Neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1996 vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 1/97 neuvoston asetuksen antamiseksi pohjoinen-etelä-yhteistyöstä huumausaineiden ja niiden väärinkäytön vastaisessa toiminnassa (97/C 6/01)



Virallinen lehti nro C 006 , 09/01/1997 s. 0001



YHTEINEN KANTA (EY) N:o 1/97 Neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1996 vahvistama neuvoston asetuksen antamiseksi pohjoinen-eteläyhteistyöstä huumausaineiden ja niiden väärinkäytön vastaisessa toiminnassa (97/C 6/01) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 w artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (1), noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (2), sekä katsoo, että huumausaineiden tuotantoon tai siitä saataviin huomattaviin tuloihin perustuvan talouden vaikutukset kehitysmaan yhteiskuntarakenteisiin vaarantavat maan sopusointuisen liittymisen maailmantalouteen, huumausaineiden käytöstä ja niiden valmistuksesta johtuva sosiaalisten rakenteiden hajoaminen vaikeuttaa kehitysmaissa yhteiskunnan kestävää kehitystä ja yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista sellaisina kuin ne määritellään perustamissopimuksen 130 u artiklassa, kehitysmaille on niiden pyytäessä annettava institutionaalista tukea, jotta ne voisivat ehkäistä tehokkaammin huumausaineiden väärinkäyttöä, komissio esitti 23 päivänä kesäkuuta 1994 parlamentille ja neuvostolle toimittamassaan tiedonannossa Euroopan unionin huumeiden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman (1995-1999) suuntaviivat erityisesti sen kansainvälisen tason osalta, Euroopan parlamentti esitti kantansa suuntaviivoista 15 päivänä kesäkuuta 1995 antamassaan tiedonantoa koskevassa lausunnossa, neljäs AKT-EY-yleissopimus ja unionin kehitysmaiden kanssa tekemät yhteistyö-, assosiointi- tai kumppanuussopimukset sisältävät lausekkeita, jotka koskevat yhteistyötä huumausaineiden väärinkäytön ja laittoman kaupan torjumiseksi, lähdeaineiden, kemikaalien ja psykotrooppisten aineiden kaupan valvontaa sekä tietojenvaihtoa, mukaan lukien rahanpesun torjuntaan liittyvät toimet; sopimuksissa huomioidaan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön torjunnan sekä yhteisön ja sen kehitysmaakumppaneiden välisen yhteistyön toteuttamisen väliset yhteydet, yleinen sitoutuminen vuoden 1961 huumausaineyleissopimukseen ja samaan sopimukseen sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1972 pöytäkirjalla, vuoden 1971 yleissopimukseen psykotrooppisista aineista sekä Yhdistyneiden Kansakuntien vuoden 1988 yleissopimukseen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan sekä näiden sopimusten määräysten järjestelmällinen noudattaminen kansallisella ja kansainvälisellä tasolla ovat perusta huumausaineiden väärinkäytön ja laittoman kaupan vastaiselle kansainväliselle toiminnalle, Euroopan yhteisö on sopimuspuolena vuoden 1988 yleissopimuksessa erityisesti sen 12 artiklan nojalla ja Euroopan yhteisö on G 7:n ja Euroopan komission puheenjohtajan vuonna 1989 perustaman kemikaalityöryhmän GATF:n suosituksesta antanut lähdeaineiden kaupan valvontaa koskevat yhteisön säännökset, joiden yleismaailmallista tehokkuutta lisäisi asianmukaisen lainsäädännön ja menettelytapojen omaksuminen muissa osissa maailmaa, huumausaineiden tehokkaaseen torjuntaan on kuuluttava myös huumekaupasta peräisin olevan rahan pesemisen vastaiset toimenpiteet, kuten riittävän oikeudellisen perustan ja asianmukaisten mekanismien omaksuminen asianomaisissa maissa, ilmisoikeuksia on kunnioitettava asianmukaisesti tämän asetuksen toimenpiteitä toteutettaessa, Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 17. erityisistunnossa hyväksytyn poliittisen julistuksen ja yleismaailmallisen toimintasuunnitelman, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 6 päivänä maaliskuuta 1995 antaman julistuksen 2 kohdassa tarkoitettu rahoitusohjeen määrä (3) on otettu tähän asetukseen vuosiksi 