Suositus: neuvoston suositus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta /* KOM/2001/0512 lopull. */





Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS JÄSENVALTIOIDEN TYÖLLISYYSPOLITIIKAN TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA (komission esittämä) PERUSTELUT Tämä EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan mukaisesti laadittu komission suositus neuvostolle on osa pakettia, johon sisältyvät vuoden 2001 yhteisen työllisyysraportin luonnos sekä ehdotus neuvoston päätökseksi vuoden 2002 työllisyyden suuntaviivoista. Kun neuvosto on hyväksynyt jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanoa koskevan suosituksen, tarkoituksena on suunnata poliittiset toimet aloille, jotka vaativat ensisijaista huomiota, ja antaa jäsenvaltioille tukea ja ohjausta työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanossa. Vuoden 2001 suositusten noudattaminen Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskevat suositukset hyväksyttiin ensimmäisen kerran 14. helmikuuta 2000 osana vuoden 1999 työllisyyspakettia. Neuvosto antoi viimeisimmät suositukset 19. tammikuuta 2001 yhdessä vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivojen kanssa. Useimmat suosituksista olivat päivityksiä edellisen vuoden 52 suosituksesta, kun taas joissakin korostettiin enemmän jäsenvaltioiden tarvetta kehittää elinikäisen oppimisen strategioita ja parantaa eri politiikanalojen yhdistelmiä työllisyyden suuntaviivojen neljän pilarin mukaisesti. Tästä syystä suositusten määrä nousi 58:aan. Jäsenvaltioiden toukokuussa 2001 toimittamista ja vuoden 2001 yhteisen työllisyysraportin luonnoksessa arvioiduista kansallisista toimintasuunnitelmista käy ilmi, miten nämä suositukset ja työllisyyden suuntaviivat on siirretty käytännön toimiksi. Vaikka jäsenvaltiot ovat yleensä ottaneet suositukset huomioon myönteisesti, niiden täytäntöönpano ja työllisyyden suuntaviivojen noudattaminen on ollut eritasoista. Yleisiin huomattaviin heikkouksiin on edelleen puututtava ja pyrittävä uudistamaan Euroopan työmarkkinoiden rakennetta, varsinkin kun otetaan huomioon epäsuotuisammat talousnäkymät. Vuoden 2002 suositukset Ehdotetuissa suosituksissa hyödynnetään tuloksia, joita komissio sai tarkasteltuaan kansallisia toimintasuunnitelmia vuoden 2001 yhteisen työllisyysraportin luonnoksessa kuvatulla tavalla. Neuvoston hyväksynnän jälkeen jäsenvaltioiden olisi pantava suositukset täytäntöön ja selostettava niitä vuotta 2002 koskevissa kansallisissa toimintasuunnitelmissaan. Kansallisten toimintasuunnitelmien perusteella annettiin 57 suositusehdotusta, mikä vastaa viime vuoden määrää sekä yhteensä että jäsenvaltioittain [1]: [1] Tanskalle annetaan yksi suositus vähemmän (suositus tasa-arvon valtavirtaistamisesta), samoin Portugalille (kahden vuotta 2001 koskevan suosituksen yhdistämisen vuoksi); Irlannille annetaan alueellisia eroja koskeva lisäsuositus. - useimmat suosituksista (48) on saatettu ajan tasalle saavutettujen tulosten perusteella - mukana on yhdeksän kokonaan uutta suositusta [2] [2] Alueellisia eroja ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan tehokkuutta koskevat suositukset - ks. jäljempänä -; Kreikalle annetaan suositus tasa-arvon valtavirtaistamisesta ja Itävallalle elinikäisestä oppimisesta. - vain neljässä tapauksessa oli perusteltua luopua viime vuonna annetuista suosituksista. [3] [3] Tämä koskee seuraavia suosituksia: tasa-arvon valtavirtaistaminen (Tanska), työmarkkinayhteistyö (Luxemburg), tilastollinen seuranta (Alankomaat) ja verorasite (Suomi; vuodeksi 2002 on päätetty veronalennuksista). Kutakin jäsenvaltiota koskevia uusia suosituksia ei esitetä tärkeysjärjestyksessä. Koska enemmistö suosituksista on edellisen vuoden päivityksiä, ne esitetään samassa järjestyksessä (joka on myös niiden arviointijärjestys yhteisen työllisyysraportin luonnoksessa). Uudet suositukset esitetään yleensä luettelon lopussa. Laatiessaan suositusehdotuksia komissio on pyrkinyt varmistamaan niiden johdonmukaisuuden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa perustamissopimuksen 126 artiklan mukaisesti. Vaikka vertailu edellisiin vuosiin on vaikeaa joidenkin suositusten sisällön asteittaisen muuttumisen vuoksi, muutamat temaattiset suuntaukset erottuvat selvästi: - Politiikanaloihin liittyviä suosituksia on kohdennettu tarkemmin maakohtaisten heikkouksien poistamiseen, esimerkiksi alhaisen työllisyysasteen nostamiseen (Lissabonissa ja Tukholmassa kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen tavoitteiden mukaisesti). [4] [4] Ks. Italia ja Kreikka. - Yleisen työvoimatarjonnan lisäämiseksi suunnataan vero- ja etuusjärjestelmiä koskevat suositukset, joilla aiemmin pyrittiin laajentamaan erityisryhmien, esimerkiksi iäkkäiden työntekijöiden osallistumista, nyt yleensä laajemmille kohderyhmille, joihin kuuluvat iäkkäät työntekijät, naiset ja maahanmuuttajat. [5] [5] Esim. Belgia, Tanska, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Ruotsi. - Elinikäistä oppimista koskevia suosituksia on tarkistettu keskittymällä erityisongelmiin, kuten ammattitaidon puutteisiin sekä kattavan ja yhtenäisen strategian puuttumiseen useilta jäsenvaltioilta. - Sukupuolten tasa-arvoon liittyviä suosituksia on tarkennettu kohdentamalla ne erityisongelmiin, varsinkin hoitopalvelujen tarjontaan. [6] [6] Esim. Saksa, Kreikka, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta ja Portugali. - Monet uusista suosituksista kohdistuvat alueellisiin eroihin ja liittyvät usein keskeisiin ongelmakohtiin, joita koskee vuoden 2001 uusi suuntaviiva. [7] [7] Belgia, Espanja, Irlanti ja Suomi (ks. myös Saksa ja Italia). - Useissa suosituksissa tähdennetään aktiivisen työvoimapolitiikan toimien tehostamista. [8] [8] Saksa, Suomi, Ruotsi. Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS JÄSENVALTIOIDEN TYÖLLISYYSPOLITIIKAN TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon 12. syyskuuta 2001 annetun komission suosituksen, ottaa huomioon työllisyyskomitean ja talouspoliittisen komitean yhteisen lausunnon, [9] [9] (On vielä vahvistettava, että on kyse yhteisestä lausunnosta.) sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvosto teki 19. tammikuuta 2001 päätöksen vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivoista. [10] [10] EYVL L 22, 24.1.2001, s. 18. (2) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto sopi työllisyyttä, talousuudistuksia ja sosiaalista osallisuutta koskevasta kattavasta strategiasta ja sitoutui luomaan edellytykset täystyöllisyydelle; tämän mukaisesti asetettiin vuoteen 2010 mennessä saavutettavat työllisyystavoitteet, joita Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto täydensi asettamalla välittömät tavoitteet vuodeksi 2005 sekä uuden tavoitteen, joka koskee iäkkäiden naisten ja miesten työllisyysastetta vuoteen 2010 mennessä. (3) Nizzassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi 7., 8. ja 9. joulukuuta 2000 Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman, jossa todetaan, että täystyöllisyyteen palaaminen edellyttää kunnianhimoista politiikkaa työllisyysasteen nostamiseksi, alueellisten erojen pienentämiseksi, eriarvoisuuden vähentämiseksi sekä työllisyyden laadun parantamiseksi. (4) Neuvosto antoi 15. kesäkuuta 2001 suosituksen talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista, ja Amsterdamissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi 16. ja 17. kesäkuuta 1997 vakaus- ja kasvusopimusta koskevan päätöslauselman, jossa asetettiin sitoumuksia jäsenvaltioille. (5) Jäsenvaltioiden olisi pantava tämä suositus täytäntöön noudattaen talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, varsinkin työmarkkinoita koskevaa osuutta. (6) Yhdessä komission kanssa laaditussa vuoden 2001 yhteisessä työllisyysraportissa kuvataan työllisyystilannetta yhteisössä ja tarkastellaan jäsenvaltioiden toimia, joilla ne panevat työllisyyspolitiikkaansa täytäntöön työllisyyden suuntaviivojen ja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta 19. tammikuuta 2001 annetun neuvoston suosituksen mukaisesti [11]. [11] EYVL L 22, 24.1.2001, s. 27. (7) Tarkasteltuaan jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanoa neuvosto pitää aiheellisena antaa suosituksia. Tällaisia suosituksia olisi käytettävä harkiten, niissä olisi keskityttävä ensisijaisiin aiheisiin ja niiden olisi perustuttava perusteellisiin ja täsmällisiin analyyseihin. (8) Jäsenvaltioiden toimivaltaa olisi kunnioitettava täydennettäessä jäsenvaltioiden toteuttamia toimia, joilla pyritään saavuttamaan täystyöllisyys. (9) Neuvosto tunnustaa jäsenvaltioiden jo toteuttamat merkittävät toimet työllisyyden suuntaviivojen ja 19. tammikuuta 2001 annetun neuvoston suosituksen täytäntöönpanemiseksi. Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan vaikutusten arvioinnissa olisi otettava huomioon työllisyyden suuntaviivojen monivuotinen ulottuvuus. (10) Jäsenvaltioiden olisi vastattava suuntaviivoihin neljän pilarin mukaisesti yhtenäisellä kokonaisstrategialla, jolloin tavoitteena on saavuttaa täystyöllisyys, tunnustaa jäsenvaltioiden erilaiset lähtökohdat, kehittää kattava ja yhtenäinen elinikäistä oppimista koskeva strategia sekä laaja-alainen yhteistyö työmarkkinaosapuolten kesken. Huomiota on kiinnitettävä sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamiseen sekä tarpeeseen kaventaa alueellisia eroja ja arvioida indikaattorien avulla edistymistä kaikkien neljän pilarin osalta. (11) Jotta voidaan vaikuttaa nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden suuntauksiin, kaikkien nuorten olisi päästävä työelämään ennen kuin he ovat olleet työttöminä kuusi kuukautta ja kaikille aikuisille työttömille olisi tarjottava uusi mahdollisuus ennen kuin he ovat olleet työttöminä kaksitoista kuukautta (12) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä nykyaikaistamaan julkisia työnvälityspalvelujaan. (13) On tärkeää vähentää vero- ja etuusjärjestelmiin sisältyviä työllisyyttä jarruttavia tekijöitä, jotta voidaan lisätä naisten ja iäkkäiden työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille. (14) Kun tavoitteena on kilpailukykyinen ja dynaaminen osaamiseen perustuva yhteiskunta, avainasemassa on edistää elinikäistä oppimista käytännössä siten, että kehitetään perus-, keski- ja korkea-asteen koulutuksen, täydennyskoulutuksen sekä ammatillisen koulutuksen järjestelmiä ja asetetaan kansalliset tavoitteet. Tämä edellyttää kaikkien toimijoiden, viranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja yksittäisten ihmisten aktiivista sitoutumista sekä kansalaisyhteiskunnan asianmukaista osuutta. (15) Tarvitaan yhtenäistä politiikkaa, jolla edistetään sosiaalista osallisuutta tukemalla heikommassa asemassa olevien ryhmien ja ihmisten integroitumista työmarkkinoille ja torjutaan työnsaannissa ja työpaikoilla ilmenevää syrjintää. (16) Yritysten toimintaympäristöä on parannettava ja ihmiset on varustettava paremmin yritystoiminnan aloittamista varten, jotta useammat ja dynaamisemmat yritykset saavat luotua uusia työpaikkoja. On kehitettävä toimintaympäristö, jonka avulla voidaan hyödyntää työllisyyskasvun mahdollisuudet palvelualalla. (17) Uusien työpaikkojen jatkuva luominen edellyttää työllisyyden kannalta suotuisampia verotusjärjestelmiä, joissa nykyisestä työhön kohdistuvasta raskaasta verorasitteesta siirrytään hyödyntämään muita verolähteitä kuten energia- ja ympäristöveroa. (18) Paikallisella toiminnalla työllisyyden edistämiseksi pyritään osaltaan saavuttamaan Euroopan työllisyysstrategian tavoitteita. (19) Kaikilla asianmukaisilla tasoilla solmittavat kumppanuudet ovat avainasemassa nykyaikaistettaessa työn organisointia ja edistettäessä yritysten ja niiden työntekijöiden sopeutumiskykyä. (20) Työmarkkinoilla vallitsevat sukupuolierot, jotka vaikuttavat erityisesti työllisyyteen, työttömyyteen ja palkkaan sekä eri alojen ja ammattien eriytymiseen sukupuolittain, edellyttävät kattavaa valtavirtaistamisstrategiaa ja toimenpiteitä, joilla parannetaan työn ja perhe-elämän yhteensovittamista, ANTAA eri jäsenvaltioille suositukset liitteen mukaisesti. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I BELGIA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Belgian työmarkkinat kohenivat vuonna 2000: työllisyysaste kohosi 60,5 prosenttiin, mikä on edelleen huomattavasti alle Lissabonissa asetetun tavoitteen (70 %). Työttömyys laski edelleen 7 prosenttiin (alle EU:n keskiarvon, joka on 8,2 %) ja työllisyys ylti EU:n keskiarvoon (1,8 %). Pitkäaikaiset ongelmat korjaantuvat kuitenkin vain vähitellen. - Työttömyys muuttuu usein pitkäaikaistyöttömyydeksi, ja vaikka pitkäaikaistyöttömien määrä - 3,8 % työvoimasta vuonna 2000 - jatkoi laskuaan, se ylittää EU:n keskiarvon. - Iäkkäiden työntekijöiden osallistuminen työelämään on edelleen alhaisinta EU:ssa (26,3 % eli 11,4 prosenttiyksikköä alle EU:n keskiarvon), ja naisten osallistumisaste (51,5 %) on alle EU:n keskitason. - Työhön kohdistuva verorasite on yksi EU:n korkeimmista. - Työn organisointia on edelleen nykyaikaistettava työmarkkinaosapuolten yhteistyönä. - Työvoiman ja ammattitaidon puutteet ovat ilmeisiä, eikä vielä ole täysin kattavaa ja yhtenäistä elinikäisen oppimisen strategiaa. - Alueelliset työllisyyserot ovat huomattavia. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: varsinkin aikuisia koskevan ennaltaehkäisevän politiikan täytäntöönpano, iäkkäiden työntekijöiden ja naisten työllisyysasteen nostaminen, työhön kohdistuvan verorasitteen keventäminen, elinikäisen oppimisen kehittäminen ja työvoiman alueellisen liikkuvuuden lisääminen. Belgialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi ehkäistävä työttömyyden muuttumista pitkäaikaistyöttömyydeksi ryhtymällä päättäväisesti toteuttamaan asianmukaista järjestelmää, jolla puututaan varhaisessa vaiheessa aikuisten työttömyyteen, ja tutkittava uuden yksilöllisen lähestymistavan vaikutusta kaikkiin työttömiin nuoriin. 2. Tehokkaammin toimenpitein on nostettava yleistä työllisyysastetta, etenkin naisten ja iäkkäiden työntekijöiden osalta. Olisi erityisesti tutkittava viimeaikaisten toimien vaikutusta ja harkittava lisätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää työntekijöiden varhainen vetäytyminen työmarkkinoilta. Olisi harkittava kannustimia, jotka tukevat iäkkäiden työntekijöiden mahdollisuuksia pysyä pidempään työelämässä. 3. Lisätoimin olisi kevennettävä työhön kohdistuvaa verorasitetta. Tavoitteena on kannustaa työntekijöitä ottamaan työtä vastaan ja työnantajia luomaan uusia työpaikkoja. Olisi seurattava tiiviisti, mitä on saatu aikaan jo toteutetuilla toimilla, myös sosiaalimaksujen alentamiseen liittyvillä. Yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa olisi edelleen tehostettava pyrkimyksiä yhdistää turvallisuus ja työmarkkinoiden suurempi joustavuus. 4. Yhteistyössä kaikkien asiaan liittyvien toimijoiden kanssa olisi parannettava elinikäistä oppimista koskevan kattavan strategian kehittämistä ja täytäntöönpanoa. Tavoitteena on ehkäistä ammattitaidon puutteita, lisätä teknisen ja ammatillisen koulutuksen houkuttelevuutta ja varmistaa vankempi tietoperusta osaamiseen perustuvassa taloudessa ja yhteiskunnassa. 5. Työvoiman alueellista liikkuvuutta olisi lisättävä yhteistoimin tarjoamalla tietoja työmarkkinoista ja parantamalla edelleen työmarkkinapolitiikan koordinointia. II TANSKA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Työmarkkinatilanne on edelleen erittäin suotuisa. Naisten työllisyysaste Tanskassa on EU:n korkein (71,6 %) ja miesten yksi korkeimmista (80,8 %) sekä maan työttömyysaste yksi matalimmista (4,7 %). Tanska ylittää Lissabonissa asetetut tavoitteet, ja sen haasteista tärkeimpiä ovat seuraavat: - Yleinen verorasite on edelleen korkea. Etuuksien ja alhaisten palkkojen väliset vähäiset erot ovat toistaiseksi rajoittaneet verouudistusten vaikutusta matalapalkkaisten ryhmien kannustamiseksi työhön. - Työmarkkinat kiristyivät vuonna 2000. Huomattava osa työikäisistä on varhaiseläkkeellä tai nauttii sosiaalietuuksista, ja siirtotyöläisten työllisyysaste on edelleen alhainen. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työhön kohdistuvan verorasituksen keventäminen ja työmarkkinoille osallistumisen lisääminen. Tanskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi jatkettava ja seurattava tarkasti työhön kohdistuvan yleisen verorasitteen keventämistä koskevien uudistusten täytäntöönpanoa ja erityisesti alennettava korkeita efektiivisiä marginaaliveroasteita, jotka kohdistuvat pieni- ja keskituloisiin. 2. Kannustinten avulla olisi rohkaistava yhä useampia työntekijöitä ottamaan työtä vastaan varsinkin kehittämällä edelleen osallisuutta edistäviä työmarkkinoita ja jatkamalla siirtotyöläisten integroitumista edistäviä toimia. III SAKSA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Viime vuosien myönteiset yleistä työllisyyttä ja työttömyyttä koskevat suuntaukset jatkuivat vuonna 2000. Kokonaistyöllisyysaste 65,3 % ylittää EU:n keskiarvon, mutta on silti 5 prosenttiyksikköä alle Lissabonin tavoitteen. Saksan työmarkkinoiden tärkeimpiä haasteita ovat edelleen seuraavat: - Pitkäaikaistyöttömyys on laskenut suhteellisen hitaasti ja koskee edelleenkin 4 %:a työvoimasta. Etenkin työttömyyslukujen alueelliset erot ovat sitkeässä, niin että työttömyys on keskittynyt erityisesti uusiin osavaltioihin. Lisäksi aktiivisen työmarkkinapolitiikan tulokset maan itäisessä osassa ovat vaihtelevia. - 55-64 -vuotiaiden työllisyysaste (37,3 %) laski hieman alle EU:n keskiarvon. - Työn organisointia on nykyaikaistettava ja elinikäistä oppimista on tehostettava edelleen ammattitaidon puutteiden poistamiseksi ja työvoiman yleisen pätevyystason nostamiseksi. - Työhön kohdistuva yleinen verorasite on Saksassa edelleen korkea huolimatta käynnissä olevista uudistuksista. - Sukupuolten väliset palkkaerot kuuluvat EU:n suurimpiin, ja lastenhoitopalveluja on tarjolla suhteellisen niukasti. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavia seikkojen osalta: ennaltaehkäisevä politiikka, iäkkäiden työntekijöiden työmarkkinoille osallistumisen lisääminen, elinikäinen oppiminen, työhön kohdistuvan verorasitteen keventäminen ja yhtäläiset mahdollisuudet. Saksalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Jotta pitkäaikaistyöttömyyttä voidaan ratkaisevasti vähentää, olisi tehostetusti ehkäistävä työttömyyden muuttumista pitkäaikaistyöttömyydeksi varsinkin maan itäosassa sekä etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten parissa. Aktiivisia työmarkkinatoimia olisi tehostettava. 2. Olisi edelleen poistettava esteitä ja rajoitteita, jotka saattavat jarruttaa iäkkäiden työntekijöiden ja muiden riskiryhmien osallistumista työmarkkinoille. Olisi tutkittava ja selostettava hyväksyttyjen ja käynnistettyjen toimien tehokkuutta ja parannettava lisätoimenpitein yli 55-vuotiaiden työllistyvyyttä. 