KOMISSION KERTOMUS jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevan yhteisön järjestelmän soveltamisesta vuosina 1998 ja 1999

1. Johdanto

Jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä 28. joulukuuta 1993 tehdyn komission päätöksen N:o 3632/93/EHTY 10 artiklassa komissio velvoitetaan antamaan neuvostolle, Euroopan parlamentille ja neuvoa-antavalle komitealle vuosittain kyseisen päätöksen soveltamista koskeva kertomus.

Nyt käsillä olevassa kertomuksessa tarkastellaan taloudellista tukea, jota Saksa, Espanja, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat myöntäneet kivihiiliteollisuudelleen vuosina 1998 ja 1999.

Toimien voidaan katsoa vastaavan yhteismarkkinoiden moitteetonta toimintaa, jos niiden avulla voidaan edistää ainakin yhden seuraavassa mainitun tavoitteen toteutumista:

- hiilen maailmanmarkkinahinnat huomioon ottaen edistetään tuotannon taloudellista kannattavuutta, mikä mahdollistaisi tukien pienentämisen

- selvitetään tuotantoyksiköiden toiminnan täydelliseen tai osittaiseen lopettamiseen liittyviä sosiaalisia ja alueellisia ongelmia

- helpotetaan hiiliteollisuuden mukautumista ympäristönsuojelunormeihin.

Jäsenvaltiot toimittivat kyseisen päätöksen 8 artiklan mukaisesti komissiolle hiiliteollisuuden nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevat suunnitelmansa. Tarkasteltuaan suunnitelmia komissio antoi lausunnon siitä, kuinka hyvin ne vastasivat päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2, 3 ja 4 artiklassa vahvistettuja yleisiä ja erityisiä tavoitteita. Lausunnot esitetään päätöksissä, jotka tehtiin Saksan ja Espanjan osalta 13. joulukuuta 1994 [1], Ranskan osalta 19. heinäkuuta 1995 [2] ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta 1. kesäkuuta 1994 [3]. Kuten edeltävinä vuosina, jäsenvaltiot antoivat näiden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelmien pohjalta tiedoksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti kaikki vuosina 1998 ja 1999 toteutettaviksi suunnitellut rahoitustoimenpiteet. Komissio päätti näistä toimenpiteistä seuraavasti:

[1] Päätökset N:o 94/1070/EHTY ja 94/1072/EHTY - EYVL L 385, 31.12.1994, s. 18 ja s. 31.

[2] Päätös N:o 95/465/EHTY - EYVL L 267, 9.11.1995, s. 46.

[3] Päätös N:o 94/574/EHTY - EYVL L 220, 25.8.1994, s. 12.

>TAULUKON PAIKKA>

Tässä asiakirjassa esitetyt tukimäärät ovat lopullisia määriä, jotka komissio on päätöksen N:o 3632/93/EHTY mukaisesti hyväksynyt vuosille 1998 ja 1999. Niihin eivät siis sisälly eri syistä mahdollisesti annettavat tuet kuten avustukset, joita jäsenvaltiot ovat myöntäneet EHTY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa tarkoitettuina erityisavustuksina sosiaalisin perustein. Tämä asiakirja on neljäs kyseisen päätöksen 10 artiklassa tarkoitettu kertomus, joka annetaan päätöksen voimaantulon 1. tammikuuta 1994 jälkeen.

2. Kivihiiliteollisuus ja markkinat

2.1. Tuotanto

Vuonna 1998 Euroopan unionissa tuotettiin kivihiiltä 106,4 miljoonaa tonnia eli 15,5 miljoonaa tonnia vähemmän kuin vuonna 1997. Tämä tuotannonlasku vastaa viime vuosien kehityssuuntausta, joka todennäköisesti vahvistuu edelleen, sillä vuoden 1999 tuotannoksi on arvioitu noin 100 miljoonaa tonnia.

Taulukko 1

Kivihiilen tuotanto (1000 tonnia)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde: Eurostat, vuositilastot (1992-1997) ja kuukausitilastot (1998-1999)

2.2. Työllisyys

Useimmissa tuottajamaissa järkeistämistoimenpiteet ja kivihiiliteollisuuden tuotannon supistaminen ovat jälleen vähentäneet työntekijöiden lukumäärää. Vuosina 1998 ja 1999 työntekijöiden lukumäärä väheni 20 000:lla, minkä jälkeen työntekijöitä on 106 000. Absoluuttisesti työpaikkoja on vähentynyt eniten Saksassa (11 700 työpaikkaa), seuraavaksi eniten Espanjassa (noin 6 000 työpaikkaa) ja Ranskassa (yli 2 000 työpaikkaa). Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmoitetaan työpaikkojen vähentyneen merkittävästi noin 2000 työpaikalla. Tosin aliurakoitsijoiden käyttö yleisesti kivihiilen louhinnassa heikentää tilastojen tarkkuutta. Vuonna 2000 työvoiman odotetaan edelleen vähenevän erityisesti Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

2.3. Kivihiilen kysyntä ja kauppa

Vuonna 1998 hiilen toimitukset yhteisön sisällä (mukaan lukien nettotuonti), olivat 265,4 miljoonaa tonnia, kun ne vuonna 1997 olivat 273,9 miljoonaa tonnia. Tämä muutos johtuu suurelta osin sähköntuotantoalasta, joka on edelleen kivihiilen pääasiallinen kuluttaja Euroopassa ja jonka osuus kivihiilen kokonaiskulutuksesta on lähes 70 prosenttia. Tämä laskusuuntaus jatkui vuonna 1999, ja sisäisten kuljetusten määräksi vuonna 1999 arvioidaan alle 250 miljoonaa tonnia.

Taulukko 2

Hiilen sisäiset toimitukset yhteensä (1000 tonnia)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde: Eurostat, vuositilastot (1992-1997) ja kuukausitilastot (1998-1999)

Yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevaa hiiltä tuotiin vuosina 1998 ja 1999 saman verran kuin vuonna 1997 eli 150,9 miljoonaa tonnia. Toisin kuin hiilivetyjen hinta, hiilen hinta kansainvälisillä markkinoilla oli huomattavan vakaa vuonna 1999. On myös tärkeää mainita, että tietyillä markkinoiden osa-alueilla yhteisön ulkopuolelta peräisin oleva tuontikivihiili korvaa asteittain yhä suuremman osan yhteisössä tuotetusta kivihiilestä taloudellisten syiden lisäksi ekologisista syistä, sillä tuontikivihiili saattaa olla parempilaatuista tai sisältää vähemmän ympäristölle haitallisia aineita. Hiilen merikuljetukset eivät myöskään aiheuta suuria ympäristöongelmia. Toisin kuin öljytankkerit, hiiltä kuljettavat alukset eivät saastuta ympäristöä laajassa mitassa haaksirikon tai törmäyksen sattuessa. Lisäksi niihin liittyy pienempi palovaara.

Taulukko 3

Kivihiilen tuonti yhteisön ulkopuolisista maista (1000 tonnia)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde: Eurostat, vuositilastot (1992-1997) ja kuukausitilastot (1998-1999)

3. Euroopan unionin hiilikaivosalueiden tilanne

3.1. Saksa

Euroopan unionin tärkeimmän hiilentuottajamaan kivihiiliteollisuus keskittyy pääasiassa kahdelle alueelle, Ruhriin ja Saariin. Tuotanto tapahtuu 16 kaivoksessa. Ne työllistävät kaikkiaan noin 67 000 henkilöä, joista 37 000 työskentelee maanalaisissa kaivoksissa.

Saksan hallitus, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltiot, ammattiliitot ja kivihiilen tuottajat tekivät 13. maaliskuuta 1997 Saksan kivihiiliteollisuuden tulevaisuutta koskevan sopimuksen. Sopimuksen mukaan nykyistä yli 9,4 miljardin Saksan markan suuruista vuotuista tukea vähennetään vuoteen 2005 mennessä asteittain 5,5 miljardiin markkaan. Liittohallituksen osuus supistuu vuoden 1998 7,7 miljardista Saksan markasta 3,8 miljardiin markkaan vuonna 2005. Nordrhein-Westfalenin osavaltion maksama määrä kasvaa 860 miljoonasta markasta miljardiin markkaan. Liittohallitus maksaa Saarlandin osuuden aiemman käytännön mukaisesti. Yritysten ilmoittaman suunnitelman mukaan tuotanto vähenee 20 prosenttia vuoteen 2002 mennessä ja vähennysten jälkeen työntekijöitä on 56 000. Tämän seurauksena tuotannon odotetaan vähenevän 25 miljoonaan tonniin vuonna 2005, jolloin olisi toiminnassa enää 10 kaivosta. Tuotannon odotetaan vähenevän 35 miljoonaan tonniin jo vuonna 2000. Kolmessa kaivoksessa tuotanto loppuu kokonaan vuoteen 2000 mennessä, ja neljästä kaivoksesta muodostetaan kaksi tuotantoyksikköä. Uudelleenjärjestelyjen seurauksena tuotantokustannusten odotetaan laskevan 229 Saksan markkaan hiiliekvivalenttitonnia kohden vuoden 1992 hintoina ilmaistuna, kun ne vuonna 1992 olivat 288 markkaa ja vuonna 1997 270 markkaa. Nämä kustannukset ovat vielä varsin kaukana maailmanmarkkinahinnoista, jotka ovat noin 60 Saksan markkaa hiiliekvivalenttitonnia kohden.

