Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY muuttamisesta"

(2000/C 367/03)

Neuvosto päätti 27. huhtikuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 26. heinäkuuta 2000. Esittelijä oli Leif E. Nielsen.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. syyskuuta 2000 pitämässään 375. täysistunnossa (syyskuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 101 puolesta 3:n pidättyessä äänestämästä.

1. Taustaa

1.1. Rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun direktiivin 95/53/EY(1) päätarkoituksena on yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden tekemiä virallisia tarkastuksia. Direktiiviä on sovellettu 1. päivästä toukokuuta 1998, ja siihen sisältyy joukko säännöksiä, jotka koskevat tarkastusten toteuttamista, jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, suojatoimenpiteiden toteuttamista rikkomistapauksissa, vuosittaisia tarkastusohjelmia ja niihin liittyviä komissiolle toimitettavia kertomuksia (huhtikuusta 2000 alkaen). Lisäksi komissio velvoitetaan esittämään vuosittain yhteenvetona kokonaiskertomus (lokakuusta 2000 alkaen) sekä tekemään ehdotus suositukseksi yhteensovitetusta yhteisön tarkastusohjelmasta.

1.2. Sen jälkeen kun yhteisöön tuodusta sitrushedelmälihasta löydettiin dioksiinia, komissio teki vuonna 1998 ehdotuksen direktiivin muuttamiseksi(2) siten, että komissio voi tehdä tarkastuksia paikalla sekä jäsenvaltioissa että kolmansissa maissa ja vakavan vaaran ilmetessä toteuttaa kolmansista maista peräisin olevia tuotteita koskevia suojatoimenpiteitä. Lisäksi komissio voi ehdotuksen mukaan vaatia jäsenvaltioita ottamaan käyttöön kohdennettuja tarkastusohjelmia vuosittaisen yleisohjelman tueksi.

1.3. Käsillä oleva ehdotus on osa vuoden 1999 toukokuussa ilmenneen dioksiinikriisin jälkeistä seurantaohjelmaa. Siinä tiukennetaan lainsäädäntöä, jotta voidaan valvoa saastumista ja ottaa käyttöön erityisiä tarkastusohjelmia. Saatujen kokemusten perusteella vahvistetaan vaarallisiksi havaittuja tuotteita käsittelevien laitosten tai toimijoiden hyväksymisen tai rekisteröimisen erityisedellytykset.

1.4. Ehdotuksessa määritellään yksityiskohtaisesti seuraavat seikat:

- Jäsenvaltioiden on laadittava kansalliset varosuunnitelmat sellaisten kiireellisten tilanteiden hallitsemiseksi, jotka liittyvät eläinten ruokintaan tarkoitetuista tuotteista aiheutuvien kansanterveyttä, eläinten terveyttä tai ympäristöä uhkaavien vakavien vaarojen havaitsemiseen. Komissio hyväksyy suunnitelmat, ja niiden tehokkuus tarkistetaan säännöllisesti simulaatiokokeilla.

- Jos ihmisten tai eläinten terveyttä taikka ympäristöä todennäköisesti uhkaava vakava vaara ilmenee, komissio keskeyttää välittömästi asiaankuuluvien tuotteiden liikkeelle laskemisen EU:ssa tai yhteisön ulkopuolisissa maissa taikka vahvistaa liikkeelle laskemista koskevat erityisedellytykset. Jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi 30 päivän kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin 30 päivän kuluessa. Jäsenvaltio voi toteuttaa tilanteen edellyttämiä väliaikaisia suojatoimenpiteitä, mikäli komissio ei ole ryhtynyt toimiin jäsenvaltion pyynnöstä. Tällaisissa tapauksissa asia toimitetaan kymmenen työpäivän kuluessa pysyvään rehukomiteaan lausunnon saamiseksi väliaikaisen suojatoimenpiteen pidentämisestä, muuttamisesta tai kumoamisesta.

- Saastuneen lähetyksen puhdistuksella, jälleenkäsittelyllä tai tuhoamisella ei saa olla haitallisia vaikutuksia kansanterveyteen, eläinten terveyteen taikka ympäristöön. Mikäli saastuminen on levinnyt elintarvikeketjuun, asianomaiset erät on jäljitettävä ja on ryhdyttävä toimenpiteisiin kaikenlaisen vahingon estämiseksi. Lisäksi komissiolle on tiedotettava asiasta, jotta se pystyy ilmoittamaan asianmukaiset tiedot muille jäsenvaltioille.

