KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EIP:N ULKOISEN VALTUUDEN NOJALLA TOTEUTETUT TOIMET VUONNA 2011 /* COM/2012/0637 final */





KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EIP:N ULKOISEN VALTUUDEN NOJALLA TOTEUTETUT TOIMET VUONNA 2011 SISÄLLYSLUETTELO 1........... JOHDANTO................................................................................................................. 3 2........... KESKEISET TULOKSET............................................................................................ 4 3........... RAHOITUSTOIMET.................................................................................................... 5 3.1........ EIP:n rahoitusmäärät päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla.................................... 5 3.2........ EU:n poliittisten tavoitteiden tukeminen............................................................................ 8 3.3........ Jakautuminen aloittain..................................................................................................... 9 3.4........ EIP:n toimien vaikutus ja lisäarvo..................................................................................... 9 4........... YHTEISTYÖ KOMISSION KANSSA...................................................................... 11 5........... YHTEISTYÖ KANSAINVÄLISTEN RAHOITUSLAITOSTEN KANSSA.............. 12 KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE EIP:N ULKOISEN VALTUUDEN NOJALLA TOTEUTETUT TOIMET VUONNA 2011 1. JOHDANTO Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1080/2011/EU[1], jäljempänä ’päätös’ tai ’valtuus’, vaaditaan komissiota laatimaan vuosittain kertomus EU:n takuun nojalla toteutetuista Euroopan investointipankin (EIP) rahoitustoimista. Tämä kertomus perustuu EIP:n toimittamiin raportteihin, ja se kattaa EIP:n ulkoisen valtuuden nojalla vuonna 2011 toteutetut toimet. Tässä kertomuksessa ei siten viitata vuonna 2012 tapahtuneeseen kehitykseen, josta mainittakoon erityisesti Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2012 hyväksymä EIP:n pääoman korotus. EIP antaa valtuuden piiriin kuuluvilla EU:n ulkopuolisilla alueilla lainoja ja lainatakauksia joko EU:n takaamana, jäljempänä ’valtuuden nojalla toteutetut toimet’, tai perussääntönsä 16 artiklan nojalla omalla riskillään, jäljempänä ’oman riskin toimet’. Tässä kertomuksessa tarkastellaan EIP:n valtuuden nojalla vuonna 2011 toteuttamia rahoitustoimia ja esitetään yhteenveto sen oman riskin toimista. EIP:n Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioissa (AKT) sekä merentakaisissa maissa ja merentakaisilla alueilla (MMA) toteuttamia toimia tarkastellaan sen sijaan erillisessä vuosikertomuksessa. Mainittakoon, että osa päätöksen 11 artiklassa käyttöön otetuista lisäraportointivaatimuksista koskee ainoastaan niitä EIP:n rahoitustoimia, joista on jätetty rahoitushakemus 30. lokakuuta 2011 jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1. tammikuuta 2012 jälkeen. Tarkempia hanke-, sektori-, maa- ja aluekohtaisia tietoja ja tilastotaulukoita edellä mainituista toimista on liitteenä olevassa valmisteluasiakirjassa[2]. Toisessa valmisteluasiakirjassa ovat komission ja EIP:n yhteistyössä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa päätöksen 6 artiklan mukaisesti laatimat aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet, joissa vahvistetaan EIP:n valtuuden nojalla toteuttamien rahoitustoimien vaikutus unionin politiikkoihin. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden tavoitteena on varmistaa tällainen tuki, ja niiden olisi oltava voimassa nykyisen toimikauden päättymiseen asti. Päätöksen N:o 1080/2011/EU mukaan komission on toimitettava nämä toimintaohjeet Euroopan parlamentille ja neuvostolle heti kun ne on laadittu. On syytä mainita, että tämä kertomus liitetään EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle unionin ulkopuolella seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen osana toteutettaviin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta annettavan lainsäädäntöehdotuksen mukana seuraavaan tulevaan vaikutustenarviointiin. 