KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

jäsenvaltioissa tapahtuvaa kalastustuotteiden maihintuontia koskevien tilastotietojen toimittamisesta 18 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1921/2006 täytäntöönpanosta

1. JOHDANTO (SOVELTAMISALA, TAUSTA, KANSALLINEN LAINSÄÄDÄNTÖ)

Jäsenvaltioissa tapahtuvaa kalastustuotteiden maihintuontia koskevien tilastotietojen toimittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1921/2006 (kalastustuotteiden maihintuonnista annettu asetus) 10 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 19 päivänä tammikuuta 2010 ja sen jälkeen kolmen vuoden välein arviointikertomuksen tämän asetuksen mukaisesti kootuista tilastotiedoista ja erityisesti niiden merkittävyydestä ja laadusta. Kertomuksessa selvitetään myös tilastotiedon koontia ja käsittelyä varten perustetun järjestelmän kustannustehokkuutta ja tuodaan esille parhaat käytännöt, joilla voidaan vähentää jäsenvaltioiden työmäärää ja lisätä tilastotietojen käyttökelpoisuutta ja laatua.”

Tässä kertomuksessa käsitellään jäsenvaltioiden ja EFTA-maiden edistymistä kalastustuotteiden maihintuonnista annetun asetuksen säännösten täytäntöönpanossa. Asetuksen mukaan kunkin jäsenvaltion on toimitettava vuosittain tiedot sen alueella EU:n ja EFTA-maiden aluksista purettujen kalastustuotteiden painosta, jalostusasteesta, käyttötarkoituksesta ja keskimääräisestä hinnasta.

Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) mukaisesti valvonta-asetusten[1] nojalla kerätyt tiedot osoittavat, että suuri osa hallinnollisista tiedoista on peräisin aluspäiväkirjoista, saaliinpurkamis- ja myynti-ilmoituksista sekä kiintiöiden seurantaa ja lainvalvontaa varten toimitettavista haltuunottoilmoituksista, koska nämä ovat jäsenvaltioiden tärkeimmät tietolähteet.

2. KATTAVUUS JA SISÄLTÖ

2.1. Tietojen kerääminen ja lähteet

Aluspäiväkirjat, myynti-ilmoitukset ja saaliinpurkamisilmoitukset ovat saaliita ja niiden purkamista koskevan tiedon tärkeimmät hallinnolliset lähteet. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 404/2011 edellytetään, että kokonaispituudeltaan yli 10-metristen alusten päälliköiden on pidettävä toiminnastaan päiväkirjaa ja ilmoitettava siihen merkityt tiedot mahdollisimman pian ja viimeistään 24 tunnin kuluessa, vaikka saaliita ei olisi saatu. Aluspäiväkirjoihin voidaan kirjata tietoja näiden toimien aikana, ja niihin on merkittävä arvio saaliin elopainosta. Ne ovat erityisen hyödyllisiä saaliiden kohdentamisessa kalastusalueittain, pyyntiponnistuksen laskemisessa ja ristiintarkastuksissa. Kokonaispituudeltaan alle 10-metristen alusten kalastustoimintaa on valvottava jäsenvaltioissa otantamenetelmien avulla.

Myynti-ilmoitukset toimitetaan niille viranomaisille, jotka vastaavat kalojen saattamisesta ensimmäistä kertaa markkinoille (aluksen edustajalle tai rekisteröidylle huutokaupanpitäjälle). Niihin sisältyvät tiedot kunkin puretun lajin määrästä, jalostusasteesta ja arvosta sekä tiedot aluksesta, josta saalis on purettu. Useimmissa tapauksissa nämä tiedot kattavat ainoastaan lajit, joita hallinnoidaan saaliskiintiöillä. Aiemmin kalastustoimintaa arvioitiin ainoastaan asiantuntijatietojen pohjalta.

2.2. Tiedonkeruujärjestelmät jäsenvaltioissa ja EFTA-maissa

Belgia – Belgialaiset alukset kalastavat ainoastaan Koillis-Atlantilla (alue 27), pääasiallisesti Pohjanmerellä (IVb ja IVc) ja itäisellä Englannin kanaalilla (VIId). Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset). Ensimyynnin on tapahduttava yhdessä kolmesta suurimmasta huutokaupasta (Zeebruggessa, Oostendessa tai Nieuwpoortissa), mutta pienet alukset voivat myydä suoraan yleisölle Oostendessa. Myynti-ilmoitukset toimitetaan merikalastusta valvovaan virastoon (Dienst Zeevisserij) samana päivänä kun saalis puretaan.