1998-2000, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta perustamissopimuksessa määriteltyjen budjettivallan käyttäjien toimivaltuuksiin, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Yhteisö toteuttaa kehitysyhteistyöpolitiikassaan ja ottaen huomioon huumeiden tuotannon, myynnin ja käytön haitalliset vaikutukset kehitykselle, yhteistyötoimia huumausaineiden ja niiden väärinkäytön torjumiseksi kehitysmaissa antaen etusijan niille maille, jotka ovat osoittaneet korkeimman tason poliittista tahtoa huumeongelmansa ratkaisemiseksi. Osoituksena tällaisesta tahdosta pidetään esimerkiksi vuoden 1972 pöytäkirjalla muutetun vuoden 1961 yleissopimuksen, vuoden 1971 yleissopimuksen sekä vuoden 1988 yleissopimuksen ratifioimista. Kehitysmaiden sitoutumisen on ilmettävä muun muassa laittomien huumausaineiden kaupasta saadun rahan pesemisen vastaisen kansallisen lainsäädännön luomisena. 2 artikla Tämän asetuksen perusteella annettu tuki täydentää ja vahvistaa muiden kehitysyhteistyömuotojen perusteella annettua tukea. 3 artikla Yhteisö antaa yhteistyökumppanina olevan maan pyynnöstä ensisijaisen tukensa kansallisen huumevalvonnan toimintasuunnitelman laatimiselle läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen huumevalvontaohjelman (UNDCP) kanssa. Näissä toimintasuunnitelmissa määritellään huumeiden vastaisen toiminnan tavoitteet, strategiat ja painopisteet sekä niihin liittyvät voimavaratarpeet (rahoitus mukaan lukien) ja luodaan näin kokonaisvaltainen, monitieteinen ja monialainen toimintamalli, jonka tarkoituksena on tehostaa mahdollisimman paljon kansallisten huumevalvontaohjelmien ja kansainvälisen avun vaikutusta. Huumeriippuvuuden ehkäisyn ja kysynnän vähentämisen on oltava osa yhtenäistä politiikkaa, johon sisältyy huumeriippuvuuden seurauksia käsittelevää, erityisesti nuoriin kohdistettavaa koulutusta ja puolueetonta tiedotusta. Yhteisön yhteistyö toteutetaan sellaisen vuoropuhelun hengessä, joka heijastaa huumeisiin liittyvien ongelmien hahmottamiseen vaikuttavia kulttuurieroja, mikä on erityisen tärkeää sen varmistamiseksi, että huumevalvontastrategiat ovat sosiaalisesti ja poliittisesti toteuttamiskelpoisia. 4 artikla Toimien mieluiten kansallisten toimintasuunnitelmien puitteissa yhteisö tukee myös erityistoimia, joilla saadaan aikaan mitattavissa olevia vaikutuksia (ts. tehokkaita ja konkreettisia tuloksia etukäteen määrätyissä aikarajoissa) seuraavilla aloilla: - institutionaalisten voimavarojen kehittäminen erityisesti: - kansallisen huumevalvonnan toimintasuunnitelman toimeenpanemiseksi kehitysmaissa, - yhteisön ja tiettyjen kehitysmaiden välisten sopimusten täytäntöön panemiseksi erityisesti kemiallisten esiaineiden laittomiin tarkoituksiin käyttämisen ja rahanpesun torjunnassa, - kysynnän vähentäminen paikallisen tilanteen analysoinnin avulla, huumausaineiden sekä psykotrooppisten aineiden kaupan ja kulutuksen valvontamekanismien käyttöönotto, huumausaineiden väärinkäyttäjien hoito ja kuntouttaminen sekä riskien pienentäminen. Kyseiset toimet on liitettävä osaksi terveys-, koulutus- ja kehityspolitiikkaa, köyhyyden vastaisia toimia sekä taloudellisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa toteutettavaa politiikkaa, - sellaisten vaihtoehtoisten kehitystä koskevien kokeiluhankkeiden edistäminen, joiden on tarkoitus pitkällä aikavälillä torjua laittomien huumausaineiden tuotantoa sekä pyrkiä samanaikaisesti niiden tuotannon lopettamiseen asianmukaisten maatalouden kehittämistoimenpiteiden avulla osana kansallisen talouden kestävää kehitystä. Hankkeisiin sisältyy taloudellisia ja sosiaalisia toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon laittomaan tuotantoon vaikuttavat tekijät sekä myös toimenpiteitä, jotka saattavat helpottaa kaupallisen suosituimmuusaseman hyödyntämistä, - sellaisten tutkimusten, seminaarien ja foorumeiden rahoittaminen, jotka mahdollistavat kokemusten vaihdon edellä mainituilla aloilla. Paikallisten asukkaiden ja kohderyhmien osallistuminen toimien määrittelyyn, suunnitteluun ja toteuttamiseen on erityisesti otettava huomioon. 