- Tietojenvaihtojärjestelmässä tulee noudattaa samaa yleistä tuoteturvallisuutta koskevaa nopeaan hälytysjärjestelmään perustuvaa menettelyä, jota noudatetaan elintarvikkeisiin liittyvissä vaaroissa(3). Nykyistä nopeaa hälytysjärjestelmää sovelletaan siihen asti, kun elintarvikkeiden turvallisuudesta annetun valkoisen kirjan perusteella tehtävä tarkistus valmistuu ja mahdolliset toimenpiteet on toteutettu.

- Toteutetut toimet tulee lisäksi kirjata komissiolle annettavaan vuosikertomukseen.

- Jos tietyn saastumisen tai vaaran esiintymistiheys kasvaa, jäsenvaltion on toimitettava komissiolle välikertomus, ja tiedoista keskustellaan pysyvässä rehukomiteassa asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi.

2. Yleistä

2.1. Ehdotusta tarkasteltaessa tulee ottaa huomioon komission valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta(4). Valkoisessa kirjassa määritellään elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat tärkeimmät periaatteet ja luodaan yleiskatsaus ehdotuksiin, joita komissio aikoo tehdä lähitulevaisuudessa toimien koordinoimiseksi elintarvikeketjun kaikissa osissa "maatilalta ruokapöytään". Yleiskatsaukseen sisältyy rehuja koskevia lukuisia ehdotuksia, mm. käsillä olevan lausunnon aiheena oleva ehdotus.

2.2. Kuten TSK:n lausunnoissa on aiemmin todettu(5), TSK kannattaa valkoisessa kirjassa esitettyä tulevien tarkastustoimien strategiaa sekä EU:n ja jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten välistä vuorovaikutussuhdetta, joka saa konkreettisen muodon käsillä olevassa ehdotuksessa.

2.3. Kuten TSK on korostanut, tulevat tarkastukset tulisi toteuttaa ensisijaisesti käyttämällä laitosten omia pakollisia, hyväksyttyjä valvontajärjestelmiä, jotka paljastavat epäpuhtaudet nopeammin ja tehokkaammin kuin valtion viranomaisten on mahdollista tehdä. Siksi yritysten omien valvontajärjestelmien hyväksynnässä tai sertifioinnissa sekä yksittäisten tuote-erien laaduntakauksessa ja tietojen rekisteröinnissä on panostettava paljon aiempaa enemmän HACCP-periaatteeseen (Hazard Analysis and Critical Control Points, riskien analysointi ja kriittiset kohdat), jotta saastuntalähde voidaan jäljittää aiempaa varhaisemmassa vaiheessa ja tehokkaammin.

2.4. Voidaan todeta, että yritysten omien valvontajärjestelmien ja virallisten tarkastusten yhdistelmä ei ole toiminut asiaanmukaisesti dioksiinin aiheuttamassa saastumistapauksessa ja sen jälkeisessä tapauksessa, jolloin eläinrehusta löytyi lietettä. Lisätoimenpiteitä siis tarvitaan.

2.5. Tosiasia on myös, että dioksiinikriisi hoidettiin huonosti ja että kyseisten viranomaisten välinen koordinointi oli riittämätöntä. Komissio kykeni toteuttamaan hätätoimia ainoastaan todennäköisesti eläinperäisistä tuotteista peräisin olevan saastumisen osalta. Komissio sai tietää kyseisestä saastumisesta hyvin myöhäisessä vaiheessa, eivätkä jäsenvaltion toteuttamat toimet olleet riittäviä. Kun rehusta löydettiin lietettä, ei ollut olemassa vaatimusta tai mahdollisuutta sisällyttää kyseistä tietoa komission varoitukseen muille asianomaisille jäsenvaltioille.

2.6. Kokemus siis osoittaa, että on parannettava turvatoimenpiteitä koskevia menettelyjä ja jäsenvaltioiden ja komission välistä tiedonvaihtoa niiltä osin, kuin tuotteet eivät täytä asetettuja vaatimuksia tai kun ihmisten tai eläinten terveydelle taikka ympäristölle aiheutuu vaaraa. Komission tulee voida keskeyttää kaupankäynti ja vienti asianomaisen jäsenvaltion (tai tiettyjen alueiden) osalta ja/tai määrätä asianomaisia tuotteita tai aineita koskevat erityisehdot. Edellä kuvatuissa tapauksissa muut jäsenvaltiot saivat tilanteesta tietoa lähinnä viestimien kautta. On olennaisen tärkeää, että kyseiset tiedot välittyvät yhteisön nopean tietojenvaihto- (Rapex)(6) tai muun vastaavan järjestelmän kautta.