Bulgaria – Bulgarialaiset alukset kalastavat Välimerellä ja Mustallamerellä (alue 37), erityisesti alueella 37.4.2. Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset), ja ne toimitetaan kansalliseen kalastus- ja vesiviljelyvirastoon (NAFA). Ensimyyntiä koskevat myynti-ilmoitukset on lähetettävä NAFAan 48 tunnin kuluessa saaliin purkamisesta.

Kypros – Kalastuksen valvontavirasto kerää hallinnolliset tiedot (aluspäiväkirjat) aluksilta, joiden kokonaispituus on vähintään 10 metriä. Kalastusta koskevien tietojen keruusta ja raporttien kokoamisesta vastaa maatalous-, luonnonvara- ja ympäristöministeriön kalastus- ja meritutkimusosasto.

Tanska – Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset), ja Tanskan kalastushallinto (DDF) kerää tietoja keskitetysti. Yksityiset kalastajat eivät saa saattaa kaloja ensimmäistä kertaa myyntiin Tanskassa, ja kaikkien ensimyyntiin osallistuvien ostajien on kuuluttava DDF:n rekisteriin ja toimitettava DDF:ään myynti-ilmoitukset joko sähköisesti tai paperilla. Noin 90 prosenttia myynti-ilmoituksista vastaanotetaan sähköisesti.

Saksa – Saksalaiset alukset kalastavat Koillis-Atlantilla, Luoteis-Atlantilla ja itäisellä Keski-Atlantilla sekä kaakkoisella Tyynellämerellä (alueet 27, 21, 34 ja 87). Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset). Tuottajaorganisaatiot ja osavaltioiden viranomaiset toimittavat ne liittovaltion maatalous- ja elintarvikevirastoon.

Viro – Virolaiset alukset kalastavat Luoteis-Atlantilla (alue 21) ja Itämerellä (alue 27) sekä sisävesillä (alue 05). Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset, myynti-ilmoitukset sekä jälleenlaivaus- ja kuljetusasiakirjat). Alukset, joiden suurin kokonaispituus on alle 12 metriä, täyttävät ”rannikkokalastuksen aluspäiväkirjan”, josta säädetään Viron kansallisessa lainsäädännössä. Viro vaatii asiakirjoista paperikopiot kahdesti kuussa, jos tiedot on toimitettu sähköisesti. Kalojen ensiostajien on toimitettava myynti-ilmoitukset sähköisesti viranomaisille (ammattikalastusta valvova maatalousministeriö), ja myös useat yksityisyritykset ovat valinneet tämän vaihtoehdon.

Irlanti – Irlantilaiset alukset kalastavat Koillis-Atlantilla (alue 27). Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset, myynti-ilmoitukset sekä äyriäistenkerääjien asiakirjat). Irlannin merikalastuksen suojeluviranomainen kerää tiedot satamissa. Irlanti ilmoittaa tehneensä merkittäviä muutoksia tiedonkeruujärjestelmiinsä Euroopan unionin lainsäädännössä vaaditun sähköisen tiedonkeruun helpottamiseksi.

Kreikka – Kreikkalaiset alukset kalastavat Koillis-Atlantilla, itäisellä Keski-Atlantilla ja Välimerellä (alueet 27, 34 ja 37), ja ne kirjaavat tiedot tilastotutkimusten kautta. ”Merentakaiseen” kalastukseen sovelletaan laskentatutkimusta, ja alueella 37 harjoitettavaan ”avomeren” kalastukseen ja rannikkokalastukseen sovelletaan otantatutkimusta. Tutkimukset toteuttaa Kreikan kansallinen tilastopalvelu. Merentakaisessa kalastuksessa laskentaan otetaan mukaan kaikki Kreikan lipun alla purjehtivat alukset. Vastauskato (50 prosenttia) vääristää avomeri- ja rannikkokalastuksen tietoja, ja poikkeaman korjaamiseen käytetään otantamenetelmää.

Espanja – Espanjassa on laaja ja monimuotoinen kalastusteollisuus, ja tietojen toimittamisesta ja laadusta vastaa monta eri virastoa. Tietoja keräävät ensin alueelliset viranomaiset, ja sen jälkeen ne kerätään keskitetysti. Saaliinpurkamista koskevia tietoja kootaan seitsemästä eri hallinnollisesta tietolähteestä, joihin kuuluvat aluspäiväkirjat, myynti-ilmoitukset, siirtoilmoitukset, saaliinpurkamisilmoitukset ja kalastusalan tuottajajärjestöjen toimittamat tiedot. Eri lähteistä saadut saaliita ja niiden purkamista koskevat tiedot syötetään tietokantaan.

