Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta, joka koskee tiettyjen säännöstöjen ja niihin liittyviin yleissopimuksiin tehtävien muutosten lopullista hyväksymistä /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Tämä komission ehdotus koskee unionin kannan vahvistamista Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) eri elimissä seuraavista seikoista: (a) IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevan säännöstön (IMO Instruments Implementation Code), jäljempänä ’III-säännöstö’, lopullinen hyväksyminen; (b) hyväksyttyjä laitoksia koskevan säännöstön (IMO Code for Recognised Organisations ), jäljempänä ’RO-säännöstö’, lopullinen hyväksyminen; (c) tiettyihin kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtävien muutosten lopullinen hyväksyminen; sekä (d) näiden muutosten hyväksyminen asianomaisten yleissopimusten määräysten mukaisesti. 1.1. III-säännöstö III-säännöstön luonnoksen tavoitteena on parantaa meriturvallisuutta ja meriympäristön suojelua yleisesti sekä auttaa sopimusvaltioita panemaan täytäntöön seuraavat asiakirjat: · vuonna 1974 tehty kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä, sellaisena kuin se on muutettuna (SOLAS 1974), ja siihen liittyvä vuoden 1988 pöytäkirja; · vuonna 1973 tehty kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä, sellaisena kuin se on muutettuna siihen liittyvillä vuosien 1978 ja 1997 pöytäkirjoilla (MARPOL 73/78); · vuonna 1972 tehty yleissopimus kansainvälisistä säännöistä yhteentörmäämisen estämiseksi merellä, sellaisena kuin se on muutettuna (COLREG 1972); · vuonna 1966 tehty kansainvälinen lastiviivayleissopimus (LL 1966) ja siihen liittyvä vuoden 1988 pöytäkirja; · vuonna 1978 tehty kansainvälinen yleissopimus merenkulkijoiden koulutuksesta, pätevyyskirjoista ja vahdinpidosta, sellaisena kuin se on muutettuna (STCW); sekä · vuonna tehty 1969 kansainvälinen aluksenmittausyleissopimus (TONNAGE 1969). III-säännöstö sisältää sekä sitovia määräyksiä että suosituksia, joissa käsitellään niitä näkökohtia, jotka sopimuspuolten on otettava huomioon, jotta voidaan saattaa täysimääräisesti ja kaikilta osin voimaan kaikkien niiden sovellettavien kansainvälisten asiakirjojen määräykset, joissa ne ovat sopimuspuolina. III-säännöstö kattaa · lippu-, rannikko- ja satamavaltioiden osalta täytäntöönpanostrategiaa koskevat yleiset määräykset, soveltamisalan, ensi vaiheen toimet, tietojen antamisen, rekisterien ylläpidon ja laadun parantamisen; · lippuvaltioiden osalta täytäntöönpanon, valtuuttamisen, täytäntöönpanon valvonnan, lippuvaltioiden katsastajat, lippuvaltion suorittamat tutkinnat, arvioinnin ja tarkastelun; · rannikkovaltioiden osalta täytäntöönpanon, täytäntöönpanon valvonnan, arvioinnin ja tarkastelun; · satamavaltioiden osalta täytäntöönpanon, täytäntöönpanon valvonnan, arvioinnin ja tarkastelun. 1.2. RO-säännöstö RO-säännöstön luonnoksen tavoitteena on antaa lippuvaltioille standardi hyväksyttyjen laitosten arviointia ja valtuuttamista varten sekä mekanismi hyväksyttyjen laitosten yhdenmukaista, tehokasta ja toimivaa valvontaa varten. Lisäksi sen tavoitteena on selkeyttää valtuutuksen saaneiden hyväksyttyjen laitosten vastuualueita ja valtuutuksen laajuutta. RO-säännöstö kattaa · vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ihmishengen turvallisuudesta merellä, sellaisena kuin se on muutettuna (SOLAS 1974); · alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvän vuoden 1978 pöytäkirjan; · vuonna 1966 tehtyyn kansainvälisen lastiviivayleissopimukseen liittyvän vuoden 1988 pöytäkirjan. RO-säännöstöä sovelletaan kaikkiin laitoksiin, joiden hyväksymistä harkitaan tai jotka jokin lippuvaltio on hyväksynyt suorittamaan puolestaan lakisääteisiä todistuksia ja palveluita sitovien IMO-asiakirjojen ja kansallisen lainsäädännön nojalla, ja kaikkiin lippuvaltioihin, jotka aikovat myöntää tällaisen hyväksynnän. RO-säännöstö sisältää sitovia määräyksiä valtuuttamisesta ja tietojen antamisesta, ja siinä määrätään · sitovista vaatimuksista, jotka laitoksen on täytettävä, jotta lippuvaltio voi antaa sille hyväksynnän; · sitovista vaatimuksista, jotka hyväksytyn laitoksen on täytettävä, jotta se voi tarjota lakisääteisiä todistuksia ja palveluita sen lippuvaltion puolesta, joka sen on valtuuttanut; · sitovista vaatimuksista, joita lippuvaltion on noudatettava valtuuttaessaan hyväksytyn laitoksen; · ohjeista, joita lippuvaltion on noudatettava valvoessaan hyväksyttyjä laitoksia. 1.3. Säännöstöjen lopullinen hyväksyminen 1.3.1. III-säännöstön lopullinen hyväksyminen IMOn meriympäristön suojelukomitea hyväksyi III-säännöstön 64. istunnossaan (lokakuussa 2012) ja IMOn meriturvallisuuskomitea 91. istunnossaan (marraskuussa 2012). IMOn 28. yleiskokouksen odotetaan hyväksyvän III-säännöstön lopullisesti joulukuussa 2013. 1.3.2. RO-säännöstön lopullinen hyväksyminen IMOn meriympäristön suojelukomitea hyväksyi RO-säännöstön 64. istunnossaan (lokakuussa 2012) ja IMOn meriturvallisuuskomitea 91. istunnossaan (marraskuussa 2012). Näiden komiteoiden odotetaan hyväksyvän RO-säännöstön lopullisesti 65. ja 92. istunnossaan touko- ja kesäkuussa 2013. 1.4. Asiaankuuluvien kansainvälisten yleissopimusten muuttaminen 1.4.1. III-säännöstöön tehtävien muutosten lopullinen hyväksyminen IMOn meriympäristön suojelukomitea teki 64. istunnossaan muutoksia vuosien 1978 ja 1997 pöytäkirjoihin, jotka liittyvät MARPOL-yleissopimukseen, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 66. istunnossaan vuonna 2014. IMOn meriturvallisuuskomitea teki 91. istunnossaan muutoksia SOLAS-yleissopimukseen ja vuoden 1988 pöytäkirjaan, joka liittyy lastiviivayleissopimukseen, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvän lippuvaltioiden auditointijärjestelmän tulee sitovia. Komitean odotetaan tekevän muutoksia STCW-yleissopimukseen 92. istunnossaan kesäkuussa 2013 samassa tarkoituksessa. Komitean odotetaan hyväksyvän tässä kohdassa tarkoitetut muutokset lopullisesti 93. istunnossaan vuonna 2014. IMOn meriturvallisuuskomitea teki 91. istunnossaan parannettuja muutoksia lastiviiva-, COLREG- ja TONNAGE-yleissopimuksiin, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia. IMOn yleiskokouksen on tarkoitus käsitellä näitä muutoksia ja hyväksyä ne lopullisesti 28. yleiskokouksessaan. 1.4.2. RO-säännöstöön tehtävien muutosten lopullinen hyväksyminen IMOn meriympäristön suojelukomitea teki 64. istunnossaan muutoksia vuoden 1978 pöytäkirjaan, joka liittyy MARPOL-yleissopimukseen, jotta RO-säännöstöstä tulee sitova. