Torstai 16. helmikuuta 2012

Talletusten vakuusjärjestelmät ***I

P7_TA(2012)0049

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 16. helmikuuta 2012 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi talletusten vakuusjärjestelmistä (uudelleenlaadittu toisinto) (KOM(2010)0368 – C7-0177/2010 – 2010/0207(COD))

2013/C 249 E/32

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys – uudelleenlaatiminen)

Euroopan parlamentti, joka

ottaa huomioon Tanskan parlamentin, Saksan liittopäivien, Saksan liittoneuvoston ja Ruotsin parlamentin perustellut lausunnot, jotka on annettu toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamista koskevan pöytäkirjan (N:o 2) mukaisesti ja joissa todetaan, että säädösesitys ei ole toissijaisuusperiaatteen mukainen,

(1) EUVL C 99, 31.3.2011, s. 1.

(2) EYVL C 77, 28.3.2002, s. 1.

Torstai 16. helmikuuta 2012

P7_TC1-COD(2010)0207

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 16. helmikuuta 2012, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/…/EU antamiseksi talletusten vakuusjärjestelmistä (uudelleenlaadittu toisinto)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2)

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Toukokuun 30 päivänä 1994 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 94/19/EY talletusten vakuusjärjestelmistä (3) on tehtävä useita huomattavia muutoksia. Mainittu direktiivi olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.

(2) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisen ja sen harjoittamisen helpottamiseksi on tarpeen poistaa erot mahdollisesti markkinoita vääristäviä eroja , joita esiintyy jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen välillä talletusten vakuusjärjestelmiä koskevissa säännöissä, joita sovelletaan kyseisiin laitoksiin. [tark. 1]

(2 a) Talletusten vakuusjärjestelmiin liittyvien tulevien vaatimusten ehkäisemiseksi olisi keskityttävä voimakkaasti ennaltaehkäiseviin toimiin ja valvontaan uusien ja nykyisten toimijoiden liiketoimintamallien koordinoidun ja avoimen arvioinnin varmistamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 perustetun Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) (4) ja toimivaltaisten viranomaisten hyväksymän yhteisen lähestymistavan pohjalta, minkä seurauksena voi olla uusia valvontaan liittyviä vaatimuksia, toiminnan rajoittamista, liiketoimintamalliin tehtäviä pakollisia muutoksia tai jopa vastuuttomia riskejä ottavien luottolaitosten sulkeminen järjestelmän ulkopuolelle. [tark. 2]

(3) Tämä direktiivi on olennainen väline sisämarkkinoiden toteuttamisessa luottolaitosten alalla sekä sijoittautumisvapauden että palvelujen tarjoamisen vapauden kannalta, ja sillä lisätään pankkijärjestelmän vakautta ja tallettajien suojaa. Kun otetaan huomioon luottolaitoksen kaatumisen kokonaistaloudelliset kustannukset ja kielteiset vaikutukset rahoitusmarkkinoiden vakauteen sekä tallettajien luottamukseen, tallettajille olisi tarjottava pelkän korvaustoiminnon lisäksi riittävästi joustoa, jotta talletusten vakuusjärjestelmät voisivat toteuttaa ennaltaehkäisy- ja tukitoimenpiteitä. Koska tässä tapauksessa järjestelmään kuuluvat luottolaitokset itse vastaavat talletusten vakuusjärjestelmien kustannuksista, syntyy sopivia kannustimia tunnistaa ongelmia vakuusjärjestelmään kuuluvissa luottolaitoksissa jo varhaisessa vaiheessa ja ehkäistä vakuuksia edellyttäviä uhkaavia tapauksia asiaankuuluvilla toimenpiteillä, esimerkiksi saneerausvelvoitteilla. Talletusten vakuusjärjestelmät, jotka voivat toimia myös ennaltaehkäisevästi, täydentävät tästä syystä tärkeällä tavalla valvontaviranomaisten toimintaa jatkuvan valvonnan ja luottolaitosten hallitun toiminnan keskeyttämisen yhteydessä. Talletusten vakuusjärjestelmien tukitoimenpiteisiin olisi kuitenkin aina liitettävä ehtoja, ja niiden toiminnassa olisi aina noudatettava kilpailuoikeutta. [tark. 3]

(3 a) Tilanteeseen sopivia kannustimia talletusten vakuusjärjestelmien tehokasta toimintaa varten syntyy erityisesti silloin, kun on mahdollisimman laajamittainen yhteisymmärrys vakuusjärjestelmän vastuualan ja sen alueen, jolle luottolaitoksen kaatumisesta aiheutuvat kustannukset kertyvät, välillä. Jotta otettaisiin huomioon sisämarkkinoiden lisääntyvä integraatio, olisi oltava mahdollista sulauttaa yhteen eri jäsenvaltioiden talletusten vakuusjärjestelmiä tai perustaa vapaaehtoiselta pohjalta omia rajat ylittäviä järjestelmiä. Sen edellytyksenä, että toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää luvan talletusten vakuusjärjestelmälle, olisi oltava uusien ja olemassa olevien talletusten vakuusjärjestelmien riittävä vakaus ja tasapainoinen koostumus. On vältettävä rahoitusmarkkinoiden vakauteen kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia, kuten tapauksessa, jossa sulautuisi yhteen monta sellaista suuririskistä luottolaitosta, jotka omassa talletusten vakuusjärjestelmässä aiheuttaisivat vain keskimääräisen riskin, samalla kun olemassa olevissa vakuusjärjestelmissä olisi perittävä maksuosuuksia. [tark. 4]

(4) Talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19/EY muuttamisesta talletussuojan tason ja korvausten maksuajan osalta 11 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/14/EY (5) edellytetään, että komissio antaa tarvittaessa ehdotuksia direktiivin 94/19/EY muuttamiseksi. Tähän direktiiviin sisältyy talletusten vakuusjärjestelmien rahoitusmekanismien yhdenmukaistaminen, mahdolliset mallit riskiperusteisten kannatusmaksujen ottamiseksi käyttöön, unionin tasolla toimivan talletusten vakuusjärjestelmän mahdollisesta käyttöönotosta koituvat edut ja kustannukset, toisistaan poikkeavien, kuittaukseen ja vastavaatimuksiin liittyvien lainsäädäntöjen vaikutukset, järjestelmän tehokkuus sekä sen seikan yhdenmukaistaminen, mitä tuotteita ja tallettajia suoja kattaa.

(5) Direktiivi 94/19/EY pohjautuu yhdenmukaistamisen vähimmäistason periaatteeseen. Sen vuoksi unioniin on perustettu unionissa on tällä hetkellä useita hyvin erilaisia talletusten vakuusjärjestelmiä. Tämä on aiheuttanut Jos talletusten vakuusjärjestelmiä varten laaditaan kaikkialla unionissa voimassa olevat yhteiset vaatimukset, muun muassa suojattuja talletuksia, talletussuojan tasoa, tavoitetasoa, varojen käytön ehtoja ja korvausten maksamiseen liittyviä järjestelyjä koskevat vaatimukset, tallettajille taataan kaikkialla unionissa yhdenmukainen suoja ja samantasoinen vakaus talletusten vakuusjärjestelmässä. Samaan aikaan näiden talletusten vakuusjärjestelmien yhteisten vaatimusten täytäntöönpano on äärimmäisen tärkeää markkinoiden vääristymiä luottolaitosten kannalta ja rajoittanut tallettajien sisämarkkinoista saamia hyötyjä vääristymien poistamiseksi. Tämä direktiivi edesauttaa siis sisämarkkinoiden toteuttamista . [tark. 5]

(6) Tällä direktiivillä olisi pyrittävä siihen, että luottolaitosten välillä vallitsevat tasapuoliset toimintaedellytykset, tallettajien on helppo ymmärtää talletusten vakuusjärjestelmien ominaisuuksia ja tarjottava tallettajille tietoja suojatuista ja suojaamattomista rahoitustuotteista ja varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmän toiminnasta annetaan tietoja. Mahdollisuus estää luottolaitoksen kaatuminen talletusten vakuusjärjestelmään kuuluvilla asianmukaisilla toimenpiteillä tukisi luottamusta rahoitusjärjestelmän vakauteen ja olisi yksityisten tallettajien, suojaa tarvitsevien kuntien ja ennen kaikkea myös pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) etujen mukaista. Näin voidaan estää suuri osuus luottolaitoksen maksukyvyttömyyden kielteisistä vaikutuksista, kuten pankkiyhteyden yhtäkkinen menettäminen. Jos vakuuksia edellyttävä tilanne syntyy, tällä direktiivillä varmistettaisiin, että korvaukset maksetaan tallettajille nopeasti terveellä pohjalla olevista ja luotettavista talletusten vakuusjärjestelmistä rahoitusvakauden turvaamiseksi. Sen vuoksi talletussuojaa olisi yhdenmukaistettava ja yksinkertaistettava mahdollisimman pitkälle. [tark. 6 ]

(7) Maksukyvytöntä luottolaitosta suljettaessa on muussa jäsenvaltiossa kuin luottolaitoksen kotipaikassa sijaitsevien sivukonttoreiden tallettajat turvattava samalla talletusten vakuusjärjestelmällä kuin laitoksen muut tallettajat.

(8) Tässä direktiivissä edellytetään periaatteessa kaikkia luottolaitoksia osallistumaan talletusten vakuusjärjestelmään. Jäsenvaltion, joka hyväksyy sellaisten luottolaitosten sivukonttorit, joiden kotipaikka on kolmannessa maassa, on näin ollen päätettävä, kuinka soveltaa tätä direktiiviä sivukonttoreihin ja otettava huomioon tarve, joka aiheutuu tallettajien turvaamisesta ja rahoitusjärjestelmän eheyden säilyttämisestä. On välttämätöntä, että näiden sivukonttoreiden tallettajat tietävät täysin heihin vakuuden osalta sovellettavista säännöksistä.

(9) Vaikka periaatteessa kaikkien luottolaitosten on kuuluttava johonkin talletusten vakuusjärjestelmään, on tunnustettava, että on olemassa järjestelmiä, jotka suojaavat itse luottolaitosta (laitosten suojajärjestelmät) ja erityisesti sen maksuvalmiutta ja -kykyä. Tällaiset järjestelmät varmistavat tallettajille suuremman suojan kuin talletusten vakuusjärjestelmät. Jos ne ovat talletusten vakuusjärjestelmiin nähden erillisiä järjestelmiä, niiden antama lisäturva olisi otettava huomioon päätettäessä kannatusmaksuista, jotka niiden jäsenten on suoritettava talletusten vakuusjärjestelmiin. Yhdenmukaistettu talletussuojan taso ei saisi vaikuttaa järjestelmiin, jotka suojaavat itse luottolaitosta, jollei niistä makseta korvauksia tallettajille. Tallettajien olisi voitava esittää vaatimuksia kaikkia järjestelmiä vastaan varsinkin, jos keskinäisen takausjärjestelmän antamaa suojaa ei voida varmistaa. Näin ollen mitään järjestelmää ei saisi jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. [tark. 7]

(9 a) Kaikkien luottolaitosten olisi kuuluttava tämän direktiivin mukaiseen talletusten vakuusjärjestelmään, minkä avulla varmistetaan kuluttajansuojan korkea taso ja luottolaitosten yhtäläiset toimintaedellytykset ja ehkäistään sääntelykilpailua. Talletusten vakuusjärjestelmän olisi voitava tarjota tämä suoja kaikkina aikoina. [tark. 8]

(9 b) Talletusten vakuusjärjestelmän avaintehtävänä on suojella tallettajia luottolaitosten maksukyvyttömyyden seurauksilta. Talletusten vakuusjärjestelmien olisi voitava taata tällainen suoja eri tavoin. Talletusten vakuusjärjestelmien toimintakirjoon olisi tästä syystä voitava kuulua myös järjestelmiä, joilla on pelkkä korvaustoiminto (”paybox”). [tark. 9]

(9 c) Talletusten vakuusjärjestelmien olisi myös pystyttävä tarjoamaan muuta kuin pelkkiä korvaustoimintoja velvoittamalla järjestelmään kuuluvia luottolaitoksia valmistelemaan lisätietoja ja perustamaan tältä pohjalta ennakkovaroitusjärjestelmiä. Näin riskiperusteisia kannatusmaksuja voidaan mukauttaa aikaisessa vaiheessa tai ehdottaa ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä tunnistettujen riskien torjumiseksi. Uhkaavien vaikeuksien yhteydessä talletusten vakuusjärjestelmien olisi päätettävä tukitoimenpiteistä tai pystyttävä tukemaan omilla varoillaan ongelmiin joutuneen rahoituslaitoksen hallittua toiminnan keskeyttämistä, jotta vältettäisiin tallettajille maksettavista korvauksista aiheutuvat kustannukset ja muut maksukyvyttömyydestä johtuvat kielteiset vaikutukset. [tark. 10]

(9 d) Talletusten vakuusjärjestelmien toimintakirjoon olisi toisaalta voitava perustaa laitosten suojajärjestelmiä luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2006/48/EY (6) sisältyvän 80 artiklan 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Laitosten suojajärjestelmät suojaavat itse luottolaitosta varmistamalla erityisesti sen maksuvalmiuden ja maksukyvyn. Toimivaltaisten viranomaisten on tunnustettava laitosten suojajärjestelmät talletusten vakuusjärjestelmiksi, jos ne täyttävät kaikki direktiivin 2006/48/EY 80 artiklan 8 kohdassa ja käsiteltävänä olevassa direktiivissä määritetyt perusteet. Näiden perusteiden avulla varmistetaan erityisesti se, että suojajärjestelmässä on muiden talletusten vakuusjärjestelmien tavoin aina riittävästi varoja mahdollisen korvaustapauksen varalle. [tark. 11]