Ranska – Tietojen toimittamisesta ja laadusta vastaa ensisijaisesti ekologian, energian ja kestävän kehityksen ministeriön alainen kalastus- ja vesiviljelyalan tilastotoimisto (Bureau des statistiques de la Pêche et de l'Aquaculture, BSPA). Tärkeää trooppisten tonnikalojen kalastusta koskevat tiedot toimittaa Institut de recherche pour le développement (IRD). Ranskalaiset alukset toimivat pääasiallisesti Koillis-Atlantilla, Välimerellä ja Intian valtamerellä. Atlantilla tapahtuvasta kalastuksesta saadaan kattavasti tietoja hallinnollisista lähteistä (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset). Alueilla, joilla hallinnolliset tiedot eivät ole yhtä luotettavia, erityisesti Välimerellä, näitä tietoja täydennetään otantatutkimuksilla. Ranska on panostanut merkittävästi kalastusta koskevan tiedonkeruujärjestelmänsä nykyaikaistamiseen ja parantamiseen.

Italia – Italialaiset alukset kalastavat alueella 37. Tällä hetkellä on vaikea saada tietoja alueilta 34 ja 51. Italia käyttää otantatutkimusta alueella 37 (muilla alueilla on käytetty laskentaa). Ainoastaan tonnikalasaaliista kerätään tietoja aluspäiväkirjoista, ja nämä tiedot kerää maatalous-, elintarvike- ja metsätalousministeriö. Kansallinen tilastolaitos ISTAT kerää tiedot alueilta 34 ja 51 ja IREPA alueelta 37. ISTAT koordinoi raportointia Eurostatille. Italiassa on paljon pieniä aluksia (suurin kokonaispituus alle 12 metriä). Noin 99 prosenttia aluksista toimii rannikkovesillä Italian niemimaan ympärillä. Näistä aluksista noin kaksi kolmasosaa harjoittaa pienimuotoista kalastusta passiivisilla pyydyksillä. Tietoja kerätään monen muuttujan otantatutkimuksella siten, että perusjoukko jaotellaan alueen, aluksen koon ja pyydyksen mukaan. Tutkimusmenetelmällä otantavirhe on enintään 3,5 prosenttia. Myös vastauskadosta johtuva virhe on otettu huomioon ja korjattu otoksen valinnalla. Pieni määrä (noin 10) alueilla 34 ja 51 kalastavia aluksia täyttää kyselylomakkeen. Alhaisen vastausmäärän vuoksi näitä alueita koskevaa tietojenkeruumenetelmää on määrä tarkistaa lähivuosina (hallinnollisia tietoja käyttämällä). Tällä hetkellä ei ole mahdollista esittää tietoja näiltä alueilta.

Latvia – Latvialaiset alukset toimivat Luoteis-Atlantilla alueilla 27 (osa-alueet Ia, IIa, III a-d, XIVa-b, ym.), 21 (osa-alueet 3L, 3M, 3K, 1F, ym.) ja 34 (osa-alueet 1.13, 1.31., 1.32., ym.). Tietojen siirrosta vastaa ensisijaisesti maatalousministeriön kalatalousosasto, mutta tiedonkeruusta vastaavat muut virastot, kuten ympäristö- ja aluekehitysministeriöön kuuluva valtion ympäristöhallinto, elintarviketurvallisuuslaitos, (maatalousministeriöön kuuluva) eläinten terveys- ja ympäristöjaosto BIOR sekä (talousministeriöön kuuluva) tilastokeskus. Tietolähteet ovat hallinnollisia, ja niitä ovat aluspäiväkirjat, myynti-ilmoitukset ja saaliinpurkamisilmoitukset. Latviassa kalojen ostajat on rekisteröitävä keskitetysti ja hyväksyttävä kolmen vuoden välein. Kalojen ostajien on toimitettava sähköiset myynti-ilmoitukset (tai paperikopiot) 48 tunnin kuluessa ostotapahtumasta.

