FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 12.11.2008 
SEK(2008) 2746 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA, 
 
joka liittyy 
Ehdotukseen:  
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
 
luottoluokituslaitoksista 
  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
{KOM(2008) 704 lopullinen} 
{SEK(2008) 2745} 
 
FI 2   FI 1. J OHDANTO  
Luottoluokituslaitokset antava t luottokelpoisuuslausuntoja,  jotka auttavat vähentämään 
tietojen epäsymmetriaa velkainstrumentteja liikkees een laskevien ja niihin sijoittavien välillä. 
Luottoluokituslaitoksilla on suuri vaikutus  rahoitusmarkkinoihin, sillä sijoittajat, 
liikkeeseenlaskijat, lainanottajat ja valtiot seuraavat tiiviisti niiden luokitustoimintaa. Sen 
vuoksi on tärkeää, että ne tarjoavat johdonmuka isesti korkeatasoisia, riippumattomia ja 
puolueettomia luottoluokituksia. 
Elokuusta 2007 alkaen rahoitusmarkkinat ovat ka ikkialla maailmassa kärsineet merkittävästä 
luottamuskriisistä. Tämä kriisi on monimutkai nen ilmiö, johon liittyy monenlaisia toimijoita. 
Pelkästään luottoluokitu slaitoksia ei voi syyttää tämänhe tkisestä rahoitusalan kuohunnasta, 
vaan siihen liittyy myös mu ita toimijoita ja erityisolosuhteita. Kriisi sai alkunsa 
Yhdysvaltojen subprime-asuntoluottomarkkinoilta  ja levisi muille rahoitusmarkkinoiden 
sektoreille. Luottoluokituslaitokset oliv at lähellä subprime-markkinoiden ongelmien 
alkuperää: ne antoivat liian suot uisia lausuntoja strukturoiduista  rahoitusvälinei stä, jotka oli 
suunniteltu niin, että ne antaisivat luotet tavan kuvan sijoittajille. Tässä vaikutusten 
arvioinnissa pohditaan, mikä olis i tarkoituksenmukais in ratkaisu havait tuihin ongelmiin.  
Vaikutusten arvioinnissa esitetään muutamia vaih toehtoja, joilla tilannetta voitaisiin parantaa 
EU:n tasolla. Komissio ehdottaa useita toime npiteitä, jotka kohdistuvat eturistiriitoihin, 
luottoluokituslaitosten toiminnan avoimuuteen ja luokitusprosessin la adullisiin seikkoihin. 
Näiden toimenpiteiden tueksi tarvitaan EU:ssa toimivien luottoluokituslaitosten rekisteröinti- 
ja valvontajärjestelmä, josta sääd ettäisiin EU:n la insäädännössä.  
2. M ENETTELYKYSYMYKSET JA JULKINEN KUULEMINEN  
Yhdysvalloissa ja EU:ssa tämän vuosisadan al ussa sattuneiden rahoi tusskandaalien vuoksi ja 
Euroopan parlamentin helmikuussa 2004 an taman luottoluokitusl aitoksia koskevan 
päätöslauselman1 jälkeen komissio pohti huolellisesti,  tarvitaanko uutta lainsäädäntöä 
luottoluokituslaitosten toimi nnan sääntelemiseksi. Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien 
komitealta (CESR) maalis kuussa 2005 saadun lausunnon2 mukaisesti komissio päätti olla 
esittämättä uusia, luottoluokituslaitoksia koskevia ehdotuksia ja katsoi, että nykyiset 
luottoluokituslaitoksiin sovell ettavat rahoituspalveludirekt iivit ratkaisevat suurimmat 
Euroopan parlamentin esill e ottamat huolenaiheet.  
Luottoluokituslaitoksiin sovelletaan useita  rahoituspalveludirektiivejä, erityisesti 
markkinoiden väärinkäytöstä3 ja vakavaraisuudesta annettuja direktiivejä. Niihin sovelletaan 
myös kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojie n järjestön (International Organisation of 
Securities Commissions, IOSCO) käytännesään töjä, joiden noudattaminen on vapaaehtoista. 
