/* KOM/2011/0560 lopullinen - 2011/0242 (COD) */ Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS asetuksen (EY) N:o 562/2006 muuttamisesta rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille poikkeuksellisissa olosuhteissa koskevien yhteisten sääntöjen vahvistamiseksi





PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA Schengen-alueen hallinnointi – vapaan liikkumisen alue vahvemmaksi Tähän ehdotukseen sisältyvien muutosten tausta ja perustelut sekä yksityiskohtainen selvitys siitä, miten niiden on tarkoitus toimia käytännössä, esitetään Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle esitetyssä komission tiedonannossa Schengen-alueen hallinnointi – vapaan liikkumisen alue vahvemmaksi , joka annetaan yhdessä tämän ehdotuksen kanssa. Muutokset lainsäädännössä Eurooppa-neuvosto kehotti 23.–24. kesäkuuta luomaan mekanismin, jonka avulla voidaan reagoida todella kriittisessä tilanteessa. Jotta saataisiin laadittua tarvittava oikeudellinen kehys tähän pyyntöön vastaamiseksi, on muutettava asetuksella (EY) N:o 562/2006 vahvistettua Schengenin rajasäännöstöä. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan rajavalvontaa ulkorajoilla koskevat säännöt ja säädetään rajavalvonnan poistamisesta sisärajoilta sekä mahdollisuudesta palauttaa se rajatuissa tapauksissa. Koska henkilöiden vapaa liikkuvuus alueella ilman sisärajoja on unionin tärkeimpiin kuuluva saavutus, jonka etuja voivat hyödyntää kaikki tällä alueella asuvat henkilöt, olisi edellytettävä päätöksen tekemistä unionin tasolla tapauksissa, joissa yksipuolinen ja joissakin tapauksissa epäselvä kansallinen päätös todennäköisesti vaikuttaa vapaaseen liikkuvuuteen. Näin ollen yleissääntönä olisi oltava, että rajavalvonnan palauttamisen sisärajoille olisi perustuttava komission ehdottamaan ja täytäntöönpanosäädöksenä antamaan päätökseen jäsenvaltioiden esitettyä kantansa tarkastelumenettelyssä, joka vahvistetaan yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä tarkastelumenettelyssä 16. helmikuuta 2011 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011[1]. Päätöksessä on eriteltävä, minne sisärajoille rajavalvonta voidaan poikkeuksellisesti palauttaa, ja sen on perustuttava 30 vuorokauden jaksoihin, jotka voidaan uusia ja joiden enimmäiskesto on kuusi kuukautta. Tätä ajanjaksoa voidaan jatkaa ainoastaan tapauksissa, joissa rajavalvonnan palauttaminen sisärajoille on seurausta Schengenin arviointimekanismin kautta saadusta tiedosta, jonka mukaan jokin jäsenvaltio on jatkuvasti epäonnistunut oman ulkorajaosuutensa suojelemisessa asianmukaisesti. Tästä huolimatta jäsenvaltiot säilyttävät ennakoimattomien tapahtumien varalta mahdollisuuden palauttaa rajavalvonnan sisärajoilla yksipuolisesti, jos välittömät toimet ovat tarpeen. Tällainen päätös tulee voimaan välittömästi, ja siitä ilmoitetaan komissiolle, Euroopan parlamentille ja muille jäsenvaltioille. Rajavalvonnan palauttaminen sisärajoille tällaisissa olosuhteissa rajoitetaan kuitenkin kestoltaan viiteen vuorokauteen. Tällaisessa tapauksessa komissio voi kuulla kaikkia jäsenvaltioita arvioidakseen toteutetun toimenpiteen asianmukaisuutta. Tällainen kuuleminen ei lykkää jäsenvaltion tekemää päätöstä. Tarvittaessa rajavalvonnan palauttamista sisärajoille voidaan jatkaa, mutta siinä tapauksessa sen on perustuttava komission päätökseen, joka on annettu täytäntöönpanosäädöksenä edellä mainitun asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklassa säädetyllä kiireellisellä menettelyllä. Koordinoitu EU:n toimiin perustuva toimintatapa mahdollistaisi kaikkien Euroopan etujen huomioon ottamisen. Tällaisen toimintatavan avulla voitaisiin käsitellä tilanteita, joissa jonkin jäsenvaltion yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu vakava, lyhytaikainen, suuressa määrin paikallinen uhka, sekä tilanteita, joilla on laajempia ja pitempiaikaisia seurauksia. Molemmissa tapauksissa koordinoitu Euroopan laajuinen toimintatapa on perusteltu, sillä kaikkiin päätöksiin rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille, vaikka ne koskisivatkin rajoitettua ajanjaksoa rajoitetulla maantieteellisellä alueella, liittyy olennaisesti se, että inhimilliset ja taloudelliset seuraukset tuntuvat myös tällaisia toimenpiteitä toteuttavan jäsenvaltion