2. KESKEISET TULOKSET Päätöksellä lisättiin yleisen lainanantovaltuuden enimmäismäärää 1 684 miljoonaa euroa ja ilmastonmuutosvaltuutta varten vapautettiin vielä 2 000 miljoonaa euroa, jotta EIP sai takuun, joka kattaa sen valtuuden nojalla toteuttamat toimet 29 484 miljoonaan euroon asti. Vuonna 2011 käynnistettiin useita keskeisiä aloitteita EU:n tasolla erityisesti vastauksena arabikevään tapahtumiin. EU:n takuun kattaman EIP:n lainanannon enimmäismäärää lisättiin etenkin Välimeren alueella 1 miljardia euroa. Komissio ja EIP osallistuivat aktiivisesti yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa G8-ryhmän Deauvillen kumppanuuteen liittyvään aloitteeseen ja perustivat Välimeren eteläpuolisia maita tarkastelevan EU:n työryhmän. Maailmantalouden näkymien heikentyessä EIP jatkoi vuonna 2011 taloudellisen toiminnan tukemista valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla ja lisäsi huomattavasti lainanantoaan ilmastotoimiin liittyville hankkeille. Yhteensä EU:n ulkopuolisen EIP:n rahoituksen määrä oli 7,3 miljardia euroa vuonna 2011, noin 17 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2010 saavutettu 8,7 miljardia euroa, mutta silti keskimäärin kriisiä edeltänyttä tasoa suurempi. Valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla EIP toteutti toimia 6,5 miljardilla eurolla vuonna 2011, kun vastaava summa vuonna 2010 oli 7,8 miljardia euroa. EIP hyväksyi vuoden 2011 lopussa uusimman, vuosia 2012–2014 koskevan toimintasuunnitelman, jonka mukaan EIP:n lainanannon EU:n ulkopuolella odotetaan supistuvan edelleen kriisiä edeltäneelle tasolleen eli 6,5 miljardiin euroon vuonna 2012, 5,9 miljardiin euroon vuonna 2013 ja 5,2 miljardiin euroon vuonna 2014. EIP:n ulkoinen rahoitus omin varoin (eli ottamatta huomioon AKT-maiden investointivälinettä ja riskipääomatoimintaa Välimeren maissa) lienee 6,0 miljardia euroa vuonna 2012, 5,3 miljardia euroa vuonna 2013 ja 4,6 miljardia vuonna 2014. Valtuuden piiriin kuuluvat alueet eivät suinkaan ole välttyneet maailmanlaajuisen kriisin vaikutuksilta. Liittymistä valmistelevissa maissa, joiden osuus oli noin 52 prosenttia koko luotonannosta valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla, talouden kasvu oli kyllä vakiintunut 7,5 prosenttiin vuonna 2011, mutta luottokasvu oli merkittävästi pienempää kuin kriisiä edeltäneenä aikana. EIP on tärkein monenvälinen luotonantaja alueella, ja se tukikin edelleen alueen taloudellista toimintaa myöntämällä huomattavasti luottoja pk-yrityksille (31 % kokonaismäärästä) ja osoittamalla merkittävästi resursseja investointeihin energian ja liikenteen alalla. Samalla EIP:n lainananto ilmastotoimien hankkeisiin kasvoi 500 miljoonaa euroa eli 2,1 miljardiin euroon vuonna 2011, mikä on 32 prosenttia kaikista allekirjoitetuista sopimuksista (21 prosenttia vuonna 2010). Kohteina oli useita vähiten hiilidioksidipäästöjään vähentäviä maita kuten Venäjä, Etelä-Afrikka ja Intia. Erityisesti ponnisteltiin Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa, joissa tällaisten lainojen osuus oli 78 prosenttia kaikista allekirjoitetuista sopimuksista. Ilmastotoimien osuus oli 29 prosenttia luotonannosta liittymistä valmisteleville maille ja 30 prosenttia luotonannosta Etelä-Afrikalle vuonna 2011. Vaikka lainojen määrä pysyi melko vakaana useimmilla valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla, Välimeren alueella lainamäärät putosivat jyrkästi 965 miljoonaan euroon vuonna 2010 saavutetulta historiallisesti korkealta 2,5 miljardin euron tasolta. Tämä johtui hankkeiden valmistelun viivästymisestä arabikevään tapahtumien jälkeen sekä tästä aiheutuneesta epävarmuudesta ja haastavasta liiketoimintaympäristöstä. Monet väliaikaishallinnot lykkäsivät pitkän aikavälin investointeja koskevia päätöksiään demokraattisten vaalien jälkeiseen aikaan. Lisäksi EIP:n toiminta Syyriassa keskeytettiin EU:n pakotteiden osana. Tältä osin komissio hyväksyi huhtikuussa 2012 delegoidun säädöksen, jolla Syyria poistetaan valtuuden piiriin kuuluvien maiden luettelosta[3]. Tässä yhteydessä on mainittava, että Syyrian hallitus ei maksanut EIP:lle korko- ja lainamaksujaan, ja EU:n takuuseen turvauduttiin ensimmäistä kertaa toukokuussa 2012 noin 15,4 miljoonan euron edestä. 