* -tr EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 14.2.1996 
KOM(96) 13 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
"TOIMINTASUUNNITELMA kuluttajien oikeussuojakeinoista 
ja kuluttajariita-asioiden ratkaisemisesta sisämarkkinoilla." 

SISÄLLYSLUETTELO 
JOHDANTO 
I OSA 
ESITETTY ONGELMA 
I KULUTTAJARIITA-ASIAT 
II TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISET MENETTELYT 
JÄSENVALTIOISSA 
III OIKEUSSUOJAKEINOJA KOSKEVAT KANSALLISET ALOITTEET 
II OSA 
III OSA ONGELMAN YHTEISÖLLINEN ULOTTUVUUS 
I OIKEUDELLISISTA EROISTA JOHTUVIEN ESTEIDEN 
AIHEUTTAMAT KUSTANNUKSET 
II VIHREÄSTÄ KIRJASTA KÄYDYN KESKUSTELUN TULOKSET 
EHDOTETUT ALOITTEET 
I TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISTEN MENETTELYJEN 
EDISTÄMINEN 
II OIKEUSSUOJAKEINOJEN YKSINKERTAISTAMINEN 
III HARKITTAVAKSI 
Liite I Suunniteltujen aloitteiden toteuttamisaikataulu 
Liite II Työsuunnitelma suositusta varten, jossa määritellään vaatimukset 
kuluttajariita-asioissa sovellettavien tuomioistuinten ulkopuolisten 
menettelyjen perustamiseksi 
Liite III Luonnos lomakkeeksi yhteisön sisäisten kuluttajariita-asioiden ratkaisemista 
varten (väliaikainen versio) 
JOHDANTO 
Tämä tiedonanto on jatkoa vihreälle kirjalle "kuluttajien oikeussuojakeinoista ja 
kuluttajariita-asioiden ratkaisusta yhteismarkkinoilla" (KOM (93)576, 16.11.1993). 
Oikeussuojaongelmat vaativat useiden toimielinten yhdenmukaistettua reagointia 
paikallisella, kansallisella ja Euroopan tasolla: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
129 a artiklan ja toissijaisuusperiaatteen huomioon ottaen yhteisön toiminta on välttämättä 
rajoitettua. 
Ongelman ulottuvuus on kuitenkin rajat ylittävä, minkä vuoksi eräät tavoitteet voidaan 
toteuttaa vain yhteisön tasolla: aiotun toiminnan ulottuvuuksien johdosta erityisesti tavoite, 
joka tähtää yhteisön sisäisten kuluttajariita-asioiden ratkaisemiselle suotuisien olosuhteiden 
luomiseen, edellyttää aloitteita, jotka mahdollistavat kansallisten ja paikallisten 
politiikkojen yhteen sovittamisen eräiltä osin. 
Tässä vaiheessa ehdotettujen tai jo aloitettujen toimenpiteiden kokonaisuus näyttää 
seuraavalta: 
- komission 24. tammikuuta 1996 hyväksymä ehdotus direktiiviksi jäsenvaltioiden 
säädösten ja määräysten yhteen sovittamisesta kieltokanneasioissa 
— tässä toimintasuunnitelmassa esitetyt aloitteet 
— muut jo toteutettavat tai piakkoin toteutettavat toimet ja pilottihankkeet. 
Tässä toimintasuunnitelmassa esitetyt aloitteet rajoittuvat, Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 3 b artiklan 3 kohdan mukaisesti, todellakin siihen, mikä on 
tarpeellista saman sopimuksen 129 a artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseksi, 
mutta eivät ole luonteeltaan tyhjentäviä: 
- ne ovat komission 24. tammikuuta 1996 hyväksymää kieltokanteita koskevaa 
direktiivialoitetta täydentäviä 
— toisaalta niitä täytyy täydentää tukemalla voimakkaammin pilottihankkeita, joiden 
tarkoitus on taata kuluttajien oikeussuojakeinot1, sekä levittämällä tehokkaammin muissa 
jäsenvaltioissa voimassa olevien kansallisten oikeussuojakeinojen käyttämisen kannalta 
tarpeellista tietoa2. 
Viimeksi mainitun vaatimuksen osalta toiminta kansallisten oikeusapujärjestelmien 
paremman tuntemuksen varmistamiseksi tuli ensisijaisen tärkeäksi. Keskustelu vihreästä 
kirjasta vahvisti, että oikeusapu on ensiarvoisen tärkeää kaikkein vähävaraisimmille 
yksityisille oikeussubjekteille, varsinkin yhteisön sisäisen riita-asian ollessa kyseessä. 
Komissio aikoo julkaista kaikilla yhdellätoista yhteisön kielellä oppaan Euroopan 
yhteisössä saatavasta talousavusta lievittääkseen Euroopan tasolla saatavissa olevan tiedon 
puutetta. Yhteistyössä Euroopan yhteisön asianajajaliittojen neuvoston kanssa laadittu opas 
tullaan lähettämään ilmaiseksi välittäjille, jotka voivat siirtää tietoa osapuolille, joita asia 
Vihreässä kirjassa, nimenomaan I.B1 ja IV.E luvuissa kuvattujen kaltaisia 
hankkeita, joita on sittemmin jatkettu samojen suuntaviivojen mukaan. 
Neuvoston päätöslauselma 9 päivänä marraskuuta 1989 kuluttajapolitiikan tulevista 
ensisijaisista tavoitteista (EYVL N:o C 294, 22.11.1989, s. 1): § 4, liitteen 
viimeinen luettelokohta. 
koskee (asianajajat, tuomioistuimet, paikalliset tai alueelliset tiedotustoimistot, 
kuluttajayhdistykset). 
Muita samantyyppisiä julkaisuja voitaisiin laatia yhteistyössä asiaan liittyvien elinten 
kanssa ja edistää siten yhteisön toimielinten ja lakimiesammattien välistä yhteistyötä 
kansalaisten palvelemisen hengessä. 
I OSA 
ESITETTY ONGELMA 
I 
KULUTTAJARIITA-ASIAT 
Kuluttajariita-asialle on yleensä luonteenomaista epäsuhde asian taloudellisen panoksen 
ja sen oikeudellisen ratkaisun kustannusten välillä. 
Tämä epäsuhde asettaa jokaisen oikeusvaltion kysymyksen eteen, miten sovittaa yhteen 
velvollisuus jakaa oikeutta syrjimättä ketään3 ja oikeushallinnon budjetin vaatimukset, 
varojen ollessa usein riittämättömät vastaamaan yksityisten oikeussubjektien kysyntään. 
Tähän kysymykseen annetusta vastauksesta riippuu myös se, miten suuri ero vallitsee 
lainsäätäjän hahmottelemien teoreettisten olosuhteiden ja kansalaisten kokeman 
todellisuuden välillä: tavallinen kansalainen mittaa lain tehokkuutta pienissä jokapäiväisen 
elämänsä riita-asioissa eikä suurissa asioissa, jotka koskevat häntä harvoin. 
Useimmissa kehittyneissä maissa kuluttajariita-asiat4 ovat viime vuosikymmeninä saaneet 
osakseen erityistä huomiota, joka liittyy myös "yhtäläisten keinojen"5 periaatteeseen ja 
kuvastuu erityisinä järjestelyinä: esimerkkeinä voidaan mainita sopimusvelvoitteisiin 
sovellettavaa lakia koskevan Rooman yleissopimuksen 5 artikla6 sekä tuomioistuinten 
toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn Brysselin 
yleissopimuksen II osaston 4 jakso7. Erityisesti Brysselin yleissopimuksen 13 — 15 
artikloissa määrätään erityinen kuluttajien tekemiä sopimuksia koskeva 
toimivaltajärjestely, jonka mukaan kuluttajaa vastaan nostetun kanteen voi tietyin 
Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen 6 artikla: "Jokaisella on oikeus 
kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin 
laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa 
silloin, kun päätetään hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan (...)". Tätä 
periaatetta sovellettaessa ei tehdä poikkeuksia riidan taloudellisen arvon perusteella 
ja sitä sovelletaan myös riita-asioissa, joita oikeushallinto pitää vähäisinä — toisin 
kuin kansalaiset, joita asia koskee. 
Kuluttajariita-asialla tarkoitetaan tässä tiedonannossa kaikkia riita-asioita, joiden 
osapuolet ovat yksityishenkilönä toimiva luonnollinen henkilö ja 
elinkeinonharjoittajana toimiva luonnollinen tai oikeushenkilö. Kuluttajan 
käsitteestä ks. kertomus yleissopimuksesta Tanskan, Irlannin ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan liittymisestä tuomioistuinten toimivallasta ja tuomioiden 
täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehtyyn Brysselin yleissopimukseen: 
(kertomus on julkaistu EYVL.ssä N:o C 59, 5.3.1979, s. 71 alkaen). 
