EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
Bryssel 23.10.2001
KOM(2001) 582 lopullinen
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN
PARLAMENTILLE JA TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE
Kohti sisämarkkinoita, joilla ei ole veroesteitä
Strategia yhtenäistetyn yhtiöveropohjan luomiseksi yrityste n EU:n laajuista
toimintaa varten
2SISÄLLYSLUETTELO
1. Johdanto..................................................................................................................... .3
2. Tarve mukauttaa EU:n yritysv erotus muuttuvaan ympäristöön.......................... 4
3. Tosiasiallisten yritysveroka ntojen välisten erojen vaikutus
investointikannustimiin  sisämarkkinoilla................................................................ 6
4. Rajat ylittävää taloudellista toimintaa haittaavien veroesteiden poistaminen
sisämarkkinoilta....................................................................................................... 10
5. Yhtenäisen yhtiöveropohjan  luominen yritysten EU:n laajuista toimintaa varten15
6. Jatkotoimet ja päätelmät......................................................................................... 20
Liite: Tiivistelmä komission yksiköiden laatimasta selvityksestä "Yritysverotus
sisämarkkinoilla [SEC(2001)1681]"
31. J OHDANTO
EU:n
yritysverotuksen
uudistaminen on
elintärkeää
Lissabonissa
asetettujentavoitteiden
saavuttamiseksi.Euroopan unioni on asettanut itselleen strategisen päämäärän:  "… siitä
on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous …".Tämä tavoite asetettiin ensimmä isen kerran Lissabonin Eurooppa-
neuvoston kokouksessa maaliskuussa 2000 ja vahvistettiin Tukholman
Eurooppa-neuvoston kokouksessa maaliskuussa 2001. Yleisestineuvoston Lissabonin kokouksessa myös kehotettiin luomaan yleinenEU:n taloudellista toimint aa tukeva puitekehys. Yr itysten verotuksella on
tärkeä osa tämän tavoitteen saavuttamisessa ja tasavertaistenmahdollisuuksien luomisessa  EU:ssa toimiville yr ityksille. Vaikka muilla
politiikan alueilla on toteutettu me rkittäviä toimenpite itä, tämän kohdalla
ei ole tapahtunut paljon, ja jäsenva ltioissa on käytössä käytännöllisesti
katsoen samat yritysverojärjeste lmät kuin ennen si sämarkkinoiden
perustamista. Tähän epäsuhtaiseen kehitykseen on puututtava nyt, ja
EU:n välittömästi odotetta vissa oleva laajentuminen tekee asian vielä
kiireellisemmäksi.
Komission yksiköt
ovat laatineet
laajan asiaa
koskevanselvityksen.Toukokuussa 2001 annetussa tiedon annossa "Euroopan unionin
veropolitiikka" [KOM(2001)260] yk silöitiin välittömän ja välillisen
verotuksen sekä yleisiä että joitakin ensisijaisia erityistavoitteita. Tämätiedonanto vie tätä pros essia askelen verran edemmäksi kä sittelemällä
yksityiskohtaisesti välittömiä yr itysveroja Euroopan unionissa.
Tutkimuksessa "Yritysverotus sisä markkinoilla", j onka tiivistelmä on
tämän tiedonannon liitteenä, on selvitetty, johtaako nykyisin sovellettava
yritysverotus sisämarkkinoiden alue ella tehottomuuteen ja estääkö se
markkinoilla toimivia yrityksiä saamasta siitä täyttä etua. Tämä johtaisiEU:n hyvinvoinnin vähenemiseen, alentaisi EU:n yritysten
kilpailukykyä  ja olisi näin ollen Lissa bonissa asetettujen tavoitteiden
vastaista.
Neuvoston
antaman erityis-valtuuden
mukaisesti
komissio selittää
EU:n
yritysverotustakoskevaa
strategiaansa
lähivuosia varten.Tämä tiedonanto täydentää tuota tu tkimusta ja rakentuu sen varaan.
Tiedonannossa esitetään komission nä kemys siitä, mitä on tehtävä ja mitä
voidaan tosiasiallisesti tehdä yritysve rotuksen alalla EU:ssa lähivuosina,
jotta EU:n yritysverotus sopeutettaisiin uuteen taloudelliseen
kehykseen ja jotta saataisiin aikaan tehokkaammat sisämarkkinat
ilman sisäisiä veroesteitä . Tätä varten tiedonannon lopussa esitetään
joitakin konkreettis ia aloitteita.
Molemmat asiakirjat ovat yhde ssä vastaus ministerineuvoston
heinäkuussa 1999 komissiolle antamaan valtuutukseen tutkiajäsenvaltioiden yritysverotuksen tosiasiallisissa tasoissa esiintyvienerojen vaikutusta taloudellisen  toiminnan ja investointien
sijoittautumiseen sekä niiden ve rotussäännösten vaikutusta, jotka
muodostavat esteitä ra jat ylittävälle  taloudellise lle toiminnalle
sisämarkkinoilla, sekä keinoja näiden asioiden korjaamiseen.
4Yritysverotusta koskevien EU:n tasolla tehtyjen aloitteiden historiaa
Euroopan yhteisöjen perustamisesta lähtien yritysverotus on ollut erityisen huomion kohteena, koska se on ollut
tärkeä tekijä ensin sisämarkkinoiden perustamisessa ja sitten niiden valmiiksi kehittämisessä. On esitetty useita
selvityksiä, kuten vuoden 1962 Neumark-raportti ja vuoden 1970 Tempel-raportti, ja on laadittu monia aloitteita,
joiden tarkoituksena on jossain määrin yhdenmukaistaa yhtiöverotusjärjestelmää, veropohjaa ja verokantoja.
Komissio on tehnyt asianmukaisia ehdotuksia direktiiveiksi vuonna 1975 sekä pikemminkin tappioiden
kompensointiin keskittyvät ehdotukset vuosina 1984 ja 1985. Ehdotukset peruttiin myöhemmin. Vuoden 1988
yritysten veropohjien yhdenmukaistamista koskenutta ehdotusluonnosta ei koskaan otettu käsiteltäväksi
useimpien jäsenvaltioiden vastahakoisuuden takia.
Tunnistaen edellä mainittujen aloitteiden epäonnistumisen, komission yritysverotusta koskevassa tiedonannossa
vuonna 1990 [SEC(90)601] ehdotettiin, että toissijaisuusper iaate huomioon ottaen kaikki aloitteet olisi laadittava
käymällä neuvotteluja jäsenvaltioiden kanssa. Tältä pohjalta ja 1960-luvun loppupuolelta peräisin olevien
komission ehdotusten jatkona hyväksyttiin heinäkuussa 1990 viimein kolme säädöstä – kaksi direktiiviä ja yksi
yleissopimus [yritysjärjestelydirektiivi 90/434/ETY,  emo- ja tytäryhtiödirektiivi 90/435/ETY ja
välitysmenettely-yleissopimus 90/436/ETY]. Ehdotus rajat ylittävästä tappioiden tasauksesta on vielä neuvoston
käsiteltävänä [KOM(90)595]. Vuonna 1994 komissio veti pois ensimmäisen ehdotuksensa, joka tähtäsi
lähdeveron poistamiseen eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lä hiyhteisöjen rajat ylittäviltä korko- ja rojaltimaksuilta.
Uusi ehdotus tehtiin kuitenkin vuonna 1998 [KOM(1998)67].
Vuoden 1990 lähestymistapaa kehitettiin edelleen vuosina 1996 ja 1997 komission tiedonannossa
[KOM(97)495]. "Veropaketti" ja erityisesti yritysverotukseen sovellettavat menettelysäännöt ovat tuoneet
keskusteluun uuden ulottuvuuden. Pyrkimystä kohti sisämarkkinoita täydennettiin tavoitteilla vakiinnuttaa
jäsenvaltioiden verotuloja ja edistää työllisyyttä, jotka on nyt otettu esille ja arvioitu uudelleen edellä mainitussa
hiljattain annetussa EU:n veropolitiikan ensisijaisia tavoitteita koskevassa tiedonannossa.
Vuosina 1999 ja 2000 neuvosto pyysi komissiota tekemään kattavan tutkimuksen yritysverotuksesta
täydentääkseen EU:n valtiovarainministerien joulukuussa 1997 sopimaa "veropakettia" koskevaa käynnissä
olevaa työtä.
2. T ARVE MUKAUTTAA EU: N YRITYSVEROTUS MUUTTUVAAN YMPÄRISTÖÖN
Vuonna 1992
julkaistun Rudingin
kertomuksen
vaikutus olivähäinen.Viimeisin kattava EU:n yritysverotusta koskeva selvitys oli
"Riippumattoman asiantuntijakomitean kertomus yritysverotuksesta"
vuodelta 1992, joka yleisesti tunnetaan nimellä Rudingin kertomus. Tässä
komission pyynnöstä tehdyssä kertomuksessa selvitettiinyritysverojärjestelmien ja tulevien sisämar kkinoiden toimivuuden välistä
suhdetta. Sen yksityiskohtaiset ja ar vokkaat päätelmät saivat kuitenkin
osakseen vain vähän tukea eivätk ä juurikaan edistäneet asioita.
Sisämarkkinat ja
maailmanlaajuis-
tuminen ovat
muuttaneet EU:nyritysverotuksen
puitteita.Nykyinen yleinen kehitys edellyttää EU:n strategian uudelleenarviointia
yritysverotuksen alalla. Talouden yleinen kehys on muuttunut  1990-
luvun alun jälkeen:
/g183 EU:ssa on tapahtunut suuri j oukko kansainvälisiä yritysten
yhteensulautumisia ja yritysostoja.
/g183 Sähköisen kaupankäynnin syntyminen  ja taloudellisten tekijöiden
lisääntynyt liikkuvuus vaikeuttavat yritysveropohjan määrittelyä ja
suojaamista.
/g183 Sisämarkkinoiden tal oudellinen yhdentyminen sekä talous- ja
rahaliitto etenevät, ja muita kuin veroihin liittyviä taloudellisia,teknisiä ja institutionaalisia rajat ylittävän kaupan raja-aitojakaadetaan edelleen.
/g183 Suuret EU:ssa toimivat yr itykset pitävät nyt koko EU:ta
5kotimarkkina-alueenaan ja pyrkivät sen mukaisesti luomaan
tehokkaita yleiseurooppalaisia liiket oimintaorganisa atioita. Tästä
seuraa liiketoimintojen koko EU:n kä sittävää uudelleenorganisointia
ja keskittämistä konsernin sisällä.
/g183 Veronmaksajien, sekä yritysten että yksityisten henkilöiden, asioihin
kiinnitetään nyt entistä enemmän huomiota.
/g183 Yritysverotukseen sovellettavien menettelysääntöjen, niitä tukevien
OECD:n tasolla tehtyjen samantapaisten toimien sekä myös EU:nvaltionapua koskevien sä äntöjen valvonnan ansiosta on nyt todelliset
mahdollisuudet poistaa sisä markkinoilta haitalliset
veroetuusjärjestelmät.
Kaikki EU:n
yritysverotuksen
osatekijät tulevattärkeiksi.Tämän kehityksen huomioon ottaen yritysverojärjestelmien kaikkien
piirteiden merkitys kasvaa lähes automaattisesti. Tämä johtuu siitä, että
jäsenvaltiot kilpailevat alueelleen tulevista investoinneista jataloudellisesta toiminnast a verojärjestelmiensä kaikkien,  niin erityisten
kuin rakenteellistenkin piirteiden avulla.
Laajentuminen
korostaa näitä
kehityssuuntia.Monet näistä kehityssuunnista, jo tka sekä synnyttävät uusia että
korostavat vanhoja yritysten verotuks een ja niiden koko EU:n laajuiseen
toimintaan liittyviä ongelmia, tulevat laajentumisen myötä kiihtymään
edelleen. Tämän vuoksi on ilmeinen tarve sovittaa EU:n yritysverotustämän muuttuvan ympäristön tarpeisiin.
Erilaiset
vaatimukset
määräävät EU:n
yritysverotusjärjes-
telmän
tehokkuuden jaEU:ssa toimivien
yritysten
kilpailukyvyn.
Mutta hyvinvointiin
kohdistuvat koko-
naisvaikutukset
voidaan määrittäävain osana
laajempaa taloutta
koskevaa
arviointia.Näiden ongelmien ja mahdollisten ratkaisujen kokonaismerkityksen
arvioimiseksi on tarpeen ottaa huomioon taloudellinen tehokkuus.
Taloudellisesta näkökulmasta ka tsottuna yritysverotuksen
sisämarkkinoilla:
/g183 on myötävaikutettava  EU:ssa toimivien yritysten kilpailukykyyn
Lissabonin Eurooppa-neuvostossa as etetun strategisen tavoitteen
mukaisesti;
/g183 on varmistettava, että verotukseen liittyvät seikat vääristävät
toimijoiden taloudellisia päät öksiä mahdollisimman vähän,
/g183  on vältettävä tarpee ttomia tai kohtuuttoman suuria sääntöjen
noudattamisesta johtuvia kustannuksia tai veroesteitä rajat ylittävälle
taloudelliselle  toiminnalle,
/g183 ei saa estää yleistä verokilpa ilua, vaikka se puuttuu kaikkiin
haitallisiin ja taloude n kannalta epätoivottu ihin verokilpailun
muotoihin.
Nämä tavoitteet saavu ttava yritysverojärjestelmä lisää hyvinvointia
ennakolta.  Hyvinvoinnin kokonaistason  arvioimiseksi olisi kuitenkin
otettava huomioon myös julkisten hyöd ykkeiden ja palvelujen rahoitus ja
saatavuus, niiden ja verotulojen välinen monimutkainen suhde sekä
julkishallinnon tehokkuus.
Lisäksi, kuten edellä mainitussa EU:n veropolitiikkaa koskevassa
tiedonannossa [KOM(01)260] on esitett y, yhteisössä veropolitiikan on
6tuettava ja vahviste ttava muiden EU:n po litiikkojen tavoitteita. Tämä
soveltuu myös yritysveropolitiikkaan.
3. T OSIASIALLISTEN YRITYSVEROKANTOJ EN VÄLISTEN EROJEN VAIKUTUS
INVESTOINTIKANNUSTIMIIN SISÄMARKKINOILLA
Analyysin tarkoitus
Esitetään
marginaaliset ja
keskimääräiset
tosiasiallisetyhtiöverokannat.Komission yksiköiden tekemässä yritysverotusta koskevassa
tutkimuksessa esitetään arvioita tosiasiallisesta yhtiöverokannasta (sekämarginaalisesta että keskimääräi sestä), joka kohdistuu kotimaisiin ja
valtioiden välisiin investointeihin 15 EU-maassa (ja tietyissä tapauksissamyös Yhdysvalloissa ja Kanada ssa), ottaen huomioon teollisuuden
erilaiset investointimuodot  ja rahoituslähteet.
Tosiasiallisten verokantojen laskemisessa käytettävät menetelmät
Mittarit, joita tavallisimmin käytetään arvioitaessa verotuksen vaikutusta investointikäyttäytymiseen, perustuvat
tulevaisuuden arvioimiseen, ja niihin liittyy hypoteettisiin tulevaisuuden hankkeisiin tai hypoteettisten mallin
mukaisten yritysten tulevaisuuden käyttäytymiseen kohdistuvien tosiasiallisten verorasitusten laskemista ja
vertailua verojärjestelmien määräyksien mukaan.
Näillä menetelmillä voidaan tehdä kansainvälisiä vertailuja, ja ne on erityisesti suunniteltu antamaan kuva niistä
yleisistä investointikannustimista, jotka johtuvat eri maiden verolaeista sekä kansainvälisestä verojärjestelmästä.
Voidaan käyttää myös muita, aiemmin tapahtuneisiin seikkoihin perustuvia menetelmiä tosiasiallisen
yhtiöverorasituksen laskemiseksi. Niissä tarkastellaan eri tekijöitä kuin tässä tutkimuksessa, ja ne saattavat antaa
erilaisia tuloksia.
Komission yksiköiden tekemässä tutkimuksessa laskelmat perustuvat pääasiassa siihen, että lasketaan
teollisuuden hypoteettisiin tulevaisuuden investointihankkeisiin kohdistuva tosiasiallinen verorasitus. Teknisesti
analyysi perustuu niin kutsuttuun Devereuxin ja Griffithin (vuonna 1998) esittämään tarkistettuun ja
laajennettuun King–Fullerton-menetelmään. Näitä laskelmia on täydennetty Mannheimin yliopiston laatimaa
malliyritysmenetelmää käyttävän ”European Tax Analyser”  -mallin antamilla tuloksilla.
Tosiasialliset verokannat on laskettu ns. marginaalisille investoinneille (joissa tuotto verojen jälkeen on juuri
yhtä suuri kuin sen vaihtoehtona oleva markkinakorko) tai inframarginaalisille eli keskimääräisille
investointihankkeille (eli sellaisille, jotka tuottavat ylimääräistä voittoa).
On huomattava, että tulokset riippuvat voimakkaasti niistä oletuksista, joita on tehty hypoteettisesta
investoinnista, yrityksen tulevaisuuden käyttäytymises tä sekä taloudellisesta kehyksestä. Erot hypoteettista
investointia ja taloudellista kehystä koskevissa oletuksissa saattavat johtaa jonkin verran erilaisiin tuloksiin.
Lisäksi näillä menetelmillä ei laskelmissa voida ottaa huomioon kaikkia verojärjestelmien oleellisia piirteitä.
Niiden tärkeimmät piirteet, kuten verokannat ja veropohjien sekä verojärjestelmien tärkeimmät tekijät on
kuitenkin otettu huomioon.
Taloudellisissa
laskelmissa
käytettyjenmenetelmien
ansiosta voidaan
tehdä arvokkaita
yleisiä päätelmiä,
mutta joissainsuhteissa on oltava
varovainen.Näillä erilaisilla tiedoilla ei ole tarkoitus esittää eri maiden verorasituksen
yleispäteviä arvoja vaan antaa osoittimia tai kuvata erilaisissa
tilanteissa esiintyviä riippuvuussuhteita.  Tosiasialliset verokannat
jäsenvaltioissa vaih televat itse asiassa kunkin erityisen
investointihankkeen luonteen ja kä ytetyn laskentamenetelmän mukaan.
Tulosten perusteella voi daan kuitenkin tehdä joukko yleisiä
johtopäätöksiä . Niiden avulla voidaan selittää, miten jäsenvaltioiden
verotusjärjestelmät luovat kannustimia resur ssien kohdentamiseen.
Kvantitatiivisen analyysin merkittävä p iirre on, että kaik issa erilaisissa
tilanteissa olennaiset johtopäätökset ja tulkinnat  säilyvät suhteellisen
7muuttumattomina.
Kun otetaan huomioon, että kvantitatiivis en analyysin tulokset riippuvat
suuresti tehdyistä oletuksista ja että käytetyillä menetelmillä ei ollutmahdollista ottaa huomioon kaikkia ve rotuksen oleellisia piirteitä,
numeerisia tuloksia on pidettävä verojärjestelmän oleellisten
piirteiden yhteenvetona ja kuvauksena , kuten asia aina on
tulevaisuuteen perustuvien menetelmien tulosten kohdalla.
Verotus on vain
yksi investointeihin
ja
rahoituspäätöksiinvaikuttava seikka.Analyysi ei sinänsä anna kokemus peräisiä todisteita verotuksen
vaikutuksesta todellisiin tal oudellisiin päätöksiin. Vaikka empiiriset
tutkimukset osoittavat, että verot uksen ja sijoittautumispäätösten
välillä on korrelaatio , käytettävissä olevie n menetelmien heikkouksien
ja tietojen vähyyden vuoksi mitään ol emassa olevaa menetelmää ei olisi
voitu järkevästi käyttää komission yksiköiden tekemässä tutkimuksessalaajentamatta työalu etta huomattavasti.
Verotus on luonnollisesti vain yksi investointi- ja rahoituspäätöksiin
vaikuttava seikka. Mone t muut rakenteelliset ja taloudelliset seikat
vaikuttavat tärkeällä ta valla investointikäyttäyt ymiseen. Kunkin tekijän
suhteellinen tärkeys vaihtelee suuresti kyseessä olevaninvestointipäätöksen lajin mukaan.
Tasapuolisuus ja vääristymien vaikutus
EU:ssa on suuria
eroja
tosiasiallistenverokantojen
välillä.Edellä esitetyt varaukset huo mioon ottaenkin vuonna 1999 tehdyn
kvantitatiivisen analyysin tulokset ovat hyvin valaisevia. EU:n erijäsenvaltioissa kotipaikkaansa pitävien investointeja tekevien tahojentosiasiallisessa verorasituksessa sekä tavoissa, joilla eri maat kohtelevat
ulkomaille suuntautuvia tai muista maista peräisin  olevia investointeja on
suuria eroja  (ks. tiedonannon lopussa olevat taulukot).
Tosiasiallisten maakohtaisesti ko timaisiin sijoituksiin kohdistuvien
yhtiöverokantojen vaihteluväli on marg inaalisten investoi ntien osalta noin
37 prosenttiyksikköä (-4,1–33,2 prosenttia) ja noin 30 prosenttiyksikköä
tuottavampien investoin tien kohdalla (10,5–39,7 prosenttia).
Kansainvälisessä analyysissä eri maihin sijoittautuneiden tytäryhtiöiden
tosiasiallisten verokantojen vaihteluväli voi myös ylittää 30
prosenttiyksikköä. Samoin tietyssä maassa toimivien tytäryhtiöiden
tosiasiallisten verokant ojen vaihteluväli voi ylittää 30 prosenttiyksikköä
sen mukaan, missä maassa n iiden emoyhtiön kotipaikka on.
Kaikissa jäsenvaltioissa verojärjestelmät yleensä suosivat investoimista
aineettomiin hyödykkeisiin ja koneis iin, ja velkarahoitus on verotuksen
kannalta selvästi edullisin rahoituksen lähde.
Kaikkien yhtä maata ja eri maita koskevien mittareiden osalta eri
jäsenvaltioiden suhteellinen järj estys pysyy huomiota herättävän
samanlaisena, erityisesti järjestysluettelon ylä- ja alapäässä.