Liettua – Liettualaiset alukset kalastavat Koillis- ja Luoteis-Atlantilla, itäisellä Keski-Atlantilla ja eteläisellä Tyynellämerellä. Maatalousministeriön kalatalousosasto vastaa tietojen keruusta ja käsittelystä. Pääasialliset tietolähteet ovat aluspäiväkirjat ja saaliinpurkamisilmoitukset. Liettua ilmoittaa, että sillä on käytössä yhdennetty automaattinen järjestelmä saalis- ja purkamistietojen käsittelyyn ja vahvistamiseen.

Malta – Luonnonvarojen ja maatalousasioiden ministeriön alainen kalastuksenvalvontahallinto vastaa tietojen keruusta, ja kansallinen tilastolaitos (maatalous- ja kalastustilastojen yksikkö) toimittaa tiedot Eurostatiin. Maltalaiset alukset kalastavat Välimerellä (alue 37, suuralue 15). Yli 10-metrisiin aluksiin käytetään otantamenetelmää käyttämällä aluspäiväkirjoista ja myyntitodistuksista saatavia tietoja.

Alankomaat – Alankomaalaiset alukset toimivat Koillis-Atlantilla ja itäisellä Keski-Atlantilla sekä kaakkoisella Tyynellämerellä (alueet 27, 34 ja 87). Tietolähteet ovat hallinnollisia (aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset, jälleenlaivaus- ja kuljetusasiakirjat sekä myynti-ilmoitukset). Tiedot kerää talousministeriö, ja tilastokeskus toimittaa ne Eurostatiin. Alankomaat säätelee kalojen myyntiä hyväksytyissä myyntipisteissä tuottajaorganisaatioiden välityksellä. Sähköiset myynti-ilmoitukset lähetetään 48 tunnin kuluessa myynnistä.

Puola – Puola ilmoittaa pääasiallisiksi tietolähteiksi aluspäiväkirjat ja myynti-ilmoitukset. Tietojen keruusta ja siirrosta vastaa maatalouden ja maaseudun kehittämisen ministeriön kalatalousosasto.

Portugali – Tilastotietojen toimittamisesta Eurostatiin vastaa Portugalin luonnonvarojen, turvallisuuden ja meripalvelujen hallinto. Portugalilla on suuri ja monimuotoinen kansallinen laivasto, jonka ominaisuudet vaihtelevat kalastusalueittain huomattavasti. Laivasto muodostuu pääosin pienistä, avokattoisista puuveneistä, jotka harjoittavat pienimuotoista kalastusta. Tärkeimmät alueet ovat Koillis- ja Länsi-Atlantti sekä itäinen Keski-Atlantti. Lisäksi Atlantilla ja Intian valtamerellä on merkittäviä pitkäsiimakalastuksen alueita, joilla pyydetään miekkakalaa (ja Intian valtamerellä myös sinihaita). Tietoja saadaan pääosin aluspäiväkirjoista, saaliinpurkamisilmoituksista ja myynti-ilmoituksista. Tuoreet tai jäähdytetyt kalat on myytävä säänneltyjen myyntipaikkojen kautta, ja niistä täytetään myynti-ilmoitustiedot. Merellä jalostetuista kaloista saadaan keskimääräiset hinnat saaliinpurkamisilmoituksista.

Romania – Romanialaiset alukset toimivat Mustanmeren kalastusalueella (alue 37). Tietolähteet ovat hallinnollisia, ja niitä ovat aluspäiväkirjat, ja myynti- ja kuljetusilmoitukset. Kansallisen kalastus- ja vesiviljelyviraston (NAFA) alueelliset tarkastajat keräävät asiakirjat. NAFA kokoaa tiedot ja raportoi Eurostatille.

Slovenia – Tietojen keruusta ja toimituksesta vastaavat maatalous- ja ympäristöministeriö, Slovenian kalatalouden tutkimuslaitos ja Slovenian tilastolaitos. Slovenian laivasto kalastaa pohjoisella Adrianmerellä (alue 37). Tietolähteet ovat enimmäkseen hallinnollisia. Kaikkien alusten on pidettävä aluspäiväkirjaa, joten tiedot kattavat täydellisesti kaikki purkamistiedot. Hintatiedot saadaan myynti-ilmoituksista ja kyselytutkimuksista. Tämän ansiosta saadut hintatiedot kattavat valtaosan määrällisistä purkamistiedoista, lukuun ottamatta henkilökohtaiseen käyttöön myytävien pienten kalamäärien (alle 50 kiloa) purkamista, koska niistä ei tarvitse tehdä myynti-ilmoituksia.