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 65. istunnossaan toukokuussa 2013. IMOn meriturvallisuuskomitea teki 91. istunnossaan muutoksia SOLAS-yleissopimukseen ja vuoden 1988 pöytäkirjaan, joka liittyy lastiviivayleissopimukseen, jotta RO-säännöstöstä tulee sitova. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 92. istunnossaan. 1.4.3. Hyväksyminen asianomaisten yleissopimusten määräysten mukaisesti ja voimaantulo sekä varaumat Kun toimivaltainen IMOn komitea tai tarvittaessa yleiskokous on tehnyt ja hyväksynyt lopullisesti muutokset edellä mainittuihin yleissopimuksiin, muutokset toimitetaan sopimuspuolille, joita asia koskee, jotta nämä voivat antaa hiljaisesti tai nimenomaisesti suostumuksensa tulla mainittujen muutosten sitomiksi asiaa koskevan yleissopimuksen määräysten mukaisesti. Yksikään edellä mainituista yleissopimuksista ei sisällä lausekkeita, jotka estävät varaumien esittämisen muutoksiin. 1.4.4. Tiivistelmätaulukko Edellä kuvatut vaiheet esitetään lyhyesti seuraavassa tiivistelmätaulukossa: Säännöstö tai yleissopimus || Hyväksyminen komiteoissa || Arvioitu lopullinen hyväksyminen komiteoissa tai yleiskokouksessa || Hyväksymistapa || Määräaika || Arvioitu hyväksyminen asianomaisten yleissopimusten määräysten mukaisesti || Muutosten arvioitu voimaantulo III-säännöstö || MEPC[1] 64, lokakuu 2012 MSC[2] 91, marraskuu 2012 || IMOn 28. yleiskokous, joulukuu 2013 || -/- || -/- || -/- || -/- Lastiviivayleissopimus, 1966 (III-säännöstö) || MSC91, marraskuu 2012 || IMOn 28. yleiskokous, joulukuu 2013 || Yksimielinen ja hiljainen tai || 3 vuotta || 1.1.2017 || 1.1.2018[3] 2/3-enemmistö ja nimenomainen || Edellytyksenä riittävä määrä nimenomaisia hyväksyntiä || || 12 kuukautta sen jälkeen, kun nimenomaiset hyväksynnät on vastaanotettu Aluksenmittausyleissopimus, 1969 (III-säännöstö) || MSC91, marraskuu 2012 || IMOn 28. yleiskokous, joulukuu 2013 || Yksimielinen ja hiljainen tai || 2 vuotta || 1.1.2016 || 1.1.2017[4] 2/3-enemmistö ja nimenomainen || Edellytyksenä riittävä määrä nimenomaisia hyväksyntiä || || 12 kuukautta sen jälkeen, kun nimenomaiset hyväksynnät on vastaanotettu Säännöt yhteentörmäämisen estämiseksi merellä (III-säännöstö) || MSC91, marraskuu 2012 || IMOn 28. yleiskokous, joulukuu 2013 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || 18 kuukautta || 1.7.2015 || 1.1.2016 RO-säännöstö || MEPC64, lokakuu 2012 MSC91, marraskuu 2012 || MEPC65, toukokuu 2013 MSC92, kesäkuu 2013 || -/- || -/- || -/- || -/- MARPOL-pöytäkirja, 1978 (RO-säännöstö) || MEPC64, lokakuu 2012 || MEPC65, toukokuu 2013 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || ≥ 10 kuukautta || 1.4.2014 || 1.10.2014 SOLAS-yleissopimus ja lastiviivayleissopimukseen liittyvä pöytäkirja, 1988 (RO-säännöstö) || MSC91, marraskuu 2012 || MSC92, kesäkuu 2013 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || ≥ 1 vuosi || 1.7.2014 || 1.1.2015 MARPOL-pöytäkirjat, 1978 ja 1997 (III-säännöstö) || MEPC64, lokakuu 2012 || MEPC66, maaliskuu 2014 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || ≥ 10 kuukautta || 1.2.2015[5] || 1.8.2015[6] SOLAS-yleissopimus ja lastiviivayleissopimukseen liittyvä pöytäkirja, 1988 (III-säännöstö) || MSC91, marraskuu 2012 || MSC93, toukokuu 2014 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || ≥ 1 vuosi || 1.7.2015 || 1.1.2016 STCW-yleissopimus ja STCW-säännöstön A osa (III-säännöstö) || MSC92, kesäkuu 2013 || MSC93, toukokuu 2014 || 2/3-enemmistö ja hiljainen || ≥ 1 vuosi || 1.7.2015 || 1.1.2016 1.5. Asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö 1.5.1. Direktiivi 2009/15/EY Alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/15/EY[7], jäljempänä ’direktiivi’, kumottiin ja osittain korvattiin alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/57/EY[8]. Direktiivillä säännellään jäsenvaltioiden ja sellaisten hyväksyttyjen laitosten välisiä suhteita, jotka jäsenvaltiot valtuuttavat suorittamaan lakisääteisiä tehtäviä puolestaan. 1.5.2. Asetus (EY) N:o 391/2009 Alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 391/2009[9], jäljempänä ’asetus’, muutettiin neuvoston direktiivissä 94/57/EY säädettyä luokituslaitosten hyväksymistä ja arviointia koskevaa järjestelmää ja korvattiin se. Asetuksessa säädetään vaatimuksista ja velvollisuuksista, jotka laitoksen on täytettävä, jotta se saa EU:n hyväksynnän ja voi säilyttää sen. Nämä edellytykset koskevat sekä lakisääteisiä toimia että luokitustehtäviä, ja niistä säädetään[10] asetuksen 8 artiklan 4 kohdassa, 9 artiklassa, 10 artiklassa ja 11 artiklassa, ja ne esitetään myös liitteessä I. Asetuksessa asetettujen edellytysten erityisenä tavoitteena on parantaa kaikkien alusten turvallisuutta kunkin hyväksytyn laitoksen luokassa ja estää näistä aluksista johtuva pilaantuminen[11]. Edellytysten sanamuoto on yleisluonteinen, eikä niissä tehdä eroa lipun perusteella. Asetuksessa säädetään myös EU:n hyväksynnän myöntämisestä ja peruuttamisesta, komission säännöllisin väliajoin tekemästä hyväksyttyjen laitosten arvioinnista sekä seuraamuksista sääntöjen noudattamatta jättämisen varalta. 1.5.3. Direktiivi 2009/21/EY Lippuvaltiota koskevien vaatimusten noudattamisesta annetussa direktiivissä 2009/21/EY[12], joka on myös osa kolmatta meriturvallisuuspakettia, säädetään velvollisuuksista, jotka jäsenvaltioiden on lippuvaltioina täytettävä. Näitä ovat erityisesti jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimet, jotta niiden hallinnolle voidaan tehdä IMO-auditointi vähintään joka seitsemäs vuosi. Tämän säännöksen voimassaolo päättyy kuitenkin ”viimeistään 17 päivänä kesäkuuta 2017 tai jonakin aikaisempana, komission 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen vahvistamana päivänä IMO:n jäsenvaltioille pakollisen auditointijärjestelmän tultua voimaan.” 1.5.4. Direktiivi 2008/106/EY Merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta annetussa direktiivissä 2008/106/EY[13] säädetään muun muassa unionin merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta, joka perustuu STCW-yleissopimuksessa ja siihen liittyvissä STCW-ohjeissa asetettuihin koulutusvaatimuksiin, sekä vahtihenkilöstön vähimmäislepoajoista, jotka ovat STCW-yleissopimuksen mukaisia. Direktiivissä 2008/106/EY säädetään myös erityisistä velvollisuuksista, joita jäsenvaltioiden on noudatettava lippu- ja satamavaltioina. Näitä ovat a) menettelyt ja yhteiset perusteet, joiden avulla jäsenvaltiot voivat tunnustaa kolmansien maiden myöntämät pätevyyskirjat, jotka perustuvat STCW-yleissopimuksessa sovittuihin koulutus- ja pätevyyskirjavaatimuksiin; b) perusteet merenkulkualan oppilaitoksia, koulutusohjelmia ja kursseja koskevien tarkastusten suorittamiselle; c) säännökset satamaviranomaisten velvoitteesta tarkastaa alukset ja satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta; d) säännökset jäsenvaltioiden velvoitteesta valvoa täytäntöönpanoa, mukaan lukien petosten ennaltaehkäiseminen ja seuraamusjärjestelmän käyttöönotto. 