Komissio on lisäksi hyväksynyt 29. heinäkuuta 1998 kolmen saksalaisen kivihiilentuottajan (Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH) yhdistämisen edellä mainitun sopimuksen mukaisesti yhdeksi yritykseksi, Deutsche Steinkohle AG (DSK). Päätös tehtiin EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan nojalla ja koskee ainoastaan fuusion vaikutuksia. Se ei siis koske toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvia valtiontukikysymyksiä. Uusi yritys vastaa Saksan koko kivihiilituotannosta. Kyseisten yritysten kaivannaistoiminnan lisäksi yhdistäminen vaikuttaa myös sellaiseen merkittävään liiketoimintaan, joka ei liity hiilen tuotantoon.

3.2. Espanja

Espanjassa kivihiiltä louhitaan useilla alueilla, joita ovat Asturias (keski- ja länsiosat), Léon (Bierzo-Villablino, Sabero ja Norte), Palencia (Guardo ja Barruelo), Cataluña (Pirenaica), Teruel (Teruel-Mequinenza) ja Sur (Puertollano ja Peñarroya). Espanjan hiilialueet ovat pieniä, maantieteellisesti erillisiä alueita, jotka ovat pitkälti riippuvaisia kaivostoiminnasta. Tällä on suora vaikutus tuotantosuuntien ja teollisuusalojen muuttamisen mahdollisuuksiin ja työllisyyteen. Tuotantoa harjoittaa noin 80 yritystä. Yritykset ovat yleensä yksityisiä; Endesan yksityistämisen jälkeen ainoa poikkeus on Hunosa, joka hiljattain sulautti itseensä Minas de Figaredon. Yritykset työllistävät noin 17 000 henkeä. Vain neljä yritystä tuottaa yli miljoona tonnia vuodessa ja 12 yritystä yli 200 000 tonnia vuodessa. Espanja esitteli 31. maaliskuuta 1998 kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelman toisen osan, joka kattaa vuodet 1998-2002. Suunnitelman mukaan tuotantoa vähennetään vuosittain siten, että vuonna 2002 se olisi enintään 14,5 miljoonaa tonnia. Suunnitelmassa mainitaan joitakin kaivoksia, joissa tämä tuotannon vähennys olisi toteutettava. Suunnitelmiin sisältyy myös, päätöksessä N:o 3632/93/EHTY annettujen suuntaviivojen mukaisesti, nykyistä tuotantoa varten maksettavien avustusten vähentäminen asteittain neljällä prosentilla vuodessa maanalaisten kaivosten osalta ja kuudella prosentilla vuodessa avolouhoksilla. Vuosina 1998 ja 1999 muodostettiin UMINSA-yhtiö, johon kuuluu 17 aiemmin itsenäistä Léonin ja Palencian alueilla sijaitsevaa kaivosta. UMINSA:n vuosituotanto on noin 1,6 miljoonaa tonnia, joten se on yksi maan suurimmista tuottajista.

3.3. Ranska

Ranskassa kivihiilen louhinta keskittyy nykyisin Lothringenin alueelle, jossa toimii kaksi maanalaista tuotantopaikkaa, ja Centre-Midin alueelle, jossa on viisi tuotantopaikkaa (yksi maanalainen kaivos). Työntekijöitä on 9 164, joista vähemmän kuin puolet työskentelee maanalaisissa kaivoksissa. Ainoa louhintaa harjoittava yritys Charbonnages de France on julkinen yritys. Jo vuosien ajan jatkunut tuotantokapasiteetin vähentäminen, jonka taustalla ovat erityisesti epäsuotuisat geologiset olosuhteet, on johtanut yli 22 000 työpaikan menettämiseen vuosien 1986 ja 1999 välillä. Työmarkkinaosapuolten vuonna 1995 tekemässä kansallisessa hiilialan sopimuksessa ennakoidaan saman kehityksen jatkuvan tulevina vuosina ja hiilen louhinta Ranskassa on tarkoitus lopettaa lopullisesti vuonna 2005. Vakavat sosiaaliset ja alueelliset ongelmat eivät anna Ranskan viranomaisille mahdollisuutta noudattaa päätöksen N:o 3632/93/EHTY mukaista vuoden 2002 määräaikaa. Olennaista kuitenkin on, että Ranskan viranomaiset ovat ymmärtäneet, ettei Ranskan kivihiiliteollisuus voi tulla kilpailukykyiseksi keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, ja ovat päättäväisesti sitoutuneet vähentämään tuotantoa edelleen ja sulkemaan tuotantolaitoksia suunnitelmien mukaisesti.

3.4. Yhdistynyt kuningaskunta

Yhdistynyt kuningaskunta oli useiden vuosien ajan Euroopan unionin suurin kivihiilen tuottaja. Alalla on tapahtunut perusteellinen rakennemuutos; erityisesti on mainittava British Coal Corporationin yksityistäminen vuonna 1994, jonka seurauksena toiminnassa olevien suurten tuotantopaikkojen lukumäärä on vähentynyt vuoden 1976 241 yksiköstä nykyiseen 17 yksikköön. Lisäksi alalla on viitisenkymmentä pientä kaivosta (joissa kussakin alle 100 työntekijää) ja vaihteleva määrä avolouhoksia. Samana aikana työntekijöiden määrä on supistunut yli 300 000 työntekijästä noin 12 000 työntekijään ja tuotanto vähentynyt 125 miljoonasta tonnista noin 36 miljoonaan tonniin.

British Coal Corporationin 31. joulukuuta 1994 päätökseen saadun yksityistämisen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan kivihiiliteollisuus muodostuu pelkästään yksityisistä yrityksistä. Niistä merkittävin on RJB Mining (yhteensä 13 kaivosta), ja Hatfield Coal Company, Goire Tower Anthracite Company, Scottish Coal ja Blenkinsopp Collieries harjoittavat kukin toimintaa yhdellä tuotantopaikalla. Celtic Energy puolestaan harjoittaa toimintaa useilla avolouhoksilla. Ellingtonin kaivos, joka on yksi maan tärkeimmistä, suljetaan mahdollisesti lähiaikoina. Tuotanto on keskitetty tuottavimpiin kaivoksiin ja kannattavuuden lisäämiseksi on jatkuvasti ponnisteltu voimakkaasti. Tämän ansiosta yritysten, joista yksikään ei saa valtiontukea, tuotantokustannukset ovat vain hieman maailmanmarkkinahintoja korkeammat. Vuonna 1993 tehtyjen, toimituksia sähköä tuottaville yrityksille koskevien monivuotisten sopimusten voimassaolo päättyi vuonna 1998. Näissä sopimuksissa vahvistettiin ennalta hinta, joka aleni ajan myötä mutta oli kuitenkin kansainvälisillä markkinoilla maksettua hintaa korkeampi, ja ne turvasivat Yhdistyneen kuningaskunnan kivihiiliteollisuudelle tuottoisat markkinat. Pitkien neuvottelujen jälkeen tärkeimpien sähköntuottajien kanssa on tehty uudet sopimukset, jotka joko koskevat pienempiä toimitusmääriä tai joiden kesto on lyhyempi. Vaikka tuottavuus on parantunut huomattavasti, kotimainen tuotanto joutuu kilpailemaan maahan tuodun kivihiilen ja erityisesti maakaasun kanssa. Tuontikivihiiltä suositaan kilpailukykyisen hinnan lisäksi usein myös siksi, että se sisältää vähemmän rikkiä, minkä ansiosta sähköyhtiöiden on helpompi noudattaa tiukkoja päästörajoituksia. Tuontimaakaasu puolestaan tuottaa vähemmän ympäristölle haitallisia aineita, ja yhdistettyä kiertoa käyttävissä kaasuturbiineissa saavutetaan yli 50 prosentin muuntotehokkuus muutettaessa lämpöenergiaa sähköksi. Se on näin ollen edullisempaa. Kauppa- ja teollisuusministeri (Secretary of State for Trade and Industry) esitteli parlamentille vuonna 1998 Yhdistyneen kuningaskunnan energiapolitiikkaa koskevan raportin, jossa hän ilmoitti, että uusien kaasuvoimaloiden rakentamislupien määrää aiotaan rajoittaa ja hiilivoimaloiden lukumäärä pyritään pitämään suurena, jotta energianlähteiden riittävän suuri valikoima olisi maassa turvattu. Huhtikuussa 1999 energiaministeri John Battle ilmoitti 12 miljoonan punnan suuruisen rahoitustuen myöntämisestä kolmen vuoden aikana puhtaampaa kivihiilen polttotekniikkaa koskeviin tutkimuksiin.

