FI Euroopan unionin virallinen lehti C 247/7

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 247/06

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

”PAPRIKA ŽITAVA”/”ŽITAVSKÁ PAPRIKA”

EY-numero: SK-PDO-0005-01024-10.08.2012

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika”

Tuotteen nimi tulee slovakialaisesta Žitava-joesta, jonka laaksossa kyseisten paprikoiden viljely aloitettiin. Paprikoiden viljely- ja jalostusalue on vähitellen laajentunut Tonavan alankoalueelle, mutta nimi on säilynyt ja sitä käytetään vielä nykyisinkin. Tuotetta kutsuttiin aiemmin pelkästään nimellä ”Paprika Žitava”, mutta kielellisistä ja vientiin liittyvistä syistä siitä alettiin käyttää myös nimitystä ”Žitavská paprika”. Molempia nimiä käytetään edelleen sekä kaupallisissa yhteyksissä alan tavanmukaisen käytännön mukaisesti että jokapäiväisessä kielenkäytössä muun muassa lihatuotteiden ja ruokien resepteissä.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Slovakian tasavalta

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotetyyppi

Luokka 1.8 Muut liitteeseen I kuuluvat tuotteet (mausteet jne.)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” on makea paprikajauhe, joka saadaan jauhamalla Tonavan alankoalueella kasvatettavan Capsicum-suvun paprikan kuivattuja hedelmiä. Hedelmät poimitaan kypsinä ja vahingoittumattomina, ja niille tehdään erityinen sadonkorjuun jälkeinen käsittely.

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” saa tyypillisen voimakkaan värinsä jauhamisprosessin viimeisessä vaiheessa niin sanotulla värjäyskivellä, jolla lämpötilaa nostetaan paineen avulla, jolloin siemenistä vapautuva öljy saa aikaan tyypillisen oranssinpunaisen värin.

Aistinvaraiset ominaisuudet

Aromi: miellyttävän kasvismainen, tuore, paprikan vivahteita

Maku: selvästi makea, ei kitkeryyttä, muistuttaa tuoreen paprikan makua

Fysikaalis-kemialliset perusominaisuudet

Olomuoto: homogeeninen jauhe, jossa mikrohiukkasten määrä hyvin pieni; jauhettu hienoksi jauheeksi, joka menee kokonaisuudessaan läpi silmäkooltaan 0,5 mm:n siivilästä

Väri: kirkkaan oranssinpunainen (pigmenttiä vähintään 3,6 g/kg–1 tai 120 ASTA-yksikköä paprikan kuiva-aineessa)

Kuiva-ainepitoisuus: vähintään 90 %

Rasvapitoisuus: 9–11 %

Tuhkaa: enintään 7,00 %

Suolahappoon liukenematonta tuhkaa: enintään 0,70 %

Kapsaisiinia kuiva-aineessa painoprosentteina ilmaistuna: 0,01–0,029 %

Paprika ei saa sisältää mitään lisäaineita. Kosteus tulee kokonaisuudessaan luonnollisesti paprikoiden solurakenteen sisältä.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotetta voidaan valmistaa ainoastaan seuraavien paprikalajien sekoituksesta: Dvorská, Kolora, Kora Zel, Žitavská, Karkulka, Hodonínska sladká vzpriamená, Irokez, Rubin, Czárdás, Kármin ja Szegedi 80. Kaikki ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteen valmistuksessa käytettävät lajit ovat peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta. Tuotteen valmistuksessa käytettävä seos voi sisältää kaikkia tai vain joitakin näistä lajeista.