                                                 
1 Euroopan parlamentin päätöslauselma luottoluokituslaitosten asemasta ja menetelmistä (2003/2081 
(INI)). 
2 CESR’s technical advice to the European Commi ssion on possible measures concerning credit rating 
agencies, CESR/05/139b, maaliskuu 2005. CESR on kesäkuussa 2001 perustettu riippumaton Euroopan 
komissiota neuvova ryhmä, johon kuuluvat EU:n arvopaperimarkkinoiden kansalliset valvontaviranomaiset. 
3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiv i 2003/6/EY, annettu 28 päivänä tammikuuta 2003, 
sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista, EUVL L 96, 12.4.2003, s. 16–25. 
 
FI 3   FI Euroopan komissio antoi vuonna 2006 luot toluokituslaitoksista tiedonannon4, jossa se 
päätteli, että tämän johdosta sen olisi seur attava alan kehityst ä. Komissio pyysi myös 
Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa  seuraamaan IOSCOn käytännesääntöjen 
noudattamista ja raportoimaan havainnoistaan vuosittain.  
Komissio totesi, että se saatta isi tehdä lainsäädäntöehdotuksen, jos olisi ilmeistä, että EU:n 
sääntöjä tai IOSCOn käytännesääntöjä ei noud atettu tyydyttävästi tai jos tilanne muuttuisi, 
mukaan lukien vakavat markkinahäiriöt tai merkittävät muutokset tavassa, jolla luottoluokituslaitoksia säänne llään eri puolilla maailmaa. 
Rahoitusmarkkinoiden viimeaikaisten tapa htumien johdosta komissio pyysi vuoden 2007 
syksyllä Euroopan arvopaperimarkkinaval vojien komiteaa ja arvopaperimarkkinoita 
käsittelevää eurooppalaista  asiantuntijaryhmää (ESME)
5 antamaan lausunnon 
luottoluokituslaitosten toimintaan liittyvistä seik oista ja niiden asemasta rahoitusmarkkinoilla, 
erityisesti strukturoidun rahoituksen osalta. Komissio seurasi molempien ryhmien töitä koko 
prosessin ajan. Molemmat ryhmät konsultoivat l aajalti sidosryhmiä erity isesti strukturoidun 
rahoituksen osuudesta subprime-kriisiin. Eur oopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea 
raportoi komissiolle 13. toukokuuta 2008 ja arvopaperimarkkinoita käsittelevä eu rooppalainen 
asiantuntijaryhmä 4. kesäkuuta 2008. 
Sen lisäksi, että komissio seuras i tiiviisti Euroopan arvopaperima rkkinavalvojien komitean ja 
arvopaperimarkkinoita käsittelev än eurooppalaisen asiantuntijar yhmän työtä, se keskusteli 
tärkeimpien luottoluokituslaito sten ja muiden sidosryhmien (vakuutus-, arvopaperi- ja 
pankkialan järjestöt, tietojen to imittajat jne.) kanssa. Komissio sa i kirjallisia lausuntoja myös 
monilta järjestöiltä, markkinatoimijoilta ja si dosryhmiltä. Se seurasi tiiviisti myös muuta 
kansainvälistä kehitystä, josta main ittakoon IOSCOn 26. toukokuuta hyväksymä 
luottoluokituslaitoksiin sove llettavien käytännesääntöje n tarkistus, vakausfoorumin6 
7. huhtikuuta 2008 julkaisema raportti ja Y hdysvalloissa luottoluokituslaitoksiin 
sovellettavaan lakiin  11. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 2008 ehdotetut  muutokset. Komissio 
seurasi myös sekä IOSCOn että vakausfoorumin  toteuttamia konsultointeja. Se otti huomioon 
aloitteet, joita luottoluokitu slaitokset ehdottivat ja/tai toteuttivat joko yksittäin tai 
alakohtaisesti. Luottoluokituslaitosten kanssa  käyty epävirallinen vuoropuhelu oli hyödyllistä. 