3.5. Muut

Kivihiilen tuotanto päättyi Belgiassa vuonna 1992 ja Portugalissa vuonna 1994. Muissa Euroopan unionin maissa ei ole merkittävää tuotantoa.

4. Kivihiiliteollisuuden hyväksi toteutettujen rahoitustoimien kuvaus

Tässä kertomuksessa tarkastellaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 1 artiklassa määriteltyjä toimia, joita ovat

- kaikki suorat ja epäsuorat tuotantoon, markkinointiin tai vientiin liittyvien viranomaisten suorittamat toimenpiteet ja tukitoimenpiteet, jotka, vaikka niitä ei makseta julkista varoista, antavat taloudellisen edun kivihiiliteollisuuden yrityksille keventämällä niiden tavallisesti suurempia kustannuksia

- kivihiiliteollisuudelle suoraan tai epäsuorasti maksetut viranomaisten tukitoimien vuoksi pakollisiksi muuttuneet maksut erottamatta toisistaan valtion tai valtion siihen tehtävään nimeämän julkisen tai yksityisen järjestön myöntämää tukea

- jäsenvaltion kivihiiliyhtiöille maksamat rahoitustoimenpiteisiin kuuluvat tukiosat, joita markkinatalouden tavanomaisessa käytännössä ei pidetä yritykselle maksettuna riskipääomana.

Tässä kertomuksessa noudatetaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4, 5, 6 ja 7 artiklan mukaista tukien luokittelua eli toisistaan erotetaan toimintatuki, tuotannon vähentämistuki, muiden kuin varsinaisten kulujen kattamiseen myönnettävä tuki, tutkimus- ja kehittämistuki sekä ympäristötuki.

Komissio on tarkastanut ennen hakemusten päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklan mukaista hyväksymistä, että asianomaiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet kaikki vaaditut tiedot. Se on todennut niiden perusteella, ovatko suunnitelmat edellä mainitun päätöksen 2 artiklassa esitettyjen yleisten tavoitteiden ja vaatimusten mukaisia sekä sovellettavien säännösten mukaisia. Näitä ovat erityisesti seuraavat:

- Päätöksen 3 artiklan nojalla myönnettävät tuet: tuki saa olla enintään tuotantokustannusten ja maailmanmarkkinahintojen välisen eron suuruinen. Hiiltä ei saa pitää kaupan hintaan, joka on alempi kuin yhteisön ulkopuolisissa maissa tuotettuun vastaavanlaatuiseen hiileen sovellettava hinta. Tuki ei saa vääristää kilpailua käyttäjien välillä ja se mukautetaan vuosittain todellisten kustannusten ja tulojen perusteella.

- Päätöksen 4 artiklan nojalla myönnettävät tuet: on esitettävä sulkemissuunnitelma, jota on noudatettava.

- Päätöksen 5 artiklan nojalla myönnettävät tuet: tuki ei saa olla suurempi kuin kustannukset, joiden kattamiseen se on tarkoitettu; tukikelpoisia kustannuksia ovat ainoastaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY liitteessä nimenomaisesti mainitut kustannukset.

Komissio on ottanut tukia arvioidessaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti huomioon sen, että on ehdottoman välttämätöntä vähentää mahdollisimman paljon kaivostoiminnan uudelleenjärjestelystä johtuvia sosiaalisia ja alueellisia ongelmia. Samalla se on tarkastanut, ovatko tuet yhteensopivia yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan kanssa.

Jäsenvaltioiden myöntämien tukien jakaminen eri tukiluokkiin antaa lisäksi suhteellisen selkeän käsityksen kansallisella tasolla toteutetusta hiilialan politiikasta sekä nykyaikaistamisen, järkeistämisen ja uudelleenjärjestelyn edistymisestä. Muistutettakoon vielä, etteivät niihin siis sisälly eri syistä mahdollisesti annettavat tuet kuten jäsenvaltioiden EHTY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa tarkoitettuina erityisavustuksina sosiaalisin perustein myöntämät avustukset.

Taulukko 4

Vuosiksi 1994-1999 hyväksytyt tuet

>TAULUKON PAIKKA>

Luvut on ilmoitettu miljoonina ecuina/euroina. Valtiontuet, jotka on hyväksytty kansallisena valuuttana, on muunnettu ecuiksi/euroiksi kyseisen varainhoitovuoden keskimääräisen muuntokurssin mukaan. Vuosien 1997, 1998 ja 1999 kokonaismääriin ei sisälly Ranskan osuutta.

*: Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan nojalla myönnetyt tuet.

**: Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan nojalla myönnetyt tuet.

***: Päätöksen N:o 2064/86/EHTY mukaiset aiemmin syntyneet kustannukset sekä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5, 6 ja 7 artiklan nojalla myönnetyt tuet.

****: Ranska on ilmoittanut varainhoitovuosiksi 1997, 1998 ja 1999 myönnetyt tuet, mutta komissio ei ole vielä hyväksynyt niitä ja jatkaa niiden tarkastelua.

Vuoteen 1994 verrattuna voidaan havaita tukien laskeneen ainakin tuotantotuen osalta jonkin verran tuotettua kivihiilitonnia kohti (varainhoitovuosien 1997, 1998 ja 1999 laskelmiin eivät sisälly Ranskaa koskevat tiedot), mikä vastaa päätöksessä N:o 3632/93/EHTY vahvistettua tukien vähentämisen periaatetta. Tuotannon vähentämistukien kasvu on kuitenkin kasvattanut tuen kokonaismäärää, mikä vähentää näiden tulosten todellista merkitystä. Mahdollisuus saavuttaa kansainvälisillä markkinoilla kilpailukykyinen yhteisön kivihiiliteollisuus vaikuttaa yhä etäisemmältä, vaikka tuotantoyritykset ovatkin merkittävästi panostaneet tuottavuuden parantamiseen tekniikkaa ja organisaatiota kehittämällä. Tähän tulokseen on kaksi pääasiallista syytä. Ensinnäkin helpoimmin hyödynnettävissä olevat esiintymät ovat jatkuvasti vähentyneet ja hiiltä on louhittava yhä vaikeammissa geologisissa olosuhteissa ja yhä syvemmällä, joskus jopa 1 500 metrin syvyydessä. Lisäksi kaivostyön terveys- ja turvallisuusoloja koskevat sekä ympäristöön liittyvät aiempaa tiukemmat määräykset ovat väistämättä lisänneet kustannuksia, eivätkä tuotantokustannukset ole laskeneet odotetulla tavalla seurantajakson viimeisinä vuosina. Toiseksi kivihiilen hinta maailmanmarkkinoilla on viime vuosina huomattavasti laskenut useista syistä. Monet maailmanmarkkinoilla jo toimivat Euroopan ulkopuoliset tuottajamaat ovat ottaneet käyttöön tehokkaampia louhintamenetelmiä, ja lisäksi niiden etuna ovat edullisemmat geologiset olosuhteet. Tietyt maat, kuten Kiina, jotka aiemmin tuottivat vain kotimaan markkinoita varten, ovat ryhtyneet viemään hiiltä ja omaksuneet lisäksi hyökkäävän kauppapolitiikan. Lisäksi maissa, jotka perinteisesti ovat olleet kivihiilen viejiä, kuten erityisesti Indonesiassa ja Etelä-Afrikassa, vallitsee erityinen suhdannetilanne, jolle ovat luonteenomaisia ainakin jonkinasteinen kansallisen valuutan devalvaatio ja tarve saada valuutta pikaisesti vahvaksi.

