Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteista 2000-luvun alussa Uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet"

(97/C 296/11)

Komissio pyysi 26. marraskuuta 1996 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteista 2000-luvun alussa Uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet".

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 18. kesäkuuta 1997. Esittelijänä oli Henri Malosse.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9. 10. heinäkuuta 1997 pitämässään 347. täysistunnossa (heinäkuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Lausunto hyväksyttiin enemmistön äänin 123 puolesta, 2 vastaan 5:n pidättyessä äänestämästä.

Suosituksia

Vakuuttuneena Lomén yleissopimuksen perusteellisen tarkistamisen välttämättömyydestä sen mukauttamiseksi vuosisadan lopussa vallitsevaan tilanteeseen ja etenkin AKT-maiden auttamiseksi selviytymään kauppavaihdon maailmanlaajuistumisesta,

tietoisena siitä, että Euroopan unionille on poliittisesti ja taloudellisesti tärkeää pitää yllä etuoikeutettuja suhteita kyseisen yleissopimuksen 71 allekirjoittajavaltioon,

komitea antaa vastauksenaan vihreään kirjaan "Euroopan unionin ja AKT-maiden väliset suhteet 2000-luvun alussa Uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet" seuraavat suositukset:

Komitea suosittaa eurooppalaisen kehitysyhteistyön omaperäisyyden ja voiman perustana olevan kumppanuuden ja tasa-arvoisen vuoropuhelun hengen lujittamista. Komitea korostaa kuitenkin, että kumppanuutta on sen tehokkuuden nimissä laajennettava puolin ja toisin uusien toimijoiden suuntaan ja erityisesti talous- ja yhteiskuntaelämän etupiireihin. Komitea suosittaa etenkin talous- ja yhteiskuntaelämän edustajien sekakomiteoiden perustamista. Niiden tehtävänä olisi erityisesti tehostaa kehitysohjelmia kumppanuusmaiden etupiirien tarpeiden ja odotusten perusteella.

Komitea ehdottaa yleissopimuksen uudistamista siten, että maantieteellinen eriytyminen sekä erot kehitystasossa otetaan entistä paremmin huomioon. Yleissopimuksesta tulisi näin unionin yhteistyön poliittinen ja taloudellinen väline, joka olisi avoin uusille jäsenille ja eriytetty toisaalta niiden maantieteellisten alueiden mukaan, joihin unionilla on yhteistä ja erityistä kiinnostusta, toisaalta menettelytapojen suhteen edunsaajavaltioiden kehitystason mukaisesti.

Komitea pitää yhteistyön ensisijaisena tavoitteena edelleenkin kestävää taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä, taistelua köyhyyttä vastaan sekä yleistä elintason kasvua, jotka ovat yhdessä ja samanaikaisesti tulos sellaisen dynaamisen yksityissektorin menestyksestä, joka takaa vaurauden ja todellisen, yhteenkuuluvuutta luovan yhteiskunnallisen edistyksen.

Tämän tavoitteen saavuttamista helpottaa, että yksilönvapauden ja yhteiskunnalliselle kehitykselle välttämättömät yleishyödylliset palvelut takaavan oikeusvaltion puitteissa kehittyy voimakas ammattiliitto- ja järjestöverkosto, joka antaa kaikille toimijoille mahdollisuuden osallistua päätöksentekoon.

Komitea painottaa tässä yhteydessä naisten ensisijaista roolia kehityksessä sekä korostaa tarvetta kannustaa naisjärjestöjen toimintaa ja varmistaa niiden oikeudenmukainen osallistuminen neuvoa-antaviin ja päättäviin elimiin.

Ensisijaisia ovat komitean mielestä seuraavat yhteistyöalat:

Kasvatus ja koulutus tulee asettaa aivan ensimmäiseksi, sillä inhimillinen tekijä on tärkein kaikessa kehityspolitiikassa. Komitea suosittaa tällä alalla unionin ja AKT-maiden välisten vaihto- ja yhteistyöohjelmien järjestämistä erityisesti naiset huomioiden.

Yksityissektorin ja yrittäjyyden tukeminen on komitean mielestä ratkaiseva tekijä vaurauden luomisessa ja elintason nostamisessa. Niillä on siis oltava merkittävä asema uuden yleissopimuksen tavoitteissa.

Euroopan unionin on historiansa ja kokemustensa valossa tuettava kaikkia alueellisia yhteistyöponnistuksia, joiden tavoitteena on kestävä rauha, yhteisin hankkein toteutettava hyvinvointi, tiettyjen voimavarojen jakaminen, yhtenäisten alueellisten markkinoiden luominen sekä järjestäytyneiden ja demokraattisten alueellisten organisaatioiden syntyminen. Tämä alueellisen yhteistyön strategia tukeutuu vauraimpiin maihin ja noudattaa siten hyvinvoinnin ja elintason nousun "tarttuvuuden" logiikkaa sekä edistää investointeja, kun markkinat ovat kyllin laajat.

On myös edistettävä ympäristönsuojelua, väestön tarpeisiin sopeutettua maataloutta, kaupunkisuunnittelua, tutkimusta, uuden teknologian levittämistä ja kulttuuria, koska investoimalla näille aloille täytetään kestävän kehityksen ehdot pitkällä aikavälillä.

Komitea ehdottaa, että AKT-maiden yhdentämiseksi asteittain kansainvälisen kauppavaihdon virtauksiin sekä EU:n ja AKT-maiden kauppavaihdon elvyttämiseksi omaksutaan "eriytetyn vastavuoroisuuden" järjestelmä, joka edistää AKT-maiden välisten alueellisten markkinoiden syntymistä.

Komitea toivoo, että kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyöpolitiikan yhdensuuntaisuus varmistetaan ja säilytetään.

Komitea tekee täsmällisiä ehdotuksia Lomén ohjausvälineiden toimivuuden parantamiseksi erityisesti siten, että vahvistetaan ohjelmoinnin ja arvioinnin apuvälineitä (kansalliset ja alueelliset toimintaohjelmat, yhteisön oma-aloitteiset toimintaohjelmat), asetetaan vaakatason kauppavaihto-, yhteistyö- ja investointijärjestelmiä, jotka ovat kaikkien toimijoiden vapaasti käytettävissä, kehitetään yksinkertaisia ja nopeakäyttöisiä budjettimenetelmiä erityisesti ammattiyhdistyksistä ja työnantajajärjestöistä, naisjärjestöistä, osuuskunnista, kansalaisjärjestöistä jne. lähtöisin olevien mikrohankkeiden tukemiseksi.

Komitea korostaa sellaisten vaakatason ohjelmien etuja, joiden avulla voidaan vaihtaa ja välittää kokemuksia myös AKT-maiden kesken sekä naapurialueiden toimijoiden kanssa (Välimeren alue, Keski-Afrikka jne.) toimivimpien käytänteiden edistämiseksi ja ulkomaailmaan avautumisen helpottamiseksi.

Komitea painottaa, että Euroopan unionin kehitysapupolitiikka olisi koottava yhdenmukaisiin puitteisiin jäsenvaltioiden erillistoimien rinnalle. Komitea tekee Euroopan kehitysrahaston väistämättä odotettavissa olevan budjetoinnin yhteydessä ehdotuksia jäsenvaltioiden ja yhteisön toimien keskinäisen täydentävyyden lisäämiseksi. Komitea toivoo samassa hengessä unionilta johdonmukaisuutta osallistumisessa kansainvälisiin kehitysapujärjestöihin.

Talous- ja sosiaalikomitea, kansalaisyhteiskuntaa edustava Euroopan unionin elin, katsoo, että uuden yhteistyöpolitiikan menestymisen ehtona on politiikkaa hoitavien tahojen toiminnan tehostaminen ja avoimuus niin EU:ssa kuin AKT-maissa sekä talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien ja yritysten todellinen osallistuminen, joka on taattava toimien suunnittelusta lähtien.

1. Johdanto: Vihreän kirjan perusteet / Talous- ja sosiaalikomitean rooli

1.1. Neljäs Lomén yleissopimus kattaa ajanjakson maaliskuu 1990 helmikuu 2000. Sitä on muutettu puolessa välissä sopimuskautta Mauritiuksessa 4. marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella nykyisen yleissopimuksen määräysten mukaisesti. Sopimuksen mukaisesti osapuolten EU:n ja AKT-maiden on aloitettava sopimuksen mahdolliset uudistamisneuvottelut viimeistään kahdeksantoista kuukautta ennen nykyisen yleissopimuksen umpeutumista eli syyskuussa 1998. EU:n on pystyttävä siihen mennessä määrittämään kantansa.

1.2. Vihreän kirjan tavoitteena on käynnistää Euroopan unionissa laaja keskustelu neuvotteluiden panoksista ja niiden tarjoamista uusista näkymistä ennen kuin Euroopan komissio antaa vuoden 1997 jälkipuoliskolla ministerineuvostolle neuvotteluvaltuudet.