ulkopuolella. Tällaisen koordinoidun eurooppalaisen lähestymistavan tarve on sitäkin pakottavampi silloin, kun johonkin ulkorajan osuuteen kohdistuu odottamatonta ja voimakasta painetta, tai kun jäsenvaltio on jatkuvasti epäonnistunut oman ulkorajaosuutensa valvonnassa, ja kun olosuhteet ovat sellaiset, että ne aiheuttavat vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle joko unionin tasolla tai kansallisella tasolla. Kaikilla rajavalvonnan palauttamista sisärajoille koskevilla päätöksillä on suora vaikutus kaikkiin matkustajiin ja kaikkien jäsenvaltioiden yhteisiin etuihin. Rajavalvonta olisi palautettava sisärajoille tällaisissa olosuhteissa vain viimeisenä keinona, ja vain siihen asti, että muut toimenpiteet saadaan toteutettua tilanteen vakiinnuttamiseksi kyseisellä ulkorajan osuudella joko EU:n tasolla solidaarisuuden hengessä ja/tai kansallisella tasolla, niin että huolehditaan yhteisten sääntöjen paremmasta noudattamisesta. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TULOKSET Maahanmuuttotiedonannossaan[2] komissio ehdotti mahdollisuutta ottaa käyttöön mekanismi, jonka nojalla EU:n tasolla voidaan tehdä päätös siitä, mitkä jäsenvaltiot ottavat sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan poikkeuksellisesti uudelleen käyttöön ja kuinka pitkäksi ajaksi. Tiedonannossa esitettiin ajatuksia mahdollisuudesta ottaa käyttöön mekanismi poikkeuksellisiin olosuhteisiin reagoimiseksi, esimerkiksi mahdollisella koordinoidulla EU-pohjaisella rajavalvonnan väliaikaisella palauttamisella sisärajoille viimeisenä keinona. Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto suhtautui näihin ajatuksiin myönteisesti kokouksessaan 12. toukokuuta 2011, samoin kuin Eurooppa-neuvosto 23.–24. kesäkuuta 2011 pidetyssä kokouksessaan, jossa se totesi, että ”Schengen-yhteistyön yleistä toimivuutta uhkaaviin poikkeuksellisiin olosuhteisiin reagoimiseksi olisi otettava käyttöön mekanismi, joka ei kuitenkaan saa vaarantaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatetta”. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 77 artiklan 1 ja 2 kohta. Tällä asetusehdotuksella muutetaan henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15. maaliskuuta 2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 562/2006. Kyseinen asetus perustui Euroopan yhteisön perustamissopimuksen vastaaviin määräyksiin eli 62 artiklan 1 kohtaan (sisärajat) ja 2 kohdan a alakohtaan (ulkorajat). 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotetulla muutoksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. 2011/0242 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS asetuksen (EY) N:o 562/2006 muuttamisesta rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille poikkeuksellisissa olosuhteissa koskevien yhteisten sääntöjen vahvistamiseksi EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 1 ja 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Euroopan unionin tärkeimpiin saavutuksiin kuuluu sellaisen alueen luominen, joka takaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden yli sisärajojen. Tällaisella alueella, jonka sisärajoilla ei suoriteta valvontaa, tarvitaan yhteinen toimintatapa tilanteissa, jotka vaikuttavat vakavasti Euroopan unionin tai yhden taikka useamman jäsenvaltion yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen, mahdollistamaan rajatarkastusten palauttaminen sisärajoille poikkeuksellisissa tilanteissa vaarantamatta kuitenkaan henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatetta. Kun otetaan huomioon tällaisten viimeisenä keinona toteutettavien toimenpiteiden mahdolliset vaikutukset kaikkiin henkilöihin, joilla on oikeus liikkua kyseisellä alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, tarvitaan unionin yhteinen toimintatapa. (2) Vapaa liikkuvuus alueella, jonka sisärajoilla ei suoriteta rajavalvontaa, on unionin tärkeimpiä saavutuksia. Koska rajavalvonnan väliaikainen palauttaminen sisärajoille vaikuttaa vapaaseen liikkuvuuteen, päätökset tällaisista toimista olisi tehtävä unionin tasolla. Joka tapauksessa rajavalvonnan palauttamista sisärajoille olisi käytettävä ainoastaan viimeisenä keinona, sen soveltamisalan ja keston olisi oltava tiukasti rajattu ja sen olisi perustuttava täsmällisiin puolueettomiin arviointiperusteisiin sekä