5 artikla Tämän asetuksen mukaista rahallista tukea voivat saada seuraavat yhteistyökumppanit: alueelliset ja kansainväliset järjestöt, erityisesti UNDCP, paikalliset ja jäsenvaltioissa toimivat valtioista riippumattomat järjestöt, kansalliset, alueelliset ja paikalliset hallintoelimet ja virastot, lähiyhteisön järjestöt sekä julkiset tai yksityiset laitokset ja toimijat. 6 artikla 1. Edellä, 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen toimien toteuttamiskeinoja ovat erityisesti tutkimukset, tekninen apu, koulutus tai muut palvelut, hankinnat ja työsuoritukset sekä tilintarkastukset ja arviointi- ja valvontatehtävät. 2. Asianomaisten toimien tarpeiden mukaisesti yhteisön rahoitus voi kattaa sekä investointikustannuksia, kiinteän omaisuuden hankintaa lukuun ottamatta että juoksevia menoja paikallisessa tai ulkomaanvaluutassa. Juoksevia menoja voidaan kuitenkin koulutushankkeita lukuun ottamatta kattaa vain alkuvaiheessa ja asteittain vähenevästi. 3. Kullekin yhteistyötoimelle haetaan avustusta 5 artiklassa määritellyiltä kumppaneilta. Sitä pyydetään kyseisten kumppanien mahdollisuuksien rajoissa ja kunkin toimen luonteen mukaan. 4. Paikalliset kumppanit pyritään saamaan osallistumaan erityisesti juoksevien menojen rahoitukseen erityisesti pitkäaikaisiin toimiin tähtäävissä hankkeissa niiden jatkuvuuden varmistamiseksi yhteisön rahoituksen päättyessä. 5. Yhteisrahoitusmahdollisuuksia voidaan etsiä muiden rahoittajien, erityisesti jäsenvaltioiden kanssa. 6. Komissio vastaa siitä, että tämän asetuksen mukaisesti toimitettavan avun yhteydessä korostetaan sen yhteisöllistä luonnetta. 7. Perustamissopimuksessa tarkoitettujen yhtenäisyyden ja täydentävyyden toteuttamiseksi ja kaikkien näiden toimien mahdollisimman suuren tehokkuuden takaamiseksi komissio voi toteuttaa kaikki tarpeelliset yhteensovittamistoimenpiteet, joita ovat erityisesti a) järjestelmällinen niiden tietojen vaihdon ja analysoinnin järjestelmä, jotka liittyvät rahoitettuihin toimiin sekä toimiin, joiden rahoittamista yhteisö ja jäsenvaltiot suunnittelevat, b) toimien toteuttamisen yhteensovittaminen itse paikalla järjestämällä tukea saavassa maassa olevien komission ja jäsenvaltioiden edustajien välisiä säännöllisiä kokouksia ja tietojenvaihtoa. 8. Mahdollisimman suuren vaikutuksen aikaansaamiseksi maailmanlaajuisesti ja kansallisesti komissio tekee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kaikki tarvittavat aloitteet moitteettoman yhteensovittamisen ja tiiviin yhteistyön varmistamiseksi sekä kohdemaiden että rahoittajien ja muiden asianomaisten kansainvälisten järjestöjen, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen ja varsinkin UNDCP:n kanssa. 7 artikla Tämän asetuksen nojalla annettavaa rahoitustukea ei makseta takaisin. 8 artikla Tämän ohjelman toteuttamiseksi on varattu 30 miljoonan ecun suuruinen ohjeellinen rahoitusmäärä ajanjaksolle 1998-2000. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuosittaiset määrärahat rahoitusnäkymien asettamissa rajoissa. 9 artikla 1. Komissio vastaa tässä asetuksessa tarkoitettujen toimien arvioinnissa, niistä päättämisestä ja niiden hallinnoimisesta talousarviomenettelyjen ja muiden voimassa olevien menettelyjen mukaisesti ja erityisesti yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavassa varainhoitoasetuksessa säädettyjä menettelyjä noudattaen. 2. Hankkeissa ja ohjelmien arvioinnissa huomioidaan seuraavat tekijät: - toimijoiden tehokkuus ja mahdollisuudet, - kulttuuriin, yhteiskuntaan, sukupuoleen ja ympäristöön liittyvät tekijät, - hankkeiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittava institutionaalinen kehitys, - vastaavista toimista saatu aikaisempi kokemus. 