1.6. EU:n toimivalta Kun otetaan huomioon edellä esitetty asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö, komissio katsoo, että III-säännöstön ja RO-säännöstön luonnosten sekä kohdissa 1.1 ja 1.2 tarkoitettuihin yleissopimuksiin tehtävien muutosten lopullinen hyväksyminen kuuluu EU:n yksinomaiseen toimivaltaan, jonka unioni on saanut SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla, siltä osin kuin kyseessä olevien kansainvälisten asiakirjojen hyväksyminen voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden soveltamisalaa. Tässä yhteydessä on otettava huomioon seuraavat seikat: 1. III-säännöstön luonnoksella on tarkoitus korvata päätöslauselma A.973(24), joka sisältää voimassa olevan velvoittavien IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevan säännöstön, joka puolestaan korvasi päätöslauselman A.847(20), jota jäsenvaltioiden on sovellettava direktiivin 2009/15/EY 3 artiklan 1 kohdan nojalla. 2. Edellä mainitulla direktiivillä ja asetuksella (EY) N:o 391/2009 säännellään tyhjentävästi RO-säännöstön kohdetta suoraan tai viittaamalla IMOn päätöslauselmien numeroihin. 3. Direktiivin 2009/15/EY 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa: ”Uusien säädösten tai 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin kansainvälisiin yleissopimuksiin liittyvien pöytäkirjojen antamisen seurauksena neuvosto päättää, komission ehdotuksesta ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden parlamentaariset menettelyt sekä IMO:n asiaa koskevat menettelyt, näiden uusien säännösten tai näiden pöytäkirjojen ratifiointia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä huolehtien siitä, että niitä sovelletaan yhdenmukaisesti ja samanaikaisesti kaikissa jäsenvaltioissa”. 4. Määritelmä ”kansainväliset yleissopimukset” annetaan sekä direktiivissä 2009/15/EY (2 artiklan d alakohta) että asetuksessa (EY) N:o 391/2009 (2 artiklan b alakohta). Se kattaa SOLAS-, MARPOL- ja lastiviivayleissopimukset, näihin yleissopimuksiin liittyvät pöytäkirjat ja näiden yleissopimusten muutokset sekä asiaankuuluvat sitovat säännöstöt, sellaisina kuin ne ovat voimassa. 5. Direktiivillä 2008/106/EY säännellään tyhjentävästi velvollisuuksia, joita jäsenvaltioiden on lippu- ja satamavaltioina noudatettava STCW-yleissopimuksen yhteydessä. Vaikka unioni ei olekaan IMOn jäsen, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltiot eivät saa ottaa itselleen velvoitteita, jotka todennäköisesti vaikuttavat EU:n sääntöihin, jotka on annettu perussopimusten tavoitteiden saavuttamiseksi, jollei jäsenvaltioita ole valtuutettu ottamaan tällaisia velvoitteita neuvoston päätöksellä, jota komissio on ehdottanut. Valtuuttamisen tarve koskee siksi kaikkia tällaisia velvoitteita riippumatta asianomaisen kansainvälisen asiakirjan kohteesta. 1.7. Ristiriidat IMO-säännöstöjen luonnosten ja EU:n lainsäädännön välillä Komissio katsoo, että säännöstöt ovat yleisesti ottaen yhteensopivia EU:n lainsäädännön kanssa. Poikkeuksena ovat kuitenkin jäljempänä esitetyt alat. 1.7.1. III-säännöstön luonnos 1.7.1.1. Luokitustodistus ja lakisääteinen todistuskirja III-säännöstön 2 osan 16 jakson mukaan lippuvaltioiden on laadittava resurssien ja menettelyiden vähimmäisluettelo turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevan ohjelman hallinnoimiseksi. Kyseisen jakson 1 kohdan mukaan luetteloon on sisällyttävä hallinnolliset ohjeet sovellettavien kansainvälisten sääntöjen ja määräysten täytäntöönpanemiseksi sekä tarvittavien kansallisten tulkintamääräysten laatimiseksi ja levittämiseksi, mukaan lukien lippuvaltion SOLAS-yleissopimuksen XI-1 luvun 1 säännön mukaisesti hyväksymän luokituslaitoksen myöntämät todistukset, joita lippuvaltio vaatii sen osoittamiseksi, että rakenteelliset, mekaaniset, sähköiset ja/tai muut vaatimukset täyttyvät siinä kansainvälisessä yleissopimuksessa, jossa lippuvaltio on sopimuspuolena, tai että lippuvaltion kansallisten määräysten mukainen vaatimus täyttyy. Asetuksessa (EY) N:o 391/2009 ja direktiivissä 2009/15/EY määritellään kaksi erilaista todistusta, joita luokituslaitokset voivat myöntää. Nämä ovat lakisääteinen todistuskirja, joka laaditaan lippuvaltion toimesta tai puolesta kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti, ja luokitustodistus, joka on hyväksytyn laitoksen laatima asiakirja, jossa todistetaan aluksen kunnon soveltuvuus erityiseen tarkoitukseen tai käyttöön kyseisen hyväksytyn laitoksen vahvistamien ja julkistamien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti. Näistä säännöksistä poiketen III-säännöstön luonnoksen 16 jaksossa ilmeisesti edellytetään, että kaikki luokituslaitosten myöntämät todistukset myönnetään lippuvaltion pyynnöstä ja että niiden on siksi oltava kyseisen valtion hallinnollisten ohjeiden mukaisia. Tämän on katsottava tarkoittavan myös EU:n luokitustehtäviä ja -todistuksia, erityisesti niitä, joita vaaditaan osoituksena SOLAS-yleissopimuksen II-I luvun, A-1 osan 3-1 säännön[14] noudattamisesta. Nämä toimet säilyvät kuitenkin hyväksyttyjen laitosten toimina eikä niitä voida turvata valtion toimilla. Siksi on olemassa vaara siitä, että edellä mainitussa asetuksessa asetetut luokitustehtäviä ja -todistuksia koskevat edellytykset tai näiden edellytysten täyttämiseksi toteutettavat toimet kyseenalaistetaan perusteettomasti kolmansissa maissa tai hyväksytyissä laitoksissa, koska näissä maissa noudatetaan erilaisia hallinnollisia ohjeita. 1.7.1.2. Hyväksyttyjen laitosten valtuuttaminen III-säännöstön luonnoksen 2 osan 18 jakson johdantokappaleen mukaan lippuvaltion, joka valtuuttaa hyväksytyn laitoksen tekemään puolestaan katsastuksia, tarkastuksia ja auditointeja, myöntämään todistuksia ja muita asiakirjoja, merkitsemään aluksia sekä suorittamaan muita IMOn yleissopimusten tai kansallisen lainsäädännön nojalla edellytettyjä lakisääteisiä tehtäviä, on ainoastaan lippunsa alla purjehtivien alusten osalta säänneltävä tällaisia valtuutuksia kansainvälisten sitovien asiakirjojen sovellettavien vaatimusten mukaisesti. Asetuksen (EY) N:o 391/2009 mukaan hyväksyntä annetaan EU:n tasolla, ja luokituslaitos voi hyväksynnän saatuaan suorittaa sekä lakisääteisiä toimia että luokitustehtäviä EU:ssa. Hyväksyntä annetaan myös luokituslaitoksen maailmanlaajuista toimintaa varten. Asetuksessa luetellut vähimmäisvaatimukset ja velvollisuudet (joista monet ovat luonteeltaan rakenteellisia) koskevat laitoksen koko toimintaa tekemättä eroa lipun perusteella. Edellä mainitun, III-säännöstön luonnoksessa olevan rajoituksen, jonka mukaan lippuvaltio sääntelee laitoksen toimintaa pelkästään sen oman lipun alla purjehtivien alusten osalta, voidaan nähdä olevan ristiriidassa niiden EU:n tasolla sovellettujen vaatimusten kanssa, jotka ovat ehdoton edellytys hyväksynnän myöntämiselle ja säilyttämiselle. On kuitenkin huomattava, että hyväksynnän antaa komissio ja että jäsenvaltiot voivat ainoastaan valtuuttaa EU:n tasolla hyväksytyt laitokset. 