"Yhtäläisten keinojen" periaatteen soveltamisesta tuomioistuimissa ks. myös 
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen lainkäyttö, erityisesti asiat Neumeister 
c/Itävalta (1968), BÖNISCH c/Itävalta (1985), Feldbrugge c/Alankomaat (1986) 
EYVL N:o L 266, 9.10.1980, s.l. 
Konsolidoitu versio: EYVL N:o C 189, 28.7.1990, s. 2. 
edellytyksin viedä ainoastaan sen maan tuomioistuimiin, jossa kuluttajan kotipaikka 
sijaitsee8. 
Asiassa Shearson Lehman Hutton9 Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi, että "tämän 
erityisen järjestelyn tavoitteena on suojata kuluttajaa, jota voidaan pitää 
sopimuskumppaniaan taloudellisesti heikompana ja oikeudellisesti kokemattomampana 
sopimuspuolena". 
Jäsenvaltioissa ongelmaan annetut vastaukset voidaan yhteenvetonsa perusteella jakaa 
lähestymistavan mukaan kahteen ryhmään10: 
— tuomioistuinten ulkopuolisten, erityisesti kuluttajariita-asioihin tarkoitettujen 
menettelyjen käyttöönotto 
— yksinkertaistettujenoikeudenkäynnissäjaoikeudenkäynninaloittamisessanoudatettavien 
menettelytapojen käyttöönotto riita-asioissa, joiden arvo ei ylitä tiettyä summaa. 
II 
TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISET MENETTELYT JÄSENVALTIOISSA 
Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa suurin osa kuluttajariita-asioista käsitellään 
kuluttajavalituslautakunnissa, jotka on perustettu 1970-luvulla; lautakunnat'1 ovat 
hallintoviranomaisia ja niiden päätöksenteko perustuu laissa säänneltyyn kirjalliseen 
menettelyyn. 
10 13 artiklassa tarkoitettujen edellytysten täyttyessä 14 artiklassa määrätään lisäksi, 
että kuluttajan nostama kanne toista sopimuspuolta vastaan voidaan viedä joko sen 
maan tuomioistuimiin, jossa viimeksi mainitulla on kotipaikka, tai sen maan 
tuomioistuimiin, jossa kuluttajan kotipaikka sijaitsee. 
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19.1.1993 asiassa C-89/91 (Kok.1993, I- 139) 
Lähestymistavat toisaalta täydentävät toisiaan useimmissa jäsenvaltioissa; esim. 
Iso-Britannia on kehittänyt niitä molempia samanaikaisesti. 
Puheenjohtajana juristi, jäseninä kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien edustajia. 
Esimerkiksi varainhoitovuonna 1993-1994 ruotsalaiset lautakunnat ottivat vastaan 
6 327 valitusta. 
Alankomaissa vastaava tehtävä on riita-asialautakunnilla (Geschillencommissies)12, jotka 
käyttävät pääasiassa kirjallista menettelyä ja antavat riidan osapuolia sitovia lausuntoja. 
Lautakuntien toiminta on luvanvaraista, minkä tarkoituksena on tiettyjen ehtojen 
noudattamisen varmistaminen, ja ne kuuluvat vuonna 1970 perustettuun säätiöön. 
Sittemmin riita-asialautakuntia on perustettu myös Belgiaan. 
Portugalin Lissabonissa on otettu käyttöön ilmainen kuluttajariita-asioiden sovittelu- ja 
välitysmenettely komission ja Portugalin viranomaisten pilottihankkeena, jonka erittäin 
myönteiset tulokset13 ovat johtaneet muiden samanlaisten keskusten avaamiseen kuin 
Lissabonissa. 
Espanjassa otettiin kuluttaja-asioissa käyttöön 30. huhtikuuta 1993 kuninkaan 
määräyksestä (real decreto) välimiesmenettelyyn perustuva järjestelmä (sistema arbitral 
del consumo); järjestelmän jokainen välityslautakunta koostuu (hallintoa edustavasta) 
puheenjohtajasta, kuluttajien edustajasta ja elinkeinonharjoittajien edustajasta14. 
Isossa-Britanniassa ja Irlannissa kuluttaja-asiamies (private Ombudsman) toimii tietyillä 
talouselämän aloilla (yleisimmin pankki- ja vakuutusaloilla)15. British and Irish 
Ombudsman Association on hiljattain asettanut vähimmäisvaatimukset, joita sen jäsenet 
sitoutuvat noudattamaan; julkisia palveluja varten perustettujen asiamiesten viroissa 
noudatettavat vaatimukset määritellään tavallisesti laissa. 
Muissa jäsenvaltioissa (Saksassa ja sittemmin myös Italiassa) vastaavaa tehtävää hoitavat 
kauppakamarit. 
Jäsenet: kuluttajien edustaja, elinkeinonharjoittajien järjestön edustaja siltä alalta, 
jota riita-asia koskee, ja riippumaton puheenjohtaja. Vuonna 1994 riita-
asialautakunnille vietiin 7 167 juttua (6 594 vuonna 1993 ja 6 027 vuonna 1992: 
vuosittainen kasvu on yli kahdeksan prosenttia). 
Lähes 2 000 ratkaistua asiaa, asian kesto alle 40 päivää. 
Perustamisestaan lähtien välityslautakunnat (juntas arbitrales) ovat saaneet 
käsiteltäväksi 14 992 valitusta. 
Asiamiesten tehtävänä on käsitellä kuluttajariitoja välitys- ja sovitteluteitse ja 
(joissain tapauksissa) he voivat tehdä elinkeinonharjoittajaa velvoittavan päätöksen. 
Esimerkiksi Isossa-Britanniassa vuonna 1993 Insurance Ombudsman rekisteröi 
8 133 valitusta ja Banking Ombudsman 9 578 valitusta. 
III 
OIKEUSSUOJAKEINOJA KOSKEVAT KANSALLISET ALOITTEET 
Ranskassa luotiin säädöksellä n:o 88-209 yksinkertaistettu menettely, joka helpottaa alle 
13 000 FRF:n suuruisten kanteiden vireillepanoa alioikeuksissa (tribunaux d'instance): 
"kirjaamoon annettava ilmoitus" (jossa ilmoitetaan osapuolten henkilöllisyys ja kanteen 
kohde sekä esitetään lyhyesti oikeudelliset perusteet) laaditaan yksinkertaistetulle 
lomakkeelle. Lomake vastaa haastetta, kun se toimitetaan kirjaamosta vastaajalle; myös 
vastaajalla käytössään yksinkertaistettu lomake, jolle hän voi laatia vastineensa. 
Englannissa on mahdollista panna vireille County Court -tuomioistuimissa "simplified 
summons" -lomakkeella kaikki alle 3 000 GBP:n suuruiset kanteet: kyse on 
yksinkertaistetusta, erittäin selkeästä lomakkeesta, jonka kantaja täyttää ja josta 
tuomioistuin lähettää jäljennöksen vastaajalle yhdessä vastauslomakkeen kanssa. 
Jos vastaaja ei anna vastinettaan 14 päivän määräajassa, kantaja voi pyytää 
tuomioistuimelta maksumääräystä; jos vastaaja kiistää vaateen, asia saatetaan 
tuomioistuinkäsittelyyn. Kyseisiä tuomioistuimia koskevan oikeudenkäyntisäännöstön 
(County Court Rules, 1981) mukaan tuomioistuinkäsittely ei saa olla muodollista eikä 
siinä sovelleta ankaria todistelua koskevia sääntöjä. 
Irlannissa on jo kolmen vuoden ajan sovellettu samanlaista menetelmää kuluttajien 
vähäisiin vaateisiin (small claims); tätä menettelyä, joka asetettiin aluksi alle 500 IEP:n 
vaateita varten, sovelletaan nykyään jopa 600 IEP:n vaateisiin ja sen ulottaminen 1 000 
IEP:n vaateisiin on suunnitteilla. 
Kirjaaja (Registrar) auttaa kuluttajaa täyttämään lomakkeen, joka lähetetään luetteloon 
merkitsemisen jälkeen vastaajalle. Jos vastaaja haluaa kiistää vaateen, hänen on vain 
täytettävä tätä tarkoitusta varten laadittu lomake. Jos vastaaja kiistää vaateen, kirjaaja 
yrittää saada osapuolet sopimaan asian: tässä tarkoituksessa hän voi kuulla heitä ja/tai 
kutsua heidät neuvottelemaan ratkaisusta. 
Muissa jäsenvaltioissa, esimerkiksi Saksassa, on olemassa vastaavia lomakkeita 
määrätynlaisia riita-asioita varten. Belgiassa on laadittu lomakkeita, jotka helpottavat 
kuluttajariita-asian vientiä rauhantuomarin ratkaistavaksi. 
Ruotsissa ja Suomessa on laadittu yksinkertaistettuja lomakkeita asian viemiseksi 
kuluttaj avalituslautakuntaan. 
Edellä mainitut lomakkeet ovat olemassa ainoastaan kunkin lainkäyttöalueen kansallisella 
kielellä. 
