KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE - Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: Geneven periaatteiden muuntaminen käytäntöön - Komission ehdotukset tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) toista vaihetta varten (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. johdanto

Tietoyhteiskuntahuippukokouksessa (WSIS) tunnustettiin, että tieto- ja viestintäteknologia (TVT) ovat merkittävimpiä kasvua ja kestävää kehitystä edistäviä tekijöitä nykypäivän talouskehityksessä. Ne lisäävät tuottavuutta ja edistävät osallistuvuutta. Joulukuussa 2003 järjestetyssä Geneven huippukokouksessa laskettiin perusta globaalia tietoyhteiskuntaa koskevalle toimintalinjalle hyväksymällä periaatteita, jotka suureksi osaksi saivat innoituksensa Lissabonissa käsitellystä EU:n strategiasta "Tietoyhteiskunta kaikille". EU:n osuus valmisteluprosessissa sekä huippukokouksen ensimmäisissä istunnoissa oli merkittävä, ja se aikoo edelleenkin pitää monenvälisyyttä toimintansa perusperiaatteena [1].

[1] Euroopan unioni ja Yhdistyneet kansakunnat: Monenvälisyys - KOM(2003) 526, 10.9.2003.

Kahden aiemman tietoyhteiskuntahuippukokousta käsitelleen tiedonantonsa jälkeen - ensimmäisessä näistä hahmoteltiin EU:n näkökulma [2] ja toisessa pohdittiin Geneven huippukokouksen jatkotoimenpiteitä [3] - tässä tiedonannossa komissio pyrkii hahmottelemaan konkreettisia ehdotuksia tietoyhteiskuntahuippukokouksen toista vaihetta varten. Tässä asiakirjassa tehdään ehdotuksia erityisesti tietoyhteiskuntahuippukokouksen toimintasuunnitelman (POA) toteuttamiseksi, kahden ryhmän (aloina digitaalisen kahtiajaon torjuntaan liittyvä rahoitus sekä Internetin hallinto) jatkotoimenpiteiden suunnittelemiseksi ja valmisteluprosessin edistämiseksi.

[2] Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: EU:n näkökulma Yhdistyneiden kansakuntien tietoyhteiskuntahuippukokoukseen (WSIS) - KOM(2003) 271, 19.5.2003.

[3] Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: YK:n tietoyhteiskuntahuippukokouksen (Geneve) jatkotoimenpiteet - KOM(2004) 111, 17.2.2004.

2. Tietoyhteiskuntahuippukokouksen toimintasuunnitelman toteuttaminen

2.1. Yleiskatsaus

Tietoyhteiskuntahuippukokouksen ensimmäinen vaihe kulminoitui globaalia tietoyhteiskuntaa koskevaan Geneven periaatejulistukseen ja toimintasuunnitelmaan (POA), joita maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan eri osissa ja eri alueilla vaikuttavien toimijoiden pitäisi hyödyntää yleisenä viitekehyksenä. Tietoyhteiskuntahuippukokouksen toisessa vaiheessa nämä periaatteet muunnetaan toimintasuunnitelmaan perustuviksi konkreettisiksi tuloksiksi. EU:n näkemys on ollut, että konkreettisten tulosten saavuttamiseksi on keskityttävä tiettyihin painopistealueisiin.

Ns. digitaalisen kahtiajaon kyseessä ollessa keskeinen haaste on saattaa tietotekniikka kaikkien ulottuville sekä konkreettisesti että taloudellisesti, jolloin on tuettava palveluja, joilla kaikille kansalaisille taataan sovellusten käyttömahdollisuus. On ehdotettu, että näitä kysymyksiä käsiteltäisiin toimintasuunnitelmassa eri tasoilla, joita olisivat suotuisat toimintaedellytykset, tieto- ja viestintätekniset sovellukset sekä tutkimus ja kehitys.

EU:n kannalta tietoyhteiskuntahuippukokouksella on kaksi ulottuvuutta:

* EU:n sisäistä tietoyhteiskuntapolitiikkaa seurataan eri kertomuksilla, joissa käsitellään EU:n viestintäpalveluihin liittyvän oikeudellisen kehyksen täytäntöönpanoa, eEurope-toimintaohjelmaa, EU:n tutkimuspolitiikkaa ja muita tärkeitä aiheita. Tältä pohjalta komissio aikoo laatia kokoavan, kyseiset alat kattavan kertomuksen.

* Tässä tiedonannossa käsiteltävissä ehdotuksissa keskitetään huomio EU:n ulkoisiin politiikkoihin kolmansien maiden kanssa toteutetun tietoyhteiskuntaa koskevan poliittisen vuoropuhelun ja yhteistyön pohjalta. Tärkeitä ovat ennakoitavat lainsäädännölliset olosuhteet, joilla vaalitaan innovaatioita ja yksityisen sektorin konkreettisia hankkeita. Näillä politiikoilla pyritään myös edistämään ihmisoikeuksia kolmansissa maissa ja torjumaan väärinkäytöksiä tieto- ja viestintätekniikan alalla.