sen tarpeellisuuden arviointiin, joka olisi suoritettava unionin tasolla. Tapauksissa, joissa vakava, yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuva uhka edellyttää välittömiä toimia, jäsenvaltion olisi voitava palauttaa rajavalvonta sisärajoilleen enintään viiden vuorokauden ajaksi, ja ajanjakson jatkamisesta olisi päätettävä unionin tasolla. (3) Tehtäessä päätöksiä rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille olisi harkittava toimenpiteen tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta suhteessa yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvaan uhkaan, joka aiheuttaa pyynnön palauttaa rajavalvonnan sisärajoille, minkä lisäksi olisi harkittava vaihtoehtoisia toimenpiteitä, joita voitaisiin toteuttaa kansallisella ja/tai unionin tasolla, sekä tällaisen toimenpiteen vaikutusta vapaaseen liikkuvuuteen alueella, jolla ei ole sisärajoja. (4) Rajavalvonnan palauttaminen sisärajoille saattaa poikkeuksellisesti olla tarpeen, jos yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle aiheutuu vakavaa uhkaa unionin tasolla tai kansallisella tasolla, erityisesti terroritekojen tai -uhkien seurauksena sekä järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttamien uhkien seurauksena. (5) On mahdollista, että syntyy tilanteita, joissa suuri määrä kolmansien maiden kansalaisia ylittää yhden tai useamman jäsenvaltion ulkorajan. Tämä saattaa johtaa toisen jäsenvaltion tai toisten jäsenvaltioiden alueella laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten odottamattomaan ja merkittävään liikkumiseen jäsenvaltioiden välillä. Kun otetaan huomioon, kuinka moniin jäsenvaltioihin tällainen odottamaton ja merkittävä jäsenvaltioiden välillä liikkumisen lisääntyminen vaikuttaa, sekä tämän lisääntymisen kokonaisvaikutus maahanmuuttotilanteeseen unionissa tai yksittäisessä jäsenvaltiossa, voidaan katsoa välttämättömäksi palauttaa rajavalvonta väliaikaisesti unionin sisärajoille, jos olosuhteet ovat sellaiset, että ne muodostavat vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle unionin tasolla tai kansallisella tasolla. Se, että suuri määrä kolmansien maiden kansalaisia ylittää unionin ulkorajan, voisi poikkeuksellisissa olosuhteissa olla perusteena joidenkin rajavalvontatoimien välittömälle palauttamiselle sisärajoille, jos tällainen toimenpide on tarpeen yleisen järjestyksen ja sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi vakavalta ja akuutilta uhalta unionin tasolla tai kansallisella tasolla. (6) Tiettyjen valvontatoimien väliaikainen palauttaminen sisärajoille voisi olla myös vastaus arviointi- ja valvontamekanismin perustamisesta Schengenin säännöstön soveltamisen varmistamista varten annetun asetuksen 15 artiklan mukaisissa Schengen-arvioinneissa havaittuihin vakaviin puutteisiin, jos olosuhteet olisivat sellaiset, että ne muodostavat vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle unionin tasolla tai kansallisella tasolla. (7) Ennen kuin päätetään tiettyjen valvontatoimien väliaikaisesta palauttamisesta sisärajoille, olisi tarkasteltava perusteellisesti mahdollisuutta toteuttaa taustalla olevaan tilanteeseen puuttumiseksi toimenpiteitä, joihin kuuluu myös apu unionin elimiltä kuten Frontexilta tai Europolilta sekä tekniset tai taloudelliset tukitoimenpiteet kansallisella tasolla ja/tai unionin tasolla. Lisäksi sisärajavalvonnan palauttamisesta tehtyjen päätösten olisi perustuttava perusteltuihin tietoihin, joita voi toimittaa palauttamista pyytävä jäsenvaltio tai jotka voivat olla peräisin muista lähteistä, kuten tarkastuskäynneiltä. (8) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[3] mukaisesti. Kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta ja kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohdan huomioon ottamiseksi sovelletaan tarkastelumenettelyä. (9) Jos pakottavat kiireellisyyssyyt niin vaativat, komission olisi annettava välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka liittyvät yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvan uhan välittömyyteen unionin tasolla tai kansallisella tasolla. (10) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen eikä asetus sen vuoksi sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä asetuksella kehitetään Schengenin