1.3. Komitea on tyytyväinen Euroopan komission aloitteeseen, joka avaa nyt ensimmäistä kertaa keskustelun unionin yhteistyö- ja kehitysapupolitiikan pääasiallisesta välikappaleesta. Talous- ja sosiaalikomitea on perustamissopimusten mukaisesti Euroopan unionin kansalaisyhteiskunnan edustaja, jolta Euroopan komissio on pyytänyt lausunnon. Komitea aikookin osallistua keskusteluun ratkaisevalla tavalla. Komitea on näet itsekin Lomén yleissopimuksen toimijoita, sillä se vastaa osaltaan EU- ja AKT-maiden talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien välisestä vuoropuhelusta yhteisissä vuositapaamisissa, joissa hyväksytään yleissopimuksen osapuolille toimitettavat päätöslauselmat.

1.4. Vuositapaamisten päätelmiin nojautuen komitea voi antaa analyysien sekä talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden kokemusten perusteella "kentän" näkemyksen yleissopimuksen tavoitteista ja toiminnasta. Monet vihreän kirjan huomioista ja ehdotuksista ovat komitealle ennestään tuttuja näiden tapaamisten ansiosta: kaupallisten määräysten tehottomuus, talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien vaisu osallistuminen yleissopimuksen tavoitteiden määrittelyyn ja toteuttamiseen sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kansojen elinolojen parantamiseksi tehtävien toimien riittämätön huomioon ottaminen.

1.5. Komitea on juuri hyväksynyt oma-aloitteisen lausunnon (), joka sisältää uusia näkemyksiä kehitysapuohjelmien tehostamiseksi tarvittavista määräyksistä. Siinä korostetaan erityisesti valtionavun hallinnoinnin kehittämistä, talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolten mukaantulon tiivistämistä hajautetun yhteistyön avulla, korruption torjuntaa sekä paikallishallinnon avustamista tehokkuuden parantamiseksi.

2. Valmisteltavien neuvotteluiden uudet haasteet

2.1. Lomé kyseenalaistettu yhteistyömalli

2.1.1. Lomén yleissopimuksella on vuodesta 1975 alkaen säädelty EU:n ja nykyisellään 71 valtiota käsittävän AKT-maiden ryhmän kauppa- ja rahoitussuhteita. Lomén sopimus puolestaan on perintöä yhteistyöpolitiikasta, jolla merentakaiset maat ja alueet liitettiin yhteisöön, sekä Yaoundén yleissopimuksista, joiden kohde oli pääasiassa ranskankielinen Afrikka.

2.1.2. Vuodelta 1975 olevalla ensimmäisellä Lomén yleissopimuksella luotiin yhteistyö- ja kehitysapumalli, joka herätti suurta kansainvälistä huomiota. Ensimmäistä kertaa kehittyneiden maiden ryhmä neuvotteli sopimus- ja kumppanuuspohjalta monenvälisestä yhteistyösopimuksesta, johon sisältyi AKT-maita periaatteellisella tasolla suosiva kaupallinen osio, hajautettuja avustusohjelmia sekä AKT-maiden vientitulojen uudenlainen vakautusmekanismi.

2.1.3. Lähinnä ulkoisten tapahtumien ja vaatimusten paineesta "Lomén malli" asetettiin vähitellen kyseenalaiseksi 1980-luvun lopulla ja siitä alettiin keskustella etenkin Euroopan unionissa. Keskustelua herättivät monissa AKT-maissa etenkin Afrikan huonot kehitystulokset. On kuitenkin huomattavissa päinvastaistakin kehitystä, sillä tietyissä Afrikan valtioissa on tapahtunut viime vuosina erittäin lupaavaa kasvua. Myös naapurivaltioiden välillä on eroja. Esimerkkinä voidaan mainita Haitin tilanne verrattuna muihin Karibian alueen valtioihin.

2.1.4. Rahoituksen osalta Lomén yleissopimus on edelleen Euroopan unionin ulkosuhteiden merkittävin budjettikohta. Se edustaa noin 2 miljardin ecun vuotuisine määrärahoineen 30 35 prosentin osuutta yhteisön ulkopuolelle suunnattavasta avusta. Tämä Euroopan kehitysrahaston kautta maksettava apu ei rasita yhteisön talousarviota, ja sen jyvitykseen jäsenvaltioiden kesken käytetään erityistä avainta, joka ottaa huomioon tiettyjen valtioiden erityisintressit (Ranska on siten Euroopan kehitysrahaston suurin maksaja 24,3 prosentin osuudellaan) (). Tämä erityinen rahoitusmekanismi, joka ei kuulu Euroopan parlamentin valvontaan ja toimivaltaan, on kaiken kaikkiaan eräänlainen muinaisjäänne. Euroopan kehitysrahaston siirtäminen yhteisön budjettiin on siten ajankohtainen kysymys ja sen heijastusvaikutukset jäsenvaltioiden budjettiin tulisi arvioida. Jotta yhteistyöhön voimakkaimmin sitoutuneet jäsenvaltiot voisivat entiseen tapaan rahoittaa Euroopan kehitysrahastoa suuremmalla osuudella kuin yhteisön normaali budjettikäytäntö vaatii, niiden tulisi täydentää rahoitusosuuttaan lisäämällä yhteisöbudjettiin kahdenvälisiä rahastoja. Yhteisön ja jäsenvaltioiden myöntämien tukien keskinäistä täydentävyyttä voitaisiin siten parantaa.

2.1.5. Lomén yleissopimusta voidaan kuitenkin pitää merkittävänä yhteistyön osoituksena. Kun mukaan lisätään jäsenvaltioiden, niiden eri instituutioiden ja julkisten elinten (mukaan lukien alueet ja muut paikallisyhteisöt) suoraan AKT-maille myöntämä julkinen tuki, komission mukaan Euroopan unionin AKT-maille suuntaama vuosittainen kokonaistuki on ollut viimeisten kymmenen vuoden aikana 5 8 miljardia ecua. Tulevasta sopimuksesta käytyyn keskusteluun vaikuttaa ilman muuta tiukka budjettipolitiikka, jota jäsenvaltioiden on harjoitettava ja jonka kohteeksi joutuu myös unionin talousarvio.

2.1.6. Talous- ja sosiaalikomitean järjestämissä AKT-maiden ja EU:n talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien välisissä tapaamisissa on valotettu etenkin tiettyä yhteistyöohjelmien tehottomuutta. Lähinnä tukea vastaanottavien maiden poliittisten edustajien vastuulle sälytetty Euroopan kehitysrahastosta myönnettyjen tukien ohjelmointi ja hallinnointi ovat usein osoittautuneet olevan etäällä yksityissektorin sekä yleensä talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolten tarpeista ja huolenaiheista. Tämänsuuntaiset yhteiset lausunnot ovat valitettavasti tähän mennessä yleensä jääneet kuolleeksi kirjaimeksi. Komitea pyrkii näin ollen tekemään konkreettisia ehdotuksia toimien todelliseksi hajauttamiseksi ja talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien mukaan saamiseksi.

2.2. Muuttuva Euroopan unioni

2.2.1. Samalla kun Lomén tehokkuudesta ja soveltuvuudesta on ryhdytty keskustelemaan, Euroopan unionin sisällä on tapahtunut merkittävää kehitystä, joka vaikuttaa väistämättä siihen, millaisen lähestymistavan unioni voi tällä hetkellä omaksua.

2.2.2. Unionin laajentuminen on muuttanut sen ja eteläisten maiden välisiä poliittisia ja taloudellisia suhteita. Euroopan unioni on solminut tiiviitä kumppanuussuhteita Lomén yleissopimuksen ulkopuolella Latinalaiseen Amerikkaan, johon sillä on myös merkittävät historialliset ja kulttuurisuhteet. Kehitysyhteistyöhön osallistuvien mutta "siirtomaataustattomien" Itävallan, Ruotsin ja Suomen liittyminen vuonna 1995 edistää osaltaan Euroopan unionin kehitysstrategian uudistamista ja muokkaamista.

2.2.3. Euroopan yhtenäisasiakirja ja Maastrichtin sopimus ovat tuoneet merkittäviä muutoksia itse Euroopan unionin luonteeseen. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen ja yhtenäisvaluutan näkymät eivät voi olla vaikuttamatta siihen, millaisia talous- ja kauppasuhteita unioni voi tarjota näille kumppaneilleen. Markkinoiden yhdentyminen entisestään korkeine laatu- ja terveysstandardeineen vaikuttaa ehtoihin, jotka AKT-maiden tuotteiden on täytettävä unionin markkinoille pääsemiseksi. Toisaalta Euroopan talous- ja rahaliiton edellyttämä lähentyminen vaikuttaa suoraan siihen, missä määrin jäsenvaltiot voivat osallistua kehitysapuun. Lisäksi unioni haluaa saada kansainvälisellä tasolla kaupallista painoaan vastaavan poliittisen painon, mikä luo neuvotteluihin uuden ulottuvuuden. Lomén yleissopimuksesta voi itse asiassa tulla sovelluskenttä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiselle. Parhaillaan kokoontuvassa hallitustenvälisessä konferenssissa päätettävät uudet perustamissopimukset nopeuttanevat tätä suuntausta.

2.2.4. Euroopan unionin perustamissopimuksessa kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteeksi (130 u artikla) asetetaan kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys, sopusointuinen ja asteittainen yhdentyminen maailmantalouteen sekä köyhyyden torjunta.

