KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE

pakkotyöstä Myanmarissa/Burmassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 552/97 2 artiklan mukaisesti

1. Johdanto

1. Myanmar/Burma on yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2009 alkaen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 732/2008[1] 11 artiklassa säädetyn vähiten kehittyneitä maita koskevan erityisen menettelyn (kaikki paitsi aseet -menettely) edunsaajamaa. Kyseisen menettelyn edunsaajamaat on lueteltu mainitun asetuksen liitteessä I olevassa D sarakkeessa.

2. GSP-etuuksien väliaikaista peruuttamista koskeva oikeudellinen tausta

2. Myanmarille/Burmalle asetuksella (EY) N:o 3281/94[2] ja asetuksella (EY) N:o 1256/96[3] myönnetyt tullietuudet peruutettiin väliaikaisesti neuvoston asetuksella (EY) N:o 552/97[4]. Asetuksella (EY) N:o 732/2008 muutettiin asetusta (EY) N:o 552/97 ja korvattiin viittaus kyseisiin asetuksiin. Asetus (EY) N:o 732/2008 on unionin yleisen tullietuusjärjestelmän (jäljempänä ’GSP’) soveltamisen ja hallinnoinnin nykyinen oikeusperusta.

3. Asetuksen (EY) N:o 552/97 2 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 732/2008 28 artiklan 2 kohdalla, säädetään, että asetuksen (EY) N:o 552/97 soveltaminen on lopetettava komission annettua pakkotyövoiman käytöstä Myanmarissa/Burmassa kertomuksen, josta ilmenee, että asetuksen (EY) N:o 732/2008 15 artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainitut käytännöt ovat lakanneet.

4. Asetuksen (EY) N:o 732/2008 15 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että kyseisessä asetuksessa säädetyt etuusmenettelyt voidaan peruuttaa väliaikaisesti kaikilta tai joiltakin edunsaajamaasta peräisin olevilta tuotteilta, jos maassa ilmenee asetuksen liitteessä III olevassa A osassa luetelluissa yleissopimuksissa vahvistettujen periaatteiden vakavaa ja järjestelmällistä rikkomista, jonka asiaankuuluvat valvontaelimet ovat todenneet. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) vuonna 1930 hyväksymä yleissopimus, joka koskee pakollista työtä (nro 29), (jäljempänä ’yleissopimus nro 29’) mainitaan asetuksen (EY) N:o 732/2008 liitteessä III olevan A osan luettelossa.

3. ILOn valvontaelinten päätelmät

3.1. Yhteenveto ILOn toiminnasta Myanmarissa/Burmassa käytetyn pakkotyövoiman osalta

5. ILOn tutkimuskomissio perustettiin vuonna 1997 tarkastelemaan sitä, miten Myanmarin/Burman hallitus noudattaa yleissopimusta nro 29. Koska hallitus on räikeästi ja itsepintaisesti jättänyt noudattamatta yleissopimusta, tutkimuskomissio esitti seuraavat suositukset:

a) lainsäädäntö, erityisesti kyliä ja kaupunkeja koskevat lait, olisi saatettava yleissopimuksen nro 29 mukaisiksi;

b) olisi varmistettava, etteivät viranomaiset ja erityisesti armeija enää tosiasiallisesti määrää pakkotyötä;

c) olisi varmistettava, että rangaistuksia, joita voidaan määrätä rikoslain 374 §:n nojalla pakkotyön vaatimisesta, sovelletaan ankarasti yleissopimuksen nro 29 25 artiklan mukaisesti.

6. Koska hallitus ei toteuttanut tarvittavia toimia tutkimuskomission suositusten panemiseksi täytäntöön, kansainvälinen työkonferenssi (ILC) hyväksyi 87. istunnossaan (kesäkuussa 1999) päätöslauselman pakkotyövoiman laaja-alaisesta käytöstä Myanmarissa/Burmassa (jäljempänä ’vuoden 1999 päätöslauselma’).

7. ILC hyväksyi myöhemmin 88. istunnossaan (kesäkuussa 2000) ILOn peruskirjan 33 artiklan mukaisen päätöslauselman toimenpiteistä, joilla pyritään takaamaan se, että Myanmar/Burma noudattaa tutkimuskomission suosituksia (jäljempänä ’vuoden 2000 päätöslauselma’). Tämä on ainoa kerta ILOn historiassa, kun sen peruskirjan 33 artiklaa on käytetty varmistamaan, että järjestön jäsen noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan.

