FI Euroopan unionin virallinen lehti C 185/17

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2009/C 185/09

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”FARINE DE PETIT ÉPEAUTRE DE HAUTE PROVENCE”

EY-N:o FR-PGI-0005-0476-20.06.2005

SAN ( ) SMM ( X )

Tässä yhteenvedossa esitetään eritelmän pääkohdat tiedotustarkoituksessa.

1. Jäsenvaltion Toimivaltainen Viranomainen:

Nimi: Institut National de l’Origine et de la Qualité Osoite: 51 rue d’Anjou 75008 Paris FRANCE Puhelin +33 153898000 Faksi +33 142255797 Sähköposti: —

2. Ryhmittymä:

Nimi: Syndicat du Petit Épeautre de Haute-Provence Osoite: Quartier Aumage 26560 Mevouillon FRANCE Puhelin +33 475285186 Faksi +33 475285186 Sähköposti: petit.epeautre@orange.fr Kokoonpano: Tuottaja/jalostaja ( X ) Muu ( )

3. Tuotelaji:

Luokka 1.6: Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

4. Eritelmä:

(yhteenveto asetuksen (EY) N:o 510/2006 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1 Nimi:

”Farine de Petit Épeautre de Haute Provence”

4.2 Kuvaus:

Petit Épeautre eli yksijyvävehnä (Triticum monococcum) on heinäkasveihin kuuluva pienijyväinen viljalaji. Sille on luonteenomaista litteä, kaksitahoinen ja pitkävihneinen tähkä. Kuorellinen ehyt jyvä on kuorittava (ja mahdollisesti hiottava) ennen käyttöä. Hionnalla tarkoitetaan, että kuorinnan jälkeen poistetaan vielä ylimääräinen kuorikerros. Yksijyvävehnälle on vahvistettu erilaisia laatuvaatimuksia. Niiden ainesten enimmäisprosenttiosuus, jotka eivät ole moitteettoman laatuista perusviljaa, on vahvistettu 5 prosenttiin, josta:

2 prosenttia rikkoutuneita jyviä

1,5 prosenttia jyvistä koostuvia epäpuhtauksia (kuivettuneita jyviä, muita viljalajeja, tuholaisten vioittamia jyviä, alkioiden värivikoja, kuivauksessa lämpövioittuneita jyviä)

1 prosentti itäneitä jyviä

0,5 prosenttia erilaisia epäpuhtauksia (muiden kasvilajien siemeniä, vaurioituneita jyviä, kuoria, torajyviä, pilaantuneita jyviä, kuolleita hyönteisiä tai hyönteisten osia)

Ominaispaino on vähintään 77 kg/hl. Käsittelemättömien jyvien kosteuspitoisuus ei saa ylittää 14 prosenttia.

Kuorittujen jyvien valkuaisainepitoisuuden on oltava yli 10,5 prosenttia.

Yksijyvävehnästä saatava jauho on norsunluun tai kerman väristä. Petit Épeautre de Haute Provence -jauho on vaikeampi nostattaa kuin vehnäjauho, sillä sen gluteenipitoisuus on alhaisempi.

SMM koskee kokojyväjauhoa, jonka kivennäisainepitoisuus on yli 1,8 prosenttia, ja sihtijauhoa, jonka kivennäisainepitoisuus on alle 1,8 prosenttia. Molemmantyyppisten jauhojen kosteuspitoisuuden on oltava alle 14 prosenttia ja valkuaisainepitoisuuden yli 10,5 prosenttia.

Myllyjauhatettu jauho (ks. 4.5 kohta) voidaan pakata 500 g:n ja 1, 10, 25 tai 50 kg:n säkkeihin mutta se voidaan myös toimittaa irtotavarana kenelle tahansa toimijalle. Myllärin ei tarvitse olla pakkaaja.

Perinteinen kivijauhettu jauho (ks. 4.5 kohta) voidaan pakata 500 g:n ja 1, 10 ja 25 kg:n säkkeihin.

Jauhon parasta ennen -päivämäärä on 9 kuukautta myllytyspäivästä.