8Kun yksittäisiä maita koskeva anal yysi päivitetään ottamalla huomioon
vuonna 2001 sovellettavat ve rojärjestelmät, kokonaiskuva ei juuri muutu
vuoteen 1999 verrattuna. Koska verokannat yleensä olivat laskussa(joskin Saksaa lukuun ottamatta s uhteellisen vähän) , tuottavammat
investoinnit hyötyivät tosiasiallisten verokantojen laskemisesta joissakinmaissa. Tämän johdosta tosiasia llisten maakohtaisesti kotimaisiin
sijoituksiin kohdistuvien yritysverokantojen vaihteluväli pienenituottavampien investointien osa lta 30:sta 26:een prosenttiyksikköön.
Nämä suuret vaihteluvälit saattavat vaikuttaa niiden EU:ssa toimivien
yritysten kansainväliseen kilpailukykyyn , jotka ovat sijoittautuneet eri
jäsenvaltioihin, ja ne saattavat kannustaa yrityksiä valitsemaan
investoinneilleen verotuksen kannalta edullisimmat sijoituspaikat,
jotka eivät välttämättä ole tehokkaimpia sijoituspaikkoja, jos verotus
jätetään huomiotta. Tällaisissa tapauksissa tosiasiallistenyritysverokantojen välillä olevat erot saattavat johtaa resurssientehottomaan kohdistamiseen ja ai heuttaa hyvinvointikustannuksia.
Tutkimuksessa ei ole yritetty mitata sitä tehokkuuden alenemaa tai
hyvinvointikustannuksia, jotka s aattaisivat liittyä tapauksissa
tosiasiallisten yritysverokantojen  välillä Euroopan unionin alueella
oleviin eroihin. Verokantojen eroihin ja verojen jakaantumiseen on
kuitenkin kiinnitettävä huomiota , koska jotkin ulkoisvaikutukset ja
veropolitiikan erilaiset oikeutet ut päämäärät saattavat puoltaa
jonkinasteista poikkeamista verot uksen neutraalisuuden tavoitteesta .
Maassa
sovellettavanimellinen
kokonaisverokanta
on tärkein
kilpailukykyyn,
sijoittautumiseen ja
rahoituspäätöksiin
vaikuttavaverotuksellinen
tekijä.EU:n laajaa vaihteluväliä ei voida selittää johtuvaksi vain jostain tietystä
kansallisten verojärjes telmien ominaisuudesta. Yleisten järjestelmien
analyysi kuitenkin yleensä osoittaa,  että – veroetuusjärjestelmiä lukuun
ottamatta – erilaiset kansalliset nimellisverokannat (lakisääteisetveroprosentit, lisämaksut ja paikalliset verot) selittävät suurimman osantosiasiallisten yritysverokantojen välisistä eroista maiden välillä sekämaakohtaisia kotimaisia i nvestointeja että kansai nvälisiä investointeja
koskevissa analyyseissä. Verokantojen väliset erot ovat suurempia
kuin vastaavat veropohjien väliset erot. Nämä päätelmät on pidettävä
mielessä, kun keskustell aan siitä, millainen kompensoiva vaikutus
tosiasialliseen verorasitukseen on laajalla veropohj alla verrattuna
suhteellisen alhaiseen verokantaan.. Verokannan suhteellinen merkitys
yritysten tosiasiallisen verorasituksen määräytymisessä lisääntyyinvestoinnin tuottavuuden kasvaessa. Tämän vuoksi kapeamman
veropohjan kompensoiva vaikutus  yleensä häviää tuottavuuden
kasvaessa.
Siinä määrin kuin
verotuksella onmerkitystä,
yhteisen
verokannan
käyttöönotto
EU:ssatodennäköisesti
myötävaikuttaisiKun simuloidaan erillään verojärjestelmien tiettyjen piirteiden
hypoteettisen yhdenmukaistamisen vaikutusta tosiasiallisiinverokantoihin, saadaan seuraavia tuloksia:
/g183 Yhteisen lakisääteisen verokannan käyttöönotto EU:ssa
vähentäisi merkittävästi EU -maiden marginaalisten ja
keskimääräisten tosiasiallisten verokantojen hajontaa sekä
emoyhtiöiden välillä että tytäryhtiöiden välillä. Millään muullaveropolitiikan vaihtoehdolla ei ole yhtä merkittävää vaikutusta
9sijoittumiseen
liittyvän
tehottomuuden
vähenemiseen.tosiasiallisten verokantojen hajontaan.
/g183 Vaihtoehdoilla, joiden mukaisesti käyttöön otettaisiin yhteinen
veropohja tai järjestelmä, jossa kotimaan veropohjan
määritelmää sovelletaan monikansallisen yrityksen koko EU:n
alueella ansaitsemiin voittoihin, on taipumus lisätä tosiasiallisten
verokantojen hajontaa,  jos nimelliset kokonaisverokannat
säilytetään muuttumattomina.
On kuitenkin huomattava, että nämä päätelmä t perustuvat staattiseen
analyysiin. Ne eivät sen vuoksi arvi oi dynaamisia vaikutuksia tai
verotuksen tiettyjen piirteiden erikseen tapahtuvan yhdenmukaistamisenmahdollisia vaikutuksia. Dynaamisen vaikutuksen osalta on mahdollista,
että veropohjan yhde nmukaistamiseen liittyvä avoimuus johtaisi
lakisääteisten yhtiöver okantojen lähentymiseen ja supistaisi siten
tosiasiallisten verokantojen hajontaa.
Verotuksen taso on
jäsenvaltioiden itse
päätettävissä.Komission yksiköiden tekemän tutkimuksen kvantitatiivinen analyysi on
antanut käytetyn kestävän ja ka nsainvälisesti tunnetun teoreettisen
kehyksensä avulla kuvan yritysveroka ntojen välisistä eroista EU:ssa sekä
näiden erojen taustalla olevista syistä. Komissio haluaa korostaa tämänkuvan tärkeimpiä piirte itä: tosiasiallisten yhti överokantojen välillä on
EU:ssa suuria eroja, ja kunkin m aan kokonaisverokanta on pääasiallinen
näitä eroja aiheuttava tekijä. Kun haitalliset veroetuusjärjestelmätpoistetaan EU:n alueelta, nimellisverokantojen erot antavat arbitraasinvaihtoehtoisia mahdollisuuksia. Pian tapahtuva laajeneminen saattaisi
voimistaa tätä ilmiötä.
Komission yksiköiden tekemässä tu tkimuksessa ei ole analysoitu
tosiasiallisten verokantojen kehitystä aikojen kuluessa eikä vaikutuksiaverokilpailuun. Kuten edellä ma inittiin, komission tutkimuksessa ei
arvioitu niiden mahdollisten hyvinvoi ntitappioiden määrää, jotka liittyvät
EU:n jäsenvaltioiden tosiasiallisten yritysverokantojen eroihin. Näin ollentänä ajankohtana ei ole olemassa vakuuttavaa näyttöä, jonka perusteella
komissio voisi suositella erityistoimia kansallisten yhtiöverokantojenlähentämiseksi tai vähimmäisyhtiöverokannan määrittämiseksi.
Lisäksi neuraalisuustavoite ei tietenkään ole veropolitiikan ainoa
oikeutettu päämäärä, ja verotukseen liittyy aina poliittisia valintoja sekäkaupankäyntiä pelkän taloudellisen tehokkuuden ja muiden oikeutettujen
poliittisten tavoitteiden vä lillä. On loppujen lopuksi poliittinen valinta,
missä määrin kansalliste n yhtiöverotuskäytäntöjen erojen mahdollisesti
aiheuttama sisämar kkinoiden tehottomuus voidaan hyväksyä.
Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että "toissijaisuusperiaatteen
mukaisesti verotuksen taso  on kuitenkin kyseisellä alalla jäsenvaltioiden
päätettävissä ", kuten komission hiljattain antamassa Euroopan unionin
veropolitiikkaa käsittele vässä tiedonannossa [ KOM(2001)260] todetaan.
Komissio seuraa kuitenkin huole llisesti EU:n jäsenvaltioiden
tosiasiallisten yhtiöverokantojen kehittymistä ymmärtääkseen käynnissä
10olevien uudistusten muuttuvat vaikutukset.
4. R AJAT YLITTÄVÄÄ TALOUDELLISTA TOIM INTAA HAITTAAVIEN VEROESTEIDEN
POISTAMINEN SISÄMARKKINOILTA
Esteisiin puuttuminen
Sisämarkkinoilla
tapahtuvalla rajat
ylittävällä
taloudellisellatoiminnalla on
vieläkin haittanaan
merkittäviä
yritysverotukseen
liittyviä esteitä.Komission yksiköiden tekemässä tutk imuksessa on tunnistettu monia
aloja, joilla yritysverojärjeste lmät muodostavat ta i aiheuttavat esteitä
rajat ylittävälle kaupalle, sijoittautumiselle tai investoinneille taivaikeuttavat rajat ylittä vää taloudellista toimin taa sisämarkkinoilla.
Näiden esteiden aiheuttama vero tukseen tai säännösten noudattamiseen
liittyvä lisärasitus liiketoimissa useamman kuin yhden jäsenvaltionalueella alentaa eurooppalaisten yritysten kansainvälistä
kilpailukykyä ja tuhlaa resursseja. Tutkimuksessa on
yksityiskohtaisesti analysoitu erilais ia esteitä, ja liitteenä oleva tiivistelmä
antaa yleiskuvan tärkeimmistä asiaan liittyvistä seikoista. Erityisesti on
huomattava seuraavat seikat:
/g183 Yritysten on jaettava voitot eri alueiden välillä
markkinaehtoperiaatteen (r iippumattomien os apuolten välillä
sovittavien ehtojen) mukaisesti ja  erillisen kirjanpidon mukaan, toisin
sanoen liiketoimikohtaisesti. Täst ä aiheutuu muun muassa monia
yritysryhmien sisäisen siirtohinnoittelun  verokohteluun liittyviä
ongelmia, erityisesti säännös ten noudattamisen aiheuttamina
korkeiden kustannuksien ja mahdollisen kaksinkertaisen verotuksen
muodossa.
/g183 Rajojen yli kulkevista tulovirroista  lähiyhtiöiden välillä joudutaan
usein maksamaan ylimääräisiä veroja. Erityisesti vilpittömässä
mielessä tehtyjen  konsernin sisäisten osinko-, korko- ja
rojaltimaksujen lähdeverotukseen liittyy kaksinkertaisen verotuksenvaara, eikä se ole sisämarkkinoide n perusajatuksen mukaista. Lisäksi
emo- ja tytäryhtiödirektiivin ( 90/435) soveltamisala on liian suppea ja
eri jäsenvaltiot paneva t sitä täytäntöön kovin eri tavoin, mikä
vähentää sen tehokkuutta.
/g183 Toisessa maassa syntyneiden tappioiden vähentämistä  on
voimakkaasti rajoitettu, mikä s aattaa johtaa (taloudelliseen)
kaksinkertaiseen vero tukseen. Yleensä tytäryhtiöiden tappioita ei
oteta huomioon EU:ssa toimivien emoyhtiöiden verotuksessa, jakiinteiden toimipaikkojen tappiot  voidaan vähentää pääkonttorien
voitoista vain erityisolosuhteissa.
/g183 Rajat ylittävät yritysjärjestelyt aiheuttavat merkittäviä
veroseuraamuksia. Yritysjärjestely direktiivi (90/434) sallii yhtiöveron
lykkäämisen tällaisten toimien yhteydessä, mutta direktiivinsoveltamisala on liian suppea ja eri jäsenvaltiot panevat sitä
täytäntöön kovin eri tavoin, mikä vähentää sen tehokkuutta. Rajat
ylittävistä yritysjärjestelyistä seuraa usein liian korkeita pääomatulo-ja siirtoveroja, jolloin yrityste n on pakko jättää te kemättä muutoksia
taloudelliselta kanna lta puutteellisiin yritysrakenteisiin.
11Esteiden
perimmäisenäsyynä on se, että
sisämarkkinoilla
noudatetaan 15:tä
eri
verolainsäädäntöä./g183 Ristiriidassa olevat verotuso ikeudet aiheutta vat huomattavan
kaksinkertaisen verotuksen vaara n. Tämä pätee kaikkiin esteinä
pidettäviin seikkoi hin nähden. EU:n kaksinkertaista verotusta
koskeviin sopimuksiin  liittyvät erityiset ongelmat lisäävät näitä
vaikeuksia.
/g183 Jotkin verojärjestelmät suosivat kotimaisia investointeja . Tämä
pätee esimerkiksi joissakin jäsenvaltioissa vielä käytössä oleviinyritysveron hyvitysjärjestelmiin, joilla myönnetään erityisiäveronhyvityksiä ainoastaan kotimaisille osakkeenomistajille.
/g183 Suurin osa ongelmista johtuu siitä, että EU:n yritysten on
noudatettava jopa 15:tä erilaista säädöskokoelmaa . Ottaen
huomioon sen, että nämä yrityk set pitävät yhä useammin EU:ta
yhtenä markkina-alueena , tämä on ristiriid assa taloudellisesti
tehokkaiden liiketoimintasuunnitelmie n ja -rakenteiden kanssa.
Verotusta koskevien lakien, sopimu sten ja käytäntöjen moninaisuus
tekee niiden noudattamisen huomattava n kalliiksi ja on itsessään rajat
ylittävän taloudellisen  toiminnan este.
Näiden esteiden
poistaminen vaatiisekä kohdennettuja
että kattavia
ratkaisuja.On olemassa kahdenlaisia keinoj a yritysveroesteiden poistamiseen
sisämarkkinoilta, erit yisongelmiin kohdennettuja  ratkaisuja sekä
ratkaisuja, jotka poistavat laaja-alaisesti kaikki tai enimmän osan esteistä"yhdellä iskulla". Kaikkien näiden ratkaisujen tavoitteena on torjuakahdenkertaisen verotuksen vaar aa ja rajojen yli tapahtuviin
rakenneuudistuksiin kohdistuvia vero seuraamuksia sekä vähentää
säännösten noudattamisen aiheuttamia  kustannuksia ja oikeudellista
epävarmuutta. Kaikilla näillä ratkaisuilla on tiettyjä etuja ja haittoja.
Komission mielestä vain kaksijakoisella strategialla  on realistisesti
mahdollista poistaa esteet ja siten varmistaa, että sisämarkkinoiden kaikkimahdollisuudet toteutuvat ja  Lissabonissa asetetut tavoitteet saavutetaan.
/g183 Kohdennetut toimet au ttavat kaikkein k iireellisimpiin ongelmiin
lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä.
/g183 Laaja-alainen ratkaisu, jonka muka isesti yritykset voivat käyttää yhtä
yhteistä yhtiöveron määräytymisperustetta kaikissa EU:n alueellatapahtuvissa toimissaan, muodosta a järjestelmällisen ja pitkän
aikavälin ratkaisun.
Kohdennetut toimet
ovat tietyillä
alueilla tarpeen
ensi vaiheessa.Laaja-alainen ratkaisu tarjoaa paremman ja pysyvämmän ratkaisun
nykyisiin ongelmiin, mutta sitä koskevi en erityisten ehdotusten tekemisen
edellyttää vielä enemmän teknistä se lvitystyötä. Kohdennettuja korjaavia
toimia tarvitaan joka tapauksessa lyhyellä aikavälillä, jotta EU:nvoimassa olevaa yritysverolainsäädäntöä saadaan parannettua ja jotta sentasapuolinen soveltaminen varmistetaan asianmukaisten ei-sitovienlakialoitteiden ja sidosryhmien kanssa tehtävän yhteistyön avulla. Jotkinkohdennetut toimet, kuten esime rkiksi ne jotka kohdistuvat
kaksinkertaista verotusta koskeviin sopimuksiin liittyviin ongelmiin,saattavat samalla toimia laaja-alaisen ratkaisun valmistelevina
12toimina , toiset ovat jatkossakin tarpeen (esimerkiksi ne, jotka kohdistuvat
rajat ylittäviin yritysjärjestelyihin).  Lähitulevaisuudessa keskitytään näin
ollen parantamaan nykyisiä sääntöjä ja niiden soveltamista.
Kohdennetut toimet
Komissio kehittää
yhteistyössä
jäsenvaltioiden
kanssa ohjeistusta,joka koskee
Euroopan
yhteisöjen
tuomioistuimen
oikeuskäytännön
vaikutusta.Tutkimuksessa todetaan tarve lisätä yleistä ymmärtämystä niiden
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tärkeiden päätöksien vaikutuksesta,
jotka koskevat jäsenvaltioiden yritysve rotussäännöksiä ja kaksinkertaista
verotusta koskevia sopimuksia. Komission mielestä näitä alueita
koskevien ohjeiden julkaiseminen ei olisi avuksi ainoastaanjäsenvaltioille, vaan myös yrityksille ja kansallisille tuomioistuimille.Tällaiset ohjeet helpottaisivat pe rustamissopimuksen noudattamista ja
edistäisivät merkittävästi sisämarkkinoiden veroesteiden poistamista.Euroopan parlamentin olisi osallistu ttava siihen mahdo llisimman suuressa
määrin olemassa olevan parlam entin kuulemisjärj estelmän kautta.
→ Komissio ehdottaa kehittävänsä tärkeitä Euroop an yhteisöjen
tuomioistuimen päätök siä koskevia ohjeita  ja koordinoida
päätösten täytäntöönpanoa asianm ukaisten tiedonanto jen avulla. Se
aikoo sen vuoksi jatkaa ja laajentaa vuonna 2001 alkanutta
jäsenvaltioiden kanssa pi dettävien kokousten sarjaa.
Komissio aikoo
esittää voimassa
olevien välitöntä
verotusta koskevien
direktiivienlaajentamista ja
parantamista.
Komissio aikoo
antaa ohjeita
tärkeimmistätoimeenpanoon
liittyvistä seikoista.Emo- ja tytäryhtiödirektiivin ja yritysjärjestelydirektiivin katsotaan
yleisesti olleen tärkeitä EU:ssa  toimivien konsernien veroesteiden
poistamisessa. Komissio esitti ehdotuks ia direktiivien muuttamiseksi jo
vuonna 1993 [KOM(93)293]. Tutkimus os oittaa, että direktiivejä
voitaisiin laajentaa ja parantaa monin eri tavoin siten, e ttä ne koskisivat
laajempaa joukkoa erilaisia yrityksiä,  veroja ja liiketoimia. Direktiivien
soveltamisalan tulisi koskea varsi nkin kaikkia yritysveron alaisia
yhteisöjä sekä erityisesti yrityk siä, jotka tulevaisuudessa toimivat
Eurooppa-yhtiön ( Societas Europeae - SE) perussäännön mukaan.
Emo- ja tytäryhtiödirektiiviä on muutettava siten, että se koskee sekä
suoraa että epäsuoraa osakkeenomistusta. Vaihtoehtoisesti alemmallaosakkuusrajalla olisi samanlainen tila nnetta parantava vaikutus.
Tapauksissa, joihin sovelletaan yritysjärjestelydirektiiviä, rajat ylittäviinyritysjärjestelyihin liittyvät siirtoverot (erityisesti kiinteää omaisuuttakoskevat) olisi sisällytettävä pääomaveroa koskevaan direktiiviin[69/335/ETY ja 85/303/ETY]. Lisäksi näiden ja direktiivien eräiden
muiden tärkeiden määräysten soveltamisalaa on selvennettävä.
→ Komissio asettaa etusijalle yritysjärjestelydirektiivin ja emo- ja
tytäryhtiödirektiivin laajentamiseksi tarvittavien jo olemassa
olevien muutosehdotusten  hyväksymisen  vuonna 2003
jäsenvaltioiden kan ssa vuoden 2002 aikana käytyjen teknisten
neuvottelujen jälkeen.
→ Samalla komissio aikoo antaa yksityiskohtaiset ohjeet siitä, kuinka
nämä säännökset, erityisesti ve ronkiertoa ja väärinkäytöksiä
koskevat, tulisi panna toimeen.
13Rajat ylittävä
tappioiden tasaus
on asia, joka
kaipaa
innovatiivista
ratkaisua.
Komissio aikoo
joka tapauksessa
vetää pois nykyisen
ehdotuksensa asiaa
koskevaksidirektiiviksi.Rajojen ylittävään tappioiden tasaukseen liittyvä ongelma on liike-
elämälle yksi tärkeimmistä kysymyksistä ja toisaalta se on siltierityistoimin vaikeimmin ratkaistavissa. Tutkimuksessa on tarkasteltukahta varsin erilaista kohdennettua ratkaisua, jotka johtaisivat
seuraavanlaisiin vaihtoehtoisiin tuloksiin:
/g183 Tähän aiheeseen liittyvän komission ehdotuksen [KOM(90)595]
muutettu versio. Tämä sallisi em oyhtiöiden ottaa huomioon toiseen
jäsenvaltioon sijoittautuneiden kiinteiden toimipaikkojen ja
tytäryhtiöiden tekemät tappiot.
/g183 Täydellisempi järjestelmä konserni yhtiöiden tulojen yhdistämiseksi
tanskalaisen yhteisverotusjärjestelmän tapaan , missä tanskalaisia
emoyhtiöitä, niiden sivuliikkeitä ja ulkomaisia tytäryhtiöitä voidaanjoissain tapauksissa verottaa yhdessä Tanskassa, jolloin emoyhtiö voiottaa huomioon ulkomaisten tytäryhtiö iden (ja sivuliikkeiden) tappiot.
Tällä yritettäisiin saada aikaan parempi symmetria voittojenverottamisen ja tappioiden vähentämisen välille.
Koska jäsenvaltiot ovat olleet haluttomia ottamaan harkittavaksi mitään
EU:n tätä asiaa koskevaa aloitetta, tarvitaan uusi teknisten
valmistelevien kokousten kierros , ennen kuin mihinkään toimiin
voidaan järkevästi ryhtyä. Keskus teluissa on ote ttava huomioon, että
tappioiden tasaus ja mahdollinen konsernin tuloksen yhdistäminen on
kiinteästi sidoksissa jäljempänä kuvattuih in laaja-alaisiin ratkaisuihin.
→ Komissio vetää takaisin vanhan ehdotuksensa rajat ylittävien
tappioiden tasausta koskevaksi direktiiviksi  ja aloittaen vuonna
2002 kutsuu koolle neuvoa-antav ia kokouksia jäsenvaltioiden
kanssa keskustellaks een teknisistä mahdollis uuksista tämän asian
eteenpäin viemiseksi . Samalla kun entistä kokonaisvaltaisempia
ratkaisuja kehitetään, komi ssio aikoo erityisesti perehtyä
tanskalaiseen malliin ja ilmoittaa lainsäädäntöä koskevista
aikomuksistaan tässä asia ssa ennen vuoden 2003 loppua.
