Komission valmisteluasiakirja - Euro(Välimeri-vapaakauppa-alueen valmistelu: alueellisen teollisuusyhteistyön osatekijät vuosina 2002(2006 /* SEK/2002/0130 lopull. */





KOMISSION VALMISTELUASIAKIRJA Euro(Välimeri-vapaakauppa-alueen valmistelu: alueellisen teollisuusyhteistyön osatekijät vuosina 2002(2006 1. Tämän valmisteluasiakirjan tavoitteet Tässä valmisteluasiakirjassa on yhteenveto vuoden 1996 jälkeen tapahtuneesta kehityksestä. Lisäksi valmisteluasiakirjassa esitetään Malagan ministerikonferenssi osana laajempaa kokonaisuutta, yhteenveto nykyisestä teollisuusyhteistyöstä sekä teollisuusyhteistyötä koskevia toimenpide-ehdotuksia tulevia vuosia varten. Tavoitteena on auttaa Välimeren kumppanuusmaita mukauttamaan ja uudenaikaistamaan teollisuuttaan, jotta ne saisivat suurimman mahdollisen hyödyn vapaakauppa-alueen perustamisesta. Komissio esittää nämä ehdotukset Malagassa 10. huhtikuuta 2002 pidettävän neljännen teollisuusministerien Euro-Välimeri-konferenssin käsiteltäviksi. 2. Kehitys vuosina 1996-2001 2.1. Ministeritason konferenssit Marraskuussa 1995 aloitetun Barcelonan prosessin tavoitteena on perustaa läheinen Euro-Välimeri-kumppanuus kolmen teeman ympärille: poliittinen ja turvallisuus-vuoropuhelu, talous- ja rahoitusyhteistyö sekä kulttuuriset, yhteiskunnalliset ja inhimilliset suhteet ja vaihdot. Talous- ja rahoitusteeman yhteydessä korostetaan teollisen yhteistyön keskeistä asemaa vapaakaupalle, siirtymätalouden toteuttamiselle ja investointien tehostamiselle perustuvassa yhteisen hyvinvointialueen luomisessa. Kun otetaan huomioon Lähi-idän poliittinen tilanne, Barcelonan prosessia tarvitaan enemmän kuin koskaan sen varmistamiseksi, että koko alue saa asianmukaista tukea. Näin taloudellisen yhdentymisen avulla voidaan parhaalla mahdollisella tavalla edistää poliittisen vakauden ja rauhan saavuttamista. Euro-Välimeri-kumppanuus voi olla eräs tärkeimmistä tekijöistä, joiden avulla Välimeren kumppanuusmaita voidaan auttaa vastaamaan asiaan liittyviin haasteisiin. Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen vuoteen 2010 mennessä tarjoamien mahdollisuuksien täysimääräinen hyödyntäminen edellyttää kuitenkin näiltä mailta ja niiden elinkeinoelämältä suuria ponnistuksia sekä aiempaa helpomman markkinoillepääsyn että aiempaa tiiviimmän etelä-etelä-suuntaisen yhteistyön toteuttamiseksi. Tähän mennessä 27 kumppanuusmaan teollisuusministerit ovat pitäneet kolme konferenssia: - Ensimmäinen konferenssi pidettiin toukokuussa 1996 Brysselissä. Ministerit loivat alueellisen teollisuusyhteistyön perustan sopimalla yleisistä tavoitteista, joita ovat erityisesti yhteistyön kehittämiseen tarvittavan oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksen perustaminen, teollisuusalueiden muuntaminen, palveluihin erikoistuneiden keskusten perustaminen ja niille annettava apu, pk-yritysten toiminnan edistäminen ja taloudellisten toimijoiden alueellisten verkkojen kehittäminen. Brysselin julistus johti kahden työryhmän perustamiseen vuonna 1997. - Toinen konferenssi pidettiin lokakuussa 1998 Klagenfurtissa (Itävalta). Konferenssissa voitiin arvioida