3. RAHOITUSTOIMET 3.1. EIP:n rahoitusmäärät päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla Rahoituksen kokonaismäärä valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla oli 6,5 miljardia euroa vuonna 2011, kun vastaava summa vuonna 2010 oli 7,8 miljardia euroa. Vuonna 2011 EIP:n oman riskin järjestelyissä allekirjoitettujen sopimusten määrät kasvoivat 18 prosenttia, kun taas valtuuden nojalla myönnettyjen lainojen määrä väheni 37 prosenttia. Seuraavasta taulukosta käy ilmi EIP:n omista varoista myönnetyn rahoituksen määrä vuonna 2011 ulkoisen valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla. Taulukko 1: EIP:n rahoitus valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla vuonna 2011 Kohdemaat || Valtuuden nojalla toteutetut toimet || EIP:n oman riskin toimet || Yhteensä (milj. euroa) || Kokonaistakuu || Poliittisen riskin takuu || Yhteensä Liittymistä valmistelevat maat || 998 || 26 || 1024 || 2,358 || 3,381 Välimeren alueen maat || 553 || 373 || 926 || 39 || 965 Itä-Euroopan naapurimaat ja Venäjä || 625 || 50 || 675 || 101 || 776 Aasia ja Latinalainen Amerikka || 61 || 249 || 310 || 861 || 1,171 Etelä-Afrikka || 115 || - || 115 || 50 || 165 Yhteensä || 2,352 || 698 || 3,050 || 3,409 || 6,459 Valtuuden nojalla vuonna 2011 allekirjoitetuista lainasopimuksista 77 prosenttia kuului kokonaistakuun piiriin (valtiotasolla ja valtiotasoa alemmalla tasolla toteutetut toimet) ja 23 prosenttia poliittisen riskin takuun piiriin (yksityissektorin toimet). Allekirjoitettujen sopimusten yhteismäärä molempien takuiden osalta on 47 prosenttia vuonna 2011 päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla myönnetystä kaikesta rahoituksesta. Loput 53 prosenttia ovat EIP:n oman riskin lainoja (ennätykselliset 3,4 miljardia euroa), joilla ei ole EU:n takuuta. Vuoden 2011 lopussa valtuuden nojalla allekirjoitettujen sopimusten kokonaismäärä oli 19,4 miljardia euroa eli 66 prosenttia päätöksen mukaisesta enimmäismäärästä kokonaisuudessaan. Tämä vastaa yleisesti ottaen odotuksia, kun seitsemästä vuodesta on kulunut viisi. EIP:n toimintavara valtuuden nojalla toteutettavissa toimissa on 10,1 miljardia euroa. Vaikka EIP:n ulkoisten toimien odotetaan vähentyvän vuosina 2012 ja 2013 ja kokonaisenimmäismäärää korotettiin päätöksellä, EIP:n odotetaan saavuttavan joitakin alueellisia enimmäismääriä vuoden 2013 loppuun mennessä (esim. liittymistä valmistelevalla alueella), kun taas toiset alueet ovat epävarmempia (esim. Välimeren alue). Tässä yhteydessä on syytä huomata, että päätöksessä otetaan käyttöön 10 prosentin joustovara alueellisten enimmäismäärien välillä. Taulukko 2: EIP:n valtuuden nojalla allekirjoittamat ja maksamat kokonaismäärät (2007–2011) Miljoonaa euroa || Enimmäis­määrä || Alle­kirjoitettu, netto || Alle­kirjoitettujen prosentti­osuus enimmäis­määrästä, netto || Maksettu || Maksettujen prosentti­osuus alle­kirjoitetuista, netto Liittymistä valmistelevat maat || 9 048 || 7 622 || 84 % || 3 899 || 51 % Välimeri || 9 700 || 6 559 || 68 % || 2 079 || 32 % Itä-Euroopan naapurimaat ja Venäjä || 3 848 || 1 709 || 44 % || 318 || 19 % Aasia ja Latinalainen Amerikka || 3 952 || 2 761 || 70 % || 1 690 || 61 % Etelä-Afrikka || 936 || 591 || 63 % || 425 || 72 % Yleinen lainananto­valtuus yhteensä || 27 484 || 19 242 || 70 % || 8 411 || 44 % Ilmastonmuutos­valtuus (2011–2013) || 2 000 || 150 || 8 % || 150 || 100 % Valtuudet yhteensä || 29 484 || 19 392 || 66 % || 8 561 || 44 % EIP oli toteuttanut maksuja vuoden 2011 lopulla 8,5 miljardia euroa eli 44 prosenttia allekirjoitettujen sopimusten nettomäärästä. Toteuttamisasteet liittymistä valmistelevissa maissa, Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Etelä-Afrikassa vaihtelivat 50 prosentista 75 prosenttiin. Tämä on tavanomainen viive rahoitussopimusten allekirjoittamisen sekä hankkeen täytäntöönpanon ja sitä vastaavan maksun suorittamisen välillä. Välimeren maissa maksut olivat alhaisemmat, vain 32 prosenttia