[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 29.10.2009

KOM(2009)594 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO

ELECTRAEuroopan unioninkilpailukykyisen ja kestävän sähköteknisen teollisuuden hyväksi

KOMISSION TIEDONANTO

ELECTRAEuroopan unioninkilpailukykyisen ja kestävän sähköteknisen teollisuuden hyväksi

JOHDANTO

Toukokuussa 2009 kokoontunut kilpailukykyneuvosto[1] määritteli sähköteknisen teollisuuden[2] yhdeksi avainalaksi luotaessa Euroopan unionille kilpailukykyistä ja vahvaa teollista perustaa.

Sähkötekniikka on yksi suurimmista teollisuudenaloista maailmassa. Sen tuotteet vaihtelevat yksinkertaisista kulutustavaroista mitä monimutkaisimpiin teollisuusturbiineihin, sähkönjakeluverkkoihin ja voimalaitoksiin. EU:ssa alalla toimii noin 200 000 yritystä, joista useimmat ovat pk-yrityksiä, ja yhteensä ne työllistävät noin 2,8 miljoonaa henkeä. Vuonna 2008 sähköteknisen teollisuuden kokonaistuotannon arvo oli 411 miljardia euroa ja alan tuotteiden osuus EU:n viennistä 10 prosenttia. Tämä merkitsi lievää kaupan ylijäämää[3].

EU on 21 prosentin osuudella maailman toiseksi suurin sähkötekniikan tuottaja Kiinan (30 %) jälkeen ja Yhdysvaltojen ja Japanin (molemmat 19 %) edellä. Lisäarvon tuottajana se on toisella sijalla Yhdysvaltojen jälkeen ennen Japania ja Kiinaa. Eurooppalaiset sähköteknisen teollisuuden tuotteet tunnetaan laadukkaina ja luotettavina. Kilpailijat kurovat kuitenkin välimatkaa kiinni, eikä EU ole vielä onnistunut parantamaan kilpailukykyään Yhdysvaltojen tasolle. EU:n sähkötekninen teollisuus tarvitsee varta vasten sille kehitetyn vision, jotta ala pystyisi ylläpitämään ja parantamaan kilpailukykyään maailmanlaajuisesti.

Eurooppalaisen sähköteknisen teollisuuden tulevaisuus laaja-alaisesti eri käyttökohteisiin soveltuvan teknologian tuottajana riippuu siitä, kuinka hyvin tiettyjen markkinoiden suuri kasvupotentiaali pystytään käyttämään hyväksi yhteiskunnan nykyisiä ja tulevia tarpeita ajatellen. Tällaisia markkinoita ovat muun muassa energiahuollon infrastruktuuri, energiatehokkaat rakennukset, liikenneverkot, teollisuustuotanto ja älykkäiden teknologioiden kehittäminen.

Tässä tiedonannossa hahmotellaan kyseisten markkinoiden lyhyen ja pitkän aikavälin kasvupotentiaalia. Siinä luetellaan toimia ja välineitä, joilla voidaan pitää sähkötekninen teollisuus kilpailukykyisenä ja samanaikaisesti valjastaa teollisuudenalan voimavaroja edistämään EU:n vuoden 2020 ilmastotavoitteita. Tiedonannon perustana ovat vuoden 2008 Electra-raportin[4] suositukset, jotka kytketään EU:n nykyistä ja suunniteltua toimintaa koskeviin politiikkoihin. Tiedonannossa otetaan myös huomioon Euroopan talouden elvytyssuunnitelma[5], jonka tarkoituksena on taata yritystoiminnan jatkuminen lyhyellä aikavälillä ja työpaikkojen säilyminen Euroopassa.

HAASTEISTA MAHDOLLISUUKSIA

Tutkimus, kehitys ja innovointi

Sähköteknisellä teollisuudella ei juurikaan ole mahdollisuuksia tutkimukseen ja teknologian kehittämiseen ja innovointiin eikä tällaisen toiminnan rahoitukseen. Suurena syynä tähän on alan pk-yritysvaltaisuus. Rahoitusmarkkinat ja -laitokset investoivat yleensä hyvin harkiten TTK-hankkeisiin, etenkin jos on kyse pk-yrityksistä. EU:lla on joukko TTK- ja innovointitoimintaa tukevia ohjelmia, joita olisi kuitenkin samanaikaistettava[6] ja koordinoitava sekä kysynnän että tarjonnan osalta.

Enterprise Europe Network -verkoston[7] ja klusteriorganisaatioiden[8] osanottajien olisi parannettava ja ammattimaistettava tukipalvelujaan ja nivellettävä innovatiivisia pk-yrityksiä paremmin mukaan toimintaan. Klusterit pystyvät yleensä täyttämään sähköteknisen teollisuuden tarpeet, koska ne tarjoavat tai kanavoivat tietylle alalle kohdennettuja ja asiakkaan tarpeisiin mukautettuja yritysten tukipalveluja[9]. Niillä muun muassa tuetaan pk-yrityksiä ja tutkimuslaitoksia tekemään yhteistyötä keskenään sekä edistetään teollis- ja tekijänoikeuksia[10] ja teknologian siirtoa. Kyseisissä palveluissa olisi otettava huomioon komission suositus immateriaalioikeuksien hallinnoinnista osaamisen siirrossa sekä korkeakoulujen ja muiden julkisten tutkimuslaitosten käytännesäännöt[11]. Sähköteknisen teollisuuden yritysten olisi omalta osaltaan tuettava proaktiivisemmin klusterialoitteita ja liityttävä klustereihin.

Tutkimusta ja innovointia voidaan edistää myös verotuksellisin keinoin, kuten verokannustimilla tai innovaatioseteleillä, ja parantamalla riskipääomasijoittamisen edellytyksiä esimerkiksi bisnesenkelien tai rajat ylittävien pääomasijoitusten osalta.

Huoli sähköteknisen teollisuuden innovointikapasiteetista oli ratkaiseva tekijä, kun ala valittiin mukaan tuotemarkkinoita ja eri aloja koskevaan seurantaan. Parhaillaan on meneillään tutkimus, jossa pyritään yksilöimään puutteita esimerkinomaisesti tapaustutkimuksilla ja myös analysoimaan niitä laajemmasta näkökulmasta. Tutkimuksessa arvioidaan, kuinka innovointia olisi parannettava, jotta ongelmat saataisiin korjattua[12].

Eurooppalaiset teknologiayhteisöt ovat arvokas teknologisten kehityssuuntausten indikaattori, ja ne lisäävät teollisuuden kannalta tärkeää tutkimustoimintaa ja laativat teknologiasuunnitelmia. Yksittäiset eurooppalaiset teknologiayhteisöt keskittyvät oman alansa tarpeisiin ja haasteisiin, missä niiltä odotetaan menestystä esikilpailullisessa (kehitystyön varhaisessa) vaiheessa. Joillakin teknologiayhteisöillä on erityistä merkitystä sähkötekniselle teollisuudelle[13].

Strategisella energiateknologiasuunnitelmalla (SET-suunnitelma)[14] pyritään nopeuttamaan vähähiilisten teknologioiden tutkimusta, esittelyä ja käyttöönottoa teollisuuden, tutkimuslaitosten ja valtiovallan välisellä yhteistyöllä. Se luo kehyksen hiilidioksidin talteenotolle ja varastoinnille ja EU:n muille keskeisille teknologiahaasteille, joiden ratkaisemista vuodelle 2020 asetettujen EU:n ilmastotavoitteiden saavuttaminen edellyttää. Monet ehdotuksista liittyvät suoraan sähköteknisen teollisuuden laitteisiin ja tekniikkaan.

Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan sisältyvät tutkimukseen tehtävät ”älykkäät investoinnit”, joilla tuetaan innovointia valmistusteollisuudessa, rakennusalalla ja autoteollisuudessa. Ne ovat aloja, joita talouskriisi koettelee erityisen ankarasti ja joille siirtyminen vihreään talouteen merkitsee suurta haastetta. Yleisen edun edistämiseksi ollaan nyt perustamassa kolmea, yhteensä yli 3,2 miljardin euron arvoista julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta, joissa kyseisten kolmen alan strategisista tutkimustoiminnoista päätetään teollisuuden kanssa yhteistyössä ja sen johdolla. Tämän odotetaan hyödyttävän sähköteknistä teollisuutta, sillä se tuottaa monet asiaan liittyvistä teknologioista.

Taitojen hankinta ja ylläpitäminen

Sähköteknisen teollisuuden ja etenkin sen TTK- ja innovointitoiminnan kehittymistä vaikeuttaa erityisesti pula insinööreistä ja muista korkean ammattitaidon omaavista henkilöistä, jotka pystyvät suunnittelemaan ja tuottamaan edistyksellisiä teknologioita. Tämä epäkohta EU:n on korjattava, jotta se säilyttäisi johtavan asemansa teknologian alalla.

Lyhyellä aikavälillä jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön uusia koulutusohjelmia tai apurahoja tai laajennettava entisiä, jotta voitaisiin varmistaa, etteivät työntekijät unohda taitojaan talouskriisin aikana vaan niitä parannetaan talouden elpymistä ennakoitaessa. Tulevaisuuden näkökulmasta teknisen alan kilpailukyky ja kyky tuottaa EU:n ilmastotavoitteiden kannalta hyödyllisiä teknologioita riippuvat suuresti siitä, kuinka talouskriisi vaikuttaa alan nykyiseen työvoimaan.

Pitkän aikavälin haasteena teollisuudelle, työmarkkinaosapuolille, kansallisille viranomaisille ja koulutusjärjestelmille[15], jotka parhaassa tapauksessa toimivat yhteistyössä, on varmistaa, että saatavilla on erittäin pätevää ja koulutettua työvoimaa, jolla on sopiva yhdistelmä teoreettisia tietoja ja käytännön taitoja[16].

Tätä tarkoitusta varten EU edistää erilaisia toimintamalleja, joihin kuuluvat muun muassa Uudet taidot uusia työpaikkoja varten -aloite[17], joustoturva[18], elinikäinen oppiminen[19] ja tietotekniset taidot[20]. EU selvittää paraikaa mahdollisuutta perustaa Euroopan mittakaavassa eri alojen ammattipätevyys- ja työllisyysasioiden neuvostoja, jotka toimisivat tiedon jakamisen ja hyvien käytänteiden vaihdon foorumina alan intressiryhmille, kansallisille viranomaisille ja yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta vastaaville tahoille. Myös eurooppalaiset työmarkkinaosapuolet näkevät keskeisen tärkeäksi sen, että varmistetaan korkeasti koulutetun työvoiman saatavuus. Komissio aikoo tukea EU:ssa eri alojen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua hyvän hallintotavan välineenä myös sähköteknisen teollisuuden yhteydessä. Tavoitteena on lisätä taitojen kehittämistä etenkin niin, että ne vastaisivat työmarkkinoiden tarpeita. Asiasta voidaan vaihtaa myönteisiä kokemuksia samanlaisten ongelmien kanssa kamppailevien muiden alojen, kuten eurooppalaisen kaasu- ja sähköalan, kanssa.

EU:ssa vielä jäljellä olevia, erityisesti tutkijoiden ja erittäin ammattitaitoisen työvoiman liikkuvuutta vaikeuttavia esteitä pyritään poistamaan muun muassa eurooppalaisen tutkimusalueen (ERA) osana hiljattain käynnistetyllä ”eurooppalaisella kumppanuudella tutkijoita varten”. ERA:n kautta Eurooppa pystyy puhumaan yhtenäisellä äänellä kansainvälisillä foorumeilla ja tärkeimpien kansainvälisten kumppaniensa kanssa. Eri tasojen viranomaiset edistävät yhteisesti TTK-yhteistyötoimiensa yhteensopivuutta ja laativat yhteisiä aloitteita, jotka asettavat Euroopan johtoasemaan etsittäessä ratkaisuja maailmanlaajuisiin haasteisiin ja pyrittäessä kestävän kehityksen tavoitteisiin[21]. Tältä osin ongelmana on, ettei insinöörien ammattipätevyyttä vielä tunnusteta koko EU:n laajuudessa.

Tärkeä toimenpide on EU:n sinistä korttia koskeva direktiivi[22], joka on tarkoitettu vastaukseksi EU:n työmarkkinoiden vaihteleviin tarpeisiin. Kyseessä on nopea ja joustava menettely, joka mahdollistaa EU:n ulkopuolelta tulevien huippuasiantuntijoiden vastaanottamisen.

Kysymys ilmastonmuutoksesta ja energiatehokkuudesta

Sähkötekninen teollisuus on yksi tärkeimmistä tehokkaiden ympäristöä säästävien teknologioiden tuottajista. Osallistuminen merkittävällä panoksella vuoden 2020 ilmastotavoitteiden saavuttamiseen merkitsee sille mahdollisuutta parantaa omaa kilpailukykyään tulevaisuutta ajatellen ja teknologia-alan johtajuuttaan maailmanlaajuisesti[23]. Tämä toteutetaan parhaiten tavoittelemalla energiatehokkuutta kaikilla markkinasegmenteillä käyttäen täysimääräisesti hyväksi jo nykyisin saatavilla olevia teknologioita. Nykyään rakennuksissa, teollisuudessa ja liikenteessä käytettävän suorasähkön osuus EU:n koko energiankulutuksesta on 23 prosenttia[24]. Vuoteen 2020 mennessä (vuodesta 2005) olisi mahdollista saavuttaa 25–30 prosentin energiansäästöt[25]. Koska noin 80 prosenttia nykyisistä energiaa kuluttavista tuotteista on käytössä vielä vuonna 2020[26], ei riitä, että tuotteet korvataan niiden elinkaaren päättyessä tehokkaammilla malleilla, vaan nyt käytössä olevien tuotteiden ominaisuuksia on parannettava, jotta ne soveltuisivat nykyistä energiatehokkaampien tekniikoiden käyttöön.

Neljät päämarkkinat, joilla sähkötekniset teknologiat jo vaikuttavat energian tarjontaan ja kysyntään, ovat

- sähkönjakelu

- teolliset sovellukset

- liikenne

- rakennukset.

On pääasiallisesti teollisuudenalan itsensä tehtävä kehittää sellaisia uusia tuotteita ja prosesseja, ja parantaa jo olemassa olevat sellaisiksi, että ne otetaan markkinoilla vastaan, mutta viranomaisten on järjestettävä tälle asianmukaiset puitteet poistamalla sääntelyllisiä esteitä, lisäämällä tietoisuutta, saattamalla käyttöön rahoitusvaroja ja -välineitä, aktivoimalla markkinavoimia ja kehittämällä teknologiaa sekä panostamalla tutkimukseen ja innovointiin. Nykyisestä talouskriisistä huolimatta on merkittävien energiansäästöjen saavuttamiseksi tarvittavat julkisen ja yksityisen sektorin investoinnit asetettava etusijalle.

Kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävä EU:n päästökauppajärjestelmä[27] voi lisätä sähköteknisen teollisuuden kilpailukykyä CO2-päästöjä rajoittavien teknologioiden tuottajana. Päästökaupan kestävällä suunnittelulla voidaan vähentää CO2-päästöjä, lisätä kysyntävetoista technology pull -ilmiötä, luoda lisää työpaikkoja ja välttää ”tuotantovuoto” EU:n sisällä ja ”hiilivuoto” EU:n ulkopuolelle. Lisäksi vuodesta 2013 lähtien päästökaupan tuottamilla julkisilla tuloilla voitaisiin, jos ne käytetään suoraan ja valtiontukisääntöjen mukaisesti, osallistua merkittävällä osuudella erityisen voimakkaasti vaikuttavien investointien yhteisrahoitukseen, mikä myös vähentäisi riskiä siitä, että CO2-päästöjä aiheuttavat toimijat sijoittautuvat toisaalle.

Sähkön tuotanto, siirto ja jakelu

Fossiilisia polttoaineita käyttävät laitokset tuottavat suurimman osan EU-27:n sähköstä. Vuonna 2006 niiden osuus sähkön nettotuotannosta oli 53,6 prosenttia[28]. Sähköntuotannon tehokkuus kyseisissä laitoksissa on kuitenkin alle 40 prosenttia[29]. Lähes 60 prosenttia menetetään tuotantovaiheessa ja 5–10 prosenttia siirto- ja jakeluvaiheissa, joten vain 30 prosenttia päätyy kuluttajille käyttökelpoisena sähköenergiana[30]. Laitteita parantamalla voidaan sähköntuotannon keskimääräistä tehokkuutta lisätä 40 prosentista 60 prosenttiin, sähkön ja lämmön yhteistuotannossa[31] voidaan päästä jopa 85 prosenttiin[32]. Jos yhteistuotantoa harjoittavista voimalaitoksista saadaan myönteisiä tuloksia, niistä voi syntyä kysyntää myös kansainvälisesti, etenkin nousevan talouden maissa kuten Kiinassa, Intiassa ja Brasiliassa. Koska kyseinen tuotantotekniikka asennetaan yleensä ainakin 20–30 vuodeksi, oikea ajoitus on tärkeä toivottujen tulosten saavuttamiseksi.

Uusiutuvat energianlähteet nähdään yhä enenevässä määrin vaihtoehtona fossiilisille polttoaineille. Niiden käytön yleistyminen saattaisi antaa pontta sähkötekniselle teollisuudelle ja lisätä jakeluverkon vakautta mutta edellyttäisi suuren mittakaavan dynaamisten energiavarastojen kehittämistä. Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin[33] odotetaan osaltaan nopeuttavan kyseisten teknologioiden leviämistä markkinoilla.

Jotta EU:n alueen sähköverkot voitaisiin mukauttaa käyttämään hajautettuja uusiutuvan energian lähteitä ja niiden tehokkuutta saataisiin parannettua yleisemminkin, verkkoja on nykyaikaistettava[34]. Nykyaikaisen yhteiskunnan sekä EU:n energiavarmuuden kannalta välttämättömien luotettavien ja tehokkaiden sähköverkkojen ylläpito ja parantaminen edellyttävät huomattavaa panostusta[35] energiankulutuksen älykkääseen mittaamiseen ja älykkäisiin sähköverkkoihin, jotta tilan ja ajan suhteen vaihtelevia energianlähteitä kyettäisiin hallitsemaan.

Jäsenvaltioiden olisi nopeutettava suurten infrastruktuuri-investointien hyväksyntä- ja lupamenettelyjä ja koordinoitava näitä menettelyjä tapauksissa, joissa suunnitellaan rajojen yli ulottuvia kytkentöjä.

Sähkönsiirron aikana tapahtuvaa energiahukkaa voidaan vähentää ottamalla pitkillä yhteyksillä käyttöön tasasähkö ja käyttämällä vaihtosähköä lyhyemmillä yhteyksillä, joihin se soveltuu paremmin. Tasasähkö soveltuu käytettäväksi erityisen hyvin silloin, kun tuotantokeskukset sijaitsevat kaukana kulutuskeskuksista, ja myös vedenalaisissa yhteyksissä, kuten kytkettäessä merituulipuistoja rannikolla sijaitseviin sähköverkkoihin. Mikäli teollisuudenala ei pääse itsesääntelystä yksimielisyyteen, komissio harkitsee, ekologista suunnittelua koskevan direktiivin[36] nojalla, täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevan ehdotuksen tekemistä tiettyjen infrastruktuureissa käytettävien paljon energiaa kuluttavien tuotteiden osalta. Tältä osin komissio selvittää parhaillaan, olisiko syytä ottaa käyttöön muuntajiin ja niihin liittyviin laitteisiin sovellettavia vaatimuksia.

Ilmajohdot ovat herättäneet yleistä huolta altistumisesta pientaajuisille sähkömagneettisille kentille ja käynnistäneet keskustelun ympäristönäkökohdista. Maanalaisten kaapelien käyttö saattaisi tarjota ratkaisun joissakin tapauksissa[37], mutta niiden käyttö ei ole levinnyt laajalle. Sen olisi kuuluttava erottamattomasti Euroopan liikenneverkkoja koskevaan strategiaan, jolloin saataisiin aikaan synergiaa ja voitaisiin vähentää kustannuksia ja lyhentää toimitusaikoja[38]. Huomioon on myös otettava ympäristöhuolet, jotka kytkeytyvät luonnonsuojelulainsäädäntöön (Natura).

Yleisesti EU:n sähkön tuotannossa, siirrossa ja jakelussa markkinavoimat ovat yhä liian heikot ja jäljellä on vielä sääntelyllisiä esteitä. Jotta sähkömarkkinoille saataisiin enemmän kilpailua, energian sisämarkkinat on vapautettava kokonaan.

Teolliset sovellukset

Teollisuuden osuus energian loppukysynnästä EU:ssa on 30 prosenttia[39]. Tiettyjä tuotantoprosesseja muuttamalla voitaisiin saavuttaa 30 prosentin ja jopa 65 prosentin säästöt[40]. Jotta saataisiin selville energian koko säästöpotentiaali, EU:n teollisuuden olisi kokonaisuudessaan harkittava strategisena johtamispäätöksenä investoimista energiatehokkaisiin sovelluksiin. Tämä voitaisiin tehdä esimerkiksi ISO:n energianhallintamallia käyttäen.[41].

Suuria energiansäästöjä voidaan saavuttaa kahdessa tärkeässä tuotantoprosessissa:

- Sähkömoottorit käyttävät jopa 70 prosenttia teollisuuden sovelluksissa kulutetusta sähköstä, ja puoleen niistä voidaan asentaa jälkikäteen taajuusmuuttaja, jonka ansiosta saavutetaan jopa 50 prosentin energiansäästö. Lisäksi vain noin 12 prosentissa sähkömoottoreita on elektroninen ohjaus. Keskeisellä sijalla tässä on ekologista suunnittelua koskevan direktiivin nojalla heinäkuussa 2009 hyväksytty täytäntöönpanotoimenpide[42], jolla pyritään parantamaan sähkömoottoreiden energia- ja ympäristötehokkuutta.

- Suurin osa teollisuusprosessien jätelämmöstä voitaisiin ottaa talteen ja käyttää paikallisesti höyryturbiineilla tapahtuvaan sähköntuotantoon.