työryhmissä sovittujen täytäntöönpanotoimien edistymistä ja siellä myös korostettiin infrastruktuurien merkitystä investoinneille ja toimenpiteiden merkitystä Välimeren alueen investointien edistämisessä. - Kolmas konferenssi pidettiin kesäkuussa 2000 Limassolissa (Kypros). Siinä hyväksyttiin yksityiskohtainen toimintaohjelma, jossa keskityttiin ensisijaisesti neljään teemaan: investointeihin, innovaatiotoimintaan, teknologiaan ja laatuun; Euro-Välimeri-markkinoiden välineisiin sekä pk-yritysten kehittämiseen. Aiemmat kaksi työryhmää yhdistettiin yhdeksi hallinnolliseksi Euro-Välimeri-teollisuusyhteistyön työryhmäksi. 2.2. Yksityisen sektorin antama poliittinen tuki Yksityinen sektori sitoutui tukemaan prosessia poliittisesti jo vuonna 1996, jolloin kansalliset teollisuusliitot alkoivat järjestää Euro-Välimeri-alueen teollisuusliittojen välisiä teollisuushuippukokouksia. - Marrakechissa vuonna 1996 ja Ateenassa vuonna 1997 järjestetyt huippukokoukset avustivat Klagenfurtin konferenssin valmistelussa. - Tunisissa toukokuussa 2000 pidetyssä huippukokouksessa perustettiin EU:n jäsenvaltioiden ja Välimeren maiden teollisuusliittojen UNIMED-verkko. Huippukokouksessa tehdyt päätelmät otettiin huomioon Limassolin konferenssissa. - Istanbulissa pidetään teollisuushuippukokous 1. ja 2. maaliskuuta 2002, ennen Malagan konferenssia. Lisäksi nyt ponnistellaan Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestö UNICEn rakenteisiin perustuvan Välimeren alueellisen teollisuusliiton perustamiseksi. 2.3. Yleiskatsaus nykyisiin toimenpiteisiin Limassolin ministeritason konferenssin jälkeen teollisuusyhteistyössä on keskitytty neljää edellä mainittua ensisijaista painopistealuetta koskevien ohjelmien suunnitteluun. Kolmea aluetta koskevat ohjelmat ovat nyt täysin valmiina: - Investointien edistämisohjelman tavoitteena ovat investointien edistämistoimistojen verkon perustaminen ja siihen liittyvät toimenpiteet. Ohjelman budjetti on 3,95 miljoonaa euroa. - Innovaatio-, teknologia- ja laatuohjelmassa (EURO-MED ITQ) parannetaan innovaatio- ja teknologiakeskusten (ITC) työmenetelmiä, tehokkuutta ja teknistä osaamista ja perustetaan tämänkaltaisten keskusten verkko Euro-Välimeri-alueelle sekä käsitellään joukkoa laatuun liittyviä asioita. Ohjelman budjetti on 15 miljoonaa euroa. - Euro-Välimeren markkinamekanismiohjelma (EURO-MED MARKET) on suunniteltu kokemusten vaihdon edistämiseen, parhaiden käytäntöjen sekä Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen asianmukaisen toiminnan edellyttämien sääntelytoimenpiteiden tunnistamiseen EU:n sisämarkkinoista saatujen kokemusten perusteella. Ohjelman budjetti on 9,9 miljoonaa euroa. Näiden ohjelmien täytäntöönpano aloitetaan vuonna 2002. Tulevina vuosina - vuoteen 2005 mennessä - on kiinnitettävä riittävästi huomiota näiden ohjelmien sujuvaan ja tehokkaaseen toteuttamiseen. Kun ohjelmien täytäntöönpano alkaa olla valmis, voidaan alkaa harkita suunniteltujen toimenpiteiden jatkamista ja laajentamista saavutetuista tuloksista tehdyn arvioinnin perusteella. Myös aiemmin aloitettu teollisuusalueohjelma on lähes valmis. Ohjelma on otettu