Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eläkeuudistuksen mahdolliset vaihtoehdot"

(2002/C 221/14)

Komissio esitti 10. tammikuuta 2002 puheenjohtajansa Romano Prodin lähettämässä kirjeessä, että talous- ja sosiaalikomitea laatisi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla lausunnon edellämainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto antoi lausuntonsa 13. toukokuuta 2002. Esittelijä oli Giacomina Cassina, apulaisesittelijä Harry Byrne.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. toukokuuta 2002 pitämässään 391. täysistunnossa (toukokuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 102 puolesta, 2 vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. ETSK hyväksyi 29. marraskuuta 2001 pitämässään täysistunnossa kaksi eläkkeitä käsittelevää lausuntoa, joiden tarkoituksena oli antaa komitean panos Laekenin huippukokouksessa aiheesta käytäviin keskusteluihin(1). Käsillä olevassa lausunnossa viitataan useissa kohdin kyseisten lausuntojen sisältöön mutta ei kuitenkaan siteerata niitä laajalti.

1.2. Eurooppa-neuvosto pani Laekenin huippukokouksessa merkille sosiaalisen suojelun komitean ja talouspoliittisen komitean yhteisen raportin eläkkeistä ja päätti ottaa käyttöön avoimen koordinointimenetelmän eläkeasioissa. Lisäksi Eurooppa-neuvosto korosti, että "eläkkeiden riittävyys, eläkejärjestelmien kestävyys ja niiden uudistaminen ovat erityisen tärkeitä lisääntyvien tarpeiden huomioon ottamiseksi"(2).

1.3. Komissio julkaisi 24. tammikuuta 2002 raportin, jonka se oli laatinut Tukholman Eurooppa-neuvoston pyynnöstä aiheesta "Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen"(3).

1.4. Komission puheenjohtaja Romano Prodi kehotti 10. tammikuuta 2002 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtajalle Göke Frerichsille lähettämässään kirjeessä ETSK:ta tarkastelemaan syventävästi eläkejärjestelmien mahdollisia uudistuksia ja arvioimaan niitä sosiaaliturvan kestävyyden, julkistalouden ja kasvun näkökulmista.

1.5. Barcelonan huippukokouksessa korostettiin "aktiivisen ikääntymisen" merkitystä sekä sellaisten toimien tarvetta, joilla kannustetaan "todellisen eläkeiän vapaaehtoiseen nostamiseen".

1.6. ETSK vahvistaa kantansa, jotka se on jo ilmaissut edellä mainituissa lausunnoissaan sekä muissa lausunnoissaan, joissa viitataan suoraan tai epäsuorasti eläkejärjestelmiin liittyviin ongelmiin. Komitea syventää joitakin aiemmin käsittelemiään aiheita ja keskittyy neljään aihepiiriin: eläkejärjestelmien sosiaalinen kestävyys suhteessa muuttuvan työelämän tarpeisiin; toimenpiteet työelämän pidentämiseksi; toimenpiteet rahoituksen kestävyyden vahvistamiseksi; ehdotukset avoimen koordinointimenetelmän käyttöön ottamiseksi eläkeasioissa.

1.7. ETSK toteaa aluksi olevansa täysin vakuuttunut siitä, että sosiaalisten toimijoiden on osallistuttava aktiivisesti ja tietoisesti eläkejärjestelmien mukauttamiseen, ajanmukaistamiseen ja uudistamiseen, sillä vain näin luodaan edellytykset jäsenvaltiotasolla tehtäviä välttämättömiä päätöksiä varten tarvittavalle riittävän laajalle yksimielisyydelle.

2. Eläkejärjestelmien sosiaalinen kestävyys suhteessa muuttuvan työelämän tarpeisiin

2.1. ETSK on useaan otteeseen muistuttanut siitä, että on taattava sellaisten eläkejärjestelmien kestävyys, joilla pyritään sekä sosiaaliseen koheesioon että julkisen talouden tasapainoon. Molempiin tavoitteisiin on pyrittävä päättäväisesti ja samalla on tavoiteltava jäsenvaltiotasolla talous-, verotus-, työllisyys- ja sosiaaliturvapolitiikan tasapainoa. Näin voitaisiin saavuttaa myös eri eläkejärjestelmien (ensimmäinen, toinen ja kolmas pilari) välinen toimiva jako ja vahvistaa eri järjestelmien dynaamisuutta, mutta säilyttää kuitenkin niiden tehtävä eli perusluonteisten sosiaalisten tavoitteiden saavuttaminen. Esittäessään näkemyksiään komitea ottaa täysin huomioon läheisyysperiaatteen mukaisen kehyksen, joka taataan työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden institutionaalisten toimijoiden osallistumisella. Komitea toivoo voivansa näin osaltaan vaikuttaa kaikkien asianomaisten toimijoiden käymään avoimeen ja tosiseikkoihin perustuvaan keskusteluun.