Komissio kehotti myös asiaan liittyviä sidosryhm iä esittämään kantansa 31. heinäkuuta 2008 
alkaneen julkisen kuulemisen aikana . Kommentteja saatiin yhteensä 82: 
13 luottoluokituslaitoksilta, 52 sidosryhmäorganisaat ioilta (pankit, järjestöt, sijoitusrahastot, 
säästöpankit jne.) ja 17 arvopaperimarkkinoiden sääntelijöiltä ja kansallisilta valtiovarainministeriöiltä. 
                                                
 
4 EUVL C 59, 11.3.2006, s. 2. 
5 Arvopaperimarkkinoita käsittelevä eurooppalainen asiantuntijaryhmä (ESME) on komissiota neuvova 
elin, johon kuuluu arvopaperimarkkinoiden toimijoita ja asiantuntijoita. Se perustettiin huhtikuussa 
2006. 
6 Vakausfoorumi kutsuttiin koolle huhtikuussa 1999,  ja sen puitteissa kokoontuvat säännöllisesti 
tärkeimmissä rahoituskeskuksissa rahoitusmarkkinoiden vakaudessa vastaavat kansalliset viranomaiset, 
kansainväliset rahoituslaitokset, alakohtaisten sääntelyviranomaisten ja valvontaviranomaisten 
ryhmittymät sekä keskuspankkien asiantuntijakomiteat. 
 
FI 4   FI 3. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
On näyttöä siitä, että luottol uokituslaitokset ovat s uoriutuneet innovatiivis ten, strukturoitujen 
tuotteiden luokittelemisesta huomattavasti huonommin kuin tavano maisten tuotteiden 
luokittelemisesta. Tämän vuoksi komission anal yysissa keskitytään kysymyksiin, jotka 
liittyvät strukturoituje n rahoitustuotteiden luokittelemisee n. On kuitenkin muistettava, että 
rahoitusalan innovoinnin kehittyessä samantapaisia ongelmia saattaa ilmetä tulevaisuudessa muilla aloilla, joilla luottoluokituslaitoksilla on vähän tai ei ollenkaan kokemusta. Lisäksi on 
ilmeistä, että eräät strukturoitujen rahoitustuo tteiden luokituksissa havaitut puutteet koskevat 
yhteisöjen rakennetta, liiketoimintamallia ja sisäisiä prosesseja, ts. ne voivat vaikuttaa myös luottoluokituslaitosten toimi nnan tavanomaisempiin aloihin.  
3.1. Luottoluokituslaitosten riippumattom uuteen liittyvät puutteet; eturistiriidat 
luokitustoiminnassa 
Kaikki kuulemiseen osallistuneet toimijat, instit uutiot ja sidosryhmät katsoivat yksimielisesti, 
että mahdollisia eturistiriitoja, jo ita esiintyy luottoluokituslaitost en luokitellessa strukturoituja 
tuotteita, ei ole vältetty tai hallittu tyydyttävällä tavalla. 
3.2. Menetelmien ja luokitusten laadun puute 
Vuoden 2007 toisella puoliskolla ja tämän vuoden ensimmäisellä neljänneksellä vuoden 2007 
ensimmäiseen puoliskoon verrattuna  havaittujen heikentyneiden luottoluokitusten huomattava 
määrä osoittaa selvästi, että enne n kriisin alkua annetut luokitukset olivat liian optimistisia 
eikä niissä otettu huomioon kohde -etuuksien markkinaolosuhteita . Luultavasti yhtenä syynä 
toiminnan puutteisiin oli luottoluokituslaitosten käyttämien luokitusmenetelmien heikkolaatuisuus.  