(10) Laitosten suojajärjestelmät on määritelty luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (uudelleenlaadittu teksti) 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (7) 80 artiklan 8 kohdassa, ja toimivaltaiset viranomaiset voivat tunnustaa ne talletusten vakuusjärjestelmiksi, jos ne täyttävät kaikki mainitussa artiklassa ja tässä direktiivissä vahvistetut edellytykset. [tark. 12]

(11) Viimeaikaisessa finanssikriisissä talletussuojan tasojen koordinoimaton nostaminen eri puolilla unionia johti joissakin tapauksissa siihen, että tallettajat siirsivät rahansa niissä maissa sijaitseviin pankkeihin, joissa talletusten vakuudet olivat suurempia. Tällaiset ohjaamattomat nostamiset vähensivät pankkien maksuvalmiutta vaikeina aikoina. Vakaina aikoina on mahdollista, että erilaiset talletussuojan tasot johtavat siihen, että tallettajat valitsevat suurimman talletussuojan sopivimman talletustuotteen sijasta. On mahdollista, että erilaiset talletussuojan tasot aiheuttavat kilpailun vääristymiä sisämarkkinoilla. Sen vuoksi on välttämätöntä varmistaa kaikkien tunnustettujen talletusten vakuusjärjestelmien yhteydessä yhdenmukaistettu talletussuojan taso riippumatta siitä, missä talletukset sijaitsevat unionissa. Tietyissä talletuksissa, jotka liittyvät tallettajien henkilökohtaiseen tilanteeseen, talletussuojan tason olisi kuitenkin oltava mahdollistaolla korkeampi, mutta vain rajoitetun ajan. [tark. 13]

(11 a) Nykyiset talletusten vakuusjärjestelmät osoittautuivat rahoituskriisin aikana kykenemättömiksi korvaamaan kaikki tappiot tallettajien suojelemiseksi. Siksi on tarpeen, että talletusten vakuusjärjestelmien käytettävissä olevat rahoitusvarat saavuttavat tietyn tavoitetason ja että on mahdollista kerätä ylimääräisiä kannatusmaksuja. Talletusten vakuusjärjestelmillä olisi tarvittaessa oltava käytössään asianmukaisia vaihtoehtoisia rahoitusjärjestelyjä, joiden avulla ne voivat hankkia lyhyen aikavälin rahoitusta täyttääkseen niitä vastaan esitetyt vaatimukset. [tark. 14]

(12) Talletussuojan tason pitäisi olla sama kaikille tallettajille Tallettajilla pitäisi olla samat oikeudet talletusten vakuutusjärjestelmiä kohtaan tässä direktiivissä säädetyn talletussuojan tason puitteissa riippumatta siitä, onko jäsenvaltion valuutta euro vai ei ja onko pankki sellaisen järjestelmän jäsen vai ei, joka suojelee itse luottolaitosta. Euroalueeseen kuulumattomilla jäsenvaltioilla olisi voitava pyöristää muuntamisen tuloksena saadut määrät, kunhan tämä ei vaaranna tallettajien samantasoista suojaa. [tark. 15]

(13) Tässä direktiivissä säädetyn talletussuojan tason ei toisaalta pitäisi jättää liian merkittävää osuutta talletuksista turvatta sekä tallettajien turvaamisen että rahoitusjärjestelmän vakauden edun kannalta. Toisaalta olisi otettava huomioon näiden järjestelmien rahoituskulut. Sen vuoksi vaikuttaisi kohtuulliselta vahvistaa 100 000 euron yhdenmukaistettu talletussuojan taso.

(14) Tässä direktiivissä säilytetään yhdenmukaistettua rajaa tallettajaa kohti, eikä talletusta kohti, koskeva periaate. Näin ollen on suotavaa ottaa huomioon sellaisten tallettajien tekemät talletukset, joita ei joko ole merkitty tilinhaltijoiksi tai jotka eivät ole tilin ainoita haltijoita. Rajaa olisi siis sovellettava jokaiseen tunnistettavaan tallettajaan. Periaatetta, jonka mukaan rajaa sovelletaan jokaiseen tunnistettavaan tallettajaan, ei kuitenkaan pitäisi soveltaa yhteissijoitusyrityksiin, joita koskevia erityisiä turvaamissääntöjä ei sovelleta edellä mainittuihin talletuksiin.

(15) Jäsenvaltioita ei saisi estää perustamasta järjestelmiä, joilla suojataan yleisesti eläkkeitä, ja näiden järjestelmien olisi toimittava erillään Jäsenvaltioiden olisi lisäksi varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmistä. Jäsenvaltioita ei saisi myöskään estää suojaamasta tiettyjä talletuksia sosiaalisista syistä tai yksityisiin asumistarkoituksiin tehtyjen kiinteistökauppojen yhteydessä vakuusjärjestelmillä katetaan tietyistä tapahtumista syntyvät talletukset kokonaisuudessaan määritetyn ajanjakson ajaksi . Tällaisiin talletuksiin kuuluvat yksityisten asuinkiinteistöjen hankinnan tai luovutuksen yhteydessä saadut talletukset . Säännöstä olisi sovellettava myös talletuksiin, joita suojataan tietyistä sosiaalisista, kansallisessa lainsäädännössä määritetyistä syistä ja jotka liittyvät eri elämänvaiheisiin, kuten syntymään, avioitumiseen, avioeroon ja erityisesti eläkkeisiin, tai jotka ovat peräisin tietyistä vakuutussuorituksista tai korvauksista. Kaikissa tapauksissa olisi noudatettava valtiontukisääntöjä. [tark. 16]

(16) On tarpeen yhdenmukaistaa talletusten vakuusjärjestelmien tai itse luottolaitosten rahoitustapoja. Toisaalta näiden järjestelmien rahoituksen hoitamisen on pääasiassa periaatteessa kuuluttava itse luottolaitoksille, ja toisaalta niiden rahoituskyvyn olisi oltava suhteessa niiden sitoumuksiin. Sen varmistamiseksi, että tallettajilla on talletusten vakuusjärjestelmät ovat kaikissa jäsenvaltioissa yhtä korkea suojan taso ja että talletusten vakuusjärjestelmät lainaavat toisilleen rahaa ainoastaan, jos asianomainen talletusten vakuusjärjestelmä on tehnyt merkittäviä rahoitusyrityksiä, talletusten vakuusjärjestelmien rahoittaminen olisi yhdenmukaistettava korkealle tasolle. Tämä ei saisi kuitenkaan vaarantaa kyseisen jäsenvaltion pankkijärjestelmän vakautta vakaudeltaan vastaavanlaisia, kaikille talletusten vakuusjärjestelmille olisi säädettävä yhtenäinen ennakkotavoitetaso ja varat . [tark. 17]

(17) Jotta talletussuoja voidaan rajoittaa siihen, mikä on tarpeen oikeudellisen selkeyden ja avoimuuden varmistamiseksi tallettajille, ja jotta voidaan välttää sijoitusriskien siirtyminen talletusten vakuusjärjestelmiin, suojan ulkopuolelle olisi jätettävä tietyt sijoitusluonteiset rahoitustuotteet ja niistä erityisesti sellaiset, joita ei voida maksaa takaisin nimellisarvon mukaisesti ja jotka kuuluvat haltijalle eivätkä nimetylle henkilölle . [tark. 37]

(18) Tiettyjen tallettajien, erityisesti viranomaisten tai muiden rahoituslaitosten, ei tulisi olla talletussuojakelpoisia. Koska niitä on vähäinen määrä verrattuna kaikkiin muihin tallettajiin, niillä on pankin ajautuessa maksukyvyttömyyteen minimaalinen vaikutus rahoitusvakauteen. Lisäksi viranomaisten on huomattavasti helpompi saada luottoa kuin kansalaisten. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin varmistettava, että myös suojaa tarvitsevien paikallisviranomaisten talletukset saavat talletussuojan. Muiden kuin rahoitusalan yritysten olisi periaatteessa kuuluttava talletussuojan piiriin niiden koosta riippumatta. [tark. 18]

(19) Tallettajat, joiden toimintaan kuuluu rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (8) 1 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua rahanpesua, olisi jätettävä talletusten vakuusjärjestelmistä suoritettavien maksujen ulkopuolelle.

(20) Kuluilla, jotka luottolaitoksille aiheutuvat osallistumisesta talletusten vakuusjärjestelmiin, ei ole yhteyttä kuluihin, jotka aiheutuisivat laajamittaisen pankkitalletusten irtisanomisen vuoksi sekä vaikeuksissa olevasta luottolaitoksesta että terveistä luottolaitoksista seurauksena tallettajien pankkijärjestelmään kohdistuvan luottamuksen menettämisestä.

(21) On tarpeen, että talletusten vakuusjärjestelmien käytettävissä olevat rahoitusvarat saavuttavat tietyn tavoitetason ja että on mahdollista kerätä ylimääräisiä kannatusmaksuja. Talletusten vakuusjärjestelmillä olisi tarvittaessa oltava käytössään asianmukaisia vaihtoehtoisia rahoitusjärjestelyjä, joiden avulla ne voivat hankkia lyhyen aikavälin rahoitusta täyttääkseen niitä vastaan esitetyt vaatimukset.

(22) Talletusten vakuusjärjestelmien rahoitusvaroja olisi pääasiallisesti käytettävä vakausjärjestelmissä olisi oltava riittävästi rahoitusvaroja tallettajille maksettaviin korvauksiin. Niillä olisi kuitenkin voitava rahoittaa myös talletusten siirtoa toiseen luottolaitokseen, jos luottolaitoksen maksukyvyttömyyden tapauksessa. Monissa tapauksissa olisi kuitenkin toteutettava tukitoimet, joilla torjutaan luottolaitoksen maksukyvyttömyys, koska tällaiset toimenpiteet ovat usein kuitenkin talletusten suojaamisen kannalta tehokkaampia kuin tallettajille maksettavat korvaukset. Lisäksi tällaisilla toimilla voidaan välttää lisäkustannukset ja kielteiset vaikutukset rahoitusvakauteen ja lisätä tallettajien luottamusta. Siksi talletusten vakuusjärjestelmien varoja olisi voitava käyttää myös tukitoimiin. Tukitoimet olisi aina liitettävä tuettavan laitoksen velvoitteisiin. Tällaisia toimia pitäisi kuitenkin voida käyttää myös luottolaitoksen toiminnan hallitun keskeyttämisen yhteydessä, jos se on edullisin vaihtoehto talletusten vakuusjärjestelmälle . Talletusten vakuusjärjestelmälle aiheutuvat kustannukset eivät ylitä siksi saisi ylittää kyseisessä luottolaitoksessa suojattujen talletusten määrää. Niillä voitaisiin myös tietyssä määrin pyrkiä estämään pankkien maksukyvyttömyys tässä direktiivissä asetetuissa rajoissa. Tällaisissa toimenpiteissä olisi noudatettava valtiontukisääntöjä. Tämä ei Nämä talletusten vakuusjärjestelmien käyttömahdollisuudet eivät kuitenkaan rajoittaisi komission tulevaa politiikkaa, joka liittyy pankkien kriisinratkaisurahastoihin. [tark. 19]

(22 a) Talletusten vakuusjärjestelmän varoja olisi oltava mahdollista käyttää tilinhoidon jatkuvuuden rahoittamiseen laitoksen suojattujen talletusten osuuden verran. [tark. 20]

(23) Sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/49/EY (9) liitteessä I olevan 14 kohdan taulukossa 1 omaisuuserät jaotellaan niihin liittyvien riskien perusteella. Tämä taulukko olisi otettava huomioon sen varmistamiseksi, että talletusten vakuusjärjestelmissä sijoitetaan ainoastaan vähäriskiseen varallisuuteen.

(24) Talletusten vakuusjärjestelmiin suoritettavissa kannatusmaksuissa olisi otettava huomioon järjestelmien jäseniin kohdistuvan riskin suuruus. Tämä antaisi mahdollisuuden ottaa yksittäisten pankkien ja niiden erilaisten liiketoimintamallien riskiprofiilit huomioon, johtaisi oikeudenmukaiseen kannatusmaksujen laskemiseen ja kannustaisi toimimaan vähäriskisemmän liiketoimintamallin mukaisesti. Lisäksi olisi säädettävä talletusten vakuusjärjestelmille suoritettujen riskiperusteisten kannatusmaksujen standardoitu laskutapa. Tällainen yhdenmukaistaminen voitaisiin toteuttaa asteittain kehittämällä joukko kaikille jäsenvaltioille pakollisia perusindikaattoreita ja toinen joukko vapaaehtoisia lisäindikaattoreita Euroopan pankkiviranomaisen ja toimivaltaisten viranomaisten hyväksymän yhteisen lähestymistavan pohjalta. Järjestelmään kuuluvien luottolaitosten ottamien riskien luonne voi kuitenkin vaihdella markkinaolosuhteista ja luottolaitosten liiketoimista riippuen. Siksi on järkevää mahdollistaa se, että talletusten vakuusjärjestelmät käyttävät omia riskiperusteisia menetelmiään standardoidun menetelmän ohella, sikäli kun ne täyttävät Euroopan pankkiviranomaisen suuntaviivat, jotka se kehittää kuultuaan Euroopan talletussuojalaitosten foorumia (EFDI). Tällaisissa vaihtoehtoisissa riskiperusteisissa menetelmissä otetaan huomioon yksittäisten pankkien riskiprofiilit, se johtaa tarkkaan, jäsenvaltioiden markkinaolosuhteiden mukaiseen kannatusmaksujen laskemiseen ja kannustaa toimimaan vähäriskisemmän liiketoimintamallin mukaisesti. Jotta voidaan ottaa huomioon esimerkiksi erityisellä lainsäädännöllä säännellyt, erityisen matalariskiset rahoitusalan sektorit, olisi voitava säätää vastaavista maksujen alentamisista. [tark. 21]

(24 a) Tuottavuutta on käytetty joissain tapauksissa riskejä vähentävänä indikaattorina riskin perusteella maksettavien vakuusmaksujen osalta. Tässä yhteydessä ei ole otettu huomioon keskinäistä liiketoimintamallia, jonka avulla ei pyritä maksimoimaan voittoja. Lisäksi halu voittojen lisäämiseen voi synnyttää vääränlaisia kannustimia suurempiriskisten strategioiden käyttöönottamiseksi. Olisi otettava huomioon kokonaisvaltainen näkemys liiketoimintamallin moitteettomuudesta. [tark. 22]

(25) Talletusten vakuusjärjestelmä on olennainen tekijä sisämarkkinoiden saavuttamisessa ja korvaamaton lisä luottolaitosten valvontajärjestelmään ottaen huomioon sen luoma yhteisvastuullisuus samoilla rahoitusmarkkinoilla toimivien laitosten välillä, jos jokin niistä joutuu vaikeuksiin. Sen vuoksi talletusten vakuusjärjestelmien olisi tarvittaessa voitava lainata rahaa toisilleen.