allekirjoitettujen sopimusten nettomäärästä, mikä johtuu arabikevään seurauksista ja toimien keskeyttämisestä Syyriassa. Allekirjoitettujen sopimusten alhaiset toteuttamisasteet (19 prosenttia) Itä-Euroopassa, Etelä-Kaukasian maissa ja Venäjällä johtuvat viiveistä institutionaalisten kysymysten ratkaisemisessa tällä alueella ja siitä, että sopimuksista allekirjoitettiin yli kolme neljäsosaa kahden viime vuoden aikana. EIP:n odotusten mukaan toimintaa itäisissä naapurimaissa ja Venäjällä on mahdollista nopeuttaa, kun otetaan huomioon EIP:n valtuuteen tällä alueella kuuluvat laajemmat tavoitteet, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) ja komission maaliskuussa 2011 allekirjoittama yhteisymmärryspöytäkirja ja kohdennetun teknisen avun käyttö hankkeiden toteuttamisen vauhdittamisessa. Taulukko 3: Vuotuinen lainananto vuodet 2007–2013 kattavan nykyisen valtuuden nojalla Miljoonaa euroa || 2007 (*) || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Brutto yhteensä || Peruu­tukset || Netto yhteensä || Liittymistä valmistelevat maat || 389 || 2 009 || 2 859 || 1 535 || 874 || 7 666 || 44 || 7 622 || Välimeri || 1 205 || 1 195 || 1 510 || 2 009 || 926 || 6 845 || 286 || 6 559 || Itä-Euroopan naapurimaat ja Venäjä || - || 170 || 233 || 631 || 675 || 1 709 || - || 1 709 || Aasia ja Latinalainen Amerikka || 305 || 469 || 1 088 || 643 || 310 || 2 815 || 53 || 2 761 || Etelä-Afrikka || - || 203 || 280 || 50 || 115 || 648 || 56 || 591 || Yleinen lainanantovaltuus yhteensä || 1 899 || 4 045 || 5 969 || 4 868 || 2 900 || 19 681 || 449 || 19 242 || Ilmastonmuutos­valtuus (2011–2013) (**) || || || || || 150 || 150 || - || 150 || Valtuudet yhteensä || || || || || 3 050 || 19 831 || 449 || 19 392 || (*) Lainananto jatkui 31. päivään heinäkuuta 2007 asti myös edellisen valtuutuksen (2000–2007) nojalla. (**) Ilmastonmuutosvaltuuden piiriin kuuluva 150 miljoonan euron suuruinen toimin allekirjoitettiin liittymistä valmistelevien maiden alueella vuonna 2011. || || || || Hankkeiden määrän mukaan tarkasteltuna valtuuden nojalla rahoitettiin 29 hanketta vuonna 2011 verrattuna 46 hankkeeseen vuonna 2010. EIP:n rahoitustoimet liittymistä valmistelevissa maissa pysyivät vakaina 3,4 miljardissa eurossa vuonna 2011, mikä on 52 prosenttia valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla toteutetuista toimista. Valtuuden nojalla tapahtuva lainananto supistui 1 miljardiin euroon, kun taas oman riskin lainananto liittymistä valmistelevasta EIP:n rahoitusvälineestä kasvoi 18 prosenttia eli 2,4 miljardiin euroon. Valtuuden nojalla toteutettujen toimien vähäisemmän toimintavaran vuoksi ja liittymistä valmistelevien maiden edelleen huomattavien tarpeiden täyttämiseksi EIP:n valtuusto hyväksyi vuoden 2011 alussa liittymistä valmistelevan välineen lainojen enimmäismäärään 5,7 miljardin euron korotuksen, jota sovelletaan vuoteen 2013 asti. Toimeliaisuus Välimeren alueella väheni voimakkaasti, mutta EIP:n rahoitustoimet itäisissä naapurimaissa lisääntyivät vuonna 2011 sen sijaan 776 miljoonaan euroon (631 miljoonaa euroa vuonna 2010). Tästä määrästä myönnettiin valtuuden nojalla 675 miljoonaa euroa, mikä on ennätyksellisen paljon tällä alueella. Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa rahoituksen määrä oli vuonna 2010 yhteensä 1,2 miljardia euroa, kun lainananto valtuuden nojalla supistui 310 miljoonaan euroon, mutta luotonanto EIP:n omalla riskillä lisääntyi vastaavasti, etenkin energiahuollon kestävyyttä ja varmuutta koskevasta rahoitusvälineestä. Etelä-Afrikassa allekirjoitettiin vuonna 2011 kolme uutta lainaa, joiden yhteissumma on 165 miljoonaa euroa. Tähän sisältyy ensimmäinen Etelä-Afrikan allekirjoittama 50 miljoonan euron sopimus EIP:n oman riskin lainasta energiahuollon kestävyyttä ja varmuutta koskevasta rahoitusvälineestä. 