vastaan hyvin myönteisesti. Sitä on ehdotettu jatkettavaksi, ja siitä saatuja tuloksia arvioidaan ennen mahdollisia jatkotoimenpiteitä koskevien päätösten tekemistä. Pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kehittämiseksi valmistellaan toimenpiteitä julkishallintojen kannustamiseksi suunnittelemaan politiikkaa, jolla parannetaan Välimeren alueen pk-yritysten toimintaympäristöä. Rahoitusta välittäville organisaatioille annettavaa suoraa tukea jatketaan joiltakin osin, mutta aiemmin saatujen hyvien kokemusten perusteella pyritään tarvittaviin parannuksiin. Alueellisen teollisuusyhteistyön laajempien tavoitteiden saavuttamista on edistetty joukolla muita, Euro-Välimeri-teollisuusyhteistyön työryhmän piiriin muodollisesti kuulumattomia toimenpiteitä. Komissio on aloittanut esimerkiksi Internet-perustaisia sijoittajille suunnattuja oppaita koskevat toteutettavuustutkimukset ja pyrkinyt edistämään kaupallista välimiesmenettelyä ja muita vaihtoehtoisia riitojen ratkaisumenetelmiä. 2.4. Saavutukset vuoteen 2001 mennessä EU:n rahoittaman teollisuusyhteistyön ja siihen liittyvien toimien avulla on parannettu merkittävästi Välimeren kumppanuusmaiden ja niiden elinkeinoelämän kykyä vastata vapaakauppa-alueen asettamiin haasteisiin viiden tai kuuden viime vuoden aikana. Vaikka alalla onkin vielä paljon tehtävää, joitakin saavutuksia voidaan jo esittää. Ensinnäkin alueelliset ohjelmat, joista edellä mainittu teollisuusalueohjelma vaikuttaa - ainakin ennen täydellisen arvioinnin suorittamista ja tulosten saamista - edistäneen merkittävästi yritysten perustamista ja houkuttelemista kumppanuusmaihin sekä näiden yritysten tarpeiden täyttämistä. Osoituksena tästä on osana ohjelmaa julkaistu opas parhaista käytännöistä. Lisäksi Euro-Välimeri-teollisuusyhteistyön työryhmän suojissa suoritettu tutkimus "suorista ulkomaisista sijoituksista Välimeren maissa" on auttanut tarkentamaan käsitystä kyseisten sijoitusten vähäisyyden syistä alueella, ja tutkimuksen analyysit voivat auttaa ongelman ratkaisujen suunnittelussa. Asiaan liittyy joukko muitakin alueellisia MEDA-ohjelmia, esimerkiksi Euroopan investointipankki EIP:n komission puolesta ylläpitämä pääomasijoituspalvelu ja muut erilaiset ohjelmat, joiden tavoitteena on vahvistaa yritysten edustustoja avunsaajamaissa. Koska maakohtaisia ongelmia ei aina voida käsitellä alueellisen ohjelman puitteissa, on lisäksi otettava huomioon myös avun kahdenvälinen ulottuvuus. Useimmat Välimeren kumppanuusmaat ovat saaneet merkittävää kahdenvälistä apua MEDA-ohjelmasta tämän valmisteluasiakirjan aiheisiin suoraan liittyvillä aloilla. Näitä aloja ovat yksityisen sektorin kehittäminen, pk-yritysten kehittämisen tukeminen, yksityistämisen tai teollisuuden kehittämisen tukeminen ja yksittäisten maiden kilpailukyvyn parantamista laajennetuilla markkinoilla suoraan koskevat politiikan alueet, esimerkiksi laatustandardit ja tekniset standardit. Komissio aikoo esittää uuden asiakirjan, jossa arvioidaan tarkemmin MEDA:n rahoittamien - sekä alueellisten että kahdenvälisten - tukiohjelmien vaikutuksia näillä aloilla ja tehdään yhteenveto tämänkaltaisen