(26) Korvausten maksuaika, joka on enintään kuusi viikkoa 31 päivästä joulukuuta 2010 alkaen, on tallettajien luottamuksen ylläpidon kannalta vahingollinen eikä vastaa tallettajien tarpeita. Korvausten maksuaika olisi näin ollen lyhennettävä yhteen viikkoon viiteen arkipäivään mutta vähintään viikkoon . [tark. 23 ja 150/rev]

(26 a) Usein lyhyeen korvausten maksuaikaan tarvittavia menettelyjä ei kuitenkaan ole olemassa. Jos tallettajille kuitenkin taataan lyhyt korvausten maksuaika, jota ei sitten luottolaitoksen maksukyvyttömyyden tapauksessa noudateta, se voi horjuttaa pysyvästi tallettajien luottamusta talletusten vakuusjärjestelmiin ja siten vesittää niiden vakauttavan vaikutuksen ja tarkoituksen. Siksi jäsenvaltioille olisi jätettävä mahdollisuus päättää 20 työpäivän maksuaikaa koskevasta siirtymäkaudesta, joka kestää 31 päivään joulukuuta 2016, jos asiasta vastaavien viranomaisten tarkastuksen jälkeen on todettu, että lyhennetty korvausten maksuaika ei ole toteutettavissa. Siinä tapauksessa viiden arkipäivän maksuaikaan tarvittavat menettelyt olisi kehitettävä ja testattava 31 päivään joulukuuta 2016 mennessä. Sen varmistamiseksi että tallettajat eivät joudu taloudellisiin vaikeuksiin mainittuun päivään saakka kestävän siirtymäkauden aikana luottolaitoksensa maksukyvyttömyyden tapauksessa, heillä olisi oltava mahdollisuus saada takaisin korvauskelpoiset varansa 5 000 euroon saakka vastaavasta talletusten vakuusjärjestelmästä viiden arkipäivän kuluessa. [tark. 24 ja 150/rev]

(27) Sellaisissa jäsenvaltioissa olevien talletusten vakuusjärjestelmien, joihin luottolaitos on perustanut sivukonttoreita tai joissa se tarjoaa suoraan palveluja, olisi annettava tietoja ja suoritettava korvauksia tallettajille siinä jäsenvaltiossa olevan talletusten vakuusjärjestelmän puolesta, jossa kyseinen luottolaitos on saanut toimiluvan. Talletusten vakuusjärjestelmien, joita tämä saattaa koskea, olisi tehtävä ennakolta sopimuksia näiden tehtävien helpottamiseksi.

(28) Tiedottaminen on olennainen tekijä tallettajien turvaamisessa. Sen vuoksi tallettajien talletussuojasta ja siitä vastaavasta talletusten vakuusjärjestelmästä olisi tiedotettava nykyisille tallettajille näiden tiliotteissa ja mahdollisille tallettajille vakiomuotoisella tiedotteella, joka näiden olisi pyydettävä allekirjoittamaan. Kaikille tallettajille ja mahdollisille tallettajille olisi annettava samansisältöiset tiedot. Vakuussummaa ja talletusten vakuusjärjestelmän laajuutta koskevien mainintojen sääntelemätön käyttö mainostarkoituksiin saattaa kuitenkin vaikuttaa pankkijärjestelmän vakauteen tai tallettajien luottamukseen. Mainoksissa olevat talletusten vakuusjärjestelmiä koskevat maininnat olisi sen vuoksi rajoitettava lyhyeen, asialliseen toteamukseen. Järjestelmien, jotka suojaavat itse luottolaitosta, olisi selvästi ilmoitettava tallettajille tästä tehtävästään oikeuksistaan, jotka koskevat tässä direktiivissä säädettyä vastuurajaa, ja toimintatavastaan lupaamatta näille rajoittamatonta talletussuojaa. [tark. 25]

(29) Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (10) sovelletaan myös tämän direktiivin nojalla tapahtuvaan henkilötietojen käsittelyyn.

(30) On mahdollista, että tästä direktiivistä ei seuraa jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten vastuu tallettajia kohtaan, jos ne ovat huolehtineet yhden tai useamman talletusten vakuusjärjestelmän perustamisesta ja virallisesta hyväksymisestä tai siitä, että luottolaitokset itse antavat vakuuden, ja varmistaneet, että korvaukset suoritetaan ja tallettajat turvataan tässä direktiivissä määriteltyjen edellytysten mukaisesti.

(31) Komissio on 23 päivänä syyskuuta 2009 antamassaan ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan pankkiviranomaisen perustamisesta (11) ehdottanut lainsäädäntöä, jolla luotaisiin Euroopan finanssivalvojien järjestelmä, ja antanut tarkempaa tietoa tällaisen uuden valvontakehyksen rakenteesta ja siihen liittyvästä Euroopan pankkiviranomaisen perustamisesta.

(32) Euroopan pankkiviranomaisen, jonka olisi kunnioitettava jäsenvaltioiden harjoittamaa talletusten vakuusjärjestelmien valvontaa, olisi myötävaikutettava asetetun tavoitteen saavuttamiseen eli luottolaitosten toiminnan aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseen ja varmistettava samalla tehokas tallettajien suojaaminen. Tätä varten pankkiviranomaisen olisi vahvistettava, että tässä direktiivissä talletusten vakuusjärjestelmien väliselle lainaamiselle asetetut edellytykset täyttyvät, ja ilmoitettava tässä direktiivissä asetettuja tiukkoja rajoja noudattaen määrät, jotka kukin järjestelmä antaa lainaa, sekä alkuperäiset korot ja laina-aika ja veronmaksajille aiheutuvan riskin minimointi . Tässä yhteydessä Euroopan pankkiviranomaisen olisi myös kerättävä talletusten vakuusjärjestelmiä koskevia tietoja erityisesti niillä suojattujen talletusten määrästä, jonka toimivaltaiset viranomaiset ovat vahvistaneet. Sen olisi tiedotettava muille talletusten vakuusjärjestelmille niiden lainanantovelvoitteesta. [tark. 26]

(33) On tarpeen ottaa käyttöön tehokas väline, jolla vahvistetaan rahoituspalveluja koskevat yhdenmukaistetut tekniset standardit tasapuolisten toimintaedellytysten ja tallettajien riittävän suojan varmistamiseksi koko Euroopassa. Tällaiset standardit olisi kehitettävä, jotta voidaan standardoida riskiperusteisten kannatusmaksujen laskeminen. [tark. 27]

(34) Sen varmistamiseksi, että talletusten vakuusjärjestelmät ovat tehokkaita ja toimivia ja että niiden asema eri jäsenvaltioissa otetaan tasapuolisesti huomioon, Euroopan pankkiviranomaisella olisi oltava mahdollisuus ratkaista sitovasti niiden väliset erimielisyydet.

(34 a) Euroopan parlamentti korosti komissiolle annettavia suosituksia rajatylittävästä kriisinhallinnasta pankkialalla 7. heinäkuuta 2010 antamassaan päätöslauselmassa, että on tarpeen ottaa käyttöön EU:n pankkien kriisinratkaisumekanismi. Tällaisen mekanismin käyttöön ottaminen ei vaikuttaisi tallettajien suojeluun talletusten vakuusjärjestelmän välityksellä. [tark. 28]

(35) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisia delegoituja säädöksiä 5 artiklan 5 kohdan osalta tässä direktiivissä säädetyn yhden tallettajan kaikkien talletusten vastuurajan mukauttamiseksi Euroopan unionin inflaatioon kuluttajahintaindeksin muutosten mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti . [tark. 29]

(35 a) Komissio olisi lisäksi valtuutettava hyväksymään Euroopan pankkiviranomaisen laatimia teknisiä sääntelystandardeja tässä direktiivissä kuvatuista luottolaitosten talletusten vakuusjärjestelmien riskimukautettujen maksujen laskemista koskevan normiarvioinnin määritelmistä ja menetelmistä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 10–14 artiklassa säädettyjen menetelmien mukaisesti. Euroopan pankkiviranomaisen pitäisi laatia kyseiset tekniset sääntelystandardit ja esittää ne komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012. [tark. 30]

(36) Toteutettavan toiminnan tavoitteet, joita ovat talletusten vakuusjärjestelmien toimintaa koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen, voidaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa määritellyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa ainoastaan unionin tasolla. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

(37) Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aikaisempien direktiivien sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aikaisempiin direktiiveihin.

(38) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tässä direktiivissä vahvistetaan jäsenvaltioiden talletusten vakuusjärjestelmien eurooppalaisen järjestelmän toimintaa koskevat säännöt sellaisen yhteisen turvaverkon perustamiseksi, joka tarjoaa tallettajille korkean suojatason Euroopan unionin alueella . [tark. 31]

2. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin lakisääteisiin ja sopimusperusteisiin 3 artiklan 1 kohdan nojalla tunnustettuihin talletusten vakuusjärjestelmiin ja niiden jäseninä oleviin luottolaitoksiin sekä. Talletusten vakuusjärjestelmät voivat olla lakisääteisiä, sopimusperusteisia tai direktiivin 2006/48/EY 80 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja laitosten suojajärjestelmiin suojajärjestelmiä . [tark. 32]

3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tunnustaa direktiivin 2006/48/EY 80 artiklan 8 kohdassa määritellyt laitosten suojajärjestelmät talletusten vakuusjärjestelmiksi, jos ne täyttävät kaikki mainitussa artiklassa ja tässä direktiivissä vahvistetut edellytykset. [tark. 33]

4. Lukuun ottamatta 14 artiklan 5 kohdan Tässä direktiivissä ainoastaan 14 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa, 14 artiklan 6 a kohtaa ja liitteessä III olevaa 9 alakohtaa tätä direktiiviä ei sovelleta laitosten sovelletaan suojajärjestelmiin, joita ei ole tunnustettu 3 kohdan 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja joissa ei tarjota vakuutta talletuksille. [tark. 34]

4 a. Komission on yhteistyössä Euroopan pankkiviranomaisen kanssa varmistettava, että tallettajien suojan taso pysyy korkeana siinä tapauksessa, että otetaan käyttöön Euroopan pankkien kriisinratkaisurahasto. [tark. 35]

2 artikla

Määritelmät

1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) ”talletuksella” i) sellaista saatavaa, joka syntyy tilille jätetyistä varoista tai tavanomaisessa pankkitoiminnassa syntyvissä väliaikaisissa maksujen siirroissa, mukaan luettuina määräaikaistalletukset, säästötalletukset ja kirjatut talletukset , joka luottolaitoksen on maksettava sovellettavan lain ja sopimusten ehtojen mukaisesti takaisin, tai ii) luottolaitoksen antaman velkakirjan osoittamaa velkaa. [tark. 36] Asunto-osuuskuntien (building society) osuudet Isossa-Britanniassa ja Irlannissa, lukuun ottamatta niitä, jotka ovat pääomaluonteisia ja joihin sovelletaan 2 artiklaa, katsotaan talletuksiksi. Välinettä ei pidetä talletuksena seuraavissa tapauksissa: — sen olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan muulla todistuksella kuin tiliotteella se kuuluu haltijalle eikä nimetylle henkilölle ; [tark. 37] — sen pääomaa ei voida maksaa takaisin nimellisarvon mukaisesti; — sen pääoma voidaan maksaa takaisin nimellisarvon mukaisesti ainoastaan luottolaitoksen tai kolmannen osapuolen antaman erityisen vakuuden tai sopimuksen perusteella;

b) ”suojakelpoisilla talletuksilla” talletuksia, joita ei ole jätetty 4 artiklan mukaisesti suojan ulkopuolelle;

c) ”suojatuilla talletuksilla” suojakelpoisen talletuksen osaa, jotka eivät ylitä 5 artiklassa tarkoitettua talletussuojan tasoa;

c a) ”tallettajalla” ltalletuksen omistajaa tai yhteistilin ollessa kyseessä talletuksen jokaista osaomistajaa; [tark. 38]

d) ”yhteistilillä” vähintään kahden henkilön nimissä avattua tiliä tai tiliä, johon vähintään kahdella henkilöllä on oikeuksia, joita voidaan käyttää vähintään yhden henkilön allekirjoitusta vastaan;