1.7.1.3. Erityiset edellytykset III-säännöstön luonnoksen 18 jakso näyttää antavan tyhjentävän luettelon aloista, joilla valtiot voivat puuttua hyväksytyn laitoksen toimintaan tiettyjen standardien noudattamisen varmistamiseksi. Vaikka nämä edellytykset on määritelty leveästi, ne eivät kata kaikkia asetuksessa säädettyjä vähimmäisvaatimuksia, kuten vähimmäisvaatimusta B.5 (teollis- ja tekijänoikeudet) tai asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa säädettyjä velvollisuuksia, jotka koskevat luokitussääntöjen yhdenmukaistamista ja vastavuoroista tunnustamista. Tämä koskee myös direktiivissä 2009/15/EY vahvistettuja jäsenvaltioiden velvollisuuksia, esimerkiksi 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä taloudellista vastuuta. III-säännöstön luonteesta ja sen 6 jaksossa mainitusta soveltamisalasta (säännöstössä pyritään käsittelemään näkökohtia, jotka sopimuksen tekevän hallituksen tai muun sopimuspuolen on otettava huomioon, jotta kaikkien niiden sovellettavien kansainvälisten asiakirjojen määräykset voidaan saattaa täysimääräisesti ja kaikilta osin voimaan, joissa ne ovat sopimuspuolina) ilmenee kuitenkin, että säännöstön määräyksiä on – jollei sitä ole nimenomaisesti kielletty – pidettävä vähimmäisvaatimuksina, joita sopimusvaltiot voivat työstää ja kehittää edelleen, mikä on myös asetuksen (EY) N:o 391/2009 johdanto-osan 4 kappaleessa esitetty tavoite. 1.7.1.4. Luokitussääntöjen soveltaminen III-säännöstön luonnoksen 2 osan 19 jakson mukaan yksikään lippuvaltio ei saa valtuuttaa hyväksyttyjä laitoksiaan soveltamaan muihin aluksiin kuin niihin, joilla on oikeus purjehtia sen lipun alla, edellytyksiä, jotka koskevat luokitussääntöjä, -vaatimuksia ja -menettelyjä, tai toteuttamaan muita lakisääteisiä todistuksenantoprosesseja, jotka menevät yleissopimuksissa asetettuja vaatimuksia ja sitovia IMO-asiakirjoja pidemmälle. Näin ollen lippuvaltio voi asettaa valtuuttamilleen luokituslaitoksille edellytyksiä, jotka menevät yleissopimuksissa asetettuja vaatimuksia ja sitovia IMO-asiakirjoja pidemmälle, ainoastaan niiden alusten osalta, jotka purjehtivat sen lipun alla. Toisaalta taas jokainen lippuvaltio voi asettaa tällaisia edellytyksiä, jotka ovat IMOn yleissopimusten tai muiden sitovien IMO-asiakirjojen mukaisia, mukaan lukien III-säännöstö ja RO-säännöstö. Kuten edellä esitetystä ilmenee, monet edellä mainitun asetuksen ja direktiivin sisältämistä vaatimuksista eivät kuulu tämän määräyksen soveltamisalaan. Lisäksi säännöstöjen valmisteluvaihe osoitti, että eräät maat pitävät joitakin näistä edellytyksistä niiden täysivaltaisuuteen puuttumisena. Tämä huoli on kuitenkin perusteeton seuraavista syistä: · Luokituslaitokset voivat edelleenkin itse laatia omat sääntönsä ja menettelynsä sopivaksi katsomallaan tavalla edellyttäen, että ne täyttävät IMOn tavoitesuuntautuneet standardit. Ne vahvistavat mainitut säännöt ja menettelyt täysin riippumattomasti. · Näin ollen luokitusselvitysten toteuttaminen ja luokitustodistusten myöntäminen, joiden avulla pyritään toteamaan ja todistamaan mainittujen sääntöjen ja menettelyjen noudattaminen, ovat luonteeltaan puhtaasti yksityisiä eivätkä jonkin valtion toteuttamia tai sen puolesta toteutettuja toimintoja. · Luokitustehtävien ja -todistusten luonteen yksityisyyttä ei muuta se, että ne sisällytetään osaksi lakisääteisiä todistuksia ja palveluita koskevaa määritelmää. Sitä ei muuta myöskään se tosiseikka, että SOLAS-yleissopimuksen II-I luvun, A-1 osan, 3-1 säännön mukaan sopimuspuolten on varmistettava, että niiden lipun alla purjehtivat alukset täyttävät hallinnon hyväksymän luokituslaitoksen asettamat rakenteelliset, mekaaniset ja sähköiset vaatimukset: kuten tämän määräyksen sanamuodosta ilmenee, nämä vaatimukset ovat luokituslaitosten eivätkä hyväksyvän valtion asettamia. · Kukin luokituslaitos voi päättää itse, tekeekö se valtuutussopimuksia lippuvaltioiden kanssa vai ei eli hyväksyykö vai hylkääkö se hyväksynnän edellytyksenä olevat lippuvaltioiden ehdot mainittujen luokitussääntöjen ja -menettelyjen osalta. · Siksi kunkin hyväksytyn laitoksen on huolehdittava siitä, että eri lippuvaltioiden kanssa sovitut velvoitteet ovat yhteensopivia. Vaikka on mahdollista, että eri valtioiden asettamat hyväksynnän ehdot, jotka koskevat luokitustehtäviä ja ‑todistuksia, eivät ole yhteensopivia, tästä ei kuitenkaan voi missään tapauksessa syntyä täysivaltaisuusoikeuksia koskevaa ristiriitaa. Ainoa seuraus on se, että laitos ei voi saada hyväksyntää yhtäaikaisesti kaikilta näiltä valtioilta tai osalta niistä. Meriliikennekatastrofit, kuten Erika- ja Prestige-säiliöalusten onnettomuudet (Erika ja Prestige purjehtivat silloisten kolmansien maiden lipun alla mutta olivat saaneet luokituksen EU:n hyväksymiltä laitoksilta), ovat osoittaneet selkeästi, missä määrin Euroopan meriturvallisuus ja ympäristönsuojelu ovat riippuvaisia EU:n hyväksymien luokituslaitosten hyvästä toiminnasta sekä lakisääteisten tehtävien että luokituksen alalla tekemättä eroa lipun perusteella. Unioni ei voi olla ottamatta tätä tarvetta huomioon, koska muuten syntyisi se ristiriita, että laitokset, joilla on oikeus todentaa EU:n alusten turvallisuus ja joilla on siten vapaa pääsy huomattavan korkealaatuisille ja suurille markkinoille, voisivat toimia alhaisempien standardien mukaisesti myöntäessään todistuksia kolmansien maiden lipun alla purjehtiville aluksille, jotka voisivat uhata unionin oikeutettuja ja elintärkeitä etuja (esimerkiksi turvallisuus ja ympäristönsuojelu). Tästä syystä asetuksessa (EY) N:o 391/2009 vaaditaan, kuten sen 1 ja 4 artiklasta yhdessä johdanto-osan 13 kappaleen kanssa ilmenee selkeästi, että sellaisten asiaankuuluvien luonteeltaan systeemisten vaatimusten ja velvollisuuksien noudattaminen, jotka koskevat sekä luokitus- että lakisääteisiä tehtäviä ja joissa ei tehdä eroa aluksen lipun perusteella, on ehdoton edellytys laitoksen hyväksymiselle EU:n tasolla ja tämän hyväksynnän säilyttämiselle. 