II OSA 
ONGELMAN YHTEISÖLLINEN ULOTTUVUUS 
I 
OIKEUDELLISISTA EROISTA JOHTUVIEN ESTEIDEN AIHEUTTAMAT 
KUSTANNUKSET 
Erilaisten oikeusperinteiden ja kauppatapojen pohjalle luoduilla yhteismarkkinoilla on 
normaalia, että kaupankäynnissä voi joskus esiintyä vaikeuksia kauppaan liittyvien 
velvollisuuksien tulkinnassa ja jopa niiden täyttämisessä, mistä voi johtua osapuolten 
välisiä riitoja. 
Kaikki osapuolet, joita asia koskee, ovat ilmaisseet vihreästä kirjasta käydyn keskustelun 
aikana, että mahdollisuus ratkaista tuollaiset riidat nopeasti, kohtuullisin kustannuksin ja 
oikeudenmukaisesti on olennainen edellytys yhteisön sisäisen kaupankäynnin kehitykselle 
ja siten sisämarkkinoiden onnistumiselle. 
Sopivien menettelyjen toteuttaminen on välttämätöntä, koska kuluttaja-asioissa ei kaikilla 
toimijoilla ole käytössään oikeudellista palvelua, joka olisi erikoistunut niihin hyvin 
monisäikeisiin kysymyksiin, joita riita-asian ratkaisemiseen liittyy osapuolten 
kotipaikkojen sijaitessa eri maissa. Harvat tiettyä kokoa pienemmät yritykset ja vielä 
harvemmat kuluttajat kykenevät suunnistamaan kansainvälisen yksityisoikeuden (jonka 
soveltaminen 15 jäsenvaltion unionissa synnyttää 210 erilaista mahdollista yhdistelmää), 
voimassaolevien yleissopimusten ja kansallisten menettelysääntöjen labyrintissa. 
Asioiden mutkistumisen pelko samoin kuin tuossa labyrintissa suunnistamisen vaatimat 
kulut vaikuttavat ennaltaehkäisevästi kuluttajien harkitsemiin kauppoihin: koska kaupat 
(yksittäin tarkastellen) eivät tavallisesti koske suuria summia, asianajokulut olisivat usein 
suhteettoman suuret mahdollisesta valituksesta saatuun hyötyyn verrattuna. Joissain maissa 
ennaltaehkäisevää vaikutusta moninkertaistavat tuomioistuinkäsittelyn hitaus tai 
asianajopalkkioiden korvaamista koskevat säännöt. Useissa jäsenvaltioissa 
oikeudenkäynnin voittanut osapuoli voi saada takaisin vain vähäisen osan maksamistaan 
kuluista. Tästä syystä kuluttajariita-asioissa kantaja tietää, että hän joutuu karsimansa 
vahingon lisäksi vastaamaan kuluista, voimatta kuitenkaan olla varma, onko mahdollisesti 
jopa oikeudenkäyntikuluja pienempää summaa koskeva päätös hänen kannaltaan 
myönteinen. 
Yhteisön sisäisten kuluttajariita-asioiden ratkaisemista hankaloittavat erityiset ja 
ylimääräiset esteet voivat siis haitata sisämarkkinoiden toimivuutta samalla tavoin kuin 
tekniset kaupan esteet tai verotukselliset esteet. 
Tuon oletuksen todenperäisyyden tarkistamiseksi komissio pyysi riippumatonta 
tutkimuslaitosta tekemään perusteellisen tutkimuksen oikeudellisten esteiden kuluttajille 
aiheuttamista kustannuksista yhteismarkkinoilla. Vuonna 1995 tehty tutkimus kattaa kaikki 
15 jäsenvaltiota ja sen tulokset voi tiivistää seuraavasti: 
1. Yhteisön sisäisen, arvoltaan 2 000 ecun suuruisen kuluttajariita-asian16 
oikeudellisen ratkaisun keskimääräiset kustannukset17 kantajalle ovat 
myönteisimmässä tapauksessa noin 2 500 ecua. Näihin kustannuksiin (jotka 
edustavat siis keskimääräisiä "vähimmäiskustannuksia") eivät vielä sisälly 
asianajokulujen arvonlisävero (jota ei korvata yksityishenkilöille, toisin 
kuin yrityksille) 
asiantuntijalausuntokulut 
kulut ulkomaanmatkoista (osapuolten saapuessa paikalle henkilökohtaisesti) 
ja todistajien kulujen korvaaminen 
kulut asiakirjojen tiedoksiannosta. 
2. Yhteisön sisäisen riita-asian käsittelyn keskimääräinen kesto alimmassa 
oikeusasteessa on 23,518—29,219 kuukautta koko Euroopan unionissa ja useissa 
16 
17 
19 Tutkimuksen lopussa on hyväksytty jo vihreässä kirjassa käytetty ilmaus "riita-asia 
kahden osapuolen kesken, joiden kotipaikat sijaitsevat eri jäsenvaltioissa". 
Oikeudenkäynti- ja asianajokulut. 
Vastaajan kotimaassa nostetun kanteen ollessa kyseessä. 
Kun kyse on kantajan kotimaassa nostetusta kanteesta, jota seuraa oikeuskäsittely 
ja täytäntöönpanomenettely vastaajan maassa. Kuitenkin kahdessa jäsenvaltiossa 
pelkästään tämä toinen vaihe kestää yli 20 kuukautta ja neljässä muussa 
jäsenvaltiossa 10 kuukautta tai pitempään. 
8 
maiden yhdistelmissä yli 40 kuukautta, kun kansallisella tasolla käsittely kestää 
yleensä alle 20 kuukautta. 
Toisin sanoen nykyisin joissain jäsenvaltioissa esiintyvä lainkäytön jälkijättöisyys 
vaikuttaa kasautuvasti yhteisön sisäisen riita-asian kohdalla. Vaikutus kohdistuu 
muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin, vaikka he näyttäisivätkin kansallisella tasolla 
olevan ongelman ulkopuolella20. 
Täytyy korostaa, että mainituista määräajoista puhuttaessa viitataan ensimmäisen 
oikeusasteen tuomioistuimiin ja sellaiseen oletettuun riita-asiaan, johon ei kuulu 
teknisiä lisävaikeuksia (asiantuntijalausuntoja tai todisteita koskevaa toimeksiantoa) 
tai oikeudelliseen menettelyyn liittyviä lisävaikeuksia (vastakannetta). Samoin 
oletetaan, ettei asiassa ole haettu muutosta eikä asiaa ole käsitelty 
ennakkopäätösmenettelyssä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Kuten 
kustannuksia koskevassa arviossa, kyse on siis tavallaan myönteisimmästä 
oletuksesta. 
Tutkimuksessa esitellään lyhyesti tyypillisen yksityisen oikeussubjektin kustannus­
hyöty -näkymiä ja osoitetaan, että yhteisön sisäisessä yksinkertaisessa 
kuluttajariita-asiassa tilanne on seuraava: 
2 000 ecun vahingon kärsinyt osapuoli joutuu aluksi, voidakseen hakea 
oikeutta, suorittamaan 2 500 ecun "pääsymaksun" (oikeus-ja asianajokulut 
ilman alv:a) niissä (epävarmoissa) näkymissä, että saa saatavansa takaisin 
ajassa, joka vaihtelee (maasta riippuen) 12:sta 64 kuukauteen - olettaen, 
että vastaaja on (vielä) maksukykyinen päätöksen antamisen aikaan. 
Jos viimeinen ehto ei (enää) täyty päätöksen hetkellä, kantaja (voittaessaan 
oikeudenkäynnin) on menettänyt 4 500 ecua (alkuperäinen vahinko + 
kulut). 
Jos ehto täyttyy ja jos oikeuden ratkaisu on kantajalle myönteinen, hän saa 
vahingonkorvauksen; suurimmassa osassa jäsenvaltioita (tutkimuksen 
mukaan ll:ssä 15:stä) hän voi kuitenkin saada takaisin vain osan 
maksamistaan kuluista (lisäksi joidenkin maiden lainsäädännössä 
yksinkertaisesti suljetaan pois ulkomaisten asianajajien kustannusten 
korvaamismahdollisuus). 
Koska nuo kulut nousevat keskimäärin 2 500 ecuun, oikeusjutun "saldo" 
(kun vahingonkorvauksesta korkoineen vähennetään korvaamatta jääneet 
kulut) on usein lähellä nollaa ellei jopa negatiivinen. 
Tässä valossa tutkimuksen neljäs päätelmä ei juuri yllätä: kuluttajat vievät nykyään 
hyvin vähän yhteisön sisäisiä riita-asioita tuomioistuimiin. 
Puuttumatta niihin kysymyksiin, joita tällainen tilanne väistämättä herättää 
jokaisessa oikeusvaltiossa tai -yhteisössä21, oli tutkittava mahdollisuudet määritellä 
ongelman laajuus (tuomioistuinkäsittelyn ulkopuoliset tapaukset). Tätä varten 
komissio pani vireille kaksi aloitetta, joiden tulokset tarjoavat ensimmäisen 
vastauksen esitettyyn kysymykseen: 
20 Yhdessä jäsenvaltiossa aloitettu menettely, jota seuraa päätöksen täytäntöönpano 
toisessa jäsenvaltiossa Brysselin yleissopimuksen mukaisesti, voi tutkimuksen 
mukaan kestää keskimäärin jopa 72 kuukautta eräissä maissa. 