2.2.5. Euroopan unioni solmi 1980-luvulla kauppavaihdon maailmanlaajuistumisen ja Neuvostoliiton hajoamisen yhteydessä sekä noustessaan itse kansainvälisen politiikan näyttömälle uusia sopimussuhteita sellaisiin alueisiin kuin Välimeri, Itä-Eurooppa ja Aasia. Nämä suhteet saivat eräissä tapauksissa uusia muotoja kaupallisten etujen ja yhteistyötapojen osalta. Kyse on etupäässä mekanismeista, jotka ovat välittömästi toimijoiden, yritysten, yliopistojen, koulutuslaitosten ja paikallisyhteisöjen käytettävissä. Yleisellä tasolla nämä toimintalinjat merkitsevät yksityissektorin kannustamista ja kehittämistä. Hankitut tiedot ja kokemukset on otettava huomioon nyt, kun mietitään Lomén politiikan uudistamista.

2.3. Muuttuva maailma

2.3.1. Neuvostoliiton hajoaminen muutti sekä EU:ssa että AKT-maissa esiintyvien ideologisten ristiriitojen ja arvovaltataisteluiden luonnetta. On vielä liian aikaista arvioida tapahtuman kaikkia vaikutuksia. Neuvostotyyppinen autoritaariseen ja suunnitelmalliseen taloushallintoon perustuva kehitysmalli ei ole enää ajankohtainen. Voidaan kuitenkin aavistella, että uusia jakaumia saattaa syntyä niin poliittisella ja kulttuurisella (ihmisoikeuksien kunnioittaminen, uskonnonvapaus, demokraattinen malli) kuin taloudellisella ja yhteiskunnallisella tasolla. Olisi itse asiassa väärin luulla, että vain yksi kehitystyyppi on mahdollinen. Euroopan unionin on vielä voitava tarjota omaa kehitysnäkemystään.

2.3.2. Uruguayn kierroksen päättyminen 1995 ja Maailman kauppajärjestön (WTO) perustaminen ovat niin ikään luoneet uuden tilanteen, joka vaikuttaa neuvotteluihin enemmän kuin pelkkä uusien monenvälisten sääntöjen noudattaminen silloin, kun määritellään EU:n ja AKT-maiden kauppasuhteita. Lomén yleissopimus antaa mahdollisuuden WTO:n säännöistä poikkeamiseen aina päättymiseensä eli vuoteen 2000 asti, mutta kaupalliset järjestelyt on sopeutettava uusiin monenvälisiin tai neuvoteltuihin puitteisiin. Mutta talous- ja sosiaalikomiteaa askarruttaa enemmän se, että AKT-maiden paino maailmanlaajuisessa tuotannossa ja viennissä on kokonaisuudessaan vähentynyt viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana. Harvard Institute for International Developmentin tekemän tuoreen tutkimuksen mukaan Saharan eteläpuolisen Afrikan kehityksen jälkeenjääneisyys suhteessa Aasiaan tai Latinalaiseen Amerikkaan johtuu kyvyttömyydestä osallistua kansainvälisen kauppavaihdon virtauksiin. On siis tarpeen uudistaa Lomén yleissopimuksen nykyisiä ehtoja kaupallisella tasolla. Tämä ei ole välttämätöntä vain siksi, että sopimus on mukautettava uuteen kansainväliseen tilanteeseen, vaan myös siksi, että on vastattava maailmanlaajuistumisen vaikutuksesta AKT-maihin kohdistuviin haasteisiin sekä autettava näitä maita sopeutumaan asteittain kansainvälisen kauppavaihdon virtauksiin.

2.3.3. Kauppavaihdon maailmanlaajuistumisesta huolimatta suuret maailmanvallat Yhdysvallat, Japani ja Euroopan unioni suunnittelevat tai ovat suunnitelleet alueellisen yhteistyökumppanuuden strategioita. Tätä tosiasiaa ei voida jättää huomioimatta Lomén sopimuksissa ja onkin määriteltävä, miten uusi yleissopimus voidaan sopeuttaa ja se on sopeutettava tilanteeseen: Afrikka suhteessa Euroopan ja Välimeren alueen vuoropuheluun, Karibian alue yhteydessä Latinalaisen Amerikan yhteistyökumppanuuteen ja Tyynenmeren alue Aasian-suhteittensa väistämättömässä vaikutuspiirissä. On huolestuttavaa huomata, että Euroopan kokonaisinvestoinnit AKT-maihin ovat vähentyneet viime vuosina samalla, kun Japanin ja Yhdysvaltojen investoinnit ovat kasvaneet.

2.3.4. Tässä mielessä suhteet AKT-maihin ovat tärkeä haaste Euroopan unionille. Komitea suosittaa yleissopimuksen perusteellista tarkistamista, kun toisaalta vaarana on yhteistyökumppanuuden latistuminen siten, että se menettää etuoikeutetun luonteensa ja Euroopan poliittinen ja taloudellinen vaikutusvalta vähenee, ja toisaalta yleissopimuksella ei enää nykyisessä hankalassa tilanteessa pystytä vastaamaan tämän vuosisadan lopun haasteisiin ja vaatimuksiin.

3. Talous- ja sosiaalikomitean tärkeiksi katsomat painopistealat

3.1. Komitea on tyytyväinen komission vihreässä kirjassa esittämien valintojen selkeyteen ja asiallisuuteen. Komitean mukaan Euroopan komissio hyödyntää tällä kertaa loistavasti vihreän kirjan käytäntöä esittämällä realistisia vaihtoehtoja asianosaisten toimijoiden alustavan keskustelun käynnistämiseksi Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella. Komissio välttää asettamasta mitään vaihtoehtoja toisten edelle. Sen sijaan se esittelee niiden etuja ja haittoja ja antaa siten merkittävän panoksen alkamassa olevaan keskusteluun.

3.2. Komitea katsoo aiheelliseksi käsitellä lähinnä peruskysymystä Lomén sopimuksen nykykehyksen ja siihen liittyvän kaupan osuuden asianmukaisuudesta, ehdottaa uudenlaista näkemystä Euroopan kehitysapupolitiikasta sekä tehdä konkreettisia ehdotuksia nykyisten ohjausvälineiden toimivuuden parantamiseksi.

3.3. Periaatteellisella tasolla ja kansalaisyhteiskuntaa edustavana Euroopan unionin elimenä komitea katsoo, että kehitysyhteistyö- ja avustuspolitiikan tärkeimpänä tavoitteena tulee olla kestävän ja itseään tukevan taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistäminen kaikkien, etenkin huonoimmassa asemassa olevien kansanosien elin- ja työolojen parantamiseksi siten, että erityistä huomiota kiinnitetään naisiin. Etusijalle on komitean mielestä näin ollen asetettava

3.3.1. sellaisten järjestöjen, ammattiliittojen, ammatillisten ryhmittymien ja naisjärjestöjen rakenteellinen vahvistaminen, jotka edistävät koulutuksen ja päätöksentekoon osallistumisen tasolla yhteiskunnallista yhdenmukaisuutta ja edistävät siten kestävää kehitystä,

3.3.2. todella otollisen ilmapiirin luominen paikallisen yksityissektorin nousulle ja yrittäjähengelle, jotka ovat taloudellisen kehityksen ja työllisyyden liikkeelle panevat voimat,

3.3.3. naisten ja miesten kykyjen ja mahdollisuuksien korostaminen koulutuksen, vaihdon, ammattikoulutuksen ja kulttuurin avulla,

3.3.4. naisten oikeudenmukaisen ja tasapuolisen edustuksen takaaminen koulutuksessa ja päätöksenteossa,

3.3.5. julkisen alan määrätietoisen demokraattisen toiminnan palauttaminen arvoonsa ihmisten henkilökohtaisen kehityksen ja turvallisuuden edistämiseksi ja otollisten olosuhteiden luomiseksi vaurauden syntymiselle ja tasapuoliselle jakautumiselle,

3.3.6. pitkän aikavälin investointeja edellyttävien ympäristön ja elinpiirin suojeluun liittyvien kysymysten huomioon ottaminen,

3.3.7. julkisten voimavarojen parempi hyödyntäminen tehokkaan hallinnon ja korruptiontorjunnan avulla. Ponnistukset tulee kohdistaa samanaikaisesti sekä kehitysmaiden hallintotapaan ja -rakenteisiin että tukea maksavien maiden viranomaisten ja toimijoiden menettelytapoihin ja käyttäytymiseen,

3.3.8. kaikenlaisen alueellisen yhteistyön tukeminen, etenkin yhtenäisten alueellisten markkinoiden luominen. Euroopan unionilla on tässä suhteessa kokemuksensa ja historiansa sanelema vastuu.