1.7.2. RO-säännöstön luonnos 1.7.2.1. Luokitustodistus ja lakisääteinen todistuskirja RO-säännöstön II osan 1.3 jakson mukaan lakisääteisillä todistuksilla ja palveluilla tarkoitetaan täysivaltaisen valtion hallituksen vahvistamien lakien, määräysten ja asetusten nojalla myönnettyjä todistuksia ja tarjottuja palveluita. Tämä kattaa suunnitelmien tarkistamisen, katsastuksen ja/tai auditoinnin, joiden perusteella lippuvaltio myöntää todistuksen tai sen puolesta myönnetään todistus taikka jotka tukevat todistuksen myöntämistä, osoituksena siitä, että kansainväliseen yleissopimukseen tai kansalliseen lainsäädäntöön sisältyviä vaatimuksia noudatetaan. Tämä kattaa todistukset, jotka myöntää lippuvaltion SOLAS-yleissopimuksen XI-1 luvun 1 säännön mukaisesti hyväksymä laitos ja joilla voidaan osoittaa, että hyväksytty laitos täyttää rakenteelliset, mekaaniset ja sähköiset vaatimukset hyväksytyn laitoksen ja lippuvaltion välisen hyväksymissopimuksen mukaisesti. Kun otetaan huomioon EU:n lainsäädännössä säädetyt lakisääteisen todistuskirjan ja luokitustodistuksen määritelmät, alakohdissa 1.7.1.1–1.7.1.4 esitetyt III-säännöstön luonnosta koskevat näkökohdat ovat sovellettavissa myös RO-säännöstön luonnokseen. 1.7.2.2. Hyväksyttyjen laitosten välinen yhteistyö RO-säännöstön 2 osan 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 kohdassa määrätään hyväksyttyjen laitosten välisestä yhteistyömekanismista, jonka puitteet asettaa lippuvaltio. Hyväksyttyjen laitosten välistä yhteistyötä säännellään asetuksen (EY) N:o 391/2009 10 artiklan 1 kohdalla, ja se koskee luokitustehtäviä ja -todistuksia tekemättä eroa lipun perusteella. Toisin kuin näissä EU:n lainsäädännön säännöksissä, RO-säännöstön luonnoksen II osan 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 kohdalla ilmeisesti rajoitetaan hyväksyttyjen laitosten välistä yhteistyötä. Näin ollen RO-säännöstön soveltaminen jäsenvaltioiden toimesta tarkoittaisi sitä, että a) vastavuoroinen hyväksyminen olisi mahdollista vain, jos kussakin jäsenvaltiossa olisi olemassa puitteet sitä varten sen lipun alla purjehtivien alusten osalta, ja että b) kyseisten puitteiden vaikutukset eivät voisi ulottua yksittäisten jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivalle kalustolle asetettuja rajoja pidemmälle. Asetusta (EY) N:o 391/2009 sovelletaan suoraan kaikissa jäsenvaltioissa, mistä syystä se täyttää edellä mainitun edellytyksen a. Edellä kohdissa 1.7.1.3 ja 1.7.1.4 esitetyistä syistä asetuksella (EY) N:o 391/2009 luodut yhteistyöpuitteet menevät kuitenkin yksittäisten jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivalle kalustolle asetettuja rajoja pidemmälle eivätkä siksi täytä edellytystä b. Näin ollen ne ovat ristiriidassa RO-säännöstön II osan 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 kohdan kanssa. 1.7.2.3. Luokitussääntöjen soveltaminen Koska RO-säännöstön luonnoksen II osan 3.9.3.3 kohdan määräykset ovat samat kuin III-säännöstön luonnoksen 2 osan 19 jakson määräykset, edellä kohdassa 1.7.1.4 esitetyt näkemykset koskevat myös näitä määräyksiä. 1.7.2.4. Hyväksyttyjen laitosten valtuuttaminen RO-säännöstön luonnoksen II osan 8.1.1 kohdan mukaan lippuvaltio voi valtuuttaa hyväksytyn laitoksen suorittamaan puolestaan lakisääteisten todistusten myöntämisen ja palvelujen tarjoamisen sekä alusten mittaamisen ainoastaan sellaisten alusten osalta, joilla on näiden yleissopimusten mukaisesti oikeus purjehtia sen lipun alla. Tällaisissa valtuutuksissa ei saa vaatia hyväksyttyjä laitoksia toteuttamaan toimia, jotka loukkaavat toisen lippuvaltion oikeuksia. Tätä määräystä olisi tarkasteltava lakisääteisten todistusten ja palvelujen määritelmän yhteydessä, jotta voidaan todeta, voivatko lippuvaltion vaatimukset, jotka menevät luokitustodistuksia ja niitä vähimmäisvaatimuksia pidemmälle, jotka laitoksen on täytettävä saadakseen hyväksynnän EU:n tasolla, kyseenalaistaa muiden lippuvaltioiden toimivallan. Tässä yhteydessä voitaisiin soveltaa myös edellä kohdissa 1.7.1.3 ja 1.7.1.4 esitettyjä näkemyksiä. 1.8. IMO-auditointi Suunnitellut kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtävät muutokset kattavat myös IMOn pakollisen auditointijärjestelmän käyttöönoton. IMOn perustaman IMO-jäsenvaltioiden auditointijärjestelmän, joka pohjautuu IMOn laatimiin ohjeisiin, tavoitteena on panna täytäntöön IMO-asiakirjat yhdenmukaisesti ja tosiasiallisesti sekä auttaa valtioita parantamaan valmiuksiaan ja yleistä suorituskykyään tällä alalla. Näiden muutosten mukaan jäsenvaltioihin sovellettaisiin näitä auditointeja säännöllisin väliajoin. Auditoinnin avulla pyritään valvomaan IMO-asiakirjojen noudattamista. Auditointi perustuu yleiseen suunnitelmaan, jonka IMOn pääsihteeri laatii IMOn laatimien ohjeiden mukaisesti. Siksi pakollisessa IMO-auditoinnissa arvioidaan periaatteessa myös kansainvälisten yleissopimusten noudattamista, kuten asetuksessa (EY) N:o 391/2009 ja direktiivissä 2009/15/EY vahvistetaan, mukaan lukien III-säännöstö ja RO-säännöstö. Tässä yhteydessä on tutkittava, voiko jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden ja niille EU:n lainsäädännön nojalla kuuluvien velvoitteiden välille syntyä yhteensopivuusongelmia. Kuten edellä kohdissa 1.7.1 ja 1.7.2 esitetty analyysi osoittaa, III-säännöstön ja RO-säännöstön luonnokset ovat monilla aloilla ristiriidassa sovellettavan EU:n lainsäädännön kanssa. Siksi on tarpeen varmistaa, että jäsenvaltioille kansainvälisten meriturvallisuutta koskevien yleissopimusten nojalla kuuluvat velvoitteet, jotka tulevat olemaan IMO-auditoinnin kohteena, sopivat yhteen niille EU:n tasolla asetettujen velvoitteiden kanssa. 1.9. Direktiivi 2008/106/EY Rajoittamatta kohdissa 1.6–1.8 esitettyjä huomioita, säännöstöluonnosten ja direktiivin 2008/106/EY välillä ei ole havaittu ristiriitoja. 