3.2. EU:n poliittisten tavoitteiden tukeminen Päätöksen mukaan EIP:n toimien tavoite on tukea asiaan liittyviä unionin ulkosuhdepoliittisia tavoitteita. Päätöksellä korvataan EU:n takuun piiriin kuuluville toimille aiemmin asetetut aluekohtaiset tavoitteet seuraavilla horisontaalisilla korkean tason tavoitteilla, jotka koskevat kaikkia valtuuden piiriin kuuluvia alueita: i) ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen; ii) sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen; iii) paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen. Lisätavoitteisiin kuuluu muun muassa edistää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa tarkoitettuja ulkoisten toimien yleisiä periaatteita ja kumppanimaiden alueellista yhdentymistä, taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden, naapurimaiden ja unionin välillä mukaan luettuna. EIP voi harkita terveydenhuoltoa ja koulutusta tukevien toimiensa lisäämistä, jos siitä saadaan selvää lisäarvoa. Liitteenä olevissa aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa, jotka komissio ja EIP ovat antaneet, vahvistetaan yhteys unionin aluepoliittisen kehyksen, horisontaalisten korkean tason valtuustavoitteiden ja niiden täytäntöönpanon välillä. Näiden suuntaviivojen tavoitteena on varmistaa, että EIP:n rahoituksella täydennetään EU:n vastaavia politiikkoja, ohjelmia ja välineitä eri alueilla. Edellä mainitut tarkistetut tavoitteet muodostavat perustan uusien toimien raportoinnin osalta vuodesta 2012 alkaen. Nyt jo voidaan kuitenkin tehdä alustavia havaintoja vuonna 2011 toteutetuista toimista. Erityisesti voidaan todeta, ett sosiaalista ja taloudellista infrastruktuuria koskevan EIP:n tuen osuus oli 64 prosenttia EIP:n kokonaistoimista valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla vuonna 2011 (75 prosenttia valtuuden nojalla toteutetuista toimista). Yksityisen sektorin tuen osuus oli 55 prosenttia EIP:n kokonaistoimista valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla vuonna 2011 (29 prosenttia valtuuden nojalla toteutetuista toimista), kun taas pk-yrityksille paikallisten rahoituksenvälittäjien välityksellä annettavan tuen osuus oli 17 prosenttia EIP:n kokonaistoimista valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla vuonna 2011 (6 prosenttia valtuuden nojalla toteutetuista toimista). EIP on viime vuosien aikana lisännyt ilmastotoimia koskevaa lainanantoaan ja sitoutunut tiiviimmin EU:n tavoitteeseen edistää vähähiilistä ja ilmastonmuutoksen kestävää kasvua EU:ssa ja sen ulkopuolella varsinkin vuonna 2009 pidetyn UNFCC:n Kööpenhaminan huippukokouksen seurauksena. Vuonna 2011 allekirjoitettujen ilmastotoimisopimusten summa nousi 2,08 miljardiin euroon (32 prosenttia kaikesta EIP:n rahoituksesta kyseisillä alueilla), josta 0,89 miljardia euroa lainanantovaltuuden nojalla (29 prosenttia valtuuden nojalla toteutetuista toimista), kun vastaava luku vuonna 2010 oli 1,6 miljardia euroa (21 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista kyseisillä alueilla). EIP on hyväksynyt hankkeille alakohtaisia tukikelpoisuusedellytyksiä, jotka niiden on täytettävä ilmastotoimitavoitteen perusteella. Esimerkiksi kaikki hankkeet, joilla parannetaan energiankulutusta, eivät ole automaattisesti tukikelpoisia, vaan tukea voivat saada ainoastaan ne, joilla voidaan osoittaa energiatehokkuuden paranevan vähintään 20 prosenttia lähtötasosta. Lisäksi huomioon otetaan ainoastaan se osuus lainoituksesta, joka vastaa ilmastotavoitetta. Suurin osa ilmastotoimien lainoituksesta liittyy hankkeisiin seuraavilla kahdella pääalalla: uusiutuvat energialähteet ja energiatehokkuus sekä kestävä liikenne. Valmisteluasiakirjassa esitetään lisätietoja siitä, missä laajuudessa EIP on edistänyt päätöksessä asetettuja EU:n poliittisia tavoitteita. 3.3. Jakautuminen aloittain Taulukossa 4 esitetään EIP:n vuonna 2011 päätöksen nojalla toteuttamien toimien jakautuminen alueittain ja aloittain. Taulukko 4: Vuonna 2011 valtuuden nojalla sovittujen toimien jakautuminen aloittain (milj. euroa) Alue || Yht. || Energia || Liikenne || Palvelut ja teollisuus || Vesihuolto, puhtaana­pito || Luotto­jär­jestelyt pk-yrityksille || Terveyden­huolto- ja koulutus­infra­struktuuri || Maatalous, kalastus, metsä­talous *) || Tele­viestintä Liittymistä valmistelevat maat || 1,024 || - || - || 617 || 60 % || 15 || 1 % || 55 || 5 % || 87 || 8 % || 100 || 10 % || 150 || 15 % || - || - Välimeren