Viljelijät ilmoittavat myyntisopimuksissa viljelevänsä ainoastaan kyseisiä paprikalajeja, ja tämä voidaan todentaa siemenhankintojen kautta. Paprikat poimitaan käsin, ja niiden laatu tarkistetaan visuaalisesti sen varmistamiseksi, että hedelmien vaadittu laatu säilyy. Hedelmistä poimitaan ainoastaan täysin kypsät ja korkean pigmenttipitoisuuden omaavat. Kypsien hedelmien korjuu alkaa syyskuussa ja kestää lokakuun loppuun asti. On tärkeää välttää hedelmien mekaaninen vahingoittuminen korjuun aikana. Paprikantuottajat seuraavat säännöllisesti raaka-aineen laatua ja kirjaavat laatutiedot ennen tuotantoprosessia, sen aikana sekä sen jälkeen.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

—

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteen valmistuksessa käytettävien paprikoiden on oltava kohdassa 4 tarkoitetulla maantieteellisellä alueella kasvatettuja, korjattuja ja jalostettuja, jotta tuotteen alkuperä voidaan taata ja tuotantoa seurata.

Koko tuotantoprosessi tapahtuu yksinomaan määritellyllä maantieteellisellä alueella, ja siihen kuuluvat seuraavat vaiheet:

Viljely

Korjuu ja sadonkorjuun jälkeinen käsittely

Kuivaaminen

Jauhaminen

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” on valmisteltava myyntiä varten ja pakattava kohdassa 4 tarkoitetulla maantieteellisellä alueella, jotta tuotteen alkuperä voidaan taata ja tuotantoa seurata ja jotta voidaan varmistaa, että se ei irtonaisena kuljetettaessa altistu kosteudelle, joka voisi vaarantaa sen laadun ja erityisominaisuudet. ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” pakataan paperi-, polyeteeni-, polyesteri- ja alumiinipakkauksiin, joiden hapenläpäisevyys on pienempi kuin 10 cm3/m2.d.0,1 Mpa ja vesihöyrynläpäisevyys pienempi kuin 10 g/m2.d, jotta tuotteen laatu ja erityisominaisuudet säilyvät sen varastoinnin ajan.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Tuottajat, jotka valmistavat tuotetta eritelmän mukaisesti, voivat käyttää nimitystä ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” tuotteen merkitsemisessä, markkinoinnissa ja myynnissä. Tuotteessa olevissa etiketeissä on oltava maininta ”chránené označenie pôvodu” (suojattu alkuperänimitys) tai kirjainlyhenne ”CHOP” (SAN) sekä siihen liittyvä EU:n tunnus.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteellinen alue, jolla ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotetta viljellään ja jalostetaan, sijaitsee Tonavan alangolla, Váh-, Hron- ja Nitra-jokien suulla sekä Malý Dunaj- ja Žitava-jokien laaksossa. Se rajautuu idässä ja pohjoisessa Tonavan ylänköalueisiin, lännessä Pieniin Karpaatteihin ja etelässä Tonava-jokeen. Alue sisältää periaatteessa Tonavan alankoalueen.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Tonavan alankoalue on pohjoisin alue, jolla voidaan viljellä kustannustehokkaasti paljon lämpöä vaativia hedelmiä, kuten vihannes- ja maustepaprikoita. Lämpötila on alueella 70 päivänä vuodessa yli 25 °C. Viljelyyn käytettävien alueiden korkeus merenpinnasta on 150–250 metriä, ja keskilämpötila toukokuusta syyskuuhun 17,4 °C. Vuotuinen sademäärä on 500–600 mm. Ilmastolle ovat tyypillisiä kuumat ja kuivat kesät. Pohjamaa muodostuu neogeenikauden savesta, sorasta ja hiekasta. Maaperän hedelmällisyys on ihanteellinen.

Viljelymenetelmä: Paprikanviljelyn aloittamisesta lähtien kertyneen tietämyksen ja kokemuksen perusteella viljelijät ovat kehittäneet paikallisia lajikkeita. Kuten muiden paljon lämpöä vaativien kasvien, myös paprikoiden kasvukausi on pitkä, ja ne kuolevat, jos lämpötila laskee – 2 °C:seen. Ne kylvetään Slovakiassa suoraan avomaalle tai viljellään kasvihuoneessa tai kasvilavoilla kasvatetuista taimista, jotka istutetaan ulos toukokuun puolivälin tienoilla. Taimiväli on 30 cm ja riviväli 60 cm. Kuivina vuosina, kun maaperän kosteus laskee alle 55 prosenttiin, viljelyksiä kastellaan.