4. Lomén yleissopimuksen nykyisten puitteiden asianmukaisuus

4.1. Onko uusi yleissopimus tarpeen eli "kaipaako suhteita seitsemäänkymmenen AKT-maan ryhmään nykyisin ohjaileva yhtenäinen kehys ylläpitämistä, hajottamista vai laajentamista"? Tätä kysymystä on syytä tutkia sekä tehokkuuden kannalta että suhteessa laajaan ja strategiseen näkemykseen unionin ulkosuhteista nykymaailman uusine realiteetteineen, joihin maailmanlaajuistuminen ja alueelliset strategiat kuuluvat. Oli valittu vaihtoehto sitten mikä tahansa, monien jäsenvaltioiden ja nykyisten AKT-maiden väliset etuoikeutetut ja historialliset suhteet jäävät entiselleen. Onkin pohdittava, onko järkevää hajottaa nykyiset puitteet alkutekijöihinsä, jolloin Euroopan unioni menettäisi näiden suhteiden edut. Sen sijaan ehdotuksia jaosta maantieteellisiin vyöhykkeisiin (Saharan eteläpuolinen Afrikka sekä Karibian ja Tyynenmeren alueet) ja yleissopimuksen laajentamisesta muihin valtioihin kannattaa harkita ja niistä kannattaa keskustella EU:n talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien kanssa.

4.2. Kun otetaan huomioon eri alueiden maantieteelliset erityispiirteet sekä hyöty, jota Euroopan unionille on etuoikeutetuista poliittisista suhteista AKT-maihin, Euroopan unionilla tulisi komitean mielestä joka tapauksessa olla käytössään vahvistettu yhteistyökehys, joka sisältäisi poliittisen vuoropuhelun sekä Euroopan unionin kahden uuden pilarin soveltamisen AKT-maihin (yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa siirtolaisuusongelmien hoitamiseksi). Jätetäänkö yhtenäinen kehys voimaan vai luodaanko viitteellinen yleissopimus, joka sisältäisi kullekin maantieteelliselle vyöhykkeelle ominaisia ohjausvälineitä, on kysymys, josta on keskusteltava syvällisesti Euroopan unionin ja AKT-maiden kesken.

Valittiin mikä vaihtoehto tahansa, komitea toivoo lähestymistapaa, jonka avulla voidaan päästä todelliseen eriyttämiseen siten, että kullekin maantieteelliselle vyöhykkeelle ominaisia taloudellisia ja poliittisia ongelmia käsitellään ja syvennetään tarkoituksenmukaisissa puitteissa:

4.2.1. Yhteistyö Saharan eteläpuolisen Afrikan kanssa ja siihen liittyen valtioiden ja valtioryhmittymien, etenkin Afrikan yhtenäisyysjärjestön OAU:n kanssa kehitetty poliittinen vuoropuhelu. Tämän yhteistyön puitteissa voitaisiin käsitellä molemminpuolista etua koskevia kysymyksiä, yhteistyön kehittämistä sekä aiheita, jotka liittyvät Euroopan unionin kahteen muuhun pilariin (ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä oikeus- ja sisäasiat). Poliittisen yhteistyön pääteemoihin tulisi kuulua vielä ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä kysymykset, jotka liittyvät luottamustoimiin Afrikan mantereen rauhan ja vakauden takaamiseksi.

4.2.2. Karibian ja Tyynenmeren alueiden kanssa luotavat yhteistyöpuitteet, joihin liittyy sekä politiikan että konkreettisen toiminnan kannalta tiivis ja jatkuva yhteys, jota Euroopan unioni ylläpitää sopimuksin ja ohjelmin naapurialueiden kesken (Keski- ja Etelä-Amerikan ja Karibian alueiden kesken, Aasian ja Tyynenmeren alueiden kesken).

4.2.3. Komitean mukaan tällaiset erityispuitteet voitaisiin luoda myös Intian valtameren alueelle (Seychellit, Mauritius, Madagaskar ja Komorit).

4.2.4. Tyynenmeren, Aasian ja Intian valtameren alueella on myös huolehdittava siitä, että AKT-maille suunnatut toimet ovat yhdenmukaisia ja täydentäviä niiden toimien kanssa, joita on kehitelty Euroopan unionin ulkoalueille sekä merentakaisille maille ja alueille.

4.3. Komitea toivoo joka tapauksessa, että eurooppalaiselle lähestymistavalle ominaista sopimuksellisuus- ja kumppanuusperiaatetta vahvistetaan. Tulevan yleissopimuksen muodostamista onkin käsiteltävä tältä kannalta riippumattomien maiden välisen yhdenvertaisuusperusperiaatteen mukaisesti. Tätä kehystä on monipuolistettava ja se on yhdenmukaistettava Euroopan unionin ulkosuhteiden sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yleisstrategian kanssa. Maantieteellisellä vyöhykejaolla vahvistettuna ja eriytettynä Lomén sopimuksen kokonaispuitteita voitaisiin siis laajentaa uusiin maihin ja maantieteellisiin vyöhykkeisiin.

Uudessa yhteistyösopimuksessa on joka tapauksessa saavutettava tasapaino valtioiden luontaisen tasa-arvoisuusperiaatteen ja toisaalta sen välillä, kuinka tuleva kumppanuus toteutetaan joustavasti niin, että EU voi tarpeen vaatiessa tehokkaasti ohjata avun jakautumista.

4.4. Komitea toivoo, että Lomén politiikasta kehitetään entistä yhdenmukaisempi Euroopan unionin muiden toimintalinjojen erityisesti ulko-, ulkomaankauppa-, työ-, työllisyys-, turvallisuus- ja oikeuspolitiikan sekä jäsenvaltioiden kahdenvälisten sopimusten kanssa. Tällä tasolla komitea kannattaa Euroopan komission vihreän kirjan toimia sekä ehdottaa todella kokonaisvaltaista suhtautumista kehitysapuun. Komitea ehdottaa pysyviä neuvottelumekanismeja kuten poliittisten johtohenkilöiden säännöllisiä kokouksia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa, maahanmuuttopolitiikasta vastaavien oikeus- ja sisäasianministereiden kokousten järjestämistä, yhteistyökehyksen tarkistamista sen liittämiseksi unionin ulkosuhteiden kokonaisvaltaiseen ja maantieteelliseen strategiaan, kuulemisvelvollisuus yhteistoiminta-avustusten ohjelmoinnin alalla sellaisten monivuotisten ohjelmien muodossa, joiden yhteydessä tutkitaan EU:n ja jäsenvaltioiden yhteisrahoitusta.

4.5. Euroopan kehitysrahaston siirtämistä yhteisön budjettiin on suunniteltava yhteisön ja jäsenvaltioiden toimien tehostetun yhteisvaikutuksen puitteissa. Muussa tapauksessa Lomén sopimuksen mukaisten avustusten "yhteisöttäminen" törmää jäsenvaltioiden välisiin suuriin arviointieroihin ja kykyyn rahoittaa kyseistä politiikkaa. Komitea toivookin Euroopan kehitysrahaston "yhteisöttämistä" vaakatason toimien, alueellisten yhteistyöohjelmien sekä heikoimmassa asemassa olevien maiden ohjelmien osalta samalla, kun jäsenvaltiot maksaisivat erityistukea ensisijaisina pitämilleen ohjelmille ja maille. Näin Lomén siirtämiseen yhteisöbudjettiin liittyisi todellinen pyrkimys yhteisön toimien ja jäsenvaltioiden politiikan yhdenmukaisuudesta. Komitean mielestä yhdenmukaisuuteen pyrkimisen tulisi olla yksi nykyisen yleissopimuksen tarkistamisen painopistealueista.

4.6. Komitea painottaa, että yhteisötoimet tulisi koordinoida nykyistä paremmin erityisesti sellaisten kansainvälisten toimielinten toiminnan ja ohjelmien kanssa, joihin jäsenvaltiot osallistuvat merkittävällä ja joskus jopa ratkaisevalla tavalla (ILO, YK:n kehitysohjelma, FAO, YK:n teollisen kehityksen järjestö, UNESCO ja Maailmanpankki). Komitea ehdottaa, että unioni ja kyseiset toimielimet allekirjoittavat tavoitesopimuksia, jotka avaavat Euroopan unionin rahoitusväylät toimielinten hoitamille ohjelmille. Yhteistyötä näiden elinten kanssa tulee harjoittaa kentällä kehitysyhteistyötoimien sovitun ohjelmoinnin yhteydessä sekä keskustasolla varmistamalla jäsenvaltioiden ja unionin yhdenmukainen osallistuminen ja strategia suhteessa kyseisiin järjestöihin.

4.7. Komitea toivoo lopuksi, että yhteistyökumppanuutta laajennetaan kentän toimijoihin, yksityissektoriin, ammattiyhdistysliikkeeseen ja järjestöpiireihin, sillä se pitää tätä edellytyksenä yhteistyön tehostamiselle pyrittäessä kestävään taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen. Talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien tulee osallistua näihin yhteistyötoimiin niiden suunnittelusta toteutukseen asti.

4.7.1. Niinpä komitea ehdottaa EU:n ja AKT-maiden talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien tapaamisista saatujen kokemusten pohjalta nykyisen kuulemisrakenteen vahvistamista liittämällä mukaan TSK:n hallinnoima taloudellinen ja yhteiskunnallinen neuvottelumekanismi, joka toteutettaisiin mieluiten maantieteelliseltä ja alueelliselta pohjalta muodostettujen sekakomiteoiden muodossa takaamalla kansalaisyhteiskunnan tasapuolinen edustus ilman sukupuoleen tai etniseen ryhmään perustuvaa syrjintää. Nämä tahot antaisivat parlamentaarisen yhteiskokouksen rinnalla lausuntoja valtioiden esittämistä taloudellisista ja yhteiskunnallisista kehityssuunnitelmista, jotka unioni hyväksyy ja rahoittaa. Hylkäävillä lausunnoilla voitaisiin velvoittaa tukea saavat valtiot tarkistamaan suunnitelmaansa.

