Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kuluttajien taloudellisten etujen suojaamiseen liittyviä kieltokanteita koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta"



Virallinen lehti nro C 030 , 30/01/1997 s. 0112



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kuluttajien taloudellisten etujen suojaamiseen liittyviä kieltokanteita koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta" () (97/C 30/27) Neuvosto päätti 28. maaliskuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 16. heinäkuuta 1996. Esittelijänä oli Roger Ramaekers. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. ja 26. syyskuuta 1996 pitämässään 338. täysistunnossa (syyskuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 93 ääntä puolesta, 4 vastaan, ja 10 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Kyseisessä ehdotuksessa konkretisoituvat komission kuluttajien valitusoikeudesta ja kuluttaja-asioita koskevista riita-asioista antaman vihreän kirjan tavoitteet ja siinä tulevat esille myös komitean esittämät toivomukset. Komitea pahoitteli lausunnossaan () tästä vihreästä kirjasta (), että "komissio ei ole tähän mennessä esittänyt konkreettisia toimia erityistoimialojensa yhteydessä siten, että se olisi käyttänyt hyväkseen perustamissopimuksen 129 a artiklan tarjoamia mahdollisuuksia". 1.2. Komissio pitää tätä ehdotusta ensisijaisiin toimiin kuuluvana. Tavoitteena on sovittaa yhteen kieltokanteita koskevat kansalliset säännökset, milloin kyseessä ovat tietyt kielletyt menettelyt. Samalla tulisi tunnustaa vastavuoroisesti yksiköt, joilla on oikeus kyseiseen toimintaan. On vielä hyvä korostaa, että ehdotuksessa annetaan ammattijärjestöille mahdollisuus toimia kieltokanteita koskevissa asioissa. 1.3. Kieltokanteen nostaminen on nykyään mahdollista suurimmassa osassa jäsenvaltioita, mutta toiminnassa on esteitä aina kun kielletyn toiminnan alkulähde on jossain muussa maassa kuin missä sen vaikutukset tuntuvat. 1.4. Sovelluskenttä on rajattu menettelyihin, jotka kuuluvat yhteisön direktiivien perusteella yhdenmukaistettuun kansalliseen lainsäädäntöön. 1.5. Vastavuoroisen tunnustamisen periaate edellyttää, että kieltokannetapauksissa maassa A oleva "oikeutettu yksikkö" (eli henkilö, jonka etujen mukaista toiminta on) voi joko ottaa suoraan yhteyttä maassa B olevaan tuomariin tai toimia maassa B olevan oikeutetun yksikön kautta. 1.6. Direktiivi on rajattu mahdollisimman tiukasti. Sen avulla voidaan säilyttää suosituimmuuskohtelua koskevat määräykset. 1.7. Ehdotuksen oikeusperustana on 100 a artikla. 2. Yleistä 2.1. Komitea on tyytyväinen ehdotukseen, koska se on on niiden toivomusten mukainen, jotka komitea esitti lausunnossaan valitusoikeutta ja riita-asioita käsittelevästä vihreästä kirjasta: "Komitea arvioi, että komission tulisi esittää lyhyellä aikavälillä lainsäädäntöä koskevia ehdotuksia seuraavilla aloilla: a) yhteisten periaatteiden ja menettelysääntöjen määrittely, jotta päästään rajat ylittävien kuluttajariita-asioiden yhtenäiseen ratkaisumenettelyyn ja kieltokannemenettelyyn, b) yhteisten, yhdessä esitettyjen toimien yhdenmukaistamisen perussääntöjen määrittely yhteisön tason kuluttajariita-asioissa." 