FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 28.5.2009 
SEK(2009) 671 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Maataloustuotteiden laatupolitiikkaa kosk eva komission tiedonanto Euroopan 
parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja  sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle  
 
Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista 
{COM(2009) 234} 
{SEC(2009) 670} 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista  
Maataloustuotteiden laatupolitiikka 
1. POLIITTINEN TAUSTA JA ONGELMAN MÄÄRITTELY  
Maataloustuotteiden laatupolitiikalla pyritään ra tkaisemaan markkinahäiriöt, joita aiheutuu, 
kun viljelijöiden ja ostajien tiedot maatal oustuotteiden laatunäkökohdista ovat keskenään 
epäsuhtaisia. Laatupolitiikassa keskitytään viljelijöihin sekä  maatalouden alkutuotteiden ja 
ensimmäisen asteen jalostettujen tuotteiden (esi merkiksi viini, juusto, oliiviöljy ja liha) 
tuottajiin.  
EY on kehittänyt maataloustuotteiden kaupan pitä mistä varten useita eri välineitä, joilla 
pyritään takaamaan tuotteiden ja tuotannon ominaispiirteet: 
– kaupan pitämisen vaatimukset  ja tuotedirektiivit, joissa säädetään maataloustuotteiden 
tunnistetiedoista (esimerkiksi kulutusmai don, hedelmämehun ja viinin määritelmät), 
tuoteluokituksesta (esimerkiksi luokka ja koko) , alkuperästä ja tuotan topaikasta kertovasta 
merkinnästä sekä joistakin niin  sanotuista varatuista ilmaisuis ta, jotka osoittavat lisäarvoa 
tuovia ominaispiirteitä, esimerkiksi tuotantomenetelmä 
– maataloustuotteiden laatua  koskevat EU-järjestelmät . Käytössä on kuusi eri 
järjestelmää: maantieteelliset merkinnät (kolme järjestelmää), aidot perinteiset tuotteet, luonnonmukainen maatalous ja syrj äisimpien alueiden tuotteet . Kehitteillä on kaksi uutta 
EU-järjestelmää: ympäristömerkin  ulottaminen elintarvikkeisii n ja eläinten hyvinvoinnista 
kertova merkintäjärjestelmä. 
Lisäksi on olemassa useita yksityisiä ja kansallisia (sekä alueellisia) 
varmennusjärjestelmiä . Näihin sisältyvät elintarvikke ita koskevien perusvaatimusten 
täyttymisen varmistavat järjestelmät sekä elinta rvikkeiden laadunvarmennu sjärjestelmät, joilla 
erotellaan markkinoilla olevat tuotteet toisis taan tähdentämällä ostajille ja kuluttajille, 
millaisia lisäarvoa tuovia ominaispii rteitä tuotteilla ja tuotannolla on. 
Näillä välineillä (EU:n toimenpiteet, yksityiset ja kansalliset) pyritään ratkaisemaan tietojen 
epäsuhtaisuudesta johtuva perustavanlaatui nen markkinaongelma, sillä muutoin tällainen 
epäsuhta haittaa tuotteiden myyntiä ja ostoa kohtuulliseen hintaan, jossa otetaan huomioon 
tuotteen ja tuotannon ominaispiir teet. Näiden toimenpiteiden to iminta ei ole kuitenkaan ollut 
ongelmatonta. EU-politiikka on kaiken kaikkiaan kehittynyt tapauskohtaisesti, ja samalla on 
ilmennyt tai uhkaa ilmetä epäjohdonmukaisuutta.  Lisäksi varsinkin ympäristöalalla on 
ryhdytty useisiin aloitteisi in, jotka saattavat lisätä epäjohdonmukaisuutta. Aloitteiden 
erilaisuus lisää epäyhtenäisyyden riskiä , ja vaarana on koordinoimaton suhtautuminen 
maataloustuotteiden laatupoliti ikkaan. Tästä aiheutuisi se kaannusta sidosryhmien ja 
kuluttajien parissa, ja toimintapolitiikan yhdenmukaisuus kärsisi. EU-järjestelmät ovat 
eritoten liian monimutkaisia . Maantieteelliset merkinnät ei vät ole saavuttaneet riittävää 
näkyvyyttä. Tältä osin on nostettu esille lähinnä  teknisiä seikkoja. Pe rinteisiä tuotteita 
koskeva toimenpide ei ole täyttänyt lupauksiaan. Kaupan pitämisen vaatimukset ovat 
FI 3   FI monimutkaisia ja liian normatiivisia. Yk sityisellä ja kansallisella puolella 
varmennusjärjestelmien määrän ja moninaisuu den lisääntyminen on aiheuttanut sekaannusta 
kuluttajien parissa ja herättänyt kysym yksiä yhtenäismarkkinoiden moitteettomasta 
toiminnasta. Tuotantopaikan merkitseminen tuo tteesta riippuen on joht anut pirstaleisuuteen: 
tuotantopaikka on merkittävä naudanlihan osalta  muttei sianlihan, samoin merkintä vaaditaan 
hunajan osalta muttei maitotuotteiden. 