maat || 926 || 50 || 5 % || 163 || 18 % || 421 || 46 % || 262 || 28 % || 30 || 3 % || - || - || - || - || - || - Itä-Euroopan naapurimaat ja Venäjä || 675 || 175 || 26 % || 450 || 67 % || - || - || - || - || 50 || 7 % || - || - || - || - || - || - Aasia ja Latinalainen Amerikka || 310 || 61 || 20 % || - || - || 149 || 48 % || - || || - || - || - || || - || - || 100 || 32 % Etelä-Afrikka || 115 || - || - || - || - || - || - || 115 || 100 % || - || - || - || - || - || - || - || - Yhteensä || 3,050 || 286 || 9 % || 1,230 || 40 % || 585 || 20 % || 432 || 14 % || 167 || 6 % || 100 || 3 % || 150 || 5 % || 100 || 3 % *) Tämän otsakkeen alla allekirjoitettiin Turkissa sopimus 150 miljoonan euron toimesta ilmastonmuutosvaltuuden nojalla. 3.4. EIP:n toimien vaikutus ja lisäarvo Koska EIP:lle on annettu tehtävä ja velvoite tehostaa edelleen arviointiaan, mittauksiaan ja toimien tuloksista ja vaikutuksista raportointiaan, se hyväksyi vuonna 2011 uuden tulosmittauskehyksen, jota sovelletaan kaikilla valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla. Tulosmittauskehys otetaan asteittain käyttöön vuonna 2012. Edellisen kehyksen tapaan tulosmittauskehys rakentuu kolmen pilarin varaan: Pilari 1 - johdonmukaisuus EU:n politiikkojen ja painopisteiden kanssa ja niihin osallistuminen; Pilari 2 - hankkeen laatu ja kannattavuus sekä ennakoidut ja toteutuneet tulokset; Pilari 3 - EIP:n rahoitusosuuden rahoituksellinen ja muunlainen täydentävyys. Tulosmittauskehyksellä parannetaan hankkeiden ennakkoarviointia ja EIP:n valmiutta raportoida saavutetuista tuloksista. Samaan aikaan sillä yksinkertaistetaan asiakasraportointivaatimuksia, koska se on mahdollisimman pitkälle yhdenmukaistettu muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tulosindikaattorien kanssa. Vuonna 2011 EIP:n rahoitustoimien odotettuja tuloksia ja vaikutuksia arvioitiin edelleen kahdessa edellisessä kehyksessä, jotka olivat arvonlisäkehys EU:ssa ja liittymistä valmistelevissa maissa ja taloudellisten ja yhteiskunnallisten vaikutusten arviointikehys kaikilla muilla valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla. EIP tekee arvioinnin etukäteen hankkeen arviointivaiheessa kerättyjen tosiseikkojen ja tietojen pohjalta. Kehys on suunniteltu siten, että siitä saadaan arvokasta tietoa ja vertailuarvoja koko hankkeen elämänkaaren ajan ja erityisesti seurantaa ja jälkiarviointia varten. Taulukko 5a: Liittymistä valmistelevien maiden osalta vuonna 2011 hyväksyttyjen toimien lisäarvoluokitukset (arvonlisäkehys) (enimmäispistemäärä = 200) Vaikutusten luokittelu || Pilari 1 || Pilari 2 || Pilari 3 || Keskimää­räinen arvosana || Hyväksytyt toimet Valtuus || 146 || 120 || 158 || 141 || 8 Liittymistä valmisteleva rahoitusväline || 139 || 141 || 155 || 145 || 23 Taulukko 5b: Välimeren maiden, Itä-Euroopan naapurimaiden ja Venäjän, Aasian ja Latinalaisen Amerikan sekä Etelä-Afrikan osalta vuonna 2011 hyväksyttyjen toimien lisäarvoluokitukset (taloudellisten ja yhteiskunnallisten vaikutusten arviointikehys) Vaikutusten luokittelu || Pilari 1 || Pilari 2 || Pilari 3 Investointilainat || Välitetyt lainat (pk-yritykset) Suuri || 23 (72 %) || 13 (41 %) || 3 (9 %) || 20 (63 %) Keskisuuri || 9 (28 %) || 11 (34 %) || 4 (13 %) || 11 (34 %) Kohtalainen || 0 || 1 (3 %) || 0 || 1(3 %) Pieni || 0 || 0 || 0 || 0 Yhteensä || 32 (100 %) || 25 (78 %) || 7 (22 %) || 32 (100 %) Liittymistä valmistelevissa maissa on nähtävissä pieniä eroja EU:n takuun ja oman riskin nojalla pilarissa 1 ja 2 toteutettavissa toimissa. Jälkimmäisen osalta tämä johtuu osittain siitä, että valtuus koskee pääasiassa hankkeita, joihin liittyy suhteellisesti enemmän epävarmuutta ja suurempia riskejä, jolloin EU:n takuu antaa suurimman lisäarvon. Muilla valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla yhdeksän toimen luokittelu oli vaikutuksiltaan ”suuri” kaikissa kolmessa pilarissa. Nämä toimet liittyivät pääasiassa ilmastonmuutoksen uusiutuvan ja vaihtoehtoisen energian hankkeisiin. 