e) ”talletuksella, jota ei kyetä maksamaan” talletusta, joka on erääntynyt ja lankeaa maksettavaksi ja jota luottolaitos ei ole maksanut luottolaitokseen sovellettavan lain ja sopimusten ehtojen mukaisesti, jos i) toimivaltaiset viranomaiset ovat määrittäneet, että heidän mukaansa vaikuttaa siltä, että niiden senhetkisten tietojen mukaan kyseinen luottolaitos ei kyseisellä hetkellä taloudelliseen tilanteeseensa liittyvien syiden vuoksi pysty maksamaan talletuksia eikä se todennäköisesti pysty tekemään sitä lähitulevaisuudessakaan. [tark. 39] Toimivaltaiset viranomaiset tekevät määrityksen heti, kun se mahdollista, ja viimeistään viisi työpäivää sen jälkeen, kun ne ovat ensimmäisen kerran todenneet, että luottolaitos ei ole maksanut erääntyneitä ja maksettavaksi langenneita talletuksia; tai ii) jos määritystä ei ole tehty i alakohdan mukaisesti, oikeusviranomainen on suoraan luottolaitoksen taloudelliseen tilanteen liittyvistä syistä johtuen antanut päätöksen, jonka vaikutuksesta tallettajan oikeus esittää vaatimus luottolaitosta vastaan lykkääntyy;

f) ”luottolaitoksella” direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 1 kohdassa määriteltyä yritystä;

f -a) ”ennaltaehkäisy- ja tukitoimilla” talletusten vakuusjärjestelmien toimia, joilla estetään järjestelmään kuuluvien luottolaitosten maksukyvyttömyys esimerkiksi niin, että i) tarkastetaan järjestelmään kuuluvien luottolaitosten taloudellinen tilanne ja riskitilanne tai tällaista laitosta perustettaessa sen pohjana olevat suunnitelmat sekä oikeudet tiedonsaantiin, kun omistajuudessa ja valvonnassa tapahtuu merkittäviä muutoksia; ii) velvoitetaan järjestelmään kuuluvia luottolaitoksia antamaan tietoja taloudellisesta tilanteestaan ja riskiasemastaan, kehityksestään ja liiketoimintamalliinsa suunnitelluista muutoksista; iii) määrätään velvoitteita vakuutettujen talletusten määrän rajoittamiseksi tai määrättyjen liiketoimien rajoittamiseksi osittain tai kokonaan, jos tarkastuksen perusteella tai muutoin on syytä olettaa, että on olemassa uhkaava tai akuutti vaara, että talletusten vakuusjärjestelmään turvaudutaan; iv) peritään maksuja laitoksen yksilöllisen riskitilanteen perusteella; v) tehdään toimivaltaisten viranomaisten kanssa sopimus tietojen ja myös luottamuksellisten tietojen vaihdosta; vi) myönnetään takuita, lainoja ja kaikenlaista likviditeetti- ja pääomatukea, mukaan luettuna kolmannen osapuolen vaateiden täyttäminen. [tark. 149/rev]

f a) ”luottolaitoksen toiminnan hallittuun keskeyttämiseen liittyvillä toimilla” toimia, joilla pyritään välttämään turvautuminen talletusten vakuusjärjestelmään, mukaan lukien: i) tuki vaikeuksiin joutuneen luottolaitoksen oston yhteydessä; ii) talletusten ja vastaavien omaisuuksien siirto, mukaan luettuna liiketoiminta-alat, siltapankille; iii) pakollinen fuusio toisen luottolaitoksen kanssa; iv) hallittu toiminnan keskeyttäminen siten, että talletusten vakuusjärjestelmä osallistuu siihen ; [tark. 40]

g) ”sivukonttorilla” direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sivukonttoria;

h) ”tavoitetasolla” 1,5:tä prosenttia niistä suojakelpoisista suojatuista talletuksista, joiden suojaamisesta talletusten vakuusjärjestelmä vastaa; [tark. 41]

i) ”käytettävissä olevilla rahoitusvaroilla” varoja, joihin kuuluvat käteisvarat, talletukset ja vähäriskinen varallisuus, jonka lopulliseen erääntymispäivään jäljellä oleva juoksuaika on enintään 24 kuukautta, ja jotka joka voidaan muuttaa rahaksi 7 artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa määräajassa ja josta enintään 10 prosenttia on vakuudeksi annettavia varoja ; [tark. 42]

i a) ”vakuudeksi annettavilla varoilla” maksusitoumuksia, joiden tueksi on asetettu asianmukaiset laadukkaat vakuudet ja joihin sovelletaan seuraavia ehtoja: i) vakuudet koostuvat talletusten vakuusjärjestelmän vapaasti käytettävissä olevista ja sen yksinomaista käyttöä varten korvamerkityistä vähäriskisistä varoista, joihin ei kohdistu kolmansien osapuolten oikeuksiin liittyviä rasitteita ja joiden perimiseen talletusten vakuusjärjestelmällä on peruuttamaton oikeus; ii) luottolaitoksilla on oikeus saada tuottoa vakuudeksi antamistaan varoista; iii) vakuuksien markkina-arvo arvioidaan säännöllisesti, ja luottolaitosten on varmistettava, että vakuuksien markkina-arvo vastaa vähintään kyseisen luottoyhtiön järjestelmään liittyvää sitoumusta; ja iv) omaisuuserien arvon laskemiseen sovelletaan markkina-arvon aliarvostusta, ja talletusten vakuusjärjestelmä edellyttää, että omaisuuserien aliarvostuksella korjattu markkina-arvo säilyy vaaditulla tasolla jatkuvasti. [tark. 43]

j) ”vähäriskisellä varallisuudella” varallisuutta, joka kuuluu ensimmäiseen tai toiseen direktiivin 2006/49/EY liitteessä I olevan 14 kohdan taulukossa 1 esitettyyn luokkaan, mutta johon ei kuulu muita kyseisen liitteen 15 kohdassa tarkoitettuja ehdot täyttäviä eriä;

k) ”kotijäsenvaltiolla” direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 7 kohdassa tarkoitettua kotijäsenvaltiota;

l) ”vastaanottavalla jäsenvaltiolla” direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 8 kohdassa tarkoitettua vastaanottavaa jäsenvaltiota;

m) ”toimivaltaisella viranomaisella” direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja toimivaltaisia viranomaisia.

2. Kun tässä direktiivissä viitataan asetukseen (EU) N:o 1093/2010, talletusten vakuusjärjestelmiä hoitavia elimiä pidetään asetuksen (EU) N:o 1093/2010 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina toimivaltaisina viranomaisina.

3 artikla

Jäsenyys ja valvonta

1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava alueellaan yhden tai useamman talletusten vakuusjärjestelmän perustaminen ja hyväksyminen.

Tämä ei sulje pois eri jäsenvaltioiden järjestelmien sulautumista sitä, että jäsenvaltiot perustavat rajatylittäviä talletusten vakuusjärjestelmiä tai sulauttavat yhteen jäsenvaltioiden järjestelmiä. Toimivaltaiset viranomaiset antavat hyväksynnän tällaisille rajatylittäville tai yhteen sulautetuille talletusten vakuusjärjestelmille yhteistyössä Euroopan pankkiviranomaisen kanssa. [tark. 44]

Harkitessaan talletusten vakuusjärjestelmien tunnustamista ja hyväksymistä asianmukaisen toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon erityisesti talletusten vakuusjärjestelmien riittävä vakaus sekä niiden jäsenten tasapainoinen koostumus. [tark. 45]

Luottolaitos ei saa vastaanottaa talletuksia, jos se ei kuulu johonkin tällaiseen järjestelmään.

2. Jos luottolaitos ei täytä sille talletusten vakuusjärjestelmän jäsenenä kuuluvia velvoitteita, toimiluvan antaneille toimivaltaisille viranomaisille ilmoitetaan tästä heti ja ne toteuttavat yhteistyössä talletusten vakuusjärjestelmän kanssa viivyttelemättä aiheelliset toimenpiteet, mukaan lukien rangaistusseuraamukset, sen takaamiseksi, että luottolaitos täyttää velvoitteensa. [tark. 46]

3. Jos näillä toimenpiteillä ei pystytä varmistamaan sitä, että luottolaitos täyttää velvoitteensa, järjestelmä voi, jos kansallinen lainsäädäntö sallii jäsenen erottamisen, ja toimivaltaisten viranomaisten nimenomaisella suostumuksella, ilmoittaa vähintään yhtä kuukautta ennalta aikeestaan erottaa luottolaitos järjestelmästä. Ennen tämän määräajan päättymistä tehdyt talletukset kuuluvat edelleen järjestelmään kokonaisuudessaan. Jos luottolaitos ei ennalta ilmoittamista koskevan määräajan päättyessä ole täyttänyt velvoitteitaan, vakuusjärjestelmä toteuttaa erottamisen.

4. Talletukset, jotka otetaan haltuun, kun luottolaitoksille direktiivin 2006/48/EY 6 artiklan mukaisesti annettu toimilupa peruutetaan, kuuluvat edelleen vakuusjärjestelmään.

5. Toimivaltaisten viranomaisten on valvottava jatkuvasti Euroopan finanssivalvojien järjestelmän sääntöjen mukaisesti , että kaikki 1 artiklassa tarkoitetut talletusten vakuusjärjestelmät noudattavat tätä direktiiviä. [tark. 47]

Euroopan pankkiviranomainen valvoo rajatylittäviä talletusten vakuusjärjestelmiä yhteistyössä sellaisen kollegion kanssa, joka koostuu järjestelmään kuuluvien luottolaitosten kotimaiden vastaavien viranomaisten edustajista. [tark. 48]

6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmissä käytetyt vaihtoehtoiset menetelmät vastaavat 11 artiklan 3 a kohdan säännöksiä tai Euroopan pankkiviranomaisen 11 artiklan 5 kohdan mukaisesti kehittämiä suuntaviivoja, että talletusten vakuusjärjestelmissä suoritetaan säännöllisesti järjestelmän testejä ja että vakuusjärjestelmille tiedotetaan viipymättä , jos toimivaltaiset viranomaiset havaitsevat jonkin luottolaitoksen toiminnassa ongelmia, jotka saattavat edellyttää talletusten vakuusjärjestelmän toimintaa. Euroopan pankkiviranomaisen on koordinoitava jäsenvaltioiden toimia. [tark. 49]

Tällaisia testejä suoritetaan vähintään joka kolmas vuosi tai useammin , kun olosuhteet sitä edellyttävät. Ensimmäinen sellainen testi suoritetaan 31 päivänä joulukuuta 2013. [tark. 50]

Euroopan pankkiviranomainen toimittaa finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1092/2010 (12) perustetulle Euroopan järjestelmäriskikomitealle omasta aloitteestaan tai sen pyynnöstä talletusten vakuusjärjestelmiä koskevia tietoja, jotka ovat tarpeen järjestelmäriskin arvioimiseksi. [tark. 51]

Euroopan pankkiviranomainen suorittaa tältä osin säännöllisesti [EPV-asetuksen] 15 artiklan vähintään joka viides vuosi asetuksen (EU) N:o 1093/2010 30 artiklan mukaisia vertaisarviointeja. Tällaisten vertaisarviointien alaan sisältyvät muun muassa 7 a kohdassa tarkoitetut hallinnointi- ja ohjauskäytänteet. Talletusten vakuusjärjestelmillä on mainitun asetuksen 56 artiklassa asetuksen (EU) N:o 1093/2010 70 artiklassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus niiden vaihtaessa tietoja Euroopan pankkiviranomaisen kanssa.

Lisäksi Euroopan pankkiviranomaisella on oltava valtuudet arvioida talletusten vakuusjärjestelmien stressinsietokyky vuosittain erilaisten ajantasaisiin lukuihin perustuvia ennalta määriteltyjä murtumakohtia sisältävien skenaarioiden avulla sen määrittelemiseksi, onko sen hetkiseen laskentamalliin tai tavoitetasoon tehtävä muutoksia. Stressitestit perustuvat matalan vaikutuksen skenaarioon, keskisuuren vaikutuksen skenaarioon ja suuren vaikutuksen skenaarioon. [tark. 52]

7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmät saavat jäseniltään milloin tahansa ja sitä pyytäessään kaikki tiedot, jotka tarvitaan tallettajille maksettavien korvausten valmisteluun, 4 artiklan 2 kohdan mukaiset tunnisteet mukaan luettuina. Talletusten vakuusjärjestelmille on jatkuvasti toimitettava stressitestien suorittamiseen tarvittavia tietoja. Tällaiset tiedot on muutettava nimettömiksi. Saatuja tietoja saa käyttää ainoastaan stressitestien ja talletusten vakuusjärjestelmän sietokyvyn historiallista kehitystä koskevien analyysien suorittamiseen tai korvausten valmisteluun, eikä niitä saa säilyttää kauemmin kuin niitä tarvitaan näihin tarkoituksiin ja saadut tiedot on säilytettävä luottamuksellisina . [tark. 53]

7 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden talletusten vakuusjärjestelmiin liittyvät hallinnointi- ja ohjauskäytänteet ovat moitteettomia ja erityisesti, että:

a) niiden johtokuntaan on kuuluttava vähintään yksi johtokunnan ulkopuolinen jäsen, ja johtokunnan nimitysmenettelyiden on oltava avoimia;

b) niiden on laadittava toiminnastaan vuosikertomus. [tark. 54]

4 artikla

Talletusten suojakelpoisuus

1. Seuraavista ei saa palautusta talletusten vakuusjärjestelmiltä:

a) muiden luottolaitosten omissa nimissään ja omaan lukuunsa tekemät talletukset, jollei 6 artiklan 3 kohdasta muuta johdu;

b) kaikki sellaiset välineet, jotka kuuluvat direktiivin 2006/48/EY 57 artiklassa tarkoitettuun ”omien varojen” määritelmän alaan;

c) sellaisista toiminnoista syntyvät talletukset, joihin liittyen on annettu tuomio neuvoston direktiivin 91/308/ETY 1 artiklan C kohdassa direktiiviin 2005/60/EY sisältyvän 1 artiklan 2 kohdassa määritellystä rahanpesusta; [tark. 55]

c a) talletukset, joiden osalta tallettaja ja luottolaitos ovat tehneet sopimuksen, jonka mukaan talletukset käytetään tallettajan luottolaitokseen tai muuhun osapuoleen liittyvien erityisten velvoitteiden maksamiseen, sillä edellytyksellä, että tallettaja voi lain tai sopimusjärjestelyiden nojalla käyttää talletuksen määrän, tai se käytetään automaattisesti, kyseisten velvoitteiden maksamiseen tilanteissa, joissa talletusta ei muutoin kyettäisi maksamaan; [tark. 56]

d) direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen rahoituslaitosten talletukset;

e) rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (13) 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen sijoituspalveluyritysten talletukset;

f) talletukset, joiden haltijaa henkilöllisyyttä ei ole koskaan ei ole tunnistettu direktiivin 2005/60/EY 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti, kun kyseisiä talletuksia ei kyetä maksamaan aktivoinnin yhteydessä, talletusten vakuuksien korvaamisen aikana tai sen jälkeen ; [tark. 57]

g) vakuutusyritysten talletukset;

h) yhteissijoitusyritysten talletukset;

i) eläkekassojen talletukset, lukuun ottamatta henkilökohtaisiin eläkejärjestelmiin tai sellaisen työnantajan lisäeläkejärjestelmiin, joka ei ole suuryritys, kuuluvia talletuksia ; [tark. 58]

j) viranomaisten valtion ja keskushallinnon sekä alueellisten ja paikallisten julkisyhteisöjen talletukset; [tark. 59]

k) luottolaitoksen antamat velkakirjat sekä omien vekselien tunnustamisesta ja velkakirjoista aiheutuvat vastattavat.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luottolaitokset merkitsevät 1 kohdassa tarkoitetut talletukset siten, että ne voidaan tunnistaa välittömästi.