Lisäksi EU:n teollisuus voisi kokonaisuudessaan parantaa energiatehokkuuttaan käyttämällä mahdollisimman tarkoituksenmukaisella tavalla vähän kuluttavia energiatehokkaita laitteita, kuten valaistusjärjestelmiä, moottoreita, tehokondensaattoreita, muuntajia ja kaapeleita tarkoitukseen soveltuvaa automaatiota ja ohjausta hyväksikäyttäen. Tässä yhteydessä tärkeitä ovat myös suorituskyvyn tarkkailussa ja järjestelmien ylläpidossa käytettävät menettelyt ja työkalut.

Liikenne

Liikennesektorin osuus energian loppukysynnästä EU:ssa on noin 30 prosenttia[43]. Huomattavia energiansäästöjä eli noin 26 prosentin säästöt olisi mahdollista saavuttaa vuoteen 2020 mennessä vuoteen 2005 verrattuna[44]. Kuljetuslogistiikkaa ja liikenteen hallintaa optimoimalla voidaan parantaa suuresti energiatehokkuutta. Sähköteknisen teollisuuden innovatiivisten teknologioiden avulla voidaan säästää energiaa ja pienentää CO2-päästöjä.

Autoteollisuuteen kohdistuvien talouskriisin vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetut jäsenvaltioiden elvytyssuunnitelmat[45] eivät vaikuta pelkästään energiansäästöön ja CO2-päästöihin vaan myös kyseisen alan työllisyyteen sähköteknisen teollisuuden sisällä.

Euroopan elvytyssuunnitelmaan kuuluva vähäpäästöisiä ajoneuvoja koskeva aloite on tilaisuus vaikuttaa samanaikaisesti ajoneuvoteknologiaan, jakeluinfrastruktuuriin ja energian tarjontaan. Kyseessä on toimenpidekokonaisuus, jolla puututaan Euroopan autoteollisuutta koettelevaan kriisiin. Sen keskeinen osa liittyy maantie- ja kaupunkiliikenteen sähköistämiseen ja käsittää erityyppisiä eurooppalaisten teknologiayhteisöjen, kuten ERTRAC:n (Euroopan tieliikenteen tutkimusneuvottelukunta) ja EPoSS:n (älykkäiden järjestelmien hyödyntäminen), tukemia tutkimustoimintoja. Aloitteeseen kuuluu autojen valmistajille ja toimittajille myönnettävät Euroopan investointipankin lainat innovaatioiden rahoittamista varten sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin seitsemännestä TTK-puiteohjelmasta myönnettävä tutkimusrahoitus (yhteensä yhden miljardin euron tutkimusmäärärahat). Lisäksi muutamat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä kysynnän lisäämiseksi vauhdittaakseen uusien ajoneuvojen myyntiä ja helpottaakseen vanhojen ajoneuvojen romuttamista.

Kun otetaan huomioon tieliikenteen hiilipäästöjen vähentämisen tärkeys sekä öljyn hinta ja öljyn toimitusvarmuuteen liittyvät ongelmat, sähköauto saattaa hyvinkin olla vaihtoehto perinteisille fossiilisia polttoaineita käyttäville polttomoottoreille. Pitkällä aikavälillä sähköautojen massatuotanto auttaa autonvalmistajia saavuttamaan henkilöautoille asetetut yhteisön CO2-päästötavoitteet[46] ja myötävaikuttaa CO2-päästöjen vähentämistä koskevan kokonaistavoitteen saavuttamiseen edellyttäen, että sähkö tuotetaan uusiutuvasta tai vähähiilisestä lähteestä. Sen lisäksi, että kyseisten ajoneuvojen kasvihuonekaasupäästöt ovat vähäiset, ne eivät pilaa ilmaa hiukkasia ja typen oksideja sisältävillä pakokaasuilla ja ne synnyttävät vain vähän melua. Sähköisiä ajoneuvoja voitaisiin mahdollisesti käyttää energian varastoimiseen hajautetuissa energiajärjestelmissä, ja siten niistä olisi apua verkon huippukuormitusten tasaamisessa. CARS21-aloitteen väliraportin[47] mukaan on todennäköistä, että lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä hybriditeknologiaa (hybridit ja ladattavat hybridit) aletaan käyttää polttomoottoreiden rinnalla. Keskipitkän tai pitkän aikavälin lupaavimpia vaihtoehtoja ovat täyssähköiset ajoneuvot ja vedyllä käyvät ajoneuvot. Vielä tarvitaan kuitenkin paljon työtä ennen kuin sähköautosta saadaan kaupallisesti elinkelpoinen vaihtoehto. Merkittävänä rajoitteena ovat sähköajoneuvojen kustannukset, joiden aiheuttajina ovat suuren energiatiheyden omaavien akkujen kalleus, jatkuva tutkimus- ja kehitystyö sekä suurtuotannon etujen puuttuminen markkinoille saattamisen alkuvaiheessa. Lyhyt ajoaika ja akkujen lataukseen tarvittavan infrastruktuurin niukkuus ovat kuluttajiin vaikuttavia käytännön ongelmia. On myös varmistettava sähköajoneuvojen sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta vahvistamalla ajoneuvojen hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset.

Rakennukset

Liikerakennusten, julkisten rakennusten ja asuinrakennusten osuus energian loppukysynnästä on noin 40 prosenttia, josta yli 27 prosenttia on sähkönä[48]. Vuoteen 2020 mennessä voitaisiin saavuttaa 30 prosentin energiansäästöt (vuodesta 2005)[49]. Energiasta suurin osa käytetään lämmitykseen (lämminvesivaraajat, vedenlämmittimet) ja valaistukseen. Valaistuksen energiatehokkuutta säännellään kahdella ekologista suunnittelua koskevaan direktiiviin liittyvällä toimenpiteellä[50], ja tulevina kuukausina on tarkoitus antaa uudet säännöt vähimmäisenergiatehokkuutta ja lämminvesivaraajien ja vedenlämmittimien merkintöjä varten. Julkiset ja yksityiset valaistuslaitteet ja -järjestelmät kuluttavat 20 prosenttia sähkön loppukysynnästä. Valaistusteollisuus voisi säästää energiaa 30–65 prosenttia[51]. Nykyaikaisilla teknologioilla, kuten valodiodilla (LED), voitaisiin nykyisestä kulutuksesta säästää 30 prosenttia vuoteen 2015 mennessä ja 50 prosenttia vuoteen 2025 mennessä[52].

Energianhallintajärjestelmien avulla voidaan vähentää huomattavasti rakennusten vaikutuksia CO2-päästöihin. Tässä on tärkeää kehittää ratkaisuja, joita voidaan soveltaa olemassa oleviin rakennuksiin, sillä jopa 80 prosenttia niistä on käytössä vielä vuonna 2020. Investointien tuotto on ratkaisevan tärkeä asia rakennusten omistajille ja heidän vuokralaisilleen. Usein sijoittaja ei ole rakennuksen käyttäjä, ja tästä syystä alkuinvestoinnin kustannukset ovat hänen kannaltaan tärkeämmät kuin rakennuksen energiatehokkuus sen elinkaaren aikana. Tarvitaan alan ammattilaisille tarjottavaa koulutusta, kuluttajille suunnattua tiedottamista, yksityisten rakennusten korjaamiseen ja eristämiseen kannustavia toimenpiteitä, valtiovallan sitoutumista julkisessa omistuksessa olevien rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen sekä sääntelyä tai sääntöjä. Tässä yhteydessä keskeinen yhteisön väline on rakennusten energiatehokkuudesta annettu direktiivi ja sen tarkistamisesta annettu direktiivi.