4.3 Maantieteellinen alue:

Maantieteellisellä merkinnällä suojattu alue (jyvien ja siemenviljan tuotanto, kuorinta ja jauhaminen jauhinkivillä) kattaa 235 kuntaa, jotka sijaitsevat yli 400 metrin korkeudella neljässä eri departementissa (Alpes de Haute-Provence, Hautes-Alpes, Drôme ja Vaucluse) Kaakkois-Ranskassa. Alue rajautuu seuraavasti:

Alpes de Haute Provencen departementti: — Kaikki seuraavissa kantoneissa sijaitsevat kunnat: Banon, Forqualquier, Manosque, Noyers-sur-Jabron, Reillanne ja Saint Etienne les Orgues — Château-Arnoux’n kantonissa seuraavat kunnat: Aubignosc, Château Arnoux, Chateauneuf Val St Donat, Montfort ja Peipin — Peyruis’n kantonissa seuraavat kunnat: Ganagobie, La Brillanne, Lurs ja Peyruis.

Hautes Alpesin departementti: — Kaikki seuraavissa kantoneissa sijaitsevat kunnat: Aspres/Büech, Orpierre, Rosans, Ribiers ja Serres — Laragnen kantonissa seuraavat kunnat: Eyguians, Laragne-Montéglin, Lazer, Le Poët, Upaix ja Ventavon.

Dromen departementti: — Kaikki seuraavissa kantoneissa sijaitsevat kunnat: Buis les Baronnies, La Motte Chalencon, Rémuzat ja Séderon — Luc en Diois’n kantonissa seuraavat kunnat: Beaumont en Diois, Beaurières, Charens, Jonchères, La Bâtie des Fonds, Les Près, Lesches en Diois, Luc en Diois, Miscon, Poyols, Val Maravel ja Valdrôme — Nyonsin kantonissa seuraavat kunnat: Arpavon, Aubres, Chateauneuf de Bordette, Chaudebonne, Condorcet, Curnier, Eyrolles, Les Pilles, Montaulieu, Saint Ferréol Trente Pas, Sainte Jalle ja Valouse.

Vauclusen departementti: — Kaikki Saultin kantonissa sijaitsevat kunnat — Aptin kantonissa seuraavat kunnat: Apt, Auribeau, Caseneuve, Castellet, Gignac ja Lagarde d'Apt — Rustrel, Saignon, Saint Martin de Castillon, Saint Saturnin d'Apt, Viens ja Villars — Bonnieux’n kantonissa seuraavat kunnat: Buoux ja Sivergues — Gordesin kantonissa seuraavat kunnat: Lioux ja Murs — Malaucènen kantonissa seuraavat kunnat: Brantes, Savoillan ja Saint Léger du Ventoux — Mormoironin kantonissa seuraavat kunnat: Blauvac, Flassan, Méthamis ja Villes sur Auzon — Pertuis’n kantonissa seuraavat kunnat: Beaumont de Pertuis, Cabrières d'Aygues, Grambois, La Bastide des Jourdans, La Motte d'Aygues, Peypin d'Aygues ja Vitrolles.

4.4 Alkuperätodisteet:

Kaikilla tiloilla viljelylohkot merkitään maatilarekisterin viljelylohkokarttaan. Kylvösiemenen alkuperän voi tarkastaa ostokuiteista. Kultakin viljelylohkolta korjatut määrät kirjataan maatilarekisterin viljelykorttiin.

Erien tunnistekorteista selviää, mistä tuotanto- ja/tai varastointieristä varastoitavat yksiköt koostuvat. Tunnistekorteista selviävät lisäksi korjatut ja kuoritut määrät, kuorijan tunnistetiedot ja kuorintapäivä. Kukin kuorinta-, jauhatus- ja pakkausvaihe merkitään varastokirjanpitoon ja erien seurantakorttiin. Näin varmistetaan jäljitettävyys siementen kylvöstä aina vähittäismyyntiin saakka.