4. YHTEISTYÖ KOMISSION KANSSA Komissio ja EIP tekivät tiivistä yhteistyötä EIP:n ulkoisen valtuuden väliarvioinnin yhteydessä. Päätöksen hyväksymisen edellyttämä tavallinen lainsäätämisjärjestys saatiin päätökseen lokakuussa 2011. Päätöksellä tiivistetään komission ja EIP:n sekä Euroopan ulkosuhdehallinnon välistä yhteistyötä ja synergiaa entisestään. Kun päätös hyväksyttiin marraskuussa 2011, komissio ja EIP allekirjoittivat uudessa päätöksessä käyttöön otettujen muutosten huomioon ottamiseksi päätöksen 14 artiklan mukaisesti uuden takuusopimuksen ja 13 artiklan mukaisesti uuden perintäsopimuksen, jotka korvasivat aiemmat sopimukset. Komissio ja EIP laativat yhdessä myös tämän kertomuksen liitteenä olevat aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet. Vuonna 2012 näiden kahden toimielimen on tarkoitus päivittää yhteisymmärryspöytäkirja, jossa määritellään millä ehdoilla ja edellytyksillä tiiviimpi yhteistyö ulotetaan EU:n ulkosuhdehallintoon ja valtuuteen sisällytetyt uudet osiot otetaan huomioon. Käytännön yhteistyötä olisi myös kehitettävä sijoittamalla EIP:n toimistoja enemmän EU:n lähetystöihin. Samaan aikaan valmistellaan parhaillaan tiiviissä yhteistyössä ehdotusta seuraavasta EIP:n ulkoisesta valtuudesta vuosiksi 2014–2020. Sekä eteläisillä että itäisillä naapuruuspolitiikan alueilla EIP otettiin mukaan Euroopan naapuruuspolitiikan uudelleentarkasteluun. Yhteistyötä EIP:n, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja komission välillä lisättiin vuoden 2011 aikana, erityisesti EU:n reagoinnissa arabikevääseen ja kehitettäessä demokratiaan ja yhteiseen vaurauteen tähtäävää kumppanuutta eteläisen Välimeren alueella. EIP osallistui myös aktiivisesti korkean edustajan/varapuheenjohtajan Catherine Ashtonin perustamaan korkean tason työryhmään, jonka ensimmäinen kokous pidettiin Tunisiassa syyskuussa 2011, toimien koordinoinnin parantamiseksi edelleen eräissä tämän alueen maissa. EIP osallistui myös pohdintoihin muutossuunnitelmasta[4], komission tiedonannosta, jossa pyritään lisäämään EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan vaikutusta erityisesti kestävän talouskasvun ja yksityissektorin kehittämisen tukemisessa. Edellä mainittuja ponnisteluja jatketaan lähivuosina, ja EIP tukee komissiota ja Euroopan ulkosuhdehallintoa uuden naapuruuspolitiikan täytäntöönpanossa sekä muutossuunnitelman asiaan liittyvillä painopistealueilla. Yhteistyössä keskitytään myös laajentumispolitiikkaan, jolla tuetaan Kroatian liittymistä EU:hun sekä ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden lisäuudistuksia niiden tiellä kohti yhdentymistä EU:hun. EIP pyrkii komission tuella aloittamaan uudelleen toimet Kosovossa[5]. Tässä yhteydessä on mainittava, että – kun päätöksen 10 artiklan mukaan ”Kosovoa edustaa Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikainen hallinto Kosovossa tai … aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa nimetty hallinto” – nimetyn hallinnon pitäisi edellä mainittujen toimintaohjeiden mukaan olla Kosovon hallitus. Alakohtaisissa asioissa yhteistyötä tehostetaan edelleen, erityisesti ilmastotoimien alalla ja Kestävää energiaa kaikille -aloitteen osana. Tässä yhteydessä, päätöksen 6 artiklan mukaisesti, EIP laatii yhteistyössä komission kanssa vuoden 2012 loppuun mennessä strategian siitä, miten valtuuden piiriin kuuluvien hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen tähtäävien hankkeiden prosentuaalista osuutta voidaan asteittain vakaasti lisätä ja vähentää vähitellen unionin ilmastotavoitteiden saavuttamista haittaavien hankkeiden rahoittamista. 5. YHTEISTYÖ KANSAINVÄLISTEN RAHOITUSLAITOSTEN KANSSA Vuonna 2011 muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tai eurooppalaisten kahdenvälisten laitosten kanssa hoidettiin yhteisrahoituksena 56 prosenttia kaikista sopimuksista, jotka EIP allekirjoitti valtuuden nojalla. Vaikka yhteisrahoituksen osuus väheni edellisten neljän vuoden aikana koetun jatkuvan nousun jälkeen (huipussaan 64 prosenttia vuonna 2010), yhteisrahoituksen taso muiden rahoituslaitosten kanssa on edelleen korkea. Valmisteluasiakirjassa on luettelo valtuuden kattamilla alueilla vuonna 2011 sovituista yhteisrahoitetuista toimista. Komissio, EIP-ryhmä ja