4.7.2. TSK vaatii lisäksi päästä mukaan Lomén sopimuksen uudistamisesta tulevaisuudessa käytäviin neuvotteluihin.

5. Kaupallisten puitteiden tarkistaminen

5.1. Kaupallisten puitteiden tarkistaminen on tarpeen varsinkin, kun tilanne AKT-maissa on kokonaisuutena katsoen jatkuvasti huonontunut ulkomaankaupan osalta, sillä AKT-maiden osuus EU:n markkinoilla on vähentynyt vuonna 1975 tilastoiduista 7 prosentista 2,8 prosenttiin vuonna 1995 eikä maailmankauppakaan ole kehittynyt haluttuun suuntaan (AKT-maiden 30 tärkeimmän vientituotteen maailmanmarkkinaosuus on vähentynyt vuonna 1975 tilastoiduista 9,7 prosentista 2,8 prosenttiin vuonna 1995). Tämä huolestuttava kehitys riittää yksinään kaupallisten puitteiden tehokkuutta lisäävän tarkistuksen perusteeksi. Tarkistuksessa tulee ottaa huomioon myös yleissopimuksen mukauttaminen kansainvälisen kaupan uusiin sääntöihin sekä Lomén sopimuksessa vähiten kehittyneille maille myönnetyn suosituimmuusaseman heikkeneminen suhteessa yleisluontoiseen monenväliseen järjestelmään. Kansainväliseen kauppavaihtoon sopeutumisen "menestystarinat" (Mauritius, Zimbabwe, Norsunluurannikko, Fidji, Jamaika jne.) sekä vuoden 1996 hieman rohkaisevammat kokonaistulokset ovat tässä mielessä opettavaisia, kun mietitään tarvittavia parannuksia.

5.2. Vihreässä kirjassa ehdotetut neljä pääasiallista vaihtoehtoa kaupan alalle ovat: kaupallisen osion liittäminen yhteisön yleiseen tullietuusjärjestelmään poikkeamisten välttämiseksi WTO:n periaatteista, nykyisen järjestelmän säilyttäminen muutamin parannuksin, yhdenmukaisen vastavuoroisuuden järjestelmä ja eriytetyn vastavuoroisuuden järjestelmä. Vihreässä kirjassa esitellään jokaisen vaihtoehdon hyvät ja huonot puolet sekä kaksi yhdistelmävaihtoehtoa. Komitea arvioi vaihtoehtoja seuraavien kriteerien pohjalta:

5.2.1. maantieteellisestä kattavuudesta edellä esitetyt näkemykset, etenkin kiinnostus tietyn alueen maiden keskinäiseen yhteistyöhön alueellisten markkinoiden muodostamiseksi

5.2.2. AKT-maiden vaivattoman ja asteittaisen maailmanmarkkinoille pääsyn edistäminen

5.2.3. tehostamispyrkimys, kun otetaan huomioon kaupan ja kauppavaihdon nykyisten edistämismekanismien huonot tulokset

5.2.4. eri maiden taloudellisen kehityksen tasoerojen huomioon ottaminen

5.2.5. halu varjella Euroopan unionin kykyä merkittävään ja kokonaisvaltaiseen tarjontaan kaupan alalla, mikä ei vähennä yleissopimuksen tähän asti tarjoamia etuja varsinkaan ei-vastavuoroisen kauppavaihdon suhteen

5.2.6. pyrkimys Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan ja kauppapolitiikan väliseen yhdenmukaisuuteen paikallistuotannon kehitystä vahingoittavien kilpailuvääristymien välttämiseksi

5.2.7. pääasiallisesti väestön tarpeet täyttävän maatalouden kehittäminen mikäli luonnonolosuhteet tämän sallivat.

5.3. Komitea pitää näiden kriteerien pohjalta ensisijaisina seuraavia toimintalinjoja:

5.3.1. Otetaan entistä paremmin huomioon erot taloudellisessa kehityksessä ja maailmankaupan virtauksiin sopeutumisessa (vrt. Mauritiuksen ja Madagaskarin vastakkaiset tilanteet). Tämän vuoksi komitea ei kannata yhtenäisen kehyksen säilyttämistä edes yhdenmukaisen vastavuoroisuuden järjestelmässä.

5.3.2. Pyritään suurempaan tehokkuuteen sen erityisen vastuun puitteissa, joka unionilla on kumppaneitaan ja erityisesti Afrikkaa kohtaan. Tässä yhteydessä pelkkä WTO:n ja yhteisön yleisen tullietuusjärjestelmän periaatteiden soveltaminen ei anna riittäviä takeita, vaan se poistaa kehittyneimmiltä mailta Lomén sopimukset tärkeimmät edut. Muistettakoon, että nykyinen mekanismi on ajan mittaan sovitettava kansainvälisen kaupan sääntöihin ja että samalla on edistettävä kyseisten maiden sopeutumista kauppavaihdon maailmanlaajuistumiseen. EU:n ja AKT-maiden tulisi huolehtia siitä, että WTO säilyttää toistaiseksi tietyt ei-vastavuoroiset etuoikeudet vähiten kehittyneille AKT-maille.

5.4. Vain täydellisesti toteutetun eriytetyn vastavuoroisuuden järjestelmässä voidaan samalla sekä päästä eriytettyyn kohteluun että säilyttää sopimuspohjainen kumppanuus. Lisäksi tämä vaihtoehto noudattaa WTO:n sääntöjä. Maantieteellisten vyöhykkeiden, valtioryhmien ja yksittäisten valtioiden kanssa olisi neuvoteltava asteittain toteutettavista ohjelmista, joilla taataan markkinoiden avaaminen. Asteittaisuuden avulla vähemmän kehittyneet AKT-maat voisivat säilyttää rajoitetun ajan suojakeinot, joilla tuetaan niiden tiettyjä toiminta-aloja.

5.5. Eriytetyn vastavuoroisuuden järjestelmässä on talous- ja sosiaalikomitean mielestä kaksi merkittävää etua. Ensiksikin sillä edistetään AKT-maiden alueellista yhteistyötä, mikäli avausohjelmiin sisältyy ensisijaisena kyseisen alueen sisäinen osio, jossa määrätään kauppavaihdon vapauttamisen nopeuttamisesta sekä maiden yhteistyön lisäämisestä, sillä monien maiden markkinat ovat liian pienet, jotta ne voisivat olla kilpailukykyisiä kansainvälisellä tasolla. Alkuperäisten sääntöjen yhdistäminen Euroopan unionin luvalla vahvistaisi näiden alueellisten markkinoiden kiinnostavuutta ja edistäisi näin investointeja. Toisena etuna on, että kyseisten maiden uskottavuus kasvaa ulkomaisten sijoittajien silmissä, sillä vaihtoehto herättää luottamusta prosessin vakauteen ja jopa peruuttamattomuuteen.

5.6. Kyseisen vaihtoehdon puitteissa kiinnitetään erityistä huomiota AKT-maiden keskinäissuhteisiin sekä suhteisiin, joita ne ylläpitävät lähistöllä sijaitseviin yhteisön merentakaisiin maihin ja ulkoalueisiin. Pyrkimyksenä on soveltaa niihin mahdollisimman nopeasti vastavuoroisuuden ja kauppavaihdon vapauttamisen periaatteita ja näin edistää todellisten alueellisten markkinoiden syntymistä. Ohjelmissa käsitellään myös AKT-maiden välisen kauppavaihdon teknisten esteiden poistamista etenkin standardoinnin alalla. Yhteisön kokemuksista tällä alalla voisi olla suurta hyötyä.

5.7. Eriytetyn vastavuoroisuuden politiikkaa toteutettaessa lisänä tulee olla toimintasuunnitelmia, joiden avulla kyseiset maat voivat todella kehittää tuotantoaan siten, että niille aukeaa uusia markkinoita maailmankaupassa. Näissä suunnitelmissa tulee ottaa huomioon erityisesti laatu ja tuotantoketjujen luotettavuus ja pyrkiä edistämään tuottajien osallistumista vienti- ja jakeluketjuihin. Täydentääkseen näiden suunnitelmien toteuttamista Euroopan unioni voisi perustaa kaupan teknisen avun ja yhteistyön keskuksen, jonka tehtävänä olisi levittää hyväksi koettuja käytäntöjä sekä antaa viejille tietoa Euroopan unionin markkinoille pääsyyn liittyvistä määräyksistä (laatustandardit, terveysmääräykset jne.). Toiminta suunnattaisiin AKT-maihin yhteistyössä YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin kanssa. Euroopan unionissa tehtävä voitaisiin antaa teollisuuden kehittämiskeskuksen hoidettavaksi sen tehtäväkentän laajentamisen yhteydessä, mikäli teollisuuden ja kaupan täydentävyyttä ei tarvitse erikseen osoittaa.

5.8. Mikäli järjestelmään liitetään yhtenäinen kehys, johon sisältyy väliaikaisesti eri vaihtoehtoja, samanaikaisesti voitaisiin sekä säilyttää tarkoin määritetty kaupallisen osio sekä ottaa huomioon erityistilanteet jättämällä väliaikaisesti voimaan vähemmän kehittyneiden maiden ei-vastavuoroiset etuoikeudet sekä tietyt tuotekohtaiset pöytäkirjat muun muassa sokerin, banaanin ja naudanlihan osalta.