Siirtohinnoittelun
aiheuttaman
kaksinkertaisenverotuksen
välttämiseen ja sen
poistamiseen on
olemassa
tehokkaita keinoja.
Hinnoittelusopi-
muksien tekemistä
ennakkoon ja sekä
jäsenvaltioiden että
jäsenvaltioiden jayritysten välistä
yhteistyötä tulisiKonsernin sisäisten tapahtumien (siirtohinnoittelun) verotukseen liittyvät
tunnistetut esteet ja ongelmat ovat  luonteeltaan moninaisia mutta yhä
merkittävämpiä, ja vaativat siksi pikaisia toimia. Komission mielestä ontärkeää ottaa huomioon verohallintojen ja yritysten oikeutetut huolet ja
kehittää yhteisesti hyväk syttyjä menettelytapoja tälle alueelle. Tämä
voidaan saada aikaan EU:n tasolla käytävän vuoropuhelun avulla.
Komissio haluaa esimerkiksi rohkaista  jäsenvaltioita ottamaan käyttöön
tai laajentamaan kahden- tai monenkeskisiä ohjelmia koskienennakkohinnoittelusopimuksia (Advance Pricing Agreements).  Se
myös kehottaa jäsenvaltioita parempaan yhteistyöhön  vaadittavien
asiakirjojen ja eri menetelmien  käyttämisessä. Tämän yhteistyön tulisi
rakentua OECD:n tällä alueella tekemille toimille ja täydentää niitä.Kaikki tämä vähentäisi s äädösten noudattamisen aiheuttamia
14suosia.
Välitysmenettely-
yleissopimusta on
paranneltava ja
siitä on tehtävä
EU:n lain-säädäntöväline.kustannuksia ja siirtohinnoitte luun liittyvää epävarmuutta.
Muilla alueilla tarvitaan tavanomaisempia ratkaisuja. Välitysmenettelyä
koskeva yleissopimus (jonka voimassa olon jatkaminen vieläkin odottaa
kaikkien jäsenvaltioiden  ratifiointia) on ollut olemassa monta vuotta,
mutta sen soveltaminen synnyttää vieläkin useita ongelmia. Ottaenhuomioon näiden ongelmien merkityksen ja välitysmenettelyä koskevan
yleissopimuksen  erityisluonteen komissio pitää siihen tehtäviä
parannuksia ensisijaisen tärkeänä asiana. Yleissopimuksen puutteet on
poistettava ja sen määräykset  annettava Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen tulkittaviksi, mieluiten tekemällä siitä yhteisönlainsäädännöllinen väline. Lisä ksi tulisi luoda, aggressiivisen
verosuunnittelun estämiseksi ta rvittavat toimet kuitenkin huomioon
ottaen, kehys sille, että kyseeseen tulevat veroviranomaiset voivat tehdäetukäteissopimuksia tai ainakin neuvotella kesken ään, ennen kuin ne
tekevät siirtohinno itteluun liittyviä muutoksia verotuksen
toimittamisessa.
→ Vuoden 2002 alkupuoliskolla komissio kutsuu kokoon pysyvän,
jäsenvaltioille ja liike-elämän edustajille tarkoitetun
"siirtohinnoittelua koskevan yhteisen keskustelufoorumin",
jonka tehtävänä on:
- tutkia, mihin asioihin voidaan vaikuttaa ilman
lainsäädäntöaloitteita, kuten parhaiden käytäntöjen
kehittäminen ja vaihto koskien ennakkoon tehtyjä
hinnoittelusopimuksia ja niihin liittyviä vaatimuksia
asiakirjojen osalta,
- harkita mahdollisuuksia para ntaa ja luoda entistä
yhtenäisemmät OECD:n ohjesääntöjen mukaiset
siirtohinnoittelumenetelmät,
- tutkia, mitä parannuksia vä litysmenettelyä koskevaan
yleissopimukseen tarvitaan, jotta virallinen ehdotus direktiiviksi
voidaan tehdä vuonna 2003 ja e ttä sopimus voidaan siten
muuttaa yhteisön lainsäädännölliseksi välineeksi.
→ Komissio tulee määrittelemään muiden aloitteiden luonteet
foorumilla käytyjen keskustelu jen valossa ottaen huomioon muun
muassa sen, että nykyisen välitysmenettelyä koskevan
yleissopimuksen voimassaolo päättyy vuonna 2005.
Yhteisesti sovittu
suhtautumistapa
asioihin, jotka
liittyvätkaksinkertaista
verotusta
koskevaan
sopimukseen,
auttaa voittamaannykyisetVaikka eräiden jäsenvaltioiden on tietenkin saatava valmiiksi
kaksinkertaista verotusta koskevien jäsenvaltioiden välisten sopimustensaverkosto, mitään muuta erityistä ratkaisua ei voida pitää "ilmeisenä"puhuttaessa monimutkaisista ongelmista, jotka liittyvät EU:n
kaksinkertaista verotusta koskeviin  sopimuksiin. Komissio on kuitenkin
sitä mieltä, että jäsenvaltioiden nykyisiin verotussopimuksiin olisi tehtäväparannuksia, jotta ne noud attaisivat paremmin EU:n perussopimukseen
sisältyviä sisämarkkinoiden periaatteita, sekä sitä mieltä, että kolmansienmaiden kanssa tehtäviä sopimuksia on koordinoitava tehokkaammin .
Lisäksi on pakko käyttää osapuolia s itovaa välitysmenettelyä tapauksissa,
15monimutkaiset
ongelmat.
Komissio uskoo
OECD:n
malliverosopimuksen mukaiseen EU-
versioon
pohjautuvaan
ratkaisuun .joissa sopimusosapuolten kesken syntyy erimielisyyksiä sopimuksen
tulkinnasta ja soveltamisesta, mikä saattaa johtaa kaksinkertaiseenverotukseen tai kokonaan verottamatta jättämiseen.
Komission mielestä lupaavin tapa edetä yhtenäisesti kohti näiden
tavoitteiden toteutumista on pitkällä aikavälillä se, että OECD:n mallin
mukaisesta yleissopimuksesta ja sen selittävistä huomautuksista  (tai
tietyistä artikloista) laaditaan EU:n versio , joka vastaa EU-jäsenyyden
erityisvaatimuksia. Tällöin nykyinen kahdenvälinen järjestelmä jäisiennalleen. Tällainen operaatio edellyttää selvästikin huolellista
jäsenvaltioiden kanssa tehtävää teknistä valmistelutyötä.
→ Komissio aikoo jäsenvaltioiden kanssa käytyjen teknisten
neuvottelujen jälkeen antaa vuonna 2004 tiedonannon  tarpeesta
ottaa käyttöön tiettyjä OECD:n malliverosopimukseen perustuvia
sovelluksia kaksinkertaista verotusta koskevien sopimusten
määräyksistä peruskirjan periaatteiden noudattamiseksi. Tämä on
ensimmäinen askel kohti EU:n malliverosopimuksen laatimista.
Pienet ja
keskisuuret
yritykset on
otettava huomioon.Yhteisön ja sen jäse nvaltioiden on luonnollises ti samanaikaisesti
jatkettava OECD:n työn tukemista sekä siirtohinnoittelun alalla ettäkaksinkertaista verotusta kos kevien sopimusten osalta.
On syytä huomata, ettei mitään näistä  mahdollisista parannuskeinoista ole
suunniteltu varta vasten suuria, kesk isuuria tai pieniä yrityksiä silmällä
pitäen. Ongelmien luonteesta ja va ikutuksista kuite nkin seuraa, että
kansainvälisesti aktiiviset pienet ja keskisuu ret yritykset hyötyvät
myös veroesteiden poistamisesta. Yleisesti ottaen on olemassa hyvät syyt
antaa pienten ja keskisuurten yritysten käyttöön suhteelliset
yksinkertaistamis- ja standardisointijärjestelyt, joilla niiden säädöstennoudattamisesta aiheutuvia kustannuksia voidaan pienentää. Sen mukaan,
mistä toimesta on kyse, tällaiset aloitteet voidaan toteuttaa kansallisellatasolla tai EU:n olisi tuettava niitä erityisesti kuten nykyisin esimerkiksiALV:n osalta menetellään.
5. Y HTENÄISEN YHTIÖVEROPOHJAN LUOMINEN YRITYSTEN EU: N LAAJUISTA
TOIMINTAA VARTEN
Yhtenäisen lähestymistavan tarve
Ainoastaan
yhtenäinen
yhtiöveropohja
yritysten EU:n
laajuiselle
toiminnalle on
lopullinen vastaus
yritysverojärjes-telmien nykyisiinEdellä mainitut kohdenne tut ratkaisut poistaisivat jossain määrin
veroesteitä. Vaikka ne ka ikki toteutettaisiin, ne eivät kuitenkaan ratkaisisi
perusongelmaa, joka aiheutuu siitä , että joudutaan toimimaan 15 erilaisen
verojärjestelmän kanssa. Ainoastaan antamalla monikansallisilleyrityksille yhdenmukainen yhtiöveropohja niiden EU:n laajuista
toimintaa varten voidaan tosiasiallisesti ja, yhtenäisen
yritysverotuskehyksen avulla, järjestelmällis esti puuttua useimpiin
sisämarkkinoilla oleviin  rajat ylittävän taloude llisen toiminnan haittana
16ongelmiin EU:ssa. oleviin veroesteisiin. Yrityksille, joilla on rajat ylittävää tai kansainvälistä
toimintaa EU:ssa, tulisi tulevais uudessa sallia se uraavat asiat:
/g183 koko konsernin tulon laskeminen käyttäen vain yksiä sääntöjä sekä
/g183 yhdistetyn tilinpäätöksen tekeminen verotusta varten (jolloin
poistetaan puhtaasti konserninsisäi sten tapahtumien mahdolliset
verovaikutukset).
On tärkeää huomata, ettei tämä järjes tely loukkaa jäsenvaltioiden oikeutta
määrätä yhtiöverokannoista. Jäse nvaltiot soveltaisiv at kansallista
verokantaansa niille määrättyyn erityisosuuteen kokonaisveropohjasta,
joka lasketaan yhteisesti hyväksytyn jakomenettelyn mukaisesti.
Yhtenäinen yhtiöveropohja yritysten EU:n laajuiselle toiminnalle on ainoa keino, jolla
/g183 merkittävästi alennetaan kustannuksia, jotka syntyvät siitä, että joudutaan noudattamaan 15:tä erilaista
verojärjestelmää sisämarkkinoiden alueella,
/g183 päästään eroon EU:n alueella siirtohinnoitteluun liittyvistä ongelmista,
/g183 voidaan hyvittää ja laskea yhteen kaikki EU:n alueella syntyneet tappiot ja voitot,
/g183 yksinkertaistetaan monia kansainvälisiä yritysjärjestelytoimia,
/g183 henkilökohtaiseen verotukseen puuttumatta vähennetään sitä monimutkaisuutta, joka aiheutuu
kansainvälisessä verotuksessa rinnakkain käytetyistä klassisesta ja hyvitykseen perustuvasta
verojärjestelmästä,
/g183 vältetään monia kaksinkertaisen verotuksen tapauksia ja
/g183 poistetaan monia syrjiviä tilanteita ja rajoituksia.
Yhtenäinen
yhtiöveropohja
merkitsee EU:n
yritysverojär-
jestelmille
parannustataloudellisessa
mielessä.Yhtenäinen yhtiöveropohja yritysten EU :n laajuiselle to iminnalle edistäisi
yritysverojärjestelmien tehokkuutta, vaikutusta, yksinkertaisuutta ja
avoimuutta sekä poistaisi kansallisten jä rjestelmien väliset aukot, joita
helposti käytetään hyväksi veronki errossa ja väärinkäytöksissä. Se
vähentäisi säännösten noud attamisesta aiheutuvia kul uja, sen ansiosta EU
voisi saada täyden hyödyn sisämarkkinoi sta, ja se lisäisi näin ollen EU:n
yritysten kilpailukykyä ja loisi perustan Lissabonin Eurooppa-neuvoston
kokouksessaan asettamien pääm äärien saavuttamiselle.
Sen vuoksi komission mielestä on loogista ohjata  sen
yritysveropolitiikkaa kohti laaja-alaista ratkaisua sisämarkkinoilla
nykyisin esiintyviin rajat ylittävän toiminnan veroesteisiin.Tulevaisuudessa on keskit yttävä siihen, kuinka voidaan saada aikaan
yhtenäinen yhtiöveropohja, jossa voidaan vähentää toisessa maassa
syntyneitä tappioita, sekä kuinka  parhaiten suunnitellaan tarvittava
jakojärjestelmä ja sovitaan siitä.
17→ Komission mielestä on välttämätöntä että
- luodaan yrityksille yhtenäinen yhtiöveropohja niiden EU:n
laajuista toimintaa varten,
- luodaan asianmukainen jakojärjestelmä, josta kaikki
osanottajat voivat sopia,
- ja että jäsenvaltiot määri ttelevät sovellettavat kansalliset
yhtiöverokannat.
Mahdollisia laaja-alaisia lähest ymistapoja ja teknisiä seikkoja
Yhtenäisen
yhtiöveropohjansaavuttamiseksi on
käytettävissä
erilaisia teknisiä
keinoja.Komission yksiköiden tekemässä tutkimuksessa on löydetty erilaisia
teknisiä tapoja  antaa yrityksille tarvittava  yhtenäinen yhtiöveropohja
niiden EU:n laajuista toimintaa varten (kotivaltiossa tapahtuva verotus,yhteiseen veropohjaan perustuva vero tus, yhteisön yhtiötulovero, yksi
yhdenmukaistettu EU:n veropohja) . Näiden eri lähestymistapojen
periaatteellisena erona on se, kuinka  kunnianhimoisesti ne suhtautuvat
EU:n veropohjan yhdenmukaistamiseen  sekä se, kuinka suuria muutoksia
niiden toteuttaminen edellyttäisi ja missä poliittisissa oloissa ne voitaisiinottaa käyttöön. Mainitut lähestymista vat on selostettu liitteenä olevassa
tiivistelmässä. Ne kaikki
/g183 omaavat tiettyjä etuja ja haittoja,
/g183 saattavat tarjota ratk aisun Eurooppa-yhtiön ( Societas Europeae - SE)
verottamiseen,
/g183 jättävät vielä ratkaisematta teknisiä ongelmia, erityisesti sellaisia,
jotka liittyvät kaksinkertaista verotusta koskeviin sopimuksiin,
/g183 vaatisivat sellaisen sovitun mekanismin kehittämistä, jolla jaetaan
yhtenäinen yhtiöveropohj a eri jäsenvaltioille,
/g183 lyhyesti sanottuna  vaativat lisäanalyysejä. Kuten tutkimus osoittaa,
mikään tekninen ratkaisu ei vielä ole valmis esitettäväksi jatoteutettavaksi.
Tärkeintä on
tuloslaskelman
yhdistäminen koko
EU:n alueelta.
Jäsenvaltiot
päättävät
sovellettavista
yhtiövero-
kannoista.Kaikkien ratkaisujen oleellinen osatekijä on jo määritelmänkin mukaan
se, että konsernien tulo slaskelmat yhdistetään koko EU:n alueelta. Tällä
hetkellä kaikki jäsenvaltiot eivät sovella tätä periaatetta edes kansallisellatasolla ja vain kaksi jäsenvaltiota soveltaa sitä kansainvälisesti jasuhteellisen suurin rajoituksin. Kaikissa ratkaisuissa jäsenvaltiotsäilyttäisivät oikeuden määrätä yhtiöverokannat, joiden havaittiinkvantitatiivisessa analyysissä olevan tärkein tosiasialliseen verokantaanvaikuttava tekijä. Tämä kansallisen toimivallan oleellinenyritysverotukseen liittyvä elementti jäisi – tarkoituksellisesti – ennalleen,ja 
jäsenvaltiot  säilyttäisivät itsemääräämisoikeuden verotulojensa
tärkeimpään osatekijään. Yhden ainoa n tai yhteisen veropohjan käyttöön
ottaminen saattaisi johtaa siihen, että jotkin jäsenvaltiot muuttaisivat
18verokantojaan veropohjassa tapahtuvi en muutosten mukaan, mutta tämä
jäisi kunkin jäsenvalti on päätettäväksi.
Hyvät käytännön edistymisen mahdollisuudet
Tiiviimpi yhteistyö
saattaa auttaa
asian edistymistä.Teoriassa kaikki kattava t ratkaisut voitaisiin suunnitella siten, ettei
kaikkien  jäsenvaltioiden tarvitsisi olla mukana niissä. On tärkeää
huomata, että Nizzan sopimuksessa kor ostettiin, että osa lla jäsenvaltioista
on mahdollisuus toimia tiiviimmässä yh teistyössä silloin, kun sopimus
kaikkien 15 valtion kesken ei ole mahdollinen, vaikkakin laaja-alaisenratkaisun kaikki edut ovat saavutettavissa vain kaikkien jäsenvaltioidenottaessa siihen osaa. Tämä saattaa kuitenkin tulla kyseeseen erityisesti,jos ratkaisuna on kotivaltiossa tapa htuva verotus, johon oletetaan vain
sellaisten valtioiden ottavan osaa, joilla on suhteellisen samantapainenveropohja. Joukko jäsenvaltioita  voisi kuitenkin käyttää hyväkseen tätä
perustamissopimuksessa taattua ma hdollisuutta ottaakseen käyttöön myös
minkä tahansa muista laaja-alaisista ratkaisuista. Joka tapauksessaEurooppa-neuvoston Nizzan kokoukse ssa sovittujen periaatteiden
mukaisesti tähän välineeseen turvau tumisella ei muun muassa saa
vaarantaa sisämarkkinoita, aiheuttaa kaupan esteitä tai syrjivääkaupankäyntiä, vääristää kilpailun edellytyksiä tai vaikuttaa sellaistenjäsenvaltioiden toimivalt aan, oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka eivät
osallistu siihen.
Verohallinnot
saavuttavat myös
huomattavia etuja.On huomattava, että liia llisista säännösten nouda ttamisen aiheuttamista
kustannuksista eivät kärsi ainoastaan yr itykset, sillä myös verohallinnoilla
on korkeat kustannukset. Siirtohinnoittelu on yksi esimerkki tästä. Lisäksi
se, että sisämarkkinoilla on rinnakkain käytössä 15 erilaistaverojärjestelmää, luo huomattavan suuret ma hdollisuudet veronkiertoon
ja verojen välttämisee n. Tämän vuoksi kaikki parannustoimet myös
jossain määrin lisäävät verohallintojen tehokkuutta ja
kustannustehokkuutta. Koska kaikki parannusto imet, niin kohdennetut
kuin laaja-alaisetkin, vaativat enemmän jäsenvaltioiden keskinäistäavunantoa ja hallinnollis ta yhteistyötä, tämä varmistaa sen, että
verotarkastukset jatkuvat ja itse asia ssa niiden tulisi myös tehostua. Tämä
auttaa myös varmistamaan, ettei mikään harkittavana olevistaparannuskeinoista johda veronkiertoon.
Kansainväliset
tilinpäätössuo-situkset saattavat
osittain olla
lähtökohtana
yhteisen
veropohjanluomiselle.Lisäksi on huomattava , että sen jälkeen kun komission (vielä
hyväksymistään odottava) ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi [KOM(2001)80] hyväksytään, vuodesta 2005 alkaenpörssinoteerattujen EU:n yrityste n on tehtävä konsernitilinpäätöksensä
kansainvälisten tilinpäätössuositusten mukaisesti. Rahoitusmarkkinoidenlisääntyvän integraation ja ylei seurooppalaisten arvopaperipörssien
syntymisen voidaan odottaa edelleen lisäävän tilinpäätöskäytännönyhdenmukaistamisen nopeutta. Vaikkak aan tämä kehitys ei suoranaisesti
liity verotukseen, se saattaa yleisesti auttaa kehittämään yhteistäyhtiöveropohjaa tulevaisuude ssa, ja kansainväliset tilinpäätössuositukset
saattavat tarjota jossain määr in hyödyllisen vertailukohdan.
19Eurooppa-yhtiön (Societas Europeae - SE) perussääntö
Yhtenäinen
yhtiöveropohja on
Eurooppa-yhtiön
sääntöjen kannalta
hyvin lupaava asia.Nizzan Eurooppa-neuvoston  kokouksessa joulukuussa 2002 tehty
sopimus Eurooppa-yhtiöitä koskevast a perussäännöstä korostaa tilanteen
kiireellisyyttä. Sen jälkeen, kun asia nmukaiset säädökset (eli muutetut
ehdotukset neuvoston asetukseksi (E TY) Eurooppa-yhtiöitä koskevasta
perussäännöstä [KOM(91)174] ja direktiiviksi [KOM(91)174], joka
täydentää Eurooppa-yhtiön perussääntöä työntekijöiden osallistumisenosalta) on virallisesti hyväksytty, tämä uusi laillinen yritysmuoto tuleeyritysten käyttöön vuoden 2004 kuluessa . Siihen mennessä täytyy EU:n
nykyisen ja tulevan verolainsäädännön kuten emo- ja tytäryhtiödirektiivin
ja yritysjärjestelydirektiivin, olla niiden yritysten käytettävissä, jotkavalitsevat tämän uuden laillisen yritysmuodon.
Saattaa kuitenkin olla, ettei tämä yksin riitä tekemään kyseisestä
perussäännöstä suosittua yr ityslainsäädännön keinoa. Täysi hyöty
Eurooppa-yhtiön (SE:n) perustamisesta  saadaan ainoastaan, jos olemassa
olevat yritykset voivat muodostaa tällaisen yhteis ön ilman, että siitä
aiheutuu perustamiskustannuksia ylimäär äisten verojen muodossa, ja jos
ne voivat välttää joitakin veroesteitä, joita on useammassa jäsenvaltiossatoimimiselle. Tällä hetke llä kumpikaan näistä  ei toteudu, ja sen
onnistuminen saattaa siksi olla uhattuna. Eurooppa-yhtiön perussäännön
ajatus liittyy läheisesti ajatukseen yhteisestä yritysverojärjestelmästä. Työniiden teknisten seikkojen va lmistelussa, jotka ovat välttämättömiä
yhtenäisen yhtiöveropohjan luomiseksi yrityksille niiden EU:n laajuista
toimintaa varten, koituu siksi erityi sesti tulevien Eurooppa-yhtiöiden
hyödyksi, ja tällaisia yrityksiä silmällä pitäen kannattaisi ehkä perustaaerityinen "kokeiluhanke" .