2. TAVOITTEET  
Maataloustuotteiden laatupolitiikan yleisenä tavoitteena on auttaa viljelijöitä ja tuottajia 
täyttämään ne odotukset, joita kul uttajilla on tuotteid en ja tuotannon ominaispiirteistä, ja 
tiedottaa näistä ominaispiirteistä tehokkaasti varmistaen, että:  
– viljelijät ja tuottajat saav at kohtuullisen, maataloustuott een laatua vastaavan tulon 
– viljelijät ja tuottajat pystyvät vastaamaan kuluttajien toivei siin lisäarvoa t uovista tuotteiden 
ja tuotannon ominaispiirteistä  
– kuluttajat voivat luottaa merkintöjen ilmaisuihin, joilla kuvataan maataloustuotteiden ja 
tuotannon ominaispiirteitä. 
Erityistavoitteet  ovat seuraavat: 
– parannetaan maataloustuotteiden  laatua koskevaa tiedonvaihto a viljelijöiden, ostajien ja 
kuluttajien välillä, sillä tiedot maataloustuotteiden ominaisuuksista ovat usein epäsuhtaisia 
– parannetaan maataloustuotteiden laatua koske vien EU:n toimintapoliittisten välineiden 
yhtenäisyyttä  
– helpotetaan viljelijöi den, tuottajien ja kuluttajien elämää. 
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarkasteltiin seuraavia neljää toimintapoliittista 
kysymystä :  
– Kaupan pitämisen vaatimukset, mukaan luki en tuotantopaikasta kertova merkintä 
– Maantieteelliset merkinnät 
– Perinteiset tuotteet 
– Yksityiset, kansalliset ja EU:n uudet varmennusjärjestelmät  
3. TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
3.1. Toimintapoliittinen kysymys 1: Kaupan pitämisen vaatimukset, mukaan lukien 
tuotantopaikasta kertova merkintä 
Seuraavat kaksi vaihtoehtoa hylätti in teknisen kartoituksen jälkeen: 
– EU-vaatimusten täyttymistä ilmaisevan EU-logon käyttöönotossa olisi huomattavia 
teknisiä esteitä, ja lähes kaikki si dosryhmät vastustivat ajatusta.  
– Ei EU:n toimia: kaupan pitä misen vaatimusten poistaminen  yhteisön lainsäädännöstä 
jättäisi kentän avoimeksi, jolloin riskinä olisi se, että käyttöön otettaisiin toisistaan 
FI 4   FI poikkeavia kansallisia kaupan pitämisen vaatimuksia. Kaikki sidosryhmät kannattivat 
(yksinkertaistettujen) kaupan pitä misen vaatimusten säilyttämistä. 
Seuraavia viittä vaihtoehtoa ta rkasteltiin yksityiskohtaisemmin: 
– Vaihtoehto 1.1: Nykytilanne plus yksinkertaistaminen , mukaan lukien vaatimusten 
yhdenmukaistaminen, eri aloilla esiintyvien yht eisten osatekijöiden yhdenmukaistaminen, 
vanhentuneiden säännösten poistaminen ja oi keudellisten tekstien laadintaa koskevien 
uusimpien periaatteiden noudattaminen.  