3.3. Luottoluokituslaitosten toiminnan avoimuuden puute 
Luottoluokituslaitokset eivät ilmoita stru kturoitujen rahoitustuotteiden luokitusten 
ominaisuuksista ja ra joituksista riittävän tarkasti  eivätkä ne toimita  riittävästi tiet oja kriittisistä 
mallioletuksista. Tietojen puute estää mar kkinatoimijoita ymmärtämästä luokitusten 
merkitystä. Luottoluokituslaitokset toimittavat ti etoja luokitustoiminnasta, mutta nämä tiedot 
eivät edistä luottoluokituslaitosten  toiminnan tulosten vertailua. 
4. T
AVOITTEET  
Edellä esitettyjen ongelmien ratkaisemiseks i seuraavat kolme tavoitetta on muunnettava 
aineellisiksi vaatimuksiksi. 
(1) Varmistetaan, että luottoluokituslaitokset  hallitsevat eturistiriidat asianmukaisella 
tavalla.  
(2) Varmistetaan, että luottoluokituslait okset tarkkailevat luokitusmenetelmien ja 
luokitusten laatua.  
(3) Lisätään luottoluokituslaitosten avoimuutta.  
 
FI 5   FI On myös laajempi, vielä keskeisempi tavoite eli luottoluokituslaitosten olisi noudatettava 
kaikkialla Euroopan unionissa toimenpiteitä, joita toteutet aan havaittujen ongelmien 
ratkaisemiseksi.  
5. T OIMINTAVAIHTOEHDOT  
Mainittujen tavoitteiden osalta an alysoitiin useita vaihtoehtoja. 
5.1. Aineellisia vaatimuksia kosk evat toimintavaihtoehdot 
5.1.1. Varmistetaan, että luottoluokituslaitokse t hallitsevat eturistirii dat asianmukaisella 
tavalla 
Seuraavia seikkoja on tarpeen käsitellä: 
1. Yleinen lähestymistapa etur istiriitojen käsittelemiseen.  
2. Luottoluokituslaitosten neuvontatoimi en aiheuttamat eturistiriidat.  
3. Luokituksesta vastaavien analyytikoiden ja  luokitellun yhteisön välinen vuoropuhelu.  
4. Luokitusprosessiin osallistuvien  henkilöiden riippumattomuus.  
5. Suotuisimman luokituksen etsiminen.  6. Analyytikoiden siirtyminen luokittelemiensa liikkeeseenlaskijoiden palvelukseen.  
5.1.2. Varmistetaan, että luotto luokituslaitokset tarkkailevat luokitusmenetelmien ja 
luokitusten laatua 
Seuraavia seikkoja on tarpeen käsitellä: 
1. Menetelmien, mallien ja keskeist en luokitusoletusten laatu.  
2. Luokitusten valvonta.  3. Menetelmiin tehtävien muutosten vaikutus.  4. Luokituksissa käyte ttyjen tietojen laatu.  
5. Henkilöstökysymykset.  6. Markkinoiden kehityksen vaikutuks et ja makrotaloudelliset odotukset.  
5.1.3. Lisätään luottoluokitusl aitosten avoimuutta 
Seuraavia seikkoja on tarpeen käsitellä: 
1. Sisäisten prosessien ja menettelyjen avoimuus.  
2. Luokitusten sisältö.  
 
FI 6   FI 3. Strukturoidun rahoituksen  luokitusten erottaminen muista luokituksista.  
4. Luottoluokituslaitosten toimintaa koskevat tilastot.  
5.2. Keinot, joilla toimintavaihtoehdot toteutetaan 
Yleisenä tavoitteena on, että  luottoluokituslaitokset nouda ttavat havaittujen ongelmien 
ratkaisemiseksi toteutettuja toimenpiteitä paremmin kaikkia lla Euroopan unionissa. Tämän 
tavoitteen osalta tarkastellaan seuraavia vaihtoehtoja. 