2.2. Suotuisat toimintaedellytykset

Suotuisien toimintaedellytysten luominen investointien houkuttelemiseksi ja merkittävän kestävän kasvun ja kehityksen varmistamiseksi on yksi tärkeimmistä tavoitteista. Tähän sisältyy useita osatekijöitä, jotka on toteutettava kansallisella tai alueellisella tasolla.

2.2.1. Tietoyhteiskuntastrategiat

Tietoyhteiskuntahuippukokous oli yhtä mieltä tietoyhteiskuntastrategioiden merkityksestä kaikilla asiaankuuluvilla aloilla, joihin kuuluvat seuraavat:

* Julkisen sektorin toimintamallien uudistaminen: helpotetaan vuorovaikutusta kansalaisten kanssa ja uudistetaan sosiaalipalveluja sekä kannustetaan eri osapuolten välistä vuorovaikutusta innovatiivisten keinojen löytämiseksi, jolloin edistetään myös tehokkaampien työmarkkinaolosuhteiden muodostumista.

* Pyritään johtamaan toimintaa omalla alalla: hallintoa tehostetaan, pyritään tarjoamaan julkisia palveluita ja tehostamaan osallisuutta edistävien politiikkojen toteuttamista.

* Kapasiteettien luominen: pyritään aktiivisesti hahmottelemaan alan muuttumista ja valmistelemaan tietoyhteiskunnan uutta sukupolvea.

* Varmistetaan kaikkien osapuolten täysi osallistuminen tietoyhteiskuntastrategioiden laadintaan vahvistamalla hallitusten, kansalaisten ja yksityisen sektorin välistä vuoropuhelua.

Maailmanlaajuinen yhteistyö tietoyhteiskuntastrategioiden alalla voisi perustua eEurope 2005 -toimintaohjelman avoimeen koordinointimenetelmään. Komission kokemus yleisessä tavoitteiden asettamisessa, indikaattoreiden ja vertailuanalyysien käytössä sekä parhaiden käytäntöjen välittämisessä voisi asteittain laajentua suuremman mittakaavan yhteistyöksi.

Tietyissä tapauksissa voitaisiin harkita, että komissio ja/tai jäsenvaltiot käyttäisivät taloudellisia resurssejaan esimerkiksi sellaisten tutkimusten rahoittamiseen, joiden tarkoituksena on helpottaa infrastruktuurien ja palvelujen käyttöä toimintasuunnitelmassa esitetyllä tavalla.

Geneven huippukokouksessa perustettiin maailmanlaajuinen tietoyhteiskuntapolitiikan resurssien verkko (ePOL-NET), jonka tarkoituksena on auttaa kehitysmaiden tieto- ja viestintätekniikan alan päättäjiä kehittämään tehokkaita kansallisia tietoyhteiskuntapolitiikkoja ja -strategioita. Komissio voisi selvittää, millaisia edellytyksiä sillä on osallistua tähän aloitteeseen.

2.2.2. Sääntelykehykset

Jotta tietoyhteiskunnasta voitaisiin parhaiten hyötyä, on luotava suotuisa sääntely-ympäristö, kuten myös WSIS:n toimintasuunnitelmassa todetaan. Riippumattomat sääntelyviranomaiset ovat tällaisen järjestelmän edellytys. Nämä EU:n eri politiikkoja sivuavat kysymykset liittyvät läheisesti eEurope-toimintaohjelmaan, jossa niihin pyritään löytämään ratkaisuja. Kehitysmaissa tällainen sääntelykehys hyödyttää kuluttajia, joiden luottamus viestintäpalveluihin on välttämätön edellytys alan kansainvälistymiselle. Kuluttajat voivat käyttää tieto- ja viestintätekniikkaa helpommin ja huokeammin paikallisten ja ulkomaisten yritysten lisääntyneen liiketoiminnan ja investointien ansiosta.

Sääntelyviranomaiset eri puolilla maailmaa tiedostavat kansainvälisen yhteistyön merkityksen, sillä se auttaa heitä paremmin vastaamaan julkisista velvoitteistaan terveydenhuollon, kansalaisten turvallisuuden, ympäristön kulttuurisen monimuotoisuuden ja kuluttajansuojan osalta - enenevässä määrin riippumattomassa asemassa. Komissio voisi harkita yhteistyömuotoja eurooppalaisten kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa WSIS:n mukaisten sääntelykehysten toteuttamisen edistämiseksi.