2.2. Lähes kaikissa yhteisön asiakirjoissa vahvistetaan vaatimus, jonka mukaan jäsenvaltioiden eläkejärjestelmien on kyettävä vastaamaan työntekijöiden oikeutettuihin toiveisiin viettää elämänsä loppuvaihe turvallisesti ja arvokkaasti. Tätä ei kuitenkaan koskaan pidä ymmärtää yleisenä periaatteena, vaan perustavoitteena, johon on pyrittävä mukauttamalla jäsenvaltioiden erilaisia eläkejärjestelmiä ja toteuttamalla uudistuksia, jotka ovat nyt ja vastaisuudessa välttämättömiä väestökehityksen, sosiaalisten olojen ja budjettitilanteen vuoksi.

2.3. ETSK korostaa, että vastattaessa sosiaalisen kestävyyden vaatimukseen on otettava huomioon työmarkkinoiden rakenne, työn ominaispiirteet sekä ennustettavat kehityskulut. Nykyään on entistä tärkeämpää pyrkiä ymmärtämään, minkälaiset kehityskulut ovat mahdollisia keskipitkällä aikavälillä, sillä sopimusmuotoja uudistetaan jatkuvasti. Lissabonin strategiassa muistutetaan siitä, että eurooppalaista talous- ja sosiaalimallia on elvytettävä tavoitteina korkea ammatillinen taso ja täystyöllisyys sekä nykyistä korkeampi työllisyysaste. ETSK painottaa, että kyseisiin tavoitteisiin on pyrittävä erittäin päättäväisesti, sillä vain tähtäämällä tarmokkaasti entistä laajempaan ja laadullisesti parempaan työllisyyteen voidaan vakiinnuttaa verotulot, joita tarvitaan sosiaaliturvajärjestelmien solidaarisuustehtävän takaamiseksi. Mikäli tätä tehtävää ei suoriteta, yhteiskuntaamme juurtuvat köyhyys ja syrjäytyneisyys, joita vastaan on Lissabonin strategian avulla tarkoitus taistella päättäväisesti ja joista on keskipitkällä aikavälillä määrä päästä kokonaan eroon.

2.4. Jäsenvaltioiden työllisyyskehitys osoittaa, että uusia työpaikkoja ei synny riittävästi, mikä johtuu heikosta talouskasvusta, maailmantalouden hidastumisen vaikutuksista etenkin vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen sekä sijoittajien odottavasta asenteesta. Työllisyys- ja eläkepolitiikkojen välisen suhteen osalta komitea katsoo, että unionin tulisi hyväksyä uusia kehitys- ja kasvupoliittisia tavoitteita, jotka antavat virikkeitä talouselämälle ja jotka luovat edullisen toimintaympäristön työttömyysongelman ratkaisemiseksi. Kuten komitea on jo aiemmissa lausunnoissaan todennut, julkistaloudella on vain vähän toimintavaraa, sillä vakaussopimusta, jonka tehtävänä on taata talous- ja rahaliiton moitteeton hallinto, on noudatettava täydellisesti. Näin ollen julkistalouden rajalliset toimintamahdollisuudet on jaettava huolellisesti, ja sosiaalimenoissa on asetettava etusijalle aktiivisen työmarkkina- ja sosiaalipolitiikan kehittäminen.

2.5. Miltei kaikissa jäsenvaltioissa työllisyys on kasvuvaikeuksista huolimatta lisääntynyt etenkin uusien sopimusmuotojen ansiosta (ennen kaikkea määräaikaiset ja osa-aikaiset työsopimukset, tilapäistyö ja alihankintasopimukset). Uudet sopimusmuodot ovat melko yleisiä 15-25-vuotiaiden ja erityisesti ammattitaitoisten 20-25-vuotiaiden työntekijöiden keskuudessa. On myös muistettava, että huomattava prosenttiosuus kyseisistä sopimuksista muuttuu myöhemmin kokopäiväisiksi ja jatkuvasti voimassa oleviksi työsopimuksiksi. ETSK on tyytyväinen uusien työpaikkojen syntymiseen ja työsopimusmuotojen kehittymiseen ja eriytymiseen, vaikka onkin komission ja Barcelonan huippukokouksen tavoin huolissaan työn laadusta sekä joustavuuden ja turvallisuuden tasapainosta.

2.5.1. Suuntaus uusien sopimusmuotojen lisääntymiseen vahvistuu edelleen, mikä lisää työllisyyttä. On kuitenkin kysyttävä, miten tämä vaikuttaa eläkejärjestelmien sosiaaliseen ja rahoitukselliseen kestävyyteen sekä jakojärjestelmällä rahoitetuissa että rahastopohjaisissa järjestelmissä. Uudenlaisen työsopimuksen solmineella työntekijällä ei yleensä ole säännöllisiä ja samansuuruisia tuloja. Tämä vaikuttaa yhtäältä eläkejärjestelmien resursseihin ja toisaalta asianomaisiin työntekijöihin, joiden on vaikea suunnitella elämäänsä, uraansa ja vanhuuttaan asianmukaisesti ja vastuuntuntoisesti.