3. Tarvittaessa olisi ryhdyttävä Bündnis für Arbeit -kampanjan yhteydessä toimiin työsopimusten ja työn organisoinnin joustavoittamiseksi entisestään. Jotta voitaisiin ehkäistä ammattitaidon puutteita työmarkkinoilla, olisi pantava täytäntöön ammatillista perus- ja täydennyskoulutusta koskevat sovitut parannukset ja kehitettävä edelleen elinikäisen oppimisen kattavaa strategiaa, jota laadulliset ja määrälliset tavoitteet tukevat. Työmarkkinaosapuolten ja hallituksen toivotaan oman toimivaltansa osalta pyrkivän tehostetusti parantamaan ammatillisen täydennyskoulutuksen laatua sekä luomaan virallisen ja epävirallisen opiskelun hyväksymis- ja tunnustamisjärjestelmät. 4. Tavoitteena olisi keventää verorasitetta ja alentaa sosiaalimaksuja palkkataulukon alapäässä, jotta lisättäisiin työn kannattavuutta ja vahvistettaisiin toteuttamiskelpoisia ja otollisia työmahdollisuuksia. Olisi tutkittava ja selostettava toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta. 5. Olisi jatkettava sukupuolten välisten palkkaerojen pienentämistä ja kiinnitettävä huomiota vero- ja etuusjärjestelmien vaikutukseen naisten työllisyyteen. Olisi edistettävä lastenhoitopalvelujen saatavuutta sekä perheen kannalta edullisempia työaikoja ja koulujen työskentelyaikoja. Kaikkien asiaan kuuluvien toimijoiden eri tasoilla olisi pantava tämä politiikka täytäntöön, ja sitä olisi seurattava asianmukaisten, todennettavien indikaattorien ja tavoitteiden avulla. IV KREIKKA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Kreikan työllisyysaste on edelleen EU:n alhaisimpia (kokonaistyöllisyysaste 55,6 % ja naisten työllisyysaste 40,9 %, mikä on huomattavasti alle Lissabonin tavoitteiden). Työttömyys on nyt vakiintunut 11 prosenttiin - selvästi yli EU:n keskiarvon - mutta työllisyyden kasvu ei ole niin merkittävää kuin työvoiman rakenteellinen lisäys pitemmän ajan kuluessa. Pitkäaikaistyöttömyys on laskenut 6,2 prosenttiin mutta on edelleen huomattavasti korkeampi kuin EU:n keskiarvo. Tilanteesta käyvät ilmi työmarkkinoiden rakenteelliset ongelmat: - Työllisyysaste on alhainen, vaikka pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä palveluihin perustuvalla taloudella on käyttämättömiä mahdollisuuksia luoda työpaikkoja. - Runsaasta nuorison ja naisten työttömyydestä sekä pitkäaikaistyöttömyydestä huolimatta julkiset työnvälityspalvelut eivät toimi ennaltaehkäisevästi ja yksilökeskeisesti. Vaikka työttömyyden kehitystä on pyritty seuraamaan tilastojen avulla, kattavaa järjestelmää ei vielä ole. - Koska työllisyysaste on alhainen, verotusjärjestelmää ja eläkeoikeutta koskevia sääntöjä olisi tarkistettava työvoimatarjonnan lisäämiseksi. - Koulutusuudistuksiin sisältyy toimia, joilla pyritään kehittämään elinikäistä oppimista, mutta tätä koskevaa selvää yleisstrategiaa ei ole. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä olisi vielä kehitettävä. - Työn organisointia olisi edelleen nykyaikaistettava myös työmarkkinaosapuolten myötävaikutuksella. - Työllisyys- ja työttömyysasteissa on laajoja sukupuolieroja, joita voitaisiin kaventaa muun muassa lisäämällä lastenhoitopalvelujen tarjontaa. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: yleinen poliittinen lähestymistapa, työttömyyden ennaltaehkäisy, vero- ja etuusjärjestelmien uudistus, elinikäinen oppiminen, työn organisoinnin nykyaikaistaminen ja tasa-arvon valtavirtaistaminen. Kreikalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi parannettava strategisia puitteita kehittämällä koordinoitua ja tasapainoista politiikkaa työllisyyden suuntaviivojen ja niiden neljän pilarin panemiseksi täytäntöön. Tavoitteena on työllisyyden lisääminen, etenkin naisten ja nuorten työllisyysasteen kohottaminen. 2. Julkisten työnvälityspalvelujen rakenneuudistusta olisi vauhditettava ja ryhdyttävä päättäväisiin ja johdonmukaisiin toimiin sen estämiseksi, että nuoret ja aikuiset työttömät ajautuvat pitkäaikaistyöttömyyteen. Tästä syystä olisi välittömästi otettava lähtökohdaksi yksilökeskeisyys. Olisi päivitettävä tilastointijärjestelmää, jotta ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat poliittiset indikaattorit olisivat ajoissa saatavilla ja edistystä voitaisiin seurata tehokkaasti. 3. Olisi tutkittava ja karsittava vääristymiä, joita työn verotus ja eläkeoikeudet aiheuttavat; näin edistettäisiin työnteon kannustimia. 4. Olisi kehitettävä edelleen ja pantava täytäntöön elinikäistä oppimista koskeva kattava strategia, johon sisältyy tavoitteiden asettaminen. Jotta voitaisiin kohottaa työvoiman ammattitaitoa ja vastata työmarkkinoiden tarpeisiin, olisi edelleen panostettava yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmien sekä oppisopimuskoulutuksen parantamiseen. 5. Tuore työmarkkinauudistus olisi toteutettava täysimääräisesti, ja tähän tukeutuen olisi rohkaistava työmarkkinaosapuolia kaikilla tasoilla sitoutumaan konkreettisesti työn organisoinnin nykyaikaistamiseen. Tavoitteena on saavuttaa joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino. 6. Tehokkain ja kokonaisvaltaisin toimenpitein olisi nostettava naisten työllisyysastetta ja kavennettava työllisyyden ja työttömyyden eroja sukupuolten välillä. Tätä tarkoitusta varten olisi lisättävä palveluja, joissa otetaan huomioon lapset ja muut huollettavat. V ESPANJA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Espanjan talous- ja työllisyyskasvu on ollut vakaata ja positiivista viime vuosina, mutta jäljellä on edelleen vaativia haasteita: - Työttömyysaste on edelleen hyvin korkea (14,1 %), vaikka se onkin laskenut huomattavasti vuodesta 1996. Myös pitkäaikaistyöttömyys on vähentynyt, mutta työttömyys koskee erityisesti naisia. - Työllisyysaste (55 %) - vaikka onkin kohoamassa - on yksi Euroopan alhaisimmista ja kaukana Lissabonin tavoitteesta. Vaikka naisten työllisyysaste (40,3 %) on noussut tasaisesti, se on edelleen Euroopan alimpia. Sukupuolten väliset erot sekä työllisyys- että työttömyysasteissa (29,6 ja 10,8 prosenttiyksikköä) ovat EU:n suurimpia. - Koulutustaso on alhainen ja täydennyskoulutukseen osallistuminen vähäistä; täysin kattavaa ja yhtenäistä elinikäisen oppimisen strategiaa ei vielä ole. - Määräaikaisten työpaikkojen osuus on korkea, useimmat niistä ovat lyhytkestoisia ja niissä työskentelee enimmäkseen naisia ja nuoria. - Alueelliset erot ovat suuria ja maantieteellinen liikkuvuus hyvin vähäistä. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: ennaltaehkäisevä ja aktivoiva politiikka, sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen, elinikäinen oppiminen, sopeutumiskyky ja alueelliset erot. Espanjalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi jatkettava toimia julkisten työnvälityspalvelujen nykyaikaistamiseksi, jotta niiden tehokkuus paranisi, ja tehostettava varsinkin aikuistyöttömyyden ennaltaehkäisyä, jotta toimet kohdistuisivat kaikkiin mahdollisiin edunsaajiin. Näihin toimiin olisi sisällyttävä tilastollisen seurantajärjestelmän valmiiksi saaminen. 2. Tehokkain ja kokonaisvaltaisin toimenpitein olisi nostettava yleistä työllisyysastetta ja kavennettava sukupuolten välisiä eroja työllisyydessä ja työttömyydessä. Tasa-arvon valtavirtaistamiseksi olisi asetettava ja toteutettava tavoitteet lisätä palveluja, joissa otetaan huomioon lapset ja muut huollettavat. 3. Olisi ripeästi saatettava päätökseen ammatillista koulutusta koskevat uudistukset ja ulotettava ne käsittämään kattava ja yhtenäinen elinikäistä oppimista koskeva strategia, johon kuuluu todennettavien tavoitteiden asettaminen. Tarkoituksena on kohottaa koulutustasoa, lisätä aikuisten osallistumista yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, kohentaa alhaista taitotasoa ja kehittää epävirallista opiskelua. 4. Työmarkkinoita ja työn organisaatiota olisi edelleen nykyaikaistettava työmarkkinaosapuolten aktiivisella tuella. Tavoitteena on vähentää määräaikaisten sopimusten suurta osuutta ja lisätä osa-aikaisten työsopimusten käyttöä. 5. Työllisyyden ja työttömyyden alueellisia eroja olisi kavennettava sekä tukemalla työpaikan perustamiseen johtavia olosuhteita kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla että poistamalla työvoiman liikkuvuuden esteitä. VI RANSKA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Ranskan työllisyystilanne kohenee edelleen. Kokonaistyöllisyysaste (62,2 %) lähenee EU:n keskiarvoa, ja naisten työllisyysaste on sen jo ylittänyt. Jäljellä on kuitenkin merkittäviä rakenteellisia ongelmia: - Vuonna 2000 55-64 -vuotiaiden työllisyysaste kohosi 29,7 prosenttiin, mutta se on edelleen alle EU:n keskiarvon (37,7 %). - Edistyksestä huolimatta efektiivinen marginaaliveroaste on edelleen suhteellisen korkea. - Jatkuvasti EU:n keskiarvoa (8,2 %) korkeammat työttömyysluvut (9,5 %) edellyttävät, että toimia jatketaan ja arvioidaan keskittyen ennaltaehkäisyyn. - Työn organisoinnin nykyaikaistamista on jatkettava. Työaikalainsäädännön täytäntöönpano on merkittävä uusi haaste pienille yrityksille. - On edistettävä elinikäistä oppimista ja tehostettava tämän alan sosiaalista vuoropuhelua. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: iäkkäiden työntekijöiden pitäminen kauemmin työelämässä, työhön kohdistuvan verorasitteen keventäminen, työttömyyden ennaltaehkäisy, 35-tuntista työviikkoa koskevan lainsäädännön täytäntöönpano ja elinikäinen oppiminen. Ranskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi vahvistettava toimia, joilla iäkkäät työntekijät saataisiin pysymään kauemmin työelämässä, kehittämällä kattavampi lähestymistapa aktiivisena ikääntymiseen ja ottamalla työmarkkinaosapuolet mukaan toimintaan. 2. Lähtökohtana vastikään tehdyt vero- ja etuusjärjestelmien uudistukset olisi edelleen toteutettava työntekijöitä työnhakuun ja työpaikassa pysymiseen rohkaisevia toimintamalleja ja seurattava niiden vaikutusta. Erityishuomiota olisi kiinnitettävä toimenpiteisiin, joiden vaikutus kohdistuu ammattitaidottomiin ja matalapalkkaisiin työntekijöihin. 3. Olisi jatkettava työttömien henkilökohtaisiin tarpeisiin perustuvia toimia varhaisessa vaiheessa sekä tutkittava yksilöllisten toimintasuunnitelmien tehokkuutta ja selostettava niiden toteutusta uutta mahdollisuutta koskevan aloitteen kannalta. Olisi arvioitava sellaisten käynnissä olevien toimien keskipitkän aikavälin vaikutusta, joilla on pyritty luomaan nuorille uusia työtilaisuuksia. 4. Olisi tehostettava työn organisoinnin nykyaikaistamista siten, että yhdistetään paremmin turvallisuus suurempaan joustavuuteen edistettäessä pääsyä työmarkkinoille. Olisi seurattava tarkasti 35-tuntista työviikkoa koskevan lainsäädännön nettovaikutuksia etenkin pieniin yrityksiin. 5. Sosiaalisen vuoropuhelun puitteissa olisi tehostettava täydennyskoulutusjärjestelmän toimintaa ja edistettävä elinikäistä oppimista koskevaa kattavaa strategiaa. VII IRLANTI Työllisyyteen liittyvät ongelmat Irlannin talouden ja työllisyyden kehitys on ollut erittäin hyvää. Vuonna 2000 kokonaistyöllisyysaste (65,1 %) ylitti jo toistamiseen EU:n keskiarvon, ja kaikkien ryhmien ennestäänkin alhainen työttömyys jatkoi laskuaan. Nämä suuntaukset viittaavat työmarkkinoiden kiristymiseen jatkossakin. Edelleen on muutamia rakenteellisia ongelmia: - Vaikka työvoimapula on kasvanut viime vuosina ja lisännyt palkankorotuspaineita, naisten työllisyys on viimeaikaisesta noususta huolimatta vasta yltänyt EU:n keskiarvoon (54 %), ja työllisyyden sukupuolierot ovat edelleen suuret. - Tässä tilanteessa on pyrittävä lisäämään varsinkin työttömien osallistumista täydennyskoulutukseen. - Huomattavat alueelliset erot - työllisyyteen ja työttömyyteen mutta myös koulutustasoon ja palkkoihin liittyen - vaarantavat kestävän ja tasapainoisen kehityksen. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työmarkkinoille osallistumisen lisääminen, erityisesti naisten osuuden vahvistaminen, elinikäinen oppiminen (varsinkin yrityksissä tapahtuva koulutus) ja alueelliset erot. Irlannille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Kokonaisvaltaista strategiaa olisi jatkettava työvoiman tarjonnan ja työllisyyden lisäämiseksi. Työelämän ulkopuolella olevat henkilöt ja varsinkin naiset olisi saatava osallistumaan työmarkkinoihin kiinteämmin poistamalla veroesteitä, lisäämällä lastenhoitomahdollisuuksia ja pyrkimällä kaventamaan sukupuolten välisiä palkkaeroja. 2. Olisi jatkettava toimia, joilla tuetaan tuottavuuden lisäämistä ja työvoiman ammattitaidon ja pätevyyden kehittämistä. Tässä olisi korostettava enemmän yrityksissä tapahtuvaa koulutusta ja elinikäisen oppimisen kehittämistä siihen liittyvine tavoitteineen. Työmarkkinaosapuolten olisi osallistuttava aktiivisesti vaurauden ja oikeudenmukaisuuden edistämistä koskevan ohjelman toteuttamiseen. 