Yhteenvetona voidaan todeta, että yhteisön kivihiiliteollisuuden tuotantokustannusten ja kivihiilen maailmanmarkkinahinnan, joka on pääasiallinen valtiontukien myöntämisessä käytetty laskentaperusta, välinen ero on vuosien mittaan kasvanut eikä kaventunut toivotulla tavalla.

Käytännössä kustannukset ovat vähentyneet merkittävästi vain Portugalissa, jossa kaivostoiminta päättyi kokonaan vuonna 1994, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa edelleenkin tuotanto on vähentynyt jyrkästi ja toiminnassa ovat enää vain tuottavimmat tuotantopaikat, vaikka kaivostoimintaa on edelleen huomattavasti. Erikseen on mainittava Ranska, jossa aiotaan lopettaa kaivostoiminta kokonaan vuonna 2005. Saksa ja Espanja eivät ole tehneet asiassa lopullisia päätöksiä. Niissä tuotannon lopettaminen etenee vähitellen, minkä taustalla ovat ennemminkin sosiaaliset ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvät kysymykset eivätkä niinkään realistiset odotukset siitä, että kivihiiliteollisuus saavuttaisi taloudellisen tasapainon.

Seuraavassa esitetään yksityiskohdittain eri jäsenvaltioiden myöntämät tuet.

4.1. Saksa

Saksassa päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 ja 4 artiklaan perustuvia kivihiiliteollisuuden hyväksi tarkoitettuja rahoitustoimenpiteitä ovat varainhoitovuodesta 1996 alkaen olleet vain terästeollisuudelle tarkoitettua koksihiiltä ja sähköntuotannossa käytettävää höyryhiiltä varten myönnetty tuki sekä kaivosmiehille maksettava tukipalkkio (Bergmannsprämie). Toimenpiteiden tarkoituksena on kattaa ero tuotantokustannusten ja myyntihintojen välillä. Viimeksi mainitut neuvotellaan vapaasti yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan vastaavanlaatuisen kivihiilen maailmanmarkkinoilla vallitsevan tilanteen perusteella. Näin ollen kotitalouksien ja teollisuuden käyttöön tarkoitettu tuotanto on myytävä hinnoilla, jotka kattavat tuotantokustannukset. Komissio on hyväksynyt nämä tuet ottaen asianmukaisesti huomioon kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyistä aiheutuvat sosiaaliset ja alueelliset seuraukset, sillä kyseisillä alueilla on työttömyyttä huomattavasti enemmän kuin muualla maassa. Lisäksi suuri osa näistä alueista voi saada tukea myös rakennerahastojen tavoitteen 2 toimintalinjoilla. Nämä tuet on kirjattu liittovaltion talousarvioon, ja siten ne ovat päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 2 kohdan mukaisia.

4.1.1. Vuosi 1998

Vuodeksi 1998 komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle myönnettäväksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla yhteensä 9 427 miljoonan Saksan markan (5 331,2 miljoonaa ecua) suuruisen tukimäärän. Kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat:

- (a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 5 171 miljoonaa Saksan markkaa

- (b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 3 164 miljoonaa Saksan markkaa

- (c) päätöksen 3 artiklan mukainen 81 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki järjestelylle, jolla maanalaisissa kaivoksissa työskentelevä ammattitaitoinen työvoima pyritään pitämään alalla (Bergmannsprämie)

- (d) päätöksen 5 artiklan mukainen 161 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki. Se on tarkoitettu kattamaan kaivoskuiluista, joissa louhinta on lopetettu, suodattuvan veden pumppaamisesta ja puhdistamisesta aiheutuvat poikkeukselliset kustannukset. Tuki on tarkoitettu yrityksille RAG AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH ja Sophia Jacoba GmbH

- (e) päätöksen 5 artiklan mukainen 850 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi; tuki on tarkoitettu yrityksille Ruhrkohle RAG, Saarbergwerke AG ja Sophia Jacoba GmbH kattamaan sellaiset hiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä johtuvat tai siitä johtuneet kustannukset, jotka eivät liity nykyiseen tuotantoon.

Edellä a kohdassa mainittu 5 171 Saksan markan suuruinen tuki on maksettu RAG AG:n osalta seuraaville kaivoksille: Friedrich Heinrich/Rheinland, Niederberg, Walsum, Lohberg/Osterfeld, Prosper/Haniel, Westerholt, Auguste Victoria, Blumenthal/Haard ja Heinrich Robert. Tukea saivat myös Saarbergwerke AG:n kaivokset Ensdorf ja Warndt/Luisenthal ja Preussag Anthrazit GmbH:n Ibbenbürenin louhintapaikka

Edellä b kohdassa mainittua 3 164 miljoonan Saksan markan suuruista tuotannon vähentämistukea maksettiin RAG AG:n kaivoksille Ewald/Hugo, Westfalen, Fürst Leopold/Wulfen ja Haus Aden/Monopol ja Saarbergwerke AG:n Göttelborn/Reden-kaivokselle. Tuki liittyy edellä mainittujen kaivosten täydellistä tai osittaista sulkemista koskevaan ohjelmaan, josta määrätään 13. maaliskuuta 1997 tehdyssä sopimuksessa.

Edellä c kohdassa mainittu 81 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan Saksan kivihiiliteollisuuden kaivostyöläisille maksettavat lisäpalkkiot (Bergmannsprämie), joiden suuruus on 10 Saksan markkaa maan alla työskenneltyä työvuoroa kohti. Toimenpiteellä pyritään kannustamaan ammattitaitoista työvoimaa työskentelemään maanalaisissa kaivoksissa ja edistämään tuotannon järkiperäistämistä. Lisäpalkkioilla on myös tarkoitus auttaa hiilialan yrityksiä säilyttämään ammattitaitoinen kaivostyövoimansa, ja sillä katetaan siten välillisesti osa tuotantokustannusten ja odotetun tuoton välisestä erotuksesta. Tuki alentaa myös yritysten tuotantokustannuksia samassa suhteessa, ja sitä olisi siis tarkasteltava päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukaisesti.

Edellä d kohdassa mainittu 161 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki yrityksille RAG AG, Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH tavanomaiseen tuotantoon liittymättömien kustannusten kattamista varten on tarkoitettu kattamaan uudelleenjärjestelyn yhteydessä sellaisista tuotantonsa lopettaneista kaivoksista, jotka sijaitsevat lähellä toiminnassa olevia kaivoksia, peräisin olevan likaveden poistamisesta aiheutuvat lisäkustannukset. Koska suljetuissa kaivoksissa ei enää ole laitteita veden poistamista varten tai ne toimivat hitaasti, lähellä sijaitseviin toiminnassa oleviin louhintapaikkoihin kertyy vettä, joka ei millään tavoin ole yhteydessä parhaillaan käynnissä olevaan tuotantoon, ja tästä aiheutuu lisäkustannuksia. Tällainen tuki, joka myönnetään päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan nojalla, mainitaan erikseen päätöksen liitteessä II olevassa b kohdassa.

Edellä e kohdassa mainittu poikkeuksellisia kustannuksia varten myönnetty 850 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki yrityksille Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG ja Sophia Jacoba GmbH on tarkoitettu kattamaan kustannukset, jotka aiheutuvat tai ovat aiheutuneet teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä ja jotka eivät liity nykyiseen tuotantoon (aiemmin syntyneet kustannukset). Tukea koskevat päätökset tehtiin 11. marraskuuta 1991 hiilialaa koskevissa neuvotteluissa (Kohlerunde), joihin osallistuivat alan yritykset, liittohallitus, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltioiden hallitukset sekä kivihiilialan ja sähköntuotannon ammattijärjestöt. Tuella on tarkoitus kattaa kustannukset, jotka aiheutuvat työntekijöiden ennenaikaisen eläkkeelle siirtymisen johdosta maksettavista sosiaalietuuksista, muista poikkeuksellisista kuluista, ilmaisista hiilitoimituksista uudelleenjärjestelyn ja järkiperäistämisen vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille sekä lakisääteiseen järjestelmään perustumattomista eläkkeistä ja korvauksista, joita maksetaan uudelleenjärjestelyn ja järkiperäistämisen vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille ja niille, joilla oli oikeus eläkkeisiin ja korvauksiin ennen uudelleenjärjestelyä. Teknisestä ja rahoituksellisesta näkökulmasta katsottuna tuella on tarkoitus kattaa uudelleenjärjestelyn edellyttämät lisätoimet, jotka liittyvät turvallisuuteen maan alla työskenneltäessä, sekä teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuvat poikkeukselliset luontaiset arvonalennukset. Myös tämä tuki, joka myönnetään päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan nojalla, mainitaan erikseen päätöksen liitteessä II olevassa a, b, c, d, f ja k kohdassa.