Periaatekysymyksiin, joissa konkreettisten tapausten määrällä ei ole merkitystä. 
I) Vihreän kirjan päätelmissä ehdotettiin luotavaksi "rajat ylittävien kuluttajavalitusten 
seurantamekanismi, jonka avulla luetteloitaisiin käytännössä kohdatut ongelmat". Tähän 
vihreän kirjan päätelmään on reagoitu yksimielisen myönteisesti. 
Niinpä komission yksiköt alkoivat kokeilumielessä, raja-alueita koskevan suppean otannan 
pohjalta, kerätä tarpeellisia tietoja ja ilmoituksia (valitusten määrä, alkuperä ja tyypit) 
kartoittaakseen aikaisempaa paremmin ongelman ulottuvuuden: kahdeksalla raja-alueella 
kuluttajaneuvontaa harjoittavat järjestöt ja/tai elimet luetteloivat tehdyt valitukset, jotka 
kohdistuivat jossain muussa jäsenvaltiossa kuin kuluttajan kotimaassa rekisteröityihin 
elinkeinonharjoittajiin (yhteisön sisäiset valitukset). Tällaisia valituksia kirjattiin 
ajanjaksolta joulukuu 1994 - syyskuu 1995 2 615 kappaletta ja niiden kokonaisarvo nousi 
39 492 315 ecuun. 
II) Keväällä 1995 tehty Eurobarometri 43.0 -tutkimus tarjoaa vuorostaan kaksi hyvin 
kuvaavaa tietoa: 
24 prosenttia haastatelluista (3 799 henkilöä 15 800:sta) ori tehnyt vähintään yhden 
yhteisön sisäisen kaupan viimeisen vuoden aikana, mutta vain 3,2 prosenttia heistä 
on hankkinut kestohyödykkeitä (viimeksi mainittu prosenttiosuus oli jopa laskussa 
verrattuna vuoden 1992 tietoihin) 
8,7 prosenttia yhteisön sisäisen kaupan tehneistä haastatelluista (332 henkilöä 
3 799:stä) on kohdannut ongelmia. 
Aiemmin mainitun tutkimuksen toisessa osassa tutkimuksen tekijät päättelevät, että edellä 
tarkoitetut oikeudelliset esteet luovat epävarmuuden tunnetta, jonka aiheuttamat 
makrotaloudelliset kustannukset ovat kuvastuneet yhteismarkkinoilla "menetettyinä 
tilaisuuksina" (toisin sanoen erona ennusteiden ja yhteismarkkinoiden tuottaman nykyisen 
hyödyn välillä). 
Tutkimuksen päätelmien mukaan: 
"Oikeusvarmuuden puute (tai oikeudelliset esteet) haittaavat talouden kasvua ja vakautta. 
Oletus on keskeinen kehitysmaiden talouksissa samoin kuin uudistuksia ajavien Itä-
Euroopan maiden poliittisesti muuttuvissa talouksissa. Sen sijaan tätä näkökohtaa ei ole 
kunnolla otettu huomioon Euroopan yhdentymistä koskevassa tutkimuksessa. Euroopan 
unionin suunnittelussa ei ole otettu huomioon, että taloudellinen yhdentyminen vähentää 
oikeusvarmuutta (...), mikä voi mitätöidä tai ainakin vähentää sisämarkkinaohjelman ja 
myös Euroopan talous- ja rahaliiton odotettuja myönteisiä vaikutuksia." 
Oikeusvarmuuden puutteen vaikutuksista tutkimuksessa mainitaan erityisesti seuraavaa: 
"Jo todennäköiset kauppaan liittyvät kulut saavat kuluttajat karttamaan ulkomailta 
ostamista. Syynä on se, että suuremmat kaupantekokulut vähentävät ulkomaisten 
tavaroiden hyötyä mahdollisille ostajille, vaikka tavaroiden markkinahinta olisikin sama 
tai alhaisempi kuin kotimaisten. Sama pätee tuottajiin. Riski joutua maksamaan suurempia 
kuluja maksun saamiseksi toimitetuista tavaroista vähentää ulkomaisesta myynnistä 
saatavaa hyötyä tai ulkomaisen myynnin mielekkyyttä" (...) "Toinen kiinteä vaikutus 
liittyy keskityskehitykseen, jonka aiheuttaa oikeusvarmuuden puute oikeussuhteissa, joissa 
osapuolet ovat eri jäsenvaltioista. Koska tämä rajat ylittäviin oikeussuhteisiin liittyvä 
oikeusvarmuuden puute on suhteellisesti merkittävämpää pienille yrityksille kuin suurille, 
pienet yritykset yleensä häviävät kilpailun." 
Tutkimuksen tekij ät korostavat, että makrotaloudellisten kustannusten määrällinen arviointi 
on erittäin vaikeaa; päätelmissään he kuitenkin arvioivat seuraavaa: 
"Selvästi suurimmat kustannukset johtuvat kuluttajista, jotka oikeusvarmuuden puuttuessa 
eivät käytä hyväkseen hinnaneroja Euroopan unionin sisällä (...) Laskettaessa yhteen 
10 
suorat kiinteät kustannukset päädytään noin 7 230—73 790 miljoonan ecun suuruisiin 
kustannuksiin. Keskimääräisten, todennäköisinä pitämiemme hahmotelmien perusteella 
arvioimme yhteenlasketuksi määräksi 27 530 miljoonaa ecua". 
II 
VIHREÄSTÄ KIRJASTA KÄYDYN KESKUSTELUN TULOKSET 
Vihreä kirja on herättänyt hyvin laajalti keskustelua, jonka tulokset ovat vahvistaneet 
yhteisön aloitteen tarpeellisuuden ja kiireellisyyden. 
Tämänsuuntaisen kantansa ovat selvästi ilmaisseet Euroopan parlamentti (22 päivänä 
huhtikuuta annettu päätöslauselma)22, alueiden komitea (17 päivänä toukokuuta 1994 
annettu lausunto)23, talous- ja sosiaalikomitea (1 päivänä kesäkuuta 1994 annettu 
lausunto)24 sekä kuluttajia, yrityksiä ja lakimiesammatteja edustavien järjestöjen suuri 
enemmistö. 
Komissio on vastaanottanut kaikkiaan 110 kirjallista kannanottoa, jotka edustavat kaikkia 
niitä, joita asia koskee, ja kattavat Euroopan unionin koko alueen. Kaikki osapuolet, jotka 
lähettivät kannanottonsa asetettuun määräaikaan (31. toukokuuta 1994) mennessä, 
kutsuttiin 22. heinäkuuta 1994 pidettyyn kuulemistilaisuuteen. Eräistä komission saamissa 
vastauksissa esitetyistä vaihtoehdoista keskusteltiin myös ensimmäisessä, 4. lokakuuta 
1994 pidetyssä Euroopan kulutusfoorumissa, johon osallistui lähes 350 kaikkien asiasta 
kiinnostuneiden ryhmien edustajaa 19:stä eri maasta. 
Essenin Eurooppa-neuvostossa esitetyssä sisämarkkinoita käsittelevässä kokoavassa 
kertomuksessaan komissio vakuutti "perustavansa toimintansa vihreän kirjan herättämälle 
keskustelulle". 
Ranskan hallitus esitteli 22. joulukuuta 1994 neuvostolle muistion aktiivisen 
kuluttajapolitiikan puolesta, jossa korostetaan, että "oikeussuojaan liittyvät ongelmat ovat 
ratkaisematta ja vaarantavat todellisen eurooppalaisen alueen luomisen. Oikeussuojakeinoja 
koskeva vihreä kirja vastaa näin ollen olennaiseen ja ensisijaisen tärkeään tarpeeseen". 
Eräät muut jäsenvaltiot sekä EFTA-maat pyysivät komissiota tekemään konkreettisia 
aloitteita kuluttajariita-asioiden alalla. 
Keskustelun aikana muodostui merkittävä, yhteisön aloitteen tavoitteita koskeva 
yhteisymmärrys nimenomaan eräistä vihreän kirjan ajatuskuluista: 
I) kansallisten säädösten yhteensovittaminen sellaisten kieltokanteiden osalta, jotka 
voidaan kohdistaa eräisiin yhteisön oikeuden rikkomuksiin25 
II) muuta kuin tuomioistuinkäsittelyä suosivien olosuhteiden edistäminen kuluttajariita-
asioiden ratkaisussa26 
III) yhteisön sisäisten kuluttajariita-asioiden seurantamekanismin vahvistaminen ja rajat 
ylittävien oikeusasioiden vireillepanoon tarkoitettujen yhteensovitettujen järjestelyjen 
käyttöönotto pilottihankkeen muodossa27. 