1.10. Päätelmä Edellä esitetty huomioon ottaen jäsenvaltiot voivat esittää suostumuksensa tulla III-säännöstön ja RO-säännöstön sitomiksi vain, jos toteutetaan tarvittavat suojatoimet sen varmistamiseksi, että (a) asetuksen (EY) N:o 391/2009 ja direktiivin 209/15/EY täysi tehokkuus ja unionin valmiudet jatkaa asiaankuuluvan unionin säännöstön kehittämistä sekä (b) komission valmiudet myöntää hyväksyntä ainoastaan sellaisille laitoksille, jotka täyttävät asetuksessa (EY) N:o 391/2009 säädetyt vaatimukset ja velvollisuudet, ja peruuttaa hyväksyntä niiltä, jotka eivät täytä niitä, säilytetään kokonaisuudessaan. Komissio katsoo, että mainitun direktiivin ja asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi esitettävä nimenomainen varauma, joka koskee niille EU:n lainsäädännön nojalla kuuluvia velvollisuuksia, kun ne antavat suostumuksensa tulla säännöstöjen sitomiksi, ja saatettava merenkulkuviranomaisensa IMOn jäsenvaltioita koskevan pakollisen auditoinnin piiriin. Kun otetaan huomioon kohdassa 1.7.1.3 käsitellyt näkökohdat, pitäisi riittää, että antaessaan suostumuksensa tulla säännöstöjen sitomiksi jäsenvaltiot tulkitsevat asianomaisia määräyksiä tietyllä tavalla, esimerkiksi siten, että säännöstöt sisältävät pelkästään vähimmäisvaatimusluettelon, joka ei estä lippuvaltioita asettamasta hyväksytyille laitoksille muita vaatimuksia. Lisäksi jäsenvaltioiden velvollisuus saattaa hallintonsa IMO-auditoinnin piiriin, josta säädetään direktiivin 2009/21/EY 7 artiklassa, olisi nähtävä myös niiden velvollisuuksien valossa, joita jäsenvaltioilla on kansainvälisellä ja EU:n tasolla. Siksi kaikissa IMO-auditoinneissa olisi todennettava vain niiden kansainvälisten yleissopimusten määräysten noudattaminen, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet. 2013/0111 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta, joka koskee tiettyjen säännöstöjen ja niihin liittyviin yleissopimuksiin tehtävien muutosten lopullista hyväksymistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) IMOn meriympäristön suojelukomitea hyväksyi IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevan säännöstön (III-säännöstö) 64. istunnossaan (MEPC64, lokakuu 2012) ja IMOn meriturvallisuuskomitea 91. istunnossaan (MSC91, marraskuu 2012). IMOn 28. yleiskokouksen odotetaan hyväksyvän III-säännöstön lopullisesti joulukuussa 2013. (2) IMOn meriympäristön suojelukomitea hyväksyi hyväksyttyjä laitoksia koskevan säännöstön (RO-säännöstön) 64. istunnossaan (MEPC64) ja IMOn meriturvallisuuskomitea 91. istunnossaan (MSC91), ja näiden komiteoiden odotetaan hyväksyvän RO-säännöstön lopullisesti 65. ja 92. istunnossaan touko- ja kesäkuussa 2013. (3) IMOn meriturvallisuuskomitea teki 91. istunnossaan (MSC91) muutoksia vuonna 1966 tehtyyn kansainväliseen lastiviivayleissopimukseen, jäljempänä ’lastiviivayleissopimus’, vuonna 1972 tehtyihin kansainvälisiin sääntöihin yhteentörmäämisen ehkäisemiseksi merellä ja vuonna 1969 tehtyyn kansainväliseen aluksenmittausyleissopimukseen, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltion auditointijärjestelmästä tulee sitovia; näitä muutoksia käsitellään IMOn 28. yleiskokouksessa, jossa ne myös on tarkoitus hyväksyä lopullisesti. (4) IMOn meriympäristön suojelukomitea teki 64. istunnossaan (MEPC64) muutoksia vuosien 1978 ja 1997 pöytäkirjoihin, jotka liittyvät vuonna 1973 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä, jäljempänä ’MARPOL-yleissopimus’, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 66. istunnossaan vuonna 2014. (5) IMOn meriturvallisuuskomitea teki 91. istunnossaan (MSC91) muutoksia vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen ihmishengen turvallisuudesta merellä, jäljempänä ’SOLAS-yleissopimus’, ja vuonna 1966 tehtyyn kansainväliseen lastiviivayleissopimukseen liittyvään vuoden 1988 pöytäkirjaan, jotta III-säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia. Komitean odotetaan samassa tarkoituksessa tekevän 92. istunnossaan kesäkuussa 2013 muutoksia vuonna 1978 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen merenkulkijoiden koulutuksesta, pätevyyskirjoista ja vahdinpidosta, jäljempänä ’STCW-yleissopimus’. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 93. istunnossaan vuonna 2014. (6) IMOn meriympäristön suojelukomitea teki 64. istunnossaan muutoksia vuoden 1978 pöytäkirjaan, joka liittyy MARPOL-yleissopimukseen, jotta RO-säännöstöstä tulee sitova. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 65. istunnossaan. (7) IMOn meriympäristön suojelukomitea teki 91. istunnossaan muutoksia SOLAS-yleissopimukseen ja vuoden 1988 pöytäkirjaan, joka liittyy lastiviivayleissopimukseen, jotta RO-säännöstöstä tulee sitova. Komitean odotetaan hyväksyvän nämä muutokset lopullisesti 92. istunnossaan. (8) Kun edellä mainittuihin yleissopimuksiin tehdyt muutokset on hyväksytty lopullisesti, IMOn pääsihteeri toimittaa ne sopimuspuolille, joita asia koskee, jotta nämä voivat ilmoittaa hiljaisesti tai nimenomaisesti suostumuksensa tulla mainittujen muutosten sitomiksi kunkin yleissopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti. (9) Yksikään edellä mainituista yleissopimuksista ei sisällä lausekkeita, jotka estävät varaumien esittämisen muutoksiin. (10) III-säännöstön luonnoksella korvataan IMOn yleiskokouksen päätöslauselma A.973(24), joka sisältää voimassa olevan, IMOn velvoittavien asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevan säännöstön ja jolla puolestaan korvattiin päätöslauselma A.847(20), jota jäsenvaltioiden on sovellettava alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/15/EY[15] 3 artiklan 1 kohdan nojalla. (11) RO-säännöstöä säännellään tyhjentävästi edellä mainitulla direktiivillä ja alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 391/2009[16] suoraan tai viittaamalla IMOn päätöslauselmiin. (12) Lisäksi direktiivin 2009/15/EY 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että ”uusien säädösten tai 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin kansainvälisiin yleissopimuksiin liittyvien pöytäkirjojen antamisen seurauksena neuvosto päättää, komission ehdotuksesta ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden parlamentaariset menettelyt sekä IMOn asiaa koskevat menettelyt, näiden uusien säännösten tai näiden pöytäkirjojen ratifiointia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä huolehtien siitä, että niitä sovelletaan samanaikaisesti ja yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa”. Kansainvälisten yleissopimusten määritelmä annetaan sekä direktiivissä 2009/15/EY että asetuksessa (EY) N:o 391/2009, ja se kattaa SOLAS-, MARPOL- ja lastiviivayleissopimuksen, näiden yleissopimusten pöytäkirjat ja muutokset sekä asiaan liittyvät sitovat säännöstöt, sellaisina kuin ne ovat voimassa. (13) Merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta annettu direktiivi 2008/106/EY[17], sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2012/35/EU[18], kattaa velvollisuudet, joita jäsenvaltioiden on lippu- ja satamavaltioina noudatettava STCW-yleissopimuksen nojalla. (14) On tarpeen varmistaa, että III- ja RO-säännöstön soveltamisesta johtuvat jäsenvaltioiden velvollisuudet ovat yhdenmukaiset unionin lainsäädännön kanssa edellä tarkoitettujen yleissopimusten ja muiden yleissopimusten, jotka tekevät