Hyväksyessään vuoteen 1998 liittyviä tukia komissio tarkasteli päätöksen N:o 3632/93/EHTY 8 artiklan mukaisesti niiden yhdenmukaisuutta vuosia 1998-2002 koskevan uudelleenjärjestelysuunnitelman kanssa.

4.1.2. Vuosi 1999

Vuodeksi 1999 komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle myönnettäväksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla yhteensä 9 193,3 miljoonan Saksan markan (4 700,5 miljoonaa euroa) suuruisen tukimäärän. Kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat:

- (a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 5 141 miljoonaa Saksan markkaa

- (b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 3 220 miljoonaa Saksan markkaa

- (c) päätöksen 3 artiklan mukainen 73 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki järjestelylle, jolla maanalaisissa kaivoksissa työskentelevä ammattitaitoinen työvoima pyritään pitämään alalla (Bergmannsprämie)

- (d) päätöksen 5 artiklan mukainen 11,3 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki RAG Aktiengesellschaft-yritykselle

- (e) päätöksen 5 artiklan mukainen 748 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi; tarkoitettu yrityksille RAG Aktiengesellschaft ja Sophia Jacoba GmbH kattamaan sellaiset hiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä johtuvat tai siitä johtuneet kustannukset, jotka eivät liity nykyiseen tuotantoon.

Edellä a kohdassa mainittu 5 141 Saksan markan suuruinen tuki on maksettu yritysten RAG Aktiengesellschaft, Preussag Anthrazit GmbH( [4]), Dr. Arnold Schäfer GmbH ja Merchweiler GmbH kaivoksille. RAG Aktiengesellschaftin osalta tukea maksettiin ensi sijassa seuraaville kaivoksille: Friedrich Heinrich/Rheinland, Niederberg, Walsum, Lohberg/Osterfeld, Prosper/Haniel, Westerholt, Auguste Victoria, Blumenthal/Haard ja Heinrich Robert. Tukea saivat lisäksi Ensdorfin ja Warndt/Luisenthalin kaivokset, jotka ovat kuuluneet RAG Aktiengesellschaftille 1. tammikuuta 1998 alkaen. Preussag Anthrazit GmbH sai tukea Ibbenbürenin louhintapaikkaa varten.

[4] Vaikka Preussag Anthrazit GmbH liitettiin RAG AG:hen 1. tammikuuta 1999, sillä on edelleen erillinen hallinto.

Edellä b kohdassa mainittua 3 220 miljoonan Saksan markan suuruista tuotannon vähentämistukea maksettiin RAG Aktiengesellschaftin kaivoksille Fürst Leopold/Wulfen, Ewald/Hugo, Haus Aden/Monopol ja Westfalen sekä Göttelborn/Redenin kaivokselle, joka on kuulunut RAG Aktiengesellschaftille 1. tammikuuta 1998 alkaen. Louhintapaikoissa Göttelborn/Reden, Westfalen ja Ewald/Hugo toiminta lopetetaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan mukaisesti ennen päätöksen voimassaoloajan päättymistä 23. heinäkuuta 2002. Mainittakoon erityisesti, että Ewald/Hugon louhintapaikka suljetaan 30. huhtikuuta 2000 eikä heinäkuussa 2002 kuten alunperin oli suunniteltu. Syynä tähän ovat tuille asetettu yläraja sekä kivihiilen hinnan romahtaminen maailmanmarkkinoilla.

Edellä c kohdassa mainittu 73 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan Saksan kivihiiliteollisuuden kaivostyöläisille maksettavat lisäpalkkiot (Bergmannsprämie), joiden suuruus on 10 Saksan markkaa maan alla työskenneltyä työvuoroa kohti. Toimenpiteellä pyritään kannustamaan ammattitaitoista työvoimaa työskentelemään maanalaisissa kaivoksissa ja edistämään tuotannon järkiperäistämistä. Lisäpalkkioilla on myös tarkoitus auttaa hiilialan yrityksiä säilyttämään ammattitaitoinen kaivostyövoimansa, ja sillä katetaan siten välillisesti osa tuotantokustannusten ja odotetun tuoton välisestä erotuksesta. Tuki alentaa myös yritysten tuotantokustannuksia samassa suhteessa, ja sitä olisi siis tarkasteltava päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukaisesti.

Edellä d kohdassa mainittu 11,3 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki RAG Aktiengesellschaft-yritykselle tavanomaiseen tuotantoon liittymättömiä kustannuksia varten on tarkoitettu kattamaan uudelleenjärjestelyn yhteydessä tuotantonsa lopettaneista kaivoksista, jotka sijaitsevat lähellä toiminnassa olevia kaivoksia, peräisin olevan likaveden poistamisesta aiheutuvat lisäkustannukset. Tämä selitetään tarkemmin vuotta 1998 selvittävän osan d kohdassa.

Edellä e kohdassa mainittu poikkeuksellisia kustannuksia varten myönnetty 748 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki yrityksille RAG Aktiengesellschaft ja Sophia Jacoba GmbH on tarkoitettu kattamaan kustannukset, jotka aiheutuvat tai ovat aiheutuneet teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä ja jotka eivät liity nykyiseen tuotantoon (aiemmin syntyneet kustannukset). Osa tuesta eli 609 miljoonaa Saksan markkaa perustuu päätöksiin, jotka tehtiin 11. marraskuuta 1991 hiilialaa koskevissa neuvotteluissa (Kohlerunde).Niihin osallistuivat alan yritykset, liittohallitus, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltioiden hallitukset sekä kivihiilialan ja sähköntuotannon ammattijärjestöt. Tuen loppuosa, 139 miljoonaa Saksan markkaa, liittyy toiminnan lopettamista koskeviin päätöksiin, jotka tehtiin 13. maaliskuuta 1997. Tämä tuki on tarkoitettu kattamaan kustannukset, jotka kuvataan yksityiskohtaisesti vuotta 1998 käsittelevän osan e kohdassa.

4.2. Espanja

4.2.1. Vuosi 1998

Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 1998 myönnettäväksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla yhteensä 193 817 miljoonan Espanjan pesetan (1 159,3 miljoonaa ecua) suuruisen tukimäärän. Kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat:

- (a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 59 443 miljoonaa Espanjan pesetaa

- (b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 67 412 miljoonaa Espanjan pesetaa

- (c) päätöksen 5 artiklan mukainen 54 967 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen tuki; tuella katetaan poikkeukselliset sosiaalimenot niiden työntekijöiden hyväksi, jotka ovat menettäneet työpaikkansa Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyn sekä toiminnan vähentämisen johdosta

- (d) päätöksen 5 artiklan mukainen poikkeuksellisia kustannuksia varten myönnetty tuki, joka on suuruudeltaan 11 995 miljoonaa Espanjan pesetaa; tuella katetaan tekniset kustannukset, jotka liittyvät kaivosten sulkemiseen Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyjen sekä toiminnan vähentämisen yhteydessä.

Edellä a kohdassa mainittu 59 443 miljoonan pesetan suuruinen toimintatuki on tarkoitettu kattamaan 73 kaivosyhtiön liiketappiot, jotka vuonna 1998 vastasivat yhteensä 14,5 miljoonan tonnin tuotantoa. Espanja ilmoitti kyseisten yritysten tuotantokustannukset vuodelta 1997, jotta kustannusten kehittyminen vuosien 1994 ja 1997 välillä olisi nähtävissä. Yritysten tai tuotantoyksiköiden tuotantokustannusten kattamiseksi myönnetyt tuet taikka 3 artiklan, 4 artiklan tai niiden molempien nojalla myönnetyt tuet on tarkoitettu kattamaan kokonaan tai osaksi ero tuotantokustannusten ja myyntihinnan välillä. Myyntihinnasta sovitaan vapaasti osapuolten kesken ottaen huomioon maailmanmarkkinoilla vallitseva tilanne.

Edellä b kohdassa mainittu tuotannon vähentämistuki, 67 412 miljoonaa pesetaa, on tarkoitettu korvaamaan seuraavien yritysten liiketappiot: Hunosa ja Minas de Figaredo 61 054 miljoonaa pesetaa, Mina de la Camocha SA 5 361 miljoonaa pesetaa ja Endesa (vain maanalaiset kaivokset) 997 miljoonaa pesetaa. Kyseisten yritysten tuotanto on yhteensä kolme miljoonaa tonnia.