5.9. Tämän tarjouksen selkiyttämiseksi komitea suosittelee yhtenäistä näkemystä (eriytetty vastavuoroisuus), joka on yhdenmukainen WTO:n sääntöjen kanssa ja edistää AKT-maiden sopeutumista kansainväliseen kauppaan. Mekanismin asteittaisuuden takaamiseksi ja yhteisten kauppapuitteiden säilyttämiseksi näkemykseen voitaisiin kuitenkin liittää toteuttamisaikataulu, johon sisältyy tilapäisten ja siirtymämääräysten säilyttäminen yhtenäisissä puitteissa.

5.10. Euroopan unionin ja AKT-maiden kauppavaihdolla on maatalouden osalta erityissäännöt yhteisen maatalouspolitiikan takia. Sen vaikutukset ovat kuitenkin rajalliset, koska AKT-maiden trooppinen ja subtrooppinen tuotanto on yleensä erilaista kuin Euroopan unionin. Unionilla on oltava halua tukea tiettyjä AKT-maiden tuotannonaloja kansainvälisessä kilpailussa, välttää mahdolliset kielteiset vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja analysoida niitä ongelmia, joita tästä mahdollisesti aiheutuu. Erityispöytäkirjat (sokeri, banaanit, naudanliha) ovat tässä tärkeä väline erityisesti tietyille maille kuten Mauritiukselle, missä nämä säädökset ovat vaikuttaneet hyvin myönteisesti ja edistäneet kehitystä. Toisissa maissa sekä yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuulumattomien AKT-maiden tuotteiden (erityisesti trooppiset tuotteet) pääsyssä yhteisön markkinoille ovat tuotteiden riittämätön laatu ja markkinointivaikeudet todellisena syynä unionin ja AKT-maiden välisen maatalouskauppavaihdon kehittymättömyyteen. Vapaakauppa-alueiden asteittaisen perustamisen ei siis tulisi aiheuttaa tällä alalla todellisia ongelmia Euroopan unionille sillä ehdolla, että tietyt tuotekohtaiset AKT-maiden vientiä tukevat pöytäkirjat jätetään voimaan ainakin väliaikaisesti odotettaessa tuottavuuden ja laadun kasvua, joka tekee näistä maista kilpailukykyisiä maailmanmarkkinoilla. Huonoimmassa asemassa olevia maita hyödyttävä eriyttäminen näiden pöytäkirjojen toteuttamisessa lisää pöytäkirjojen kansainvälistä hyväksyttävyyttä, kun niistä jälleen on neuvoteltava vuoden 2000 jälkeen, niin että edunsaajat voivat pitää niitä todella vain poikkeustoimina.

6. Uudenlainen näkemys kehitysapupolitiikasta

6.1. Kehitysapupolitiikan käsite sinänsä on nykyisin asetettu kyseenalaiseksi. Komitea toteaa, että keskustelu käy minimalistisen ja humanitaarisen (auttaa kansoja, jotka ovat köyhyysrajan alapuolella) sekä ääriliberaalin näkemyksen ympärillä, jonka mukaan kauppa ja vapaa kauppavaihto olisivat kehityksen ainoat avaimet.

6.2. Komitea puhuu sen sijaan eurooppalaisille perinteille uskollisen alkuperäisen näkemyksen puolesta, joka nojautuu ensimmäisen Lomén yleissopimuksen allekirjoittamisen aikaan vallinneille yleismaailmallisille arvoille: humanismi, solidaarisuus ja kumppanuus. Tämä näkemys täytyy kuitenkin sopeuttaa muuttuvan Euroopan ja koko maailman uuteen tilanteeseen, joten komitea ehdottaa uusien toimintaperiaatteiden ja painopistealueiden hyväksymistä kuitenkin niin, ettei eurooppalaisen kehitysapunäkemyksen perusperiaatteista luovuta.

6.3. Ensinnäkin komitea kannattaa kumppanuuden uudistamista. Kun otetaan huomioon unionin uusi poliittinen ulottuvuus, kumppanuuteen tulee sisällyttää vuoropuhelu perusarvoista: ihmisoikeudet, demokratia, uskonvapauden kunnioittaminen, sosiaaliset ja ammattiliittojen oikeudet, naisten ja miesten tasa-arvo, yksityisomaisuuden suoja sekä kansallisten ja ulkomaisten investointien turva, taistelu kaikenlaista rikollisuutta vastaan sekä korruption torjunta. Komitea tarkoittaa vuoropuhelulla todellista kumppanuutta, jonka ei tule vaikuttaa vain yhteen suuntaan. Korruptiota vastaan on toimittava myös Euroopan maissa erityisesti lopettamalla sen mahdollisuus verotuksessa, mitä tietyissä jäsenvaltioissa valitettavasti vielä ilmenee.

Vuoropuhelu ei saa olla Euroopan unionissa eikä AKT-maissa vain hallitusten asia, vaan siihen on liitettävä todellisen kumppanuuden nimissä myös parlamentaariset instituutiot sekä talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirit. Kumppanuuden laajentaminen antaa uutta pontta yleissopimukselle ja on osoituksena tehokkuudesta ja avoimuudesta.

6.4. Tämän vahvistetun kumppanuuden ja yhteisistä arvoista käytävän todellisen vuoropuhelun yhteydessä voidaan ajatella EU:n ja AKT-maiden tai valtioryhmittymien välisiä sopimuspohjaisia hankkeita, joihin liittyy kaupallisen vapauttamisen osio sekä teknisen ja rahoitusyhteistyön ohjelmia. Komitea toivoo, että nämä ohjelmat todella edistävät kohdemaiden talouden ja yhteiskunnan nopeaa kehittymistä ja että tuen määrä olisi mekaanisten laskelmien sijasta suhteessa esitettyjen ohjelmien laatuun sekä yhteiseen tahtoon saavuttaa asetetut päämäärät. Euroopan komission tulisi ennakolta määrittää yhteistyön painopistealueet.

6.5. Näiden painopistealueiden osalta talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että on avattava uusia yhteistyökenttiä. Yhteistyöohjelmilla tulee pyrkiä kestävään kehitykseen, jonka on oltava hyödyksi kyseisen maan koko yhteiskunnalle ja taattava talouden ja yhteiskunnan samansuuntainen ja sopusointuinen kehitys, toisin sanoen suosittava työpaikkojen luomisen ehdottomana edellytyksenä olevan yksityisen sektorin nopeaa kehitystä ja luotava edellytykset todelliselle yhteiskunnalliselle kehitykselle tukeutumalla Kansainvälisen työjärjestön asettamiin standardeihin.

6.5.1. Henkilöiden välisellä vaihdolla tulee olla kehitysohjelmissa keskeinen sija molemminpuolisen yhteisymmärryksen edistämiseksi. Komitea on varma, että eri kulttuurien kohtaaminen rikastuttaa merkittävästi kumpaakin osapuolta. Tällä uudella lähestymistavalla on hyvin konkreettisia käytännön seurauksia: suunnitelmien korvaaminen ohjelmilla, taitotiedon välittäminen kentällä toimivien kesken, vaihto-ohjelmien huomattava kehittäminen sekä alueellisten vaakatason toimien edistäminen.

6.5.2. Komitea tähdentää dynaamisen kansalaisyhteiskunnan toiminnalle välttämättömien välirakenteiden kehittämistä: yrittäjäjärjestöt, osuuskunnat, kuluttaja- ja ammattijärjestöt sekä kauppakamarit (käsiteollisuus-, maatalous-, kauppa- ja teollisuuskillat). Tämä ensisijaisuus varmistettaisiin parhaiten Euroopan ja AKT-maiden toimijoiden välisten yhteistyösuhteiden kehittämisellä.

6.5.3. Dynaamisen yksityissektorin nopea kehitys etenkin teollisuuden ja palveluiden alalla on työllisyyden, kasvun ja elintason nostamisen perustekijä. Tämän vuoksi on suunniteltava kokonaisvaltaisia hankkeita, joilla edistetään yrittäjähenkeä, ohjataan paikallistason säästötoimintaa yrityksiin sekä tuetaan pk-yritysten kehitystä. On tärkeää, että kyseiset ohjelmat toteutetaan tiiviissä yhteistyössä yrittäjien kanssa ja että myönnetyt tuet hyödyttävät heitä suoraan. Samalla on kannustettava valtioita luomaan luottamukselliset olosuhteet, jotka turvaavat investoinnit ja edistävät yksityistä aloitteellisuutta: kannustava ja avoin verotus, tehokkaat yleishyödylliset palvelut, toimiva oikeusjärjestelmä sekä korruption vastainen taistelu.

6.5.4. Uusien kehitettävien alojen joukossa kulttuuriyhteistyö ansaitsee paikkansa painopistealueiden joukossa. Kulttuuri on kansojen kukoistukseen vaikuttavana tekijänä kehitysmaiden taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen väline. Komitea suosittelee sellaisten määräysten antamista, joilla edistetään Euroopan valtioiden ja AKT-maiden välistä vaihtoa ja yhteisiä hankkeita Media-ohjelman mallin mukaisesti: muun muassa kirjojen kirjoittamis- ja jakelutuki, yhteisten elokuva- tai teatterituotantojen tuki sekä kulttuuriperinteiden vastavuoroinen tuntemus.