3. Päätökset toimista, joiden rahoitus tämän asetuksen nojalla on yli 2 miljoonaa ecua yhtä toimintaa kohti ja kaikki muutokset, joiden vuoksi kyseiseen toimintaan alun perin hyväksytty summa nousee yli 20 %, tehdään 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio ilmoittaa lyhyesti 10 artiklassa tarkoitetulle komitealle rahoituspäätöksistä, jotka se aikoo tehdä sellaisten hankkeiden ja ohjelmien osalta, joiden arvo on alle 2 miljoonaa ecua. Tämä ilmoitus tehdään viimeistään viikkoa ennen päätöksen tekemistä. 4. Komissiolla on oikeus hyväksyä 10 artiklassa tarkoitetun komitean lausuntoa pyytämättä sellaiset lisäsitoumukset, jotka tarvitaan näiden toimien yhteydessä tapahtuvien tai jo kirjattujen ylitysten kattamiseen edellyttäen, että ylitys tai lisätarve on korkeintaan 20 % alkuperäisestä rahoituspäätöksellä määrätystä maksusitoumuksesta. 5. Kaikissa tämän asetuksen nojalla tehdyissä rahoitussopimuksissa on erityisesti määrättävä, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin voivat tehdä paikan päällä tarkastuksia noudattaen komission voimassa olevien sääntöjen nojalla määrittelemiä ja erityisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisia tavanomaisia menettelyjä. 6. Jos toimiin liittyy yhteisön ja edunsaajavaltion välisiä rahoitussopimuksia, niissä määrätään, että yhteisö ei rahoita veroja, tulleja tai muita maksuja. 7. Osallistuminen tarjouskilpailuihin ja hankintasopimuksiin on avoin tasapuolisin edellytyksin kaikille jäsenvaltioiden ja edunsaajavaltion luonnollisille ja oikeushenkilöille. Osallistumista voidaan laajentaa muihin kehitysmaihin. 8. Hankintojen on oltava peräisin jäsenvaltioista tai edunsaajavaltiosta tai muista kehitysmaista. Asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa hankinnat voivat olla peräisin muista maista. 9. Erityistä huomiota kiinnitetään - kannattavuuden ja kestävien vaikutusten tavoitteluun hankesuunnittelussa, - tavoitteen ja sen toteutumisen indikaattorien selkeään määrittelyyn ja seurantaan kaikkien hankkeiden osalta. 10 artikla 1. Komissiota avustaa maantieteellisesti määräytyvä kehitysasioissa toimivaltainen komitea. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainituissa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaisia. Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä. 3. Komission edustajan antaman selostuksen pohjalta käydään 1 kohdassa tarkoitettujen komiteoiden yhteisessä kokouksessa kerran vuodessa seuravana vuonna toteutettavien toimien yleisiä suuntaviivoja koskeva keskustelu. 11 artikla 1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jokaisen varainhoitovuoden jälkeen kertomuksen, joka sisältää yhteenvedon varainhoitovuoden aikana rahoitetuista toimista sekä arvioinnin tämän asetuksen täytäntöönpanosta varainhoitovuoden aikana. Yhteenveto sisältää erityisesti tietoja toimijoista, joiden kanssa on tehty sopimuksia. 2. Komissio arvioi säännöllisesti yhteisön rahoittamia toimia vahvistaakseen, onko näiden toimien tavoitteet saavutettu, ja voidakseen antaa suuntalinjat tulevien toimien tehokkuuden parantamiseksi. Komissio toimittaa 10 artiklassa tarkoitetulle komitealle yhteenvedon tehdyistä arvioinneista, joita komitea voi tarvittaessa tarkastella. Arviointikertomukset ovat jäsenvaltioiden pyynnöstä niiden käytettävissä. 3. Viimeistään kuukauden kuluttua päätöksestään komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyväksytyistä toimista ja hankkeista, mainiten niiden kustannukset, luonteen, edunsaajamaan ja kumppanit. 12 artikla 1. Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2. Komissio esittää kolmen vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kokonaisarvion kaikista yhteisön tämän asetuksen nojalla rahoittamista toimista liittäen arviointiin ehdotuksia tämän asetuksen tulevaisuudesta ja tarvittaessa ehdotuksia asetukseen tehtävistä muutoksista tai sen kumoamisesta. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä soveltaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä . . . päivänä . . . kuuta . . .. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o C 242, 19.9.1995, s. 8. (2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 19 päivänä huhtikuuta 1996 (EYVL N:o C 141, 13.5.1996, s. 258), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 22 päivänä marraskuuta 1996 (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty . . . (sitä ei ole vielä julkaistu ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (3) EYVL N:o C 102, 4.4.1996, s. 4. NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO 1. Komissio toimitti neuvostolle 4 päivänä syyskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä EY:n perustamissopimuksen 130 w artiklaan perustuvan ehdotuksen (1) asetukseksi pohjoinen-eteläyhteistyöstä huumausaineita ja niiden väärinkäyttöä vastaan. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa tästä ehdotuksesta sen ensimmäisessä käsittelyssä 19 päivänä huhtikuuta 1996 (2). 3. Komissio toimitti neuvostolle 3 päivänä lokakuuta 1996 päivätyllä kirjeellä ehdotuksen, jota on muutettu Euroopan parlamentin lausunnon perusteella ja perustamissopimuksen 189 artiklan 2 kohtaa noudattaen (3). 4. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 22 päivänä marraskuuta 1996 perustamissopimuksen 189 c artiklan mukaisesti II. EHDOTUKSEN TAVOITE Ehdotuksen tavoitteena on luoda oikeudellinen perusta pohjois-eteläyhteistyöhön huumausaineita ja niiden väärinkäyttöä vastaan talousarviossa varattujen määrärahojen käyttämiseksi tämän yhteistyön puitteissa tapahtuvan toiminnan rahoittamiseen. III. YHTEISEN KANNAN ERITTELY i) Neuvoston komission muutettuun ehdotukseen tekemät muutokset Neuvoston tekemillä muutoksilla pyritään ensi sijassa selventämään, että asetuksen tavoitteet liittyvät kehitysyhteistyöhön. Tämän vuoksi neuvosto katsoi hyödylliseksi lisätä johdanto-osan alkuun kolme kappaletta, joissa korostetaan toisaalta huumausaineiden ja niiden väärinkäytön torjunnan ja toisaalta yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan välistä suhdetta. Se lisäsi tekstiin myös selvästi ihmisoikeuksiin viittaavan johdanto-osan kappaleen. Samaan asiaan liittyen neuvosto teki tiettyjä tarkennuksia 1 artiklan sanamuotoon. Neuvosto lisäsi myös uuden 2 artiklan, jossa tuodaan esiin toimien täydentävä luonne. Neuvosto katsoi hyödylliseksi yhdistää 3 ja 4 artikla tietyssä määrin ja täydentää 4 artiklaa vahvistamalla paikallisen väestön osuutta. Seuraavien artiklojen osalta (5-12 artikla) neuvosto päätti mukauttaa niiden olennaisen sanamuodon vastaavien määräysten sanamuotoon muissa jo hyväksytyissä asetuksissa. Tämä koskee erityisesti määräyksiä, jotka liittyvät yhteistyökumppaneihin (5 artikla), täydentävyyteen ja yhteensovittamiseen (6 artikla), ennen varainhoitovuoden alkua toimitettaviin tietoihin (9 artikla), komiteamenettelyyn (10 artikla) ja varainhoitovuoden päätyttyä toimitettaviin tietoihin (11 artikla). Neuvosto katsoi hyödylliseksi mainita 12 artiklassa erikseen mahdollisuudesta peruuttaa asetus. Lisäksi neuvosto lisäsi rahoitusohjeen sisältävän artiklan (8 artikla). Myös tässä esimerkkinä olivat muut viime aikoina hyväksytyt asetukset. ii) Parlamentin tarkistukset Neuvosto sisällytti yhteiseen kantaansa merkittävän osan parlamentin tarkistuksista. Komission lausunnon huomioon ottaen neuvosto kuitenkin tietyissä kohdissa siirsi tarkistuksia tekstissä toiseen paikkaan tai muutti niiden sanamuotoa vaikka hyväksyikin tarkistuksen sisällön kokonaan tai osittain. Neuvosto käsitteli muun muassa tarkistukset n:o 1 (johdanto-osan viides kappale, n:o 3 (1 artikla), n:o 4 (1 artikla) muutetussa sanamuodossa, n:o 5 (ensimmäinen ja kolmas osa: 3 artikla, 2 kohta) muutetussa sanamuodossa, n:o 6 (4 artiklan 1 kohta, johdanto), n:o 8 (ensimmäinen osa: 4 artiklan kolmas luetelmakohta, josta on poistettu viittaus Dublinin ryhmään) sekä n:o 33 (viimeinen osa: 4 artiklan toinen luetelmakohta). Neuvosto ei pitänyt tarpeellisena tarkistusten n:o 9, 11, 14, 16, 17, 19, 21 ja 24 sisällyttämistä tekstiin. Muita tarkistuksia ei huomioitu, koska komissio ei hyväksynyt niitä. (1) EYVL N:o C 242, 19.9.1995, s. 8. (2) EYVL N:o C 141, 13.5.1996, s. 252-258. (3) EYVL N:o C 326, 31.10.1996, s. 3.