Sadonkorjuun jälkeinen käsittely: Maustepaprikat laitetaan verkkomaisiin koreihin tai reiällisiin säilytyslaatikoihin, jotka asetetaan päällekkäin ja järjestetään siten, että paprikat pääsevät tuulettumaan mahdollisimman hyvin eivätkä vahingoitu.

Sadonkorjuun jälkeinen kypsyminen on erittäin tärkeää, sillä korjuun jälkeisten 2–5 viikon ajan on käynnissä entsyymiprosesseja, jotka voimistavat paprikoiden väriä ja antavat niille niiden tyypillisen maun ja aromin.

Kuivaaminen: Maustepaprikat pestään pyörivässä rummussa ja lajitellaan kuljetinhihnalle siten, että seuraavaan prosessivaiheeseen tulevat vain puhtaat ja vahingoittumattomat paprikat. Jokainen paprika leikataan halki pituussuuntaan. Kuivausprosessissa käytetään kuumaa ilmavirtaa, jonka lämpötilaa lasketaan paprikoiden kuivuessa. Oikeanlaisella leikkaamisella, kuivaamisella ja varastoinnilla minimoidaan homeen muodostuminen tuotteessa.

Jauhaminen: Kuivatut maustepaprikat jauhetaan jauheeksi kahdessa vaiheessa perinteisellä menetelmällä, jossa käytetään pyörivää jauhinkiveä. Ensimmäisessä vaiheessa jauhinkivessä on siivilä jauhetun paprikan seulomista varten. Hienoksi jauhettu paprika putoaa ruuvikuljettimeen, joka syöttää sen homogenisaattoriin. Riittämättömästi jauhettu paprika palautuu takaisin. Homogenisaattorista paprika siirtyy toiseen vaiheeseen niin sanotulle värjäyskivelle, joka puristaa jauheesta pigmenttiä sisältävän öljyn, jotta jauheelle saataisiin optimaalinen väri. Kivet pyörivät hitaasti, ettei lämpötila nouse liikaa – näin säilytetään makuominaisuudet sekä B- ja C-vitamiini. Koko prosessi päätetään siivilöimällä jauhe käyttäen siivilää, jonka silmäkoko on alle 0,5 mm. Näin varmistetaan jauheen homogeenisuus.

5.2 Tuotteen erityisyys

Valinnalla ja jalostuksella saaduille paprikalajikkeille on tyypillistä niiden suhteellisen alhainen rasvapitoisuus ja suhteellisen suuri sokeripitoisuus, mikä antaa ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteelle voimakkaan maun ja oranssinpunaisen värin. Maustepaprikat on jauhettava käyttäen perinteistä värjäyskiveä sekä kuljetettava ja varastoitava asianmukaisesti, jotta kaikki aistinvaraiset ominaisuudet säilyvät.

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteen tyypillinen oranssinpunainen väri on riippuvainen raaka-aineen (paprikoiden) erityisistä ominaisuuksista ja perinteisestä jauhamismenetelmästä, joka ei heikennä tuotetta.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Tuotteen erityisominaisuudet tulevat maantieteellisen alueen erityisominaisuuksista sen maaperän, ilmaston ja inhimillisten voimavarojen kautta. ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteen saavat osaltaan aikaan luonnonolot, jotka vallitsevat tällä pohjoisimmalla paprikanviljelyyn soveltuvalla alueella, samoin kuin perinteisten lajikkeiden valinta ja jalostus sekä perinteiset viljely- ja prosessimenetelmät. Alueen korkeus merenpinnasta, runsas vedensaanti, läpäisevä maaperä ja suhteellisen pieni aurinkoisten päivien määrä kesällä myötävaikuttavat siihen, ettei paprikoiden suuri sakkaridipitoisuus muutu pigmentiksi siinä määrin kuin silloin, kun paprikoita kasvatetaan kuumemmilla alueilla, vaan se jää paprikaan makuna. Tämä antaa ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteelle sen ainutlaatuisen makean tuoksun ja maun. Näiden seikkojen ansiosta on mahdollista viljellä paikallisia paprikalajikkeita, jotka antavat ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteelle sen värin, tuoksun ja maun.