→ Komissio aikoo varmistaa, että EU:n nykyinen yrityslainsäädäntö
on täysin sovellettavissa yr ityksiin, jotka on muodostettu
Eurooppa-yhtiötä koskevan perussäännön  nojalla vuonna 2004
ja sen jälkeen. Samana ikaisesti se aikoo tutkia, rinnan muun tällä
alueella tehtävän työn kan ssa, soveltuuko laaja-alainen
yritysverojärjestelmä ja yhtenä inen yhtiöveropohja yritysten EU:n
laajuiselle toiminnalle erityisesti Eurooppa- yhtiöön sovellettavaksi.
Laajan keskustelun herättäminen
Ainoastaan laaja
tuki tekee
yhtenäisestä
yhtiöveropohjasta
tarpeeksimenestyksellisen,
jotta Lissabonin
kokouksen
tavoitteet
saavutetaan.Merkittävä kehityssuunta on, että ko missio kannattaa sisämarkkinoiden
yhtenäisen yhtiöveropohjan muodossa toteutetun yhteisenyritysverojärjestelmän peruskäsitettä lupaavimpana tapana parantaayritysten tehokkuutta ja kilpailukykyä. Tämän suuruinen muutos on
mittava yritys huolimatta niistä  mahdollisuuksista, joita tiiviimpi
yhteistyö ja/tai se, että  ryhmä jäsenvaltioita ottaa käyttöön kotivaltiossa
tapahtuvan verotuksen, ta rjoavat. Se edellyttää monien eri sidosryhmien
laajaa tukea, ja operatiivisia päätöksiä laaja-alaisen ratkaisunmahdollisesta eteenpäin viemisestä voidaan arvioida ainoastaanjäsenvaltioiden tästä tie donannosta antaman pala utteen perusteella.
20Komissio on sen vuoksi sitä  mieltä, että ensimmäis en askelen tulisi olla
jäsennelty vuoropuhelu, johon osallistuvat kaikki sidosryhmät:
jäsen- ja ehdokasvaltiot, liike-elämän edustajat ja talouselämäntoimijat, johtavat verotuksen as iantuntijat ja tutkijat sekä
työmarkkinaosapuolet . Tätä keskustelua tullaan käymään neuvostossa,
Euroopan parlamentissa sekä talous - ja sosiaalikomiteassa, mutta koska
komission mielestä on tarpeen laajentaa toimielimissä käytävääkeskustelua, se haluaa mukaan muita erityisiä keskustelufoorumeita.
Tällä pyritään kahteen tavoitteeseen. Ensinnäkin halutaan esitellä tämätiedonanto ja kertoa , että ilman yritysverojärj estelmiin tehtäviä muutoksia
sisämarkkinat eivät tarj oa kaikkia niille mahdollis ia taloudellisia etuja ja
että yhteisö ja sen kansalaise t ovat sen vuoksi va arassa menettää
taloudellisen kasvun, paremman työllisyyden ja hyvinvoinnin
mahdollisuuksia. Toiseksi halutaan  varmistaa tuki tarvittavaa
jatkoanalyysiä sekä yhden tai useamman edellä esitetyn ratkaisunkehittämistä varten, jotta niiden toimeenpanoa voitaisiin virallisestiehdottaa.
→ Komissio aikoo sen vuoksi järjestää vuoden 2002 alkupuoliskolla
puheenjohtajavaltion kanssa EU:n  jäsen- ja ehdokasvaltioiden
hallitusten korkean tason edustajille, liike-elämän johtohenkilöille,
talouselämän toimijoille, johtaville verotuksen asiantuntijoille,
työmarkkinaosapuolille ja tutkijoille tarkoitetun Euroopan
yritysverotusta käsittelevän konferenssin, jossa käsitellään
yhtiöverotuksen tulevaisuutta sisämarkkinoilla. Konferenssin
tavoitteet ovat seuraavat:
- tarjota foorumi erilaisten laaja-alaisten ratkaisujen esittämiseksi,
- edistää osapuolten välistä keskustelua,
- auttaa komissiota päättämään, mikä on paras tapa edetä tässä
hankkeessa.
Konferenssin ja sitä seuraava n laajemman EU:ssa käytävän
keskustelun jälkeen komissio aikoo ilmoittaa niiden jälkeisistä
toimintalinjaa koskevista pääte lmistään vuoteen 2003 mennessä.
6. J ATKOTOIMET JA PÄÄTELMÄT
Komissio ehdottaa
toimintastrategiaa
yhtenäisen
yhtiöveropohjan
aikaansaamiseksi
yritysten EU:nlaajuista toimintaa
varten.Tässä tiedonannossa on esitetty joukko erityisiä ja yleisiä
yritysverotuksen liittyviä toimia, ja komissio ehdottaa kaksijakoista
strategiaa, joka tähtää:
/g183 kohdennettujen ratkaisujen käyttöön välittömästi ja
/g183 samanaikaisesti aloitettavaan yleisiä laaja-alaisia ratkaisuja
koskevaan laajempaan keskusteluun
ja jonka tavoitteena on
21/g183 luoda EU:n yrityksille yhtenäin en yritysveropohja niiden EU:n
laajuista toimintaa varten.
Komissio tulee:
– ohjaamaan ja koordinoimaan asianmukaisten tiedonantojen avulla Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen oikeuskäytännön täytäntöönpanoa,
– seuraamaan tehokkaammin, kuinka jäsenvaltiot soveltavat EU:n verolakeja, ja tehostamaan
yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa yhteisten asiaa koskevien ohjeiden luomiseksi,
– muuttamaan nykyiset yritysjärjestelydirekti ivin sekä emo- ja tytäryhtiödirektiivin
soveltamisen laajentamista koskevat ehdotuksensa siten, että niiden soveltamisalaa
laajennetaan sekä yksittäisten verojen että erityyppisten liiketapahtumien osalta,
– vetämään takaisin vanhan ehdotuksensa direktiiviksi  rajat ylittävästä tappiontasauksesta
tarkoituksenaan korvata se uudella ehdotuksella jäsenvaltioiden ja muiden sidosryhmien
kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen,
– tekemään ehdotuksen direktiiviksi uudistaakseen välitysmenettelyä koskevaa yleissopimusta
ja tehdäkseen siihen parannuksia,
– perustamaan "yhteinen siirtohinnoittelua käsittelevän EU-foorumin",
– valmistautumaan antamaan tiedonannon koskien jäsenvaltioiden kaksinkertaista verotusta
koskevia sopimuksia, jonka tavoitteena  on lopulta monenkeskisen yleissopimuksen
tekeminen tai yhteinen EU-malliverosopimus,
– pitämään kiinni siitä, että EU:n voimassa oleva yritysverolainsäädäntö on vuodesta 2004
lähtien täysin sovellettavissa yrityksiin, jotka on muodostettu Eurooppa-yhtiötä koskevan
perussäännön nojalla. Samanaikaisesti se aikoo tutkia, rinnan muun tällä alueella tehtävän
työn kanssa, soveltuuko laaja-alainen yritysverojärjestelmä ja yhtenäinen yhtiöveropohja
yritysten EU:n laajuiselle toiminnalle Eurooppa-yhtiöön sovellettavaksi.
– aloittamaan laajan keskustelun yritysverotuksen tulevaisuudesta sisämarkkinoilla ja tarpeesta
tehdä siihen perusteellisia uudistuksia tarkoituksena saavuttaa EU:n päämäärä olla maailman
kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous, kuten Eurooppa-neuvoston Lissabonin
kokouksessa kesäkuussa 1999 sovittiin. Tässä yhteydessä komissio tulee järjestämään
puheenjohtajavaltion kanssa EU:n jäsen- ja ehdokasvaltioiden hallitusten korkean tason
edustajille, liike-elämän johtohenkilöille, talouselämän toimijoille, johtaville verotuksen
asiantuntijoille, työmarkkinaosapuolille ja tutkijoille tarkoitetun Euroopan yritysverotusta
käsittelevän konferenssin, jossa käsitellään yritysverotuksen tulevaisuutta sisämarkkinoilla.
Konferenssin tavoitteet ovat seuraavat:
– tarjota foorumi erilaisten laaja-alaisten ratkaisujen esittämiseksi,
– edistää osapuolten välistä keskustelua,
– auttaa komissiota päättämään, mikä on paras tapa edetä tässä hankkeessa.
Konferenssin ja sitä seuraavan laajemman EU:ssa käytävän keskustelun jälkeen komissio aikoo
ilmoittaa niiden jälkeisistä toimintalinjaa koskevista päätelmistään vuoteen 2003 mennessä.
22Taulukko 1 Pääomakustannukset ja tosiasiallin en maakohtainen marginaaliverokanta
vuosina 1999 ja 2001
Taulukko 2 Tosiasiallinen keskimääräinen maakohtainen verokanta vuosina 1999 ja 2001
Taulukko 3 Tosiasiallinen keskimääräinen ve rokanta, kun tytäryhtiötä rahoitetaan
jakamattomilla voitoilla; tiedot vuodelta 1999
Taulukko 4 Tosiasiallinen keskimääräinen vero kanta, kun tytäryhtiötä rahoitetaan oman
pääoman korotuksella ; tiedot vuodelta 1999
Taulukko 5 Tosiasiallinen keskimääräinen ve roprosentti, kun tytäryhtiötä rahoitetaan
velkarahoituksella; tiedot vuodelta 1999   
23Taulukko 1 Pääomakustannukset ja tosiasiallinen maakoh tainen marginaaliveroprosentti  vuosina 1999 ja 2001
- esitettynä omaisuustyypin ja ra hoituslähteen mukaan sekä yhteensä
- mukana ovat vain yritysverot
2001 1999 PÄÄOMAKUSTANNUKSET
1999TMV
1999
Maa
Yritysve-ro-
prosentit (1)
Pääomakus-
tannukset
TMMV
Yritysve-ro-
prosentit (1)
Pääomakus-
tannukset
TMMV
Aineettomat
Teollisuus-
rakennukset
Koneet ja
laitteet
Rahoitus-
omaisuus
Vaihto-
omaisuus
Jakamatto-
mat voitot
Uusi  oma
pääoma
Velka-
rahoitus
Jakamatto-
mat voitot
Uusi oma
pääoma
Velka-
rahoitus
Itävalta 34.00 5.7 12.6 34.00 6.3 20.9 5.9 6.1 5.9 7.3 6.3 7.5 7.5 4.0 33.3 33.3 -25.0
Belgia 40.17 6.4 22.4 40.17 6.4 22.4 5.2 7.0 5.3 8.0 6.7 8.0 8.0 3.5 37.5 37.5 -42.9
Saksa 39.35 6.8 26.1 52.35 7.3 31.0 5.4 7.2 5.8 10.0 7.9 9.7 7.6 3.2 48.4 35.5 -56.2
Tanska 30.00 6.4 21.6 32.00 6.4 21.9 4.2 8.1 5.4 7.1 7.1 7.5 7.5 4.4 33.3 33.3 -13.6
Espanja 35.00 6.5 22.8 35.00 6.5 22.8 6.5 6.7 5.4 7.4 6.4 7.7 7.7 4.1 35.1 35.1 -21.9
Kreikka 37.50 6.0 16.9 40.00 6.1 18.2 6.8 5.1 6.1 5.1 7.4 7.6 7.6 3.4 34.2 34.2 -47.1
Ranska 36.43 7.3 31.8 40.00 7.5 33.2 5.2 8.5 8.4 8.0 7.4 9.0 9.0 4.6 44.4 44.4 -8.7
Suomi 29.00 6.4 21.3 28.00 6.2 19.9 6.1 6.1 5.6 6.8 6.8 7.2 7.2 4.5 30.5 30.5 -11.1
Italia 40.25 (2) 4.3 -15.9 41.25 (2) 4.8 -4.1 2.9 4.6 3.8 7.7 5.0 5.5 5.5 3.6 10.0 10.0 -38.9
Irlanti 10.00 5.7 11.7 10.00 5.7 11.7 5.3 6.8 5.2 5.5 5.5 5.9 5.9 5.2 15.2 15.2 3.8
Luxemburg 37.45 6.3 20.7 37.45 6.3 20.7 5.2 6.8 5.3 7.7 6.5 7.7 7.7 3.7 35.1 35.1 -35.1
Alankomaat 35.00 6.5 22.7 35.00 6.5 22.6 5.1 6.9 5.9 7.4 6.9 7.7 7.7 4.1 35.1 35.1 -21.9
Portugali 35.20 6.3 21.0 37.40 6.5 22.5 6.7 6.2 5.2 7.7 6.5 7.9 7.9 3.9 36.7 36.7 -28.2
Ruotsi 28.00 5.8 14.3 28.00 5.8 14.3 5.0 6.0 5.0 6.6 6.6 6.7 6.7 4.3 25.4 25.4 -39.5
Yhdistynyt
kuningaskunta30.00 6.7 24.8 30.00 6.6 24.7 5.5 8.2 5.6 6.9 6.9 7.7 7.7 4.8 35.1 35.1 -25.0
Huom.: Kukin omaisuussarake on kolmen rahoitustavan kesken laskettu keskiarvo, jossa painoarvoina on käytetty 55 % jakamattomil le voitoille, 10 % uudelle osakepääomalle ja 35 %
velkarahoitukselle. Kukin rahoitussarake edustaa kaikkien 5 omaisuustyypin suoraa keskiarvoa. Kokonaiskeskiarvo on kaikkien 15: n eri investointitapauksen keskiarvo samoilla painoarvoilla
laskettuna.(1) Sisältää lisämaksut ja paikalliset verot.(2) Italian "kaksinkertaisen tulon" järjestelmässä lakisääteistä yhtiöverokantaa, joka on 36 % vuonna 2001 ja joka oli 37 % vuo nna 1999 (ilman lisämaksuja ja paikallisia veroja) vähennetään
joissakin tapauksissa 19 %:in. Edellä olevassa marginaalitapauksessa sovelletaan tätä alempaa kantaa, paitsi velkaan, johon sov elletaan korkeampaa kantaa.
24Taulukko 2 Tosiasiallinen ke skimääräinen maakohtainen v eroprosentti vuosina 1999 ja 2001
- esitettynä omaisuustyypin ja ra hoituslähteen mukaan sekä yhteensä
- mukana ovat vain yritysverot
TOSIASIALLISET KESKIMÄÄRÄISET VEROPROSENTIT
1999 1999 Maa
Yritys-veroprosentit
(1) 2001
Kokonais-
keskiarvo
2001
Yritys-veroprosentit
(1) 1999
Kokonais-
keskiarvo
1999
Aineettomat
Teollisuus-
rakennukset
Koneet ja
laitteet
Rahoitus-
omaisuus
Vaihto-
omaisuus
Jakamatto-
mat voitot
Uusi oma-
pääoma
Velka-
rahoitus
Itävalta 34.00 27.9 34.00 29.8 28.6 29.2 28.4 33.2 29.9 33.9 33.9 22.3
Belgia 40.17 34.5 40.17 34.5 30.7 36.1 31.0 39.2 35.3 39.1 39.1 25.8
Saksa 39.35 34.9 52.35 39.1 33.9 39.0 34.9 46.8 40.8 46.1 40.1 27.7
Tanska 30.00 27.3 32.00 28.8 21.3 34.7 25.3 31.2 31.2 32.3 32.3 22.1
Espanja 35.00 31.0 35.00 31.0 31.1 31.8 27.4 34.2 30.7 35.2 35.2 23.3
Kreikka 37.50 28.0 40.00 29.6 35.5 30.4 33.4 11.6 37.1 34.4 34.4 20.8
Ranska 36.43 34.7 40.00 37.5 30.6 40.6 40.1 39.0 37.1 42.1 42.1 28.8
Suomi 29.00 26.6 28.00 25.5 24.8 24.8 23.1 27.3 27.3 28.8 28.8 19.3
Italia 40.25 27.6 41.25 29.8 24.9 29.8 27.4 36.1 31.1 31.8 31.8 26.1
Irlanti 10.00 10.5 10.00 10.5 8.9 15.8 8.2 9.8 9.8 11.7 11.7 8.2
Luxemburg 37.45 32.2 37.45 32.2 28.6 33.7 29.2 36.6 32.9 36.6 36.6 24.0
Alankomaat 35.00 31.0 35.00 31.0 26.7 32.4 29.2 34.2 32.5 35.1 35.1 23.3
Portugali 35.20 37.0 37.40 32.6 33.2 31.8 28.6 36.5 32.8 37.0 37.0 24.5
Ruotsi 28.00 22.9 28.00 22.9 19.6 23.4 19.7 25.7 25.7 26.0 26.0 17.1
Yhdistynyt
kuningaskunta30.00 28.3 30.00 28.2 24.2 33.7 24.7 29.3 29.3 31.8 31.8 21.6
Huom.: Kukin omaisuussarake on kolmen rahoitustavan kesken laskettu keskiarvo, jossa painoarvoina on käytetty 55
% jakamattomille voitoille, 10 % uudelle omalle pääomalle ja 35 % velkarahoitukselle. Kukin rahoitussarake edustaa
kaikkien 5 omaisuustyypin suoraa keskiarvoa. Kokonaiskeskiarvo on kaikkien 15:n eri investointitapauksen keskiarvo
samoilla painoarvoilla laskettuna.
(1) Sisältää lisämaksut ja paikalliset verot.
25Taulukko 3 Tosiasiallinen keskimääräinen veroprosentti (TKV), kun tytäryhtiötä rahoitetaan jakamattomilla voitoilla; tiedot vuod elta 1999
- mukana ovat vain yritysverot; emoyhtiön  rahoituksen painotettu keskiarvo
TKV
%
kohdemaa
Itävalta
Belgia
Tanska
Suomi
Ranska
Saksa
Kreikka
Irlanti
Italia
Luxemburg
Alankomaat
Portugali
Espanja
Ruotsi
Yhdistynyt
kuningaskunta
Keskiarvo
lähdemaa
Itävalta (33.9) * 39.1 32.3 28.8 42.1 46.1 34.4 11.7 31.8 36.6 35.1 37.0 35.2 26.0 31.8 33.4
Belgia 29.9 (39.1) 28.7 25.0 38.1 42.1 30.4 8.1 28.0 32.6 31.2 33.0 31.2 22.2 27.9 29.2
Saksa 20.1 26.4 18.8 14.3 29.8 (46.1) 25.4 -5.7 17.9 23.4 21.6 23.8 21.7 11.0 17.7 19.0
Tanska 30.1 35.4 (32.3) 25.0 38.4 42.4 30.6 7.8 28.1 32.8 31.3 33.2 31.4 22.2 28.0 29.8
Espanja 29.7 35.1 28.4 24.6 38.1 42.1 30.2 7.4 27.8 32.5 31.0 32.9 (35.2) 21.8 27.6 29.2
Kreikka 32.9 34.5 32.9 31.8 37.5 41.5 (34.4) 27.9 27.5 33.4 33.5 33.9 33.5 30.3 33.2 33.2
Ranska 29.5 34.8 28.3 24.5 (42.1) 41.8 30.0 7.5 27.6 32.3 30.8 32.7 30.8 21.7 27.5 28.6
Suomi 30.6 35.9 29.2 (28.8) 38.9 42.9 31.0 8.3 28.6 33.3 31.8 33.7 31.9 22.7 28.5 30.5
Italia 30.3 35.5 29.0 25.3 38.4 42.4 30.7 8.4 (31.8) 32.9 31.5 33.3 31.5 22.5 28.2 30.0
Irlanti 32.7 38.0 31.2 27.6 41.0 45.0 33.2 (11.7) 30.7 35.4 34.0 35.8 34.0 24.8 30.6 33.8
Luxemburg 29.4 34.8 28.2 24.4 37.8 41.8 29.9 7.1 27.5 (36.6) 30.7 32.6 30.7 21.6 27.3 28.8
Alankomaat 33.9 39.1 32.3 28.8 42.1 46.1 34.4 11.7 31.8 36.6 (35.1) 37.0 35.2 26.0 31.8 33.3
Portugali 30.2 35.5 29.0 25.2 38.4 42.3 30.7 8.3 28.3 32.9 31.4 (37.0) 31.5 22.5 28.2 29.6
Ruotsi 30.8 36.1 29.4 25.7 39.1 43.1 31.2 8.5 28.8 33.5 32.0 33.9 32.1 (26.0) 28.7 30.9
Yhdistynyt
kuningaskunta30.3 35.6 29.0 26.5 38.6 42.7 32.9 22.1 28.3 33.1 31.6 33.5 31.6 24.8 (31.8) 31.5
Kanada 40.1 44.5 32.3 33.4 43.8 50.4 34.4 11.7 38.3 38.5 37.1 48.4 41.2 28.4 31.8 37.0
Yhdysvallat 31.8 36.9 30.3 29.1 39.7 43.5 33.0 25.0 29.9 34.4 33.0 38.6 35.0 27.6 30.7 33.2
Keskiarvo 30.0 35.4 29.0 25.5 38.4 43.0 31.1 9.9 28.0 32.9 31.2 33.3 31.6 22.9 28.4 30.1
 * Suluissa oleva luku tarkoittaa tosiasiallisia keskimääräisiä verokantoja kotimaassa.