Edellä c kohdassa mainittu 54 967 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen tuki kattaa ne korvaukset, joita maksetaan Espanjan hiiliteollisuuden työntekijöille, jotka ovat joutuneet ennenaikaiselle eläkkeelle tai työttömiksi, kun Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamista, järkiperäistämistä, uudelleenjärjestelyä ja tuotannon vähentämistä koskeva suunnitelma on toteutettu. Osa tuesta, 44 872 miljoonaa pesetaa, on tarkoitettu yrityksille Hunosa ja Minas de Figaredo SA. Sillä katetaan kulut, jotka aiheutuvat ennen 31. joulukuuta 1998 työnteon lopettaneiden työntekijöiden siirtämisestä ennenaikaiselle eläkkeelle. Tuen loppuosa eli 10 095 miljoonaa pesetaa on tarkoitettu kattamaan korvaukset työntekijöille, jotka nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen, uudelleenjärjestelyn ja tuotannon vähentämisen johdosta lopettavat työnteon muissa yrityksissä.

Edellä d kohdassa mainittu 11 995 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen tuki on tarkoitettu käyttöomaisuuden arvonalennuksen korvaamiseen niissä hiilialan yrityksissä, jotka on suljettava kokonaan tai osittain. Tuki on myös suunnattu muihin poikkeuksellisiin kustannuksiin, jotka aiheutuvat yksiköiden vähittäisestä sulkemisesta kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyjen yhteydessä. Osa tuesta eli 1 670 miljoonaa pesetaa myönnetään yrityksille Hunosa ja Minas de Figaredo SA. Tuen loppuosa, 10 325 miljoonaa pesetaa, on tarkoitettu muille sellaisille yrityksille, jotka sitoutuvat uudelleenjärjestelyihin tai toiminnan vähentämiseen.

4.2.2. Vuosi 1999

Vuodeksi 1999 komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle myönnettäväksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla yhteensä 178 250 miljoonan Espanjan pesetan (1 071,3 miljoonaa ecua) suuruisen tukimäärän. Kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat:

- (a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 54 544 miljoonaa Espanjan pesetaa (327,8 miljoonaa euroa)

- (b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 66 486 miljoonaa Espanjan pesetaa (399,6 miljoonaa euroa)

- (c) päätöksen 5 artiklan mukainen 44 141 miljoonan Espanjan pesetan (265,3 miljoonaa euroa) suuruinen tuki; tuella katetaan poikkeukselliset sosiaalimenot niiden työntekijöiden hyväksi, jotka ovat menettäneet työpaikkansa Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyn sekä toiminnan vähentämisen johdosta

- (d) päätöksen 5 artiklan mukainen poikkeuksellisia kustannuksia varten myönnetty tuki, joka on suuruudeltaan 13 079 miljoonaa Espanjan pesetaa (78,6 miljoonaa euroa);tuella katetaan tekniset kustannukset, jotka liittyvät kaivosten sulkemiseen Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyjen sekä toiminnan vähentämisen yhteydessä.

Edellä a kohdassa mainittu 54 544 miljoonan pesetan suuruinen toimintatuki on tarkoitettu kattamaan 57 kaivosyhtiön liiketappiot, jotka vuonna 1999 vastasivat yhteensä 13,3 miljoonan tonnin tuotantoa. Espanja ilmoitti kyseisten yritysten tuotantokustannukset vuodelta 1998, jotta kustannusten kehittyminen vuosien 1994 ja 1998 välillä olisi nähtävissä. Yritysten tai tuotantoyksiköiden tuotantokustannusten kattamiseksi myönnetyt tuet taikka 3 artiklan, 4 artiklan tai niiden molempien nojalla myönnetyt tuet on tarkoitettu kattamaan kokonaan tai osaksi ero tuotantokustannusten ja myyntihinnan välillä. Myyntihinnasta sovitaan vapaasti osapuolten kesken ottaen huomioon maailmanmarkkinoilla vallitseva tilanne.

Edellä b kohdassa mainittu tuotannon vähentämistuki, 66 486 miljoonaa pesetaa (399,6 miljoonaa euroa), on tarkoitettu korvaamaan seuraavien yritysten liiketappiot: Hunosa 58 442 miljoonaa pesetaa (351,2 miljoonaa euroa), Mina de la Camocha 5 147 miljoonaa pesetaa (30,9 miljoonaa euroa), Endesan maanalaiset kaivokset 624 miljoonaa pesetaa (3,7 miljoonaa euroa), Encasurin maanalaiset kaivokset 533 miljoonaa pesetaa (3,2 miljoonaa euroa), Antracitas de Guillon 1 115 miljoonaa pesetaa (6,7 miljoonaa euroa), Antracitas de Rengos 271 miljoonaa pesetaa (1,6 miljoonaa euroa) sekä Minas de Escucha 354 miljoonaa pesetaa (2,1 miljoonaa euroa). Mainittujen yritysten on arvioitu tuottavan vuonna 1999 yhteensä kolme miljoonaa tonnia.

Edellä c kohdassa mainittu 44 141 miljoonan Espanjan pesetan (265,3 miljoonaa euroa) suuruinen tuki kattaa korvaukset, joita maksetaan Espanjan hiiliteollisuuden työntekijöille, jotka ovat joutuneet ennenaikaiselle eläkkeelle tai työttömiksi, kun Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamista, järkiperäistämistä, uudelleenjärjestelyä ja tuotannon vähentämistä koskeva suunnitelma on toteutettu. Osa tuesta, 34 046 miljoonaa pesetaa (204,6 miljoonaa euroa), on tarkoitettu Hunosa-yritykselle kattamaan ennenaikaiselle eläkkeelle siirtämisestä aiheutuvat kulut ennen 1. tammikuuta 1999 lopettaneille työntekijöille sekä vuoden 1999 aikana lopettaneelle 536 työntekijälle. Tuen loppuosa eli 10 095 miljoonaa pesetaa (60,7 miljoonaa euroa) on tarkoitettu kattamaan korvaukset työntekijöille, jotka nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen, uudelleenjärjestelyn ja tuotannon vähentämisen johdosta lopettavat työnteon muissa yrityksissä. Nämä rahoitusjärjestelyt johtuvat Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisesta, järkiperäistämisestä ja uudelleenjärjestelystä eikä niitä voida tarkastella nykyisen tuotannon kannalta (aiemmin syntyneet kustannukset).

Edellä d kohdassa mainittu 13 079 miljoonan pesetan (78,6 miljoonaa euroa) suuruinen tuki on tarkoitettu käyttöomaisuuden arvonalennuksen korvaamiseen niissä hiilialan yrityksissä, jotka on suljettava kokonaan tai osittain, sekä muihin poikkeuksellisiin kustannuksiin, jotka aiheutuvat yksiköiden asteittaisesta sulkemisesta kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyjen yhteydessä. Osa tuesta eli 2 754 miljoonaa pesetaa (16,6 miljoonaa euroa) myönnetään Hunosa-yritykselle. Tuen loppuosa, 10 325 miljoonaa pesetaa (62 miljoonaa euroa), on tarkoitettu muille sellaisille yrityksille, jotka sitoutuvat uudelleenjärjestelyihin tai toiminnan vähentämiseen.

4.3. Ranska

Komissio ei ole hyväksynyt Ranskan ilmoittamia valtiontukia, jotka koskevat varainhoitovuosia 1997, 1998 ja 1999 ja jotka on maksettu Charbonnages de France-yhtiön hyväksi, vaan ne ovat edelleen tarkasteltavana. Komissio toimitti Ranskalle 9. heinäkuuta 1999 päivätyn virallisen ilmoituksen( [5]), jossa se esittää, että kyseinen yritys käyttää säännöllisesti kansainvälisillä markkinoilla saatavilla olevaa luottoa rahoittaakseen nykyisestä tuotannosta ja aiemmin sovittujen lainojen koroista johtuvat liiketappiot. Komissio toteaa lisäksi, että huolimatta yrityksen kriittisestä taloudellisesta tilanteesta Charbonnages de Francen luottokelpoisuus on arvioitu mahdollisimman hyväksi (Standard & Poor's antanut luokituksen AAA, jonka Moody's vahvistanut). Komissio katsoo, että koska muodolliset takuut puuttuvat, kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden luottamus voi selittyä ainoastaan siten, että Ranskan valtio on antanut äänettömän takauksen Charbonnages de Francen ottamille lainoille. Tätä voitaneen pitää valtiontukena, joka on jätetty ilmoittamatta.

[5] EYVL C 280, 2.10.1999, s. 3.