2.7. Ehdotus valaisee, miten ongelmallista on sovittaa yhteen jäsenvaltioiden ja EU:n vastuualat. TSK:n näkemyksen mukaan EU:n toimivaltaa tällä alalla tulee laajentaa sisämarkkinoiden toiminnan takaamiseksi ja ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelemiseksi. Käsillä olevan ehdotuksen mukaan komissio tai toinen jäsenvaltio voi toimia kiireellisessä tilanteessa välittömästi. Pysyvä rehukomitea voi myöhemmin tutkia asiaa, ja toimintapäätöstä voidaan tällöin muuttaa.

2.8. Suositeltu toimintamalli näyttäisi vastaavan toimenpidemenetelmää, jota noudatetaan karjaa uhkaavien äkillisten tarttuvien tautien kohdalla. Menetelmien tulisi sen vuoksi olla samat mieluiten kaikissa tapauksissa: rehut, elintarvikkeet, kasviterveysongelmat, ympäristöongelmat, vaarallisten aineiden markkinointi jne. Järjestelmä tulisi lisäksi rajoittaa koskemaan ainoastaan tilanteita, joissa ihmisten tai eläinten terveyttä taikka ympäristöä uhkaa vakava vaara, ja menetelmiin tulisi sisältyä mahdollisimman vähän byrokratiaa. Lisäksi on huolehdittava siitä, että tarkastukset ovat riittävän tehokkaita ja että tarkastusten järjestäminen jäsenvaltioissa yhdenmukaistetaan.

2.9. TSK tukee komission ehdotuksen peruslinjaa edellä todetun valossa, mutta katsoo kuitenkin, että lainsäädäntöä olisi selkeytettävä. Eläinrehuja koskevia EU:n säädöstekstejä ja niihin liittyviä muutoksia on nykyisellään 62 kappaletta. Tämä sääntöjen runsaus tulisi koontaa helpompaan muotoon ensi tilassa erityisesti uuden lainsäädännön osalta. Jatkuvien johdannaissäännösten ja lukuisten ristikkäismääräysten johdosta jäsenvaltioiden viranomaisten ja laitosten on vaikea saada kokonaiskuvaa alan lainsäädännöstä.

2.10. Kun otetaan huomioon lietteen saastuttaman rehun tapaus sekä aiheiseen liittyvä komission ehdotus(7), komission tulisi selkeyttää erilaisten lietteiden määritelmiä terminologisen epävarmuuden välttämiseksi.

2.11. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan viipymättä välikertomus, jos tietyn saastumisen tai vaaran esiintymistiheys kasvaa. Välikertomukseen sisältyvistä tiedoista keskustellaan pysyvässä rehukomiteassa asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi. Kuten edellä on todettu, TSK on valmis kannattamaan kyseistä "hälytysjärjestelmää" edellyttäen, että se ei kyseenalaista perimmäisiä tieteellisiä periaatteita tai aiheuta kohtuutonta haittaa asianomaisille laitoksille negatiivisen julkisuuden tai mahdollisten väärinymmärrysten takia.

2.12. TSK toteaa myös uudelleen, että avoimuuden lisäämiseksi konsolidoitujen tekstien tulisi olla aina saatavilla ainakin Celexissä.

3. Päätelmät

TSK kannattaa komission ehdotusta mutta huomauttaa, että

- komission toimenpidemenettelyt eri aloilla tulisi yhdenmukaistaa mahdollisimman pitkälle

- rehuja koskeva lainsäädäntö tulisi koontaa nykyistä selkeämpään muotoon

- erilaisten "lietteiden" määritelmiä tulisi selkeyttää

- tärkeää tietoa tulisi vaihtaa Rapex-järjestelmää vastaavan järjestelmän välityksellä

- hälytysjärjestelmän ei pidä luoda epävarmuutta saastumis- tai vaarailmoituksen tieteellisestä tai oikeudellisesta perustasta.

Bryssel 20. syyskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17.

(2) KOM(98) 602 lopull., EYVL C 346, 14.11.1998.

(3) Tuoteturvallisuudesta annettu direktiivi 92/59/ETY, EYVL L 228, 11.8.1992.

(4) KOM(1999) 719 lopull., 12.1.2000.

(5) CES 361/2000, EYVL C 140, 18.5.2000; CES 362/2000, EYVL C 140, 18.5.2000 ja CES 585/2000, EYVL C 204, 18.7.2000.

(6) Neuvoston direktiivin 92/59/ETY 8 artikla, EYVL L 228, 11.8.1992.

(7) KOM(1999) 654 lopull., EYVL C 89, 28.3.1999, s. 70.