Vaihtoehto 1:  Itsesääntely, mukaan lukien: 
(a) IOSCOn käytännesäännöt; (b) Alan valkoinen kirja – ol etettaisiin, että luottoluok ituslaitokset löytäisivät itse 
sopivan ratkaisun edellä mainittu ihin ongelmiin ja huolenaiheisiin
7;  
(c) Yksittäisten luottoluokituslaitosten lisä aloitteet – useat luot toluokituslaitokset 
esittivät sääntelyviranomaisille ja markkinoille parannusehdotuksia ja kukin 
niistä sitoutui sisällyttämään ne omiin sisäisiin käytäntöihinsä ja menettelyihinsä.  
Vaihtoehto 2:  Luottoluokituslaitoksia koskevat eurooppalaiset kä ytännesäännöt, joiden 
mukaan alan toimijat sitoutuisivat ylläpitäm ään vapaaehtoisia standardeja ja hyväksymään 
valvontaelimen suositukset ja noudattamaan niitä. Valvontaelin tarkistaisi, että 
käytännesäännöt hyväksyneet toimijat noudattaisivat niitä.  
Vaihtoehto 3: Komission suositus standardeista, joita luottoluokituslaitosten olisi 
noudatettava halutessaan toimia EU:ssa – samat standardit kuin vaihtoehdossa 4 
(lainsäädäntö). Standardit perustuisivat tark istettuihin IOSCOn käytännesääntöihin ja 
Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja arvopaperimarkki noita käsittelevän 
eurooppalaisen asiantuntijaryhmän suosituksiin, ja ne sisältäisivät myös muita, komission 
keskeisiksi katsomia standardeja.  
Vaihtoehto 4:  EU:n lainsäädäntö, joka tarjoaisi kattavan sääntelyke hyksen kaikille nykyisille 
(ja mahdollisesti tuleville) Eur oopassa toimiville luottoluokitusla itoksille, joiden luokituksia 
käytetään sääntelytar koituksiin, kuten vaka varaisuusdirektiivin
8 täytäntöönpanoon. 
Ehdotuksessa säädettäisiin edelly tyksistä antaa luotto luokituksia, ja sillä otettaisiin käyttöön 
rekisteröintimenettely ja EU:n sääntelyviranomaisten toteuttama ulkoinen valvontajärjestelmä.  
                                                
 
7 Tammikuussa 2008 viisi suurinta luottoluokituslaitosta esittivät sääntelyviranomaisille valkoisen kirjan, 
johon sisältyi 12 ehdotusta IOSCOn käytännesääntöjen parantamiseksi luottokelpoisuusluokitusten riippumattomuuden, laadun ja avoimuuden osalta. 
8 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2006, 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (uudelleenlaadittu teksti). 
 
FI 7   FI 6. V AIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Tavoitteissa 1–3 esiteltyj en toimintavaihtoehtojen teknis en luonteen ja yksityiskohtaisuuden 
vuoksi niiden vaikutuksia ei kä sitellä tässä,  vaan ne selviävät kertomuksesta. Tässä 
analysoidaan ainoastaan eril aisia täytäntöönpanokeinoja. 
Itsesääntely 
IOSCOn käytännesäännöt eivät täytä poliittisia tavoitteita: luottoluokituslaitosten olisi 
hallittava eturistiriidat nykyisellä tavalla,  mikä ei olisi tarkoituksenmukaista; 
luottoluokituslaitoksilla ei olisi velvollisuutta parantaa luokitusmenetelmiään ja luokitustensa 
laatua; luottoluokituslaitosten avoimuus ei li sääntyisi; eikä toimivaltaisten viranomaisten 
käytettävissä olisi valv onta- ja täytäntöönpanomekanismia. Alan valkoinen kirja ja muut 
aloitteet ovat luottoluokituslaitosten kannalta hy vin joustavia, sillä l uokituslaitokset voisivat 
vapaasti mukautua uusiin vapaaehtoisiin vaatim uksiin. Niiden vaikutus ei kuitenkaan olisi 
riittävä, sillä ne eivät tarjoa vahvaa mekani smia, jonka avulla valvottaisiin asetettujen 
standardien noudattamista. Ne eivät myöskään takaisi yhteistä kehys tä. Itsesääntelyä on 
kokeiltu vuodesta 2006 alkaen, ja tulos on kaukana hyväksyttävästä. 