26 
27 EYVL N:o C 128, 9.5.1994, s. 459. 
EYVL N:o C 217, 6.8.1994, s. 29. 
EYVL N:o 295, 22.10.1994, s. 1. 
Vihreän kirjan päätelmä n:o 1, Euroopan parlamentin päätöslauselma, 13 ja 14 
kohta. 
Vihreän kirjan päätelmät n:o 4 ja 5; Euroopan parlamentin päätöslauselman 22 
kohta. 
Vihreän kirjan päätelmät n:o 3 ja 6; Euroopan parlamentin päätöslauselman 7-9 
kohta; päätöslauselma menee kuitenkin paljon pitemmälle verrattuna tässä 
11 
Ensimmäisen kohdan (kielîokanteiden) osalta komissio on esittänyt direktiiviehdotuksen 
24. tammikuuta 1996: kyseessä on ongelma, joka voidaan ratkaista vain lainsäädäntöteitse 
yhteisön tasolla. 
Mitä tulee muihin kohtiin (kuluttajariita-asioiden ratkaisu), komission tarkoituksena on 
antaa etusija vapaaehtoiselle lähestymistavalle ja luoda edellytykset paremmalle rajat 
ylittävälle yhteistyölle. Tätä varten tämän toimintasuunnitelman kolmannessa osassa 
ehdotetaan täsmällisiä toimia, jotka eurooppalaisesta ulottuvuudestaan johtuen voivat 
edesauttaa asetettujen tavoitteiden toteuttamista. Nämä tavoitteet liittyvät sekä 
sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
100 a artikla) että kuluttajien etujen suojaamiseen (129 a artikla). 
Kuluttajariita-asioiden ratkaisemiseen sopivien menettelytapojen olemassaolo todella 
edistää sopimuksesta ja/tai sovellettavasta lainsäädännöstä johtuvien velvollisuuksien oma-
aloitteista noudattamista. Sen sijaan sellaisten menettelytapojen puuttuminen, jotka 
mahdollistavat yhteisön sisäisten riita-asioiden nopean ratkaisemisen, merkitsee 
epävarmuustekijää taloudellisille toimijoille. Mikrotaloudelliselta kannalta tuo tekijä suosii 
velvollisuuksiaan laiminlyövää osapuolta, joka hyötyy välinpitämättömyydestään, samalla 
kun toiselle osapuolelle aiheutuu haittaa. 
Makrotaloudelliselta kannalta kyseinen tekijä vaikuttaa ennaltaehkäisevästi (nakertaen 
vähitellen talouselämän toimijoiden uskoa yhteisön sisäisen kaupankäynnin 
luotettavuuteen); tämä vaikutus on omiaan pienentämään sisämarkkinoilta odotettavaa 
kokonaistaloudellista hyötyä. 
Kuten johdannossa mainittiin, III osassa tarkoitetut aloitteet eivät ole tyhjentäviä: 
Euroopan parlamentin ehdotuksen mukaisesti tarkoitus on pikemminkin laatia 
"välikertomus, joka sisältää toteutettavien toimenpiteiden aikataulun"28. Kyseinen aikataulu 
on tämän tiedonannon liitteessä I. 
III OSA 
EHDOTETUT ALOITTEET 
I 
TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISTEN MENETTELYJEN EDISTÄMINEN 
Komission mielestä yhteisön tasolla täytyy harkita ensisijaisesti tuomioistuinten 
ulkopuolisia menettelyjä seuraavista syistä: 
markkinoiden kehitys on paljon nopeampaa kuin lainsäädännön kehitys ja 
äärettömän paljon nopeampaa kuin viidentoista jäsenvaltion välisten neuvottelujen 
kulku; 
tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen valtava kehitys kuluttajariita-asioissa 
voidaan käsittää tulokseksi joidenkin säädösten hitaasta (ja vaivalloisesta) 
muuttumisesta (säädökset on laadittu aikana, jolloin riita-asioita oli huomattavasti 
vähemmän eivätkä ne kattaneet nyky-yhteiskunnalle ominaisia ongelmia) tai 
"suodattimeksi", jota kannattaa kehittää oikeudenkäytön jälkijättöisyyden 
vastustamiseksi, tai tavaksi kyseenalaistaa tuomiovallan yksinoikeus; joka 
tapauksessa tuomioistuimen ulkopuoliset menettelyt kehittyvät valtaosassa 
jäsenvaltioita, oltiinpa tämän kehityksen eduista ja haitoista mitä mieltä hyvänsä; 
28 tiedonannossa tarkasteltuihin mahdollisuuksiin. 
Edellä mainittu päätöslauselma 22 päivänä huhtikuuta 1994. 
12 
useiden jäsenvaltioiden saama kokemus osoittaa, että riita-asioiden muuhun kuin 
tuomioistuinkäsittelyyn perustuvien ratkaisutapojen valikoiva edistäminen, siinä 
määrin kuin tiettyjen olennaisten vaatimusten noudattaminen on varmistettu, on 
voinut taata niin kuluttajille kuin yrityksillekin edulliset olosuhteet (kuluttajariita-
asioiden kustannukset ovat vähentyneet ja kesto on lyhentynyt), ja kaikki 
osapuolet, joita asia koskee, tukevat sitä. 
Näistä kokemuksista saadut opit voivat osoittautua arvokkaiksi sisämarkkinoilla. Erilaisten 
tuomioistuinten ulkopuolisten elinten (asiamiesten, sovittelijoiden, välittäjien) kaikilla 
tasoilla (alakohtaisesti, kansallisesti, alueellisesti, jopa paikallisesti) havaittavaan 
lukumäärän kasvuun voi suhtautua kahdella tavalla: voi jättää ilmiön huomiotta silti 
tietoisena siitä, että suurimmassa osassa yhteisön sisäisiä kuluttajariita-asioita 
tuomioistuinmenettelyn kustannukset ovat suhteettoman suuret; tai voi pyrkiä luomaan 
opasteita ulkomaisten kuluttajien tien viitoittamiseksi niiden maiden esimerkin mukaisesti, 
joilla jo on vankka kokemus asiasta (ks. ensimmäisen osan II luku). 
Kyseisten maiden kokemusten mukaan tuomioistuinten ulkopuoliset menettelyt voivat olla 
merkittäviä kuluttajariita-asioiden ratkaisemisessa, jos tietyt vähimmäisvaatimukset on 
ennalta asetettu turvaamaan menettelyn avoimuus ja riita-asiaa käsittelevän elimen 
riippumattomuus. 
Vähimmäisvaatimusten puuttuminen selittää sen sijaan pitkälti vastahakoisuuden, jota 
kuluttajatjoissain maissa tuntevat kaikkea tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaa riita-
asioiden ratkomista kohtaan. Vihreän kirjan perusteella käydyn keskustelun tulokset ovat 
tässä suhteessa selviä: asiasta kiinnostuneiden osapuolten selvä enemmistö, mukaan lukien 
elinkeinonharjoittajat, Euroopan parlamentti sekä talous- ja sosiaalikomitea, tuovat esiin 
välttämättömyyden määritellä vähimmäisvaatimukset Euroopan tasolla. 
Asiasta saatujen kannanottojen ja ehdotusten perusteella komissiota pyydetään näin ollen 
määrittelemään ja/tai ehdottamaan yhteisön sisäisten kuluttajariita-asioiden käsittelyssä 
sovellettavat vähimmäisvaatimukset, jotta muiden kuin oikeuskäsittelyyn perustuvien 
menettelyjen käyttöönotto ja/tai niitä koskevien ehdotusten laatiminen sisämarkkinoiden 
tasolla helpottuisi. 
Vaatimusten määrittely Euroopan tasolla tekisi mahdolliseksi tukea ja täydentää niiden 
jäsenvaltioiden politiikkaa, jotka ovat päättäneet edistää sovittelun käyttöä kuluttajariita-
asioissa. Tehtävässä pitäisi luonnollisesti käyttää hyväksi kansallisella tasolla laadittuja 
vaatimuksia. 
Tähän tiedonantoon on liitetty kuusi vähimmäisvaatimusta sisältävä työsuunnitelma (liite 
II). Vaatimusten soveltamista on tarkoitus edistää kolmessa vaiheessa, liitteen I aikataulun 
mukaan. 
I vaihe: asiaan liittyviä tahoja kuullaan työsuunnitelmasta, ehdotettujen vaatimusten 
määrittelemiseksi lopullisesti. 
II vaihe: komissio antaa suosituksen vaatimuksista, jotka on hyväksytty lopullisessa 
muodossaan. 
Suositukselle varataan (kolmen vuoden) tarkkailukausi, jonka aikana yhteisten vaatimusten 
olemassaolo saattaa helpottaa toimivaltaisten elinten vapaaehtoista luomista jokaiseen 
jäsenvaltioon. 