– Vaihtoehto 1.2: Kaupan pitämistä koskevie n EU:n erityisvaatimu sten korvaaminen 
yhdellä yleisellä perusvaatimuksella.  Tässä vaihtoehdossa kaupan pitämisen 
erityisvaatimukset poistettais iin kokonaan yhteisön lainsäädä nnöstä ja käyttöön otettaisiin 
kaikkiin tuotteisiin sovellettava uusi yleisvaatimus.  
– Vaihtoehto 1.3: Yhdistetty lähestymistapa.  Tässä vaihtoehdossa lainsäädäntö sisältäisi 
olennaiset vaatimukset tai yhden perusvaatimuk sen (kuten vaihtoehdossa 1.2), ja tekniset 
eritelmät esitettäisiin standardeiss a, jotka sidosryhmät hyväksyisivät 
standardisoimisjärjestön a vustuksella (CEN-kehys). 
– Vaihtoehto 1.4: Varattujen ilm aisujen käytön kehittäminen.  Vahvistettaisiin selkeät 
määritelmät, tunnistetiedot, luokat ja koot; asia nomaisten tietojen on pidettävä paikkansa, 
jos niitä käytetään tuott een markkinoille saattamisessa; ilmaisujen käyttö on 
tuottajille/toimijoille vapaaehtoista (esimerkiksi  ’tilatuote’, ’vapaa laidun’ – ja varsinkin, 
jos perinteisten tuotteiden järjestelmä lakkautetaan – ’perinteinen’).  
– Vaihtoehto 1.5: Laajennetaan nykyinen pakollinen tuotanto paikasta kertova 
merkintä (EU/ei-EU tai maa) ka ttamaan kaikki maataloustuotteet . Harkittaessa 
merkintää EU/ei-EU ja/tai jäsenvaltio / EU:n ulkopuolinen maa on erityisesti otettava 
huomioon WTO-näkökohdat. 
3.2. Toimintapoliittinen kysymys 2: Maantieteelliset merkinnät 
Seuraavat neljä vaihtoehtoa hylättiin teknisen kartoituksen jälkeen: 
– Yleisellä direktiivillä voitaisiin antaa jäsenvaltioiden te htäväksi tunnistaa ja suojata 
maantieteelliset merkinnät, mutta tällöin ei päästäisi toimintapoliittiseen tavoitteeseen, 
jossa pyritään yhdenmukaist ettuun soveltamiseen kautta koko yhtenäismarkkinoiden. 
– Vaihtoehdoissa yhteissääntely ja itsesääntely  tarvittaisiin valtio ista riippumattomien 
järjestöjen, työmarkkinaosapuolten ja talousel ämän osapuolten panosta. Nämä vaihtoehdot 
hylättiin alan huomattavan pirstoutuneisuuden vuoksi.  
– Jos yhteisön toimet jäis ivät kokonaan puuttumaan (nykyisen lainsäädännön 
kumoaminen) , jäsenvaltioihin todennäköisesti syntyisi 27 erilaista järjestelmää. Tämä 
merkitsisi tuottajille li särasitusta, kuluttajien parissa syntyisi sekaannusta ja suojan 
myöntäneen maan ulkopuolella syntyisi riski es imerkiksi väärinkäytöksistä ja nimityksen 
anastamisesta.  
– Kansainvälisiä sääntöjä ei voida lyhyellä aikavälillä  soveltaa Lissabonin sopimuksen 
puitteissa , sillä tähän tarvittaisiin kansainvä lisiä neuvotteluja Maailman henkisen 
FI 5   FI omaisuuden järjestöön (WIPO) liittymise ksi samoin kuin muutoksia joihinkin 
määrityksiin. Pidemmällä aikavälillä tätä vaih toehtoa ei pitäisi kuite nkaan jättää huomiotta. 
Seuraavia kolmea vaihtoehtoa (ensimmäiseen vaihtoehtoon sisältyy kolme muunnelmaa) 
tarkasteltiin yksityiskohtaisemmin: 
– Vaihtoehto 2.1: Nykytilanne plus SAN/SM M-järjestelmien yksinkertaistaminen ja 
nykyisten menettelyjen virtaviivaistaminen . Säännöksiä voitaisiin selkeyttää 
muuttamatta kuitenkaan nykyistä oikeudellista ra kennetta. Hakemusten käsittelyä EU:ssa 
saataisiin näin nopeutettua.  