Eurooppalaiset käytännesäännöt  
Tämä ratkaisu olisi erittäin joustava, koska luottoluokituslaitokset voisivat soveltaa säännön 
noudattamista tai siitä poikkeamisen syiden seli ttämistä koskevaa periaatetta. Sen etuna on 
valvontaelin, mutta koska tällä ei olisi tä ytäntöönpanovaltuuksia, sen vaikuttavuus olisi 
rajallinen. Ratkaisu tarjoa isi luotettavan yhteisen ke hyksen, mutta ei merkittävää 
oikeusvarmuutta. Tulos ei riittäisi sa avuttamaan poliittisia tavoitteita. 
Euroopan komission suositus 
Tämä ratkaisu auttaisi jo ssain määrin luomaan yhteise n kehyksen, ainakin niiden 
viitekriteerien osalta, jotka luo ttoluokituslaitosten olisi täytettä vä. Siihen ei kuitenkaan voisi 
sisältyä täytäntöönpanomekanismia, ja sen vuo ksi sen vaikuttavuus po liittisten tavoitteiden 
saavuttamisessa olisi rajallinen. 
Lainsäädäntö 
Tämä ratkaisu varmistaisi yhteisössä tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille 
markkinatoimijoille sen sijaan, että 27 jäsenvaltiossa olisi hajanainen luottoluokituslaitoksiin sovellettava oikeudellinen järjestelmä, joka s aattaisi syntyä, jos EU ei ryhdy toimenpiteisiin 
vaan säilyttää nykyisen IOSCOn käytännesääntö ihin perustuvan itsesääntelyjärjestelmän. 
Lainsäädäntöehdotukseen sisältyisi huolelli sen valvonnan järjestelmä ja tehokas 
täytäntöönpanomekanismi. Näin sillä varmistetta isiin poliittisten tavoitteiden saavuttaminen. 
Sillä varmistettaisiin myös, että ehdotettu luottoluokitusten antamista koskeva kehys 
pantaisiin asianmukaisesti täytän töön, sitä valvottaisiin huolellis esti ja sovellettaisiin tarkasti. 
7. V
AIHTOEHTOJEN VERTAILU – PÄÄTELMÄT  
Kun kaikkien vaihtoehtojen vaikutuksia ja ni iden etuja ja haittoja on verrattu huolellisesti 
perusskenaarioon, voidaan päätellä seuraavaa:  
 
FI 8   FI Tavoitteen 1  (varmistetaan, että luottoluokitusla itokset hallitsevat eturistiriidat 
asianmukaisella tavalla) saavuttamiseksi  luottoluokituslaitosten on va rmistettava, että kaikki 
nykyiset ja mahdolliset eturistiriidat havaitaan  ja ne joko poistetaan tai niitä hallitaan 
asianmukaisesti ja niistä ilmoitetaan. Sisäiset hy vän hallinnon järjestely t on otettava käyttöön 
yrityskulttuurien ja sisäisten toimintatapojen muuttamisen helpottamiseksi. Luottoluokituslaitoksia kielletä än tarjoamasta konsultointi- ta i neuvontapalveluja. Luokituksia 
tekevät analyytikot on eristettävä luottoluokitusl aitosten toiminnan kaupallisesta puolesta, ja 
heihin on sovellettava tiukempia, asiakkaan kan ssa käytäviä keskusteluja koskevia sääntöjä. 