2.5.2. Lisäksi työsopimusten väliset työttömyys- tai koulutusjaksot ovat ongelmallisia suorittamatta jääneiden maksujen vuoksi. Kallistumatta minkään keskusteluissa esiintyvän vaihtoehdon puoleen ETSK korostaa, että on pyrittävä löytämään ratkaisuja, joissa otetaan huomioon sekä turvallisuuden että joustavuuden vaatimus. Komitea esittää seuraavassa ajatuksiaan ja katsoo, että avoimessa ja ennakkoluulottomassa keskustelussa on käsiteltävä kaikkia vaihtoehtoja. Ratkaisut on tehtävä jäsenvaltiotasolla useiden vaihtoehtojen pohjalta, ja niissä on otettava tasapainoisesti huomioon kaikkien asianomaisten toimijoiden vaatimukset sekä eläkejärjestelmien haasteet.

2.5.2.1. Tilapäisen työttömyysjakson vuoksi maksamatta jääneiden maksujen kattaminen veroilla vaikuttaa olevan todennäköisin ratkaisu, mutta näin ei poistettaisi ongelmaa, sillä julkiset menot lisääntyisivät. Riittävä tasaus vaikuttaa myös mahdottomalta, vaikka uudet työsopimusmuodot edistäisivätkin veropohjan laajentamista (välitön ja välillinen verotus).

2.5.2.2. Lisäeläkejärjestelmien ja yksityisten eläkejärjestelmien vahvistaminen ja laajentaminen voivat tosin parantaa yksityisten ja julkisten järjestelmien tasapainoa, mutta näin ongelma vain siirtyy eikä ratkea työntekijän kannalta. Tilapäisesti työttömälle henkilölle, jolla ei ole tuloja, aiheutuu lisäongelmia, jos hänen täytyy maksaa eläkemaksuja toisen ja kolmannen pilarin järjestelmiin, sikäli kuin hän päättää ja voi liittyä niihin. Komitea on jo edellä mainitussa lausunnossaan(4) korostanut, että kyseiset järjestelmät ovat tietyiltä osin jäykkiä eivätkä aina edullisia uudentyyppisen työsopimuksen tehneelle työntekijälle.

2.5.2.3. Erityinen varaeläkerahasto, johon ETSK on jo suhtautunut myönteisesti aiemmassa lausunnossaan(5), saattaa olla erittäin hyödyllinen mahdollisuus, mutta aiheuttaa erilaisia ongelmia tietyissä jäsenvaltioissa, joissa on vaikea vapauttaa julkistalouden resursseja, nostaa verotusta rahaston kartuttamiseksi sekä löytää uusia rahoituslähteitä julkistaloutta varten.

2.5.2.4. ETSK on huolissaan siitä, että komission raportin "Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen" mukaan määräaikaisen ja osa-aikaisen työsopimuksen tehneiden työntekijöiden keskuudessa työn lopettamisaste oli suhteellisen korkea (15 % jäi työttömäksi, 10 % siirtyi työvoiman ulkopuolelle). Komitea on sitä mieltä, ettei kyseisiä sopimusmuotoja pidä tuomita liian pikaisesti näiden lukujen perusteella, vaan pikemminkin tulisi ottaa huomioon, että on vahvistettava työttömyys- tai toimettomuusjaksojen lyhentämiseen tähtääviä toimia ja yhdistettävä asianmukaisesti työmarkkinoiden aktiivinen hallinto, koulutus sekä tehokkaat neuvonta- ja ammatinvalintapalvelut. Työntekijöiden motivaatiota voidaan lisätä toteuttamalla kyseisiin työn muotoihin soveltuvia koulutustoimia.

2.5.2.5. ETSK toteaa, että tietyt tahot esittävät hieman korkeampia työnantajamaksuja, kun kyseessä ovat määräaikaiset ja osa-aikaiset työsopimukset ja tilapäistyö. Tavallista hieman korkeammilla työnantajamaksuilla voitaisiin kompensoida kyseisten sopimusmuotojen yritykselle tarjoama joustavuus. Tätä vaihtoehtoa vastustavat kuitenkin voimakkaasti tahot, joiden mielestä kyse on tietyntyyppisten sopimusten syrjimisestä ja pyrkimyksestä estää uudentyyppisten työsopimusten soveltaminen.

2.5.2.6. Keskusteluissa mainitaan myös usein maksujen (sekä työnantaja- että työntekijämaksujen) yleinen korotus sosiaali- ja eläketurvajärjestelmien toimintakyvyn ylläpitämiseksi ja/tai vahvistamiseksi myös tulevaisuudessa. Myös tästä vaihtoehdosta voidaan keskustella, mutta ETSK on huolissaan mahdollisesta suuntauksesta nostaa eläkemaksuja, jotka ovat jo varsin korkeita miltei kaikissa jäsenmaissa. Komitea on sitä mieltä, että jokaista eläkemaksujen nostamiseen tähtäävää ehdotusta tulisi arvioida mahdollisten työllisyysvaikutusten perusteella. ETSK viittaa (muistuttaakseen myös ongelman tärkeästä metodologisesta näkökohdasta) äskettäin toteutetun Eurobarometri-tutkimuksen tuloksiin. Tutkimuksessa Euroopan kansalaisilta kysyttiin, missä määrin he hyväksyvät vai hyväksyvätkö he ylipäänsä toteamuksen "eläkkeiden nykytaso on säilytettävä, vaikka se merkitsisi verojen tai maksujen nostamista". Tulos oli vaikuttava: yli 77 % kyselyyn vastanneista ilmoitti olevansa "täysin samaa mieltä" tai "lähes samaa mieltä". Tuloksista ei voi tehdä kyseisiä toimia koskevia päätelmiä, mutta niiden avulla voidaan tuoda esiin se seikka, että Euroopan kansalaiset pohtivat tiettyjä ongelmia ja ovat myös valmiita kantamaan välitöntä vastuuta niiden ratkaisemiseksi. ETSK toivoo, että kaikki sosiaaliset toimijat suhtautuvat asiaan samalla tavoin ja että - kuten se on useaan otteeseen toistanut - jäsenvaltioiden työntekijät ja kansalaiset osallistuvat vakavasti ja vastuuntuntoisesti kyseisiä asioita koskevaan päätöksentekoon.