avun tuloksista. Lopuksi on muistettava myös Euroopan investointipankin (EIP) antama tuki. EIP on lisännyt toimintaansa Välimeren alueella viime vuosina, ja aikoo vahvistaa sitä edelleenkin. Vuoden 2007 loppuun mennessä pankki voi myöntää Välimeren kumppanuusmaille EU:n takaamia lainoja enintään 6 425 miljoonaa euroa. Lisäksi neuvosto valtuutti pankin lainaamaan näiden maiden toimijoille 1 000 miljoonaa euroa ilman kyseisiä takuita. Tällä toimenpiteellä on merkittäviä suoria (yritysten kehittämislainat) tai välillisiä (yleisten infrastruktuurien parantamista edistävät lainat) myönteisiä vaikutuksia kumppanuusmaiden elinkeinoelämälle. 3. Malagan konferenssin tarjoama mahdollisuus Malagan ministeritason konferenssi tarjoaa ratkaisevan mahdollisuuden tehostaa Barcelonan prosessiin kuuluvaa teollisuusyhteistyötä entisestään. Koska tavoitevuosi 2010 lähestyy nopeasti, tulevat vuodet on hyödynnettävä täysimääräisesti välttämättömien, merkittävien sopeutustoimien toteuttamiseksi suurimmalta osin. Tämän vuoksi konferenssissa on hyvin tärkeää saada hyväksytyksi kunnianhimoinen mutta toteuttamiskelpoinen toimenpideohjelma, jossa keskitytään sekä poliittisiin näkökohtiin että kumppanuusmaiden erityistarpeiden mukaiseen tekniseen apuun. Nykyisissä olosuhteissa tarvitaan laadullisia edistysaskeleita. 4. Uudet suuntaviivat vuosiksi 2002-2006 4.1. Alueellisten toimenpiteiden ominaispiirteet Uudistetussa teollisuusyhteistyötä koskevassa lähestymistavassa alueellista lähestymistapaa on pyrittävä hyödyntämään täysimääräisesti. Euro-Välimeri-kumppanuudessa alueellisen yhteistyön tavoitteena on - tehostaa alueellisen lähestymistavan avulla toimenpiteitä kahdenvälisen yhteistyön vaikutuksien vahvistamiseksi - käsitellä asioita, joilla on ylikansallisia ulottuvuuksia - tiivistää etelä-etelä-suuntaista yhteistyötä (eli soveltuvaa Välimeren yhteistyökumppaneiden keskinäistä yhteistyötä alueen osassa). Näistä tavoitteista seuraa, että vaikka toimenpiteiden tuloksina saatujen ympäröivien olosuhteiden paranemisen onkin lopulta tarkoitus koitua elinkeinoelämän eduksi, teollisuusyhteistyön alan toimenpiteiden välittöminä edunsaajina pitäisi olla julkishallinto ja järjestöt, jotka kykenevät toimimaan yksityisen sektorin mielipidejohtajina ja välittäjinä. Välimeren alueen yrityksiä voidaan parhaiten auttaa hyödyntämään Euro-Välimeri-vapaakauppa-aluetta keskittymällä aloitteisiin, joilla varmistetaan nykyisten toimenpiteiden jatkuvuus ja täydennetään niitä mutta joilla vaikutetaan tämän lisäksi myös suoraan kumppanuusmaiden politiikkaan ja sääntelyjärjestelmään. Tältä osin voidaan hyödyntää järjestelmien parantamisesta EU:ssa saatuja kokemuksia. On vältettävä uusien toimien ja nykyisten alueellisten tai kahdenvälisten toimenpiteiden päällekkäisyyttä. Koska tilanne vaihtelee Välimeren kumppanuusmaiden välillä, asianmukaisia poliittisia toimenpiteitä voi olla tarpeen toteuttaa kahdenvälisellä tasolla. Lisäksi on syytä harkita joko suunnittelu- tai täytäntöönpanovaiheessa, onko jokaisen Välimeren kumppanuusmaan osallistuttava kaikkiin aloitteisiin. Tarvittava joustavuus saavutetaan vakiintuneella