2 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikallisten julkisyhteisöjen talletukset kuuluvat talletusten vakuusjärjestelmän piiriin, jos ne täyttävät yhden seuraavista ehdoista:

a) julkisyhteisöt eivät käytä säännöllisesti varainhoidon ammattilaisen palveluita; tai

b) talletusten häviäminen voisi vahingoittaa huomattavasti paikallisten viranomaispalvelujen ylläpitämistä ; [tark. 60]

5 artikla

Talletussuojan taso

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että saman tallettajan yhteenlaskettujen talletusten suoja on 100 000 euroa, jos talletuksia ei kyetä maksamaan.

1 a. Lisäksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraavat talletukset suojataan kokonaan:

a) yksityisasuntoihin tehdyistä kiinteistökaupoista syntyvät talletukset enintään kuuden kuukauden ajaksi siitä, kun kyseinen määrä on hyvitetty tai kun kyseiset talletukset ovat laillisesti siirrettävissä;

b) talletukset, jotka täyttävät kansallisessa lainsäädännössä määritellyt tarkoitukset ja jotka liittyvät tallettajan erityisiin elämäntapahtumiin, kuten avioliittoon, avioeroon, eläkkeelle jäämiseen, viraltapanoon, irtisanomiseen, invaliditeettiin tai kuolemaan, korkeintaan 12 kuukautta rahamäärän hyvittämisestä;

c) talletukset, jotka täyttävät kansallisessa lainsäädännössä määritellyt tarkoitukset ja perustuvat vakuutussuorituksiin tai rikoksesta aiheutuneiden vahinkojen tai väärän tuomion perusteella suoritettuihin korvauksiin, korkeintaan 12 kuukautta rahamäärän hyvittämisestä tai kun kyseiset talletukset ovat laillisesti siirrettävissä. [tark. 61]

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmissä ei poiketa tallettajilla on oikeus 1 kohdassa vahvistetusta talletussuojan tasosta. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää, että seuraavat talletukset suojataan, jos kyseisistä korvauksista aiheutuviin kustannuksiin ei sovelleta 9, 10 ja 11 artiklaa: vahvistettuun talletussuojan tasoon. [tark. 62]

a) yksityisiin asumistarkoituksiin tehdyistä kiinteistökaupoista syntyvät talletukset enintään 12 kuukauden ajaksi siitä, kun kyseinen määrä on hyvitetty; [tark. 63]

b) talletukset, joilla on kansallisessa lainsäädännössä määritelty sosiaalinen tarkoitus ja jotka liittyvät tallettajan erityisiin elämäntapahtumiin, kuten avioliittoon, avioeroon, invaliditeettiin tai kuolemaan. Talletussuoja saa olla voimassa enintään 12 kuukautta tällaisen tapahtuman jälkeen. [tark. 64]

3. Edellä oleva 2 kohta 1 kohta ei saa estää jäsenvaltioita pitämästä yllä tai ottamasta käyttöön järjestelmiä, joilla suojataan eläkevakuutustuotteita ja eläkkeitä, jos tällaisilla järjestelmillä ei suojata pelkästään talletuksia vaan tarjotaan kattava suoja kaikille tuotteille ja tilanteille, jotka ovat merkityksellisiä tässä suhteessa. [tark. 65]

3 a. Jäsenvaltioissa sijaitsevien luottolaitosten tai ulkomaisten luottolaitosten sivukonttoreissa ennen 31. joulukuuta 2010 tehtyjä talletuksia sekä jäsenvaltioissa vakituisesti asuvien tallettajien talletuksia koskien kyseinen valtio voi päättää, että tähänastinen talletussuojan taso säilyy 1 kohdassa mainitusta poiketen muuttumattomana, jos kyseisessä jäsenvaltiossa oli ennen 1. tammikuuta 2008 voimaan tullut kiinteältä korvaustasoltaan 100 000 euron ja 300 000 euron välillä oleva pakollinen talletusten vakuusjärjestelmä. Tällöin luottolaitosten tavoitetasoa ja riskiperusteisia maksuja on sovitettava vastaavasti. [tark. 66]

4. Talletukset on maksettava takaisin sinä sen jäsenvaltion valuuttana, jona jossa tiliä on hoidettu tai euroina . Jos 1 kohdassa euroina ilmaistut määrät muunnetaan toisiksi valuutoiksi, tallettajille tosiasiallisesti maksettujen määrien on vastattava tässä direktiivissä säädettyjä määriä. talletusten rahayksikkö on joku muu, talletuksen tekijällä on oikeus päättää, että määrät maksetaan jompana kumpana seuraavista valuutoista:

a) tilivaluuttana tiettynä toimivaltaisten viranomaisten kanssa ennalta sovittuna päivänä, joka on myöhemmin kuin 7 artiklan 1 kohdassa säädetty määräaika, tai

b) sen jäsenvaltion valuuttana, jossa tiliä on hoidettu.

Ensimmäisen alakohdan b alakohtaa sovellettaessa käytetään sen valuutan vaihtokurssia, joka on ollut talletuksen tilivaluuttana siihen päivään saakka, jona toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai oikeusviranomainen on tehnyt 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen. [tark. 67]

5. Jäsenvaltioiden, jotka muuntavat euroina ilmaistut määrät kansalliseksi valuutakseen, on aluksi käytettävä muuntamisessa … (14) voimassa olevaa vaihtokurssia.

Jäsenvaltiot voivat pyöristää muuntamisen tuloksena saadut määrät, jos pyöristäminen ei ylitä 2 500:aa euroa.

Jäsenvaltioiden on joka viides vuosi mukautettava toiseen valuuttaan muunnetut talletussuojan tasot 1 kohdassa mainittuun määrään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toisen alakohdan soveltamista. Odottamattomien tapahtumien, kuten valuuttakurssivaihtelujen jälkeen jäsenvaltiot voivat mukauttaa talletussuojan tasoja aiemmin kuultuaan ensin komissiota.

6. Komissio tarkastelee yhteistyössä Euroopan pankkiviranomaisen kanssa edellä 1 kohdassa tarkoitettua määrää uudelleen säännöllisesti vähintään joka viides vuosi. Komissio tekee tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiiviehdotuksen l kohdassa tarkoitetun määrän mukauttamiseksi, ottaen huomioon erityisesti pankkialan kehityksen ja unionin taloudellisen ja rahapoliittisen tilanteen. Ensimmäinen uudelleentarkastelu suoritetaan ennen 31 päivää joulukuuta 2015, jollei sitä jouduta aikaistamaan odottamattomien tapahtumien vuoksi. [tark. 68]

7. Siirretään komissiolle valta antaa 16 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 6 kohdassa tarkoitettua enintään viiden vuoden välein tehtävää 1 kohdassa tarkoitettuja määriä tarkoitetun määrän määräaikaista uudelleentarkastelua Euroopan unionissa vallitsevan inflaatiotason mukaan komission edellisen mukautuksen jälkeen julkaiseman yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin muutosten perusteella.

Kyseinen toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 16 artiklaa noudattaen. [tark. 69]

6 artikla

Korvattavan määrän määrittäminen

1. Edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua rajaa sovelletaan samaan luottolaitokseen tehtyihin talletuksiin, riippumatta talletusten määrästä, valuutasta ja sijainnista unionissa.

2. Kunkin tallettajan osuus yhteistilillä otetaan huomioon 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua rajaa laskettaessa.

Ellei erityismääräyksiä ole, tili jaetaan tasan tallettajien kesken.

Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisen tilin talletukset, johon vähintään kahdella henkilöllä on sellaisen yhtiön osakkaina tai sellaisen yhdistyksen tai vastaavan yhteisön jäseninä oikeus, joka ei ole oikeushenkilö, voidaan 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun rajan laskemiseksi ryhmitellä ja käsitellä siten kuin ne olisivat yhden tallettajan tekemiä.

3. Jos tallettajalla ei ole täysimääräistä oikeutta tilille talletettuihin summiin, saa vakuusturvan se henkilö, jolla on niihin täysimääräinen oikeus, jos tämä henkilö on tunnistettu tai tunnistetaan ennen sitä ajankohtaa, jona toimivaltaiset viranomaiset tekevät 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai jona oikeusviranomainen tekee 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen. Jos on olemassa useita oikeudenomistajia, otetaan huomioon kunkin osuus summien hallintaa säätelevien säännösten mukaisesti 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua rajaa laskettaessa.

4. Korvattavan määrän laskennassa käytettävä viitepäivä on se päivä, jona toimivaltaiset viranomaiset tekevät 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai jona oikeusviranomainen antaa 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen. Korvattavaa määrää laskettaessa ei oteta huomioon tallettajan luottolaitokselle olevia velkoja lukuun ottamatta tallettajan velkoja, jotka lankeavat maksettaviksi viitepäivänä . [tark. 70]

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmät voivat milloin tahansa pyytää luottolaitosta ilmoittamaan niille kunkin tallettajan talletusten kokonaismäärän.

6. Korko, joka on kertynyt talletuksista siihen päivään saakka, jona toimivaltaiset viranomaiset tekevät 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai jona oikeusviranomainen antaa 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen, mutta jota ei ole hyvitetty kyseisenä päivänä, on korvattava talletusten vakuusjärjestelmästä. Edellä 5 artiklan 1 kohdassa mainittua rajaa ei saa ylittää.

Jos korko riippuu toisen rahoitusvälineen arvosta eikä sitä voida sen vuoksi määrittää vaarantamatta korvauksen suorittamista 7 artiklan 1 kohdassa mainitun määräajan kuluessa, koron korvaaminen on rajoitettava kansallisen lainsäädännön mukaiseen viivästyskorkoon.

7. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tiettyjen luokkien talletuksia, joilla on kansallisessa lainsäädännössä määritelty sosiaalinen tarkoitus ja joista kolmas osapuoli on antanut valtiontukisääntöjen mukaisen vakuuden, ei oteta huomioon määritettäessä 1 kohdassa tarkoitettujen, saman tallettajan samaan luottolaitokseen tekemien talletusten kokonaismäärää. Tällaisissa tapauksissa kolmannen osapuolen antama vakuus on rajoitettava 5 artiklan 1 kohdassa vahvistettuun talletussuojaan.

7 a. Jäsenvaltiot voivat päättää, että 7 artiklan 1 kohdan mukaista korvausta varten yhden tallettajan samassa luottolaitoksessa olevia talletuksia ei yhdistetä, mikäli jäsenvaltion lainsäädäntö sallii, että luottolaitokset esiintyvät eri nimillä. Samassa ja samalla tuotemerkillä esiintyvässä luottolaitoksessa olevat talletukset ryhmitellään, ja näihin talletuksiin sovelletaan 5 artiklan 1 kohdan mukaista talletussuojan tasoa. Mikäli tällä laskentatavalla päädytään suurempaan suojattujen talletusten summaan tallettajaa ja luottolaitosta kohti kuin 5 artiklassa on säädetty, korotetaan 9 ja 11 artiklassa määriteltyjä, vakuusjärjestelmille maksettavia maksuja vastaavasti.

Mikäli jäsenvaltio päättää olla sallimatta erillistä talletusten suojaa saman luottolaitoksen eri tuotemerkkien osalta, tällöin luvanhaltijalla ja tuotemerkeillä ei ole erillisiä vakuuksia. Saman luottolaitoksen eri tuotemerkeille tehtyjen talletusten rajat ylittävä ryhmittely ei ole mahdollista.

Tätä säännöstä soveltavista jäsenvaltioista peräisin olevat luottolaitokset eivät voi tarjota tällaista talletussuojaa sellaisissa jäsenvaltioissa toimivissa haaraliikkeissään, joissa luottolaitokset eivät saa esiintyä eri toiminimillä. [tark. 71]

7 artikla

Korvaaminen

1. Talletusten vakuusjärjestelmistä on voitava korvata talletukset, joita ei kyetä maksamaan, 7 päivän viiden työpäivän mutta vähintään viikon kuluessa siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset tekevät 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai jona oikeusviranomainen antaa 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen.

Jäsenvaltiot voivat päättää, että 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin talletuksiin sovelletaan pidempää korvausaikaa. Kyseinen aika saa kuitenkin olla enintään kolme kuukautta siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset tekevät 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetun määrityksen tai jona oikeusviranomainen antaa 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun päätöksen.