3.2. Yleissopimusten ja suositusten soveltamista käsittelevän asiantuntijakomitean havainnot

8. Yleissopimusten ja suositusten soveltamista käsittelevä asiantuntijakomitea (CEACR) pani vuonna 2012 esittämissään havainnoissa tyytyväisenä merkille Myanmarin/Burman myönteisen kehityksen, kuten sen, että parlamentille on toimitettu säädösesitys vuodelta 1907 peräisin olevien kaupunkeja ja kyliä koskevien lakien kumoamisesta. Komitea kuitenkin totesi, että huolimatta tutkimuskomission suositusten täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimista hallitus ei ole vielä pannut näitä suosituksia täytäntöön täysimääräisesti. Lainsäädännön muuttamiseen tähtäävien toimien lisäksi hallituksen on edelleen varmistettava, etteivät viranomaiset ja erityisesti armeija enää tosiasiallisesti määrää pakkotyötä. Edelleen on myös varmistettava, että niitä rikoslain määräämiä rangaistuksia, joita pakkotyön vaatimisesta aiheutuu, sovelletaan ankarasti siviili- ja sotilasviranomaisiin.

3.3. ILOn yhteyshenkilön raportti

9. ILOn yhteyshenkilö raportoi vuonna 2012 sääntöjen noudattamista seuraavan komitean (CAS) erityisessä Myanmaria käsitelleessä istunnossa (yleissopimus nro 29), että monella alalla on edistytty merkittävästi sen jälkeen, kun CAS edellisen kerran tarkasteli tilannetta vuonna 2011. Tutkimuskomission suositusten pohjalta aiempaa lainsäädäntöä on kumottu ja uutta lainsäädäntöä annettu, mukaan luettuna lainsäädäntöä, jossa pakkotyön vaatiminen luokitellaan rangaistavaksi teoksi. Pakkotyötä käyttäneitä henkilöitä, erityisesti sotilashenkilöstöä, asetetaan syytteeseen ja rangaistaan lain nojalla. Pakkotyövoiman käyttö on vähentynyt huomattavasti, mutta ongelmasta ei ole päästy eroon ja valituksia tulee edelleen. Hallitus on tunnustanut tämän ja käynnistänyt ILOn kanssa yhteisen strategian pakkotyön kaikkien muotojen hävittämiseksi täysimääräisesti vuoteen 2015 mennessä, jos ei jo aikaisemmin, ja hyväksynyt yksityiskohtaisen toimintasuunnitelman tämän strategian panemiseksi täytäntöön.

3.4. Sääntöjen noudattamista seuraavan ILOn komitean päätelmät

10. Sääntöjen noudattamista seuraava komitea (CAS) esitti Myanmaria/Burmaa käsittelevät päätelmät 4. kesäkuuta 2012 pidetyssä erityisistunnossaan, jossa tarkasteltiin sitä, miten Myanmarin/Burman hallitus on noudattanut yleissopimusta nro 29. CAS pani merkille CEACR:n havainnot ja ILOn yhteyshenkilön raportin. Päätelmissään CAS oli tyytyväinen seuraaviin näkökohtiin:

a) edistyminen tutkimuskomission vuonna 1998 antamien suositusten noudattamisessa. Komitea totesi, että hallitus oli ryhtynyt useisiin merkittäviin toimiin tältä osin komitean viime vuonna pitämän kokouksen jälkeen;

b) hallituksen ja ILOn välillä kehitetty jäsennelty ja yksityiskohtainen toimintasuunnitelma. Komitea haluaa ehdottomasti, että kaikki työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt ovat aktiivisesti mukana priorisointityössä ja auttavat nopeuttamaan sellaisten suunnitelman osatekijöiden täytäntöönpanoa, joilla on suurin merkitys tutkimuskomission suositusten välittömän täytäntöönpanon kannalta;

c) hallituksen edustajan ilmoitus siitä, että rankaisemattomuuden kulttuuria ei suvaita ja että presidentti on vaatinut toimien toteuttamista oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen varmistamiseksi koko maassa. Komitea katsoi, että on vahvistettava toimia, joita on toteutettu pakkotyötä käyttäneiden syytteeseen asettamiseksi, ja että vastikään annettua lainsäädäntöä on sovellettava kunnolla niin, että varmistetaan täysimääräinen vastuuvelvollisuus lain nojalla. Komitea uskoo, että tehokkaita ja varoittavia seuraamuksia määrätään kaikilla aloilla pakkotyön käytöstä rankaisemiseksi, ja pyysi hallitusta tarkastelemaan komitean raportoimien toimenpiteiden vaikutuksia, jotta niitä voidaan tarvittaessa vahvistaa.