4.4. Yhdistynyt kuningaskunta

4.4.1. Vuosi 1998-1999

Kivihiiliteollisuuden yksityistäminen saatiin päätökseen vuoden 1994 lopussa, ja Yhdistyneen kuningaskunnan kivihiiliteollisuuden oikeudellinen ja hallinnollinen toimintakehys uusittiin vuonna 1994 annetulla alaa koskevalla lailla (Coal Industry Act). Yhdistynyt kuningaskunta ei ole enää tämän jälkeen myöntänyt tukea käynnissä olevalle tuotannolle. Niinpä kaikki kyseistä ajanjaksoa koskevat tuet on hyväksytty päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan nojalla eli ne on tarkoitettu mainitun päätöksen liitteen säännösten mukaisiin poikkeuksellisiin kustannuksiin, jotka liittyvät kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä, järkiperäistämisestä ja nykyaikaistamisesta johtuviin velvoitteisiin (aiemmin syntyneet kustannukset).

Varainhoitovuodeksi 1998/1999 komissio hyväksyi yhteensä 891 miljoonan Englannin punnan suuruisen tukimäärän (1 317,3 miljoonaa ecua). Kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat:

- (a) 92 miljoonan Englannin punnan tuki British Coal Corporationin työntekijöiden ja heidän oikeudenomistajiensa eläkejärjestelmään suoritettaviin maksuihin

- (b) 24 miljoonan Englannin punnan tuki British Coal Corporationille tai sen korvaavalle julkiselle laitokselle; tuella katetaan kustannukset niistä poikkeuksellisista sosiaalietuuksista, jotka on maksettu kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyn, järkiperäistämisen ja nykyaikaistamisen vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille

- (c) 365 miljoonan Englannin punnan tuki kivihiilen tai savuttoman polttoaineen ilmaisia toimituksia tai tietyissä tapauksissa rahana maksettavia avustuksia varten British Coal Corporationin entisten työntekijöiden tai heidän oikeudenomistajiensa hyväksi

- (d) 177 miljoonan Englannin punnan tuki tapaturmista ja saaduista vammoista maksettaviin korvauksiin British Coal Corporationin entisille työntekijöille tai heidän oikeudenomistajilleen

- (e) 15 miljoonan Englannin punnan tuki British Coal Corporationin jäljellä olevan toiminnan kustannuksiin

- (f) 218 miljoonan Englannin punnan tuki ennen kaivostoiminnan yksityistämistä sattuneista ympäristövahingoista johtuviin kustannuksiin.

Edellä a kohdassa mainittu 92 miljoonan punnan suuruinen tuki on tarkoitettu British Coal Corporationin eläkejärjestelmien maksuihin ja muihin työntekijöiden eläkejärjestelyihin. Sen avulla yritys voi täyttää velvoitteensa maksaa eläkkeet yrityksessä työskentelyn perusteella noin 600 000 eläkkeeseen oikeutetulle henkilölle. Yksityistämisen seurauksena perustetuissa uusissa yrityksissä jatkavien British Coal Corporationin työntekijöiden eläkeoikeudet siirretään tuotannonalan omiin eläkejärjestelmiin, joiden rahoituksen uudet yritykset hoitavat kokonaisuudessaan.

Edellä b kohdassa mainittu 24 miljoonan punnan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan British Coal Corporationin kaivosten sulkemisen johdosta aiheutuneet erityiset sosiaalimenot. Tuen avulla yritys ja valtio voivat täyttää velvoitteensa maksaa korvauksia työntekijöille, jotka ovat menettäneet työpaikkansa tai jotka on siirretty työskentelemään toisiin kaivoksiin maan kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyn, järkiperäistämisen ja nykyaikaistamisen seurauksena.

Edellä c kohdassa mainittu 365 miljoonan punnan suuruinen tuki on tarkoitettu kivihiilen tai savuttoman polttoaineen ilmaisia toimituksia tai tietyissä tapauksissa rahana maksettavia avustuksia varten British Coal Corporationin entisten työntekijöiden tai heidän oikeudenomistajiensa hyväksi, ja se perustuu British Coal Corporationin aiempiin sopimuksiin kaivostyöläisten ammattiliittojen kanssa. British Coal Corporationin velvollisuus toimittaa polttoainetta yrityksen työntekijöille on siirtynyt yksityistämisen tuloksena perustetuille uusille yrityksille.

Edellä d kohdassa mainittu 177 miljoonan punnan suuruinen tuki kattaa korvaukset, joita maksetaan British Coal Corporationin entisille työntekijöille tapaturman tai vamman perusteella. Tuen avulla yritys voi huolehtia velvoitteistaan maksaa korvauksia tapaturmista ja muista vammoista, jotka ovat aiheutuneet työntekijöille heidän työskennellessään yrityksessä ennen sen yksityistämistä. Tukea saavat työpaikkansa menettäneet, eläkkeelle jääneet ja yksityisten yritysten palvelukseen siirtyneet työntekijät.

Edellä e kohdassa mainittu 15 miljoonan punnan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan kulut, jotka aiheutuvat British Coal Corporationin jäljellä olevasta toiminnasta yrityksen yksityistämisen ja lopullisen lakkauttamisen välillä. Tämän tuen ansiosta yritys voi hoitaa tietyt tuotantoon liittymättömät toiminnot, kuten varallisuus- ja vastuuerien hallinnointi ja myynti, British Coalin omaisuutta koskevat sopimusperustaiset vuokrasitoumukset sekä British Coal Corporationin velvollisuudet tietyissä sitä vastaan nostetuissa jutuissa (ei onnettomuuteen tai ruumiinvammaan liittyvät korvaukset).

Edellä f kohdassa mainittu 218 miljoonan punnan suuruinen tuki Coal Authoritylle on tarkoitettu kattamaan kivihiilentuotannosta ennen British Coal Corporationin yksityistämistä aiheutuneiden ympäristövahinkojen kustannukset. Osittain kustannusten syynä ovat kaivosten sortumisen johdosta maan pintaan kohdistuneet vauriot ja osittain niitä on syntynyt käytöstä poistettujen louhintapaikkojen ja kaivosten kunnostamisen, metaanin poiston ja entisten kaivosten kuivausten vuoksi. British Coal Corporationin jälkeen perustetuille yksityisille yrityksille siirtyneisiin hiilivaroihin ja -kaivoksiin liittyvät velvoitteet kuuluvat mainituille yrityksille, joiden toimiluvissa määritellään yritykselle kuuluvat vastuut.

4.4.2. Vuosi 1999-2000

Yhdistyneen kuningaskunnan kivihiiliteollisuuden yrityksille ei myönnetty valtiontukea.

5. Riita-asiat

Osa yhteisön markkinoilla toimivista yrityksistä saa valtiontukea nykyistä tuotantoa varten ja osa ei. Tämä aiheuttaa väistämättä toimijoiden välisiä jännitteitä, jotka johtavat joskus erilaisiin oikeudellisiin riita-asioihin.

5.1. Valitukset

Viisi ranskalaista yritystä [6], joista yksi oli Thion et Cie, teki 26. elokuuta 1997 komissiolle valtionyhtiö Charbonnages de Francea koskevan valituksen (viite 97/4717).

[6] Thion & Cie, Maison Balland Brugneaux, Société Nouvelle Vinot Postry, Établissements Lekieffre, Charbogard.

Valituksessa väitetään kohdennettavan väärin valtiontukia, joita Ranskan valtio myöntää joka vuosi komission luvalla päätöksen N:o 3632/93/EHTY nojalla valtionyhtiö Charbonnages de Francelle. Konsernin väitetään myyvän hiiltä maailmanmarkkinahintaa halvemmalla ja estävän näin kaiken kilpailun. Tällaisen hinnan soveltaminen olisi mahdollista vain käyttämällä luvanvastaisesti valtiontukia, joita Ranska myöntää valtionyhtiö Charbonnages de Francelle tukeakseen sen kivihiilentuotantoa. Valituksen tehneiden yritysten mukaan tämä käytäntö johtaa Ranskassa vääristymiin teollisuudelle suunnatuilla tuontihiilen markkinoilla. Käytettyyn monimutkaiseen järjestelyyn sisältyisi monenlaisia Charbonnages de France-konsernin yritysten välisiä liiketoimia, jotka kuvataan yksityiskohtaisesti valitukseen liitetyssä kirjeessä. Yhden näistä emoyhtiön määräämisvaltaan kuuluvista yrityksistä, SIDECin, olisi mahdollista toimittaa teollisuuslaitoksille lämpöä, joka on tuotettu emoyhtiön keinotekoisen alhaiseen hintaan myymästä hiilestä. Lisäksi emoyhtiö Charbonnages de France rahoittaisi osan määräämisvallassaan olevien yritysten maksamista kustannuksista ja parantaisi näin omaksi tappiokseen niiden taloudellista tulosta.