– Muunnelma 2.1.1: SAN- ja SMM-määritelmien yhdistäminen.  Suojatut 
alkuperänimitykset lakkautettaisiin, ja nykyisistä rekisteröidyistä nimityksistä 
tehtäisiin suojattuja maantieteellisiä merk intöjä. Tässä vaihtoehdossa lähdettäisiin 
täysin eri linjoille kuin aikaisemmassa toimintapolitiikassa, jossa korostettiin 
näiden kahden järjestelmän välisiä eroja. 
– Muunnelma 2.1.2: Jos viinien, väkevien alkoholijuomien sekä 
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden rekisteröimiseen luotaisiin yksi ainoa 
väline , toimintapolitiikkaa saataisiin yht enäistettyä, koska esimerkiksi 
rekisteröintiperusteet ja -menettelyt olisivat samanlaiset.  
– Muunnelma 2.1.3: Kansalliset nimitysten suojelujärjestelmät sallittaisiin EU- 
järjestelmän rinnalla. Kyseiset nimet olisivat suojattuja ainoastaan kansallisilla markkinoilla. Kauppaan liittyviä perusteita (määrä ja arvo) voitaisiin samalla käyttää edellytyksenä nimien reki steröinnissä EU:n rekistereihin.  
– Vaihtoehto 2.2: EU:n nykyinen sui generi s SAN/SMM-järjestelm ä lakkautetaan ja 
korvataan nykyisellä t avaramerkkijärjestelmällä.  Maantieteellisten merkintöjen suojan 
taso vastaisi tällöin TRIPS-sopimuksen tarjoamaa suojaa, mutta yhteisön tavaramerkkijärjestelmä tarjoaisi oikeude lliset keinot nimien suojaamiseksi.  
– Vaihtoehto 2.3: SAN/SMM-sääntöjen selkeyttäminen.  Nykyistä järjestelmää voitaisiin 
selkeyttää säännöksiä ja suuntaviivoja muuttamalla. 
3.3. Toimintapoliittinen kysymys 3: Ai dot perinteiset tuotteet (APT)  
Seuraavia kolmea vaihtoehtoa (toiseen vaihto ehtoon sisältyy kaksi mu unnelmaa) kartoitettiin 
ja tarkasteltiin yksityiskohtaisemmin: 
– Vaihtoehto 3.1: Nykytilanteen  säilyttäminen ennallaan – nykyisen järjestelmän 
jatkaminen : tätä vaihtoehtoa ei pidetä järkevänä, mutta se otetaan peru staksi, johon muita 
vaihtoehtoja verrataan.  
– Vaihtoehto 3.2: Järjestel män yksinkertaistaminen valitsemalla vain toinen nykyisin 
sovellettavista vaihtoehdoista  eli joko suojelu nimen varaamis en kanssa tai suojelu ilman 
nimen varaamista.  
– Muunnelma 3.2.1: Rekisteröintiin ei liity nimen varaamista. Tämä muunnelma 
merkitsisi nimen suojaamisesta
 luopumista . Rekisteröidyn nimen käyttöä 
rajoitettaisiin vain, jos nimi  esiintyy yhdessä sanojen ’ait o perinteinen tuote’ tai 
yhteisön tunnuksen kanssa.  
FI 6   FI – Muunnelma 3.2.2: APT-rekisteröint iin liittyy nimen varaaminen. Tässä 
tapauksessa itse nimi suojattaisiin, ja nimeä voitaisiin käyttää ainoastaan tuotteista, jotka on tuotettu/valmistettu tuote-eritelmän mukaisesti.  
– Vaihtoehto 3.3: Suojataan ilmaisu ’perint einen’ varattuna ilmaisuna osana kaupan 
pitämisen vaatimuksia . Tämä sisältyy edellä esitettyyn vaihtoehtoon 1.4. 
– Vaihtoehto 3.4: Ei EU:n toimia – ny kyisen järjestelmän lakkauttaminen.  Perinteisten 
tuotteiden säänteleminen jätettäisiin yksity issektorin, jäsenvaltioiden ja alueiden 
tehtäväksi.  