2.5.2.7. ETSK on huolissaan niiden työntekijöiden tilanteesta, joille ei eri syistä (uudentyyppisten työsopimusten lisääntymiseen liittyvät syyt mukaan luettuina) kerry riittäviä eläkeoikeuksia nykyisten eläkejärjestelmien puitteissa työuran ja näin ollen maksujen katkosten vuoksi. ETSK ei ole esittänyt asiaan ratkaisuja, vaan on toivonut asiaa arvioitavan huolellisesti jäsenvaltiotasolla. Komitea viittaa erityisesti Ruotsin ja Irlannin eläkejärjestelyihin kyseisen tilanteen käsittelemiseksi ja kehottaa jäsenvaltioita asettamaan tämän ongelman ratkaisemisen etusijalle(6).

2.5.3. ETSK katsoo, että päätökset toimista, joista edellä olevissa kohdissa kehotettiin käymään keskusteluja, ja muista ehdotetuista toimista voitaisiin tehdä kansallisten säännösten puitteissa työmarkkinaosapuolten kanssa käydyn perusteellisen ja avoimen keskustelun jälkeen.

2.5.4. Työsopimuksissa on joka tapauksessa - muodosta riippumatta - otettava täysimääräisesti ja avoimesti huomioon eläkevakuutusmaksuja koskevat säännökset sekä tiedotettava selkeästi eri vaihtoehdoista, jotta työntekijät voivat suunnitella vastuuntuntoisesti työelämänsä ja eläkkeensä.

2.5.5. Lisäksi tarvitaan yhteisötason kehys, joka sisältää tietyt takuut toisen pilarin eläkejärjestelmien asianmukaisesta rahoitushallinnosta sekä maksujen siirrettävyydestä eri eläkerahastojen välillä, mikä edistää luottamusta ja työntekijöiden liikkuvuutta(7). Tämä on välttämätöntä myös siksi, että on ilmennyt joitakin vakavia tapauksia, joissa monien työntekijöiden monivuotinen eläkekertymä on hävinnyt, koska heidän työnantajanaan toimineet yritykset olivat hallinnoineet huonosti toisen pilarin järjestelmään kuuluvia varoja ja noudattaneet vastuuttomia rahoitusstrategioita. Vaikka kyseessä ovat yksittäistapaukset, ne ovat kuitenkin aiheuttaneet levottomuutta kansalaisten keskuudessa eivätkä kannusta työntekijöitä tämäntyyppiseen eläkesäästämiseen tai hyväksymään uusia sopimusmuotoja.

3. Toimenpiteet työelämän pidentämiseksi

3.1. ETSK on jo käsitellyt aihetta laaja-alaisesti aiemmissa lausunnoissaan(8) ja muun muassa todennut, että virallista eläkeikää voidaan nostaa vain, jos eliniänodote pitenee. Eläkeiän nostaminen ei kuitenkaan voi koskaan olla ainoa ratkaisu huoltosuhteen kasvusta sekä julkistalouksien vaikeuksista aiheutuviin ongelmiin. Ei myöskään riitä, että työntekijöille tarjotaan vain verotuksellisia tai muita rahallisia kannustimia, jotta he pysyisivät työelämässä(9). Etenkin henkilö, joka on koko työikänsä tehnyt kuluttavaa, usein alhaista ammattitaitoa edellyttävää ja vähäistä tyydytystä tarjoavaa työtä, voi oikeutetusti siirtyä eläkkeelle ja hyödyntää kansallisten säännösten tarjoamia mahdollisuuksia. Myös muut työntekijät voivat pitää parempana eläkkeelle siirtymistä useista eri syistä. ETSK haluaa tässä yhteydessä korostaa myös sitä, että on puututtava terveysongelmista johtuvan syrjäytymisen lisääntymiseen. Vapaaehtoisuuden periaatetta on vahvistettava ja se on aina säilytettävä, mutta kannustimia ja asianmukaista motivointia voidaan kehittää. ETSK suhtautuu myönteisesti Barcelonan huippukokouksessa tehtyyn esitykseen nostaa todellista keskimääräistä eläkeikää viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä. Komitea kannattaa tätä tavoitetta, sillä se saattaa vaikuttaa erittäin myönteisesti julkisten eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyyteen. Komission talouden ja rahoituksen pääosaston tekemästä tutkimuksesta ilmenee, että työuran pidentäminen vuodella tuottaa säästöt, joiden osuus bruttokansantuotteesta on 0,84 prosenttia. Barcelonan huippukokouksessa määritelty tavoite nostaa todellista eläkeikää voitaisiin saavuttaa sellaisten toimien yhdistelmällä, joiden avulla torjuttaisiin nykyisiä suuntauksia siirtyä ennenaikaisesti eläkkeelle ja kannustettaisiin laillisen eläkeiän saavuttaneita työntekijöitä jatkamaan työelämässä vapaaehtoisesti (vaikkei välttämättä samassa työpaikassa tai samoissa tehtävissä).