Seuraavien kuukausien aikana komissio oli yhteydessä kaikkiin asianomaisiin osapuoliin eli valituksen tehneisiin yrityksiin, Charbonnages de Franceen, valvovaan viranomaiseen (DIGEC) sekä Ranskan hallitukseen saadakseen mahdollisimman paljon tietoa valituksen oikeutuksen arvioimisen perustaksi.

Komissio katsoi, ettei valitus ollut täysin vailla perusteita ja lähetti EHTY:n perustamissopimuksen 88 artiklan nojalla Ranskan hallitukselle 20. tammikuuta 1999 päivätyn virallisen ilmoituksen [7], joka koski vuodesta 1994 alkaen myönnettyjä valtiontukia eli varainhoitovuosiksi 1994, 1995 ja 1996 myönnettyjä valtiontukia, jotka komissio on säännönmukaisesti hyväksynyt [8], sekä varainhoitovuosiksi 1997 ja 1998 myönnettyjä valtiontukia, joita komissio ei vielä ole hyväksynyt.

[7] EYVL C 99, 10.4.1999, s. 9.

[8] Päätös N:o 95/465/EHTY (varainhoitovuosi 1994); päätös N:o 95/579/EHTY (varainhoitovuosi 1995); päätös N:o 96/458/EHTY (varainhoitovuosi 1996).

Isobritannialainen yritys RJB Mining Plc teki 16. maaliskuuta 1998 komissiolle valituksen valtiontuesta, joka liittyi saksalaisten yritysten RAG AG:n, Saarbergwerke AG:n ja Preussag Anthrazit GmbH:n fuusioon ja jonka edellytyksenä oli fuusion toteuttaminen.

5.2. Valitukset tuomioistuimeen

Englantilainen yritys RJB Mining Plc on valittanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimeen eräistä komission tekemistä päätöksistä:

- (1) Asia T-156/98, joka koskee 29. kesäkuuta 1998 tehtyä päätöstä [9] yritysten RAG AG, Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH yhdistämisestä.

[9] Valituksen tekijän mukaan mainitussa päätöksessä tarkoitetun fuusion johdosta myönnetään valtiontukea, jonka myöntämiseen ei ole saatu lupaa, mutta komission yksiköt kiistävät tällaisen tuen olemassaolon. Asia mainitaan ainoastaan muistin virkistykseksi.

- (2) Asia T-12/99, joka koskee Saksan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1998 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 2. joulukuuta 1998 tehtyä päätöstä N:o 99/270/EHTY.

- (3) Asia T-63/99, joka koskee Saksan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1999 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 22. joulukuuta 1998 tehtyä päätöstä N:o 99/299/EHTY.

- (4) Asia T-64/99, joka koskee oletettua epäsuoraa päätöstä, joka EHTY:n perustamissopimuksen 35 artiklan mukaisesti perustuisi siihen, että komissio on jättänyt toimimatta yritysten RAG AG, Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH fuusiota koskevassa tilanteessa.

- (5) Asia T-170/99, joka koskee Espanjan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1999 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 4. toukokuuta 1999 tehtyä päätöstä N:o 99/451/EHTY.

Lisäksi saksalainen yhtiö Vasa Energy GmbH & Co. KG on tehnyt edellä 4 kohdassa kuvatun kaltaisen valituksen:

- (6) Asia T-29/99, joka koskee oletettua epäsuoraa päätöstä, joka EHTY:n perustamissopimuksen 35 artiklan mukaisesti perustuisi siihen, että komissio on jättänyt toimimatta yritysten RAG AG, Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH fuusiota koskevassa tilanteessa [10].

[10] EYVL C 86, 27.3.1999, s. 32.

Edellä mainitut valitukset sekä edellisessä kertomuksessa mainitut asiat T-110 [11] ja T-111 ovat parhaillaan arvioitavina Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimessa.

[11] Ensimmäisen asteen tuomioistuin antoi 9. syyskuuta 1999 tuomion RJB Mining Plc -yritystä vastaan kahdessa asiassa, jotka koskivat Saksan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1997 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä tehdyn komission päätöksen mitätöimistä (EYVL C 314, 30.10.1999, s. 8). RJB Mining Plc on valittanut tuomiosta.

Saksan hallitukselle on lähetetty 4. helmikuuta 2000 päivätty virallinen ilmoitus. Sen aiheena ovat tuet, jotka mahdollisesti ovat sisältyneet yritysten Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH hiilikaivostoiminnan ja muun toiminnan myyntiin yhdellä Saksan markalla.

6. Päätelmät

Tuilla, joita tietyt jäsenvaltiot ovat myöntäneet jo useita vuosia, on pääasiassa pyritty minimoimaan kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyjen ja sen toiminnan vähentämisen sosiaalisia ja alueellisia vaikutuksia ja näin välttämään kyseisen toiminnan häviäminen kokonaan hyvin nopeasti. Komissio puolestaan on pyrkinyt varmistamaan päätöksellään N:o 3632/93/EHTY, että tuet myönnetään mahdollisimman avoimesti ja että EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdassa tarkoitetut poikkeukset rajoitetaan mahdollisimman vähiin, jotta kivihiiliteollisuuden rakennemuutokset saataisiin onnistuneesti toteutettua taantuvilla hiilikaivosalueilla.

Kuten jo edellisessä kertomuksessa tuli esille, näiden suhdannevaihteluista johtuvia kriisitilanteita varten kehitettyjen tukien avulla ei ole onnistuttu ratkaisemaan taloudelliselta kannalta Euroopan kivihiiliteollisuuden pahoja rakenteellisia ongelmia. Tuotantokustannuksiin saadut helpotukset eivät ole olleet riittäviä, kun otetaan huomioon hiilen hinta maailmanmarkkinoilla. Tuotantokustannukset ovat näet alentuneet myös yhteisön ulkopuolisissa maissa huipputeknologian käyttöönoton seurauksena ja näissä maissa geologiset olosuhteet ovat paljon suotuisammat kuin Euroopassa, jossa ne jatkuvasti heikkenevät. Kilpailutilanne ei ole tasoittunut, päin vastoin. Koska ei ole perusteltua odottaa, että Euroopan kivihiiliteollisuus saataisiin uudelleen pysyvästi kannattavaksi, on alettu yleisesti ajatella, että valtiontukia olisi pidettävä tukena muita heikommassa asemassa oleville alueille ja sosiaaliryhmille eikä niinkään taloudellisen kehittämisen välineenä.

Tämän seurauksena julkisten menojen vähentämispyrkimysten yhteydessä on alettu kriittisesti pohtia jäsenvaltioiden toteuttamien politiikkojen tulevaisuutta ottaen erityisesti huomioon niiden korkeat kustannukset. Toisin sanoen tukiohjelmien kustannustehokkuutta on vähitellen alettu kyseenalaistaa, vaikka niiden sosiaalinen ja alueellinen merkitys onkin tunnustettu. Valtion tarjoamissa taloudellisissa tuissa on nykyaikaisen käsityksen mukaan tarjolla muita välineitä, jotka ovat kustannuksiltaan edullisempia ja jotka tarjoavat ainakin keskipitkällä aikavälillä asianomaisten sosiaaliryhmien kannalta paremmat kehitysnäkymät. Peruuttamattomasti taantumassa olevan tuotannonalan tukeminen herättää yhä enemmän keskustelua niin hallitusten kuin suuren yleisönkin keskuudessa. Lisäksi on asetettu kyseenalaisiksi kivihiiliteollisuudelle maksettujen tukien ympäristövaikutukset etenkin suhteessa Kioton pöytäkirjan mukaisiin sitoumuksiin vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä.

Eri hallitukset ovat päättäneet rajoittaa julkista tukea sekä määrällisesti että ajallisesti erilaisia aikatauluja ja sääntöjä noudattaen. Tämän prosessin voidaan ehkä katsoa päättyneen Belgian ja Portugalin osalta, se on päättymässä Ranskassa, jossa hiilen louhinta on päätetty lopettaa lopullisesti vuonna 2005, ja etenemässä nopeasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa ponnistellaan oman tuotannon saamiseksi kilpailukykyiseksi tuontihiilen kanssa. Myös Espanja ja Saksa, joissa edetään asteittain, ovat esitelleet aiempaa tiukemmat uudelleenjärjestelyohjelmat.