Jäsenvaltiot voivat sallia, että 20 työpäivän pituista korvausten maksuaikaa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2016 asti, mikäli toimivaltaiset viranomaiset ovat perusteellisen tarkistuksen jälkeen todenneet, että talletusten vakuusjärjestelmät eivät vielä pysty takaamaan korvausten maksua viiden työpäivän ja enintään viikon kuluessa.

Tallettajalle, jolla ei ole 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti täysimääräistä oikeutta kyseisille tileille talletettuihin summiin, on maksettava korvaus ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa määräajassa. Kyseinen korvaus on otettava huomioon, kun korvauksia maksetaan henkilöille, joilla on täysimääräiset oikeudet.

1 a. Jos jäsenvaltiot ovat sallineet 20 työpäivän pituisen korvausten maksuajan soveltamisen 31 päivään joulukuuta 2016 asti, tallettajalle maksetaan hänen pyynnöstään talletusten vakuusjärjestelmästä viiden työpäivän ja enintään viikon kuluessa 5 000 euron kertakorvaus hänen tekemästään takaisinmaksuun oikeutetusta talletuksesta. [tark. 150/rev]

1 b. Edellä 1 kohdassa säädettyjen korvausten maksamista voidaan lykätä jos:

a) henkilön laillisesta oikeudesta saada korvaus vallitsee epäselvyys, tai talletukseen kohdistuu oikeustoimia;

b) talletukseen kohdistuu kansallisten hallitusten tai kansainvälisten elinten määräämiä rangaistuksia;

c) talletuksiin ei ole liittynyt mitään toimintaa viimeisten 24 kuukauden aikana (tili on käyttämättömänä);

d) määrä katsokaan osaksi tilapäisesti korkeaa saldoa 5 artiklan 1 a kohdassa määritellyn mukaisesti;

e) maksettava määrä maksetaan kotijäsenvaltion talletusten vakuusjärjestelmästä 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti. [tark. 75]

2. Korvaukset maksetaan tallettajille ilman, että sitä tarvitsee pyytää talletusten vakuusjärjestelmiltä. Tätä varten luottolaitoksen on toimitettava talletuksia ja tallettajia koskevat tarpeelliset tiedot heti, kun vakuusjärjestelmä sitä pyytää.

3. Talletusten vakuusjärjestelmän ja tallettajan välinen kirjeenvaihto laaditaan sen jäsenvaltion sillä EU:n virallisella kielellä, jota luottolaitos, jossa vakuutettu talletus sijaitsee, käyttää viestinnässään tallettajan kanssa, tai sen puuttuessa sen jäsenvaltion yhdellä tai useammalla virallisella kielellä, jossa vakuutta koskeva talletus sijaitsee. Jos pankki harjoittaa toimintaansa suoraan toisessa jäsenvaltiossa eikä ole perustanut sinne sivukonttoreita, tiedot on annettava kielellä, jonka tallettaja on valinnut avatessaan tiliä. [tark. 76]

4. Edellä 1 kohdassa vahvistetun määräajan estämättä, jos tallettaja tai muu henkilö, jolla on oikeuksia tilillä oleviin summiin tai niitä koskevia etuja, on asetettu syytteeseen rahanpesua koskevasta rikoksesta, sellaisena kuin se määritellään direktiivin 2005/60/EY 1 artiklassa 1 artiklan 2 kohdassa , vakuusjärjestelmä voi lykätä tallettajaan liittyviä maksuja tilapäisesti oikeuden päätöstä odotettaessa. [tark. 77]

4 a. Korvauksia ei makseta, jos talletuksiin ei ole liittynyt mitään toimintaa viimeisten 24 kuukauden aikana ja jos talletuksen arvo on alhaisempi kuin korvauksen maksamisesta aiheutuvat hallinnolliset kulut. [tark. 78]

8 artikla

Talletusten vakuusjärjestelmiä vastaan esitetyt vaatimukset

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tallettajan korvausoikeus voi olla talletusten vakuusjärjestelmää vastaan nostetun kanteen kohteena. [tark. 79, ei vaikuta suomenkieliseen versioon]

2. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, Järjestelmillä, jotka maksavat kansallisia vakuuskorvauksia, on suorittamiaan maksuja vastaava sijaantulo-oikeus tallettajien oikeuksiin selvitysmenettelyissä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita kansallisessa lainsäädännössä niille annettuja oikeuksia.

Oikeudet, joihin kuuluu tässä kohdassa tarkoitettu sijaantulo-oikeus, asetetaan etusijalle heti 1 kohdassa tarkoitetun tallettajan oikeuden jälkeen ja kaikkiin muihin selvitysmiestä vastaan oleviin oikeuksiin nähden. [tark. 80]

3. Jos talletusten vakuusjärjestelmä antaa lainaa toiselle järjestelmälle 10 artiklassa tarkoitetulla menettelyllä, lainaa antavalla talletusten vakuusjärjestelmällä on suorittamiensa maksujen suuruutta vastaava sijaantulo-oikeus tallettajien oikeuksiin selvitysmenettelyissä suhteessa lainattuun määrään.

Sijaantulo-oikeutta ei saa käyttää ennen kuin laina erääntyy 10 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. Jos selvitysmenettely päättyy ennen kyseistä päivämäärää, sijaantulo-oikeus ulottuu lainaa ottavalle järjestelmälle maksettuihin selvityksen tuottoihin.

Oikeudet, joihin on tässä kohdassa tarkoitettu sijaantulo-oikeus, asetetaan etusijalle heti 1 kohdassa tarkoitetun tallettajien oikeuden jälkeen ja kaikkiin muihin selvitysmiestä vastaan oleviin oikeuksiin nähden.

4. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa sen ajanjakson pituutta, jonka kuluessa tallettajat, joiden talletuksia ei ole korvattu järjestelmästä tai tunnustettu siinä 7 artiklan 1 kohdassa vahvistetun määräajan kuluessa, voivat vaatia talletustensa korvaamista. Tämä aikaraja määräytyy sen päivän mukaan, jona oikeudet, joihin talletusten vakuusjärjestelmä on 2 kohdan mukaisesti saanut sijaantulo-oikeuden, on kansallisen lainsäädännön mukaan kirjattava likvidaatiomenettelyssä.

Aikarajasta päättäessään jäsenvaltioiden on otettava huomioon, kuinka paljon aikaa talletusten vakuusjärjestelmä tarvitsee tällaisten vaatimusten keräämiseen ennen niiden kirjaamista.

9 artikla

Talletusten vakuusjärjestelmien rahoittaminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmillä on käytössään asianmukaiset järjestelmät mahdollisten sitoumustensa määrittämiseksi. Talletusten vakuusjärjestelmien käytettävissä olevien rahoitusvarojen on oltava oikeassa suhteessa näihin sitoumuksiin.

Talletusten vakuusjärjestelmien on hankittava käytettävissä olevat rahoitusvarat kannatusmaksulla, joka sen jäsenten on maksettava säännöllisesti kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta ja 30 päivänä joulukuuta vähintään kerran vuodessa . Tämä ei estä hankkimasta lisärahoitusta muista lähteistä. Kertaluonteisten liittymismaksujen vaatiminen ei ole sallittua. [tark. 81]

Käytettävissä olevia rahoitusvaroja on oltava ainakin tavoitetasoa vastaava määrä. Jos rahoituskyky jää tavoitetason alapuolelle, kannatusmaksujen maksamista jatketaan siihen asti, kun tavoitetaso on jälleen saavutettu. Säännöllisessä kannatusmaksussa on otettava huomioon suhdanteet ja sen on oltava vähintään 0,1 prosenttia suojatuista talletuksista. Kannatusmaksujen maksamisvelvollisuus koskee ainoastaan tilanteita, joissa talletusten vakuusjärjestelmän varojen määrä on tavoitetasoa pienempi. Jos käytettävissä olevia varoja on ensimmäisen tavoitetason saavuttamisen jälkeen varoilla maksettavien korvausten vuoksi vähemmän kuin kaksi kolmasosaa tavoitetason mukaisesta määrästä, säännöllisen kannatusmaksun on oltava vähintään 0,25 prosenttia suojakelpoisista suojatuista talletuksista. [tark. 82]

2. Järjestelmän sellaisten talletusten ja sijoitusten summa, jotka liittyvät yhteen yhteisöön, saa olla enintään 5 prosenttia järjestelmän käytettävissä olevista rahoitusvaroista. Talletusten vakuusjärjestelmien käytössä olevat varat on sijoitettava riskittömästi ja riittävän hajautetusti, ja ne saavat olla enintään 5 prosenttia järjestelmän käytettävissä olevista rahoitusvaroista, mikäli näitä talletuksia ja sijoituksia ei koske direktiivin 2006/48/EY liitteessä VI olevan I osan mukainen nollariskipainotus. Yhtiöitä, jotka luetaan samaan konserniin neuvoston direktiivissä 83/349/ETY (15) tarkoitetun konsolidoidun tilinpäätöksen laatimiseksi tai tunnustettujen kansainvälisten kirjanpitosääntöjen mukaisesti, pidetään tätä rajaa laskettaessa yhtenä yhteisönä. [tark. 83]

3. Jos talletusten vakuusjärjestelmän käytettävissä olevat rahoitusvarat eivät riitä korvausten maksamiseen tallettajille, kun talletuksia ei kyetä maksamaan, sen jäsenten on maksettava ylimääräisiä kannatusmaksuja, jotka saavat olla enintään 0,5 prosenttia niiden suojakelpoisista suojatuista talletuksista kalenterivuotta kohden. Nämä maksut on suoritettava yksi päivä ennen 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua aikarajaa. [tark. 84]

4. Edellä 1 ja 3 kohdassa tarkoitettu kannatusmaksuista kertynyt määrä saa olla enintään 1 prosentti suojakelpoisista suojatuista talletuksista kalenterivuotta kohden. [tark. 85]

Toimivaltaiset viranomaiset voivat vapauttaa luottolaitoksen kokonaan tai osittain tilapäisesti 2 kohdassa tarkoitetusta velvoitteesta, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut maksut vaarantaisivat yhdessä niiden vaatimusten täyttämisen, joita muilla velkojilla on sitä vastaan. Vapautuksen saa myöntää enintään kuudeksi kuukaudeksi, mutta se voidaan uusia luottolaitoksen pyynnöstä. Kyseessä oleva summa peritään kannatusmaksuna myöhemmin silloin, kun maksut eivät enää vaaranna muiden velkojien vaatimusten täyttämistä. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja rahoitusvaroja on käytettävä pääasiallisesti tallettajien suojaan ja tämän direktiivin mukaisten korvausten maksamiseen tallettajille. Käytettävistä rahoitusvaroista kolmasosa voidaan käyttää tämän direktiivin mukaisiin ehkäiseviin ja tukeviin toimenpiteisiin. Tässä tapauksessa talletusten vakuusjärjestelmä antaa toimivaltaiselle viranomaiselle kertomuksen, jossa osoitetaan, että kyseisiin toimenpiteisiin käytetyt varat eivät ylittäneet sallittua kolmasosaa käytettävistä rahoitusvaroista. [tark. 86]

5. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja rahoitusvaroja on käytettävä pääasiallisesti tämän direktiivin mukaiseen korvausten maksamiseen tallettajille.

Niillä voidaan kuitenkin rahoittaa myös talletusten siirtoa toiseen luottolaitokseen, jos talletusten vakuusjärjestelmälle aiheutuvat kustannukset eivät ylitä kyseisessä luottolaitoksessa suojattujen talletusten määrää. Tällöin talletusten vakuusjärjestelmän on yhden kuukauden kuluessa talletusten siirrosta annettava Euroopan pankkiviranomaiselle kertomus, jossa osoitetaan, että edellä tarkoitettua rajaa ei ole ylitetty. [tark. 87]

Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että talletusten vakuusjärjestelmä käyttää rahoitusvarojaan pankkien maksukyvyttömyyden estämiseen, rajoittamatta kyseisten varojen käyttöä toiseen luottolaitokseen tapahtuvaan talletusten siirtoon, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: [tark. 88]

a) järjestelmän rahoitusvarat ovat yli 1 prosenttia suojakelpoisista talletuksista tällaisen toimenpiteen jälkeen; [tark. 89]

b) talletusten vakuusjärjestelmä antaa yhden kuukauden kuluessa tällaisen toimenpiteen toteuttamista koskevasta päätöksestään Euroopan pankkiviranomaiselle kertomuksen, jossa osoitetaan, että edellä tarkoitettua rajaa ei ole ylitetty. [tark. 90]

Edellä a alakohdassa tarkoitettu prosenttimäärä voidaan tapauskohtaisesti vahvistaa 0,75 prosentin ja 1 prosentin välille, jos toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet siihen luvan kyseisen talletusten vakuusjärjestelmän esittämän perustellun pyynnön jälkeen. [tark. 91]

5 a. Talletusten vakuusjärjestelmät voivat käyttää käytettävissä olevista rahoitusvaroistaan ehkäiseviin ja tukeviin toimenpiteisiin 5 kohdassa säädettyä osuutta enemmän, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:

a) talletusten vakuusjärjestelmällä on oltava soveltuvat järjestelmät, joilla se valvoo ja luokittelee siihen liittyneiden luottolaitosten riskit ja pystyy tarvittaessa vaikuttamaan niihin;

b) talletusten vakuusjärjestelmällä on käytössään tarvittavat menetelmät ja rakenteet ehkäisevien ja tukevien toimenpiteiden valintaa, toteuttamista ja seurantaa varten;

c) talletusten vakuusjärjestelmän myöntämät ehkäisevät ja tukevat toimenpiteet ovat sidottu vakuutetulle luottolaitokselle asetettuihin ehtoihin, joihin kuuluu vähintäänkin tehostetumpi riskivalvonta ja talletusten vakuusjärjestelmän laajennetut tarkistusoikeudet;

d) järjestelmään kuuluvat luottolaitokset maksavat talletusten vakuusjärjestelmälleen ehkäiseviin ja tukeviin toimenpiteisiin käytetyt rahoitusvarat välittömästi ylimääräisinä kannatusmaksuina takaisin, mikäli tallettajille on maksettava korvauksia ja talletusten vakuusjärjestelmän rahoitusvarat ovat alle kaksi kolmasosaa tavoitetasosta; ja

e) toimivaltainen viranomainen on varmistanut talletusten vakuusjärjestelmään liittyneiden luottolaitosten kyvyn maksaa d alakohdan mukaisia ylimääräisiä kannatusmaksuja. [tark. 92]

5 b. Rahoitusvaroja voidaan käyttää myös luottolaitosten hallittuihin kriisinratkaisutoimenpiteisiin, mikäli talletusten vakuusjärjestelmän kulut eivät ylitä kyseisen luottolaitoksen suojattujen talletusten arvoa. Kun kriisinratkaisu tapahtuu tällä tavoin, talletusten vakuusjärjestelmän on yhden kuukauden kuluessa talletusten siirrosta annettava Euroopan pankkiviranomaiselle kertomus, jossa vahvistetaan, että kulut eivät ylitä suojattujen talletusten arvoa. [tark. 93]

6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että talletusten vakuusjärjestelmillä on käytössään asianmukaiset vaihtoehtoiset rahoitusjärjestelyt, joiden avulla ne voivat tarvittaessa hankkia lyhyen aikavälin rahoitusta täyttääkseen niitä vastaan esitetyt vaatimukset.