3.4. Toimintapoliittinen kysymys 4: Yksi tyiset, kansalliset ja uudet EU:n 
varmennusjärjestelmät 
Yksi vaihtoehdoista hy lättiin teknisen ka rtoituksen jälkeen: 
– uusi lainsäädäntötoimi , jolla vahvistettaisiin säännöt tai kehys elintarvikkeiden 
laadunvarmennusjärjestelmien toiminnalle. Tä stä vaihtoehdosta jä ä puuttumaan tehokkuus, 
vaikuttavuus ja johdonmukaisuus  EU:n muiden toimintapolii ttisten tavoitteiden kanssa 
(esim. yksinkertaistaminen), eikä se m yöskään saanut sidosryhmien kannatusta. 
Seuraavia viittä vaihtoehtoa ta rkasteltiin yksityiskohtaisemmin: 
– Vaihtoehto 4.1: Ei EU:n to imia = nykytilanteen säilyttä minen ennallaan (plus asian 
jatkotarkastelu) . Nykytilanne jatkuisi tässä vaihto ehdossa ennallaan, eikä EU puuttuisi 
suoraan yksityisten ja kansallis ten/alueellisten varmennusjärjestelmien toimintaan. Tämä 
vaihtoehto merkitsisi, että asian tarkastelua on jatkettava , jotta ongelman luonteesta ja 
laajuudesta saataisiin parempi käsitys.  
– Vaihtoehto 4.2: Kehitetään varmennusjä rjestelmien toimintaan vapaaehtoiset 
suuntaviivat , joissa painotettaisiin sidosryhmien kanssa sovittuihin perusteisiin 
pohjautuvia parhaita käytäntöjä.  
– Vaihtoehto 4.3: Perustetaan EU:n uusia laat ujärjestelmiä tietyillä toiminta-aloilla.  
Komissio on jo kehittänyt tai valmistelee varmennusjärjestelmiä useilla toiminta-aloilla. 
Kutakin tällaista järjes telmää on arvioitava sen omista lähtökohdista.  
– Vaihtoehto 4.4: Laaditaan yhteiset pe rusteet uusia EU-järjestelmiä varten.  
Vaihtoehdon 4.3 sijasta ja ottaen huomioon uusien järjestelmien ja ehdotusten määrä 
voitaisiin laatia perusteet, joilla arvioi taisiin, tarvitaanko maat aloustuotteiden ja 
elintarvikkeiden uusia EU-varmennusjärjestelmiä.  
– Vaihtoehto 4.5: Kehitetään suojattuja vara ttuja ilmaisuja, jotka vastaavat eritelmiä. 
Niissä tapauksissa, joissa EU:n suora toimin ta on perusteltua, hallinnollisesti kevyempi 
vaihtoehto voisi olla suojattujen varattujen ilmaisujen lisääntynyt käyttö. Tätä pohditaan 
kaupan pitämisen vaatimusten yht eydessä (vaihtoehto 1.4).  
FI 7   FI 4. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Kaikkia kuhunkin toimintapoliittiseen kysymykseen es itettyjä vaihtoehtoja tarkasteltiin niiden 
vaikuttavuuden, tehokkuuden, johdonmukaisuuden ja toimintapoliittisten tavoitteiden 
saavuttamisen suhteen.  
Toimintapoliittinen kysymys 1 (kaupan pitämisen vaatimukset, mukaan lukien 
tuotantopaikasta kertova merkintä ): parhaiksi arvioidut vaih toehdot ovat vaihtoehto 1.4 
(varattujen ilmaisujen käytön ke hittäminen), vaihtoehto 1.3 (yhdistetty lähestymistapa) 
riippuen jatkoarvioinnista ja varsinkin maatalouden perustuo tteiden osalta vaihtoehto 1.5 
(tuotantopaikasta kertova pakollinen merkintä).  