Yhdenmukaisia vaatimuksia soveltavien kansallisten elinten olemassaolo saattaa helpottaa 
myös yhteisön sisäisten kuluttajavalitusten käsittelyyn tarkoitettujen järjestelyjen 
vapaaehtoista luomista (esimerkiksi "postilokeron", johon kuluttajat voisivat lähettää 
13 
valituksensa ja välttää siten oikean elimen usein hankalan etsimisen elinkeinonharjoittajan 
kuuluessa ulkomaiseen järjestelmään). 
III vaihe: tarkkailukauden päätyttyä suosituksen seurannasta laaditaan arviointikertomus. 
Siihen liitetään tarvittaessa kuulemisten jälkeen asianmukainen ehdotus, jotta varmistetaan 
vaatimusten noudattaminen erikseen määriteltävien yksityiskohtaisten sääntöjenmukaisesti. 
Vaatimusten noudattamisen voisi varmistaa esimerkiksi samantyyppinen mekanismi, joka 
on käytössä eräissä jäsenvaltioissa (esimerkiksi Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Ruotsissa, 
Suomessa, Tanskassa ja Alankomaissa). 
Tuollaisen mekanismin tehtävänä ei olisi ratkaista yhteisön sisäisiä kuluttajariita-asioita, 
vaan avustaa osapuolia, joita asia koskee, riita-asioissa sovellettavien menettelyjen 
käyttöönotossa esimerkiksi Ison-Britannian Office of Fair Tradingin mallin mukaisesti29. 
II 
OIKEUSSUOJAKEINOJEN YKSINKERTAISTAMINEN 
Tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen käyttöönottoa, joiden edistäminen on I luvun 
aiheena, voidaan harkita ainoastaan ehdottoman vapaaehtoisuuden perusteella: 
elinkeinonharjoittajia tai kuluttajia ei voida pakottaa osallistumaan niihin. 
Euroopan parlamentti antoi tältä osin asianmukaisen tilannekatsauksen vihreästä kirjasta 
22 päivänä huhtikuuta 1994 tekemässään päätöslauselmassa: "kaikkien sovinnollisten 
menettelyjen epäonnistuttua osapuolten on voitava päästä oikeudelliseen ratkaisuun 
kustannuksin, jotka ovat oikeassa suhteessa tapaukseen liittyvään vähäiseen taloudelliseen 
merkitykseen". 
Tältä osin parlamentti arvioi, että "jäsenvaltioiden välillä olisi aiheellista toteuttaa tietty 
menettelysäännösten yhdenmukaistaminen, jotta voidaan ottaa käyttöön määrätyn 
suuruisten asioiden osalta yhteisömenettely, joka mahdollistaa rajat ylittävien riita-asioiden 
nopean ratkaisemisen" (päätöslauselman 9 kohta). 
Tätä mieltä on myös huomattava määrä toimielimiä ja käyttäjien edustusjärjestöjä, jotka 
vaativat alimman asteen tuomioistuinten (justices de paix, County Courts, Amtsgericht) 
toimivallan katon yhdenmukaistamista ja yleisempää yksinkertaistettua asian 
vireillepanomenettelyä (hakemusmenettely, kirjaamoon annettava ilmoitus), jotta kaikissa 
jäsenvaltioissa voitaisiin taata yhtäläinen kohtelu vähäisissä riita-asioissa.30 
29 
30 Fair Trading Act -lain mukaan OFT:n tehtävä on "rohkaista elinkeinonharjoittajien 
yhdistyksiä, joita asia koskee, laatimaan ja jakamaan jäsenilleen sellaisia 
menettelysääntöjä, joiden tarkoituksena on suojella ja edistää kuluttajien etuja 
Isossa-Britanniassa": tässä mielessä on määritelty kuluttajavalitusten käsittelyssä 
käytettävä tyyppimenettely. 
Suurimmassa osassa jäsenvaltioita sovelletaan yksinkertaistettua menettelyä riita-
asioihin, joiden arvo on määrätyn summan alapuolella; tämä summa vaihtelee 
kuitenkin merkittävästi. Esimerkiksi asiaa, joka koskee 1 500 ecua vastaavaa 
summaa, pidetään vähäisenä riita-asiana (yksinkertaistettujen menettelyjen 
soveltamisen kannalta) Ranskassa ja Saksassa, muttei Espanjassa eikä 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Näin ollen saman asian käsittelyn kustannukset 
ja kesto vaihtelevat sen mukaisesti, minkä maan tuomioistuimen ratkaistavaksi asia 
jätetään. 
14 
Yhteisön oikeuden nykytilasta johtuen on edellisessä kohdassa lyhyesti esitettyihin 
ehdotuksiin suhtauduttava harkiten. Yhteisö voi osallistua niissä tarkoitetun ongelman 
ratkaisuun, jos kunkin jäsenvaltion oikeusperinne ja erityisominaisuudet otetaan 
täysimääräisesti huomioon: osallistuminen voisi itse asiassa perustua siihen, mitä on jo 
kansallisella tasolla olemassa mahdollistamalla paremmat kansalliset oikeussuojakeinot 
(jotka nykyisin ovat vähintään yhdelle yhteisön sisäisen riita-asian osapuolelle 
ulkomaisia). Suunniteltua tavoitetta voidaan tässä mielessä kuvata I osan 111 luvussa 
esitettyjen lomake-esimerkkien avulla. 
Jäsenvaltiot voisivat kansallisten oikeussuojakeinojen käytön helpottamiseksi hyväksyä 
näiden esimerkkien perusteella yksinkertaistetun eurooppalaisen lomakkeen yhteisön 
sisäisille riita-asioille31, joiden arvo on tiettyä summaa alempi. 
Tällaisen aloitteen avulla voitaisiin menettelyjä yhdenmukaistamatta saada ne lähemmäs 
oikeussubjekteina olevia käyttäjiä, saattamalla avoimemmaksi aivan ensimmäinen vaihe, 
joka on käytävä läpi välttämättömän viranomaispalvelun saamiseksi. 
Kansalaisen jokapäiväiseen elämään liittyviä muita ongelmia varten on Euroopan tasolla 
luotu tai yhdenmukaistettu lomakkeita: näistä voidaan esimerkiksi mainita lomake "Elli ", 
joka mahdollistaa sairausvakuutuskorvausten saamisen muussa maassa kuin siinä, jossa 
asuinpaikka sijaitsee, ja muita käyttöön otettuja sosiaaliturvaan liittyviä lomakkeita. 
Kokemus on osoittanut, että nämä asiakirjat, joita on olemassa kaikilla yhteisön kielillä, 
edistävät käyttäjien oikeussuojaa ja niiden toimielinten tehtävää, jotka käsittelevät 
asiakirja-aineistoa asianomaisilla aloilla. 
Saman lähestymistavan mukaisesti tässä tapauksessa ei olisi kyse menettelyjen 
yhdenmukaistamisesta vaan kussakin maassa tällä hetkellä olemassa olevien 
oikeussuojakeinojen parantamisesta: ja näin ollen sellaisten yhteisön sisäisen riita-asian 
osapuolten lähentymisestä, joita tietyt erityisesteet pitävät erillään.32 
Lomake laaditaan kaikilla yhteisön yhdellätoista kielellä ja sen käyttötavat voidaan 
määritellä seuraavasti: 
I. vaatimuksen tekevä osapuoli täyttää jollakin yhteisön kielellä, joka on kyseisen 
osapuolen asuinmaan virallinen kieli, olemassa olevan lomakkeen33; jäsenvaltioiden 
nimeämät tahot huolehtivat näin laaditun vaatimuksen jäljentämisestä vastaavalle, 
vastaanottajan maan virallisella kielellä laaditulle lomakkeelle ja sen lähettämisestä 
viimeksi mainitulle, 
II. vastaanottaja voi hänelle varatussa lomakkeen osassa joko ehdottaa pääasiaa 
koskevaa ratkaisua tai ilmoittaa vaateen esittäjälle sellaisen oikeusasteen, jossa 
erimielisyys voidaan käsitellä sovintoteitse (välimies, sovittelulautakunta tai muu), 
III. jos vastaanottaja ei vastaa annetussa määräajassa tai jos ehdotetusta ratkaisusta ei 
päästä yksimielisyyteen, lomake toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle (joka 
33 Eurooppalaisella lomakkeella tarkoitetaan tässä yhteydessä lomaketta, jonka 
perusrakenne olisi yhdenmukaistettu (kääntämisen ja kanteen käsittelyn 
helpottamiseksi) mutta mikään ei estä sitä, että lomaketta mukautettaisiin kussakin 
jäsenvaltiossa vastaamaan kansallista oikeusperinnettä ja kansallisia 
oikeusjärjestelmiä. 
Vihreä kirja, luku III A.2 (s. 72) 
Lomake voidaan tarvittaessa ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten 
suostumuksella täyttää myös sillä yhteisökielellä, joka on kielenä maassa, josta 
kuluttaja on kotoisin. 
15 
saa lomakkeesta kahdella kielellä tietoonsa tosiseikat sekä vaateen sisällön ja 
osapuolten henkilöllisyyden). 