26Taulukko 4 Tosiasiallinen keskimääräinen veroprosentti (TKV), kun ty täryhtiötä rahoitetaan oman p ääoman korotuksella; tiedot vuo delta 1999
- mukana ovat vain yritysverot; emoyhtiön  rahoituksen painotettu keskiarvo
TKV
%
kohdemaa
Itävalta
Belgia
Tanska
Suomi
Ranska
Saksa
Kreikka
Irlanti
Italia
Luxemburg
Alankomaat
Portugali
Espanja
Ruotsi
Yhdistynyt
kuningaskunta
Keskiarvo
lähdemaa
Itävalta (33.9)** 39.1 32.3 28.8 42.1 40.1 34.4 11.7 31.8 36.6 35.1 37.0 35.2 26.0 31.8 33.0
Belgia 30.6 (39.1) 29.3 25.6 38.8 36.9 31.1 8.8 28.7 33.3 31.9 33.7 31.9 22.9 28.6 29.4
Saksa 21.0 27.2 19.6 15.1 30.7 (40.1) 29.2 -4.8 18.7 24.2 22.4 24.7 22.5 11.9 18.6 20.1
Tanska 30.1 35.4 (32.3) 25.0 38.4 36.4 30.6 7.8 28.1 32.8 31.3 33.2 31.4 22.2 28.0 29.3
Espanja 29.7 35.1 28.4 24.6 38.1 36.1 30.2 7.4 27.8 32.5 31.0 32.9 (35.2) 21.8 27.6 28.8
Kreikka 36.0 34.5 36.6 37.4 37.5 35.5 (34.4) 39.5 27.8 34.8 36.1 35.3 36.1 36.6 38.0 35.8
Ranska 29.9 35.2 28.6 24.9 (42.1) 36.2 30.4 7.8 27.9 32.6 31.1 33.0 31.2 22.1 27.8 28.5
Suomi 30.6 35.9 29.2 (28.8) 38.9 36.9 31.0 8.3 28.6 33.3 31.8 33.7 31.9 22.7 28.5 30.1
Italia 30.9 36.1 29.6 25.9 39.0 37.1 31.4 9.0 (31.8) 33.6 32.1 34.0 32.2 23.1 28.8 30.2
Irlanti 32.7 38.0 31.2 27.6 41.0 39.0 33.2 (11.7) 30.7 35.4 34.0 35.8 34.0 24.8 30.6 33.4
Luxembur g 33.9 39.1 32.3 28.8 42.1 40.1 34.4 11.7 31.8 (36.6) 35.1 37.0 35.2 26.0 31.8 32.8
Alankomaat 33.9 39.1 32.3 28.8 42.1 40.1 34.4 11.7 31.8 36.6 (35.1) 37.0 35.2 26.0 31.8 32.9
Portu gali 30.8 36.1 29.6 25.9 39.0 37.1 31.3 9.0 28.9 33.5 32.1 (37.0) 32.1 23.1 28.8 29.8
Ruotsi 30.8 36.1 29.4 25.7 39.1 37.1 31.2 8.5 28.8 33.5 32.0 33.9 32.1 (26.0) 28.7 30.5
Yhdistynyt
kuningaskunta30.3 35.6 29.0 27.5 38.6 36.7 34.1 29.8 28.3 33.1 31.6 33.5 31.6 26.5 (31.8) 31.9
Kanada 45.2 49.5 32.3 36.8 45.4 50.3 34.4 11.7 43.3 40.2 38.8 58.4 46.2 30.1 31.8 39.6
Yhdysvallat 33.5 38.5 31.7 32.4 41.4 39.5 34.6 34.7 31.6 36.1 34.7 43.6 38.4 31.5 33.1 35.7
Keskiarvo 30.8 35.9 29.8 26.5 39.0 37.5 31.9 11.9 28.6 33.3 32.0 33.9 32.3 24.0 29.2 30.4
* Suluissa oleva luku tarkoittaa tosiasiallista keskimääräistä veroprosenttia kotimaassa.
27Taulukko 5 Tosiasiallinen keskimääräinen veroprosentti (TKV), kun tytäryhtiötä rahoitetaan lainarahoituksella; tiedot vuodelta 1 999
- mukana ovat vain yritysverot; emoyhtiön  rahoituksen painotettu keskiarvo
TKV
%
kohdemaa
Itävalta
Belgia
Tanska
Suomi
Ranska
Saksa
Kreikka
Irlanti
Italia
Luxemburg
Alankomaat
Portugali
Espanja
Ruotsi
Yhdistynyt
kuningaskunta
Keskiarvo
lähdemaa
Itävalta (22.3) * 33.1 29.2 26.8 36.2 35.0 28.3 15.9 33.5 31.4 30.8 31.9 30.8 24.5 29.1 29.7
Belgia 32.3 (25.8) 31.5 29.3 38.4 37.3 30.7 18.6 35.8 33.8 33.2 34.2 33.2 27.0 31.5 31.9
Saksa 27.8 31.5 26.7 24.3 35.0 (27.7) 31.9 11.7 31.9 29.6 28.9 30.1 28.9 21.6 26.9 27.6
Tanska 29.4 32.7 (22.1) 26.4 35.7 34.6 27.9 15.4 33.1 31.0 30.3 31.4 30.4 24.1 28.7 29.4
Espanja 30.1 33.3 29.4 27.0 36.4 35.2 28.5 16.1 33.7 31.6 31.0 32.1 (23.3) 24.7 29.3 29.9
Kreikka 36.0 34.4 36.6 37.4 37.5 36.3 (20.8) 39.5 35.2 34.8 36.1 35.3 36.1 36.6 38.0 36.4
Ranska 31.7 34.9 31.0 28.7 (28.8) 36.8 30.2 17.9 35.3 33.2 32.6 33.7 32.7 26.4 31.0 31.1
Suomi 28.5 31.8 27.9 (19.3) 34.9 33.7 27.0 14.5 32.2 30.1 29.4 30.6 29.5 23.2 27.8 28.7
Italia 31.5 34.7 30.8 28.5 37.7 36.5 30.0 17.8 (26.1) 33.0 32.4 33.4 32.4 26.3 30.8 31.1
Irlanti 24.5 29.6 24.2 21.5 31.0 29.9 26.4 (8.2) 28.3 26.2 25.5 28.3 25.5 19.3 23.8 26.0
Luxemburg 30.6 33.9 29.9 27.6 36.9 35.7 29.1 16.7 34.2 (24.0) 31.5 32.6 31.6 25.3 29.9 30.4
Alankomaat 30.1 33.3 29.4 27.0 36.4 35.2 28.5 16.1 33.7 31.6 (23.3) 32.1 31.0 24.7 29.3 29.9
Portugali 31.6 34.8 30.9 28.6 37.8 36.6 30.1 17.9 35.1 33.1 32.5 (24.5) 32.5 26.4 30.9 31.3
Ruotsi 28.2 31.5 27.6 25.1 34.5 33.4 26.6 14.2 31.8 29.8 29.1 30.2 29.1 (17.1) 27.4 28.5
Yhdistynyt
kuningaskunta29.0 32.3 28.3 27.5 35.3 34.1 30.0 29.8 32.6 30.6 29.9 31.0 29.9 26.5 (21.6) 30.5
Kanada 40.1 42.8 31.4 34.7 40.8 44.4 30.6 18.3 43.1 36.3 35.7 49.3 40.9 29.7 31.4 36.6
Yhdysvallat 32.7 35.8 31.7 32.4 38.7 37.6 31.9 34.7 36.2 34.2 33.6 39.7 36.2 31.5 33.1 34.7
Keskiarvo 30.1 33.0 29.5 27.5 36.0 35.0 28.9 18.7 33.3 31.4 30.9 31.9 31.0 25.5 29.6 30.2
* Suluissa oleva luku tarkoittaa tosiasiallista keskimääräistä vero prosenttia kotimaassa.
28Liite
TIIVISTELMÄ KOMISSION YKSIKÖIDEN LAATIMASTA SELVITYKSESTÄ
"YRITYSVEROTUS SISÄMARKKINOILLA [SEC(2001)1681]  "
Johdanto
(1) Komissiota pyydettiin joulukuussa 1998 kokoont uneen Ecofin-neuvoston päätelmissä
toteuttamaan analyyttinen tutkimus yhtiöverotuksesta Euroopan unionissa.
Tutkimuksessa olisi selvitettävä yhtiöverotuksen tosiasialliset erot ja yksilöitävätärkeimmät verosäännökset, jotk a saattavat haitata rajat ylittävää tal oudellista toimintaa
yhtenäismarkkinoilla. Tä ltä pohjalta olisi arvi oitava verotuksen vaikutus taloudellisen
toiminnan sijoittumiseen ja investointeihi n. Pysyvien edustajien komitea (Coreper)
muotoili tätä pyyntöä antamalla komi ssiolle viralliset valtuudet tutkimuksen
toteuttamiseen heinäkuussa 1999, jolloin se pyysi komissiota toteuttamaan tosiasioihin
perustuvan analyysin ja poliittisen arvioinnin EU:n yhtiöverotuksesta.
(2) Komission apuna on ollut kaksi varta vasten  perustettua asiant untijapaneelia, joista
toinen keskittyi jäsenvaltioiden tosiasiallisten verokantojen laskentamenetelmään jatoinen yhtenäismarkkinoiden moitteettoman toiminnan jäljellä oleviin veroesteisiin.Ensiksi mainittu paneeli koostu i tutkijoista, joilla on tarv ittavaa kokemusta ja jotka ovat
saavuttaneet tunnustusta tiedemaailmassa ai hetta käsittelev illä teoreettisilla
julkaisuillaan. Toisessa paneelissa oli mukana yritysmaailman asiantuntijoita ja yhteisöntason työmarkkinaosapuolia. Toisen paneelin yksittäiset jäsenet olivat alan järjestöjennimeämiä.
Rudingin komitean kertomus ja sisämarkkinoiden vaikutus
(3) Tässä tutkimuksessa on otettu huomioon yh tiöverotusta käsittele vän riippumattoman
asiantuntijakomitean (Rudingin komitea) ke rtomus, jota komissio pyysi vuonna 1990 ja
jossa selvitettiin, vääristävätkö jäsenvaltioiden väliset yhtiöverotuksen ja yritystenverorasituksen erot merkittävästi yhtenäismarkkinoiden toimintaa, sekä selvitettiinkaikki mahdolliset toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi. Tässä aiemmassa tutkimuksessaesitetty analyysi on suurimmaksi osaksi ede lleenkin ajankohtainen. Tässä yhteydessä on
syytä huomauttaa, että tutkimuksen tu loksista ja suosituksista huolimatta
yhtiöverotuksen alalla ei ole juurikaan edistytty. EU:n yhtiöverotuksentarkasteluympäristössä on kuitenkin sitte mmin tapahtunut monenlaisia muutoksia.
Lisäksi komissio on saanut neuvostolta tä hän tutkimukseen laajemmat valtuudet kuin
asiantuntijakomitea sai komissiolta vuonna 1990, sillä komissiota on nimenomaan
pyydetty analysoimaan si sämarkkinoiden veroesteitä.
(4) Yleinen taloudellinen toimintaympäristö on nyt ratkaisevasti erilainen kuin 1990-luvun
alussa. Laajuudeltaan ennennäke mätön kansainvälisten fuusioid en ja yritysostojen aalto,
sähköinen kaupankäynti ja toimijoiden liikkuvuuden lisääntyminen yhdessä
veroparatiisien käytön yleistymisen kanssa ovat muuttaneet niitä olosuhteita, joissa EU:njäsenvaltiot verottavat yritysten voittoa. Tällainen yleinen maailmanlaajuinen kehitysjatkuu yhä, ja se on erityise n voimakasta si sämarkkinoilla.
29(5) Erityisesti on huomattava , että sisämarkkino ita ei ollut perustettu vielä vuonna 1990.
Sama pätee talous- ja ra haliittoon. Sekä sisäma rkkinat että ta lous- ja rahaliitto
vaikuttavat siihen, miten EU :n yhtiöverojärjestelmien toimivuutta on arvioitava.
Sisämarkkinoilla edennyt tal oudellinen yhdentyminen raivasi tieltään entisestään rajat
ylittävän kaupankäynnin taloude llisia, teknologisia ja institu tionaalisia es teitä. Tällainen
kehitys näkyi verojärjeste lmissä kuitenkin hyvin hitaasti. Pääoman täysin vapaan
liikkuvuuden myötä onkin todennäköistä, että  maiden yhtiöverosäännösten erot
vaikuttavat yhä enemmän kansainvälisiin i nvestointeihin. Vaikka  sisämarkkinoiden
erilaisten esteiden poistamise ssa onkin selvästi edistytty (ä skettäin esimerkiksi päästiin
sopimukseen eurooppayhtiötä koskevasta asetuksesta), rajat ylittävän toiminnan
veroesteiden merkitys on korostumassa entisestään sisämarkkinoilla. Tämä kaikki kertoosiitä, että yhtiöverot uksella on merkittävä EU:n laajui nen ulottuvuus, jollaista sillä ei
vuonna 1990 varsinaisesti vielä ollut.
(6) EU:n yritykset toimivat nykyisin yhtenäisellä talousalueella, jolla sovelletaan 15:tä
erilaista yhtiöverojärjestelm ää. Tämä heikentää taloudellis ta tehokkuutta ja avoimuutta
sekä johtaa erityisiin sääntöjen nouda ttamisesta aiheutuv iin kustannuksiin. Sekä
sisämarkkinat että talous- ja rahaliitto vaikuttavat voimakkaasti myös EU:n yritystentoimintatapoihin yhteisössä sekä toimivat tarkoitukse llisena kannustimena todellisten
Euroopan laajuisten yritysrake nteiden luomiselle. Tähän on sy ynä se, että EU:n yritykset
yhä useammin pitävät "kotima rkkina-alueenaan" yksittäis en jäsenvaltion asemesta koko
EU:ta. Rakenteelliset muutokset johtavat EU:n laajuisiin yritysjärjestelyihin jaliiketoimintojen keskittämiseen konserneissa, joista suuri osa on jo ennestään toiminut
useissa tai jopa kaikissa jäsenvaltioissa. Yritysjärjestelyt voidaan toteuttaa sisäisinjärjestelyin, sulautumisten ja yritysostojen kautta tai perustamalla sivuliikkeitä muihinmaihin. Tällainen kehitys puolestaan vaiku ttaa yritysten verotukseen. EU:n yrityksissä
katsotaan, että todellisuus ei verotuksen kannalta yleisesti ottaen vastaa niiden käsitystäEU:sta "kotimarkkina-alueena", toisin kuin tilanne on Yhdysvalloissa sikäläisilleyrityksille. Erityisen "EU:n laajuisen ul ottuvuuden" määrittelevä tkin monenlaiset
oikeudelliset ja taloudelliset  tekijät, jotka on otetta va huomioon yhtiöverotusta
analysoitaessa.
Tosiasiallisen yhtiöverotuksen taso EU:ssa
(7) Taloudellisen tehokkuuden kannalta verojärjes telmien olisi ihanne tapauksissa oltava
"neutraaleja" taloudellisia valintoja tehtäessä. Tällaisen analyyttisentarkastelulähtökohdan mukaises ti verotuksellisten näkökohtien ei periaatteessa pitäisi
vaikuttaa investoinnin valintaan, sen ra hoitukseen tai sen sijaintipaikkaan. Tässä
mielessä samankaltaisten investointien tosiasiallisessa verotuksessa ei kansainvälisestikatsottuna pitäisi olla kovin suuria eroja pelkästään niiden sijainnin takia.Yhtiöverotuksen tosiasialliset erot saattavat itse asiassa aiheuttaahyvinvointikustannuksia, koska ta loudellista toimintaa ei välttä mättä harjoite ta siellä,
missä kustannustaso (ennen ve roja) ja valmistajan kustannuks et ovat alhaisimmat. Jos
verojärjestelmien erot suosivat jotakin sijaintipaikkaa tai jotakin tuottajaa toisenkustannuksella, tuotteita void aan valmistaa korkeampaan hi ntaan (laskettuna ennen
veroja). Verotuksen erojen ja hajonna n suuruuteen onkin sen vuoksi syytä kiinnittää
huomiota.
30(8) Tosiasiallisten yhtiöverokantojen erojen kai kki hyvinvointikustannukset kattava arviointi
edellyttäisi kuitenkin laajempaa analyysia, jossa otetaan huomioon muut verot ja muut
talouden tunnusluvut sekä sosiaalisen oi keudenmukaisuuden ja julkishyödykkeiden
tarjonnan merkitys kansa llisessa politiikassa. Jos ma rkkinataloude ssa ilmenee
vääristymiä ja/tai puutteita (markkinoiden toimintaongelmia), verojen avulla mukaanvoidaan sisällyttää myös ulkoisvaikutukset (esimerkiksi saastuminen) ja näin lisätätaloudellista tehokkuutta. On mahdotonta määrittää täsmällis esti niiden verotuksen
erojen suuruutta, joita tarvitaan mar kkinoiden toimintaongelmie n korjaamiseen tai
lievittämiseen. Mitä suurempia verotuksen erot ovat, sitä suurempia markkinoidentoimintaongelmien kuitenkin on o ltava, sillä muuten tehokkuus ja hyvinvointi kärsivät.
On syytä korostaa, että tässä tutkimuksessa ei ole pyritty määrittämään, miten suuritehokkuuden menetys tai miten suuret hyvinvointikustannuks et saattavat liittyä nykyisiin
tosiasiallisen yhtiöverotuksen  eroihin Euroopan unionissa.
(9) Joka tapauksessa verotuksessa on viime kädessä kyse poliittisesta valinnasta, ja siinä
saatetaan joutua tekemään myönnytyk siä taloudellisen tehokkuuden ja muiden
oikeutettujen kansa llisten poliittisten tavoitteiden ja  painopisteiden välillä. Lisäksi
yhteisön tasolla on ote ttava huomioon toissijaisuusperiaat e ja jäsenvaltioiden toimivalta
verotuksen alalla, kun arvioi daan jäsenvaltioiden tosiasia llisten verokantojen eroja.
(10) EU:n tosiasiallisen yhtiöverotuksen erojen analysoimisessa on kaksi tavoitetta.
Ensiksikin siinä saadaan yleiskuva s iitä, miten kunkin maan verolainsäädännöissä
tarjotaan  suhteellisia kannustimia (tai ehkäisimiä) erityypp isille investoinneille
kotimaassa tai toiseen EU:n  jäsenvaltioon. Toiseksi siin ä yksilöidään tärkeimmät
tosiasialliseen verorasitukseen vaikuttavat verotustekijät, toisin sanoen verojärjestelmientärkeimpien osien merkitys tosiasiallisessa verorasituksessa.
(11) Analyysi ei todenna verotuksen vaikutusta  varsinaisiin taloudellisiin päätöksiin. Vaikka
empiirisissä tutkimuksissa onkin voitu oso ittaa riippuvuus verotuksen ja sijaintipaikkaa
koskevien päätösten välillä, nykyisten me netelmien heikkouksien ja  tietojen puutteesta
johtuvien rajoitusten takia katsottiin, ettei mitään nykyistä lähestymistapaa olisi voitusoveltaa toimivasti tässä tutkimuksessa, ilman että työaluetta olisi laajennettuhuomattavasti.
(12) Verotus on toki vain yksi investointi- ja rahoituspäätöksiin vaikuttavista tekijöistä.
Taloudellisten perusrakenteiden  olemassaolo ja niiden la atu, ammattitaitoisen työvoiman
saatavuus sekä lyhyen ja keskipitkän aika välin näkymät eri mar kkinoilla ja eri maissa
ovat investointikäyttäytymiseen vaikuttavia muita tärkeitä tekijöitä. Merkittäviä ovatmyös markkinoiden maantieteellinen saavutettavuus, kuljetuskustannukset,
ympäristönormit, palkkataso, so siaaliturvajärjestelmät ja va ltiovallan yleinen asenne. Se,
mitkä näistä tekijöistä ovat suhteellisesti muita tärkeämpiä, riippuu paljolti
investointipäätöksen luonteesta. Sitä m ukaa kuin EU:n taloudellinen yhdentyminen
etenee talous- ja rahaliitossa sekä sisämarkkinoilla pääoma n liikkuessa täysin vapaasti,
on kuitenkin todennäköistä, e ttä maiden yhtiöverosääntöjen erot vaikuttavat yhä
useammin kansainvälisiin investointeihin.
(13) Tutkimuksessa esitetään arviot kotimaisten ja ulkomaisten investointien tosiasiallisista
yhtiöverokannoista 15 EU-maassa (joissakin tapauksissa myös Yhdysvalloissa ja
Kanadassa) verojärjeste lmien vuoden 1999 tilanteen mukaan. Lisäksi siinä esitetään
31arvio kotimaisten investointien tosiasia llisista verokannoista EU:n jäsenvaltioissa
vuonna 2001. Saksassa vuonna 2000 hyväksyt yn verouudistuksen rakenteen ja
mittavuuden takia tutkimuksessa analysoidaan  erikseen tämän uudistuksen vaikutukset
1. tammikuuta 2001 vallinneen tilanteen muk aan. Laskelmissa on huomioitu lähinnä
kunkin maan yhtiöverot, mutta niihin sisältyy myös osinkojen, korkotulojen jaluovutusvoittojen henkilökohtaisen tuloverotuksen vaikutus.
(14) Analysoitaessa verotuksen vaikutusta investointikäyttäytymiseen käytetään yleisimmin
indikaattoreita, jotka perustuvat se llaisiin tulevaisuuteen suuntautuviin
lähestymistapoihin, jotka mahdollistavat kansainvälisen vertailun ja jotka soveltuvaterityisesti kuvaamaan eri maiden verolain säädäntöjen investointikannustimien yleistä
rakennetta sekä tärkeimpiä tosiasialliseen verorasitukseen vaikuttavia verotustekijöitä.Tässä tutkimuksessa käytetty yritysten tosiasiallisen verorasituksen laskelma perustuupääosin menetelmään, jossa tosiasiallinen verorasitus lasketaan hypoteettisessa
tulevaisuuden investointihankk eessa tuotantosektorilla. Tekni sesti analyysi perustuu ns.
Kingin ja Fullertonin lähest ymistavan tarkistettuun ja l aajennettuun menetelmään, jonka
Devereux ja Griffith esittivät vuonna 1998. Tä män laskentamallin tu eksi esitetyt tiedot
on saatu soveltamalla ns. European Tax Analyser  -mallia, jossa käytetään Mannheimin
yliopiston ja Euroopan ta louden tutkimuslaitoksen Zentrum für Europäische
Wirtschaftsforschung GmbH  (ZEW ) vuonna 1999 kehittämää malliyritykseen perustuvaa
lähestymistapaa ( model-firm approach ). Kaikki menetelmät perustuvat erilaisiin
hypoteeseihin ja niissä on omat rajoituksensa, joten eri lähestymistapoja soveltamallasaatuja tuloksia vertaamalla voidaan testata ja mahdollisesti todentaa laskelmissailmenneitä yleisiä suuntauksia.