menettelyllä: kohdistamalla täytäntöönpanovaiheessa alueen osaa koskevat aloitteet useisiin hankkeisiin. Tässä yhteydessä ja alueelliseen Euro-Välimeri-yhteistyöhön kuuluvien tulevien toimien aikataulun laatimiseksi komissio ehdottaa suunniteltaviksi joukkoa uusia, neljää eri teemaa koskevia toimia. Kussakin tapauksessa näiden toimien toteuttamisen aloittaminen riippuu siitä, saadaanko ne asianmukaisesti otetuiksi mukaan alueellisia ohjelmia koskeviin asiakirjoihin, onko taloudellisia voimavaroja saatavissa, ja onko ohjelman identifiointia, toteutettavuutta ja arviointia koskeva valmistelutyö saatettu päätökseen. 4.2. Yksilöidyt ehdotukset 4.2.1. Sääntelyjärjestelmät ja standardit Ohjelmat EURO-MED MARKET ja EURO-MED ITQ tarjoavat jo nyt suhteellisen kattavan pohjan monille alaa koskeville toimenpiteille. Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustamisen helpottamiseksi ja nykyisten sääntelyerojen vähentämiseksi voitaisiin kuitenkin ryhtyä moniin sekä EU:n ja Välimeren kumppanuusmaiden välisiin että jälkimmäisten maiden keskinäisiin täydentäviin toimenpiteisiin joko näiden ohjelmien puitteissa tai erillisinä aloitteina. Kattavassa alaa koskevassa toimenpidepaketissa voitaisiin keskittyä - standardien saattamiseen aiempaa tehokkaammin kansainvälisten tai eurooppalaisten standardien mukaisiksi - standardien tehtävien selventämiseen sääntelyjärjestelmässä esimerkiksi EU:n "uuden lähestymistavan" suuntaviivojen mukaisesti - asianomaisten standardointielinten lähentämiseen, jonka lopullisena tavoitteena olisi jonkinasteinen ulkojäsenyys yhteisön standardoinnista vastaavissa toimielimissä. Näin Välimeren kumppanuusmaiden asianomaiset toimielimet voisivat osallistua eurooppalaisten standardien luomiseen. Kumppanuusmaiden on perusteltua pyrkiä yhdenmukaistamaan sääntelyään ja standardejaan EU:n mukaisiksi, vaikka tätä ei assosiaatiosopimuksissa tarkkaan ottaen edellytetäkään. Näin maiden viejät pääsisivät aiempaa paremmin tärkeimmille vientimarkkinoilleen eli EU:n markkinoille ja muuallekin, koska eurooppalaiset standardit ovat enimmäkseen kansainvälisten standardien mukaisia. Lisäksi kumppanuusmaiden yhteensovitettu toiminta sääntelyerojen vähentämiseksi auttaisi niitä lisäämään etelä-etelä-suuntaista kauppaa ja helpottaisi ulkomaisten sijoittajien houkuttelemista alueen markkinoille, jotka voisivat kasvaa aiempaa suuremmiksi. Aluksi olisi syytä kohdistaa ponnistelu aloille, joilla kumppanuusmailla on merkittävää vientiä, ja/tai aloille, joilla on havaittu olevan erityisiä vaikeuksia. Etusijalle asetettavat alat voitaisiin löytää EU:n ja kumppanuusmaiden välisen joko alueellisen tai, kenties aiheellisemmin, maakohtaisen vuoropuhelun avulla, jossa otettaisiin huomioon myös EU:n ja muiden avunantajien aiemmin ja nykyisin antama apu. Toteuttamiskelpoisen ohjelman kehittäminen tälle alalle edellyttää myös keskitettyjä toimia, joihin osallistuisivat politiikan toteuttajat, sääntelyviranomaiset ja lainsäätäjät, standardointielimet sekä yksityisen sektorin sidosryhmät. 