Suomi – Kalastusta koskevien tietojen keruusta, toimittamisesta ja laadusta vastaa ensisijaisesti Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos. Maa- ja metsätalousministeriö ylläpitää rekistereitä. Suomalaiset alukset kalastavat yksinomaan Itämerellä. Tietolähteisiin kuuluu yli 10-metrisille aluksille tarkoitettu muunnelma EU:n aluspäiväkirjasta. Kiintiönalaisten lajien ensimyynti on säänneltyä, ja siitä on ilmoitettava 48 tunnin kuluessa saaliin purkamisesta. Kiintiöiden ulkopuolisten lajien myyntitietoja täydennetään suurimpiin kalatukkuliikkeisiin kohdistuvalla tutkimuksella.

Ruotsi – Tietojen keruusta ja toimittamisesta vastaa Ruotsin meri- ja vesiviranomainen (Havs- och vattenmyndigheten). Tietolähteet ovat hallinnollisia, ja niihin kuuluvat aluspäiväkirjat, myynti-ilmoitukset, saaliinpurkamisilmoitukset ja rannikkoalusten osalta kuukausittaiset (tai jopa päivittäiset) päiväkirjat. Yli 12-metristen kalastusalusten päiväkirjat toimitetaan sähköisesti ERS-järjestelmän kautta, ja pienemmät alukset käyttävät paperille tehtävää päivittäistä päiväkirjaa. Myynti-ilmoitukset kerätään keskitetysti, joko sähköisesti tai paperilla, ja rannikkokalastajat voivat toimittaa rannikkokalastusta koskevat päiväkirjat sähköisesti suojatun verkkoliittymän kautta.

Yhdistynyt kuningaskunta – Tärkeimmät kalastusalueet ovat Koillis-Atlantilla (alue 27). Rannikkokalastusaluksia on paljon, ja ne pyytävät pääasiallisesti kiintiöiden ulkopuolisia lajeja mutta vievät myös merkittävän osan joidenkin lajien kiintiöistä. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on myös pieni aavanmeren laivasto, joka on rekisteröity Yhdistyneessä kuningaskunnassa mutta joka toimii ulkomailla ja ulkomailta käsin. Englannin, Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin kalastustarkastajat vastaavat tiedonkeruusta. Tietojen kokoamisesta ja Eurostatiin toimittamisesta vastaa merihallintolaitos, joka on vuoden 2009 lailla (Marine and Coastal Access Act) perustettu ministeriön ulkopuolinen julkinen täytäntöönpanoelin. Yli 10-metrisistä aluksista tiedot saadaan hallinnollisista lähteistä (aluspäiväkirjat, myynti-ilmoitukset ja saaliinpurkamisilmoitukset).

Islanti – Islantilaiset alukset kalastavat pääasiallisesti Koillis-Atlantin vesillä mutta vähemmässä määrin myös Luoteis- ja Etelä-Atlantilla. Saaliita ja niiden purkamista koskevien tilastojen kokoamismenetelmissä ei ole perustavia eroja EU:n jäsenvaltioihin verrattuna. Tiedot saadaan aluspäiväkirjoista. Islanti myös sääntelee tiukasti kalojen ensimyyntiä, ja kaikki saaliit on purettava nimetyissä satamissa ja punnittava virallisesti hyväksytyillä vaaoilla. Sekä kalojen ostajien että niiden jalostajien on toimitettava raportit. Tiedonkeruusta ja tietojen siirrosta Eurostatiin vastaavat Islannin kalastushallinto ja Islannin tilastolaitos. Vaikka molemmat tahot käyttävät samoja tietolähteitä, tiedoissa saattaa olla eroja, sillä kalastushallinto toimittaa tiedot suoraan tosiaikaisesta tietokannasta, jossa tietoja saatetaan vielä muuttaa.