Mahdollisia keinoja tulosten saavuttamiseksi ovat energiatehokkaat ja joustavat tuotteet ja järjestelmät (kodinkoneet, lämmitys, ilmanvaihto jne.), muuntajien kuormituksen ja taajuusmuuttajien optimointi, läsnäoloilmaisimet pumppujen ja ilmanvaihdon aktivoimiseksi ostoskeskuksissa sekä automaatio- ja valvontajärjestelmät. Sen lisäksi, että ne parantavat teknisiä rakennusjärjestelmiä energiansäästöjen kautta, ne parantavat rakennusten turvallisuutta. Tietoisuuden lisääminen, koulutusohjelmat, julkinen hankintatoiminta ja verotukseen liittyvät toimenpiteet tehokkaimpien tuotteiden edistämiseksi vievät näitä tavoitteita eteenpäin.[53] Useimpiin olemassa oleviin rakennuksiin on mahdollista tehdä parannuksia, mutta niihin liittyy myös heikkouksia esimerkiksi turvallisuuden osalta. Komissio aikoo käynnistää tutkimuksen arvioidakseen, kuinka voitaisiin parantaa rakennusten sähkölaitteita ja samalla lisätä niiden energiatehokkuutta ja luoda mahdollisuudet ottaa uusiutuvat energianlähteet turvallisesti käyttöön ja järjestää uusia palveluja, kuten sähköajoneuvojen lataus.

Nykyisessä talouskriisissä on aiheellista antaa etusija jäsenvaltioiden ponnisteluille julkisten rakennusten, kuten toimistojen, sairaalojen ja koulujen, energiatehokkuuden parantamiseksi. Toistaiseksi jäsenvaltiot ovat tukeneet energiatehokkuusinvestointeja erityisesti pyrkimällä pienentämään rakennusten energiankulutusta vuosiin 2009 ja 2010 liittyvillä noin 20 miljardin euron verokannustimilla, mikä vastaa 0,16 prosenttia EU:n BKT:stä[54].

Vastaaminen yhteiskunnallisiin tarpeisiin – kasvumarkkinat

EU-kansalaisten nykyiset ja tulevat tarpeet kytkeytyvät muun muassa yhteiskunnan ikääntymisestä johtuviin väestömuutoksiin, jotka edellyttävät luotettavia ja nopeita terveydenhuollon järjestelmiä sekä älykkään asumisen ja tietotekniikka-avusteisen asumisen mahdollistavia infrastruktuureja. Turvallisuuteen on kiinnitettävä erityistä huomiota. Sähkötekniselle teollisuudelle avautuu näin laaja toiminta-alue, jolla sen olisi varsin lyhyessä ajassa kehitettävä tulevan infrastruktuurin innovatiivisia teknologioita ja uusia sovelluksia yhteiskunnallisia tarpeita varten.

Seuraavat sovellukset auttavat vastaamaan kyseisiin tarpeisiin, niillä on vankka teknologinen ja teollinen perusta Euroopassa, ja niiden markkinat ovat muihin markkinoihin verrattuna riippuvaisempia siitä, että julkisen vallan toimenpiteillä luodaan markkinoille suotuisat toimintaedellytykset.

Sähkölääkinnän tuotteet

Hyvään terveydenhuoltoon ja kehittyneisiin hoitoihin kohdistuu kasvava kysyntä. Sähköiset terveydenhuollon järjestelmät ovat tulevaisuudessa tärkeitä, sillä ne mahdollistavat paremman tietojen jakamisen alan ammattilaisten kesken ja potilaiden kanssa, minkä ansiosta palveluista saadaan potilaslähtöisempiä. Kehittämällä uusia sähköisen terveydenhuollon järjestelmiä sähkötekninen teollisuus auttaa potilaita mutta luo samalla myös maailmanlaajuisesti vahvan kilpailuvaltin. Komissio tukee päättäväisesti uusia sähköisen terveydenhuollon viestintäjärjestelmiä esimerkiksi laatimalla vakiomuotoisia ratkaisuja.

Rakennukset älykästä asumista ja tietotekniikka-avusteista asumista varten

Kyseessä ovat markkinat, joiden kehittymiseen vaikuttavat kasvavat energiakustannukset sekä yhden hengen talouksien ja kotoa käsin tehtävän etätyön lisääntyminen. Kyseiset tekijät kannustavat kehittämään teknologioita, joihin sisältyy sekä aktiivisia että passiivisia energiatehokkaita teknologioita, kuten yhtyeentoimiva etäohjaus ja -valvonta ja ”vihreät rakennukset”.

Turvallisuus

Terrori-iskut ja laiton muuttoliike kohdistavat EU:hun kasvavia turvallisuusuhkia. Tältä osin sähkötekninen teollisuus voi tuottaa tarvittavia teknisiä ratkaisuja kansalaisten, infrastruktuurin ja yleishyödyllisten laitosten turvallisuuden parantamiseksi EU:n rajoilla[55] sekä kriisinhallinnan tarpeisiin[56].

Sisämarkkinat ja standardointi

Sisämarkkinajärjestelmä helpottaa yhtenäisen sääntelynsä ansiosta suuresti sähkölaitteiden vapaata liikkuvuutta. Viimeaikaisten toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on luoda uusi lainsäädäntökehys tuotteiden yhdenmukaistamista koskevalle EU:n lainsäädännölle, odotetaan helpottavan huomattavasti niin sähköteknisen teollisuuden kuin muidenkin tuottamien tuotteiden tuomista markkinoille. Tässä yhteydessä komissio aikoo laatia vuoden 2010 loppuun mennessä ehdotuksen talouden toimijoiden velvoitteista ja ilmoitettujen laitosten roolista asiaa koskevan lainsäädännön saamiseksi nykyistä yhtenäisemmäksi. Uuteen lainsäädäntökehykseen kuuluu myös 1. tammikuuta 2010 voimaan tuleva, akkreditoinnista ja markkinavalvonnasta annettu asetus (EY) N:o 765/2008, jonka odotetaan lujittavan tuotteiden markkinavalvontajärjestelmiä. Toimenpiteiden pitäisi myös parantaa CE-merkinnän uskottavuutta.

Standardointi on perusedellytys sille, että EU:lla voisi olla sähköteknisiä tuotteita koskevat toimivat säännöt. Vapaaehtoiset standardit ja tekniset eritelmät täydentävät EU:n lainsäädännön vaatimuksia. Eurooppalaisten standardointielinten, esimerkiksi Cenelecin[57], avulla uudet teknologiat leviävät otettaessa käyttöön sähköteknisiä standardeja, ja näin ne luovat mahdollisuuden innovaatioiden hyödyntämiseen.

Eurooppalaisten standardointielinten on tuotettava edelleen standardeja, joita tarvitaan helpottamaan energiatehokkaiden ja ympäristöä säästävien järjestelmien ja tuotteiden, erityisesti sähköisten, elektronisten, mekaanisten ja tietoteknisten laitteiden, leviämistä markkinoilla. Tämän vuoksi niiden on otettava standardointiprosessissa[58] ympäristö- ja energiatehokkuusnäkökohdat huomioon aiempaa syvällisemmin ja määriteltävä asianomaisissa työohjelmissa ja toimeksiannoissa vastaavat painopisteet. Standardointitoimet olisi myös liitettävä TTK-puiteohjelmissa toteutettaviin hankkeisiin nykyistä kiinteämmin.