6.5.5. Etenkin teknisen ja ammatillisen koulutuksen tulee olla keskeisellä sijalla kehityspolitiikassa. Kaikissa Euroopan tukemissa ohjelmissa tai hankkeissa tulisi vastedes antaa merkittävä sija koulutukselle. Komitea on tietoinen kysymyksen merkityksestä kestävälle kehitykselle. Se voisikin tarttua tähän aiheeseen, jota ei ole käsitelty riittävästi vihreässä kirjassa, ja antaa oma-aloitteisen lausunnon puitteissa ehdotuksia EU:n ja AKT-maiden kumppanuuden lisäämisestä alan vaihto- ohjelmien ja täydennyskoulutuksen harjoittelujaksojen avulla. Erityishuomiota tulisi kiinnittää tällä alalla yhteistyöhön yritysten kanssa sekä etäopetustekniikan kehittämiseen.

6.5.6. Hyvin toimiva valtio, joka kokoaa koko yhteiskunnan yhteisen hankkeen taakse ja takaa yleishyödyllisten palveluiden riittävän tason, on ehdoton edellytys sisäsyntyisen taloudellisen toiminnan edistämiselle ja ulkomaisten sijoittajien houkuttelemiselle. Euroopan unioni voisi ehdottaa hallinnon uudenaikaistamisohjelmia niitä tarvitseville AKT-maille. Ohjelmat voitaisiin toteuttaa tarpeen tullen jäsenvaltioiden avustuksella. Niihin on sisällytettävä lainsäädännön lähentämisen osio, jonka tarkoituksena on muun muassa tarkentaa ja yhdenmukaistaa kaupallisia menettelyitä, helpottaa investointien suojelua sekä tulli- ja veromenettelyä, uudenaikaistaa oikeuskoneistoa ja edistää yhteiskunnallista kehitystä ottamalla käyttöön Kansainvälisen työjärjestön standardit. Euroopan unioni voisi kokemuksensa ja historiansa pohjalta huolehtia erityisesti teknisestä avusta alueellisille yhdentymishankkeille.

6.5.7. Muista painopistealoista komitea tähdentää maaseudun kehittämistä ja kaupunkisuunnittelua, jotka ovat läheisesti sidoksissa toisiinsa. Maaseudun autioituminen ja kaupunkien ruuhkautuminen uhkaavat lisätä jännitteitä monissa AKT-maissa. Lisäksi niillä on kielteisiä ympäristövaikutuksia. Euroopan unionin asiantuntemusta ja kokemuksia on hyödynnettävä kyseisillä aloilla. Ensisijaisena tulee pitää myös paikallisväestön tai naapuriväestöjen tarpeisiin sopeutetun tehokkaan maanviljelyn kehittämistä siten, että siihen liittyy monialatoimintojen (matkailu käsiteollisuus) ja maatalousuudistusten kehittäminen sekä toimet kaupunkien elinympäristön parantamiseksi.

6.5.8. Komitea toivoo myös, että teollisuuden ja investointialan yhteistyön aihepiiriä syvennettäisiin, sillä niiden tarjoamia mahdollisuuksia ei ole käytetty riittävässä määrin hyväksi nykyisessä yleissopimuksessa. Ensinnäkin kysymys investointien turvallisuudesta on sisällytettävä kaikkiin yhteistyöohjelmiin, sillä nykyisin eurooppalaiset yritykset, etenkin pk-yritykset, muuttavat monista AKT-maista luottamuspulan vuoksi. Olisi annettava erilaisia luottamus- ja takuumääräyksiä ja luotava esimerkiksi sovittelu- ja vakuutusmekanismeja.

6.5.9. Muiden samankaltaisten vaakatason kysymysten osalta komitea toivoo, että tulevissa yleissopimuksissa määrättäisiin tutkimuksen ja kehittämisen ohjelmasta (AKT-maiden yritysten liittäminen tiettyihin eurooppalaisiin ohjelmiin, levittämis- ja hyödyntämistoimet, energiansäästön esittelyohjelmat), uudenaikaisista tietoverkoista ja ympäristönsuojelusta.

6.5.10. Vihreässä kirjassa puhutaan velanmaksuavustuksista suoraan valtioiden kassaan. Komitea mukaan tällaisten avustusten myöntämistä voidaan ajatella vain velkojen rakenteellisen uudistamisen yhteydessä, kun on mahdollisuus velan mitätöimiseen, ja sellaisten hankkeiden kohdalla, joilla on tarkoitus ylläpitää kestävään taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen suunnattujen investointien tasoa (koulutus, terveys, yleishyödyllisen palvelut ja perusrakenteet) sekä yksityisen sektorin ja hyvän hallintotavan kehitystä nopeuttavien rakenteellisten toimien yhteydessä.

7. Yhteistyövälineiden parantaminen

7.1. Yhteistyövälineiden tehokkuuden ongelma ilmentää nykyisellään kasvavaa viivettä Euroopan kehitysrahaston määrärahojen käyttämisessä. Euroopan kahdeksannen kehitysrahaston 13,3 miljardin ecun määrärahoista kaudelle 1996 2000 sovittiin työlään kompromissin tuloksena Cannesin huippukokouksessa kesäkuussa 1995. Vaarana on, ettei määrärahojen käytöstä saada päätöstä ennen vuotta 2000 ja nykyinen yleissopimus ehtii umpeutua. Vaikka myöhästyminen johtuu monista syistä, joista osa liittyy tiettyjen AKT-maiden poliittisiin ongelmiin, ei voida kiistää, etteikö kyse olisi todellisesta ongelmasta nykyisten välineiden tehokkuuden kannalta. Niinpä komitea ehdottaa suuntaviivoja yhteistyömenetelmien ja -välineiden uudistamiseksi.

7.2. Suunnitelmien korvaaminen ohjelmilla. Jäsenvaltioiden suuntaa-antavista ohjelmista huolimatta varsinainen ohjelmointi jää nykyisin liian vaatimattomalle tasolle hankkeiden merkitykseen verrattuna. Komitea ehdottaa, että etusija annetaan nimenomaan ohjelmille, jolloin tuki voidaan sitoa entistä paremmin yhteistyökumppanuuden puitteissa määriteltyihin kohteisiin. Ohjelmalla komitea tarkoittaa mittavaa hanketta, jolla on täsmälliset taloudelliset ja yhteiskunnalliset kehitystavoitteet, jossa esitellään toimet näihin tavoitteisiin pääsemiseksi ja jossa määrätään talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirien kuulemisesta sekä seurannasta ja arvioinnista. Tällaisia ohjelmia voitaisiin kutsua "kansallisiksi operatiivisiksi ohjelmiksi" tai "alueellisiksi operatiivisiksi ohjelmiksi". Niitä sovellettaisiin valtioiden muodostamiin kokonaisuuksiin ja niistä neuvoteltaisiin sopimusluonteisesti. Yhteistoimintaedustajiston sekä taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteistoiminnan sekakomiteoiden, joiden perustamista TSK on toivonut, tulisi antaa ohjelmista lausuntonsa. Kielteinen lausunto velvoittaisi muotoilemaan ohjelmat uudelleen. Niissä tulisi tarkentaa Euroopan unionin sekä tarpeen tullen edunsaajavaltioiden, jäsenvaltioiden ja muiden, myös kansainvälisten, järjestöjen rahoitussitoumukset. Euroopan komissio voisi esittää samanaikaisesti, kuten se teki Euroopan kehitysrahaston yhteydessä, "yhteisön oma-aloitteisia operatiivisia ohjelmia" tietyistä aiheista: yksityissektorin tukeminen, ympäristönsuojelu, tutkimus- ja kehittämistoimet, ammatillinen koulutus ja kasvatus, maaseudun kehittäminen ja kaupunkisuunnittelu.

7.3. Vaakatason yhteistyövälineiden perustaminen; Euroopan unioni hallinnoisi niitä yhdessä kentällä toimivien kumppaneiden kanssa. Pk-yrityksille suunnatuista yhteisövälineistä (Euroinfokeskukset, Euroopan kumppanuustapaamiset, yhteisyritysten tukeminen JOP-ohjelman välityksellä), koulutusohjelmista (Leonardo, Sokrates), kaupunkisuunnittelun yhteistyöohjelmista (MED URBS), kulttuuriohjelmista (Media, Raphael) ja maaseudun kehittämisohjelmista (Leader) saadut myönteiset kokemukset voitaisiin siirtää uuteen Lomén yleissopimukseen. AKT-maiden ja Euroopan unionin toimijoilla olisi mahdollisuus käyttää näitä välineitä suoraan ja niitä arvioitaisiin vain laadun perusteella. Suuntaamalla näiden välineiden ja Euroopan unionin ohjelmien yhteisvaikutus Välimeren alueen maihin, Keski-Amerikan ja muihin maailman alueisiin edistettäisiin hyväksi koettujen käytäntöjen levittämistä ja entistä suurempaa avoimuutta maailman mitassa.