Norja – Norjalaiset alukset kalastavat Koillis-Atlantilla (alue 27), Luoteis-Atlantilla (alue 21) ja Pohjoisella jäämerellä (alueet 48 ja 88). Norjan kalastushallinto vastaa kalastustietojen keruusta. Tietolähteet ovat hallinnollisia, ja niitä ovat aluspäiväkirjat, saaliinpurkamisilmoitukset ja myynti-ilmoitukset. Aluspäiväkirjojen tiedot, jotka toimitetaan päivittäin sähköisesti kalastushallintoon tallennettavaksi, kattavat saalistiedot kaikista vähintään 15-metrisistä kalastusaluksista. ICES-alueella IIIa kalastavat 12–15-metriset alukset ovat toimittaneet sähköisiä aluspäiväkirjoja tammikuun 2013 alusta lähtien. Kuusi eri myyntiorganisaatiota kerää saaliinpurkamisilmoitusten ja myynti-ilmoitusten tietoja ja lähettää ne säännöllisesti kalastushallintoon sähköisiä menetelmiä käyttäen. Norjan lain mukaan kalastajien myyntiorganisaatioilla on yksinoikeus kaikkien norjalaisten ja ulkomaisten kalastajien kalojen ensimyyntiin. Myynti-ilmoitus kattaa tiedot norjalaisista aluksista sekä kotimaassa että ulkomailla puretuista saaliista ja ulkomaisista aluksista Norjassa puretuista saaliista. Norjan lainsäädännön mukaisesti jokaisessa myynti-ilmoituksessa on tiedot muun muassa aluksista, kalastajista, ostajista, lajeista, tuotetyypistä, kalastusalueesta, pyydyksestä, määrästä ja arvosta. Lisäksi myynti-ilmoituksessa on ilmoitettava saaliinpurkamispaikka, kalastusmatkan alkamis- ja päättymispäivä sekä saaliinpurkamispäivä. Hallinnollisiin ja tilastotarkoituksiin annetaan lisätietoja esimerkiksi säilöntämuodosta ja aiotusta käyttötarkoituksesta. Norja toimittaa tiedot ulkomaisten kalastajien Norjassa purkamista saaliista näiden lippuvaltiolle valvontasopimusten mukaisesti.

2.3. Tietojen laatu

Kalastusta koskevan tiedonkeruun menetelmät ovat melko yhtenevät kaikkialla Euroopassa. Tilastojen luotettavuus riippuu

· kalastusalan kansallisille viranomaisille toimittamien asiakirjojen todenmukaisuudesta ja täsmällisyydestä sekä

· jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamasta laadunvalvonnasta.

Monet jäsenvaltiot ilmoittavat käyttävänsä jo sähköisiä menetelmiä hallinnollisten tietolähteiden ristiintarkastuksissa. Aluspäiväkirjoihin, saaliinpurkamisilmoituksiin, jälleenlaivausasiakirjoihin ja myynti-ilmoituksiin merkittyjen tietojen johdonmukaisuus varmistetaan käyttäen eri tietolähteitä, kuten alusten satelliittiseurantajärjestelmää (VMS) sekä aluksilla ja satamissa tehtäviä tarkastuksia. Näissä tietolähteissä vaaditut tiedot perustuvat laskentaan, eikä vähintään 10-metristen alusten osalta käytetä tilastollista otantaa. Mahdolliset puutteet tietojen kattavuudessa korvataan tilastotutkimuksilla, jotka voivat kattaa kalastustoiminnan kokonaan tai osittain.

Myynti-ilmoitusten, aluspäiväkirjojen ja saaliinpurkamisilmoitusten toimittamiseen on tiukat määräajat, ja niitä yleensä noudatetaan silloin, kun saaliit puretaan asianomaisen jäsenvaltion alueella. Erityistapauksissa, kun tiedot toimitetaan sähköisesti, ne saatetaan ajan tasalle päivittäin.

Jäsenvaltiot ilmoittavat, että niillä on usein ongelmia saada ajoissa myynti-ilmoitukset aluksilta, jotka ovat purkaneet saaliin toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Viiveet tietojen toimittamisessa voivat johtaa siihen, että tiedot eroavat samoiksi oletetuista tiedoista, jotka on lähetetty Eurostatiin ja muihin komission yksiköihin (kalastus- ja meriasioiden pääosasto MARE) kiintiöiden seurantaa varten. Tämä johtuu ennen muuta siitä, että jäsenvaltiot päivittävät tietoja jatkuvasti. Tilastoeroja aiheuttaa myös tietojen toimittamiseen liittyvien määräaikojen vaihtelu.

Jäsenvaltiot pyrkivät julkistamaan tietonsa mahdollisimman lähellä kalastusvuoden loppua, ja tietokannat pidetään auki mahdollisten korjausten tekemistä varten, mutta merkittäviä muutoksia tehdään harvoin enää puoli vuotta viitevuoden päättymisen jälkeen.

Tietokonejärjestelmien käyttöönotto on poistanut monia ongelmia, jotka aiemmin haittasivat kalastustilastojen kirjaamista. Erityisesti kiintiöiden piiriin kuuluvia lajeja koskevat tiedot ovat erittäin luotettavia. Kiintiöiden ulkopuolisten lajien osalta saaliinpurkamistietojen keräämistä olisi kuitenkin edelleen parannettava.