Tämän tiedonannon liitteenä on väliaikainen versio tällaisesta lomakkeesta (liite III); 
lomakkeen lopullinen versio laaditaan jäsenvaltioiden, lakimiesammattien edustajien ja 
mahdollisia käyttäjiä edustavien järjestöjen välisten laajojen neuvottelujen perusteella, 
ottaen huomioon, että käyttäjien (kuluttajien ja liikeyritysten) turvautuminen lomakkeeseen 
olisi valinnaista eikä sulkisi pois turvautumista muihin riita-asian ratkaisumuotoihin. 
Lomakkeen voimaan saattamiseksi suunnitellaankin kahta vaihetta ja toinen vaihe on 
sidoksissa ensimmäisen vaiheen tuloksiin. 
I vaihe: lomaketta testataan rajoitetussa määrässä rajaseutuja. 
Oikeudellisten, kulttuuristen, kansallisten ja alueellisten erityispiirteiden huomioon 
ottamiseksi kyseisistä vaiheista päätetään jäsenvaltioiden ja asiaan liittyvien tahojen 
välisten neuvottelujen perusteella. 
Aloitetta tukevia jäsenvaltioita edustava asiantuntijaryhmä varmistaa sen seurannan ja 
antaa suosituksiaan asianmukaisen kokeilukauden lopulla. 
Aloitteen täytäntöönpanoa varten suunniteltuja alustavia neuvotteluja koskeva aikataulu 
esitetään tämän tiedonannon liitteessä I. 
II vaihe: komissio esittelee kokeilukauden tulosten perusteella lomakkeen lopullisen 
version sen käyttötavat määrittelevässä asetusehdotuksessa. 
Tässä yhteydessä lomakkeen soveltamisalasta voitaisiin neuvotella ennakolta, jotta 
määritettäisiin, mihin summaan asti jäsenvaltiot pitävät riita-asiaa vähäisenä riita-asiana. 
III 
HARKITTAVAKSI 
Yksityishenkilön oikeussuojakeinoja parantavien yhteisön aloitteiden puuttuessa 
kuluttajajärjestöt ja tietyt jäsenvaltiot ehdottavat, että saman elinkeinonharjoittajan 
toiminnasta kärsineet henkilöt voisivat toimia yhteisesti. Tämä tavoite voitaisiin toteuttaa 
ryhmäkanteella ("class action"), joka on käytössä jo useimmissa "Common Law" 
maissa, tai edustajajärjestolle annetuilla toimeksiannoilla yhteisen edustuskanteen ("en 
représentation conjointe") mallin mukaisesti, joka otettiin Ranskassa käyttöön 18 päivänä 
tammikuuta 1992 säädetyllä lailla. 
Tällainen mahdollisuus ei kuitenkaan vielä näytä saavuttavan jäsenvaltioiden 
yksimielisyyttä. 
Olisi siis tutkittava muita keinoja ja ryhdyttävä sen vuoksi harkitsemaan toisiinsa liittyvien 
riita-asioiden yhdistämisen mahdollisuutta esimerkiksi silloin, kun saman 
elinkeinonharjoittajan teko on aiheuttanut vahinkoa useille kuluttajille. 
Tätä varten on syytä muistaa, että eri valtioiden kansallisessa lainsäädännössä on jo 
olemassa määräyksiä, joita sovelletaan "toisiinsa niin läheisesti liittyviin kanteisiin, että 
niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä näyttää tarpeelliselta, jotta vältettäisiin 
keskenään ristiriitaiset tuomiot sen johdosta, että kanteet käsitellään eri 
oikeudenkäynneissä" (tuomioistuinten toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta 
yksityisoikeuden alalla tehdyn Brysselin yleissopimuksen 22 artiklan 3 kohta). 
16 
Näiden määräysten soveltamista haittaa nykyisin se seikka, että yhdistäminen tapahtuu 
jälkikäteen, koska monet kanteet saatetaan vireille peräkkäin eikä samanaikaisesti, ja eri 
tuomioistuimissa; tämä aiheuttaa huomattavia, jopa ylitsepääsemättömiä teknisiä ongelmia, 
kun kyse on yhteisön sisäisistä riita-asioista34: kun kyse on toisiinsa liittyvistä asioista, 
Brysselin yleissopimuksessa esitetyssä ratkaisussa viitataan käsitteeseen "tuomioistuin, 
jossa kanne on ensin nostettu", mutta yleissopimuksessa ei määritellä tätä käsitettä ja se 
antaa aiheen keskenään ristiriitaisiin tuloksiin eri valtioiden kansallisissa 
oikeusjärjestelmissä35. 
Komissio voisi näiden ongelmien ratkaisemiseksi ehdottaa, että saman 
elinkeinonharjoittajan teon vahingoittamat kuluttajat voivat valtuuttaa järjestönsä 
ryhmittelemään esitettäviä valituksia ennakolta, jolloin toisiinsa liittyvien asioiden 
yhdistäminen helpottuisi: yksityishenkilöitä koskevissa asioissa pysyen (kyse ei ole 
missään tapauksessa "class action" -kanteesta), näitä valituksia voitaisiin saattaa vireille 
samanaikaisesti ja samassa tuomioistuimessa (tavallisesti kyse on vastaajan kotipaikan 
tuomioistuimesta). 
Tällaisen valtuutuksen antaneita henkilöitä koskevat tiedoksiannot ja ilmoitukset voitaisiin 
näin ollen osoittaa valtuutetulle yhdistykselle (mistä koituu oikeushallinnolle huomattavia 
säästöjä) ja asianajajapalkkiot olisivat paljon pienempiä (niille kuluttajille, jotka 
"keskittävät" kanteensa sekä kyseessä olevalle elinkeinonharjoittajalle) verrattuna 
kustannuksiin, joita samat asiat edellyttävät, kun ne käsitellään erikseen36. 
Jonkin ajan kuluttua "toisiinsa liittyvien asioiden yhdistämistä" voitaisiin harkita 
tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen edistämispolitiikan täydentäjäksi siinä mielessä, 
että sitä sovellettaisiin ainoastaan asioihin, joiden osalta tuomioistuinten ulkopuolinen 
järjestelmä ei ole käytettävissä (koska sitä ei ole olemassa tai koska vastaaja ei osallistu 
siihen). Tällaisessa tapauksessa menettelytapa voisi olla seuraavanlainen: 
myönnetään siirtymäkausi, jonka aikana voidaan panna täytäntöön (kyseessä 
olevien elinkeinonharjoittajien taholta) yhteisön sisäisten riita-asioiden 
ratkaisemista koskevat tuomioistuinten ulkopuoliset menettelyt noudattaen 
Euroopan tasolla vahvistettuja vähimmäisvaatimuksia (ks. I luku), 
siirtymäkauden jälkeen voitaisiin esittää toisiinsa liittyvien asioiden yhdistämistä 
koskevia konkreettisia ehdotuksia, joita sovellettaisiin riita-asioihin, joita ei voida 
ratkaista millään edellä mainituista menettelytavoista. 
34 
35 Vihreä kirja, sivu 76 ja eteenpäin 
Ks. "siviiliprosessioikeuden yhdenmukaistamistyöryhmän" laatima kertomus: 
tietyissä jäsenvaltioissa riita-asian katsotaan olevan vireillä vastaajalle osoitetun 
haastehakemuksen tiedoksiannosta alkaen; toisissa jäsenvaltioissa asian on oltava 
kirjattuna kirjaamossa; joissakin jäsenvaltioissa vireilläolo alkaa kanteen 
vastaanottamisesta tai sen toimittamisesta vastaajalle ... 
Sen sijaan, että joutuisi osallistumaan moniin, yhtä monissa tuomioistuimissa 
vireillä oleviin oikeudenkäynteihin (mikä aiheuttaa ristiriitaisten päätösten vaaran 
ja heikentää näin ollen oikeusvarmuutta), kyseinen elinkeinonharjoittaja voisi 
lisäksi hyötyä yhtenäisestä menettelystä, jonka avulla hän pystyy paremmin 
järjestelemään kustannuksiaan ja voi halutessaan neuvotella sovintoratkaisusta 
kyseessä olevien kuluttajien valtuuttaman neuvottelukumppanin kanssa. 
17 
LIITE I 
Alustava aikataulu suunniteltujen aloitteiden täytäntöönpanoa varten toteuttaville 
toimenpiteille 
TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISTEN MENETTELYJEN EDISTÄMINEN (tämän 
tiedonannon III osan I luku) 
Asiaan liittyvien tahojen kuuleminen liitteessä II esitetystä 
työsuunnitelmasta: maaliskuu - syyskuu 1996. 
Suosituksen hyväksyminen: vuoden 1996 loppu. 
Seurantakausi: joulukuu 1996 - marraskuu 1999. 
Järjestelmän toimintaa koskevan arviointikertomuksen laatiminen ja 
esittäminen: joulukuu 1999 - toukokuu 2000. 