4.5 Valmistusmenetelmä:

Suojatun maantieteellisen merkinnän saanutta yksijyvävehnää viljellään Haute-Provencen maantieteellisellä tuotantoalueella yli 400 metrin korkeudella. Viljelymenetelmät ovat perinteisiä: kiertoviljely, maantieteelliseltä alueelta peräisin olevan siemenviljan käyttö, kesä- ja syyskylvö ja synteettisten kemiallisten tuotteiden käyttökielto. Lannoitus on rajoitettu 60 yksikköön typpeä (yksi typpiyksikkö vastaa 1 kg:a N), 60 yksikköön potaskaa (yksi potaskayksikkö vastaa 1 kg:a kaliumoksidia (K2O)) ja 60 yksikköön fosforia (yksi fosforiyksikkö vastaa 1 kg:a fosforipentoksidia (P2O5)) hehtaarilta. Petit Épeautre de Haute Provence -yksijyvävehnää suosivat toukokuun sateet, jotka kasvattavat jyvien kokoa. Kuuman ja kuivan heinäkuun ansiosta sato kypsyy terveenä vailla kasvitauteja. Jyväsatoa saadaan kuorimattomana enintään 4 000 kilogrammaa hehtaarilta.

Sadonkorjuun jälkeen yksijyvävehnä varastoidaan kuorimattomana maantieteellisellä alueella odottamaan kuorintaa. Kuorinta on välttämätön ennen kuin yksijyvävehnää voidaan käyttää ruoanlaitossa tai myllyttää. Kuorinnan tekevät maantieteelliselle alueelle sijoittautuneet kuorijat. Kuorinnassa kuori irrotetaan jyvästä. Kuorinta vaatii todellista taitotietoa ja edellyttää suurta huolellisuutta ja kuorintaan soveltuvia välineitä. Jyvää ei saa pilata mutta kuorintaa ei myöskään saa jättää vajavaiseksi. Tämä vaatii kuorijalta taitoa. Eri lajittelu- ja kuorintavaiheiden jälkeen tuloksena on jyvä, jonka pituus on 5–10 mm ja vähimmäispaksuus 1,5 mm. Sadonkorjuun ja kuorinnan välillä saa olla enintään kaksi vuotta.

Jauhatuksessa ei käytetä lisäaineita eikä jyviä kastella (tämä edesauttaa jauhon säilymistä, koska hapettuminen on vähäisempää). Jauhatuksessa käytetään kuorittuja ja/tai kuorinnan aikana rikkoutuneita jyviä. Taitotieto piilee siinä, kuinka jauhatusta säännellään halutun tuloksen aikaansaamiseksi. Jauho on valmistettava kuuden kuukauden kuluessa kuorinnasta. Erät on myllytettävä kolmen kuukauden kuluessa myllyyn tulosta. Jauhatusta on kahdentyppistä: kivijauhatusta ja myllyjauhatusta.

Perinteinen kivijauhatus tehdään maantieteellisellä alueella. Kivijauhatuksen suorittaa tuottaja omalla tilallaan itse kasvattamistaan jyvistä.

Jyvät murskataan ja seulotaan kivimyllyssä. Näin jyvät voidaan rouhia lämmittämättä. Jyvät jauhetaan kertaalleen kahden uritetun kiven välissä (toinen kivi pysyy paikallaan ja toinen pyörii). Jauhinkivien silmään kaadetut jyvät valuvat rihloja pitkin ja murskautuvat, minkä jälkeen keskipakovoima heittää ne kivien ulkopuolelle. Säkitys, punnitus ja sulkeminen tehdään käsin.

Myllyjauhatus voidaan tehdä maantieteellisen alueen ulkopuolella. Jauhatus tehdään rouhimalla ja jauhamalla jyvät useaan otteeseen. Kunkin rouhinnan ja jauhannan välissä tehdään seulonta. Puhallusjärjestelmän sisältävän tasoseulan avulla lopputuote voidaan ohjata jauhosiiloon (lopputuotteen varastointi) ja välituotteet voidaan ohjata uudelleen rouhintaan ja jauhantaan.

Näissä kahdentyyppisessä myllytyksessä saadaan kokojyväjauhoa. Jauho voidaan vielä sihdata sihtijauhoksi.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

Merkinnän ”Haute Provence” kattamalla maantieteellisellä alueella on yhtenäinen välimerellinen ilmasto, ja alueelle on erityisesti luonteenomaista sen korkeus merenpinnasta, joka lauhduttaa ilmastoa. Kesät ovat kuivia, mutta talvet hyvin kylmiä.