3.2. ETSK ei arvostele kansallisia säännöksiä, joiden perusteella työntekijät voivat tietyissä jäsenvaltioissa poistua työelämästä ennen eläkeikää, vaan suosittaa, että jäsenvaltiot arvioisivat kokonaisvaltaisesti työuran loppuvaihetta koskevia järjestelyjä, varhaiseläkejärjestelyt mukaan luettuina. Tässä yhteydessä tulisi ottaa erityisesti huomioon julkistalouteen kohdistuvat kielteiset vaikutukset, varhaiseläkkeen mahdolliset vaihtoehdot(10), vaikutukset työsuhteisiin, eläkeikää koskeva lainsäädäntö sekä työntekijöiden motivaatio. ETSK on sitä mieltä, että varhaiseläkejärjestelyistä tulisi luopua pysyvästi paitsi kuluttavaa työtä tekevien osalta, ja tätä ennen tulisi rajoittaa niiden soveltaminen tapauksiin, joissa ei ole muuta vaihtoehtoa. Komitean mielestä on toimittava kaikin tavoin, jotta henkilöstöä vähennettäessä varhaiseläkejärjestelyille löydettäisiin asianmukaisia vaihtoehtoja, kuten siirtyminen toisiin yrityksiin tai toisille aloille, koulutus uusiin tuotantovaatimuksiin mukauttamiseksi tai palvelujen ulkoistaminen (outsourcing), joka on erittäin mielenkiintoinen ja luova, vaikkakin tähän mennessä vähän sovellettu käytäntö.

3.2.1. ETSK painottaa, että iäkkäiden työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille on lisättävä ja etenkin toteutettava kaikki tarvittavat toimet, joilla edistetään heidän työllistymistään, mikäli he ovat joutuneet työttömiksi (koulutustoimet, sellaisten taitojen, kokemusten ja kykyjen tunnustaminen, joista ei ole todistusta, neuvontatoimet jne.).

3.3. Komissio analysoi äskettäin laatimassaan raportissa "Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen" yksityiskohtaisesti niiden seikkojen merkitystä, joiden perusteella työntekijät voivat päättää pysyä työelämässä. Työikää voitaisiin pidentää etenkin erityiskoulutuksella ja joustavilla työaikajärjestelyillä, kuten monet iäkkäät työntekijät ovat ehdottaneet. Koska lisäksi eliniänodote on pidentynyt, työntekijä saattaa haluta jatkaa työelämässä sosiaalisista ja henkilökohtaisista, ei yksinomaan taloudellisista syistä. ETSK onkin sitä mieltä, että myös työolot ja ammatillinen asema yrityksessä voisivat sisältyä sellaisiin erityistoimiin, jotka on suunnattu kulloistenkin työntekijöiden tarpeiden ja mahdollisuuksien mukaisesti ja joihin liittyy uusia osallistumisen muotoja (osuus voitosta, osallistuminen päätöksentekoon ja oheistoimiin jne.). Työntekijä, joka tuntee olevansa hyödyksi yritykselle ja työtovereilleen ja joka vielä löytää itsestään uusia kykyjä ja mahdollisuuksia, haluaa mielellään jatkaa työntekoa, ja sellainen työntekijä säilyttää työuransa päätyttyä myös eläkeläisenä aktiivisen ja vastuuntuntoisen asenteensa. Jotta työelämän pidentämisen tavoite saavutettaisiin, henkilöresurssien hallinta- ja kehitysstrategioita on luonnollisesti täydennettävä ja kohdennettava. Myös työntekijöiden osallistumista on parannettava työuran alkamisesta lähtien.

3.4. Koska työelämän pidentämistä edistävien toimien on vastattava kaikkien yrityksen toimijoiden vaatimuksia, on vaikea kuvitella, että niitä voitaisiin säännellä yksityiskohtaisesti kansallisella lainsäädännöllä. Jos yritystä kuitenkin tuetaan asianmukaisesti tasapainoisella lainsäädäntö- ja verotuskehyksellä, voitaisiin kansallisessa säädöskehyksessä jättää toimien yksityiskohtainen määrittely osapuolten tehtäväksi ala-, alue- tai yrityskohtaisissa neuvotteluissa.

3.5. ETSK on sitä mieltä, että Euroopan sosiaalisen vuoropuhelun ja yritysten sosiaalisen vastuun puitteissa voidaan määritellä yhteisiä strategioita, joilla suositaan työntekijöiden pysymistä työelämässä ja joita osapuolet voisivat myöhemmin soveltaa itsenäisesti valtiotasolla. Näin täydennettäisiin merkittävästi niiden hyvien käytänteiden esikuva-analyysiä (benchmarking), joita tutkitaan avoimessa koordinointimenettelyssä.