2.2.3. Parhaat käytännöt, vertailuanalyysit ja seurantakeskukset

Vertailuanalyysit ovat välttämättömiä tieto- ja viestintätekniikan käytön ja vaikutusten arvioinnissa. Huippukokouksen toimintasuunnitelmassa kehotetaan kehittämään näiden tekijöiden seurannassa auttavia indikaattoreita kokouksen Tunisin vaihetta varten ja myös siitä eteenpäin. Lisäksi toimintasuunnitelmassa painotetaan, miten tärkeää on valvoa kansainvälisten tavoitteiden saavuttamista esimerkiksi YK:n vuosituhatjulistuksen tavoitteiden osalta. Indikaattoreiden kehittäminen ja kapasiteettien luominen erityisesti syrjäytymisvaarassa olevia väestönosia ja kehitysmaita varten edellyttää tässä suhteessa yhteisiä ponnistuksia kansallisella, paikallisella sekä kansainvälisellä tasolla, ja tällöin mukana on lukuisia eri toimijoita. Asianmukainen seuranta ja vertailuanalyysien suorittaminen sekä kehitysmaiden että nousevan talouden maiden osalta auttaa välittämään parhaita käytäntöjä.

Jotta tieto- ja viestintätekniikka-alan palveluita ja sovelluksia alettaisiin käyttää, niitä on oltava tarjolla kohtuuhintaan. Sopiviin infrastruktuureihin investoiminen on välttämätöntä, mutta se ei sinällään riitä. Tarvitaan myös tietoa siitä, miten tarvittava verkkoinfrastruktuuri toteutetaan ja miten se saadaan käyttöön. Puutteet näissä tiedoissa voivat muodostaa merkittävän esteen alan kehitykselle. Parhaita käytäntöjä koskevat tiedot ovat siis avainasemassa. Kansalliset ja alueelliset viranomaiset Euroopassa ja muuallakin maailmassa toteuttavat toimia, joilla he pyrkivät parantamaan tieto- ja viestintätekniikkasektoriensa kilpailukykyä. Tietoyhteiskuntahuippukokouksen yhteydessä näitä kokemuksia voitaisiin ottaa esille malliksi muille kansallisen ja alueellisen tason tietämyksen lisäämiseksi.

2.3. Ensisijaiset sovellukset

Osallisuutta edistävän tietoyhteiskunnan (e-Inclusion) tarkoituksena on, että kaikille voitaisiin taata tieto- ja viestintätekniikkapalvelujen yhtäläiset käyttömahdollisuudet ja saatavuus kohtuuhintaan. Tässä yhteydessä on korostettava, miten tärkeää on kehittää tietoyhteiskunnan tieto- ja viestintäpalveluja siten, että kaikenlaisten käyttäjien tarpeet otetaan huomioon (ns. Design for All -periaate). [4] Huippukokouksen toimintasuunnitelman mukaisesti olisi tärkeää toteuttaa sähköisten palvelujen saatavuutta helpottavia toimia.

[4] "Design for all" on perustuotteiden ja -palvelujen suunnittelua sellaisiksi, että ne ovat mahdollisimman erilaisten käyttäjien hyödynnettävissä niin suuressa määrin kuin mahdollista.

EU voisi lisäksi perustaa ensisijaisia sovelluksia koskevat ehdotuksensa seuraaville pääasiallisille aloille: sähköinen hallinto ja terveydenhuolto, verkko-opiskelu sekä sähköinen liiketoiminta. Näin huippukokouksen toimintasuunnitelmaan sisältyvät ehdotukset saisivat konkreettisen muodon ja niissä otettaisiin huomioon sukupuoli- ja työllisyyskysymykset.

2.3.1. Sähköinen hallinto

Sähköinen hallinto (e-Government) on tieto- ja viestintätekniikan käyttöä julkishallinnossa. Siihen liittyy organisatorinen muutos ja uusien taitojen hallinta, joilla pyritään tehostamaan julkisia palveluja, parantamaan demokraattisia menettelyjä, toteuttamaan ihmisoikeuksia ja vahvistamaan virallisia politiikkoja. Tieto- ja viestintätekniikka voi auttaa selviytymään monista nykyisten hallintomallien haasteista, joilta muun muassa edellytetään tehokkuutta, eli niiden tulisi olla tuottavampia ja tasapuolisempia, jotta kaikkia kansalaisia voitaisiin palvella syrjimättä ja yksilöllisesti samalla kannustaen heidän omaa osallistumistaan. Kansalaisiin ja yrityksiin on kiinnitettävä erityishuomiota suunniteltaessa verkkopalveluja, joiden on oltava kaikkien helposti käytettävissä.

2.3.2. Verkko-opiskelu

Kaikilla pitäisi olla tarpeelliset taidot, joiden avulla he voivat saada tieto- ja viestintätekniikasta parhaan mahdollisen hyödyn. Tieto- ja viestintätekniikan ansiosta koulutusta voi saada kaikkialla. Se tarjoaa mahdollisuuksia opetukseen ja opettajien koulutukseen, parantaa mahdollisuuksia elinikäiseen oppimiseen ja saattaa opetuksen piiriin ihmisiä, jotka ovat jääneet virallisten koulutusjärjestelmien ulkopuolelle. Lisäksi sitä voidaan käyttää ammattitaidon pitämiseen ajan tasalla. Verkko-opiskelulla (eLearning) voidaan täydentää perinteisiä opetusmenetelmiä ja tarjota laajempialaista koulutusta. Kun käyttäjien taidot päästä käsiksi tietoon kehittyvät, esille nousee kysymyksiä, jotka liittyvät paikalliseen sisältöön, kielelliseen ja kulttuuriseen monimuotoisuuteen ja tekijänoikeuksiin. Geneven huippukokouksessa käynnistettiin maailmanlaajuinen verkko-opiskeluun ja -yhteisöihin liittyvä aloite (Global eSchools and Communities Initiative), jota useat EU:n jäsenvaltiot ja kansainväliset järjestöt tukevat. Komissio voisi selvittää mahdollisuuksiaan tukea tätä hanketta.