Toimintapoliittinen kysymys 2 (maantieteelliset merkinnät):  vaihtoehto 2.3 (SAN/SMM-
sääntöjen selkeyttäminen) ja vaihtoehto 2.1.2 (viinin, väkevien alkoholijuomien ja 
maataloustuotteiden järjestelmien yhdistäminen) ovat vaikutuksiltaan ja johdonmukaisuudeltaan parhaimmat. Vaihtoehdo n 2.3 (SAN/SMM-sääntöjen selkeyttäminen) 
tehokkuutta on vielä selvitettävä.  
Toimintapoliittinen kysymy s 3 (perinteiset tuotteet):  parhaaksi arvioitu vaihtoehto on 3.3 
(suojataan ilmaisu ’perinteinen’ varattuna ilmai suna osana kaupan pitämisen vaatimuksia) ja 
toiseksi parhain vaihto ehto 3.2 (järjestelmän yksinkertaistaminen).  
Toimintapoliittinen kysymys 4 (yksityiset, kansalliset ja uudet EU:n järjestelmät):  
parhaiksi arvioidut vaihtoehdot ovat 4.2 (suuntaviivat) ja 4.4 (uus ien järjestelmien perusteet), 
jotka voidaan yhdistää. Vaihtoehtoa 4.5 (varattuje n ilmaisujen käytön kehittäminen), joka sai 
paljon pisteitä kaikilla perusteilla arvioituna, käsitellään jo toimintapoliittisessa kysymyksessä 
1 (kaupan pitämisen vaatimukset).  
FI 8   FI  
5. TOIMINTAPOLITIIKAN YLEINEN JOHDONMUKAISUUS JA PARHAIKSI ARVIOITUJEN 
VAIHTOEHTOJEN VÄLINEN SYNERGIA  
Jäljempänä olevasta taulukosta (parhaiksi ar vioidut vaihtoehdot) käy ilmi, kuinka parhaiksi 
arvioidut vaihtoehdot edistävät yleistä toimintapolitiikkaa , millaista synergiaa  syntyy eri 
välineiden välille ja millaisia oike udellisia ja menettelyihin liittyviä selkeytyksiä  voidaan 
tehdä. 
Toimintapolitiikka  Parhaiksi arvioidut vaihtoehdot  
Siirrytään kohti yksityisiä 
ja kansallisia 
(varmennus)järjestelmiä  Vaihtoehto 4.2: Suuntaviivat 
varmennusjärjestelmien toimintaa varten  
Varmistetaan, että uusia 
EU-järjestelmiä kehitetään 
yhtenäisellä tavalla  Vaihtoehto 4.4: Perusteet uusien EU-järjestelmien 
laatimista varten  Yleinen toimintapolitiikka Kehitetään kaupan 
pitämistä koskevia EU:n 
vaatimuksia yhtenäisellä 
tavalla  Vaihtoehto 1.3: Yhdistetty lähestymistapa (kaupan 
pitämisen vaatimukset korvataan yhdellä yleisellä 
vaatimuksella ja yksityiskohtaisia sääntöjä 
kehitetään CEN:ssä)  
Vaihtoehto 1.4: Kehitetään varattuja ilmaisuja 
horisontaalisissa laatumerkinnöissä (kuten 
’vähähiilinen’)   
Hyödynnetään varattuja 
ilmaisuja aiempaa 
enemmän (kaupan 
pitämisen vaatimukset)  Vaihtoehto 3.3: Suojataan  ’perinteinen’ varattuna 
ilmaisuna (näin korvattaisiin perinteisten tuotteiden 
järjestelmä)  
Vaihtoehto 2.1.1: Virtaviivaistetaan maantieteellisiä 
merkintöjä koskevan järjestelmän menettelyjä ja 
yhdistetään viinin, väkevien alkoholijuomien sekä 
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden rekisterit 
yhdeksi järjestelmäksi  Käytetään yhteisiä 
varmennusjärjestelmiä 
samankaltaisissa 
järjestelmissä  
Vaihtoehto 2.3: SAN/SMM-sääntöjen 
selkeyttäminen  Synergia  
Sovelletaan 
tuotantopaikasta kertovan 
pakollisen merkinnän järjestelmää yhtenäisellä 
tavalla
 Vaihtoehto 1.5: Tuotantopaikasta kertova merkintä 
tehdään kaikilla aloilla  
Taulukko: Parhaiksi ar vioidut vaihtoehdot  
Parhaiksi arvioidut vaihtoehdot  voidaan yhdistää, ja ne mu odostavat yhdessä kokonaisuuden 
maataloustuotteiden laatupolitiikan kehittämiseksi. 