OIKEUSSUOJAKEINOT (III osan II luku) 
Asiaan liittyvien tahojen kuuleminen liitteessä III esitettyä lomaketta 
koskevasta hankkeesta: 
maaliskuu - syyskuu 1996 (jäsenvaltiot, Association européenne des 
magistrats, Euroopan yhteisön asianajajaliittojen neuvosto, käyttäjien eli 
kuluttajien ja yritysten edustusjärjestot). 
Lomakkeen käyttötapoja ja niiden rajaseutujen rajaamista, joilla lomaketta 
testataan, koskevan työsuunnitelman määrittely: lokakuu -joulukuu 1996 
(jäsenvaltioiden kuuleminen uudelleen). 
Aloitteen seurannasta vastuussa olevan asiantuntijaryhmän jäsenten 
nimeäminen: maaliskuu - huhtikuu 1997. 
Kokeilukausi: kesäkuu 1997 - toukokuu 2000. 
Asiantuntijaryhmän suositukset kokeilun jatkotoimista: kesäkuu - syyskuu 
2000. 
•••••> ••'* • ••*' '-. 
LIITE II 
TYÖSUUNNITELMA SUOSITUSTA VARTEN, JOSSA MÄÄRITELLÄÄN 
VAATIMUKSET KULUTTAJARIITA-ASIOISSA SOVELLETTAVIEN 
TUOMIOISTUINTEN ULKOPUOLISTEN MENETTELYJEN PERUSTAMISEKSI 
ENSIMMÄINEN VAATIMUS 
Riita-asioita käsittelevän toimielimen puolueettomuus on taattava kaikin asianmukaisin 
toimenpitein ja erityisesti: 
kun kyse on välimiehestä, antamalle tälle riittävät riippumattomuutta koskevat 
vakuudet toimintaansa harjoittaessaan, 
kun kyse on kollegiaalisista toimielimistä, varmistamalla kuluttajien ja 
elinkeinonharjoittajien tasavertainen edustus riita-asioita käsittelevässä kollegiossa 
sekä kollegion puheenjohtajana toimivan kolmannen osapuolen riippumattomuus, 
silloin kun tällaisesta kolmannesta osapuolesta säädetään. 
TOINEN VAATIMUS 
Menettelyn tehokkuus on varmistettava toimenpiteillä, joilla taataan: 
vaatimuksen esittämiseen käytettävien yksinkertaisten ja selkeiden lomakkeiden 
saatavuus kaikilla yhteisön yhdellätoista kielellä, 
menettelyn aikataulun laadinta ja noudattaminen, mukaan lukien mahdolliset, 
kuluttajalle määrättävät alustavat toimet (esimerkiksi yrityksen sisäisten 
valituskeinojen käyttäminen loppuun), 
asianmukaisen tutkintavallan myöntäminen päätöksen tekevälle toimielimelle. 
KOLMAS VAATIMUS 
Riittävä julkisuus on taattava asianmukaisin keinoin seuraavien osatekijöiden avoimuuden 
varmistamiseksi: 
menettelyn olemassaolo ja soveltamisala, 
19 
menettelyn enimmäisaikaja siitä kuluttajalle mahdollisesti aiheutuvat kustannukset, 
vaatimukset, jotka ohjaavat riita-asiaa käsittelevää toimielintä päätöksenteossa, 
kyseisen päätöksen oikeudellinen merkitys täsmentäen, onko päätös luonteeltaan 
elinkeinonharjoittajaa sitova vai onko kyse pelkästään suosituksesta; ensimmäisessä 
tapauksessa seuraamukset päätöksen noudattamatta jättämisestä. 
Nämä tiedot on kaikissa tapauksissa toimitettava kirjallisesti kuluttajille, jotka ovat 
ilmaisseet aikomuksensa osallistua menettelyyn. 
Tehdyt päätökset tai ainakin niiden lyhennelmä esitetään yleisesti saatavilla olevassa 
vuotuisessa kertomuksessa. 
Kaikki päätökset on perusteltava kirjallisesti ja niistä on annettava viipymättä tieto 
osapuolille, joita asia koskee. 
NELJÄS VAATIMUS 
Kun osapuolten kotipaikat ovat kahdessa eri maassa, kullekin osapuolelle tiedotetaan 
kirjallisesti osapuolen asuinmaan virallisen kielen asemassa olevalla yhteisön kielellä riita-
asiassa tehdystä päätöksestä sekä sen perusteista. 
VIIDES VAATIMUS 
Sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan Rooman yleissopimuksen mukaisesti 
menettelysääntöjen soveltaminen ei saa missään tapauksessa johtaa siihen, että kuluttajalta 
riistetään suoja, joka taataan hänelle sen maan lain pakottavilla määräyksillä, jossa hänen 
vakituinen asuinpaikkansa sijaitsee. 
KUUDES VAATIMUS 
Sellainen sopimusehto, josta ei ole erikseen neuvoteltu, ei voi missään tapauksessa estää 
kuluttajaa jättämästä riita-asiaa toimivaltaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. 
20 
•tr** 
it it 
it -tr 
it * *** 
LÄHETTÄJÄ 
Sukunimi: 
Etunimi: 
Osoite: VALITUS LIITE III 
(Tällä asiakirjalla asia voidaan tarvittaessa saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi) 
VASTAANOTTAJA 
Sukunimi: 
Etunimi: 
Osoite: 
TOSIASIAT0* (O Täsmentäkää 
mahdollisimman 
tarkkaan: 
** .*"" *'"""(a) oston, myynnin tai 
• * • f so p i m u k s e n 
• • allekirjoituksen 
,... päivämäärä, paikka ja 
ehdot 
(b) tuotteen tai 
palvelun yhteydessä 
ilmenneet ongelmat 
VAATIMUKSEN AIHE(2) 
"(2) Täsmentäkää 
•" tarkasti vaatimuksenne 
••• • •- ••! uonne. (esim. 
• korvauksen määrä, 
. korjaus tai tuotteen 
vaihtaminen....) 
LIITTEET3* 
(3) Täyttäkää tähän 
ruutuun kaikki 
t arpeel lisiksi 
katsomanne lisätiedot 
: • ja esittäkää liitteinä 
* kaikki vaatimustanne 
tukevat asiakirjat. 
Paikka aika.... TÄRKEÄÄ: 
Vastaanottajalla on tämän asiakirjan saapumisen jälkeen kaksi 
Allekirjoitus viikkoa aikaa vastata vaatimukseen. Jos häneltä ei tänä aikana 
saada vastausta, lähettäjä voi jättää vaatimuksen jäljennöksen 
toimivaltaisen tuomioistuimen kirjaamoon. Jäljennöksen 
jättäminen vastaa kirjaamoon annettavaa ilmoitusta. 
Huomautus lähettäjälle: 
Jos vastaanottajan kotipaikka on ulkomailla, ottakaa aina yhteys 
asianajajaan tai kuluttajajärjestöön: ne pystyvät antamaan neuvoja riita-asiaan sovellettavasta lainsäädännöstä, ilmoittamaan 
kuka on toimivaltainen tuomari ja antamaan apua kaikissa menettelyn vaiheissa kunkin maan lainsäädännön mukaisesti. 
Jos vastaanottajan kotipaikka on Euroopan unionin jäsenmaassa, valituksenne voidaan siirtää tätä lomaketta 
vastaavalle lomakkeelle, joka on saatavilla kaikilla unionin virallisilla kielillä. 
21 
- VASTAUS -
(Jos vastausta ei lähetetä annetussa määräajassa, asia voidaan antaa toimivaltaisten tuomioistuinten käsiteltäväksi) 
Hyväksyn valituksenne ja sitoudun. 
.mennessä. 
En hyväksy valitustanne, koska 
ja esitän lisäksi seuraavan vaatimuksen. 
Ilmoitan vastaanottaneeni valituksenne ja ehdotan, että: 
A) selvitämme asian tekemällä seuraavan ratkaisun (1): 
B) annamme riita-asian seuraavan elimen käsittelyyn (2): (1) Esimerkki: osittainen tai täydellinen 
korvaus 
tuotteen hinnasta, korjauksesta tai 
korvaamisesta 
toisella tuotteella. 
(2) Esimerkki: sovittelija, välimies, kuluttaja­
valituslautakunta. Esitettävä tarkasti: 
- menettelyn kustannuksetpa kesto 
- kyseisen elimen tekemän päätöksen 
oikeudellinen merkitys (velvoittaako se 
molempia 
osapuolia vai ainoastaan 
elinkeinonharjoittajaa vai 
onko kyse ainoastaan suosituksesta). 
Paikka 
Allekirjoitus Aika. 
Lähettäjän vastaus laadittuihin ehdotuksiin: 
Ehdotukseen A) 
Ehdotukseen B) 
.Allekirjoitus. .Aika. 
22 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 13 lopullinen 
r\.öx/V JVJL Jv J xV x 
n 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-070-FI-C 
ISBN 92-78-00593-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg O ^L