2.3.3. Sähköinen terveydenhuolto

Sähköisellä terveydenhuollolla pyritään edistämään terveydenhuoltopalvelujen saatavuutta sekä parantamaan niiden laatua ja tehokkuutta. Lisäksi sen erityistehtävänä on toimia välineenä kansalaiskeskeisten terveyspalvelujärjestelmien järjestämiseksi. On kansalaisen perusoikeus saada terveydenhuoltoon liittyvää tietoa ja alan palveluja. Monista maista puuttuu riittäviä terveydenhuollon laitoksia ja alan henkilökuntaa, ja erityisesti tämä koskee maaseutua ja syrjäisiä alueita. Sähköisen terveydenhuollon sovelluksilla voi olla tärkeä asema kehitysmaiden tilannetta ajatellen. Tässä yhteydessä on erityisesti muistettava YK:n vuosituhatjulistuksessa asetetut terveydenhuoltoon liittyvät kehitystavoitteet ja pyrkimykset niiden saavuttamiseksi.

2.3.4. Sähköinen liiketoiminta

Tieto- ja viestintäteknologian käyttö tarjoaa erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille

(pk-yritykset) mahdollisuuden tuottavuuden parantamiseen ja toisaalta myös asiointikustannusten vähentämiseen. Sähköisen liiketoiminnan laajenemista hidastavat samat ongelmat kuin muillakin verkkopalveluilla: yhteentoimivuusongelmat ja yhteisten standardien puuttuminen. Lisäksi tehokkaalla kokemusten vaihdolla olisi tässä suhteessa suuri merkitys. Komissio kuulee usein perustamaansa asiantuntijaryhmää, jonka tehtävänä on käsitellä sähköistä kauppaa koskevaa politiikkaa (e-Business Policy Group). Olisi syytä tutkia tämän ryhmän ja edellä mainitun ePol-NET-ryhmän välistä mahdollista synergiaa.

2.4. Tutkimus ja kehitys

Tietoyhteiskuntahuippukokous tunnusti tutkimuksen ja teknologian kehittämisen (TTK) tärkeyden ja antoi arvoa sen tavoitteelle liittää toisiinsa yliopistot ja muut koulutuslaitokset vuoteen 2015 mennessä. Kokous myös antoi tunnustusta puiteohjelmaan liittyville erityistoimille tutkimusinfrastruktuurien ja teknologioiden kehittämiseksi.

TTK-puiteohjelma on yksi EU:n tärkeimmistä toimintavälineistä. Tähän ohjelmaan sisältyy toimenpiteitä, joilla lisätään tutkimuskapasiteettia kansainvälisen tutkijoiden liikkuvuuden ja tutkijankoulutuksen kautta. Tällä hetkellä käytössä olevia oikeudellisia välineitä voidaan kuitenkin joutua tarkistamaan, jotta kolmannet maat voisivat tulla mukaan EU:n tutkimustoimintaan ja -ohjelmiin. Lisäksi on otettava huomioon tavoite, joka koskee kohtuuhintaisen tieto- ja viestintäteknologian kehittämistä erityisesti vähiten kehittyneitä maita varten. Komission ehdotus tietoyhteiskuntahuippukokouksen jatkotoimenpiteiden osalta on, että painopiste kohdistetaan kehitystyöhön liittyviin innovaatioihin ja GEANT-verkkoon perustuvaan kokemukseen pohjautuvien viestintä- ja tutkimusinfrastruktuurien kehittämiseen.

2.4.1. Kehitystyöhön liittyvät innovaatiot

TTK:n kuudennesta puiteohjelmasta on varattu kansainvälistä yhteistyötä varten 600 miljoonaa euroa, josta 90 miljoonaa on tarkoitettu ohjattavaksi tietoyhteiskuntaohjelmaan (IST-ohjelma) sisältyvään tutkimukseen. Kolmansien maiden osallistumisen pitäisi säilyä tärkeänä tavoitteena myös seuraavassa puiteohjelmassa. EU:n osallistumista kolmansien maiden tutkimusohjelmiin voidaan myös harkita.