Kun varattuja ilmaisuja käytetään aiempaa laajemmin, eritoten jos niillä korvataan 
perinteisten tuotteiden järjestelmä, syntyy paljon synergiaa. Yksityisiä ja kansallisia järjestelmiä varten laaditut suuntaviivat, joita voitaisiin soveltaa myös EU-järjestelmiin, 
toisivat vielä lisää synergiaa. Uusille EU-jär jestelmille laadittavien perusteiden pitäisi 
FI 9   FI ehkäistä epäjohdonmukaisuutta suhteessa EU:n nykyisiin järjestelmiin ja kaupan pitämisen 
vaatimuksiin. Maantieteellisille merkinnöille ehdotetulla yhteisellä  varmennusjärjestelmällä ja 
ehdotetulla pakollisella merkintäjärjestelmällä , jolla tuotantopaikka ilmoitettaisiin kaupan 
pitämisen vaatimusten osana kaik illa aloilla yhtenäise llä tavalla, on seuraavanlaisia kytköksiä. 
FI 10   FI  
Vaihtoehdot  Kaupan pitämisen 
vaatimukset  Maantieteelliset merkinnät
 Perinteiset tuotteet  Yksityiset, kansalliset ja 
EU:n uudet 
järjestelmät
 
Vaihtoehto 1.3: yhdistetty 
lähestymistapa 
  
X    
Vaihtoehto 1.4: varatut 
ilmaisut 
horisontaalisissa 
laatumerkinnöissä   
X  Kytkös: suojataan 
’perinteinen’ 
varattuna ilmaisuna 
osana kaupan 
pitämisen 
vaatimuksia  Kytkös: 
ehdotuksiin 
uusista 
järjestelmistä 
voitaisiin 
sisällyttää 
varattuja 
ilmaisuja  
Vaihtoehto 1.5: 
tuotantopaikasta 
kertova merkintä   
X Kytkös: sovelletaan 
SMM:ään, jos 
raaka-aineet eri 
paikasta kuin SMM    
Vaihtoehto 2.1.1: 
maantieteellisten 
merkintöjen järjestelmän 
virtaviivaistaminen ja 
yhdistäminen
   
 
X   
Vaihtoehto 2.3: SAN-SMM-sääntöjen 
selkeyttäminen
   
X   
Vaihtoehto 3.3: 
suojataan ’perinteinen' 
varattuna ilmaisuna  Kytkös: 
hyödynnetään 
kaupan pitämisen 
vaatimusten 
mekanismia    
X  
Vaihtoehto 4.2: suuntaviivat 
varmennusjärjestelmien toimintaa varten
  Kytkös: 
suuntaviivoja 
sovelletaan myös 
EU-järjestelmään  Kytkös: 
suuntaviivoja 
sovelletaan myös 
EU-järjestelmään   
 
X 
Vaihtoehto 4.4: perusteet uusien EU-
järjestelmien laatimista 
varten
 Kytkös: uusiin 
järjestelmiin ei 
sisällytetä 
epäjohdonmukaisia 
merkintöjä  Kytkös: 
epäjohdonmukaisuus 
suhteessa nykyisiin 
järjestelmiin jää 
mahdollisimman 
vähäiseksi  Kytkös: 
epäjohdonmukaisuus 
suhteessa nykyisiin 
järjestelmiin jää 
mahdollisimman 
vähäiseksi   
X 
Taulukko: Parhaiksi arvioitujen vaihtoehtojen väliset kytkökset  
6. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Tämä vaikutusten arviointi liit tyy tiedonantoon, jossa vahvistet aan strategiset suuntaviivat. 
Lähitulevaisuudessa arvioidaan edistymistä ja hyväksytään kyseiset suuntaviivat. 
FI 11   FI Itse toimintapolitiikan kehittämiseksi ehdote taan useita alustavia edistymistä mittaavia 
perusindikaattoreita, joita sitt en kehitellään edelleen kunkin al oitteen valmistelun yhteydessä.