Ennen kuin analyytikko voi siirty ä entisen asiakkaan palveluksee n, on sovellettava erityisiä 
suojalausekkeita. Luottoluokituslai tosten asiakkaita olisi myös estettävä etsimästä suotuisinta 
luokitusta, koska sillä on haitallisia vaikutuksia.  
Tavoitteen 2  (varmistetaan, että luottoluokituslaitokset tarkkailevat luokitusmenetelmien ja 
luokitusten laatua) saavuttamiseksi  luottoluokituslaitosten on kä ytettävä menetelmiä, jotka 
ovat tiukkoja, järjestelmällisiä, jatkuvia ja jotka ovat validoitavissa aikaisemman kokemuksen 
nojalla. Menetelmät, mallit ja keskeiset luokitusole tukset on pidettävä ajan tasalla, ja niitä on 
tarkistettava säännöllisesti ja kattavasti. Perustetaan sisäinen  arviointitoiminto seuraamaan 
sääntöjen noudattamista tältä os in. Luokitusmenetelmiin tehtävien muutosten johdosta kaikki 
kyseiset voimassa olevat luokitukset on luokiteltava vii pymättä uudelleen. 
Luottoluokituslaitosten on myös jatkuvasti seurattava ja päivit ettävä yksittäisiä luokituksia. 
Luottoluokituslaitoksilta edellytetään suurem paa avoimuutta, jotta luokitusten käyttäjien on 
helpompi ymmärtää omaisuuserien tasolla toteute ttua due diligence -prosessia, joka on otettu 
huomioon luokituksissa. Luottolu okituslaitosten on kerrottava  henkilöstömääränsä, jotta 
markkinoiden on helpompi pitää si lmällä niiden toimintaa.  
Tavoitteen 3  (lisätään luottoluokituslaitosten avoimuutta) saavuttamiseksi  
luottoluokituslaitoksille on asetettava ylei nen avoimuusvelvollisuus, joka koskee niiden 
sisäisiä prosesseja ja menettelyjä, sekä ve lvollisuus julkaista vuosittain avoimuusraportti. 
Luokitusten käyttäjille on anne ttava tietoja tehdyistä analyysei sta sekä niihin liittyvistä 
rajoituksista ja erityisistä riskeistä. Luotto luokituslaitosten olisi myös käytettävä eri 
luokituskategorioita strukturoidu ille ja tavanomaisille velkainstrumenteille tai annettava 
sijoittajille lisätietoja, kun ne  luokittelevat strukturoituja  rahoitustuotteita. Luokituksia 
koskevat tilastot on laadittava käyttäen mittausmenetelmiä, jotka varmistavat markkinatoimijoiden välisen vertailtavuuden.  
Lainsäädännöllä luodaan luottoluoki tuslaitosten rekisteröintimene ttely, jolla varmistetaan, että 
niiden luottoluokituksia voivat yhteisössä käyttää luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, yhteissijoitusyr itykset ja eläkerahastot. Vaatimusten noudattamista valvotaan 
tehokkaasti ja tiukasti ka ikkialla EU:ssa ( yleistavoite ). Rekisteröinnin s uorittaa jäsenvaltion 
toimivaltainen viranomainen, mutta kaikkien jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten olisi voitava esittää kantansa Euroopan arvopape rimarkkinavalvojien komitean kautta. 
Päivittäisestä valvonnasta vastaav at jäsenvaltioiden to imivaltaiset viranomaiset. Kansallisten 
sääntelyviranomaisten välinen tiivis yhteistyö ja Euroopan  arvopaperimarkkinavalvojien 
komitean suorittama koordinointi on yhte isen valvontakulttuurin ja tehokkaan 
verkostopohjaisen lähestymistavan edellytys. Ka nsallisilla sääntelyviranomaisilla olisi oltava 
valtuudet toimia ja soveltaa tehokkaita seuraamuks ia, jos luottoluokituslaitokset eivät noudata 
sääntöjä. Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealla olisi oltava tärkeä rooli myös 
yhteisen täytäntöönpanokulttuurin luomisessa.