4. Toimenpiteet rahoituksen kestävyyden vahvistamiseksi

4.1. Eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyys on välttämätön tavoite sosiaalisen kestävyyden takaamiseksi, ja siihen on pyrittävä tasapainoisesti politiikan eri alojen ja toimien asianmukaisella yhdistelmällä. ETSK on täysin tietoinen haasteen merkityksestä eikä lainkaan aliarvioi väestön vähenemisen vaikutusta jäsenvaltioissa - samoin kuin ehdokasmaissa - mikä näkyy huoltosuhteen kasvuna. Eurooppa on vanheneva maanosa(11), ja tästä aiheutuvat huomattavat kustannukset uhkaavat langeta tuleville sukupolville. Eläke- ja terveydenhuoltokulujen kumulatiivinen vaikutus aiheuttaa tulevaisuudessa vakavia ongelmia julkistaloudelle, sillä väestökehitys ei näytä muuttavan suuntaa lähivuosikymmeninä. ETSK pitää kuitenkin hyödyttömänä ja jopa vahingollisena tiedotusvälineiden, poliittisten tahojen ja hallituspiirien luomaa levotonta mielialaa talous- ja väestökehitysanalyysien yhteydessä. Kyseisissä analyyseissä tuodaan esille ainoastaan epätasapainon uhka, joka ilmenisi julkistaloudessa lakisääteisten eläkejärjestelmien kontrolloimattomana kehityksenä. ETSK kritisoi myös sellaisia vakuuttavasti esitettyjä näkökantoja, joissa kiistetään kaiken todennäköisyyden vastaisesti eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyyttä koskeva hyvin vakavasti otettava haaste. Komitea muistuttaa lisäksi aiempien lausuntojensa tapaan(12) siirtolaisten tekemän työn jo nykyään ilmeisestä (vaikkei sinällään ratkaisevasta) osuudesta eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyyteen edellyttäen, että kyseiset työntekijät työskentelevät laillisesti ja saavat työntekijöinä saman kohtelun kuin jäsenvaltioiden kansalaiset. ETSK korostaa kuitenkin, että on edistettävä päättäväisesti oikeudenmukaista ja kaukonäköistä unionin maahanmuuttopolitiikkaa, ja muistuttaa, että Espanjassa uusista sosiaaliturvamaksujen maksajista yksi neljästä on ollut viimeksi kuluneiden kahden vuoden aikana unionin ulkopuolisesta maasta kotoisin oleva siirtolainen.

4.1.1. Veronkierto on valitettavasti melko yleistä, ja se vahingoittaa niin työntekijöitä (puutteellinen sosiaaliturva) kuin rehellisiä yrittäjiä (laiton kilpailu) ja julkistaloutta (menetetyt verotulot). ETSK on sitä mieltä, että jäsenvaltioiden tulisi toimia nykyistä paljon määrätietoisemmin, jotta tällainen käytäntö lopetettaisiin pikaisesti.

4.2. ETSK:n mielestä kyseisiä ongelmia on käsiteltävä hyvin tasapuolisesti ja on estettävä epäluulon ja pelkojen syntyminen tai turruttavien viestien levittäminen kansalaisten keskuuteen. Eurooppalainen yhteiskunta koostuu kypsistä kansalaisista, jotka ovat valmiita kohtaamaan vaikeat tilanteet. Kansalaiset on kutsuttava osallistumaan tärkeistä aiheista käytävään keskusteluun, ja heitä on tuettava heidän pohtiessaan oikeutetusti tulevaisuuttaan vanhuusikää ajatellen. Edellä mainittu Eurobarometri-tutkimus onkin tässä yhteydessä valaiseva, sillä siinä osoitetaan, että kansalaisten enemmistö kaikissa jäsenvaltioissa on todellisuudentajuista ja vastuuntuntoista ja arvioi tulevaa eläkeaikaansa selkeästi ja harkitusti.

4.3. Ongelmia on aina tarkasteltava dynaamisen lähestymistavan avulla. ETSK muistuttaa, että monissa jäsenvaltioissa on jo toteutettu tai valmistellaan parhaillaan uudistuksia eläkejärjestelmien rahoituksellisen kestävyyden parantamiseksi. Näin ollen analyysit, joissa ei oteta huomioon kyseisten uudistusten asteittaisia vaikutuksia, voivat sisältää huomattavia arviointivirheitä.

4.3.1. Miltei kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on jo uudistettu eläkejärjestelmiä, on tiukennettu eläkkeiden määräytymisperusteita, ja tietyissä tapauksissa eläkkeitä on laskettu. Kyseiset toimet johtuvat varmasti tarpeellisesta säästöpolitiikasta, mutta julkisten eläkejärjestelmien solidaarisuustavoitetta ei kuitenkaan koskaan pidä unohtaa. Eläkejärjestelmiä ei myöskään tulisi jatkuvasti mukauttaa ilman ennakkosuunnitelmia ja asianmukaisia tarkistusaikoja. ETSK korostaa, että myös työntekijät ovat vastuussa uransa ja eläkeodotustensa luomisesta, mutta tällainen vastuullisuus ei koskaan toteudu, jos eläkkeen määriä edelleen muutetaan (eli lasketaan) tai eläkkeiden määräytymisperusteita tiukennetaan yksipuolisesti.