3. Aluepolitiikassa olisi poistettava työllisyyteen ja työttömyyteen, työpaikkojen luomiseen ja henkilöstöinvestointeihin liittyviä alueellisia eroja. VIII ITALIA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Edellisen vuoden tavoin työllisyys kasvoi ja työttömyys väheni vuonna 2000. Parannukset jättivät Italian työmarkkinoiden rakenteelliset ongelmat kuitenkin ennalleen: - Työllisyysaste on alhainen (53,5 %), mikä on noin 10 prosenttiyksikköä alle EU:n keskiarvon ja kaukana Lissabonin tavoitteesta. Naisten työllisyysaste (39,6 %) on EU:n alin ja iäkkäiden työllisyysaste (27,8 %) yksi EU:n alimmista. - Työn organisointia on edelleen nykyaikaistettava. Suunniteltua sosiaalietuusjärjestelmän yleisuudistusta on lykätty toistamiseen. - Työttömyys putosi 10,5 %:iin mutta on edelleen lähes kaksi prosenttiyksikköä yli EU:n keskiarvon. Alueelliset erot ovat edelleen huomattavia, ja työttömyys vaihtelee alle 5 prosentista yli 20 prosenttiin, vaikkakin kasvu on viime aikoina ollut nopeampaa maan eteläosassa. - Varsinkin etelässä työmarkkinoille ovat ominaista suuret sukupuolierot - noin 27,9 prosenttiyksikköä - ja naisten korkea työttömyysaste (14,4 %), joka on lähes kaksinkertainen miesten työttömyysasteeseen (8,0 %) nähden. - Koska koulutustaso on alhainen ja täydennyskoulutukseen osallistuminen vähäistä, on edistettävä elinikäistä oppimista myös työpaikoilla. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: käyttökelpoiset toimintamallien yhdistelmät, vero- ja etuusjärjestelmät, ennaltaehkäisevä ja aktivoiva politiikka, tasa-arvon valtavirtaistaminen ja sukupuolten väliset työllisyyserot sekä elinikäinen oppiminen. Italialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi toteutettava uudistuksia, joiden avulla etenkin naisten työllisyys jatkaa kasvuaan. Uudistusten tarkoituksena on poistaa alueellista epäsuhtaa vahvistamalla entisestään työllistettävyyttä edistävää politiikkaa ja työpaikkojen luomista sekä ehkäisemällä pimeää työtä työmarkkinaosapuolten aktiivisella tuella. 2. Edelleen olisi lisättävä työmarkkinoitten joustavuutta siten, että yhdistetään paremmin turvallisuus suurempaan joustavuuteen edistettäessä pääsyä työmarkkinoille. Olisi jatkettava eläkejärjestelmän uudistuksen täytäntöönpanoa toteuttamalla vuodeksi 2001 suunniteltu tarkistus ja käynnistettävä muiden etuusjärjestelmien suunniteltu tarkistus, jotta vähennettäisiin työvoiman siirtymistä pois työmarkkinoilta. Olisi jatkettava toimia verorasitteen keventämiseksi erityisesti matalapalkkaisten ja ammattitaidottomien työntekijöiden osalta. 3. Työllistettävyyden lisäämiseksi olisi lisätoimin estettävä nuorten ja aikuisten työttömien ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen. Koko maassa olisi kattavasti pantava toimeen julkisten työnvälityspalvelujen uudistus ja otettava viivytyksittä käyttöön työllisyyttä koskeva tiedotusjärjestelmä. Olisi jatkettava työtä tilastollisen seurantajärjestelmän saattamiseksi ajan tasalle. 4. Aktiivisen työvoimapolitiikantoimia olisi tehostettava ja kavennettava erityistoimenpitein sukupuolten välisiä suuria työllisyys- ja työttömyyseroja tavoitteena tasa-arvon valtavirtaistaminen. Olisi lisättävä palveluja, joissa otetaan huomioon lapset ja muut huollettavat. 5. Olisi kehitettävä edelleen ja pantava täytäntöön elinikäistä oppimista koskeva yhtenäinen strategia, johon sisältyy kansallisten tavoitteiden asettaminen. Työmarkkinaosapuolten olisi jatkettava toimintaa työvoimalle tarjottavien koulutusmahdollisuuksien lisäämiseksi. IX LUXEMBURG Työllisyyteen liittyvät ongelmat Luxemburgin työmarkkinatilanne on suotuisa, ja sitä tukevat vahva talouskasvu (8,5 %) ja työllisyyskasvu (5,5 %). Työttömyysaste on edelleen EU:n alhaisin (2,4 %). Jäljellä on kuitenkin muutamia rakenteellisia ongelmia: - Huolimatta erittäin hyvästä työllisyystilanteesta työllisyysaste (62,9 %) alittaa edelleen yhteiset tavoitteet. Tämä johtuu kuitenkin suureksi osaksi runsaasta rajatyöntekijöiden määrästä. Työllisyysaste on erityisen alhainen iäkkäiden työntekijöiden (27,4 %) ja naisten (50,3 %) osalta, vaikkakin molemmat luvut ovat nousseet vuodesta 1996. - Sukupuolten välinen ero työllisyysasteessa on yksi EU:n korkeimpia (24,8 prosenttiyksikköä). - On panostettava täydennyskoulutukseen, jos halutaan vastata nykyaikaisen ja dynaamisen talouden tarpeisiin. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: iäkkäiden työntekijöiden ja naisten osuuden lisääminen työmarkkinoilla sekä elinikäisen oppimisen johdonmukaisuus. Luxemburgille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Tarkistamalla varhaiseläke- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmiä olisi tehostettava toimia, joilla yli 55-vuotiaiden osuus työmarkkinoilla kasvaisi tuntuvasti. 2. Olisi pyrittävä vahvistamaan naisten osuutta työmarkkinoilla parantamalla palveluja, jotka helpottavat työn ja perhe-elämän yhteensovittamista. Naisia olisi kannustettava palaamaan työhön pitkien poissaolojen jälkeen edistämällä tasa-arvoa ja erityisesti kaventamalla sukupuolten välisiä palkkaeroja. 3. Ammatillista täydennyskoulutusta koskeva puitelainsäädäntö olisi pantava tehokkaasti täytäntöön ja työmarkkinaosapuolten olisi osallistuttava tähän aktiivisesti. Olisi torjuttava koulun keskeyttäminen ja kartoitettava koko koulutusala tavoitteena yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen osa-alueiden parempi yhtenäisyys. X ALANKOMAAT Työllisyyteen liittyvät ongelmat Alankomaiden työllisyys kasvoi vuonna 2000, ja työllisyysasteet (kokonaistyöllisyys 73,2 % ja naisten työllisyysaste 63,7 %) ylittävät selvästi sekä EU:n keskiarvon että Lissabonissa asetetut tavoitteet. Virallinen työttömyysaste laski edelleen vuonna 2000 ja putosi alle 3 prosentin, mikä on alle huomattavasti alle EU:n keskiarvon. Työmarkkinoilla on kuitenkin selvä rakenteellinen epätasapaino: - Huolimatta työmarkkinoiden kasvavasta tarpeesta työvoimaa rajoittaa työkyvyttömyys-, työttömyys- ja sosiaalietuuksia saavien iäkkäiden henkilöiden suuri osuus. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työvoiman tarjonta ja etuusjärjestelmien uudistus. Alankomaille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi vähennettävä työikäisten siirtymistä elämään etuuksien varassa ja kehitettävä tehokkaita toimintamalleja, jotta etuuksia saavat ohjataan töihin, joissa otetaan huomioon heidän alentunut työkykynsä. 