mainitut säännöstöt sopimuspuolia sitoviksi, yhteydessä. (15) Lippuvaltiota koskevien vaatimusten noudattamisesta annetussa direktiivissä 2009/21/EY[19] säädetään velvollisuuksista, joita jäsenvaltioiden on lippuvaltioina noudatettava. Näitä ovat erityisesti jäsenvaltion velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimet IMO-auditoinnin suorittamiseksi niiden hallinnolle vähintään joka seitsemäs vuosi. Tämän säännöksen voimassaolo päättyy kuitenkin viimeistään 17 päivänä kesäkuuta 2017 tai jonakin aikaisempana komission vahvistamana päivänä, jos IMO-jäsenvaltioille pakollinen auditointijärjestelmä on tullut voimaan. (16) Edellä mainituista syistä III-säännöstö ja RO-säännöstö sekä vastaavat edellä mainittuihin yleissopimuksiin tehdyt muutokset kuuluvat EU:n yksinomaiseen toimivaltaan, joka unionilla on SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla, siltä osin kuin kyseessä olevien kansainvälisten asiakirjojen hyväksyminen voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden soveltamisalaa. (17) Eräät III-säännöstön luonnoksen määräykset ovat ristiriidassa edellä mainittujen EU:n säännösten kanssa, erityisesti seuraavissa tapauksissa: a) säännöstön ulottamisesta koskemaan lippuvaltion hallinnollisia ohjeita luokitustehtävien ja -todistusten osalta aiheutuu riski siitä, että asetukseen (EY) N:o 391/2009 sisältyvät edellytykset, jotka koskevat näitä tehtäviä ja todistuksia, tai toimet, jotka toteutetaan näiden edellytysten täytäntöönpanon varmistamiseksi, kyseenalaistetaan perusteettomasti; b) se, että rajoitetaan lippuvaltion mahdollisuuksia säännellä hyväksyttyjen laitosten toimintaa yksinomaan niihin aluksiin, jotka purjehtivat sen lipun alla, on ristiriidassa mainitussa asetuksessa säädettyjen arviointiperusteiden ja velvollisuuksien kanssa, sillä nämä koskevat hyväksyttyjen laitosten kaikkia toimintoja tekemättä eroa lipun perusteella; c) se, että lippuvaltiota kielletään valtuuttamasta hyväksymiään laitoksia soveltamaan luokitus- tai lakisääteisiä vaatimuksia muihin aluksiin kuin niihin, joilla on oikeus purjehtia sen lipun alla, yleissopimuksissa asetettuja vaatimuksia ja sitovia IMO-asiakirjoja pidemmälle, on ristiriidassa edellä tarkoitettujen erityisten arviointiperusteiden ja velvollisuuksien kanssa. (18) Eräät RO-säännöstön luonnoksen määräykset ovat ristiriidassa edellä mainittujen EU:n säännösten kanssa, erityisesti seuraavissa tapauksissa: a) säännöstössä annetaan lakisääteisten todistusten ja palvelujen määritelmä, joka kattaa palvelut ja todistuksenantotehtävät, joita asetuksessa (EY) N:o 391/2009 ja direktiivissä 2009/15/EY pidetään osana hyväksyttyjen laitosten luokitustoimintaa ja siksi luonteeltaan yksityisinä; b) se, että hyväksyttyjen laitosten välistä yhteistyötä koskeva vaatimus rajoitetaan lippuvaltion luomiin puitteisiin, on ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 391/2009 10 artiklassa säädettyjen velvoitteiden kanssa; c) luokitussääntöjen soveltaminen, kuten edellä on esitetty. Lisäksi RO-säännöstön luonnoksessa kielletään kaikkien sellaisten vaatimusten asettaminen hyväksytyille laitoksille, jotka saattavat kyseenalaistaa toisen lippuvaltion oikeudet, mikä yhdessä RO-säännöstön lakisääteisiä todistuksia ja palveluja koskevan määritelmän kanssa saattaa johtaa säännöstön epäasianmukaiseen tulkintaan ja siten rajoittaa epäasianmukaisesti asetuksessa (EY) N:o 391/2009 säädettyjen, hyväksyttyjen laitosten luokitustoimintaa koskevien vaatimusten soveltamista. (19) III-säännöstön luonnoksessa luetellut alat, joilla sopimuspuolet voivat puuttua hyväksyttyjen laitosten toimintaan, ja RO-säännöstön luonnoksessa esitetyt hyväksytyille laitoksille asetetut vaatimukset eivät kata kaikkia asetuksessa (EY) N:o 391/2009 säädettyjä vähimmäisvaatimuksia ja velvoitteita eivätkä ne johdu velvoitteista, joita jäsenvaltioilla on direktiivin 2009/15/EY mukaisesti; näitä määräyksiä on kuitenkin pidettävä – paitsi kun se kielletään nimenomaisesti – vähimmäisvaatimuksina, joita sopimuspuolet voivat työstää ja kehittää edelleen. (20) III-säännöstön luonnoksella ja RO-säännöstön luonnoksella ei pitäisi rajoittaa unionin mahdollisuuksia vahvistaa perussopimusten ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti asianmukaiset ehdot hyväksynnän myöntämiselle laitoksille, jotka pyytävät jäsenvaltioita valtuuttamaan ne suorittamaan alusten katsastus- ja luokitustoimintaa jäsenvaltioiden puolesta, jotta voidaan saavuttaa unionin tavoitteet ja erityisesti parantaa meriturvallisuutta ja ympäristönsuojelua. (21) Lukuun ottamatta edellä mainittuja aloja, joilla voi ilmetä ristiriitoja unionin lainsäädännön kanssa, kyseiset kaksi säännöstöluonnosta on kokonaisuudessaan nähtävä myönteisenä kehityksenä, koska ne asettavat korkeatasoiset maailmanlaajuiset standardit lippuvaltioiden ja hyväksyttyjen laitosten toiminnalle; näistä syistä IMOn RO-säännöstön kehittäminen mainitaan nimenomaisesti asetuksen (EY) N:o 391/2009 johdanto-osan 4 kappaleessa. Unionin olisi siksi tuettava näiden kahden säännöstön lopullista hyväksymistä sitoviksi IMO-asiakirjoiksi. (22) Unioni ei ole IMOn jäsen eikä edellä mainittujen yleissopimusten sopimuspuoli. Siksi on tarpeen, että neuvosto valtuuttaa jäsenvaltiot antamaan unionin etujen nimissä suostumuksensa tulla edellä mainittuihin yleissopimuksiin tehtävien muutosten sitomiksi; näillä muutoksilla III-säännöstöstä ja RO-säännöstöstä sekä niihin liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Unionin kantana IMOn 28. yleiskokouksessa on hyväksyä luonnos IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevaksi säännöstöksi, sellaisena kuin se on hyväksyttynä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettynä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 16. 2. Unionin kantana IMOn 28. yleiskokouksessa on hyväksyä a) muutokset vuonna 1966 tehtyyn kansainväliseen lastiviivayleissopimukseen, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 10, tulee sitovia; b) muutokset vuonna 1969 tehtyyn kansainväliseen aluksenmittausyleissopimukseen, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 12, tulee sitovia; c) muutokset vuonna 1972 tehtyyn yleissopimukseen kansainvälisistä säännöistä yhteentörmäämisen estämiseksi merellä, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 11, tulee sitovia. 2 artikla 1. Unionin kantana IMOn meriympäristön suojelukomitean 65. istunnossa on hyväksyä luonnos hyväksyttyjä laitoksia koskevaksi IMO-säännöstöksi, sellaisena kuin se on hyväksyttynä mainitun komitean 64. istunnossa ja IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa sekä esitettynä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 19. 