TTK:n tulosten pitäisi olla mahdollisimman laajan käyttäjäkunnan hyödynnettävissä. Saatavuuden ja osallisuuden periaatteet pitäisi ottaa hankkeissa huomioon siten, että uusien teknologioiden soveltamisesta ei aiheutuisi turhia esteitä. On tärkeää suunnata investointeja TTK:n Design for All -kehitystyöhön perustuotteiden ja -palvelujen osalta. Käytettävissä olevia oikeudellisia instrumentteja voidaan joutua tarkistamaan, jotta EU-projekteihin voidaan ottaa kumppaneita sekä nousevan talouden maista että kehitysmaista. Lisäksi on tiedostettava se tosiseikka, että kansainvälisenä yhteistyönä toteutettavissa hankkeissa on näkemyseroja. Hankkeissa on annettava tilaa paikallisille painopistealueille ja projektien pitäisi perustua paikalliseen taitotietoon, mutta niissä pitäisi myös voida hyötyä monikansallisten yritysten osaamisesta.

Laajentuminen ja Euroopassa sen myötä kasvaneet varakkuuserot edellyttävät, että enemmän investointeja suunnataan helppokäyttöisiin ja kohtuuhintaisiin infrastruktuureihin, päätteisiin ja palveluihin. Euroopan johtava asema kyseisten teknologioiden kehittäjänä tieto- ja viestintäteknologia-alan palvelujen seuraavaa kahta miljardia käyttäjää varten edistäisi merkittävällä tavalla tietoyhteiskuntahuippukokouksen tavoitteita samalla kun eurooppalaista tuotantoa olevien laitteistojen ja palvelujen markkinat laajenisivat.

2.4.2. Maailmanlaajuinen koulutus ja tutkimusalan runkoverkkoja koskeva hanke

Tietoyhteiskuntahuippukokouksen toimintasuunnitelman mukaan hankkeiden kehittämisessä on otettava huomioon paikalliset tarpeet ja olosuhteet. GEANT-verkon avulla pidetään jo nyt yllä maailmanlaajuista tutkimusalan runkoverkkoa. Eri lähteistä saadun rahoituksen avulla on saavutettu jo huomattava määrä verkkoyhteyksiä, ja GEANT onkin saanut maailmanlaajuisen edelläkävijän aseman tutkimukseen liittyvien verkkoyhteyksien osalta. Kehitysmaita voitaisiin avustaa niiden pyrkimyksissä perustaa tutkimusalan verkkoja välittämällä asianomaisille tahoille alan eurooppalaista kokemusta. Euroopan komissio voisi tukea tätä tiedon välittämistä, mikä voitaisiin toteuttaa jo olemassa olevien avustusohjelmien kautta. Selkeäksi tavoitteeksi voitaisiin ottaa GEANT-verkon laajentaminen aiempaa suuremmassa määrin merkittävimpien kehitysmaiden (esim. Brasilia, Kiina ja Intia) korkeakouluihin Euroopan toimiessa tämän "tietoinfrastruktuurin" keskuksena.

Eurooppa voisi myös ottaa johtavan aseman kysymyksissä, jotka liittyvät osaamiseen monikielisessä ympäristössä tapahtuvassa yhteistoiminnassa, jossa sillä erityisesti viimeisimmän laajentumisen jälkeen on runsasta ja monipuolista kokemusta.

2.5. EU:n näkökulma toimintasuunnitelman toteuttamiseen

Tässä yhteydessä komissio harkitsee jo olemassa olevien välineiden käyttöä ja toteuttaa tulevat toimet EU:n yleisen ulkopolitiikan ja kumppanimaiden kanssa toteutettavan yhteistyön puitteissa.

2.5.1. Yleiset suuntaviivat ja menetelmät

Menetelmät perustuvat olemassa oleviin välineisiin kansainvälisen vuoropuhelun ja yhteistyön alalla:

* Uudet jäsenvaltiot: yhteisen edun mukaista on, että painopiste on sääntelykehysten yhdenmukaistamisessa EU:n säännösten mukaisiksi, jotta kyettäisiin luomaan yhtenäinen sähköisen viestinnän alue.

* Nousevan taloudet maat (Brasilia, Mercosur-maat, Kiina, Intia, Etelä-Afrikka): tietoyhteiskuntastrategioiden, kilpailua suosivien avointen markkinoiden sekä yritysten yhteishankkeiden kehittäminen pitäisi asettaa etusijalle.

* Vähiten kehittyneet maat (LDC-maat): ongelmat liittyvät infrastruktuurien ja palvelujen saatavuuteen. Saharan eteläpuolella sijaitsevien maiden osalta voitaisiin harkita aloitetta, jossa hyödynnettäisiin jo olemassa oleviin hajanaisiin infrastruktuureihin sisältyvää potentiaalia esimerkiksi matkaviestintä- ja satelliittiteknologian avulla.

2.5.2. Toteuttamiseen liittyvät välineet

Komissiolla ja jäsenvaltioilla on käytössään monia eri välineitä, joita voidaan hyödyntää huippukokouksen toimintasuunnitelman toteuttamiseksi.