säännöstöä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kolmannen osan V osaston määräysten nojalla, Tanskan on päätettävä edellä mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen antamisesta, saattaako se sen osaksi kansallista lainsäädäntöään. (11) Tällä asetuksella kehitetään sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY[4] mukaisesti. Sen vuoksi Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu tämän asetuksen antamiseen eikä asetus sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta siihen. (12) Tällä asetuksella kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY[5] mukaisesti. Sen vuoksi Irlanti ei osallistu tämän asetuksen antamiseen eikä asetus sido Irlantia eikä sitä sovelleta siihen. (13) Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyssä sopimuksessa[6]. (14) Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä allekirjoitetussa sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen[7]. (15) Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa, joka koskee Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymistä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehtyyn sopimukseen[8]. (16) Kyproksen osalta tämä asetus on vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu Schengenin säännöstöön perustuva tai muutoin siihen liittyvä säädös. (17) Bulgarian ja Romanian osalta tämä asetus on vuoden 2005 liittymisasiakirjan 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu Schengenin säännöstöön perustuva tai muutoin siihen liittyvä säädös. (18) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, myös liikkumis- ja oleskeluvapautta. Tämä asetus olisi pantava täytäntöön kyseisten oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (EY) N:o 562/2006 seuraavasti: (1) Korvataan 23–26 artikla seuraavasti: ” 23 artikla Rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille koskevat yleiset puitteet 1. Jos alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu unionin tasolla tai kansallisella tasolla vakava uhka, sisärajoilla suoritettava rajavalvonta voidaan poikkeuksellisesti palauttaa yhden tai usean jäsenvaltion kaikille sisärajoille tai niiden tietyille osuuksille rajoitetuksi, enintään 30 vuorokauden ajaksi tai, jos vakava uhka kestää pitempään kuin 30 vuorokautta, sen arvioidun keston ajaksi. Sisärajoille väliaikaisesti palautetun rajavalvonnan laajuus ja kesto eivät saa ylittää sitä, mikä on uhan vakavuuden vuoksi ehdottoman välttämätöntä. 2. Rajavalvonta voidaan palauttaa sisärajoille ainoastaan tämän asetuksen 24, 25 ja 26 artiklassa säädetyin menettelyin. Jäljempänä 23 a artiklassa luetellut arviointiperusteet on otettava huomioon kaikissa tapauksissa, joissa harkitaan päätöstä rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille. 3. Jos yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen unionin tasolla tai kansallisella tasolla kohdistuva vakava uhka jatkuu pitempään kuin 1 kohdassa säädetyn ajan, rajavalvontaa sisärajoilla voidaan jatkaa 23 a artiklassa luetellut arviointiperusteet huomioon ottaen enintään 30 vuorokautta kerrallaan 1 kohdassa tarkoitettujen syiden perusteella ja ottaen huomioon mahdolliset uudet tekijät. 4. Kokonaisajanjakso, jonka aikana rajavalvonta on palautettuna sisärajoille 1 kohdan mukaisen alkuperäisen ajanjakson ja 3 kohdan mukaisten jatkamisten perusteella, ei voi ylittää kuutta kuukautta. Ulkoiseen rajavalvontaan tai palauttamismenettelyihin liittyvien, arviointi- ja valvontamekanismin perustamisesta Schengenin säännöstön soveltamisen varmistamista varten annetun asetuksen 15 artiklan mukaisesti todettujen jatkuvien vakavien puutteiden tapauksessa komissio voi päättää tämän ajanjakson jatkamisesta. 