltioiden on laadittava suunnittelumääräyksiä ja -prosesseja, jotka tukevat tavoitteeksi asetetun teknologian yleistymisasteen saavuttamista. - Unionin ja sähköntoimittajien on suunnattava viidennen puiteohjelman puitteissa rahoitusta jäsenvaltioiden ja teknologisen sitoutumisen edellyttämiin ensisijaisiin kehityskohteisiin. - Jäsenvaltioiden ja komission tulee kehittää sopimus- ja hinnoittelukehystä teknologiakohtaisten sisämarkkinoiden edistämiseksi. - Unionin ja sähköntoimittajien tulee sisämarkkinoiden kehittämiseksi luoda kutakin teknologiaa koskevat tekniset standardit. - Uusiutuvista energialäheistä tuotetun lämmön ja sähkön kysyntä ja hyväksyntä riippuvat pitkälti jäsenvaltioiden julkisuus- ja tiedotustoiminnasta. 5.6. Unionin ja jäsenvaltioiden tulee edellä mainittujen toimenpiteiden ohessa muuttaa rakennusmääräyksiä siten, että ne vastaavat energiatehokkuudelle asetettuja tavoitteita ja edistävät lämmön ja sähkön yhteistuotantoa sekä auringon lämpöenergian ja aurinkosähkön hyödyntämistä. Bryssel 20. lokakuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI (1) TSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja", KOM(97) 599 lopull., EYVL C 214, 10.7.1998. (2) Direktiivi 96/92/EY sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL L 27, 30.1.1997; ks. TSK:n lausunto, EYVL C 73, 15.3.1993. (3) TSK:n lausunto aiheesta "Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskeva Euroopan yhteisön viides puiteohjelma (1998-2002) - Erityisohjelmat", EYVL C 407, 28.12.1998, s. 123. (4) Ks. myös "Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi", KOM(97) 514 lopull.; TSK:n lausunto, EYVL C 157, 25.5.1998.