2.2. Ehdotuksella voidaan vahvistaa kansalaisten luottamusta sisämarkkinoihin, kun asetetaan sellaisia mekanismeja, joiden avulla on mahdollista työskennellä laitonta toimintaa vastaan rajat ylittävässä kaupankäynnissä. 2.3. Jos ajatellaan, että oikeus on olemassa vain jos sitä voidaan harjoittaa, kyseinen ehdotus on osana kansalaisten perusoikeuksien tunnustamista, koska se käsittelee mahdollisuutta hakea oikeutta. 2.4. Kuten kohdassa 2.1 mainittiin, komitea pyysi komissiota ryhtymään käsiteltävää ehdotusta laajempiin toimiin. Ehdotusta voidaan pitää vasta ensiaskeleena kuluttajien oikeusturvan parantamisessa. Ehdotuksen keskeisenä tavoitteena on antaa tuomarille mahdollisuus määrätä laittoman toiminnan lopettamisesta. Tulisi miettiä mahdollisuutta vastuuvelvollisuustoimiin, jotka täydentäisivät kieltokannetoimien tehokkuutta. Komitea haluaa kuitenkin ottaa huomioon komission tiedonannossaan "Toimintasuunnitelma kuluttajien oikeussuojakeinoista ja kuluttajariita-asioiden ratkaisemisesta sisämarkkinoilla" KOM(96) 13 lopull. esittämät ehdotukset ja antaa niistä lausunnon. 2.5. Komitea haluaa esittää ehdotuksesta muutamia huomiota ja arvioita. 3. Erityistä 3.1. Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperustana on 100 a artikla eli sisämarkkinoiden toteuttaminen. Kun on kyseessä ehdotus, jolla pyritään kuluttajasuojan vahvistamiseen, oikeusperustana voidaan pitää 129 a artiklaa. 3.2. 1 artikla Kieltokannetoimia voidaan soveltaa vain tapauksissa, jotka ovat liitteessä mainittujen direktiivien määräysten vastaisia. Soveltamisala on hyvin rajattu, koska liitteestä on jätetty pois paljon direktiivejä, jotka koskevat kokonaan tai osin kuluttajien suojaamista. Esimerkkinä voidaan mainita tuoteturvallisuutta käsittelevä direktiivi sekä pankki- ja vakuutusdirektiivi. Olisi toivottavaa, että mahdollisuus hakea oikeutta tarjoutuisi aina kun kyseessä on sellaisen kansalliseen lainsäädäntöön siirretyn määräyksen rikkominen, jonka tavoitteena on taata joko suoraan tai välillisesti kuluttajasuoja ja jonka aiheuttama tilanne voidaan tehokkaasti korjata kieltokannetoimin. Sen määrittäminen, liittyykö riita-asian alaisena oleva säädös kuluttajansuoja-asioihin, kuuluu kansalliselle tuomarille tai tarpeen tullen yhteisön tuomarille. 3.3. 4 artikla Vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta voivat rajoittaa jäsenvaltiot, joilla on mahdollisuus velvoittaa maan A oikeutettu yksikkö toimimaan maan B oikeutetun yksikön kautta voidakseen vedota oikeuteen. Vastavuoroisuusperiaatteen vaikutukset mitätöitäisiin, jos tästä välivaiheesta tehtäisiin pakollinen. Lisäksi velvoite välilliseen toimintaan pidentää huomattavasti käsittelyaikaa, vaikka komissio pyrkii korjaamaan juuri tätä ongelmaa. 3.4. 5 artikla Jäsenvaltiot voivat määrätä ennakkoilmoitusmenettelystä, joka on kanteen nostamiseen oikeutetun yksikön vastuulla. Mikäli tämä menettely ei viivästytä käsittelyä, vaan edistää laittoman toiminnan nopeaa kieltämistä, komitea tukee kyseistä määräystä. 3.5. 6 artikla Komitea toivoo, että sille toimitetaan myös direktiivin soveltamisesta tehtävä raportti. Bryssel, 25. syyskuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 107, 13. 4. 1996, s. 3. () EYVL N:o C 295, 22. 10. 1994. () COM(93) 576 final, 18. 5. 1994.