(15) Eri lähestymistapoja soveltamalla saatuihin tu loksiin vaikuttavat suuresti ne oletukset,
joiden perusteella määritellään hypoteettin en investointi varallisuuden ja rahoituksen
kannalta, yrityksen tuleva kehitys tuloilla, menoilla, varoilla ja veloilla mitattuna tiettynäajanjaksona sekä taloudellinen toimintaym päristö. Taloudellisen toimintaympäristön
kannalta reaalikoron suuruus  on keskeinen tekijä. Nä ihin lähestymistapoihin
perustuvissa tutkimuksissa käytetään oletuks ena erilaisia taloudelliseen tilanteeseen ja
investoinnin määrittelyyn liittyviä hypoteeseja. Esimerkiksi tässä tutkimuksessa, kutenRudingin komitean kertomuksessa, tosiasialliset verokannat lasketaan tiettynätuottoprosenttina verojen jälkee n, kun taas muissa tutkimuksissa
1 tosiasiallinen
verokanta lasketaan tiettynä tuottoprosenttina ennen veroja. Erot hypoteettistainvestointia ja tal oudellista toimintaympäristöä koske vissa oletuksissa voivat johtaa
varsin erilaisiin lukemiin.
(16) Laskelmassa ei näitä lähestymistapoja soveltamalla voida menetelmiin liittyvistä syistä
huomioida kaikkia eri verojärjestelmie n olemassaoloon ja toimivuuteen liittyviä
olennaisia piirteitä. Mukaan ei ole otettu esimerkiksi voittojen ja tappioidenkonsolidoinnin vaikutuksia EU:n tasolla, koska mallissa oletetaan kai kkien investointien
olevan tuottavia. Laskelmassa ei myöskään voida määrittää tai huomioida sääntöjennoudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Mukaan  on kuitenkin otettu  verojärjestelmien
tärkeimmät piirteet, kuten verokannat, jotka ovat ver opohjien ja verojärjestelmien
                                                
1Ks. esimerkiksi Baker & McKenzie, Survey of the Effective Tax Burden in the EU, Amsterdam; 1999 ja
2001.
32keskeisiä osia. Tuloksia tulkittaessa olisikin muistettava, että niissä on tiivistetty ja
määritetty verojärjestelmän olennaiset piirteet.
(17) Tosiasialliset verokannat voidaan laskea ns. marginaaliselle investoinnille (jossa
tuottoprosentti verojen jälkeen on yhtä suuri kuin vaihtoehtoinen markkinakorko) tai ns.inframarginaaliselle investoinnille (joka tuottaa ylimääräistä voittoa). Tässätutkimuksessa on analysoitu sekä marginaalisia että inframarginaalisia (keskimääräisen)tosiasiallisen yhtiöveron indikaattoreita. Niihin vaikuttavat erilaiset hypoteesit, jotkakoskevat paitsi taus talla olevaa menetelmää myös invest ointikohteen sijaintia (koti- vai
ulkomailla), investoinnin tai yritykse n tuottavuutta sekä  yritysten kokoa ja
toimintatapoja. Laskelmia on täydennetty herkkyysanalyysilla, jolla arvioidaan erihypoteesien vaikutusta tuloksiin.
(18) Erilaisten laskettu jen tietojen tarkoituksena ei ole o lla "yleisesti päteviä lukuja" eri
maiden tosiasiallisesta verorasituksesta, vaan niillä pyritään pikemminkin antamaanindikaattoreita tai kuvaamaan keskinäisiä suhteita erilaisissa olennaisissa tilanteissa. Itseasiassa tietyn jäsenvaltion to siasialliset verokannat rii ppuvat kunkin investointihankkeen
erityispiirteistä ja sovelletusta menetelmästä.
(19) Tulosten perusteella voidaan joka tapauks essa tehdä joitakin yleisiä johtopäätöksiä
tosiasiallisen verorasituksen eroista ja yksilöidä tärkeimpiä verorasitukseen vaikuttaviaverotustekijöitä. Näin voidaan selvittää, miten jäsenvaltioiden ve rojärjestelmät luovat
kannustimia voimavarojen kohde ntamiseen. Yhtenä kvantitatiivisen analyysin
merkittävänä piirteenä on se, että olennaiset päätelmät ja tulkinnat säilyvät jokseenkinmuuttumattomina, vaikka tilanteissa on eroja.
(20) Kun kyse on kotimaisista inve stoinneista, vuotta 1999 koskeva  analyysi osoittaa, että
EU:n eri jäsenvaltioissa asuvien sijoittajien tosiasiallinen verorasitus vaihtelee
huomattavasti investoinnin lajin ja sen rahoituksen  mukaan. Jäsenvaltioiden
verolainsäädännöissä kuitenkin suositaan yleensä varallisuuden ja rahoituslähteiden
osalta samoja investoin timuotoja. Kun henkilöverotusta ei oteta huomioon, maiden
tosiasiallisten yhtiöverokantojen va ihteluväli on noin 37 prosenttiyksikköä
marginaalisissa investoi nneissa (vaihteluväli - 4,1–33,2 prosenttia) ja noin 30
prosenttiyksikköä tuottava mmissa investoinneissa (v aihteluväli 10,5–39,1 prosenttia,
kun sovelletaan hypoteettisen investoi nnin menetelmää ja  8,3–39,7 prosenttia, kun
sovelletaan ns. Tax Analyser -mallia). He nkilöverotuksen huomioiminen lisää tuntuvasti
tosiasiallista verorasitusta ja havaittuja eroja. Analyysi osoittaa myös, että lähes kaikissatilanteissa verojärjestelmissä suositaan yleensä aineettomaan omaisuuteen sekä koneisiinja laitteisiin tehtäviä  investointeja ja että velka on verotuksen kannalta tehokkain
rahoituslähde.
Baker & McKenzien äskettäin tekemä tutkimus, joka peru stui erilaisiin taloudellista
toimintaympäristöä ja sovellettuja verolainsäädäntöjä koskeviin hypoteeseihin, osoittaa,että tässä tutkimuks essa tarkasteltua tila nnetta eniten muistutta vassa taloudellisessa
tilanteessa (6 prosentin tuottoprosentti ennen veroja verrattuna komission tutkimuksessakäytettyyn 5 prosentin tuottoprosentti in verojen jälkeen) vaihteluväli on 32
prosenttiyksikköä marginaalisissa inve stoinneissa (vaihteluväli 4,9–36,8 prosenttia).
Kun tuottoprosentti ennen veroja on 10 prosenttia (lähtöoletus Baker& McKenzienlaskelmassa), vaihteluvä li on 23 prosenttiyksikköä (6,8–30,1 prosenttia). Myös tämä
33tutkimus osoittaa, että velka on verotuksen kannalta tehokkain raho itusmenetelmä ja että
verojärjestelmissä suositaan yleensä ain eettomaan omaisuuteen sekä koneisiin ja
laitteisiin tehtäviä investointeja.
(21) EU:n jäsenvaltioiden tosiasiallisen verorasituksen erot voivat olla merkittäviä kahdesta
syystä. Ensiksikin eri maissa sijaitsevien mutta samoilla markkinoilla kilpailevienyritysten kohtaamien tosiasia llisten verokantojen erot saattavat vaikuttaa niiden
kansainväliseen kilpailukykyyn: kahden samoilla markkinoilla kilpailevan yrityksenkohtaamat verokannat saattava t olla erilaiset. Toiseksi  silloin, kun monikansallisiin
yrityksiin sovelletaan ainoastaan sen maan verokantaa, jossa toimintaa harjoitetaan,maiden tosiasiallisten verokantojen erot voivat vaikuttaa myös yksittäisten toimintojensijaintipaikan valintaan. Valinta  voidaan tehdä joko kansainv älisten verolainsäädäntöjen
säännösten perusteella esimerkiksi sillo in, kun voittojen kotiuttaminen jakamalla
osinkoa tytäryhtiöltä emoyhtiölle ei johda  enää verotukseen, koska osinko on vapautettu
verosta, tai verosuunnittelun perusteella. Monikansallinen yritys voikin kohdata erilaisia
verokantoja sen mukaan, missä se harjoittaa toimintaansa. Kuten on todettu, tällainentaloudellinen järkeily perustuu yksinomaan  verotuksellisiin näkökohtiin, eikä sillä
pystytä yksistään selittämään yritysten toimintatapoja.
(22) On selvää, ettei EU:ssa esiintyviä eroja voida selittää yhdellä ainoalla kansallisen
verojärjestelmän piirteellä. Yleisten järjestelmien analysointi kuitenkin osoittaa, että –suosivia verojärjestelmiä  lukuun ottamatta – maiden  voittoihin soveltamien
nimellisverokantojen (lakisääteisten verokantojen, lisämaksujen ja paikallistasonverojen) eroilla voidaan selitt ää monet maiden tosiasiallisissa  verokannoissa olevat erot.
Vaikka verojärjestelmät ovat enemmän tai vähemmän yhtenäistettyjä järjestelmiä(voittoihin sovellettavat korkeammat verokannat näyttävät yleisesti ottaen korreloivankapeamman veropohjan kanssa ja  päinvastoin), verokantojen erojen vaikutus on yleensä
suurempi kuin veropohjan eroilla. Kvantita tiivinen analyysi osoittaa myös, että
verokantojen suhteellinen painoarvo yritysten tosiasiallisen verorasituksenmääräytymisessä nousee investoinnin tuo ttavuuden noustessa ja että näin ollen
kapeamman veropohjan tasaava vaikutus to siasiallisiin verokantoihin yleensä katoaa
tuottavuuden parantuessa. Ba ker& McKenzien tutkimukse ssa todettiin, että veropohjan
koostumuksella ei yleisesti ottaen ole suurta  vaikutusta tosiasiallis een verorasitukseen ja
että verokannan taso on verorasituksen erojen kannalta erittäin merkittävä tekijä.
(23) Kun kyse on kansainvälisistä investoinneista, vuotta 1999 kos kevat tulokset osoittavat,
että eri maissa kohdellaan er i tavoin muihin maihin ta i muista maista tehtäviä
investointeja. Tietyssä maassa sijaitsevan emoyhtiön tytäryhtiön tosiasiallinenverorasitus riippuukin olennaisesti tytäryhtiön sijainnista. Tämän tutkimuksen oletusten
perusteella eri maissa sijaitsevien tytäryhtiöiden tosiasiallisen verorasituksenvaihteluväli voi olla yli 30 prosenttiyksikköä tytäryhtiön rahoitusmenetelmästäriippumatta. Yrityksillä on nä in kannustin valita investoi nnilleen verotuksen kannalta
edullisin sijainti, joka ei välttämättä ole muilta osin edullisin sijainti. Vastaavasti tietyssämaassa toimivien tytäryhtiöiden tosiasiallinen verorasitus vaihtelee emoyhtiön sijainninmukaan. Tässäkin tapaukse ssa vaihteluväli voi olla  yli 30 prosenttiyksikköä.
34(24) Kansainvälisten investointien tosiasiallisen verorasituksen analysointi antaa käsityksen
myös kansainvälisen verotuksen kohdentamis vaikutuksista, sillä se  kertoo, missä määrin
kansainvälisten investointie n verokohtelussa kannustetaan  ulkomaille suuntautuvien
investointien tekemiseen verrattuna kotimaisiin investointeihin. Tiedot osoittavat, ettäkotimaasta ulkomaille ja ulkomailta kotimaahan tehtäviä investointeja verotetaan EU:ssakeskimäärin raskaammin kuin muuten samanlaisia kotimaisia investointeja, jotenkansainvälisen järjestelmän erityispiirt eet nostavat jonkin verran investoinnin
tosiasiallisia verokantoja.
(25) Siinä määrin kuin yritykset voivat vapaasti valita verotuksen kannalta edullisimman
rahoitusmuodon, kansainvälinen verojärjeste lmä toimii kuitenkin n iin, että tietyssä
maassa toimiviin ulkomaisiin monikansa llisiin yrityksiin kohdistuu yleensä kevyempi
tosiasiallinen verorasitus kuin kotimaisiin yrityksiin. Tämä näyttää pitävän paikkansasilloinkin, kun monikansallisten yritysten ver okohtelua verrataan pienten ja keskisuurten
yritysten edullisempaan  verokohteluun kotimaassa.
(26) Kansainvälisessä analyysissa havaitut tosiasiallisten verokantojen erot johtuvat eri
verojärjestelmien välisistä monimutkaisist a vuorovaikutussuhteista, eikä niitä voida
selittää vain yhdellä verotuksen piirteellä. Analyysista kuitenkin ilmenee, ettäolennaisimpana verotuksen osatekijänä  toimii nimellinen kokona isverokanta, joka
puolestaan toimii kannustimena – kuten myös kotimaisten investoin tien tapauksessa –
päätöksissä rajat ylittävä n investoinnin tekemiseen ja erityisen rahoitusmuodon
valintaan. Se on yleisesti ottaen tärk eä verotustekijä, kun on kyse verokannustimista
tiettyjen rahoituslähteiden ja tietyn sija intipaikan valintaan. Ve ropohjalla on kuitenkin
suurempi vaikutus esimerkiksi sellaisissa erityistilanteissa, joissa maassa sovelletaanerityisen edullisia poistojärjestelmiä.Yhtiöverokannat vuonna 1999: lakisääteinen verokanta (Statutory Rate) ja tosiasialliset 
keskimääräiset verokannat (EATR), kun tuotto ennen veroja on 20 prosenttia tai 40 prosenttia
0.00 %5.00 %10.00 %15.00 %20.00 %25.00 %30.00 %35.00 %40.00 %45.00 %50.00 %
IrlantiSuomi Ruotsi
Yhdistynyt kuningaskunta
Tanska Itävalta
AlankomaatEspanja
Portugali
Luxemburg
Ranska
KreikkaBelgia
ItaliaSaksaEATR @ 20%
EATR @ 40%
Statutory Rate
35(27) On syytä huomauttaa, että erilaiset yrit ysten tosiasiallista verorasitusta kuvaavat
kotimaiset ja rajat ylittävät indikaattor it ovat huomattavan yhde nmukaisia, kun kyse on
jäsenvaltioiden suhteellisesta asemasta erityisesti astei kon ääripäissä. Saksassa ja
Ranskassa on yleisesti ottaen kor kein verorasitus, kun taas Ir lanti, Ruotsi ja Suomi ovat
alempana asteikossa. Ainoast aan Italian sijoitus astei kossa muuttuu huomattavasti
investoinnin kannattavuuden m uuttuessa. Kaksinkertaise n tulojärjestelmän vuoksi
marginaalisia investointeja itse asiassa tuetaan, kun taas kanna ttavammat investoinnit
kärsivät tosiasiallisesta verorasituks esta, joka sijoittuu asteikon puoliväliin.
(28) Kun kotimaista analyysia ajantasaiste ttiin siten, että vuonna  2001 sovellettavat
verojärjestelmät otettiin huomioon, kokonaiskuva säilyi ve rrattain muuttumattomana
vuoteen 1999 verrattuna. Lakisääteisten ver okantojen yleisesti alenevan suuntauksen
vuoksi (siitä huolimatta, että alennukset olivat  melko vähäisiä Sa ksaa lukuun ottamatta)
kannattavammat investoinnit kuitenkin hyötyivät tosiasiallisten verokantojenalennuksista useissa maissa. Näin ollen kotimaisten tosias iallisten verokantojen ero
kannattavampien investointien tapauksessa aleni 30 prosentista 26 prosenttiin.
(29) Saksassa 1. tammikuuta 2001 voimaan tullut ver ouudistus on merkittävä siksi, että siinä
alennettiin tuntuvasti yhtiöverokantaa ja tuloverokantoja, mikä rahoitettiin osittainlaajentamalla veropohjaa, kuten lakkautta malla erillisiin ver okantoihin perustuva
järjestelmä ja yhtiöveron hyvitysjärjestelmä. Muutoksista huolimatta Saksanverouudistuksella on kuitenkin ollut vain vähäisiä vai kutuksia Saksan suhteelliseen
asemaan EU-maiden keskinäi sessä vertailussa, ja sekä kokonaisyh tiöverokanta että
tosiasiallinen verorasitus ovat Saksassa edelleen EU:n korkeimpia.
(30) Kun simuloidaan erillään verojärjestelmien tiettyjen piirteiden hypoteettisen
yhdenmukaistamisen vaikutus tosiasiallisiin verokantoihin, saadaan seuraavia tuloksia:
Yhteisen lakisääteisen verokannan käyttööno tto EU:ssa vähentäi si merkittävästi EU-
maiden marginaalisten ja keskimääräisten tosiasiallisten verokantojen hajontaa sekäemoyhtiöiden välillä että tytäryhtiöiden välillä. Siinä määrin kuin verotuksella onmerkitystä tällainen hahmot elma todennäköises ti vähentäisi jonkin verran sijainnin
valinnasta johtuvaa tehottomuutta EU:ssa.
Millään muulla vaihtoehdolla ei olisi tällaista vaikutusta. Esimerkiksi sillä, että käyttöön
otettaisiin yhteinen veropohja tai järjes telmä, jossa kotimaan veropohjan määritelmää
sovelletaan monikansallisen yrityksen koko EU:n alueella ansaitsemiin voittoihin, on
taipumus lisätä tosiasialliste n verokantojen hajontaa, jo s nimelliset kokonaisverokannat
säilytetään muuttumattomina.
Näistä tuloksista on esitettä vä vielä kaksi yhteiseen veropohjaan liittyvää huomautusta.
Tutkimuksessa käytetyt mene telmät eivät ensiksikään ma hdollista kaikkien veropohjiin
liittyvien piirteiden huomioimista . Ns. Tax Analyser -mallissa, josta saadut tulokset
muistuttavat hypoteettiseen investointiin liittyvistä simulaatioista saatuja tuloksia,huomioidaan kuitenkin suurempi määrä veropoh jiin liittyviä piirteitä . Toiseksi tämän
tutkimuksen menetelmiä käyttämällä ei voida mallintaa niitä etuja, joita saataisiin jokoyhteisestä yhtenäistetystä veropohjasta tai kotimaan vero pohjan määritelmään liittyvästä
lähestymistavasta, kuten tappioiden yhdistämistä ja yksinkertaistettua siirtohinnoittelua.
36On syytä korostaa, että nämä tulokset perustuvat staattiseen analyysiin, joten niissä ei
pystytä huomioimaan erikseen verotuksen tiettyjen tekijöiden yhdenmukaistamisenaiheuttamia dynaamisia vaikutuksia ja reaktioita.
(31) Kansainvälisten investointien analyysissa  esille tulleet mahdolliset vääristymät
voimavarojen kohdentamis essa viittaavat siihen, että yrityksillä voi olla kannustin
käyttäytymisensä muuttamiseen kokona isverorasituksensa minimoimiseksi.
Tutkimuksessa onkin tarkasteltu joitakin pelkistettyjä esimerk kejä strategioista, joiden
avulla yritykset pyrkivät optimoimaan verotustaan välittäjänä toimivan rahoitusyhtiönkautta, sekä keskitytty n iihin todennäköisiin vaikutuks iin, joita näiden verotusta
alentavien rahoitusrakenteiden poistamise lla olisi. Tällaisten optimointimahdollisuuksien
poistaminen ei kuitenkaan itsessään edistä sen ongelman ratkaisemista, joka liittyyverotuksesta johtuvaan voimavaroje n virheelliseen kohdentamiseen. Koska
tosiasiallisten verokantojen erojen kannalta tärkein verotustekijä on maankokonaisverokanta, "korkean verotuksen" maissa sijaitsevat yritykset pystyvät
tasaamaan rahoituksen välittäjien poistamisen hyödyntämällä entistä enemmän yleistenverokantojen eroja ja järjestelemällä invest ointinsa niin, että ne pystyvät hyötymään
alemmista verokannoista.
Rajat ylittävän taloudellisen toiminnan veroesteet sisämarkkinoilla
(32) Neuvoston antamissa valtuuksi ssa kehotettiin myös tuom aan esille rajat ylittävän
taloudellisen toiminnan jä ljellä olevat veroesteet si sämarkkinoilla sekä yksilöimään
tärkeimmät verosäännökset, jotk a saattavat haitata rajat ylittävää tal oudellista toimintaa
yhtenäismarkkinoilla. Tässä tutkimuksessa keskitytäänkin siihen veroista tai sääntöjennoudattamisesta aiheutuvaan ylimääräiseen rasitukseen, joka yrityksille aiheutuu
liiketoiminnan harjoittamisesta useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa ja jokamuodostaa esteen rajat ylittävä lle kaupankäynnille, sijoittautumiselle ja investoinneille.
(33) Veroista ja sääntöje n noudattamisesta aiheutuvan ylimääräi sen rasituksen taustalla on se,
että sisämarkkinoilla on 15 erillistä verojärjestelmää. Kullakin jäsenvaltiolla on sitenerillinen verolainsäädäntönsä, mistä on useita, erityisesti seuraavanlaisia, seurauksia:
/g183 yritysten on jaettava voitot kullekin lainkäyttöalueelle markkinaehtoperiaatteen
(riippumattomien osapuolten välillä sovittavien ehtoje n) mukaisesti ja erillisen
kirjanpidon mukaan, toisin sanoen liiketoimikohtaisesti;
/g183 jäsenvaltiot ovat ha luttomia ottamaan huomioon sellais ten lähiyhtiöiden tappioita,
joiden voittoihin niillä ei ole verotusoikeutta;
/g183 rajat ylittävät yritysjärjestelyt, joissa jäsenvaltio menettää verotusoikeuden, voivat
johtaa myyntivoittojen verotukseen ja muihin maksuihin;
/g183 ristiriidassa olevat verotu soikeudet voivat johtaa kaks inkertaiseen verotukseen.
(34) Lisäksi kullakin jäsenvaltiolla on omat sääntönsä, kuten ulkoista laskentaa koskevia
lakeja ja sopimuksia, verotettavan voiton määrittelyä koskevia sääntöjä, veron
37kantamista ja hallinnoi ntia koskevia järjestelyjä sekä  oma verosopimusten verkkonsa.
Monien erilaisten sääntöjen noudattamises ta aiheutuu paljon kustannuksia, mikä on
itsessään merkittävä este rajat ylittävälle taloudelliselle toiminnalle. Useamman kuinyhden järjestelmän sääntöje n noudattamiseen liittyvät kustannuks et ja riskit saattavat
erityisesti estää pieniä ja keskisuuria yrityksiä ryhtymästä rajat ylittävään toimintaan.