4.3.2. Tiettyjä uudistuksia tarkistetaan parhaillaan, ja tässä yhteydessä on havaittu, että julkistalouteen kohdistuvien kielteisten vaikutusten uhkaa voidaan vähentää huomattavasti. Italiassa vuonna 1997 toteutettua eläkejärjestelmien uudistusta voidaan tosin vielä parantaa, mutta on kuitenkin jo nähtävissä, että Italia tulee kuulumaan niihin Euroopan maihin, joissa menojen vaihtelut ovat vähäisimmät (vain 1,7 % ajanjaksona 2000-2050). Myös Ruotsi mainitaan komission - sekä joidenkin yksityisten tutkimuskeskusten - ennusteissa valtiona, jossa menot tulevat kasvamaan vain hyvin vähän. Ruotsi ja Alankomaat ovat mielenkiintoisia esimerkkejä siitä, miten erilaisten järjestelmien tasapaino vaikuttaa myönteisesti myös julkisten järjestelmien kestävyyteen ja voi auttaa pitämään menot alhaisina absoluuttisin luvuin ilmaistuna. Kasvavien menojen ongelmaa ei tule aliarvioida vaan sitä on tarkasteltava eri näkökohdista ja myös korkeiden eläkemenojen ongelman yhteydessä sekä suhteessa bruttokansantuotteeseen ja sosiaalimenoihin yleensä. Komission ennusteiden mukaan jäsenvaltioiden eläkemenot saattavat kasvaa keskimäärin 3-4 prosenttiyksikköä bruttokansantuotteesta, tietyissä maissa jopa 6-7 prosenttiyksikköä bruttokansantuotteesta. Nämä luvut ovat epäilemättä korkeita ja huolestuttavia. ETSK painottaa kuitenkin, että tällaisella menojen kasvulla on hyvin erilainen merkitys eri jäsenvaltioissa ja että asiaa tulisi arvioida huolellisesti ja kulloisetkin kansalliset erityispiirteet huomioon ottaen. Esimerkiksi maassa, jossa menojen kasvu on huomattava, tulisi ottaa huomioon julkistalouden tila, verotulojen kehittämismahdollisuudet, sosiaaliturvapolitiikan vakaus ja ennakoitavuus, eläkeläisten elämänlaatu verrattuna työssäkäyvien elämänlaatuun, yleinen kehitystaso, kyky poistaa sosiaalisia ja alueellisia eroja sekä menojen kasvun ennustettava kesto. Tässä yhteydessä kyky palauttaa lisääntyneet menot entiselleen ja tähän tarvittava aika vaikuttavat yhtä tärkeiltä kuin menojen kasvun laajuus(13).

4.3.3. ETSK vahvistaa olevansa perustellusti vakuuttunut siitä, että pisimmälle viedyt, tasapainoisimmat ja hyväksyttävimmät uudistukset perustuvat työmarkkinaosapuolten ja hallitusten yksimielisyyteen. Komitea viittaa äskettäin antamaansa lausuntoon aiheesta "Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla"(14).

4.3.4. Käytettävissä olevan asiakirja-aineiston perusteella laadittuun analyysiin sisältyy mielenkiintoisia lukuja, jotka voivat olla pohjana innovatiivisille, joustaville ja tehokkaille ratkaisuille. Komission talouden ja rahoituksen pääosaston tutkimuksesta(15) esimerkiksi ilmenee, että jos työllisyysaste kasvaisi asteittain viisi prosenttia, voitaisiin säästää summa, joka vastaa 0,5:tä prosenttia bruttokansantuotteesta, ja että työuran pidentäminen vuodella tuottaisi säästön, joka vastaa 0,84:ää prosenttia bruttokansantuotteesta. Kuten kohdassa 3.1 todettiin, työelämän jatkamiseen tähtäävien toimien on perustuttava vapaaehtoisuuteen, mutta jos huomattava prosenttiosuus työntekijöistä pysyisi työelämässä asianmukaisten kannustimien avulla vielä kaksi tai kolme vuotta eläkeiän saavuttamisen jälkeen, hyödyt voisivat olla moninkertaisia.

5. Ehdotukset avoimen koordinointimenetelmän käyttöön ottamiseksi eläkeasioissa

5.1. Edellä olevissa kohdissa esitetyt seikat, jotka voivat täydentää eläkeuudistuksia koskevia poliittisia vaihtoehtoja, johtavat lähes kaikki(16) siihen päätelmään, että aloitteet on tehtävä jäsenvaltiotasolla, mutta niiden tehokkuutta on parannettava avoimen koordinointimenetelmän mukaisella vertailulla ja tutkimuksella. ETSK korostaa kyseisen menetelmän mahdollisuuksia, kun pyritään etsimään innovatiivisia ratkaisuja, kehittämään kykyä tehdä analyysejä ja vertailuja jäsenvaltioiden välillä ja varmistamaan yhteinen pyrkimys eläkejärjestelmien sosiaaliseen ja rahoitukselliseen kestävyyteen. Komitea painottaa myös yhtäältä työmarkkinaosapuolten (etenkin jäsenvaltiotasolla) ja toisaalta ehdokasmaiden jatkuvaa osallistumista, kuten se jo todennut edellä mainituissa lausunnoissaan.