ERBD allekirjoittivat yhteisymmärryspöytäkirjan maaliskuussa 2011. Tässä pöytäkirjassa on yhdistetty aiemmat Itä-Eurooppaa, Etelä-Kaukasiaa, Venäjää ja Keski-Aasiaa (joulukuusta 2006) ja Turkkia (tammikuusta 2006) koskeneet sopimukset, jotka se korvaa. Yhteisymmärryspöytäkirja tehostaa strategista ja operatiivista yhteistyötä. Uutta yhteisymmärryspöytäkirjaa yhteistyöstä EU:n ulkopuolella tarkistetaan vuonna 2012, jotta EBRD:n toiminnan laajentuminen Välimeren alueella voidaan ottaa huomioon. EIP:n, AFD:n[6] ja KfW:n välillä allekirjoitetun kolmenvälisen keskinäistä luottamusta koskevan sopimuksen kaksivuotisessa käynnistysvaiheessa edettiin merkittävästi vuonna 2011 eteläisissä naapurimaissa ja AKT-maissa. Aloitteen tarkoituksena on edistää näiden kolmen elimen kollektiivista vaikuttavuutta ja tehokkuutta menettelyjen ja standardien vastavuoroisen tunnustamisen ja hyödyntämisen avulla niin, että yksi niistä ottaa johtavan aseman tietyn yhteisrahoitettavan hankkeen työstämisessä. Vuonna 2012 keskitytään kehittämään yhteisiä toimintaohjeita. Yhteistyötä Maailmanpankkiryhmän kanssa jatkettiin, muun muassa allekirjoittamalla kahdenvälinen yhteistyösopimus EIP:n ja International Finance Corporationin välillä yhteistoiminnan parantamiseksi yksityissektorin kehittämishankkeiden rahoituksessa eteläisten naapurimaiden ja AKT-maiden alueilla. EIP työskentelee myös yhdessä monenvälisten kehityspankkien kanssa Deauvillen kumppanuusaloitteen yhteydessä. Sillä tuetaan kestävää ja osallistavaa kasvua vastauksena arabikevään tapahtumiin, kuten toukokuussa 2011 pidetyssä G8-maiden johtajien huippukokouksessa todettiin. Lisäksi EIP jatkoi osallistumistaan erilaisiin erityistyöryhmiin, joita kansainväliset rahoituslaitokset ovat perustaneet jakaakseen parhaita toimintatapoja tai puuttuakseen tiettyihin kysymyksiin. EIP on käyttänyt aktiivisesti komission viimeisten 10 vuoden aikana yhdessä EIP:n, EBRD:n, Euroopan neuvoston kehityspankin ja muiden eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten käyttöönottamia järjestelyjä, joilla yhdistetään rahoitusta alueellisella tasolla[7]. Lisäksi EIP oli keskeisessä asemassa komission perustamassa asiantuntijaryhmässä EU:n yhteistyö- ja kehitysfoorumia perustamisen arviointivaiheessa. Komissio on yhteistyössä EIP:n ja muiden eurooppalaisten monen- ja kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa aloittanut pohdinnat EU:n ulkosuhdepolitiikkoja seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen aikana tukevista uusista rahoitusvälineistä. Innovatiivisten rahoitusvälineiden käytön lisääminen huomattavasti mahdollistaisi sen, että entistä suurempi osuus EU:n avustuksista voidaan liittää lainoihin tai käyttää pääoma- tai riskinjakovälineissä, mikä auttaisi lisärahoituksen saamisessa erityisesti yksityissektorilta kattamaan EU:n kumppanimaiden investointitarpeet. Innovatiivisten rahoitusvälineiden käyttöä ulkopolitiikan alalla olisi tuettava tulevan foorumin puitteissa EU:n ulkoisen rahoituksen tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1080/2011/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettaviin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta ja päätöksen N:o 633/2009/EY kumoamisesta (EUVL L 280, 27.10.2011, s. 1). [2] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja (2012) 358. [3] Komission delegoitu päätös, annettu 8 päivänä helmikuuta 2012, EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettaviin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta ja päätöksen N:o 633/2009/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1080/2011/EU liitteen III muuttamisesta Syyrian osalta (EUVL L 110, 24.4.2012, s. 38). [4] KOM(2011) 637 lopullinen. [5] Tämä nimitys ei vaikuta asemaa koskeviin kantoihin, ja se on YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244/99 ja Kansainvälisen tuomioistuimen Kosovon itsenäisyysjulistuksesta antaman lausunnon mukainen. [6] Agence Française de Développement. [7] Esim. Länsi-Balkanin investointikehys, naapuruuspolitiikan investointirahasto, Keski-Aasian investointikehys ja EU–Afrikka-infrastruktuurirahasto.