* Kehitysapu: tärkeimmät suuntaviivat liittyvät tieto- ja viestintäteknologian ulottamiseen sellaisiin kehityshankkeisiin, joihin tällä teknologialla voidaan tuoda lisäarvoa. Ihmisoikeuksien ja demokratisoitumiskehityksen edistäminen on tällöin otettava huomioon.

* Taloudellinen yhteistyö: unionin ja sen kumppanimaiden kanssa on käynnistetty politiikkaan ja sääntelyyn liittyvä vuoropuhelu, jolle yhteistyöohjelmien toteuttaminen [5] muodostaa luontaisen jatkon.

[5] Aasiassa, latinalaisessa Amerikassa ja Välimeren alueella sijaitsevien EU:n kumppanimaiden kanssa toteutettaviin yhteistyöohjelmiin kuuluu esittelyhankkeita, jotka liittyvät koulutukseen, terveydenhuoltoon, paikalliseen hallintoon ja tietoyhteiskunnan edistämiseen. Uusilla aloitteilla pyritään edistämään tutkimusta ja sidosryhmien verkostoitumista.

* Kansainvälinen tieteellinen yhteistyö: tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva yhteistyö erityisesti IST-ohjelman (Tietoyhteiskunnan tekniikat -ohjelma) puitteissa auttaa edistämään kumppanuustoimintaa yhtälailla sekä kehittyneempien että nousevien talouksien maiden kanssa.

* Rahoituslaitokset: yhteistyötä EU:n rahoitusta myöntävien tahojen, kuten Euroopan investointipankin, kanssa on harkittava.

2.5.3. Yhteistyökumppanuudet

Seuraavilla kumppanikategorioilla voidaan katsoa olevan suurta merkitystä:

* Kolmannet maat ja alueet, joiden kanssa on jo solmittu yhteistyösopimuksia. Tämä pätee esimerkiksi latinalaiseen Amerikkaan, AKT-maihin, Välimeren alueeseen ja uusiin itsenäisiin valtioihin.

* Sidosryhmien muodostamat verkostot ja julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet: tähän sisältyy yhteistyötä erilaisten kansalaisjärjestöjen, sääntelyviranomaisten, kehitysyhteistyöjärjestöjen ja tutkimusyhteisöjen kanssa. Yksityisen sektorin ja kansalaisjärjestöjen sitoutuminen ja osallistuminen ovat olennaisia tekijöitä toimintasuunnitelman onnistumisen kannalta. Yhteistyötä yksittäisten yritysten, teollisuusjärjestöjen, käyttäjäorganisaatioiden ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa voidaan harkita.

* Yhteistyö kansainvälisten järjestöjen kanssa: synergiaetujen vuoksi voitaisiin harkita yhteisiä toimia Yhdistyneiden kansakuntien sekä erilaisten kansainvälisten organisaatioiden kanssa.

3. Ensimmäisen vaiheen ratkaisemattomiin kysymyksiin liittyvät toimenpiteet

Geneven huippukokouksessa päätettiin perustaa kaksi YK:n pääsihteerin alaisuudessa toimivaa työryhmää, jotka käsittelisivät ensimmäisen vaiheen kahta kiistanalaisinta aihetta, internetin hallintoa ja rahoituskysymyksiä.

3.1. Internetin hallintoa käsittelevä YK:n työryhmä

Ensisijaisia yleisiä poliittisia tavoitteita ovat seuraavat: internetin on oltava vakaa ja sen on laajennuttava, jotta sen tarjoamista sosiaalisista ja taloudellisista eduista voitaisiin parhaiten hyötyä. Internetin nykyistä rakennetta on kehitettävä sen vakauden ja kasvupotentiaalin lisäämiseksi. Aina kun se on mahdollista, päätöksenteossa on toteutettava alhaalta ylös suuntautuvaa mallia, jossa mukana ovat kaikki osapuolet ja aivan erityisesti kehitysmaat, joiden poliittista osallistumista voidaan lisätä. Internetin nimi- ja osoitejärjestelmät, turvallisuus ja luotettavuus sekä roskapostin kaltaiset ilmiöt ovat seikkoja, joihin keskittyvät ensisijaisesti sellaiset valtiot, jotka pystyvät suoraan vaikuttamaan siihen, että järjestelmä toimii asianmukaisesti. Internetiin liittyy samalla kuitenkin monia yleisiä kysymyksiä, joista voidaan mainita esim. haitallinen sisältö, tietosuoja, yksityisyyden suoja, kuluttajansuoja, sähköinen kaupankäynti, tekijänoikeudet ja digitaalinen kahtiajako. Komissio voi harkita aktiivista osallistumista kyseisen YK:n työryhmän toimintaan.

3.2. Rahoitusta käsittelevä YK:n erityisryhmä

Digitaalisen kahtiajaon torjunta oli yksi Geneven huippukokouksen keskeisimpiä aiheita. Tieto- ja viestintätekniikkaa ei voida tarkastella tästä erillään, vaan se on nähtävä osana yleistä kehitysyhteistyöstrategiaa ja poliittista vuoropuhelua tuettavien maiden kanssa. Kansainvälisellä yhteisöllä voi olla aktiivinen rooli pyrittäessä tuomaan esille uusista toimintalinjoista koituvaa hyötyä ja avustamaan kyseisiä valtioita asianmukaisten politiikkojen laadinnassa siten, että niiden oma tilanne ja painopisteet otetaan huomioon. Vaikka rahoitusta käsittelevän erityisryhmän kokoonpano on vielä avoin, komissio voi harkita aktiivista osallistumista.