23 a artikla Rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille koskevat arviointiperusteet 1. Päätettäessä rajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta yhdelle tai useammalle sisärajalle tai niiden osille, komission tai 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kyseisen jäsenvaltion on arvioitava, missä määrin tällainen toimenpide todennäköisesti lieventää asianmukaisesti yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen unionin tasolla tai kansallisella tasolla kohdistuvaa uhkaa, ja arvioitava toimenpiteen oikeasuhteisuutta suhteessa kyseiseen uhkaan. Tämän arvioinnin on perustuttava kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden toimittamiin yksityiskohtaisiin tietoihin ja mahdollisiin muihin merkityksellisiin tietoihin, kuten mahdollisiin 2 kohdan mukaisesti saatuihin tietoihin. Tällaista arviointia suoritettaessa on otettava erityisesti huomioon seuraavat näkökohdat: 1. yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen unionin tasolla tai kansallisella tasolla kohdistuvien mahdollisten uhkien todennäköinen vaikutus, myös terroritekojen tai -uhkien sekä järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttamien uhkien seurauksena; 2. sellaisten teknisten tai taloudellisten tukitoimenpiteiden saatavuus, joihin voitaisiin turvautua tai on turvauduttu kansallisella ja/tai EU:n tasolla, mukaan luettuna apu unionin elimiltä kuten Frontexilta, Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastolta tai Europolilta, sekä se, missä määrin tällaiset toimenpiteet todennäköisesti asianmukaisesti lieventävät yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen unionin tasolla tai kansallisella tasolla kohdistuvia uhkia; 3. arviointi- ja valvontamekanismin perustamisesta Schengenin säännöstön soveltamisen varmistamista varten annetun asetuksen mukaisissa Schengen-arvioinneissa todettujen ulkorajavalvontaan tai palauttamismenettelyihin liittyvien vakavien puutteiden nykyinen ja todennäköinen tuleva vaikutus; 4. tällaisen toimenpiteen todennäköinen vaikutus vapaaseen liikkuvuuteen alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa. 2. Ennen päätöksen antamista komissio voi 5. pyytää jäsenvaltioita, Frontexia, Europolia, Eurojustia, perusoikeusvirastoa tai muuta unionin elintä toimittamaan sille lisätietoja, 6. tehdä tarkastuskäyntejä jäsenvaltioiden ja Frontexin, Europolin ja minkä tahansa muun asian kannalta merkityksellisen EU:n elimen asiantuntijoiden tuella saadakseen tietoja, jotka ovat olennaisia rajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta sisärajoille tehtävän päätöksen kannalta, tai tarkistaakseen tällaisia tietoja. 24 artikla Rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille koskeva menettely 1. Jos jäsenvaltio katsoo, että rajavalvonta olisi palautettava sisärajoille 23 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on esitettävä komissiolle asiaa koskeva pyyntö viimeistään kuusi viikkoa ennen suunniteltua palauttamista, tai tätä lyhyemmän ajan kuluessa, jos rajavalvonnan sisärajoille palauttamisen tarpeen aiheuttavat olosuhteet ovat käyneet ilmi alle kuusi viikkoa ennen suunniteltua palauttamista, sekä annettava seuraavat tiedot: 7. suunnitellun palauttamisen syyt sekä kaikki merkitykselliset yksityiskohtaiset tiedot tapahtumista, jotka muodostavat vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle unionin tasolla tai kansallisella tasolla; 8. suunnitellun palauttamisen laajuus ja tiedot siitä, mihin osaan tai osiin sisärajoja rajavalvonta on tarkoitus palauttaa; 9. vahvistettujen rajanylityspaikkojen nimet; 10. suunnitellun palauttamisen päivämäärä ja kesto; 11. tarvittaessa toimenpiteet, jotka muiden jäsenvaltioiden on määrä toteuttaa. Tällaisen pyynnön voivat esittää myös kaksi tai useampia jäsenvaltioita yhdessä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava myös jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille samanaikaisesti pyynnön esittämisen kanssa. 3. Jäsenvaltion esitettyä pyynnön 1 kohdan nojalla tai kyseisen kohdan a–e alakohdassa eriteltyjen tietojen pohjalta omasta aloitteestaan komissio päättää rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 33 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 4. Komissio päättää sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan jatkamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 33 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 5. Komissio hyväksyy 33 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät tilanteisiin, joissa sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan jatkamista 4 kohdan mukaisesti edellyttävät olosuhteet käyvät ilmi myöhemmin kuin 10 vuorokautta ennen suunniteltua jatkamista, välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä. 25 artikla Erityismenettely välittömiä toimia edellyttävissä tapauksissa 1. Jos jäsenvaltion yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuva vakava uhka edellyttää välittömien toimien toteuttamista, asianomainen jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti palauttaa rajavalvonnan sisärajoille välittömästi enintään viiden vuorokauden rajoitetuksi ajaksi. 