7.4. Paikallisyrityksille suunnattujen luotto- ja investointivälineiden edistäminen varsinkin sellaisten pk-yritysten osalta, jotka on perustettu Euroopan investointipankin ja edunsaajamaissa toimivien pankkien avustuksella. Kyse on pääasiassa kokonaislainoista, joissa käytetään hyväksi yhteisövälineiden rahoitusosaamista (takuut, riskipääoma jne.), sekä sellaisten välineiden asettamisesta, jotka on tarkoitettu kannustamaan eurooppalaisia sijoittajia AKT-maissa: Euroopan kumppanuustapaamisten mallin mukaan järjestetyt yritystapaamiset, JOP-ohjelman tai ECIP:n tyyppiset helpotukset eurooppalaisille yrityksille.

7.5. Teollisuuden kehittämiskeskuksen roolin laajentaminen. Keskuksen tulisi kasvattaa lisätyin varoin eurooppalaisille ja AKT-maiden toimijoille suunnattua suoraa teknistä apua toimimalla yhteistyössä erityisesti rahoitustukivälineiden kanssa. AKT-maiden toimijoille suunnattuja tukihankkeita voitaisiin laajentaa kauppavaihdon ja kaupan kehittämistukeen: laatu- ja terveysstandardien noudattaminen, jakeluverkkojen järjestäminen ja yhteistyökumppanuus. AKT-maiden teollisuuden on panostettava yhä enemmän maailmanmarkkinoilla menestyvien tuotteiden kehittämiseen. Toiminnoiltaan laajennetulle teollisuuden kehittämiskeskukselle voitaisiin antaa uusi nimi "Yritysten kehittämiskeskus". Toimintansa jämäköittämiseksi sen olisi tukeuduttava entistä tiiviimmin EU:n paikallisiin yritysverkkoihin erityisesti lisätäkseen tehokkuuttaan tietyissä jäsenvaltioissa. Keskuksen tulisi tehokkuuden nimissä myös vahvistaa AKT-maissa harjoitettavaa yhteistyötä sellaisten kansainvälisten erityisjärjestöjen kanssa kuin YK:n teollisen kehityksen järjestö ja YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi niiden kanssa yhteistyössä tai täydentävästi toimien.

7.6. Stabexin ja Sysminin uudenaikaistaminen. Vaikka näillä järjestelmillä on ollut hyvin myönteisiä vaikutuksia perustuotteiden vientitulojen vakiinnuttamisessa, ne eivät ole auttaneet AKT-maita kehittämään vaihtoehtoisia vientistrategioita. AKT-maiden valtaosan asema maailmanmarkkinoilla on heikentynyt eikä tuen automaattisuus ole edistänyt kilpailua tai dynaamisuutta. Stabexin osalta ratkaisuna voisi olla avustusten suuntaaminen viennin kehittämisohjelmiin vaihtoehtoisilla aloilla, joilla on merkittävää lisäarvoa (mm. teollisuus, palvelut sekä jalostetut maatalous- ja perustuotteet). Komitea ehdottaa, että kaivosalalla pyritään alan merkittävien mahdollisuuksien vuoksi pikemminkin keventämään menettelyitä ja suuntaamaan välineitä entistä järjestelmällisemmin paikallisen tai eurooppalaisen yksityissektorin kehittämiseen erityisesti rahoittamalla kelpoisuustutkimuksia ja riskipääomapanoksia.

7.7. Toimien toteuttamisen hajauttaminen. Monien ohjelmien toteuttamiseksi tarvitaan ulkopuolista asiantuntemusta ja taitotiedon siirtoa. Komitean mielestä tätä asiantuntemusta on Euroopan unionissa talous- ja yhteiskuntaelämän edustajilla sekä muilla toimijoilla. Itä-Eurooppaan suunnatuista ohjelmista Pharesta ja Tacisista saadut kokemukset ovat osoittaneet kalliin konsulttiavun liiallisen käytön rajat. Konsultit eivät sopeudu maan oloihin eivätkä huolehdi paikallisten vastuuhenkilöiden koulutuksesta. Komitea suosittaa hajautetun yhteistyön menetelmää ensisijaiseksi välineeksi teknisen ja yhteistyöavun toimien toteuttamisessa. Menetelmän etuna olisi, että luotaisiin suorat suhteet ilman valtiollista tasoa, saataisiin aikaan säästöjä, lyhennettäisiin määräaikoja ja edistettäisiin kumppanuutta. Komitea toivomalle taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteistoiminnan pysyvälle järjestelmälle voitaisiin näin ollen antaa tehtäväksi AKT-maiden ja EU:n toimijoiden yhteistyöverkkojen toteuttaminen.

7.8. Kansalaisyhteiskunnan toimijoiden tekemien suorien aloitteiden tueksi on otettava käyttöön soveltuva rahoitusmekanismi. Se on suunniteltava vastaamaan erityisesti näiden toimijoiden toimintatapoja ja siihen tulee kuulua esimerkiksi erilliset kohdat toisaalta kansalaisjärjestöille ja toisaalta työntekijöitä tai työnantajia edustaville järjestöille. Mekanismin tarjoamat mahdollisuudet tulee sopeuttaa hakijoiden kapasiteettiin ja vastausaikojen tulee olla lyhyet. AKT-maiden järjestöillä tulee olla mahdollisuus mekanismin suoraan käyttöön eikä sitä tule varata Euroopan unionin järjestöille, kuten nyt on tehty.

7.9. Toimien hallinnoinnin tehostaminen. Vaakatason välineiden ja erityisesti investointeihin, koulutukseen, ympäristöön, tutkimus- ja kehittämistoimintaan, kulttuuriin ja kaupunkisuunnitteluun liittyvien yhteisön oma-aloitteisten toimintaohjelmien osalta komitea suosittaa, että Brysseliin perustetaan asiantuntijaryhmiä, joilla olisi yhteyshenkilöitä AKT-maissa ja jonka tehtävänä olisi ennemminkin viitoittaa suuntaa hankkeiden vetäjille ja neuvoa heitä kuin vain valvoa hallintoa. Toimintaohjelmien osalta komitea ei usko, että ohjelmien hallinnon keskittäminen Brysseliin ratkaisisi nykyiset ongelmat. Komitean mielestä ohjelmien tehostaminen taataan sen sijaan turvautumalla järjestelmällisesti hajautettuun yhteistyöhön sekä velvoittamalla lisäämään teknisen avun osio kaikkiin ohjelmiin. Näin voitaisiin varmistaa teknisen avun saanti Euroopan komission valvonnassa toimivien asiantuntijoiden, hajautetun yhteistyön yhteydessä komennukselle lähetettyjen henkilöiden tai jäsenvaltioiden kokeneen henkilöstön avulla. Maissa, joissa on tehokas ja hioutunut hallintokoneisto, on hallinnointia hajautettava mahdollisimman paljon tälle tasolle. Muissa maissa olisi sen sijaan lisättävä Euroopan komission valtuuskuntien paikallisia hallintoviranomaisia.

7.10. Arvioinnin ja seurannan kehittäminen. Ohjelmien seurannan tehostamiseksi komitea ehdottaa Euroopan komission valtuuskuntien vahvistamista muun muassa yksityissektorin, järjestöalan tai jäsenvaltioiden hallinnon ammattitaitoisella ja kokeneella henkilöstöllä. Samalla komitea toivoo, että asetettaisiin ammattilaisista koostuva pysyvä ja riippumaton valvontaväline. Jokaisen kansallisen tai alueellisen ohjelman toimivuus tulisi arvioida sen puolivälissä ja arviot olisi toimitettava poliittisille ja neuvoa-antaville elimille.

7.11. Kehitysohjelmien yhdensuuntaisuuden järjestäminen. Talous- ja sosiaalikomitea toivoo, että yhteisön toimet olisivat yhdensuuntaisia ja täydentäviä suhteessa jäsenvaltioiden kahdenvälisiin toimiin sekä kansainvälisten toimielinten, etenkin Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahaston, ILOn sekä YK:n erityisjärjestöjen kuten teollisen kehityksen järjestön, kauppa- ja kehityskonferenssin, UNESCOn tai FAOn toimiin. Komitea ehdottaa, että ohjelmointivälinettä käytettäisiin tähän tarkoitukseen. Jokaisessa ohjelmassa tulisi olla tarkat tiedot täydentävistä kansallisista ja kansainvälisistä toimista. Yhteistyökumppaneiden, myös jäsenvaltioiden kanssa tulisi solmia tavoitesopimuksia. Ne koskisivat etenkin tiettyjen jäsenvaltioiden tai jäsenvaltioryhmittymien lisärahoitusosuutta mutta myös Euroopan unionin mahdollisuutta antaa tiettyjen toimintaohjelmien hallinnointi yhteiskumppaneilleen.

Bryssel, 10. heinäkuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Lausunto aiheesta "Kehitysapu, hyvä valtionhallinto ja yhteiskunnallis-ammatillisten järjestöjen rooli" (esittelijä: Michael Strauss, apulaisesittelijä: Ettore Masucci).

() Jäsenvaltioiden nykyiset rahoitusosuudet Euroopan kahdeksannesta kehitysrahastosta.

Discarding a TABLE

>TAULUKON PAIKKA>