Useimmat jäsenvaltiot noudattavat 21 päivänä toukokuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1382/91[2] ja 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2104/93[3] vahvistettuja vaatimuksia, jotka koskevat EU- ja ETA-maiden niiden alueelle maihintuomien kalastustuotteiden määrää ja keskihintaa koskevien tietojen kattavuutta, luotettavuutta ja oikea-aikaista toimittamista. Nämä tiedot on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa viitevuoden päättymisestä.

Eräät jäsenvaltiot, mm. Bulgaria, Espanja, Italia, Malta, Puola, Slovenia, Suomi ja Tanska, ovat ilmoittaneet, että jos hintatiedot puuttuvat, hinnat arvioidaan kyseisen lajin keskihintojen perusteella. Jotta tällaiset ongelmat voitaisiin välttää vastaisuudessa, Irlannin tietojärjestelmään on määritetty lajikohtaiset ohjehinnat kalan ostajien tekemien syöttövirheiden vähentämiseksi. Virossa ongelma on ratkaistu tapauskohtaisilla suorilla yhteydenotoilla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa myynti-ilmoituksia täydennetään muista lähteistä saaduilla tiedoilla, jos niitä on saatavilla (esim. simpukoiden pyyntiin osallistuvien alusten on pidettävä toiminnastaan päiväkirjaa ja toimitettava se viranomaisille). Näitä täydentäviä tietolähteitä käytetään yhdessä saaliinpurkamistietojen kanssa, jotta toiminnasta saadaan kattavat tiedot.

Eurostat katsoi uusimmassa vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa, ettei Kreikka täyttänyt vaatimuksia. Kreikka on kuitenkin ilmoittanut, että tilanne korjataan viimeistään vuoden 2014 alkuun mennessä. Saksa toimitti omat tietonsa varsin myöhään, eivätkä saaliinpurkamistiedot olleet täydellisiä. Ala- ja aluekohtaisista tilastoista vastaava johtaja lähetti Saksalle virallisen kirjeen, jossa sitä kehotetaan vastedes välttämään tällaisia virheitä.

Vaikka Irlanti, Puola ja Romania noudattavat em. asetusten säännöksiä, ne eivät ole vastanneet annetussa määräajassa Eurostatin validointitarkastuksiin, joiden tarkoituksena on valvoa tietojen laatua.

3. PÄÄTELMÄT

Eurostatiin toimitettavat tiedot kerätään enimmäkseen valvontaa ja täytäntöönpanoa varten käyttöön otettujen menettelyjen avulla. Jäsenvaltioiden mukaan tiedoissa, joita ne toimittavat komission yksiköihin, ei ole erityisiä menetelmällisiä eroja. Käyttämällä hallinnollisia tietoja myös tilastotarkoituksiin varmistetaan, ettei kalastusalalle koidu juurikaan lisäkustannuksia.

Tietojen luotettavuutta voidaan vielä lisätä tarkastamalla niitä ristiin seurantatietojen kanssa. Sähköisten tiedonkeruumenetelmien yleistyminen on parantanut sekä tietojen ajantasaisuutta että niiden täsmällisyyttä. Monissa jäsenvaltioissa ollaan ottamassa käyttöön uusien eurooppalaisten vaatimusten mukaisia järjestelmiä.

Edellisessä, vuotta 2010 koskevassa kertomuksessa eräät jäsenvaltiot ilmoittivat ongelmista, jotka liittyivät siihen, että jäsenvaltioissa sovelletaan erilaisia muuntokertoimia. Ongelma ratkaistiin komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 404/2011[4], jonka liitteissä XIII, XIV ja XV vahvistetaan muuntokertoimet varastoidun tai jalostetun kalan painon muuntamiseen elopainoksi. Muuntokertoimia sovelletaan aluksilla oleviin tai jälleenlaivattaviin tai purettaviin kalastustuotteisiin. Muihin kuin asetuksessa mainittuihin lajeihin tai jalostusasteisiin sovelletaan kansallisia muuntokertoimia.

Seuraavat tekijät ovat tärkeitä kustannustehokkuuden kannalta:

- tietojen toimittajille aiheutuvan rasituksen minimoiminen yhdenmukaistamalla toimitettavien tietojen muoto ja suunnittelua koskevat määräajat sekä lisäämällä tietojen jakamista ja saatavuutta;

- tiedonkeruun koordinointi komission muiden yksiköiden kanssa;

- tiedonkeruuvälineiden kehityksen koordinointi, jotta voidaan helpottaa laadun varmistamiseksi tehtäviä ristiintarkistuksia eri lähteiden ja tietokantojen välillä.