4.2.2. Aiempaa suotuisamman ympäristön luominen innovointia ja uuden teknologian käyttöä varten Innovaatiotoiminta ja uuden teknologian käyttö tunnustetaan jo erääksi yritysten kehittämisen tärkeäksi avaintekijäksi. Tätä varten on perustettu EURO-MED-ITQ-ohjelma, jonka tavoitteena on tehostaa Välimeren alueen teknologia- ja innovaatiokeskusten toimintaa huomattavasti. Koska noin kolmivuotisen ohjelman täytäntöönpano on vasta alussa, on liian aikaista keskustella ohjelman tuloksista ja niiden hyödyntämisestä. Muilla, ohjelman laajempien tavoitteiden saavuttamisen kannalta merkityksellisillä osa-alueilla voitaisiin kuitenkin ryhtyä toimenpiteisiin jo ennen ohjelman päättymistä. Erityisesti olisi kiinnitettävä huomiota aiempaa suotuisamman oikeudellisen ja taloudellisen ympäristön luomiseen innovaatiotoimintaa ja uuden teknologian käyttöä varten. On joukko oikeudellisia ja institutionaalisia näkökohtia (mukaan luettuina yleissivistävien ja ammatillisten koulutusjärjestelmien organisointi, verotus- ja kirjanpitosäännöt, yritysten ja yliopistojen välisten suhteiden puitteet, innovaatioiden ja teknologioiden kysynnän ja tarjonnan kohtaamisen edellyttämien välineiden olemassaolo, rahoituslaitosten organisointi ja kehittäminen, noudatettava lainsäädäntö, teollis- ja tekijänoikeuksien suojelun taso ja niin edelleen), jotka voivat vaikuttaa huomattavasti yritysten innovaatiotoimintaa ja uutta teknologiaa koskevaan tietoisuuteen ja yritysten valmiuteen ja kykyihin yhdistää niitä tuotteisiinsa ja prosesseihinsa. Alaa koskevan ohjelman kehittäminen olisi parasta aloittaa luettelemalla tärkeimmät asiaan liittyvät tekijät. Kaikissa kumppanuusmaissa olisi tämän jälkeen arvioitava nykyinen tilanne kaikkien tekijöiden osalta. Kolmanneksi voisi olla hyödyllistä verrata Välimeren kumppanuusmaiden tilanteita toisiinsa ja EU:n jäsenvaltioiden tai muiden maiden tilanteisiin. Lyhyesti sanottuna tämän prosessin tuloksena saataisiin parhaita käytäntöjä ja suosituksia tarvittaviksi muutoksiksi. Työssä voitaisiin hyödyntää EU:ssa "innovaatioiden tulostaulukon" laatimisessa saatuja kokemuksia. Voitaisiin kiinnittää erityistä huomiota siihen, että yrityksillä olisi mahdollisuus käyttää tieto- ja televiestintätekniikkaa, koska sillä on yhä suurempi merkitys kaikkien alojen yrityksille. Kansalliset innovaatiopolitiikasta ja teknologian kehittämisestä vastaavat hallinnot olisivat tässä yhteydessä tärkeimpiä toimijoita. Kohdeyleisöä olisi kuitenkin laajennettava kattamaan asianomaisten elinkeinoelämän etujärjestöjen ja innovaatio- ja teknologiakeskusten verkot. Lisäksi voitaisiin harkita kohdistetun teknisen avun antamista julkishallinnoille ja/tai asianomaisille yksityisen sektorin toimielimille. Tässä yhteydessä olisi erityisesti edistettävä Välimeren maiden pk-yritysten mahdollisuuksia saada innovaatioita ja teknologiaa käyttöönsä. Apua voitaisiin kohdistaa sekä elinkeinoelämän etujärjestöille että julkishallinnoille, jotta ne voisivat tehostaa alueen yrityksille tarjoamiaan lisäarvoa tuottavia palveluja aiempien menestyksellisten kokemustensa perusteella. Nykyisten MEDA-kumppanuusmaiden tarpeiden perusteella toimenpiteessä olisi keskityttävä teollisille innovaatioille annettavaan