2. Jotta pystytään hyödyntämään koko työvoimapotentiaalia ja vähentämään työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämistä, olisi puututtava etuuksien kasaantumiseen, myös matalapalkkaisten paikallisiin toimeentulotukiin. XI ITÄVALTA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Itävallan työmarkkinoiden tilanne koheni viime vuonna, ja kokonaistyöllisyysaste oli 68,3 % (naisten osalta 59,4 %), mikä on lähellä Lissabonissa asetettuja tavoitteita ja selvästi EU:n keskiarvon yläpuolella. Vuonna 2000 kokonaistyöttömyysaste aleni 3,7 %:iin ja on nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden tavoin edelleen EU:n alimpien joukossa. Hyvästä yleistilanteesta huolimatta työmarkkinoilla on edelleen rakenteellisia ongelmia: - Jotta työvoiman tarjonta vastaa kiristyvien työmarkkinoiden tarpeita, on varaa lisätä iäkkäiden ja matalapalkkaisten työntekijöiden sekä etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten osuutta. - Työllisyys jakaantuu edelleen sukupuolittain epätasaisesti, ja sukupuolten väliset palkkaerot ovat EU:n suurimpia. Tämä edellyttää uusia toimia työn ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi. Lastenhoitopalvelujen tarjonta on heikoimpia EU:ssa ja sitä on lisättävä. - Maalta puuttuu edelleen kattava ja yhtenäinen elinikäisen oppimisen strategia, johon kuuluvat määrälliset tavoitteet ja jossa ovat mukana kaikki asiaan liittyvät toimijat. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työmarkkinoille osallistumisen lisääminen, sukupuolten väliset serot ja lastenhoitopalvelujen tarjonta sekä elinikäinen oppiminen. Itävallalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi kehitettävä politiikkaa riittävän työvoimatarjonnan varmistamiseksi tulevaisuudessa. Vero- ja etuusjärjestelmien uudistamista olisi jatkettava ja laajennettava, jotta iäkkäiden työntekijöiden, alhaisen koulutuksen saaneiden sekä matalapalkkaisten työntekijöiden osuus työmarkkinoilla kasvaisi. Olisi parannettava etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten yhtäläisiä mahdollisuuksia työmarkkinoilla. 2. Yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa olisi kehitettävä tavoitteisiin perustuva strategia sukupuolten välisten palkkaerojen kaventamiseksi. Kaikilla tasoilla olisi pyrittävä kaventamaan sukupuolten välisiä työllisyyseroja lisäämällä lastenhoitopalveluja ja edistämällä toimintamalleja, jotka helpottavat työn ja perhe-elämän yhteensovittamista. 3. Yhteistyössä kaikkien asiaan liittyvien toimijoiden kanssa olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön elinikäistä oppimista koskeva kattava ja yhtenäinen strategia, johon sisältyvät indikaattorit ja kansalliset määrää koskevat tavoitteet. Olisi taattava riittävät resurssit, joilla vahvistetaan oppivelvollisuuskoulutuksen ja korkea-asteen koulutuksen, ammatillisen perus- ja täydennyskoulutuksen sekä aikuiskoulutuksen välisiä yhteyksiä. XII PORTUGALI Työllisyyteen liittyvät ongelmat Portugalin työllisyystilanne on parantunut edelleen, ja kokonaistyöllisyysaste (68,3 %) lähenee Lissabonin tavoitetta. Työttömyysaste (4,2 %) on EU:n matalimpia, ja pitkäaikaistyöttömyys on vähäistä (2,7 %). Työmarkkinat kärsivät kuitenkin rakenteellisista heikkouksista, jotka vaativat toimia: - Koska koulutustaso on alhainen, täydennyskoulutukseen osallistuminen vähäistä ja koulun keskeyttämisluvut (huolimatta laskusta) yhä korkeimmat EU:ssa (43,1 %), on tehostettava elinikäistä oppimista. - Työmarkkinaosapuolten aktiivinen osallistuminen on edelleen välttämätöntä Portugalin työmarkkinoiden tärkeimpien haasteiden voittamiseksi. Näitä haasteita ovat erityisesti alhainen ammattitaitotaso, työn organisoinnin nykyaikaistaminen ja työsuhteet. - Portugalissa naisten työllisyysaste on hyvä ja on nyt saavuttanut Lissabonin kokouksessa asetetun 60 %:n tavoitteen. Kuitenkin Portugalin työmarkkinoilla sukupuolten välinen tasapaino sektorikohtaisesti työllisyyden osalta on EU:n heikoimmin kehittyneitä. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: elinikäinen oppiminen ja ammattitaidot, yhteistyökumppanuuden kehittäminen ja sukupuolten välinen epätasapaino työmarkkinoilla. Portugalille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi kehitettävä elinikäisen oppimisen strategiaa parantamalla yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä. Tavoitteena on poistaa ammattitaidon puutteita, lisätä ammattitaitoisen työvoiman tarjontaa. Näin edistetään keski- ja korkeatasoista ammattitaitoa vaativien työpaikkojen luomista ja kohotetaan työn tuottavuutta. 2. Olisi jatkettava yhteistyöhön perustuvan lähestymistavan täytäntöönpanoa ja edistettävä työmarkkinaosapuolten konkreettista sitoutumista varsinkin työn organisoinnin nykyaikaistamiseen sekä työsuhteiden ja työlainsäädännön mukauttamiseen. Hallituksen ja työmarkkinaosapuolten allekirjoittamien sopimusten täytäntöönpanoa olisi seurattava tarkasti. 3. Olisi toteutettava toimia työn ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi laajentamalla lastenhoitopalveluita ja tarkasteltava uusia tapoja estää alojen sukupuolittaista eriytymistä. XIII SUOMI Työllisyyteen liittyvät ongelmat Työllisyyden kasvu on jatkunut Suomessa voimakkaana viiden viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kokonaistyöllisyysaste (67,5 %) lähenee Lissabonin tavoitetta, ja naisten työllisyysaste (64,4 %) ylittää sekä EU:n keskiarvon että Lissabonin tavoitteen. Jäljellä on kuitenkin huomattavia rakenteellisia ongelmia. - Kokonaistyöttömyysaste on edelleen korkea (9,8 %), ja erityisen huolestuttavia ovat korkea nuorisotyöttömyysaste ja iäkkäiden työntekijöiden korkea pitkäaikaistyöttömyys. Myös työttömyyden alueelliset erot ovat merkittäviä. - Suomessa naisten työllisyysaste on korkea ja tasa-arvopolitiikka hyvin kehittynyttä. Kuitenkin Suomen työmarkkinoiden epätasapaino on yksi EU:n suurimmista tarkasteltaessa ammatti- ja alakohtaista eriytymistä sukupuolen mukaan on . Samoin sukupuolten väliset palkkaerot ovat huomattavat. - Suomessa on puutetta ammattitaitoisesta työvoimasta useilla aloilla (sekä korkeaa ammattitaitoa että vähäistä ammattitaitoa vaativissa töissä) ja joillakin alueilla. Aktiivisen työvoimapolitiikan tulokset osallistujien työllistymisen suhteen ovat vaihtelevia. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työmarkkinoille osallistumista lisäävät vero- ja etuuskannustimet, sukupuolten väliset palkkaerot ja sukupuolten epätasapaino työmarkkinoilla sekä alueelliset erot. Suomelle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi tarkistettava edelleen vero- ja etuusjärjestelmiä kannustamaan työmarkkinoille osallistumista ja varmistamaan työvoiman saatavuus. Varsinkin olisi pyrittävä alentamaan korkeita efektiivisiä marginaaliveroasteita, erityisesti matalapalkkaisten osalta sekä kehitettävä etuusjärjestelmissä, etenkin eläkejärjestelmissä, kannustimia työntekoon ja työmarkkinoilla pysymiseen. 2. Sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen yhteydessä olisi tarvittavin toimin kavennettava sukupuolten välisiä palkkaeroja ja pyrittävä edelleen parantamaan miesten ja naisten tasapainoista edustusta sekä ala- että ammattikohtaisesti. 3. Olisi lisättävä aktiivisen työvoimapolitiikan tehokkuutta ja laatua työttömyyden torjumiseksi sekä alueellisten erojen ja työmarkkinoiden pullonkaulojen vähentämiseksi keskittyen pitkäaikaistyöttömien ja nuorten työttömien tarpeisiin. XIV RUOTSI Työllisyyteen liittyvät ongelmat Ruotsin kokonaistyöllisyys ja naisten työllisyysaste (73 % ja 71 %) ylittävät Lissabonin tavoitteet ja kuuluvat EU:n korkeimpiin. Vuonna 2000 kokonaistyöttömyys laski 5,9 prosenttiin. Työmarkkinoilla on kuitenkin joitakin rakenteellisia ongelmia: - Suuri osa työikäisestä väestöstä on riippuvainen etuuksista. Työhön kohdistuva verotus on edelleen raskasta, ja työnteon vero- ja etuuskannustimia voitaisiin vielä vahvistaa. - Ruotsissa naisten työllisyysaste on korkea, ja tasa-arvopolitiikka on hyvin kehittynyttä. Työmarkkinoiden epätasapaino ammatti- ja alakohtaista eriytymistä sukupuolittain tarkasteltaessa on yksi EU:n suurimmista. - Työttömyyden alueelliset erot ovat huomattavia, ja etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten työmarkkinatilannetta voitaisiin parantaa. Erilaisten aktiivisen työvoimapolitiikan toimien tehokkuus vaihtelee. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: työhön kohdistuva verorasite ja työnteon vero- ja etuuskannustimet, sukupuolten tasa-arvon epätasapaino ja aktiivisen työvoimapolitiikan toimien tehokkuus. Ruotsille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi toteutettava uudistuksia esimerkiksi asettamalla tavoitteet, joissa otetaan maan tilanne huomioon, jotta saadaan huomattavasti kevennetyksi työhön kohdistuvaa korkeaa verorasitetta erityisesti matalapalkkaisten työntekijöiden osalta. Olisi uudistettava vero- ja etuusjärjestelmät, niin että vahvistetaan työnteon kannustimia. 2. Osana vuonna 1999 aloitettua sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisstrategian uudistusta olisi käynnistettävä uusia toimia, joilla puututaan nykyiseen työmarkkinoiden ammatti- ja alakohtaiseen epätasapainoon miesten ja naisten edustuksessa. 3. Olisi tarkasteltava aktiivisen työvoimapolitiikan toimien tehokkuutta etenkin pitkäaikaistyöttömyyden poistamiseksi. Erityishuomiota on kiinnitettävä etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten tarpeisiin. XV YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA Työllisyyteen liittyvät ongelmat Yhdistyneen kuningaskunnan työllisyys kasvoi vuonna 2000, ja naisten ja miesten työllisyysasteet (77,8 % ja 64,6 %) ovat selvästi korkeampia kuin EU:n keskiarvo ja Lissabonissa asetetut tavoitteet. Työttömyysaste laski edelleen vuonna 2000 ja putosi 5,5 prosenttiin, mikä on alle EU:n keskiarvon. Jäljellä on kuitenkin merkittäviä rakenteellisia ongelmia: - Vaikka työmarkkinaosapuolten merkitys on kasvanut ja ne ovat näkyvämmin esillä, ne eivät toimi kattavasti kansallisella tasolla, ja niiden osuus rajoittuu sen vuoksi vain joihinkin erityiskysymyksiin. - Sukupuolten väliset palkkaerot ovat tosin kaventuneet, mutta ne ovat edelleen suuria verrattuna EU:n keskiarvoon, ja työmarkkinoiden epätasapaino ammatti- ja alakohtaista eriytymistä sukupuolittain tarkasteltaessa on edelleen suuri verrattuna EU:n keskiarvoon. Vaikka tilanne on alkanut kohentua, on tärkeää tarjota lisää kohtuuhintaisia lastenhoitopalveluja. - Pitkäaikaistyöttömyyteen ajautui vuonna 2000 nuorista työttömistä 16 % ja aikuisista 10 %; kehitys hidastui vain hieman, ja määrät ovat edelleen melko suuria. Työmarkkinoiden ulkopuolelle jääminen, pitkäaikaistyöttömyys ja alhainen työllisyysaste keskittyvät kotitalouksiin, joissa ei ole yhtään työssäkäyvää, joihinkin alueisiin ja heikommassa asemassa oleviin ryhmiin (yksinhuoltajiin, tiettyihin etnisiin vähemmistöihin, iäkkäisiin miehiin, vammaisiin ja työntekijöihin, joilla on heikko ammattitaito). - Perustaitojen alhainen taso aiheuttaa ammattitaitojen puutteita työmarkkinoilla ja alentaa työn tuottavuutta, joka on edelleen alhaista huolimatta tuoreista parannuksista. Asianmukaisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että työllisyyden suuntaviivojen ja suositusten noudattaminen edellyttää lisätoimia seuraavien seikkojen osalta: kumppanuus- lähestymistapa, sukupuolten epätasapaino, aktivoiva politiikka, joka kohdistuu varsinkin aikuisiin ja heikommassa asemassa oleviin ryhmiin, ja työssä tapahtuva koulutus ammattitaitovajauksen poistamiseksi. Yhdistyneelle kuningaskunnalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä: 1. Olisi edelleen kehitettävä kansallisen tason työmarkkinayhteistyötä. Olisi erityisesti pyrittävä parantamaan tuottavuutta ja ammattitaitoja sekä nykyaikaistamaan työelämää. 2. Olisi tarmokkaammin pyrittävä vähentämään sukupuolten välisiä palkkaeroja ja parantamaan tasapainoa miesten ja naisten edustuksessa sekä ammatti- että alakohtaisesti. Mukana olisi oltava kaikkien asiaan kuuluvien toimijoiden eri tasoilla, myös työmarkkinaosapuolten, ja tuloksia olisi voitava seurata asianmukaisten, todennettavien indikaattorien ja tavoitteiden avulla. Olisi edelleen parannettava kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen tarjontaa ja seurattava toteutettujen toimien vaikutusta. 3. Aikuisiin työttömiin kohdistuvia aktiivisen työvoimapolitiikan toimia olisi tehostettava ennen kuin työttömyys on kestänyt 12 kuukautta, jotta voidaan täydentää työnhakijan avustusjärjestelmästä (Jobseekers' Allowance Benefit) annettavaa tukea työnhaun tehostamiseksi. Enemmän huomiota olisi kiinnitettävä ryhmiin, joilla on erityisongelmia työmarkkinoilla. 4. Olisi edelleen lisättävä ja kehitettävä työssä tapahtuvaa koulutusta työvoiman ammattitaitovajauksen poistamiseksi ja perustaitojen heikon tason nostamiseksi.