Edellä esitettyjen toimien avulla voidaan tukea kaikissa jäsenvaltioissa yleisesti käytettävien kalastusalan hallinnollisten tietolähteiden ja erityisesti seuranta- ja valvontajärjestelmien mahdollisimman tehokasta käyttöä. Nämä tietolähteet perustuvat täydellisesti laskentaan, tilastollista otantaa ei käytetä. Edellä esitetyn lisäksi puutteet tietojen kattavuudessa voitaisiin korjata käyttämällä tarvittaessa tilastotutkimuksia, kuten työllisyyslukuja.

Yksityiskohtaisten ja tarkkojen tietojen keräämiseen pienkalastusaluksilta on todettu liittyvän jonkin verran vaikeuksia, koska tällaisia aluksia ja saaliinpurkamispaikkoja on niin paljon. Tämäntyyppisten alusten kalastustoiminta vaihtelee huomattavasti vuodenajan mukaan. Niiden saaliinpurkamista on myös vaikeampi seurata seurantajärjestelmien ja päiväkirjojen puuttumisen vuoksi.

Laaturaportoinnin harventaminen keventää jäsenvaltioille aiheutuvaa työtaakkaa. Tiedoista on aina paljon hyötyä toimintalinjojen laadinnassa ja markkinoiden hallinnassa YKP:n puitteissa.

Useimmat jäsenvaltiot ovat perustaneet omat ristiintarkistus- ja varoitusjärjestelmänsä, joiden ansiosta on voitu välttää virheitä eri lähteistä peräisin olevien tietojen toimittamisessa valvonta-asetusten uusien vaatimusten mukaisesti. Kalastus- ja meriasioiden pääosaston (DG MARE) ja Eurostatin on lisättävä yhteistyötään tietojen validointia ja vaihtoa koskevien näkemysten ja kokemusten vaihdon osalta, jotta voidaan vähentää jäsenvaltioiden raportointiin liittyviä päällekkäisyyksiä.

Kyselyihin annettujen vastausten kattavuus ja oikea-aikaisuus ovat parantuneet aiempiin kertomuksiin verrattuna. Toisaalta tämä kertomus osoittaa myös, että saaliinpurkamista koskevien tilastotietojen laatua on edelleen parannettava.

Eurostat aikoo tarkistaa saaliinpurkamista koskevista tilastotiedoista laadittavia laatukyselyitä, jotta jäsenvaltioiden käyttämien hallinnollisten lähteiden laadusta saataisiin täsmällisempiä tietoja. Lisäksi on tarkoitus antaa enemmän teknistä apua niille jäsenvaltioille, jotka pyytävät sitä Eurostatilta.

On myös syytä muistuttaa, että Eurostatilla ei ole toimivaltaa valvoa yhteisen kalastuspolitiikan perusteella toimitettavia tietoja. Konkreettisia keinoja parempien tietojen saamiseksi harkitaan, jotta voitaisiin minimoida jäsenvaltioille aiheutuva rasitus ja välttää päällekkäinen raportointi sekä käyttää komission resursseja parhaalla mahdollisella tavalla. Edellä mainittujen toimien täytäntöönpano voi edistää tilastotietojen kustannustehokasta käyttöä, ja se on Euroopan tilastoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 223/2009[5] mukaista.

[1] Neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009, annettu 20 päivänä marraskuuta 2009, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta, EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1.

[2] Neuvoston asetus (ETY) N:o 1382/91, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, kalastustuotteiden maihintuontia jäsenvaltioissa koskevien tietojen toimittamisesta, EYVL L 133, 28.5.1991.

[3] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2104/93, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, kalastustuotteiden maihintuontia jäsenvaltioissa koskevien tietojen toimittamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1382/91 muuttamisesta, EYVL L 191, 31.7.1993.

[4] Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 404/2011, annettu 8 päivänä huhtikuuta 2011, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, EUVL L 112, 30.4.2011, s. 1.

[5] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 223/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Euroopan tilastoista sekä salassapidettävien tilastotietojen luovuttamisesta Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1101/2008, yhteisön tilastoista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 322/97 ja Euroopan yhteisöjen tilasto-ohjelmakomitean perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 89/382/ETY, Euratom kumoamisesta, EUVL L 87, 31.3.2009.