(35) Nämä perusluonteiset ongelma t haittaavat rajat ylittäv ää taloudellista toimintaa
sisämarkkinoilla ja va ikuttavat kielteisesti eurooppalaisten yrityste n kilpailukykyyn. Ne
heikentävät myös EU:n ta loudellista hyvinvointia. Ra tkaisujen löytäminen on
entisestäänkin tärkeämpää EU:n tulevan laajentumisen takia.
(36) EU:n ongelmat kertovat jossa kin määrin kansainvälisen  toiminnan verottamiseen
liittyvistä yleisistä vaikeuksista, ja OECD:n ja sen edeltäjien työllä on luotu perustalaajalle verkolle, joka koostuu lähinnä kaksinkertai sta verotusta koskevista
jäsenvaltioiden kahdenvälisistä sopimuksista. OECD on myös julkaissut ohjeitaerilaisista kansainväliseen verotukseen liittyvistä kysymyksistä, kutensiirtohinnoittelumene telmien soveltamises ta ja dokumentointivaatimuksista. EU on
lisäksi itse tehnyt useita aloitteita rajat ylittävän yhteistyön ja toiminnan veroesteidenpoistamiseksi: ns. yritysjärjestelydirektiivi (90/434/ETY), jossa sääd etään rajat ylittävien
yritysjärjestelyjen verotuksen lykkäämisestä, ns. emo- ja tytäryhtiödirektiivi(90/435/ETY), jolla poistetaan emo- ja tytäry htiöiden välisten rajat ylittävien osinkojen
kaksinkertainen verotus, sekä välitys menettely-yleissopimus (90/436/ETY), jossa
säädetään riitojenratkaisumenettelystä siir tohinnoittelun alalla. Va ikka nämä aloitteet
edistävät jonkin verran rajat ylittävän toiminnan esteiden poistamista, ne eivät ole
sellainen ratkaisu, jota sisämarkkinoi den edistyvä yhdentyminen edellyttää.
(37) Sisämarkkinoilla toimivien yritysten kannalta keskeistä on lähiyhtiöiden välisten
tulovirtojen veroesteiden poistaminen. Emo- ja tytäryhtiödirektiivillä poistettiin
lähdevero eri jäsenv altioissa sijaitsevien osakkuus yritysten välillä  maksettavilta
osingoilta. Direktiivin vaikutusta heikentää kuitenkin se, ettei se kata kaikkia yhtiöveronalaisia yrityksiä ja että sitä sovelletaan  ainoastaan vähintään 25 prosentin suuruisiin
suoriin omistuksiin.
(38) Ongelmana on sekin, e ttä direktiivistä huo limatta tietyissä yhti överojärjestelmissä on
niihin sisäänrakennettuja kotimaisia investointeja suosivia vääristymiä. Esimerkiksijoissakin jäsenvaltioissa käytössä olevissa yhtiöveron hyvitysjärjestelmissä hyvitysmyönnetään maahan sijoittautuneille osakk eenomistajille (yksit yishenkilöille tai
yrityksille) yrityksen tasolla maksetusta verosta; ulkomailla asuvat osakkeenomistajateivät yleensä voi saada hyvitystä, eikä sitä  tavallisesti myönnetä ulkomaisista osingoista.
On olemassa näyttöä siitä, että tällaiset järjestelmät ovat suuri este rajat ylittävillesulautumisille EU:ssa ja että ne voivat vaikuttaa liiketoimintaa koskeviin päätöksiin(esimerkiksi yrityksen kotipaikan valintaan).
(39) Eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisistä korko- ja rojaltimaksuista
maksetaan vielä nykyisinkin usein lähdevero, mikä käytännö ssä johtaa kaksinkertaiseen
verotukseen. Komissio on jo antanut e hdotuksen tätä koskevaksi direktiiviksi
[KOM(1998) 67], ja ehdotus hyväksy ttäneen "veropaketin" yhteydessä.
38(40) Tulovirtojen esteiden lisäksi yritysjärjestelyihin voivat vaikuttaa myös itse
yritysjärjestelyyn läheisesti liittyvät kert akustannukset. Rajat ylittä vien sulautumisten,
yritysostojen ja sisäisten yritysjärj estelyjen verokustannukset, joita aiheutuu
myyntivoittoverosta ja erilais ista siirtoveroista, ovat usein kohtuuttoman suuria ja
pakottavat yritykset valitsem aan taloudellisesti vähemmän s uotuisia rakenteita. EU:n
olemassa olevat yritykset ovat tällaisten esteiden takia epäedullisessa asemassa, silläEU:n ulkopuoliset yritykset pystyvät uusina tulokkaina yleensä helpommin luomaankaikkein sopivimman rakenteen.
(41) Yritysjärjestelydirektiivissä säädetään myyntivoittoverojen lykkäämisestä tietyissä
tilanteissa. Useita ongelmia on kuitenkin vi elä ratkaisematta:
/g183 Ensiksikään direktiivi ei kata kaikkia tilanteita. Emo- ja tytäryhtiödirektiivin tavoin
tämäkään direktiivi ei kata kaikkia yhtiöveron alaisia yrityksiä. Se ei kata kaikkia
veroja (esimerkiksi siirtoveroja), joita yritysjärjestelystä voi aiheutua. Se eimyöskään kata kaikkia liiketoimia, joita yritysjärjestelyyn voi liittyä, kutentuotannon tai muun toiminnan keskittämistä. Sitä  paitsi nykyisten liiketoimien
(tytäryhtiöiden) muuttaminen sivuliikkeiksi voi vaarantaa ennen muuttamistakertyneiden verotappioiden tulevan käsittelemisen.
/g183 Toiseksi direktiivin hyötyä heikentää se, ettei EU:ssa nykyisin ole rajat ylittäviä
sulautumisia koskevaa yhtiölainsäädäntöä. Yritysten on tällöin turvauduttava
osakevaihtoihin tai varainsiirtoihin. Äskettäin tehty sopimus eurooppayhtiöstä
annettavasta asetuksesta t uo tähän tilanteeseen yhden muutoksen ja mahdollistaa
vuodesta 2004 lähtien sen, että  yritykset voivat sulaut ua uudeksi oikeudelliseksi
rakenteeksi.
/g183 Kolmantena seikkana on se, e ttä direktiivin täytäntöönpa no vaihtelee huomattavasti
jäsenvaltioiden välillä. Vaikka tällaiset erot ovat jossakin määrin luontaisia
direktiiville oikeudellisena säädöksenä, tutkimuksessa yksilöidään merkittäviä
epäsuhtia, jotka vaarantavat direktiivin tavoitteita. Jäsenvaltiot ovat esimerkiksidirektiivin täytäntöönpanossa as ettaneet erilaisia ehtoja direktiivissä tarkoitettujen
verojen lykkäämiselle estääkseen veronki erron ja näin rajo ittaneet joissakin
tapauksissa merkittä västi direktiivin soveltamis alaa ja jättäneet puuttumatta
kaksinkertaiseen verotukseen.
(42) Tutkimuksessa yksilöidään rajat ylittävään tappioiden tasaamiseen liittyviä erityisiä
vaikeuksia, jotka muodostava t yrityksen näkökulmasta yhde n rajat ylittävän toiminnan
suurimmista esteistä. Jäsenvaltioiden nyky isissä säännöissä sallitaan yleensä vain
ulkomaisten kiinteiden toimipaikkojen tappioiden vähentä minen, muttei samaan
konserniin kuuluvien mutta eri EU-maissa sijaitsevien tytäryhtiöiden tappioiden
vähentämistä. Jos tappioiden tasaaminen on mahdollista, se toteutetaan yleensä vainemoyhtiön tasolla tai sitä lykätään verrattuna kotimaisiin tappioihin (mistä aiheutuumerkittäviä korkokustannuksia). Liiketoimintaa koskeviin päätöksiin vaikuttavat myös
erot niissä järjestelyissä, joita jäsenvaltioissa on käytössä kotimaisten tappioidentasaamiseen.
39(43) Tappioiden tasaamista koskeviin nykyisiin järjestelyihin liittyy kaksinkertaisen
verotuksen vaara, ellei tappioita pystytä hyödyntämään paikallisesti. Tällainen tilannetarjoaa kannustimen kotimaisiin investointei hin ja suuriin jäse nvaltioihin tehtäviin
investointeihin.
(44) Siirtohinnoittelun alalla ra jat ylittävän taloude llisen toiminnan verotukseen liittyvät
ongelmat sisämarkkinoilla ova t viime vuosina lisääntyneet ja lisääntyvät edelleenkin.
Ongelmina ovat erityisesti s ääntöjen noudattamisesta aiheut uvat suuret kustannukset ja
mahdollinen kaksinkertainen verotus konser nin sisäisissä liiketoimissa. Yritysten
edustajien mukaan vaikeus on s iinä, että verotusta varten määritetyillä siirtohinnoilla ei
useinkaan enää ole kaupallista perustetta sisämarkkinoilla. Suurissa yrityksissä onyleistymässä käytäntö, jossa konsernin si säisessä EU-kaupankä ynnissä välituotteisiin
sovelletaan vakiomääräisiä "eurosiirtohintoja" riippum atta siitä, mistä konsernin
sisäisestä tuotantolaitoksesta tuotteet ostetaan.
(45) Jäsenvaltioissa pyritään siirtohintoihin liittyvän manipuloinnin pelossa ottamaan
käyttöön yhä työläämpiä siirtohinnoittel ua koskevia dokumentointivaatimuksia. Myös
erilaisten menete lmien soveltaminen tietyn konsernin sisäisen liiketoimen "oikean"
siirtohinnan (markkinaehtope riaatteen edellytysten mukaisesti määräytyvän hinnan)
määrittelyssä on yhä monimutkaisempaa ja kalliimpaa. Uudet tekniikat ja yritysrakenteet(joissa esimerkiksi ainee ttoman varallisuuden merkitys korostuu) vaikeuttavat yhä
enemmän niiden vertailukelpoisten rii ppumattomien osapuolte n välillä tehtävien
liiketoimien yksilöimistä, joita markkinaehtoperiaatteen edellytysten mukaisestimääräytyvän hinnan määrittelyssä usein ta rvitaan. Lisäksi siir tohinnoittelu menetelmien
soveltamisen yksityiskohdissa on huomattavia eroja jäsenvaltioiden välillä. Sama koskee
asiaan liittyvien OECD:n ohjesääntöjen soveltamista. Niinpä EU:n yritykset eivät voiolla varmoja, hyväksyvätkö verovira nomaiset niiden siirtohinnat myöhemmässä
tarkastuksessa. Tutkimus osoittaa, että näiden vaikeuksien yhteisvaikutus voi merkitäyrityksille huomattavaa lisäystä niihin kus tannuksiin, joita niille aiheutuu sääntöjen
noudattamisesta kansainvä lisessä toiminnassa.
(46) Siirtohinnoittelun kaksinkert aista verotusta tapahtuu s illoin, kun jonkin jäsenvaltion
veroviranomaiset yksipuolisesti tarkistavat hintaa, jonka yr itys on vahvistanut rajat
ylittävälle konsernin sisä iselle liiketoimelle, ilman että yhdessä ta i useammassa toisessa
jäsenvaltiossa tehdään vastaavaa tarkistusta. Komission yksiköiden jäsenvaltioissatoteuttamat kyselyt viittaavat siihen, että jäsenvaltioiden välisten siirtohintariitojenmäärä on varsin pieni, mutta tilitoimisto Ernst&Youngin
2 monikansallisista yrityksistä
tekemässä selvityksessä mainitaan useita tapauksia, joissa siirtohinnoittelun tarkistus onjohtanut kaksinkertaiseen ve rotukseen. Tätä mieltä ovat myös yritysten edustajat, joiden
mukaan nykyiset riitojenratkaisumenettelyt voivat olla yrityksille niin kalliita ja aikaavieviä, että kaksinkertaiseen verotukseen suostuminen tulee niille usein edullisemmaksi.Tässä tutkimuksessa havaittiin, että välitysmenettelyä koskevaa yleissopimusta
90/436/ETY, jolla pyritään ottamaan käy ttöön sitova riitojenr atkaisumenettely,
sovelletaan harvoin ja että veronmaksajat saattavat olla haluttomia soveltamaanyleissopimusta sen tiettyjen määräysten takia.
                                                
2Ernst-Young Survey: Transfer pricing 1999 Global Survey: Practices, Perceptions, and Trends for 2000
and beyond.
40(47) Tutkimuksessa todetaankin, että yritysten aggressiivisesta siirtohinnoittelusta on
olemassa näyttöä, mutta sellaisten yritysten huoli on yhtä lailla perusteltu, jotka pyrkivätvilpittömästi toimien noudattamaan  eri maiden monimutkaisia ja usein ristiriitaisia
siirtohinnoittelusääntöjä. Tästä huoles ta on muodostumassa yritysten suurin
kansainväliseen verotukseen liittyvä ongelma.
(48) Tutkimuksessa todetaan myös , että kaksinkertaista ve rotusta koskevat sopimukset
saattavat luoda esteitä ja v ääristymiä rajat ylittä välle taloudellis elle toiminna lle EU:ssa.
Vaikka EU:n sisäinen kaksinkertaista ve rotusta koskevien sopimusten verkko onkin
miltei valmis, joitakin aukkoja on vielä olema ssa. Useimmat EU:n sisäiset sopimukset
noudattavat OECD:n ma llia, mutta eri sopimusten määräyks issä ja niiden tulkinnassa on
merkittäviä eroja. Sopimuspuolet voivat my ös soveltaa sopimuks ia eri tavalla, mikä
johtaa kaksinkertaiseen vero tukseen tai verottomuuteen. My ös yritysten edustajat ovat
maininneet yhä monimutkaisempien sopimusten määräysten lisäävän sääntöjennoudattamisesta aiheutuvia kusta nnuksia ja epävarmuutta. Tutkimus osoittaa lisäksi, että
OECD:n malliin perustuvat verosopimusten määräykset, erityisesti syrjinnän kieltoakoskevat artiklat, eivät r iitä varmistamaan EU:n la insäädännössä vahvistetun
tasavertaisen kohtelun peri aatteen noudattamista. Myös se, että jäsenvaltioiden
sopimuskäytäntöjä EU:n ulkopuolisia maita  kohtaan ei ole koordinoitu esimerkiksi
sopimuksesta saatavan hyödyn rajaamisen os alta, on omiaan aiheuttamaan vääristymiä ja
sisämarkkinoiden jakautumista.
(49) Tutkimuksessa myös todetaa n, että tietyt yhtiöverotuksen ulkopuoliset verotuksen osa-
alueet voivat muodostaa merkittäviä esteitä rajat ylittävälle tal oudelliselle toiminnalle
EU:ssa. Tällä tarko itetaan lähinnä luontoisetujen ja osakeoptioiden verotusta,
lisäeläkkeitä sekä arvonlisäver oa. On tärkeää huomata, että  nämä ongelma t vaikuttavat
yrityksiin yhtiöverotuksen esteiden kan ssa kumuloivasti. Arvon lisäveron osalta tämä
koskee erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joilla on yleensä samanlaisia rajatylittävän taloudellisen toiminnan veroesteitä kuin muilla yrityk sillä mutta jotka kärsivät
sääntöjen noudattamisesta aiheutuvista suhtee ttoman – ja joskus myös kohtuuttoman –
suurista kustannuksista.
Ratkaisuja sisämarkkinoilla oleviin veroesteisiin
(50) Sisämarkkinoilla olevien yhtiöverotuksen esteiden ratkaisemiseksi voitaisiin harkita
kahta lähestymistapaa:
/g183 kohdennetut ratkaisut, joilla pyritään  poistamaan yksittäisiä esteitä;
/g183 laaja-alaiset ratkaisut, joilla pyritään puu ttumaan esteiden taustalla oleviin syihin.
(51) Sellainen laaja-alainen lähestymistapa, jossa EU:n yrityksillä olisi yhteinen yhtenäistetty
veropohja EU:ssa harjoitettavaa toimintaa va rten, poistaisi suurimman osan havaituista
rajat ylittävän tal oudellisen toiminnan veroes teistä. Tähän tuskin pystytään yhtä hyvin
osittaisen lähestymista van avulla. On syytä myös todeta , että kaikkiin ehdotuksiin liittyy
useita teknisiä kysymyksiä, joita o lisi tutkittava yksityiskohtaisemmin.
41(52) Noudatettiinpa sitten mitä lähestymistapaa tahansa, on tärkeää huomata, että
veronmaksajat ovat poliittiste n ratkaisujen puuttuessa j outuneet hakemaan syrjiviin
määräyksiin ja muihin esteisiin muut osta oikeusteitse. Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimelle onkin muotoutunut laaja oi keuskäytäntö kansallisten veromääräysten
yhteensopivuudesta perustamissopimuksen kanssa. Myös kansallisia tuomioistuimia
pyydetään yhä useammin ratkaisemaan tähän liittyviä asioita. Vaikka yhteisöjentuomioistuin on omalta osaltaan edistänyt merkittävästi yritysten veroesteidenpoistamista, on epätodennäköistä, että perustamissopimuksen tulkitseminen riittääpoistamaan kaikki rajat ylittävän toiminnan veroesteet. Sitä paitsi yhteisöjentuomioistuimen tuomiot rajoittuvat kulloinkin käsiteltävään asiaan, joten ne saattavatliittyä vain yleisen kysymyksen joihinkin yksityiskohtiin. Yhteisöjen tuomioistuimentuomioiden täytäntöönpano jää jäsenvaltioille, jotka eivät useinkaan tee niistä yleisiä
johtopäätöksiä. Sellaiselle yhteisön kehykselle voisikin olla tarvetta, jossa voitaisiinvaihtaa näkemyksiä yhteisöjen tuomioistuimen merkittävien tuomioiden vaikutuksista.
(53) Yhtenä tärkeänä esimerkkinä edellä mainitusta periaatteesta on se ongelma, että
kotimaisia investointeja suositaan tietyissä yhtiöverojärjestelmissä, erityisesti yhtiöveronhyvitysjärjestelmissä, joiden osalta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö onerityisen merkittävä. Viimeaikaiset tuomiot kuten asiassa Safir,  Verkooijen  ja  Saint-
Gobain viittaavat siihen, että verojärjestelmät, joissa asetetaan esteitä rajat ylittävälle
toiminnalle tai investoi nnille, voivat olla peru svapauksia koskevien
perustamissopimuksen määräysten vastaisi a. Tällaiset tuomiot tuovat esille tärkeitä
kysymyksiä, jotka liittyvät jäsenvaltioiden verojärjestelmien suunnitteluun, josta olisikin
suotavaa antaa entistä enemmän ohjeita EU:n tasolla.
Kohdennetut ratkaisut
(54) Ne monenlaiset ongelmat, jotka liittyvät (sekä nykyisten että tulevien) EU:n
verotusdirektiivien erilaiseen soveltamiseen jäsenvaltioissa, voitaisiin ratkaistavaihtamalla säännöllises ti keskenään parhaita käytäntöjä ja/tai toteuttama lla jonkinlainen
vertaisarviointi. Tällä tavoin voitaisiin samalla lisätä yhteisymmärrystä EU:nyhtiöverotuksen tärkeistä käsitteistä, esimerk iksi veronkierrosta. EU:n vero-oikeuden
soveltamisen yhtenäistäminen on tärk eä askel kohti sääntöjen noudattamisesta
aiheutuvien kustannusten vähent ämistä ja EU:n yhtiövero tuksen tehosta mista. Samalla
myös oikeudenkäyntien tarve vähenisi.
(55) Yritysjärjestelydirektiivissä sekä emo- ja tytäryhtiödirektiivissä
 havaitut puutteet ovat
luonteeltaan sellaisia, että kyseisiä direktiivejä on syytä muuttaa. Komissio on jo tehnyt
ehdotuksia direktiivien muu ttamiseksi ja esittänyt lähi nnä niiden soveltamisalan
laajentamista siten, että ne kattaisivat muutkin yhtiöverotuksen alaiset yhteisöt[KOM(93) 293]. Tämän lisäksi olisi hyvä te hdä direktiiveihin muita kin muutoksia ja/tai
antaa yksityiskohtaisia ohjeita  säännösten soveltamisesta, jotta voitaisiin selventää
direktiivien tiettyjen tärk eiden säännösten, kuten ver onkiertoon tai väärinkäytöksiin
liittyvien säännösten, soveltamisalaa.
(56) Yritysjärjestelydirektiivin osalta tutkimuksessa yksilöidään myös tiettyjä muita osa-
alueita, joilla muutokset helpottaisivat rajat ylittäviä yritysjärjestelyjä. Nykyisendirektiivin logiikan mukaisesti voitaisiin ensin selvittää, missä määrin rajat ylittävistäyritysjärjestelyistä (erityisesti kiinteästä omaisuudesta) aiheutuva t siirtoverot voitaisiin
42ottaa huomioon. Toiseksi direktiivissä voitais iin selkeästi todeta, e ttä kaksinkertaista
verotusta olisi vältettävä. Voita isiin esimerkiksi säätää, että  osakkeiden tai varallisuuden
vastineeksi saatujen osakkeiden myynnistä saatavat myyntivoitot lasketaanvaihtoajankohdan markkina-a rvon perusteella, jolloin purkautuisivat aikaisemmin
kasautuneet "piilovaraukset", ilman että tästä olisi välittömiä veroseurauksia. Tätäradikaalimpi muutos olisi direktiivin soveltamisalan laajentaminen siten, että verojenmuodostumista lykätään silloin, kun varallis uutta siirretään toiseen jäsenvaltioon
kuitenkin niin, että jäsenvaltioiden verosaamiset säilyvät. Emo- ja tytäryhtiödirektiiviävoitaisiin muuttaa siten, että se kattaisi sekä s uorat että epäsuorat omistusosuudet tai
vaihtoehtoisesti niin, että os uuden kynnysarvoa laskettaisiin.
(57) Lisäksi voidaan todeta, että äskettäin sovittu eurooppayhtiö tä koskeva asetus muodostaa
rajat ylittäville sula utumisille yhtiöoikeudellisen kehy ksen, jollaisen puuttuminen on
tähän asti heikentänyt yritysjärjestelydirektiivin tuomaa hyötyä.