PÄÄTELMÄT JA JATKOTOIMET

Tässä tiedonannossa yksilöidään sellaiset kasvupotentiaalia omaavat alat, joilla sähkötekninen teollisuus voi tehdä paljon. Erityisesti EU:n ilmasto- ja energiapolitiikat olisi nähtävä sähköteknisessä teollisuudessa taloudellisen taantuman aikana mahdollisuutena perustaa uusia yrityksiä, kehittää uusia toimialoja ja luoda uusia työpaikkoja. Jos jäljempänä kuvatut toimenpiteet pannaan täysimääräisesti täytäntöön, niiden odottaisi lisäävän energiainfrastruktuuriin tehtäviä pitkäaikaisia investointeja ja varmistavan, että käytettävissä on ammattitaitoista työvoimaa, ja näin lujittavan EU:n teknologista perustaa.

On myös paikallaan todeta, että Lissabonin toimintaohjelman osana komissio suorittaa parhaillaan yhtenäismarkkinoita koskevan katsauksen[59] jatkotoimena markkina- ja alakohtaista seurantaa, joka kattaa radio-, televisio- ja viestintälaitteet ja tärkeimmät kodinkoneet sekä kodinkoneiden ja radio- ja televisiovastaanottimien vähittäismyynnin. Sähkötekninen teollisuus valittiin tähän seikkaperäiseen alakohtaiseen tutkimukseen yhtenä aloista, joiden markkinoiden toimintaan liittyy ongelmia ja jotka myös ovat joko taloudellisesti merkittäviä tai EU:n talouden sopeutumiskyvyn kannalta tärkeitä. Tutkimuksen lopullisia tuloksia odotetaan vuoden 2009 lopulla.

Seuraavat erityistoimet olisi toteutettava:

Teollisuudenalan olisi lisättävä tutkimus- ja kehitystyötä esimerkiksi sähköverkkojen ja voimalaitosten laitteiden energiatehokkuuden parantamiseksi (etenkin käytettäessä fossiilisia polttoaineita); investoitava teollisten sovellusten automaatioon ja tieto- ja viestintäteknologiaan; pyrittävä saamaan aikaan tuotteiden energiatehokkuutta koskevia vapaaehtoisia sopimuksia, jos poliittiset tavoitteet voidaan saavuttaa niiden avulla nopeammin tai pienemmin kustannuksin kuin pakollisilla vaatimuksilla, edellyttäen että ne ovat EU:n lainsäädännön mukaisia; yhdenmukaistettava kodin älykkäitä valvontajärjestelmiä, älykkäät mittausjärjestelmät mukaan luettuina, siten että kodinkoneet voidaan yhdistää verkoksi ja mahdollistetaan parempi sähkökuormituksen hallinta ja parempi lämpötilan säätö. Hyvä esimerkki tästä on komission tukema ”älykäs koti” -hanke[60]. Sähkön jakelijoita kannustetaan parantamaan ennakoivasti sähköverkkoja siten, että mahdollistetaan erilaiset sähköntuotantotavat sekä keskitetyistä että hajautetuista lähteistä[61], sekä parantamaan ennakoivasti voimalaitosten laitteita primaarienergian kysynnän ja CO2-päästöjen vähentämiseksi, jotta voitaisiin turvata energian sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta ja toimitusvarmuus. Jäsenvaltioita kehotetaan edistämään uusia rajat ylittäviä energiakytkentöjä, jotka mahdollistavat olemassa olevan kapasiteetin paremman käytön teollisuudenalan vastuulla ja sen toimintaperiaatteiden mukaisesti. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä maanalaisten kaapelijärjestelmien käyttöön; tukemaan ratkaisuja, jotka kannustavat kuluttajia ottamaan käyttöön nykyisissä ja uusissa rakennuksissa energiaa säästäviä teknologioita tai vaihtamaan vanhoja sähkölaitteita energiatehokkaampiin malleihin; varmistamaan, että markkinoille saatetut tuotteet ovat sovellettavan lainsäädännön mukaisia. Komissio aikoo arvioida yhteistyössä eurooppalaisten standardointielinten kanssa standardointityön tarvetta rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin vaatimusten täyttämiseksi ja auttaa panemaan täytäntöön muuta energiatehokkuuteen liittyvää lainsäädäntöä, johon kuuluvat muun muassa ekologista suunnittelua koskeva direktiivi, energiankulutusmerkintöjä koskeva direktiivi ja ympäristömerkkiä koskeva asetus; tukea edelleen ISO:n energianhallintamallia[62], joka tarjoaa organisaatioille ja yrityksille laajalti hyväksytyn toimintakehyksen energiatehokkuuden integroimiselle niiden hallintokäytäntöihin; käynnistää tutkimuksen arvioidakseen, kuinka voitaisiin parantaa rakennusten sähkölaitteiden turvallisuutta ja samalla lisätä niiden energiatehokkuutta ja luoda mahdollisuudet uusiutuvien energianlähteiden ja muiden uusien sovellusten turvalliseen käyttöönottoon. |

4. Komissio aikoo seurata kiinteästi edellä kuvattu toimia, toimenpiteitä ja vaikutuksia yhteistyössä alan toimijoiden kanssa, joiden olisi raportoitava täytäntöönpanon edistymisestä. Toukokuussa 2009 kokoontuneen kilpailukykyneuvoston päätelmien mukaisesti komissio antaa vuonna 2012 kertomuksen ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta.

Liite I Sähköteknisen teollisuuden kannalta tärkeitä EU-politiikan aloitteita

Sähköteknisen teollisuuden kannalta tärkeimpiä EU:n politiikkoja ovat seuraavat:

- Ilmasto- ja energiapaketti mukaan luettuna päästökauppajärjestelmä sekä direktiivi 2009/31/EY hiilidioksidin geologisesta varastoinnista[63].

- Sähkön sisämarkkinat[64], tiedonanto Energiapolitiikka Euroopalle [65], päätös 1364/2006/EY Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevista suuntaviivoista sekä marraskuussa 2008 esitellyn toisen strategisen energiakatsauksen[66] osana annettu vihreä kirja Euroopan laajuisesta energiaverkosta[67].

- Kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintaohjelma[68], jolla pyritään parantamaan tuotteiden energia- ja ympäristötehokkuutta, sekä kannustimet (esimerkiksi julkiset hankinnat tai verotukseen liittyvät toimenpiteet) parhaaseen tehokkuuteen yltävien tuotteiden edistämiseksi.

- Energiaa käyttävien tuotteiden ekologista suunnittelua koskeva direktiivi[69] ja joukko siihen perustuvia, tiettyihin tuotteisiin liittyviä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Kestävän kulutuksen ja tuotannon sekä kestävän teollisuuspolitiikan toimintaohjelmaan sisältyy ehdotukset ekologista suunnittelua koskevan direktiivin soveltamisalan laajentamisesta, ympäristömerkkiä koskevan asetuksen tarkistuksesta ja EU:n ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää koskevan asetuksen (EMAS-asetus) tarkistuksesta sekä ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja käsittelevä tiedonanto.

- Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma[70], joka käsittää 85 vuosina 2007–2012 täytäntöön pantavaa tuotteisiin, laitteisiin, rakennuksiin, liikenteeseen, energian muuntamiseen, rahoitukseen, kannustimiin jne. liittyvää lainsäädäntö- ja muuta toimenpidettä. Toimintasuunnitelmaa on tarkoitus tarkastella uudelleen vuonna 2009. Marraskuussa 2008 komissio antoi energiatehokkuutta käsittelevän tiedonannon[71] sekä teki ehdotukset energiankulutusmerkinnöistä annetun direktiivin tarkistuksesta ja rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin uudelleenlaadinnasta.

- Toinen strateginen energiakatsaus[72], joka hyväksyttiin marraskuussa 2008. Siinä ajantasaistetaan ja kehitellään edelleen sähkötekniseen teollisuuteen ja muihin teollisuudenaloihin sovellettavia ratkaisuja.

- Ympäristöteknologioita koskeva toimintasuunnitelma[73], jossa tarkastellaan investointi- ja ostopäätöksissä käytettäväksi tarkoitettuja ympäristöä säästäviä ja edistyksellisiä ympäristöteknologioita ja -tuotteita. Siinä myös ennakoidaan rahoitusjärjestelyt.

- Koheesiopolitiikka 2007–2013, jonka yhteydessä jäsenvaltiot voivat tarjota sähkötekniselle teollisuudelle rahallista tukea, kuten tässä tiedonannossa ehdotetaan. Yhteisön strategisten suuntaviivojen mukaan etusijalla ovat innovointi, pk-yritysten tukeminen ja kestävä kehitys. Rahoitus- ja talouskriisin johdosta koheesiopolitiikka tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden nopeuttaa ja lisätä vähähiilisiä palveluja ja teknologioita varten annettavaa tukea[74]. Esimerkiksi EAKR-asetuksen ehdotetun muutoksen ansiosta jäsenvaltiot voisivat kohdentaa jopa 4 prosenttia EAKR-tuestaan asuinrakennuksiin tehtäviin energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä koskeviin investointeihin.

- Ehdotus teollisuuden päästöistä annettavaksi direktiiviksi[75], jolla seitsemän voimassa olevaa direktiiviä laaditaan uudelleen yhdeksi selkeäksi ja johdonmukaiseksi säädökseksi. Uusi direktiivi on suuri parannus ympäristön ja ihmisten terveyden kannalta, sillä sen ansiosta teollisuuden päästöt vähenevät erityisesti parhaan käyttökelpoisen tekniikan paremman soveltamisen kautta kaikkialla EU:ssa.

- Meneillään oleva toteutettavuustutkimus koko Euroopan kattavien alakohtaisten ammattipätevyys- ja työllisyysasioiden neuvostojen perustamisesta. Se saattaisi johtaa kyseisten neuvostojen perustamiseen sähköteknisen teollisuuden alalla, jos alan edustajat tukevat kyseistä aloitetta.

Liite II Sähköteknisen teollisuuden toimiin käytettävissä oleva EU:n rahoitus |

Avustuksia, lainoja, lainatakauksia, yksityistä oman pääoman ehtoista rahoitusta, riskipääomaa, teknistä apua ja korkotukia on mahdollista saada seuraavista lähteistä:

- Koheesiopolitiikan varat. Kaudella 2007–2013 jäsenvaltiot aikovat tukea yli 10 miljardilla eurolla kestävän energiatalouden hankkeita, jotka voivat liittyä esimerkiksi infrastruktuuriin, yhteistuotantoon, uusiutuviin energiamuotoihin, energiatehokkuuteen tai koulutukseen ja palveluihin energiatehokkuuskatselmukset mukaan luettuina. Määrää täydennetään kansallisilla julkisilla ja joissakin tapauksissa yksityisillä varoilla, ja se voi näin nousta kaksinkertaiseksi. Lisäksi koheesiopolitiikalla tuetaan pk-yrityksiä EU:n välineistä suurimmalla määrällä eli 55 miljardilla eurolla, jolla rahoitetaan esimerkiksi pääomansaantia, edistyksellisiä yrityspalveluja, yritysten perustamista, klusterialoitteita, TTK-toiminnan edistämistoimia ja ympäristöteknologioita ja -prosesseja. Myös näitä varoja täydennetään kansallisilla julkisilla ja yksityisillä varoilla.

- Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma[76]. Puiteohjelmasta myönnetään vuosina 2007–2013 yhteensä 2,35 miljardia euroa muuta energiaa kuin ydinenergiaa koskeviin toimiin. Ne koskevat energian tuotantoa uusiutuvista lähteistä, hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin teknologioita, puhtaita hiiliteknologioita, älykkäitä energiaverkkoja, energiatehokkuutta ja energiansäästöjä sekä energia-alan päätöksenteossa tarvittavaa tietoa.

- Kilpailukyvyn ja innovoinnin ohjelma[77]. Kaudella 2007–2013 on tarkoitus tukea ”Älykäs energiahuolto Euroopassa” -toimenpideohjelmasta 700 miljoonalla eurolla vähähiiliseen energiaan, innovatiivisiin teknologioihin, energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energianlähteisiin, energiavarojen järkiperäiseen käyttöön ja energia-alan lainsäädäntöön liittyviä toimenpiteitä.

- Euroopan laajuiset energiaverkot (TEN-E)[78]. Kaudella 2007–2013 tuetaan 155 miljoonalla eurolla sähköinfrastruktuurien sekä kaasuinfrastruktuurien yhteenliitettävyyden ja yhteentoimivuuden kehittämistä.

- Yhteinen maatalouspolitiikka[79]. 3 miljardilla eurolla tuetaan ilmastonäkökohdat huomioon ottavia maaseudun kehittämisinvestointeja. Ne voivat liittyä esimerkiksi monivuotisten energiakasvien viljelyyn, bioenergian tuotantolaitoksiin, koneiden energiatehokkuuden parantamiseen tai tilalla tai paikallisesti käytettäviin uusiutuviin energianlähteisiin[80].

- Euroopan sosiaalirahasto[81]. Rahastosta tuetaan valmiuksien kehittämistä ja ammattikoulutusta energiatehokkaisiin ja ympäristöä säästäviin teknologioihin liittyvän ammattitaidon saatavuuden varmistamiseksi.

Myös muita rahoituslähteitä voidaan käyttää:

- Monet jäsenvaltiot kannustavat kuluttajia ostamaan energiatehokkaita tuotteita esimerkiksi ostosetelien tai henkilökohtaista tuloveroa koskevien verohelpotusten avulla. Jos tällainen kannustin myönnetään ilman tuotteen alkuperään liittyvää syrjintää, se ei yleensä ole valtiontukea. Ympäristöä säästäviä teknologioita tai energiansäästöä edistävä valtiontuki voidaan sallia edellytyksin, joista määrätään ilmastopaketin osana tammikuussa 2008 annetuissa ympäristönsuojelun valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa[82]. TTK- ja innovointihankkeita, klustereita, innovointitoimia ja korkeasti koulutetun henkilöstön lainaamista varten voidaan myöntää valtiontukea pk-yrityksille ja suurille yrityksille edellytyksin, joista määrätään tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön puitteissa[83].

- Yleinen ryhmäpoikkeusasetus[84] tarjoaa jäsenvaltioille hyvät mahdollisuudet myöntää ympäristönsuojelua varten valtiontukea helposti ja välittömästi ilman, että siitä olisi ilmoitettava komissiolle.

- Tiivis yhteenveto lainsäädännöstä, joka koskee mahdollisuuksia tukea pk-yrityksiä ympäristönsuojeluun liittyvissä toimissa ja lisäksi myös muissa, esimerkiksi TTK- ja innovointitoimintaan, klustereihin tai riskipääomatoimenpiteisiin liittyvissä toimissa esitetään ”Yhteisön valtiontukisääntöjen käsikirjassa pk-yrityksille”[85].