Sukupolvien aikana kertynyt tietämys ja osaaminen heijastuvat myös sadonkorjuun jälkeiseen käsittelyyn, kuivaamiseen ja jauhamiseen. Sadonkorjuun jälkeiset käsittelymenetelmät ovat viljelyalueen ilmasto-olojen muovaamia. Yksi keskeisimmistä seikoista on sadonkorjuun jälkeinen kypsyminen, joka vaikuttaa paprikan laatuun ja nostaa pigmenttipitoisuutta. Jauhamista varten paprikat on kuivattava siten, että niiden kuiva-ainepitoisuus on 90 prosenttia.

”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -paprikoita alettiin viljellä ja jalostaa rajatulla maantieteellisellä alueella jo 1700-luvulla. Kun viljelystä tuli laajamittaista, lajikkeita tuotiin maahan Espanjasta ja Unkarista. Espanjalaiset lajikkeet eivät menestyneet, mutta käyttämällä unkarilaisia lajikkeita ja hyödyntämällä unkarilaisten, erityisesti Szegedin ja Kalocsan alueen viljelijöiden tietämystä, slovakialaiset viljelijät kehittivät alueen maaperään ja ilmastoon sopeutuneita paikallisia lajikkeita. Uusia paikallisia lajikkeita saatiin yksinkertaisesti valitsemalla niitä parhailta viljelijöiltä. Ensin lajikkeet nimettiin kylän tai tuottajan mukaan, esimerkiksi Močenská hrubostenná, Branovská Fekete ja Branovská Ďurica. Myöhemmin nimiä annettiin jokien mukaan alueilla, joilla paprikat menestyivät hyvin, esimerkiksi Považská hrubostenná sladká, Nitrianska tenkostenná sladká, Dunajská hrubostenná sladká, Žitavská hrubostenná sladká ja Hodonínska sladká vzpriamená.

Ensimmäinen teollinen paprikamylly kuului Šmiguran suvulle, ja sen toiminta käynnistyi vuonna 1928. Vuonna 1934 Holub-niminen Esztergomin arkkihiippakunnan varainhoitaja rakensi Diakovceen tehokkaan myllyn. Sen jälkeen rakennettiin mylly seuraaville paikkakunnille: Hurbanovo, Nové Zámky ja Dvory nad Žitavou.

Kasvinjalostustoimintaa alueelle soveltuvien lajikkeiden valitsemiseksi alettiin harjoittaa entistä enemmän 1950-luvulla. Ensimmäiset geneettisesti määritetyt paikalliset lajikkeet, kuten Karkulka ja Agronomka, tulivat viljelyyn. Jalostuksessa keskityttiin hyväksi todettujen paikallisten lajikkeiden käyttöön, ja näin saatiin laaja valikoima lajikkeita, joita viljellään vielä nykyäänkin. Tärkeimpiä lajikkeita ovat Dvorská, Kolora, Kora Zel, Žitavská, Karkulka, Hodonínska sladká vzpriamená, Irokez, Rubin, Czárdás, Kármin ja Szegedi 80.

Vaikka paprikantuotannossa mukana olevat tehtaat ja yritykset ovat maan yhteiskunnallisten muutosten vuoksi vaihdelleet, tuotteen erityisominaisuudet ja perinteinen tuotantomenetelmä ovat säilyneet nykypäivään.

Vaikka muilta alueilta tulevien paprikoiden määrä on valtava, ”Paprika Žitava”/”Žitavská paprika” -tuotteeseen käytettäviä maustepaprikoita viljellään edelleen Tonavan alangolla, ja se on merkittävä tulojen ja työllisyyden lähde alueella, erityisesti pienviljelijöille. Lisäksi se on heidän kulttuurinsa ja perinteidensä symboli.

Eritelmän julkaisutiedot

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta (3))

http://www.upv.sk/swift_data/source/pdf/specifikacie_op_oz/SPECIFIKACIA_Paprika_Zitava.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Katso alaviite 2.