11. Komitea on kuitenkin edelleen huolissaan perustuslain määräyksestä, jonka mukaan pakkotyövoiman käyttöä koskevasta kiellosta voidaan poiketa sellaisten tehtävien osalta, jotka ”valtio on lain mukaisesti määrännyt suoritettavaksi yleisen edun nimissä”. Se oli tyytyväinen hallituksen edustajan ilmoitukseen siitä, että perustuslakia voidaan muuttaa, jos se on kansan tahto. Lisäksi se uskoo, että toimiin ryhdytään sen varmistamiseksi, että perustuslaissa ja lainsäädännössä säädetyt poikkeukset pakkotyövoiman käytön kiellosta rajataan tiukasti yleissopimuksen nro 29 mukaisiin harvoihin poikkeuksiin.

3.5. Kansainvälisen työkonferenssin päätöslauselma

12. Kansainvälinen työkonferenssi (ILC), joka otti huomioon CAS:n 4. kesäkuuta 2012 antamat päätelmät ja katsoi, ettei nykyisten toimenpiteiden pitäminen voimassa auttaisi enää halutun tavoitteen saavuttamisessa eli tutkimuskomission suositusten noudattamisessa, antoi 13. kesäkuuta 2012 päätöslauselman ILOn peruskirjan 33 artiklan mukaisesti hyväksytyistä Myanmaria koskevista toimenpiteistä ja päätti

a) poistaa välittömästi Myanmarin/Burman hallitusta koskeneet, vuoden 1999 päätöslauselman 3 kohdan b alakohdassa mainitut rajoitukset hyötyä ILOn teknisestä yhteistyöstä ja avusta, jotta ILO voisi auttaa hallitusta, työnantajia ja työntekijöitä erinäisissä ILOn toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä.

b) purkaa vuoden 1999 päätöslauselman 3 kohdan b alakohdassa mainitun toimenpiteen, jotta Myanmarin/Burman hallitus voisi osallistua ILOn kokouksiin, symposiumeihin ja seminaareihin samalla tavalla kuin muutkin jäsenet ja jotta Myanmarin/Burman työmarkkinaosapuolet saisivat saman kohtelun.

c) keskeyttää välittömästi yhden vuoden ajaksi vuoden 2000 päätöslauselman 1 kohdan b alakohtaan sisältyneen suosituksen soveltamisen; siinä ILOn jäseniä pyydetään arvioimaan suhteitaan Myanmariin/Burmaan sen varmistamiseksi, ettei kyseisissä suhteissa käytetä pakkotyövoimaa. ILC tarkastelee suositusta käytettävissään olevien tietojen pohjalta uudelleen vuonna 2013 Myanmarin/Burman pakkotyövoiman käytön poistamisen osalta.

4. Päätelmät ja suositukset

13. Komissio toteaa edellä mainittujen tietojen pohjalta, että Myanmar/Burma on edistynyt ILOn suositusten noudattamisessa hyvin, minkä vuoksi ILOn yleissopimuksessa nro 29 vahvistettujen periaatteiden rikkomista ei voida enää pitää ”vakavana ja järjestelmällisenä”.

14. Tämän vuoksi suositellaan, että tullietuusjärjestelmä otetaan uudelleen käyttöön Myanmarin/Burman osalta.

15. Komission olisi edelleen seurattava kehitystä Myanmarissa/Burmassa pakkotyön osalta ja reagoitava kehitykseen voimassa olevien menettelyjen mukaisesti ja tarvittaessa uusittava peruuttamismenettelyt.

[1] EUVL L 211, 6.8.2008, s. 1.

[2] Neuvoston asetus (EY) N:o 3281/94, annettu 19 päivänä joulukuuta 1994, monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta vuosina 1995–1998 tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin teollisuustuotteisiin (EYVL L 348, 31.12.1994, s. 1).

[3] Neuvoston asetus (EY) N:o 1256/96, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1996, monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1996 30 päivään kesäkuuta 1999 tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin maataloustuotteisiin (EYVL L 160, 29.6.1996, s. 1).

[4] EYVL L 85, 27.3.1997, s. 8–9.