(58) Rajat ylittävien tappioide n tasaamisesta komissi o teki vuonna 1990 ehdotuksen
direktiiviksi [KOM(90) 595], jonka mukaan  emoyhtiöt voisivat ottaa huomioon toisessa
jäsenvaltiossa sijaitsevie n kiinteiden toimipaikkojen ja tytäryhtiöiden tappiot. Neuvosto
ei hyväksynyt ehdotusta, ja se on lopettanut keskustelun as iasta. Ehdotusta tarkasteltiin
osana tätä tutkimusta ja havaittiin, että siihen voitaisiin tehdä useita teknisiä muutoksia.Tappiot voitaisiin esimerkiksi laskea em oyhtiön valtion säännösten mukaan, eikä
tytäryhtiön, kuten ehdotuksessa esitettiin.
(59) Vaihtoehtoisesti, yrityksen kannalta samaan lopputulokseen voitaisiin päästä luomalla
Tanskan "yhteisverotusjärjestelmän" kaltainen järjestelmä. Pääpiirteittäin, Tanskanjärjestelmässä konsernia, jonka emoyhtiö on tanskalainen, vero tetaan ikään kuin se
muodostuisi sivuliikkeistä, jolloin Tanska ssa (emo/pääkonttori)yhtiötä verotetaan
konsernitilinpäätöksen mukaan. Tämän lähe stymistavan etuna komission ehdotukseen
verrattuna on se, että voittojen verotuksen ja tappioiden vähentämisen välillä onsuurempi symmetria.
(60) On olemassa monia toimenpite itä, joilla voitaisiin ratkaist a erilaiset siirtohinnoitteluun
liittyvät ongelmat. Välitysme nettelystä tehdyn yleissop imuksen käytännön soveltamista
voitaisiin selvästikin parantaa, ja yhteisöjen tuomioistuin voisi esittää tulkintoja sen
säännösten soveltamisalasta. Jäsenvaltioita voitais iin kannustaa ottamaan käyttöön tai
laajentamaan kahden- tai monenvälisiä ennakkohinnoittelusopimu sohjelmia; tällaiset
välineet ovat kalliita, mutta n iiden avulla voidaan tehokka asti poistaa siirtohinnoitteluun
liittyvää epävarmuutta. Kunhan aggressiivin en verosuunnittelu pystytään estämään,
voitaisiin harkita myös ennakkohyväksy ntä- tai kuulemiske hystä, ennen kuin
veroviranomaiset tarkistavat siirtohinnoittelua.
(61) Sääntöjen noudattamisesta aihe utuvia kustannuksia ja epävar muutta voitaisiin vähentää
parantamalla jäsenvaltioiden  dokumentointivaatimusten koordi nointia sekä  soveltamalla
erilaisia menetelmiä, esimerkiksi kehittämällä parhaita käytäntöjä. Koordinointi voisitapahtua EU-tason työryhmässä, ja sen olisi perustuttava OECD:n toimintaan tällä alallaja täydennettävä sitä. Prosessia voitaisiin kehittää edelleen, jotta voitaisiin puuttua myösyritysten huolenaiheisiin. Os apuolten eriäviä näkemyksiä  voitaisiin sovittaa yhteen
komission perustamalla yhteisellä siirtohinnoittelufoorumilla, jossa olisi sekäveroviranomaisten että yritysten edustajia. Veroviranomaiset pitävät siirtohinnoittelua
43yritysten yleisesti käy ttämänä verosuunnittelun ta i veronkierron välineenä ja
jäsenvaltioiden välisen haitallisen verokilpailun aiheuttajana, mutta yritykset katsovat,että veroviranomaise t asettavat niille sääntöjen nouda ttamisesta aiheutuvia suhteettomia
kustannuksia. Tutkimuksen mukaan kumma llakin osapuolella  on perusteltuja
huolenaiheita, joihin on välttämätöntä löytää  tasapainoinen ratk aisu EU:n tasolla
käytävän vuoropuhelun kautta. EU :n jäsenvaltioiden entistä yh tenäisempi lähestymistapa
vahvistaisi osaltaan myös niiden asemaa EU:n ulkopuolisiin maihin nähden.
(62) Olisi hyvä paikata EU:n nykyisessä kaks inkertaista verotusta koskevien sopimusten
verkossa vielä jäljellä olevat muutamat  aukot. Myös jäsenvaltioiden nykyisiä
verosopimuksia voitaisiin parantaa, jotta ne vastaisivat sisäma rkkinoiden periaatteita
erityisesti sopimuksesta saatavan hyöd yn hyödynnettävyyden osalta. Myös EU:n
ulkopuolisia maita kohtaan ha rjoitettavan veropolitiikan  koordinointia voitaisiin
parantaa ja siten auttaa nykyistä tilannetta. Lisäksi tutkimuksessa otetaan esillemahdollinen sitovan välitysmene ttelyn tarve niissä tapauksi ssa, joissa sopimuspuolten
välille syntyy sopimuksen tulkintaan ja soveltamiseen liittyviä ristiriitoja, jotka voivatjohtaa kaksinkertaiseen vero tukseen tai verottomuuteen. Kattavin ratkaisu tällaisiin
ongelmiin olisi jäsenvaltioiden  välillä perustamissopimuks en 293 artiklan mukaisesti
tehtävä monenvälinen verosopimus, j onka tulkinta anne ttaisiin yhteisöjen
tuomioistuimen tehtäväksi. Toisena mahdollisuutena olisi se, että nykyinenkahdenvälinen järjestelmä jätettäisiin ennalleen ja että OECD:n mallin mukaisestasopimuksesta ja sen selittävistä huomautuksis ta (tai tietyistä ar tikloista) laadittaisiin
EU:n versio, joka vastaa EU-jäsenyyden erityisvaatimuksia.
(63) Yrityksen koko vaikuttaa verosääntöjen noudattamisesta aiheutuviin kustannuksiin,
mutta tutkimuksen mukaan esteet ovat luont eeltaan olennaisesti samanlaisia kaikissa
yrityksissä. Näyttääkin siltä, ettei erityisiä pieniä ja keskisuuria yrityksiä varten tehtäviäveroaloitteita voida pitää perusteltuna. Tähän lähestymistapaan on kuitenkinpoikkeuksia, joita voitaisiin käsitellä lähinnä jäsenvaltioiden tasolla. Esimerkiksihallinnollisten veromuodollisuuksie n ja kirjanpitovaatimusten  olisi oltava pienille ja
keskisuurille yrityksille kevyempiä kuin suurille yrityksille myös rajat ylittävissätilanteissa. Myös toisessa maassa syntyneiden tappioiden vähentämiseen liittyvätvaikeudet rasittavat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joten niihin olisi syytäkiinnittää huomiota.
Laaja-alaisia lähestymista poja EU:n yhtiöverotukseen
(64) Tutkimuksessa selvitetään lisäksi yleisiä toimenpiteitä, joilla voitaisiin kattavammin
minimoida tai poistaa esteitä, ja siinä analysoidaan erilaisia komissiolle esitettyjä laaja-alaisia lähestymistapoja. Niissä kaikissa pyritään puuttumaan erilaisiin veroesteisiinsiten, että monikansa llisilla yrityksillä olisi yhtein en yhtenäistetty veropohja EU:n
laajuista toimintaa varten:
/g183 Ns. kotivaltiossa tapaht uvan verotuksen periaatteeseen pohjautuvassa
vastavuoroista tunnustamista koskevassa lähestymistava ssa veropohja laskettaisiin
yrityksen kotivaltion (eli yrityksen päät oimipaikan sijainnin)  verolainsäädännön
mukaan, joten se perustuu nykyisiin verojärjestelmiin ja niistä saatuihinkokemuksiin ja tietoihin. Tä mä järjestelmä olisi va ihtoehtoinen yrityksille
sellaisissa jäsenva ltioissa, joiden veropohja on riittävän sa mankaltainen.
44/g183 Toisena mahdollisuutena olisi luoda tä ysin uudet yhdenmukaistetut EU-säännöt
yhtenäisen veropohjan määrittämiseksi yh teisön tasolla. Tämäki n olisi yrityksille
vaihtoehtoinen järjestelmä, jota sovellettaisiin rinnakkain nykyisten kansallisten
sääntöjen kanssa. Erityisesti tietyt yritysten edustajat kannattavat tätä ns. yhteiseen(yhtenäistettyyn) veropohjaan perustuvaa lähestymistapaa.
/g183 Joissakin teksteissä on lisäk si ehdotettu ns. yhteisön yritystuloveroa. Tämäkin
järjestelmä, vaikka se on aikanaan laadittu pakolliseksi järjestelmäksi suuria
monikansallisia yhtiöitä varten, voisi olla vaihtoehtoinen toimien kansallistensääntöjen rinnalla. Tässä mallissa veroa voitaisiin kuitenkin kantaa yhteisön tasolla,ja osa verotuloista tai kaikki niistä menisi suoraan EU:lle.
/g183 Lisäksi on ”perinteisempi” lähestymistapa, jonka mukaan kansalliset
yhtiöverosäännöt yhdenmukais tettaisiin luomalla yhtein en EU-yhtiöveropohja ja -
järjestelmä nykyisten kansallisten järjestelmien tilalle.
(65) Siitä, että EU:n yrityksillä  olisi yhteinen yhtenäistetty veropohja EU:n laajuista
toimintaa varten missä muodossa tahansa, on monia etuja, joista tärkeimmät on lueteltu
seuraavassa:
/g183 Sisämarkkinoiden 15 erila isen verojärjestelmän säännösten noudattamisesta
aiheutuvat kustannukset vä henisivät me rkittävästi.
/g183 Siirtohinnoitteluun liittyvät ongelmat konser nin sisällä poistuisivat ainakin EU:n
sisällä.
/g183 Voitot ja tappiot yhdistettäisiin ainakin periaatteessa automaattisesti EU:n tasolla.
/g183 Monet kansainväliset yritysjärjestel yt olisivat verotuksen kannalta
yksinkertaisempia ja edullisempia.
(66) Komissiota avustaneessa asiantuntijapaneelissa mukana olleet yritysten edustajat
painottivat edellä mainittuja  seikkoja. Kaikissa laaja- alaisissa lähestymistavoissa
sääntöjen noudattamisesta aiheut uvat kustannukset vähenisivät,  kaksinkertainen verotus
voitaisiin usein välttää, ja monet syrjivät tilanteet ja rajoitukset poistuisivat.
(67) Kaikkiin ratkaisuihin kuuluu olennaisena osana konsernitilinpäätöksen laatiminen EU:n
laajuisesti. Kaikki jäsenvaltiot eivät nykyisin sovella tätä periaatetta edes kotimaisellatasolla, ja vain kaksi jäsenvaltiota soveltaa sitä kansainvälisellä tasolla. Kaikissalähestymistavoissa (mahdo llisesti yhteisön yritystuloveroa lukuun ottamatta)
jäsenvaltioilla säilyisi oikeus yhtiöverokantojen vahvistamiseen.
(68) Kaikki laaja-alaiset lähesty mistavat voitaisiin tie tyssä määrin periaatteessa suunnitella
siten, että kaikkien jäsenvaltioiden ei tarvitsisi osallistua niihin. Tässä yhteydessä ontärkeää huomauttaa, että Nizzan sop imuksessa laajenne ttiin jäsenvaltioiden
muodostaman ryhmän tiiviimmän yhteistyön mahdollisuutta silloin, kun sopimukseen ei
päästä kaikkien 15 jäsenvaltion kesken. Tämä voi päteä erityisesti kotivaltiossa
45tapahtuvaan verotukseen, jossa edellytetään ainoastaan niiden jäsenvaltioiden
osallistumista, joiden veropohjat ovat jokseenkin samanlai set. Jäsenvaltioiden
muodostama ryhmä voisi kuitenki n yhtä lailla hyötyä tästä mekanismista jonkin toisen
lähestymistavan soveltamisessa.
(69) Toisena keskeisenä osana kaikissa laaja- alaisissa lähestymistavoissa on mekanismi,
jonka avulla eri jäsenva ltioille kohdennetaan yhteinen  yhtenäistetty veropohja.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa  käytetään tähän vakiomuotoi sta jakojärjestelmää, jossa
veropohja kohdennetaan sellaisista  tekijöistä kuin palkkame not, varallisuus ja/tai myynti
koostuvan avaimen perusteella. Toisena vaih toehtona EU:lle olisi veropohjan jakaminen
asianomaisten yritysten (tarkistetun) arvonlisäveropohjan perusteella. Kaikissa
vaihtoehdoissa jäse nvaltioille kohdennetta isiin kokonaisveropohjasta kyseisten avainten
perusteella tietty osuus, johon sove llettaisiin kansa llista verokantaa.
(70) Kaikki edellä kuvatut mallit olisivat vastaus ongelmiin siten, että niiden avulla
poistetaan tarve noudattaa jopa 15:tä erilais ta verojärjestelmää ja valtaosa erillisestä
kirjanpidosta aiheutuvista siirtohinnoitte luun liittyvistä ongelmista sekä puututaan
tehokkaasti toisessa maassa syntyneiden tappioiden tasaamisee n. Niissä annetaan
ratkaisu myös eurooppayhtiön verotukseen. Eri malleja arvioita essa olisi otettava
huomioon niiden piirteet.
(71) On tärkeää muistaa, ettei kotivaltiossa tapahtuva verotus edellytä jäsenvaltioiden
sopimusta uudesta yhteisestä EU-veropohjasta , koska sen taustalla olevan periaatteen
mukaan jäsenvaltiot tunnustava t vastavuoroisesti toistens a verolainsäädännöt. Muissa
lähestymistavoissa olisi sovittava täysin uusista  verolainsäädännöistä.
(72) Toisin kuin pakollinen yhdenmukaistettu ve ropohja, kotivaltiossa tapahtuva verotus,
yhteinen (yhtenäistetty) veropohja ja yh teisön yritystulovero toimivat rinnakkain
nykyisten kansallisten järjestelmien kanssa, eivätkä ne korvaa näitä täysin. Tästä voikuitenkin tietyissä tilanteissa olla sellainen haitta, että toisissa jäsenvaltioissa oleviinkilpaileviin yrityksiin sovelletaan eri verosääntöjä. Esimerkiksi kotivaltiossa tapahtuvanverotuksen mallissa kolme k ilpailevaa vähittäismyymälää Saksassa lask isi veropohjansa
Belgian, Ranskan tai Saksan sääntöje n mukaan sen perusteella, onko konsernin
kotivaltio Belgia, Ranska vai Saksa. Erot saattavat kuitenkin olla varsin pieniä, koskakotivaltiossa tapahtuva n verotuksen mallissa perusole tuksena on sen piiriin kuuluvien
valtioiden veropohjien samankaltaisuus. Yhteisen (yhtenäistetyn) veropohjan tai
yhteisön yritystuloveron malleissa kilpaileviin yrityksiin voidaan soveltaa jokopaikallisia sääntöjä tai yhteisen (yhtenäi stetyn) veropohjan / yhteisön yritystuloveron
mallin mukaisia sääntöjä, jotk a saattavat olla varsin erila isia. On kuitenkin mahdollista,
että paikallisille yrityksille annetaan mahdollisuus tulla verotetuks i ko. järjestelmän
mukaisesti esimerkiksi silloin, kun on kyse kilpailuolosuhteista.
(73) Pikemminkin rinnakkaiseen järjestelmään kuin yhteen pakolliseen järjestelmään
perustuviin ratkaisuihin liittyy useita teknisiä kysymyksiä, jotka edellyttävätlisäselvityksiä. Tärkeimmät kysymykset liittyvät yritysjärjestelyihin, ulkomaisiintuloihin ja kaksinkertaista verotusta kos keviin sopimuksiin se kä vähemmistöosuuksiin.
46/g183 Ensiksikin yritysjärjestelyjen osalta kotivaltiossa tapahtuvan verotuksen mallissa
yrityksen veropohja määräytyy emoyhtiön ko tivaltion sääntöjen mukaan, joten aina,
kun yrityksen omistussuhteissa tapahtuu muutoksia ja sen osakkeita myydään,
myös sen veropohjan lasken tamenetelmä voi muuttua. Tämä on nykyterminologian
mukaan verrattavissa mahdolliseen kotipaikan muuttumiseen, ja se saattaa tullaerittäin kalliiksi. Esimerkiksi  belgialaiseen tytäryh tiöön, jonka sen kotivaltiossa
tapahtuvan verotuksen piir iin kuuluva saksalainen emoy htiö myy ranskalaiselle
emoyhtiölle, sovellettaisiin Saksan lain mukaan määr iteltävän veropohjan sijasta
Ranskan lain mukaan määriteltävää ve ropohjaa tai, jos Ranska ei kuuluisi
kotivaltiossa tapahtuvan verotuksen piiriin, Belgian lain mukaan määriteltävääveropohjaa. Yhteisen (yhtenäistetyn) ve ropohjan mallissa taas olisi vain yksi
veropohja, joten veropohja ei muuttu isi myynnin tapahtuessa yhteisen
(yhtenäistetyn) veropohjan alueella, ja  vaikka yritys myytäisiinkin uudelle
emoyhtiölle, joka ei ole yhteisen (yht enäistetyn) veropohjan alueella, siihen
voitaisiin kenties edelleen soveltaa yhteistä veropohjaa.
/g183 Toiseksi ulkomaisten tulojen kohtelu kotiv altiossa tapahtuvan ve rotuksen, yhteisen
(yhtenäistetyn) veropohjan ja yhteisön yritystuloveron ma lleissa aiheuttaa
ongelmia, jotka johtuvat kaksinkertaista verotusta koskevien kahdenvälistensopimusten nykytilanteesta, vapautusjärjestelmän ja hyvitysjärjestelmänrinnakkaisesta olemassaolosta sekä jakojärjestelmän tarpeesta. Esimerkiksihyvitysjärjestelmää soveltavassa valtiossa sijaitseva tytäryhtiö, jolla on sivuliikekolmannessa valtiossa, voi kaksinkertaista verotusta koskevan sopimuksenperusteella olla oi keutettu sivuliikkeen maksaman  ulkomaisen veron hyvitykseen.
Tämä voisi johtaa sopimuksen muka iseen vaateeseen ulkomaisen veron
hyvityksestä, vaikka ulkomaantulo olisi vapautettu verosta kotivaltiossa tapahtuvanverotuksen sääntöjen mukaisesti.
/g183 Kolmanneksi vähemmistöosakkaat voi sivat saada osinkoja sellaisen
verojärjestelmän mukaisesti, joka on yhteensopimaton vähemmistöosakkaiden
paikallisen henkilöverojärjestelmän kanssa. Vähemmistöosakas voisi esimerkiksisaada yhteiseen (yhtenäistettyyn) veropohjaan tai yhteisön yritystuloveroonperustuvan yhtiöveron hyvitysjärjeste lmän mukaan maksettuja osinkoja, kun
osingot on aiemmin maksettu paikallisen klassisen järjestelmän mukaan. Tämävoidaan välttää ainoastaan, jos tytäryhtiöiden vähemmistöosakkailleen maksamiinosinkoihin sovelletaan edelleen paikallis ia verolainsäädäntöjä, kuten kotivaltiossa
tapahtuvan verotuksen mallissa tehtäisiin. Tämä edellyttäisi ylimääräistäkirjanpitoa.
(74) Tällaisia ongelmia ei esiintyisi,  jos jäsenvaltiot valitsisivat pe rinteisen ratkaisun: yhden
yhdenmukaistetun yhtiöverojärjestelmän e li yhteisen yhtenäistetyn veropohjan,
jakojärjestelmän ja osingonjakomenetelmän. Muutkin ratkaisut täyttävät puutteistaanhuolimatta rajat ylittävän toiminnan esteiden poistamista koskevat tavoitteet, ilman ettäne edellyttäisivät näin perusteellisia muutoksia. Yleisesti ottaen kaikilla ratkaisuilla olisimahdollisuus parantaa EU:n yhtiöverojä rjestelmien tehokkuutta ja avoimuutta,
yksinkertaistaisivat niitä ja poistaisivat ka nsallisten järjestelmien väliset aukot, jotka
tarjoavat otollisen maaperän ver onvälttämiselle ja väärinkäytöksille.
47(75) Sisämarkkinoiden veroesteiden arviointi paljastaa, että monet tekijät, jotka synnyttävät
sääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kus tannuksia, ovat omiaan lisäämään myös
veroviranomaisten hallintokus tannuksia. Tämä koskee etenki n siirtohinnoittelua. Sitä
paitsi 15:n eri yhtiöverojärj estelmän soveltaminen sisäma rkkinoilla avaa huomattavia
mahdollisuuksia veronkie rrolle ja veronvälttämis elle. Monet ehdotet uista toimenpiteistä
lisäävätkin jossakin määrin veroviranom aisten tehokkuutta ja kustannustehokkuutta.
Lisäksi lähes kaikki toimenpiteet, niin kohdennetut kuin myös ka ttavat toimenpiteet,
edellyttävät vastavuoroi sen avunannon ja hallinnollis en yhteistyön lisäämistä
jäsenvaltioiden välillä, sillä näin voidaan varmistaa, että verotarkastukset toteutetaanasianmukaisesti myös vastai suudessa ja että mikään e hdotettu toimenpide ei johda
perusteettomaan ja/tai lai nvastaiseen veronkiertoon.
(76) Tutkimuksen päätelmänä esitetään, että aidosti laaja-alaisesta ratkaisusta, jossa
yrityksillä olisi yhteinen yhtenäistetty veropohja EU:n laajuista toimintaa varten,
voitaisiin saada merkittävää hyötyä. Tutkimuksen tulokset edustavat kuitenkin lähinnätutkimuksen tämänhetkistä vaihetta, ja minkä tahansa laaja-alaisen lähestymistavansoveltaminen edellyttäisi lisäselvityksiä. Tä hän suuntaan kallistuvassa ratkaisussa olisi
luonnollisestikin otettava huomioon EY:n perustamissopimuksessa vahvistetut
kilpailusäännöt, varsinkin valtiontukisäännöt . Sitä paitsi, kuten  edellä todettiin,
kvantitatiivisen analyysin tulokset viittaav at siihen, että maan kokonaisverokanta on
tärkeä tekijä tosiasiallisen verokannan määrittämisessä, joten on selvää, että tämä lähes”mekaanisesti” vain korostuisi, jos otettaisiin käyttöön yksi yhteinen veropohjatoteuttamatta muita käytännön muutoksia.