5.2. Tässä yhteydessä on välttämätöntä kehittää ennakoivia indikaattoreita, joiden avulla voidaan mitata - jo toteutetut uudistukset asteittain huomioon ottaen - eläkejärjestelmien todellista mukauttamista sosiaalisiin tarpeisiin, sukupuolinäkökohtiin sekä työmarkkinoiden kehittymiseen ja makrotaloudellisten ja budjettia koskevien edellytysten kehittymiseen jäsenvaltioissa. Näin voidaan jäsenvaltioiden kertomuksissa esitettävien lukujen ja analyysien ohella kehittää jäsenvaltioiden hyväksymä indikaattorikehys, jonka avulla pystytään säännöllisesti tutkimaan niin budjettiin kohdistuvia vaikutuksia kuin sosiaalisia kehityskulkuja.

5.3. ETSK ehdottaa, että keskusteluissa käsiteltäisiin ensisijaisesti työelämässä pysymiseen kannustavia toimia ja siihen tähtäävää motivointia. Lisäksi tulisi tarkastella asianomaisia parhaita käytänteitä koskevan täsmällisen esikuva-analyysin (benchmarking) kehittämistä.

5.4. Lopuksi ETSK muistuttaa, että ehdokasmaat on mahdollisimman pian integroitava avoimen koordinointimenetelmän kehittämiseen eläkeasioissa, ja korostaa, että huomattavat erot tulevien jäsenvaltioiden eläkejärjestelmissä, kuten myös makrotaloudelliset ja tuloerot, aiheuttavat uusia ongelmia, mutta tarjoavat myös merkittäviä yhteistyö- ja integraatiomahdollisuuksia kyseisille maille Euroopan taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen yhteydessä.

Bryssel, 29. toukokuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Lausunnot aiheista "Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestävyys", EYVL C 48, 21.2.2002 ja "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle - Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla", EYVL C 48, 21.2.2002.

(2) Puheenjohtajan päätelmät, kohta 30.

(3) KOM(2002) 9 lopullinen, 24.1.2002.

(4) "Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestävyys", EYVL C 48, 21.2.2002.

(5) "Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestävyys", EYVL C 48, 21.2.2002.

(6) Ruotsalaisessa järjestelmässä työttömyyden, sairauden ja opintojen aikana saaduista korvauksista kertyy eläkettä. Eläkettä kartuttava osa valtion opintotuesta vastaa noin 20:tä prosenttia keskitulosta. Irlannissa on ensimmäisen pilarin järjestelmissä jo pitkään kertynyt eläkeoikeuksia tosiasiallisten maksujen ja lakisääteisten sosiaalietuuksien saajille myönnettyjen maksujen yhdistelmän kautta.

(7) "Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestävyys", EYVL C 48, 21.2.2002.

(8) "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle - Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla", EYVL C 48, 21.2.2002; "Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestävyys", EYVL C 48, 21.2.2002; "Ikääntyvät työntekijät", EYVL C 14, 16.1.2001.

(9) Ks. etenkin komission raportti "Työvoimaosuuden nostaminen ja aktiivisen ikääntymisen edistäminen", KOM(2002) 9 lopullinen.

(10) On muistettava, että varhaiseläkkeelle siirtyminen on vaikuttanut ja vaikuttaa huomattavasti julkisten eläkejärjestelmien budjettiin etenkin sen vuoksi, että niiden vuosien aikana, jolloin yhtenäismarkkinoiden kehittämisnäkymät suosivat yritysten uudelleenorganisointia, työpaikkoja väheni enemmän kuin uusia syntyi markkinaodotusten perusteella. EU:ssa siirtyi kyseisenä aikana varhaiseläkkeelle 15-20 miljoonaa henkilöä.

(11) "Euroopan unionin väestötilanne ja tuleva väestökehitys", CES 930/1999 fin.

(12) Tiedonanto aiheesta "Euroopan unionin väestötilanne ja tuleva väestökehitys", CES 930/99 fin ja lausunto aiheesta "Komission tiedonanto - Yhteinen strategia sosiaalisen suojelun uudistamiseksi", EYVL C 117, 26.4.2000.

(13) Ks. tässä yhteydessä Merril Lynchin tutkimuksessa käytetyt kriteerit, joiden avulla arvioidaan eläkeuudistusten kestävyyttä Euroopassa.

(14) EYVL C 48, 21.2.2002.

(15) "Reforms of the Pension Systems in the EU: an Analysis of the Policy Options", luku 5.

(16) Lukuun ottamatta kohdassa 2.5.5 käsiteltyä yhteisökehystä toisen ja kolmannen pilarin järjestelmiin kuuluvien eläkkeiden siirron helpottamiseksi.