Petit Épeautre de Haute Provence on sopeutunut karuihin, alueelle luonteenomaisiin ilmasto-oloihin, sillä varhaisen kylvön ansiosta se pystyy selviämään ankarasta talvesta. Jyvien laatua suosivat toukokuun myöhäiset sateet, jotka usein saapuisivat liian myöhään kuukautta aikaisemmille talvivehnälle ja -ohralle.

Alue sijaitsee tertiäärikaudelta peräisin olevalla kalkkipitoisella karstisella pohjamaalla, jolla on paljon halkeamia. Petit Épeautre de Haute Provence menestyy hyvinkin karulla maaperällä (tunnetaan myös nimellä ’spelttivyöhyke’), jolla viljellään myös laventelia. Yksijyvävehnän yhteys maantieteelliseen alkuperään näkyy hyvin jalostuslaitosten sijainnissa. Kuoriminen tehdään alueelle hajautuneissa pienyrityksissä. Ennen vesistöjen varsilla oli useita jauhoa tuottavia myllyjä, jotka eivät ole enää nykyisin toiminnassa. Myllyissä oli monikäyttöiset jauhinkivet. Koska tekniikka on kehittynyt ja taitotieto samalla periytynyt, kuorijoilla on nykyisin käytössään erityisiä, kunkin erän mukaan säädettäviä laitteita. Tämän myötä tuotto on kasvanut, sillä kuorinnan ja lajittelun aikana rikkoutuu aiempaa vähemmän jyviä. Kuoritun jyvän laatu onkin yksi parhaita arviointikriteereitä. Taitotieto piilee siinä, että kuorinta-aika on määriteltävä täsmälleen oikein. Ennen muinoin yksijyvävehnäjauho (jossa on runsaasti lipidejä) oli tuotantopyrkimyksistä huolimatta halvempaa kuin vehnäjauho, ja Haute Provencessa oli useita tätä jauhoa tuottavia myllyjä.

Nämä myllyt olivat tärkeitä, sillä niissä jyvät ensin kuorittiin ja sitten jauhettiin. Yksijyvävehnäjauhoa tuotettiin vain tarvittava määrä, jottei jauho pilaantuisi, ja sitä käytettiin Haute Provencessa samaan tapaan kuin vehnäjauhoa alavilla mailla. Vaikka yksijyvävehnäjauhon tuotantomäärät olivat pienet vehnäjauhoon verrattuna, jauhoa on kuitenkin aina tuotettu.

Historiallisesti ajateltuna Petit Épeautre en Haute Provence -yksijyvävehnästä on viitteitä jo joillakin esihistoriallisilla paikoilla Provencessa. Kun ’Provincia’ (Provence) oli Rooman vallan alaisuudessa, viljely ajautui kauemmaksi syrjäisten seutujen viljelemättömille maille, joilla Rooman valta oli vähäinen. Kun Rooman valtakunta hajosi, pohjoiset heimot valtasivat Provencen ja väestö joutui vetäytymään takamaille. Sitkeytensä ja säilyvyytensä ansiosta Petit Épeautre auttoi väestöä selviytymään. Petit Épeautrea viljeltiin Provencessa läpi keskiajan. Lajin myöhemmästä viljelystä eri puolilla Haute Provencea kertovat hallinnolliset määräykset (1338), kyselyt (1775) ja maataloustilastot (1804–1874).

Petit Épeautre -jauho on kiinteä ja hyvin tunnettu osa Haute Provencen ruokaperinnettä. Jakelijat ja jalostajat yhdistävät Petit Épeautren yleensä Haute Provenceen, koska se on alueelle tyypillinen tuote. Haute Provence tunnetaan yksijyvävehnän perinteisenä tuotantoalueena.

Petit Épeautre de Haute Provence -jauho tunnetaan siitä leivottavasta kullanvärisestä, hienostuneen pähkinän makuisesta leivästä.

4.7 Tarkastuslaitos:

Nimi: ULASE, Organisme Certificateur Osoite: ZA Champgrand 26270 Loriol sur Drome FRANCE Puhelin +33 475611300 Faksi +33 475856212 Sähköposti: info@ulase.fr

4.8 Merkinnät:

Jauhoon on merkittävä myyntinimike, suojattu maantieteellinen merkintä, jauhatuserän numero, nettopaino, parasta ennen -päivämäärä, nimi tai yrityksen nimi sekä pakkausosoite.