7. Jäsenvaltioiden on joka kuukausi neljä kertaa vuodessa ilmoitettava Euroopan pankkiviranomaiselle kulloisessakin jäsenvaltiossa alueellaan olevien suojakelpoisten talletusten ja suojattujen talletusten määrä sekä jäsenvaltioiden talletusten vakuusjärjestelmien käytettävissä olevien rahoitusvarojen määrä. Toimivaltaisten viranomaisten on vahvistettava nämä tiedot, ja ne on toimitettava yhdessä kyseisen vahvistuksen kanssa Euroopan pankkiviranomaiselle kymmenen päivän kuukauden kuluessa kunkin kuukauden lopusta. [tark. 94]

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot julkaistaan talletusten vakuusjärjestelmien ja Euroopan pankkiviranomaisen verkkosivustolla vähintään kerran vuodessa. [tark. 95]

7 a. Talletusten vakuusjärjestelmän on noudatettava erityisiä hallintosääntöjä, ja sille on perustettava erityinen komitea, joka koostuu talletusten vakuusjärjestelmän korkeista edustajista, sen jäsenistä ja asiaankuuluvista viranomaisista, jotka työskentelevät yhdessä ja päättävät saatavilla olevien rahoitusvarojen sijoittamisen avoimista suuntaviivoista. Näissä suuntaviivoissa on otettava huomioon sijoitusten keston, laadun, hajauttamisen ja vastaavuussuhteiden sopeuttamisen kaltaiset tekijät. [tark. 96]

10 artikla

Talletusten vakuusjärjestelmien välinen lainaaminen

1. Järjestelmällä on oikeus lainata unionissa kaikilta muilta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta talletusten vakuusjärjestelmiltä, Jäsenvaltiot voivat sallia, että talletusten vakuusjärjestelmät myöntävät vapaaehtoisesti luottoa toisille talletusten vakuusjärjestelmille Euroopan unionin sisällä , jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: [tark. 97]

a) lainaa ottava järjestelmä ei voi täyttää 8 artiklan 1 kohdasta johtuvia velvoitteitaan 9 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan kuuluvien ensimmäisen ja toisen alakohdan mukaisten aiempien maksujen vuoksi; [tark. 87]

b) a alakohdassa kuvattu tilanne johtuu 9 artiklassa tarkoitettujen käytettävissä olevien rahoitusvarojen puutteesta;

c) lainaa ottava järjestelmä on turvautunut 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ylimääräisiin kannatusmaksuihin;

d) lainaa ottava järjestelmä sitoutuu oikeudellisesti siihen, että lainatut varat käytetään 8 artiklan 1 kohdan mukaisten vaatimusten täyttämiseen;

e) lainaa ottava järjestelmä ei ole jo velvollinen maksamaan takaisin tämän artiklan mukaista lainaa muille talletusten vakuusjärjestelmille;

f) lainaa ottava järjestelmä ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle , kuinka suurta rahamäärää pyydetään; [tark. 98]

g) lainan kokonaismäärä saa olla enintään 0,5 prosenttia lainaa ottavan järjestelmän suojakelpoisista suojatuista talletuksista; [tark. 99]

h) lainaa ottava järjestelmä tiedottaa asiasta viipymättä Euroopan pankkiviranomaiselle ja ilmoittaa, millä perusteilla a–h alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät ja kuinka suurta rahamäärää pyydetään.

Ensimmäisen alakohdan f alakohdassa tarkoitettu rahamäärä määritetään seuraavasti:

[8 artiklan 1 kohdan nojalla korvattavien suojattujen talletusten määrä] – [käytettävissä olevat rahoitusvarat + 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen ylimääräisten kannatusmaksujen enimmäismäärä]. [tark. 100]

Muut talletusten vakuusjärjestelmät toimivat lainaa antavina järjestelminä. Tätä varten jäsenvaltioiden, joihin on sijoittautunut useampi kuin yksi järjestelmä, on nimettävä yksi järjestelmä toimimaan kyseisen jäsenvaltion lainaa antavana järjestelmänä ja ilmoitettava asiasta Euroopan pankkiviranomaiselle. Jäsenvaltiot voivat päättää, maksavatko muut samaan jäsenvaltioon sijoittautuneet talletusten vakuusjärjestelmät lainaa antavalle järjestelmälle korvauksia ja millä tavoin ne maksetaan. [tark. 101]

Talletusten vakuusjärjestelmät, joiden on maksettava tämän artiklan mukainen laina takaisin muille talletusten vakuusjärjestelmille, eivät saa antaa lainaa muille talletusten vakuusjärjestelmille.

2. Lainalle asetetaan seuraavat ehdot:

a) Kunkin järjestelmän antaman lainan määrän on oltava verrannollinen suojakelpoisten talletusten määrään kyseisessä järjestelmässä, kun lainaa ottavaa järjestelmää ja a alakohdassa tarkoitettuja talletusten vakuusjärjestelmiä ei oteta huomioon. Määrät on laskettava tuoreimpien vahvistettujen 9 artiklan 7 kohdassa tarkoitettujen kuukausittaisten tietojen perusteella. [tark. 102]

b) Lainaa ottavan järjestelmän on maksettava laina takaisin viimeistään viiden vuoden kuluttua. Se voi maksaa lainan takaisin vuotuisina erinä. Korkoa peritään vasta silloin, kun laina maksetaan takaisin.

c) Korko vastaa Koroksi on asetettava vähintään Euroopan keskuspankin maksuvalmiusluoton korkoa korko laina-aikana. [tark. 103]

c a) Lainaaja ilmoittaa Euroopan pankkiviranomaiselle alkuperäisen koron ja laina-ajan keston. [tark. 104]

3. Euroopan pankkiviranomaisen on vahvistettava, että 1 kohdassa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset ovat täyttyneet, sekä ilmoitettava 2 kohdan a alakohdan mukaisesti lasketut määrät, jotka järjestelmien on annettava lainaksi, ja 2 kohdan c alakohdan mukainen alkuperäinen korko ja laina-aika. [tark. 105]

Euroopan pankkiviranomaisen on toimitettava antamansa vahvistus yhdessä 1 artiklan h alakohdassa tarkoitettujen tietojen kanssa lainaa antaville talletusten vakuusjärjestelmille. Näiden on saatava kyseinen vahvistus ja tiedot kahden työpäivän kuluessa. Lainaa antavien talletusten vakuusjärjestelmien on viipymättä ja viimeistään kahden työpäivän kuluttua vahvistuksen ja tietojen saamisesta maksettava laina lainaa ottavalle järjestelmälle. [tark. 106]

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lainaa ottavan järjestelmän perimät kannatusmaksut riittävät siihen, että lainattu määrä maksetaan takaisin ja tavoitetaso saavutetaan uudelleen mahdollisimman pian.

11 artikla

Talletusten vakuusjärjestelmiin suoritettavien kannatusmaksujen laskeminen

1. Edellä 9 artiklassa tarkoitetut talletusten vakuusjärjestelmiin suoritettavat kannatusmaksut määritetään kunkin jäsenen osalta siihen kohdistuvan riskin suuruuden perusteella. Luottolaitosten on maksettava vähintään 75 prosenttia tai enintään 200 prosenttia 250 prosenttia siitä määrästä, joka keskimääräistä riskiä edustavan pankin olisi maksettava. Jäsenvaltiot voivat päättää, että 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen laitosten suojelujärjestelmien jäsenet suorittavat talletusten vakuusjärjestelmiin pienempiä kannatusmaksuja, joiden on kuitenkin oltava vähintään 37,5 prosenttia siitä määrästä, joka keskimääräistä riskiä edustavan pankin olisi maksettava.

Jäsenvaltiot voivat tarjota edullisempia kannatusmaksuja erityislainsäädännön piiriin kuuluvilla vähäriskisillä aloilla. [tark. 107]

1 a. Jäsenvaltiot voivat sallia, että kaikkiin direktiivin 2006/48/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaan samaan keskuslaitokseen kuuluviin luottolaitoksiin sovelletaan kokonaisuudessaan konsolidoinnin perusteella keskuslaitokselle ja siihen kuuluville laitoksille määriteltyä riskipainotusta. Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että luottolaitosten on maksettava vähimmäissuuruinen kannatusmaksu niiden suojattujen talletusten määrästä riippumatta. [tark. 112]

2. Jäseneen Liitteessä I ja II kuvataan jäseniin kohdistuvan riskin suuruus määritetään ja kannatusmaksut lasketaan liitteessä I ja II esitettyjen osatekijöiden perusteella suuruuden ja jäsenlaitosten talletusten vakuusjärjestelmälle suorittamien kannatusmaksujen standardoitu laskutapa . [tark. 108]

3. Edellä 2 kohtaa ei sovelleta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin talletusten vakuusjärjestelmiin. [tark. 109]

3 a. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, talletusten vakuusjärjestelmät voivat käyttää omia vaihtoehtoisia riskiperusteisia menetelmiään niiden jäseniin kohdistuvan talletusten vakuusjärjestelmään suoritettavien riskiperusteisten jäsenlaitosten kannatusmaksujen laskemiseksi. Maksujen laskeminen tapahtuu suhteessa jäsenten toimintariskiin ja siinä otetaan asianmukaisella tavalla huomioon eri liiketoimintamallien riskiprofiilit. Vaihtoehtoisissa menetelmissä voidaan ottaa huomioon myös taseen vastaavaa-puoli ja riski-indikaattorit, kuten omien varojen riittävyys, omaisuuserien laatu sekä maksuvalmius.

Toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan pankkiviranomaisen on hyväksyttävä kaikki vaihtoehtoiset lähestymistavat, joiden on vastattava Euroopan pankkiviranomaisen 11 artiklan 5 kohdan mukaisesti antamia ohjeita. Euroopan pankkiviranomainen tarkistaa säännöllisesti vähintään viiden vuoden välein ja aina talletusten vakuusjärjestelmän järjestelmän muuttuessa, onko ohjeita noudatettu. [tark. 110]

4. Komissiolle siirretään toimivaltaa liitteessä II olevan A osan mukaisten määritelmien ja menetelmien osatekijöiden yksilöimiseksi. Nämä sääntelystandardien luonnokset hyväksytään [EPV-asetuksen] 7 – 7 d artiklan mukaisesti. Määritelmien tosiasiallisen yhdenmukaistamisen ja 1 ja 2 kohdassa esitetyn standardimenetelmän käyttöön ottamiseksi Euroopan pankkiviranomainen voi laatia laatii teknisten sääntelystandardien luonnoksia, jotka annetaan. Euroopan pankkiviranomainen voi tarvittaessa mukauttaa määritelmiä ja menetelmiä täyden vertailukelpoisuuden varmistamiseksi ja vääristävien elementtien välttämiseksi.

Euroopan pankkiviranomainen toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 .

Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 10–14 artiklan mukaisesti. [tark. 111]

4 a. Euroopan pankkiviranomainen ottaa riskinarvioinnissaan ja teknisten sääntelystandardien laatimisessa huomioon luottolaitosten käyttöönottamat hallintoon kohdistuvat valvontamenettelyt. Se huolehtii parhaita käytäntöjä koskevien esimerkkien levittämisestä Euroopan finanssivalvojien järjestelmän kautta. [tark. 113]

5. Euroopan pankkiviranomainen antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1093/2010 16 artiklan nojalla ohjeet liitteessä II olevan B osan soveltamisesta [EPV-asetuksen 8 artiklan] nojalla ja edellä 3 a kohdassa tarkoitettujen talletusten vakuusjärjestelmien kehittämistä vaihtoehtoisista riskiperusteisista menetelmistä . [tark. 114]

12 artikla

Unionissa tehtävä yhteistyö

1. Vakuusjärjestelmät kattavat luottolaitosten muihin jäsenvaltioihin perustamien sivukonttoreiden tallettajat.

2. Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmän on maksettava kotijäsenvaltion järjestelmän puolesta korvaukset luottolaitosten toisiin jäsenvaltioihin perustamien sivukonttoreiden tallettajille tai sellaisissa jäsenvaltioissa olevien sivukonttoreiden tallettajille, joissa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut luottolaitos harjoittaa toimintaa. Kotijäsenvaltion järjestelmän on korvattava nämä maksut toimitettava tarvittavat varat etukäteen, jotta vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmälle järjestelmä voi täyttää kotijäsenvaltion järjestelmän velvollisuuden ja maksaa korvaukset tallettajille 1 kohdan mukaisesti . [tark. 115]

Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmän on myös annettava kyseisille tallettajille tietoja kotijäsenvaltion järjestelmän puolesta, ja sillä on oikeus vastaanottaa kyseisiltä tallettajilta kirjeenvaihtoa kotijäsenvaltion järjestelmän puolesta.