2. Unionin kantana IMOn meriympäristön suojelukomitean 65. istunnossa on hyväksyä muutosten lopullinen hyväksyminen vuoden 1978 pöytäkirjaan, joka liittyy alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen, jotta hyväksyttyjä laitoksia koskevasta IMO-säännöstöstä tulee sitova, sellaisena kuin se on hyväksyttynä IMOn meriympäristön suojelukomitean 64. istunnossa ja esitettynä IMO-asiakirjan MEPC 64/23 liitteessä 23. 3. Unionin kantana IMOn meriympäristön suojelukomitean 66. istunnossa on hyväksyä muutosten lopullinen hyväksyminen vuosien 1978 ja 1997 pöytäkirjoihin, jotka liittyvät alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriympäristön suojelukomitean 64. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MEPC 64/23 liitteessä 20, tulee sitovia. 3 artikla 1. Unionin kantana IMOn meriturvallisuuskomitean 92. istunnossa on hyväksyä luonnos hyväksyttyjä laitoksia koskevaksi IMO-säännöstöksi, sellaisena kuin se on hyväksyttynä mainitun komitean 91. istunnossa ja IMOn meriympäristön suojelukomitean 64. istunnossa sekä esitettynä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 19. 2. Unionin kantana IMOn meriturvallisuuskomitean 92. istunnossa on hyväksyä a) muutokset vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen ihmishengen turvallisuudesta merellä, sellaisena kuin se on muutettuna (SOLAS 1974), jotta hyväksyttyjä laitoksia koskevasta IMO-säännöstöstä, sellaisena kuin se on hyväksyttynä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettynä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 20, tulee sitova; b) muutokset vuoden 1988 pöytäkirjaan, joka liittyy vuonna 1966 tehtyyn kansainväliseen lastiviivayleissopimukseen, jotta hyväksyttyjä laitoksia koskevasta IMO-säännöstöstä, sellaisena kuin se on hyväksyttynä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettynä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 21, tulee sitova. 3. Unionin kantana IMOn meriturvallisuuskomitean 93. istunnossa on hyväksyä a) muutokset vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen ihmishengen turvallisuudesta merellä, sellaisena kuin se on muutettuna (SOLAS 1974), jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 17, tulee sitovia; b) muutokset vuoden 1988 pöytäkirjaan, joka liittyy vuonna 1966 tehtyyn kansainväliseen lastiviivayleissopimukseen, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä, sellaisina kuin ne ovat hyväksyttyinä IMOn meriturvallisuuskomitean 91. istunnossa ja esitettyinä IMO-asiakirjan MSC 91/22 liitteessä 18, tulee sitovia. 4. Unionin kantana IMOn meriturvallisuuskomitean 92. ja 93. istunnossa on hyväksyä asiaankuuluvien muutosten tekeminen ja lopullinen hyväksyminen vuonna 1978 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen merenkulkijoiden koulutuksesta, pätevyyskirjoista ja vahdinpidosta, jotta IMO-asiakirjojen täytäntöönpanoa koskevasta säännöstöstä ja siihen liittyvästä lippuvaltioiden auditointijärjestelmästä tulee sitovia. 4 artikla 1. Jäsenvaltiot, jotka ovat IMOn jäseniä, esittävät unionin kannan, sellaisena kuin se on 1–3 artiklassa säädettynä, yhteistoimin unionin etujen mukaisesti, jollei tämän päätöksen liitteeseen sisältyvästä varaumasta muuta johdu. 2. Unionin kantaan, sellaisena kuin se on 1–3 artiklassa säädettynä, tehtävistä muodollisista ja vähäisistä muutoksista voidaan sopia ilman, että kantaa muutetaan. 5 artikla Jäsenvaltiot valtuutetaan antamaan suostumuksensa tulla unionin etujen mukaisesti 1 artiklan 2 kohdassa, 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa sekä 3 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen muutosten sitomiksi, jollei tämän päätöksen liitteessä esitetystä varaumasta muuta johdu. 6 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE [Lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] esittämä varauma [Lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] haluaa selventää, että [lisätään asiaa koskevan säännöstön nimi] ei ole tulkittava siten, että se vähentää tai rajoittaa [lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] EU:n lainsäädännön nojalla kuuluvien velvollisuuksien täyttymistä. [Lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] aikoo erityisesti edelleenkin noudattaa alusten tarkastus- ja katsastuslaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annettua asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä, varsinkin kun kyseessä ovat - lakisääteisen todistuskirjan ja luokitustodistuksen määritelmät; - hyväksytyille laitoksille asetettujen velvollisuuksien ja vaatimusten laajuus; - Euroopan komission tehtävät, jotka koskevat laitosten hyväksymistä ja hyväksyttyjen laitosten arvioimista sekä tarvittaessa korjaavien toimien tai seuraamusten määräämistä hyväksytyille laitoksille. Lisäksi [lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] katsoo, että [lisätään asiaa koskevan säännöstön nimi] sisältää vähimmäisvaatimuksia, joita jäsenvaltiot voivat tarvittaessa työstää ja kehittää edelleen, jotta meriturvallisuutta ja ympäristönsuojelua voidaan parantaa. IMO-auditoinnin yhteydessä olisi todennettava ainoastaan niiden kansainvälisten yleissopimusten määräysten noudattaminen, jotka [lisätään sopimuspuolena olevan jäsenvaltion nimi] on hyväksynyt, ottaen huomioon tämän varauman ehdot. [1] IMOn meriympäristön suojelukomitea. [2] IMOn meriturvallisuuskomitea. [3] Tai 12 kuukautta sen jälkeen, kun riittävä määrä nimenomaisia hyväksyntiä on saavutettu. [4] Tai 12 kuukautta sen jälkeen, kun riittävä määrä nimenomaisia hyväksyntiä on saavutettu. [5] Hyväksymisen määräaikaa voidaan siirtää 1.7.2015 saakka SOLAS-, lastiviiva- ja STCW-yleissopimusten muuttamiseen liittyvistä yhdenmukaistamissyistä. [6] Voimaantulon määräaikaa voidaan siirtää 1.1.2016 saakka SOLAS-, lastiviiva- ja STCW-yleissopimusten muuttamiseen liittyvistä yhdenmukaistamissyistä. [7] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 47. [8] EYVL L 319, 12.12.1994, s. 20. [9] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 11. [10] 3 artiklan 1 kohta. [11] Johdanto-osan 13 kappale. [12] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 132. [13] EUVL L 323, 3.12.2008, s. 33, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiviillä 2012/35/EU. [14] Katso kohta 1.7.1.4 jäljempänä. [15] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 47. [16] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 11. [17] EUVL L 323, 3.12.2008, s. 33. [18] EUVL L 343, 14.12.2012, s. 78. [19] EUVL L 131, 28.5.2009, s. 132.