taloudelliseen tukeen. Tämän vuoksi olisi harkittava edellä esitettyjä aiheita koskevien koe- tai esittelytoimien aloittamista (mukaan luettuna tekninen apu) alueellisella tasolla, mahdollisesti ehdotuspyyntöjen avulla. Tässä yhteydessä kehitellään uusia aloitteita, jotka sovitetaan tarkoin yhteen edellä mainittujen mahdollisesti aloitettavien pk-yritysten kehittämistoimenpiteiden kanssa. Jos alalla havaitaan tarvetta uusiin aloitteisiin, aloitteita on kuitenkin harkittava huolellisesti, jotta vältetään päällekkäisyys nykyisten toimenpiteiden kanssa. 4.2.3. Pysyvän yksityisen sektorin keskustelufoorumin perustaminen poliittisten päätöksentekijöiden neuvontaa varten Yksityisen sektorin osallistuminen politiikan valmisteluun on välttämätöntä, ja asiasta on saatu myönteisiä kokemuksia EU:n ja muun maailman välisissä suhteissa. Esimerkiksi transatlanttinen yritystenvälinen vuoropuhelu (TABD) ja EU:n ja Venäjän väliset pyöreän pöydän neuvottelut ovat epävirallisinakin osoittautuneet hyödyllisiksi kahdenvälisiä taloudellisia suhteita koskevien erityisongelmien ratkaisumahdollisuuksien etsimisessä. Välimeren alueella EU-MED:n teollisuushuippukokoukset ovat auttaneet EU:n ja kumppanuusmaiden yrityksiä saamaan äänensä kuuluviin, ja Välimeren teollisuusliittojen unionin perustamisen kaltaiset aloitteet ovat tervetulleita lisäaskeleita samaan suuntaan. Tämänkaltaisen osallistumisen saattaminen aiempaa pysyvämmäksi ja järjestelmällisemmäksi on kuitenkin perusteltua edellä esitettyjen esimerkkien valossa. Tämä tarkoittaisi pysyvän foorumin perustamista. Siellä EU:n ja Välimeren kumppanuusmaiden ylimmät virkamiehet ja yritysten ylin johto voisivat keskustella politiikkaan liittyvistä asioista, jotka perustuisivat elinkeinoelämältä saatuihin yhteisiin, esimerkiksi liiketoiminnan ja investointien reunaehtoja, infrastruktuurien kehittämistä sekä vapaakauppa-alueen perustamista tukevia politiikan keinoja ja rahoitusvälineitä koskeviin suosituksiin. Foorumi voisi myös toimia UNICEn ja Välimeren maiden vastaavan liiton luonnollisena tapaamispaikkana. Foorumi voisi valmistella suosituksia joko julkishallintojen pyynnöstä (esimerkiksi Euro-Välimeri-teollisuusyhteistyön työryhmän) tai jäsentensä omasta aloitteesta. Tämänkaltainen foorumi eroaisi nykyisistä teollisuuden etujärjestöistä seuraavasti: - yritysjohtajat osallistuisivat foorumiin henkilökohtaisesti - sillä olisi suora yhteys valtioiden ylimpiin viranomaisiin - sille olisi ominaista molemmille puolille yhteisten liiketoimintaa koskevien kantojen etsiminen - näiden yhteisten kantojen poliittinen merkitys olisi suuri. Elinkeinoelämän etujärjestöjen olisi tuettava prosessia aktiivisesti, erityisesti siihen osallistuvien yritysjohtajien valinnassa. Tämä on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että valitut yritysjohtajat edustaisivat kattavasti eri maantieteellisiä alueita ja eri toimialoja ja että pk-yritykset olisivat asianmukaisesti edustettuina. Oikeiden yritysjohtajien valinta foorumin jäseniksi ja varsinkin puheenjohtajiksi on äärimmäisen tärkeää. Heidän olisi nautittava laajaa tukea, oltava valmiita johtamaan