3. Jos luottolaitoksen jäsenyys järjestelmässä päättyy ja luottolaitos liittyy toiseen järjestelmään, kannatusmaksut, jotka on maksettu jäsenyyden peruuttamista edeltävien kuuden kuukauden edeltävän vuoden aikana, on korvattava tai siirrettävä kyseiseen toiseen järjestelmään, mikäli kyse ei ole 9 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa säädetyistä korotetuista säännöllisistä maksuista tai 9 artiklan 3 kohdassa säädetyistä ylimääräisistä kannatusmaksuista . Tätä ei sovelleta, jos luottolaitos on erotettu järjestelmästä 3 artiklan 3 kohdan nojalla. [tark. 116]

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kotijäsenvaltion talletusten vakuusjärjestelmät vaihtavat 3 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion vastaavien järjestelmien kanssa. Tällöin sovelletaan mainitussa artiklassa asetettuja rajoituksia.

Luottolaitosten, jotka aikovat siirtyä tämän direktiivin säännösten mukaisesti vapaaehtoisesti yhdestä talletusten vakuusjärjestelmästä toiseen, on annettava aikeistaan ilmoitus vähintään kuusi kuukautta aikaisemmin. Luottolaitoksen on jatkettava tämän ajanjakson ajan kannatusmaksujen maksamista alkuperäiselle talletusten vakuusjärjestelmälleen sekä ennakko- että jälkirahoituksen osalta. [tark. 117]

5. Jotta voidaan helpottaa talletusten vakuusjärjestelmien välistä tehokasta yhteistyötä ottaen erityisesti huomioon tämä artikla ja 10 artikla, talletusten vakuusjärjestelmillä tai tarvittaessa toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava voimassa olevat kirjalliset yhteistyösopimukset. Kyseisissä sopimuksissa on otettava huomioon direktiivissä 95/46/EY asetetut vaatimukset.

Talletusten vakuujärjestelmien on ilmoitettava sopimusten olemassaolosta ja sisällöstä Euroopan pankkiviranomaiselle. Se voi antaa niistä lausuntoja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 6 artiklan 2 kohdan f alakohdan ja 19 artiklan nojalla. Jos toimivaltaiset viranomaiset tai talletusten vakuusjärjestelmät eivät saa sopimusta tehdyksi tai jos sopimuksen tulkinnasta on erimielisyyttä, Euroopan pankkiviranomainen ratkaisee erimielisyydet asetuksen (EU) N:o 1093/2010 11 artiklan nojalla.

Tällaisten sopimusten puuttuminen ei vaikuta 8 artiklan 2 kohdan mukaisiin tallettajien vaatimuksiin tai tämän artiklan 3 kohdan mukaisiin luottolaitosten vaatimuksiin.

13 artikla

Kolmansiin maihin sijoittautuneiden luottolaitosten sivukonttorit

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, onko sellaisten luottolaitosten perustamien sivukonttoreiden, joiden kotipaikka on unionin ulkopuolella, (unionin ulkopuoliset luottolaitokset) antama suoja vastaava kuin tässä direktiivissä säädetty.

Jos näin ei ole, jäsenvaltiot voivat säätää, jollei direktiivin 2006/48/EY 38 artiklan 1 kohdasta muuta johdu, että sellaisten unionin ulkopuolisten luottolaitosten perustamat sivukonttorit osallistuvat niiden alueella voimassa olevaan talletusten vakuusjärjestelmään.

1 a. Euroopan pankkiviranomainen kehittää teknisten sääntelystandardien luonnoksia, joissa määritetään yleiset vastaavuusvaatimukset 1 kohdan soveltamista koskevan yhdenmukaistamisen varmistamiseksi.

Euroopan pankkiviranomainen toimittaa kyseiset teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään … päivänä …kuuta ….

Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 10–14 artiklan mukaisesti. [tark. 118]

2. Unionin ulkopuolisten luottolaitosten perustamien sivukonttoreiden, jotka eivät ole jossakin jäsenvaltiossa toimivan järjestelmän jäseniä, nykyiset ja mahdolliset tallettajat saavat luottolaitokselta kaikki asian kannalta merkitykselliset, sellaisia vakuussäännöksiä koskevat tiedot, joita sovelletaan heidän talletuksiinsa.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava saatavilla sen jäsenvaltion yhdellä tai useammalla virallisella kielellä, jossa sivukonttori sijaitsee, ja muilla kielillä, jos tallettaja niin pyytää ja sivukonttori pystyy täyttämään pyynnön , kansallisessa lainsäädännössä esitetyllä tavalla, ja ne laaditaan selkeästi ja ymmärrettävästi. [tark. 151/rev]

14 artikla

Tallettajalle annettavat tiedot

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luottolaitokset tarjoavat nykyisille ja mahdollisille tallettajille tietoja, joita nämä tarvitsevat yksilöimään sen talletusten vakuusjärjestelmän, johon laitos ja sen sivukonttorit kuuluvat unionissa yksilöimiseksi. Jos talletusta ei taata talletusten vakuusjärjestelmällä 4 artiklan 4 artiklan 1 kohdan a–g alakohdan sekä i–k alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, luottolaitoksen on ilmoitettava tästä tallettajalle, ja tällöin luottolaitoksen on tarjottava tallettajalle mahdollisuutta nostaa talletuksensa, mukaan lukien kaikki niille kertyneet korot ja edut, ilman, että häneltä peritään siitä maksua . [tark. 119]

2. Mahdollisille tallettajille annettavat tiedot on esitettävä ennen talletusten vastaanottoa koskevan sopimuksen tekoa, ja mahdollisten tallettajien on ne allekirjoitettava. Tällöin on käytettävä liitteessä III olevaa mallia.

3. Tallettajille annettavat tiedot on esitettävä näiden tallettajien tiliotteissa. Tiedoissa on oltava vahvistus siitä, että talletukset ovat suojakelpoisia. Lisäksi niissä on viitattava liitteessä III olevaan tiedotteeseen ja ilmoitettava, mistä sen voi saada. Liitteessä III oleva tiedote on myös liitettävä yhteen heidän kunkin tiliotteistaan vähintään kerran vuodessa. Tiedoissa voidaan on myös ilmoittaa ilmoitettava asianomaisen tallettajien vakuusjärjestelmän verkkosivusto.

Talletusten vakuusjärjestelmän verkkosivuston on sisällettävä tarvittavat tiedot tallettajista ja erityisesti tässä direktiivissä säädetyistä talletusten vakuuksiin liittyviä menettelyitä ja ehtoja koskevista säännöksistä. [tark. 120]

4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on oltava saatavilla sen jäsenvaltion yhdellä tai useammalla virallisella kielellä, jossa sivukonttori sijaitsee, kansallisessa lainsäädännössä esitetyllä tavalla, ja muilla kielillä, jos tallettaja niin pyytää ja sivukonttori pystyy täyttämään pyynnön . [tark. 121]

5. Jäsenvaltioiden on rajoitettava 1 kohdassa 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen käyttö mainostarkoituksiin. pelkkään asialliseen mainintaan järjestelmästä, jolla mainoksessa mainittu tuote taataan. [tark. 122]

Luottolaitosten, jotka ovat jonkin 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun järjestelmän jäseniä, on asianmukaisesti ja helppotajuisesti tiedotettava tallettajille järjestelmän talletusten vakuusjärjestelmän toiminnasta. Luottolaitosten on samanaikaisesti tarjottava tallettajille tietoa enimmäiskorvauksesta sekä talletusten vakuusjärjestelmää koskevista muista seikoista. Tiedoissa ei saa olla mainintaa rajoittamattomasta talletussuojasta. [tark. 123]

6. Jos luottolaitokset sulautuvat, sulautumisesta on ilmoitettava niiden tallettajille vähintään yksi kuukausi ennen kuin siitä tulee lainvoimainen. Tallettajille on ilmoitettava, että sulautumisen tullessa voimaan kaikki talletukset, joita kyseisillä tallettajilla on kussakin sulautuvassa pankissa, kerätään sulautumisen jälkeen yhteen, jotta voidaan määrittää niiden suoja talletusten vakuusjärjestelmässä. Tallettajille on annettava kolme kuukautta aikaa sulautumisesta ilmoittamisesta siirtää talletuksensa, mukaan lukien kaikki kertyneet korot ja edut, siltä osin kuin ne ylittävät 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun talletussuojan, toiseen pankkiin tai pankin sivukonttoriin ilman, että häneltä peritään siitä maksua. Näiden kolmen kuukauden aikana, jos 5 artiklan 1 kohdassa asetettu määrä ylittyy, suoja määräytyy siten, että 5 artiklan 1 kohdassa asetettu määrä kerrotaan sulautettujen luottolaitosten lukumäärällä. [tark. 124]

6 a. Jos luottolaitos eroaa tai se erotetaan talletusten vakuusjärjestelmästä, eronneen luottolaitoksen on tiedotettava asiasta tallettajilleen kuukauden kuluessa. [tark. 125]

7. Jos tallettaja käyttää verkkopankkia, tässä direktiivissä edellytetyt tiedot on ilmoitettava sähköisesti sopivalla tavalla sillä tavoin, että tallettaja saa ne tietoonsa, tai paperilla tallettajan valinnan mukaan . [tark. 126]

7 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava asianmukaiset toimenpiteet, joiden avulla talletusten vakuusjärjestelmä voi jakaa tietoja ja viestiä tehokkaasti muiden talletusten vakuusjärjestelmien, niihin kuuluvien luottolaitosten sekä asiasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten kanssa heidän omalla oikeusalueellaan sekä tarvittaessa muissa maissa sijaitsevien virastojen kanssa. [tark. 127]

15 artikla

Luettelo toimiluvan saaneista luottolaitoksista

Komissio ilmoittaa avoimesti kunkin luottolaitoksen aseman suhteessa tähän direktiiviin toimiluvan saaneiden luottolaitosten luettelossa, joka sen on direktiivin 2006/48/EY 14 artiklan mukaan laadittava. [tark. 128]

16 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.

1 a. Siirretään komissiolle valta antaa 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä määräämättömäksi ajaksi … päivänä …kuuta … (16).

1 b. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai päätöksessä mainittuna myöhempänä päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

2. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 17 ja 18 artiklassa säädettyjä ehtoja. Edellä olevan 5 artiklan 7 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa jatketaan kolmella kuukaudella. [tark. 129]

Article 17

Säädösvallan siirron peruuttaminen

1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 16 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.

2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisen ajan kuluessa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee ja mainitsee peruuttamisen mahdolliset syyt.

3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainitun säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Se ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. [tark. 130]

18 artikla

Delegoitujen säädösten vastustaminen

1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa pidennetään yhdellä kuukaudella.

2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan säädöksessä mainittuna päivänä.

Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen mainitun määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ilmoittaneet komissiolle aikomuksestaan olla vastustamatta säädöstä.

3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä. [tark. 131]

19 artikla

Siirtymäsäännökset

1. Edellä 9 artiklassa tarkoitetut talletusten vakuusjärjestelmiin suoritettavat kannatusmaksut on jaettava mahdollisimman tasaisesti, kunnes 9 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettu tavoitetaso on saavutettu. [tark. 132]

1 a. Jos talletusten vakuusjärjestelmä ei voi määrittää järjestelmään kuuluvien luottolaitosten suojattuja talletuksia tämän direktiivin tullessa voimaan, tavoitetaso perustuu 2 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädettyihin järjestelmän suojakelpoisiin talletuksiin. Suojattuja talletuksia sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen kannatusmaksun perustana kaikkien talletusten vakuusjärjestelmien tavoitetasoihin. [tark. 133]

2. Jos tallettajilla on saman luottolaitoksen antamia velkakirjoja sekä omien vekselien tunnustamisesta ja velkakirjoista aiheutuvia vastattavia tai talletuksia, joiden olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan muulla todistuksella kuin tiliotteella jotka kuuluvat haltijalle eivätkä nimetylle henkilölle , taikka talletuksia, joiden pääomaa ei voida maksaa takaisin nimellisarvon mukaisesti tai joiden pääoma voidaan maksaa takaisin nimellisarvon mukaisesti ainoastaan luottolaitoksen tai kolmannen osapuolen antaman erityisen vakuuden tai sopimuksen perusteella, kyseisille tallettajille on ilmoitettava, että heidän talletuksiaan ei enää suojata talletusten vakuusjärjestelmällä.

3. Jos tiettyjä talletuksia ei enää suojata kokonaan tai osittain talletusten vakuusjärjestelmillä sen jälkeen, kun tämä direktiivi tai direktiivi 2009/14/EY on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, jäsenvaltiot voivat sallia, että näitä talletuksia suojataan 31 päivään joulukuuta 2014 saakka, jos kyseiset talletukset on tehty ennen 30 päivää kesäkuuta 2010. Jäsenvaltioiden on varmistettava 31 päivän joulukuuta 2014 jälkeen, että mistään järjestelmästä ei tarjota suurempia tai laajempia vakuuksia kuin tässä direktiivissä säädetään, riippumatta siitä, milloin talletukset on tehty.

4. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 2 päivänä tammikuuta 2014, jolloin tarkistetaan myös , Euroopan parlamentille ja neuvostolle ker