Kansainvälistä yhteistyötä ja tietoyhteiskuntahuippukokoukseen liittyviä rahoituskysymyksiä pitäisi tarkastella Monterreyn konsensuksen valossa, kun pohditaan toimia, joita on ehdotettu suorien ulkomaisten sijoitusten ja muun yksityisen rahoituksen, kansainvälisen kaupan sekä rahoitusyhteistyön ja teknisen yhteistyön aloilla.

Monterreyn konsensuksen edistymistä koskevassa tiedonannossaan [6], komissio katsoo, että EU:n on tehostettava kehitysyhteistyön yhteensovittamista. Tukea saavia kehitysmaita ja muuttuvan talouden maita voitaisiin avustaa vahvistamalla niiden mahdollisuuksia laajentaa tieto- ja viestintätekniikan käyttöä kansallisissa kehityssuunnitelmissaan ja köyhyyden vähentämisstrategioissaan sekä auttaa niitä kohdentamaan lahjoitusvaroja tuloksekkaasti. Tähän liittyen voidaan ehdottaa, että laadittaisiin kertomus, jossa käsiteltäisiin jäsenvaltioiden ja komission toimia, jotta Euroopan unionin toimittamasta tieto- ja viestintätekniikan alaan liittyvästä avustustoiminnasta saataisiin kattava kokonaiskuva.

[6] Monterreyn konsensuksen sovittaminen käytäntöön: Euroopan unionin antama kehitysapu - KOM(2004) 150, 5.3.2004.

EU:n sekä AKT-maiden kehitysyhteistyötä tietoyhteiskunnan alalla koskevan yhteisen kannan jatkotoimet

Genevessä 10. joulukuuta 2003 päivätyssä yhteisessä kannassa Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden muodostama ryhmä sekä Euroopan unioni sopivat tietoyhteiskuntaa koskevasta strategisesta kumppanuudesta, jonka tarkoituksena on yhdessä edistää tietoyhteiskuntahuippukokouksen toimintasuunnitelman toteutumista. Tällä vahvistetaan yhteistä tavoitetta, jonka mukaisesti pyritään tiivistämään yhteistyötä kysynnän mukaisten tietoyhteiskuntastrategioiden kehittämiseksi AKT-maissa yleisen kehitysyhteistyöpolitiikan puitteissa. Tähän sisältyvät myös köyhyyden vähentämisstrategiat silloin, kun se on tarkoituksenmukaista. Ensimmäinen askel oli komission hiljattain hyväksymä AKT-maiden tieto- ja viestintätekniikkaohjelma.

4. Tietoyhteiskuntaan liittyvät laaja-alaiset kysymykset

Geneven toimintasuunnitelmassa kehotetaan toimiin myös laaja-alaisten kysymysten suhteen. Kansainvälisellä tasolla olisi hyödyllistä, jos edistyttäisiin erityisesti sellaisilla alueilla, jotka liittyvät internetin kaikinpuoliseen suojaamiseen, roskapostiin, erilaisiin ohjelmistoihin ja tekijänoikeuksiin. Joitakin näistä aiheista käsitellään jo muilla kansainvälisillä foorumeilla (esim. tekijänoikeuksia Maailman henkisen omaisuuden järjestössä), ja olisikin syytä arvioida, mitä aiheita kokouksessa kannattaa yleensä ottaa esille, sillä tietoyhteiskuntahuippukokous ei välttämättä ole paras mahdollinen foorumi kaikkien näiden kysymysten käsittelyyn.

Verkko- ja tietosuojassa on kyse mahdollisuuksista suojella verkkoa tai tietojärjestelmää satunnaisia häiriöitä ja ilkivaltaa vastaan, sillä tällaiset ilmiöt kyseenalaistavat tiedon ja siihen liittyvien, kyseisten verkkojen ja tietojärjestelmien avulla tai niiden kautta tarjottujen palvelujen saatavuuden, aitouden, koskemattomuuden ja luotettavuuden. Viestintäverkot ovat maailmanlaajuisia, ja suojakysymykset korostavat sekä tiiviimmän kansainvälisen yhteistyön että yhteisten periaatteiden tarvetta. Vaikka monia aloitteita on vielä kehitettävä paikallisiin olosuhteisiin paremmin sopiviksi, on selvää, että kansainvälistä yhteistyötä on syytä laajentaa. Turvakysymysten kannalta on tärkeää, että sovelletaan aidosti avointa, maailmanlaajuista ja eri alat kattavaa lähestymistapaa, jotta luonteeltaan monisyistä ja maailmanlaajuista ongelmaa voitaisiin tehokkaasti pyrkiä ratkaisemaan.