vuoropuheluprosessia ja sitoutumaan sen menestykseen sekä varmistamaan teknisen tason työskentely vuotuisten kokousten välillä. Jos tällainen foorumi todella perustettaisiin, sitä ei olisi pidettävä erillisenä aloitteena, vaan ainoastaan muuta tässä asiakirjassa ehdotettua strategiaa täydentävänä osatekijänä. Foorumi voisi hyödyntää EU-MED:n teollisuushuippukokouksien ja niiden osanottajien kokemuksia, ja sen kokoukset olisi järjestettävä huippukokousten yhteydessä aina, kun se olisi mahdollista. Jos tämä hanke voitaisiin julkistaa tulevassa Istanbulin teollisuushuippukokouksessa maaliskuussa 2002, Malagan ministeritason konferenssi voisi huhtikuussa hyväksyä sen virallisesti. 4.2.4. EU:n ja Välimeren alueen hallintojen välinen tietoverkko vapaakauppa-alueen tiedonkulun hallitsemista varten EU:n ja Välimeren alueen välisen vapaakauppa-alueen asteittainen perustaminen luo todennäköisesti tarpeen vaihtaa tietoja aiempaa järjestelmällisemmin monilla päätöksenteon aloilla. Vapaakauppa-alueen kehityksen mukaan tällaisia tietoja voisivat olla esimerkiksi turvallisuutta ja eräille tuotteille asetettuja teknisiä vaatimuksia koskevat tiedot sekä tullitiedot. EU:n sisällä edellä mainittujen kaltaisten tietojen vaihto on välttämätöntä ja usein myös pakollista useiden yhteisön politiikkojen asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi. EU on kehittänyt hallintojen välisen telemaattisen tietojenvaihto-ohjelman (HVT-ohjelma), joka on nopea ja luotettava jäsenvaltioiden hallintojen sekä komission välisten suojattujen arkaluontoisten tietojen vaihdon infrastruktuuri. Jos edellä mainittujen kaltaisia tarpeita ilmenisi keskipitkällä ajalla Euro-Välimeri-kumppanuuden yhteydessä, voitaisiin harkita HVT-ohjelmasta kertyneiden kokemusten hyödyntämistä ohjelman mukauttamiseksi näitä tarpeita vastaavaksi. Hankkeen valmistelun aikana olisi tutkittava myös vaihtoehtoisia toteutuskeinoja. Aluksi voitaisiin ehkä harkita esittelyhanketta, jonka tavoitteena olisi varmistaa Välimeren kumppanuusmaiden ja jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikasta ja yritysten kehittämisestä vastaavien hallintojen tietojärjestelmien yhteenliitettävyys tietojenvaihdon helpottamiseksi, mikäli tämänkaltaisten tietojenvaihdon tarve osoittautuisi niin laajamittaiseksi, että hanke olisi perusteltavissa. Muun muassa tämän näkökohdan selvittämiseksi tarvittaisiin toteutettavuustutkimusta. Jos hankkeen tulokset osoittautuisivat myönteisiksi, voitaisiin harkita hankkeen laajentamista muille politiikan aloille. Päällekkäisyyksien välttämiseksi olisi myös harkittava tarkoin muista ohjelmista rahoitettavia hankkeita. 5. Päätelmä Tässä asiakirjassa esitettyjen ehdotusten tavoitteena on lisätä yhteistyötä teollisuuden alalla Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen valmistelemiseksi vuoteen 2010 mennessä. Kun ehdotukset yhdistetään jo käynnissä oleviin alueellisiin ohjelmiin ja kun niitä tuetaan kahdenvälisten ohjelmien avulla, Välimeren kumppanuusmaita voitaisiin merkittävästi auttaa luomaan yrityksille suotuisia olosuhteita vapaakauppa-alueen täysimääräistä hyödyntämistä varten.