2. Jäsenvaltion, joka palauttaa rajavalvonnan sisärajoille, on ilmoitettava asiasta samanaikaisesti muille jäsenvaltioille ja komissiolle ja esitettävä 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ja mainittava perustelut tämän menettelyn soveltamiselle. Komissio voi kuulla muita jäsenvaltioita välittömästi saatuaan ilmoituksen. 3. Jos yleiseen järjestykseen tai jäsenvaltion sisäiseen turvallisuuteen kohdistuva vakava uhka jatkuu pitempään kuin 1 kohdassa säädetyn ajan, komissio päättää sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan jatkamisesta. Kun otetaan huomioon 1 kohdassa säädetyn ajanjakson päättymisen jälkeen pakottavista kiireellisyyssyistä toteutettavien välittömien toimien tarve, komissio hyväksyy 33 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä. 26 artikla Jatkuvien vakavien puutteiden kohdalla sovellettava erityismenettely 1. Tapauksissa, joissa komissio katsoo, että ulkoiseen rajavalvontaan tai palauttamismenettelyihin liittyy arviointi- ja valvontamekanismin perustamisesta Schengenin säännöstön soveltamisen varmistamista varten annetun asetuksen 15 artiklan mukaisesti todettuja jatkuvia vakavia puutteita, ja siinä määrin kun nämä puutteet muodostavat vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle unionin tasolla tai kansallisella tasolla, rajavalvonta voidaan palauttaa sisärajoille enintään kuuden kuukauden ajaksi. Tätä ajanjaksoa voidaan jatkaa toisella enintään kuuden kuukauden jaksolla, ellei vakavia puutteita ole korjattu. Ajanjaksoa voidaan jatkaa tällä tavoin enintään kolme kertaa. 2. Komissio päättää rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 33 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 3. Komissio päättää sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan jatkamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 33 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 4. Komissio hyväksyy 33 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät tilanteisiin, joissa sisärajoilla suoritettavan rajavalvonnan jatkamista 3 kohdan mukaisesti edellyttävät olosuhteet käyvät ilmi myöhemmin kuin 10 vuorokautta ennen suunniteltua jatkamista, välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.” (2) Korvataan 27 artikla seuraavasti: ” 27 artikla Tiedottaminen lainsäätäjille Komissio ja kyseinen jäsenvaltio tai kyseiset jäsenvaltiot ilmoittavat Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisimman pian syistä, jotka saattavat johtaa 23–26 artiklan soveltamiseen.” (3) Korvataan 29 ja 30 artikla seuraavasti: ” 29 artikla Selvitys rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille Viimeistään neljä viikkoa sen jälkeen, kun rajavalvonta on lopetettu sisärajoilta, rajavalvontaa sisärajoilla suorittaneen jäsenvaltion on esitettävä Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle selvitys rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille ja käsiteltävä siinä erityisesti tarkastusten suorittamista ja rajavalvonnan sisärajoille palauttamisen tehokkuutta. 30 artikla Tiedottaminen yleisölle Komissio tiedottaa yleisölle päätöksestä, joka on annettu rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille, ja ilmoittaa erityisesti tällaisen toimenpiteen alkamis- ja päättymispäivän, elleivät erittäin tärkeät turvallisuussyyt ole tämän esteenä.” (4) Lisätään 33 a artikla seuraavasti: ” 33 a artikla Komiteamenettely 1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea. 2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. 3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa yhdessä sen 5 artiklan kanssa.” 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13. [2] KOM(2011) 248, 4.5.2011. [3] EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13. [4] EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43. [5] EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20. [6] EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36. [7] EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52. [8] EUVL L 160, 18.6.2011, s. 19.