- Takaukset ovat toinen valtiontuen muoto, jolla yksityistä rahoitusta voidaan edistää[86].

- Komissio hyväksyi 17. joulukuuta 2008 valtiotukia koskeva tilapäiset yhteisön puitteet, joissa jäsenvaltioille annetaan lupa helpottaa yritysten rahoituksen saantia sellaisilla tuetuilla takauksilla ja tukilainoilla, joita myönnetään investoitaessa EU:n ympäristönormit ylittäviin tuotteisiin. Puitteet edistävät puhtaita teknologioita ja energiatehokkuutta[87].

[1] Asiak. 10082/09.

[2] Teollisuudenalan tuotteet, ks. http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex1.pdf.

[3] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=0,1136217,0_45571467&_dad=portal&_schema=PORTAL.

[4] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm. Electra-raportti on laadittu Euroopan komission tuella, mutta se ei välttämättä edusta komission kantaa.

[5] KOM(2008) 800.

[6] Minitutkimus Synergies between EU instruments supporting innovation (synergia innovointia tukevien EU:n välineiden kesken), kesäkuu 2008.

[7] http://www.enterprise-europe-network.ec.europa.eu/index_en.htm.

[8] KOM(2008) 652.

[9] Europe INNOVATM -aloite: http://www.europe-innova.org/index.jsp.

[10] http://www.ipr-helpdesk.org/.

[11] K(2008) 1329.

[12] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication13083_en.pdf.

[13] Luettelo nähtävissä osoitteessa http://cordis.europa.eu/technology-platforms/individual_en.html.

[14] KOM(2007) 723.

[15] KOM(2008) 865.

[16] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=529&furtherNews=yes.

[17] KOM(2008) 868.

[18] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=102&langId=fi

[19] http://ec.europa.eu/education/index_en.htm.

[20] KOM(2007) 496; http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/e-skills/index_fi.htm.

[21] http://ec.europa.eu/research/era/index_en.html.

[22] Neuvoston direktiivi 2009/50/EY, annettu 25. toukokuuta 2009, EUVL L 155, 18.6.2009.

[23] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex3.pdf – Vuodesta 2005 vuoteen 2020 kasvaisi energiahuollon markkina-arvo 22 miljardista eurosta 58 miljardiin euroon ja energia-automaation markkina-arvo 34 miljardista eurosta 84 miljardiin euroon.

[24] KOM(2005) 265.

[25] KOM(2006) 545.

[26] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport.pdf.

[27] Asiak. 17271/1/08 – Puheenjohtajan päätelmät, joulukuu 2008.

[28] http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/statistics/part_2_energy_pocket_book_2009.pdf, s. 30.

[29] Energy Technology Perspectives 2008 . Kansainvälinen atomienergiajärjestö.

[30] Energy Technology Perspectives 2008 . Kansainvälinen atomienergiajärjestö.

[31] Direktiivit 2004/8/EY ja 2007/74/EY.

[32] Energy Technology Perspectives 2008 . Kansainvälinen atomienergiajärjestö.

[33] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/28/EY, annettu 23. huhtikuuta 2009 (EUVL L 140, 5.6.2009, s. 16).

[34] Nykyisessä verkkojärjestelmässä sähköenergian jakelu tapahtuu pääasiassa yhteen suuntaan.

[35] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex2.pdf.

[36] Direktiivi 2005/32/EY energiaa käyttävien tuotteiden ekologisesta suunnittelusta, EUVL L 121, 22.7.2005.

[37] Maanalaisilla sähköverkoilla voidaan korvata ilmajohtoja vain rajoitetusti, mikä johtuu siitä, että niissä on suuri kapasitiivinen kuormitus, joka on kompensoitava noin 50 kilometrin välein.

[38] KOM(2007) 135.

[39] KOM(2005) 265.

[40] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm.

[41] http://www.iso.org/iso/pressrelease.htm?refid=Ref1122.

[42] Komission asetus (EY) N:o 640/2009.

[43] Vihreä kirja energiatehokkuudesta.

[44] KOM(2006) 545.

[45] http://ec.europa.eu/enterprise/automotive/pagesbackground/competitiveness/index.htm.

[46] Päästönormien asettamisesta uusille henkilöautoille osana yhteisön kokonaisvaltaista lähestymistapaa kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 443/2009 mukaisesti. Ks. http://ec.europa.eu/environment/air/transport/co2/co2_home.htm.

[47] CARS 21 Mid-Term Review High Level Conference — Conclusions and Report.

[48] Vihreä kirja energiatehokkuudesta.

[49] KOM(2006) 545.

[50] Komission asetus (EY) N:o 244/2009 ja komission asetus (EY) N:o 245/2009

[51] Ranskan ympäristö- ja energiavirasto.

[52] KOM(2008) 241.

[53] KOM(2008) 660.

[54] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication15666_en.pdf, s. 57–63 ja s. 72.

[55] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex3.pdf.

[56] Ks. tiedonanto Kriittisen infrastruktuurin suojelu terrorismin torjunnassa , KOM(2009) 149.

[57] http://www.cenelec.eu.

[58] Tiedonanto Ympäristönäkökohtien sisällyttäminen eurooppalaiseen standardointiin , KOM(2004) 130 lopullinen.

[59] http://ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1517_en.pdf

[60] http://www.smartenergyhome.eu/ .

[61] KOM(2008) 241 ja ajantasainen strateginen energiakatsaus.

[62] http://www.iso.org/iso/pressrelease.htm?refid=Ref1122.

[63] EUVL L 140, 5.6.2009.

[64] KOM(2007) 528.

[65] KOM(2007) 1.

[66] http://ec.europa.eu/energy/strategies/2008/2008_11_ser2_en.htm.

[67] KOM(2008) 782.

[68] KOM(2008) 397.

[69] 2005/32/EY.

[70] KOM(2006) 545.

[71] KOM(2008) 772.

[72] http://ec.europa.eu/energy/strategies/2008/2008_11_ser2_en.htm.

[73] KOM(2004) 38.

[74] KOM(2008) 876. Koheesiopolitiikka: investointeja reaalitalouteen .

[75] KOM(2007) 843 lopullinen.

[76] http://cordis.europa.eu/fp7/home_en.html.

[77] http://ec.europa.eu/cip/index_en.htm.; http://ec.europa.eu/energy/intelligent/index_en.html.

[78] Päätös 1364/2006/EY.

[79] http://ec.europa.eu/agriculture/bioenergy/index_en.htm.

[80] Asetukset (EY) N:o 1698/2005 ja (EY) N:o 1974/2006.

[81] http://ec.europa.eu/employment_social/esf/index_fi.htm.

[82] http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/legislation/horizontal.html.

[83] EUVL C 323, 30.12.2006, s. 1.

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:323:0001:0026:FI:PDF.

[84] Komission asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä elokuuta 2008, tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti (yleinen ryhmäpoikkeusasetus), EUVL L 214, 9.8.2008, s. 3.

[85] http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/sme_handbook.pdf.

[86] K(2008) 155/02.

[87] KOM(2008) 800, s. 10, sellaisena kuin se on muutettuna 25. helmikuuta 2009, EUVL C 83, 7.4.2009. Konsolidoitu versio:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2009:083:0001:0015:FI:PDF.