Roskaposti (sähköpostitse välitetty ei-toivottu kaupallinen viestintä) on toinen internetin haasteista, jotka saattavat heikentää luottamusta tieto- ja viestintätekniikan palveluihin. Roskapostin tehokas torjuminen ja toimintasuunnitelman toteuttaminen tältä osin vaativat sekä kansallisia että kansainvälisen tason toimia. EU:ssa ja muualla maailmassa tehdyn työn pitäisi heijastua vastaavina toimina maailmanlaajuiselle tasolle. Euroopan komissio pyrkii helpottamaan sekä kahden- että monenvälistä yhteistyötä, jota voidaan toteuttaa mm. OECD:n ja Kansainvälisen teleliiton kaltaisten järjestöjen puitteissa. Tietoyhteiskuntahuippukokouksen olisi pyrittävä edistämään tietoisuutta siitä, että tarvitaan tehokasta roskapostin torjuntaan liittyvää lainsäädäntöä, täytäntöönpanoa koskevaa kansainvälistä yhteistyötä, alan parhaita käytäntöjä ja teknisiä ratkaisuja sekä käyttäjien tietojen kartuttamista.

Tietoyhteiskuntahuippukokouksessa sovittiin tutkimuksen kannustamisesta ja tietoisuuden lisäämisestä kaikkien sidosryhmien keskuudessa. Tietoisuuden lisääminen liittyy ennen kaikkea erilaisten ohjelmistomallien tarjoamiin mahdollisuuksiin ja niiden muotoihin (esimerkiksi omistusoikeuksien piiriin kuuluvat ohjelmistot, avoimeen lähdekoodiin perustuvat sovellukset sekä ilmaiset ohjelmistot), millä pyritään edistämään kilpailua, valinnanvapautta ja kohtuullista hinnoittelua sekä tarjoamaan kaikille osapuolille mahdollisuus arvioida, mikä ratkaisu vastaa parhaiten heidän tarpeitaan. Tämä on erityisen tärkeää kehitysmaiden kanssa toteutettavassa yhteistyössä. Internetiä koskevilla saavutettavuuden standardeilla kuten myös tieto- ja viestintäteknisiin laitteisiin liittyvillä standardeilla saadaan aikaan parempia ja huokeampia tuotteita, jotka ovat kansainvälisesti yhteensopivia ja jotka helpottavat monien potentiaalisten, toistaiseksi ulkopuolelle jääneiden käyttäjien osallistumista tietoyhteiskuntaan ja siihen liittyviin palveluihin. Myös alan teollisuus hyötyy niille tarjoutuvista laajemmista markkinoista. Valtiot ja julkishallinnot pystyisivät tarjoamaan helpommin käytettävissä olevia palveluja ja toimintaedellytyksiä sekä työntekijöilleen että suurelle yleisölle.

Tekijänoikeuksien suojan osalta huippukokous päätyi siihen, että kannustaminen innovaatioihin ja luovuuteen on tärkeää. Kaikkien osapuolten osallistumista tekijänoikeuksia koskevien kysymysten käsittelyyn on helpotettava ja niitä koskevaa tietoisuutta on lisättävä. Nämä seikat sekä resurssien luominen ovat perusedellytyksiä kaikki kansalaiset huomioivalle tietoyhteiskunnalle. EU painottaa riittävän tekijänoikeuksien suojan merkitystä ja pitää tärkeänä voimassa olevien säännösten noudattamista ja täytäntöönpanoa.

EU:n käynnistämiä, edellä mainittuja laaja-alaisia kysymyksiä koskevia aloitteita, kuten Euroopan verkko- ja tietoturvavirastoa (ENISA) ja internetin käyttöturvallisuuden parantamiseen tähtäävää toimintasuunnitelmaa, voitaisiin käyttää maailmanlaajuisina toimintamalleina, ja ne voisivat saada johtavan aseman tietoyhteiskuntahuippukokouksen jatkotoimissa globaalilla tasolla.

5. päätelmät

EU:lla on paljon tarjottavanaan tietoyhteiskuntaa koskevassa kansainvälisessä yhteistyössä, ja tätä voidaan käyttää Tunisin huippukokousta varten kehitettävien toimien pohjana. Käsillä olevassa tiedonannossa esitetään mahdollisia toimia kuvaava yleiskatsaus. Näiden toimien yksityiskohtia voidaan hioa tietoyhteiskuntahuippukokouksen toisen vaiheen yhteensovittamisprosessin yhteydessä.

Tässä tiedonannossa esitetyt ehdotukset voivat muodostaa EU:n panoksen tietoyhteiskuntahuippukokouksen toista vaihetta varten, minkä ansiosta komissiolla ja jäsenvaltioilla on Tunisin vaihetta varten valmiina kattava toimenpidekokonaisuus, jonka avulla komissio yrittää omalta osaltaan taata Tunisin kokouksen tuloksekkuuden.