Komission kertomus neuvostolle luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle sallia Mansaaren viranomaisille erityisten tuontitodistusten järjestelmän soveltaminen lampaanlihaan ja naudanlihaan tehdyn neuvoston päätöksen soveltamisesta /* KOM/2000/0445 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle sallia Mansaaren viranomaisille erityisten tuontitodistusten järjestelmän soveltaminen lampaanlihaan ja naudanlihaan tehdyn neuvoston päätöksen soveltamisesta JOHDANTO Tämä kertomus on laadittu neuvoston päätöksen 82/530/ETY 2 artiklan mukaisesti. Kyseisellä päätöksellä annetaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle lupa sallia Mansaaren hallitukselle erityisten tuontitodistusten järjestelmän soveltaminen lampaanliha- ja naudanliha-alojen tuotteisiin, jotka kuuluvat seuraaviin yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin: 0102 10, 0102 90 05 - 0102 90 79, 0104, 0201, 0202, 0204, 0206 10 95 ja 0206 29 91. Järjestelmää on sovellettava niin, että varmistetaan kaikkien mitä tahansa alkuperää olevien tuotteiden ja kaikkien lihantuojien yhtäläinen kohtelu säilyttäen samalla mahdollisimman pitkälle perinteiset kauppavirrat ja ottaen huomioon eläinten hyvinvointia koskevat yhteisön säännöt. TAUSTAA Irlanninmerellä sijaitseva Mansaari ei ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa vaan Englannin kruunun alainen itsehallintoalue. Se ei ole EU:n jäsen, mutta sillä on unioniin liittymisasiakirjan pöytäkirjassa n:o 3 määritelty erityinen suhde, jonka perusteella Mansaari hyväksyy tavaroiden vapaan liikkumisen, mutta se ei maksa maksuja unionille, eikä näin ollen myöskään saa unionilta rahaa. Saari on taloudellisesti riippumaton, ja Mansaaren hallitus maksaa maatalouden tukitoimenpiteet paikallisveroilla. Saaren perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, kalastus ja matkailu. Matkailussa 1960- ja 1970-luvuilla tyypilliset muodot ovat taantuneet, mutta finanssiala on viime vuosina kehittynyt kukoistavaksi. Mansaaren maatalous on perinteisesti perustunut sekaviljelyyn. Suurin osa maasta on kuitenkin varattu kotieläintuotantoon. Merikuljetusten korkeasta hinnasta ja teollisuuden pienimuotoisuudesta johtuvat haitat ovat tyypillisiä muillekin pienille saarille. Markkinat ovat erityisen haavoittuvat siitä syystä, että lauttayhteydet voivat sääolosuhteiden vuoksi tiettyinä vuodenaikoina olla poikki. MARKKINATILANNE Naudanlihan tuotanto oli suhteellisen vakaata Yhdistyneen kuningaskunnan liityttyä Euroopan talousyhteisöön vuonna 1973. Tuotanto oli vuosina 1973-1981 keskimäärin 2 320 tonnia vuodessa ja säilyi vakaana ensimmäiset kuusi vuotta neuvoston päätöksen soveltamisen aloittamisesta. Vuosina 1982-1987 tuotanto oli keskimäärin 2 208 tonnia vuodessa. Vuosina 1988-1995 se laski 1 931 tonniin. Vuodesta 1995, BSE-kriisin alettua, tuotanto on kuitenkin laskenut noin 20 prosenttia. Lampaanlihan tuotanto oli vakaata vuosina 1973-1981, keskimäärin 930 tonnia vuodessa. Vuodesta 1982 alkaen tuotanto kasvoi tasaisesti ollen korkeimmillaan 1 445 tonnia vuonna 1991. Sen jälkeen se on laskenut. Vuosina 1992-1998 tuotanto oli keskimäärin 1 293 tonnia vuodessa. Naudanlihaa vietiin vuosina 1973-1981 keskimäärin 980 tonnia vuodessa ja 1 080 tonnia vuosina 1982-1994. Vienti on sen jälkeen laskenut noin 750 tonniin vuodessa. Lampaanlihaa vietiin keskimäärin 350 tonnia vuosina 1973-1981 ja vuosina 1982-1999 jonkin verran enemmän, 765 tonnia. Vuonna 1996 lampaanlihaa vietiin ensimmäisen kerran enemmän kuin naudanlihaa. Sekä naudan- että lampaanlihan tuonti oli vähäistä vuoteen 1978 asti. Vuosina 1979-1982 tuonti kasvoi keskimääriin 485 tonniin (410 tonnia naudanlihaa ja 75 tonnia lampaanlihaa) vuodessa. Vuosina 1983-1990 tuonti väheni 267 tonniin (247 tonnia naudanlihaa ja 20 tonnia lampaanlihaa) vuodessa. Vuodesta 1991 tuonti väheni molemmilla aloilla niin, että naudanlihaa tuotiin keskimäärin 112 tonnia vuodessa ja lampaanlihaa mitättömän vähäisiä määriä. Vuosina 1995, 1996, 1998 ja 1999 lampaanlihaa ei tuotu lainkaan. Lihan kulutus Mansaarella on jatkuvasti laskenut vuodesta 1973. Lampaanlihan kulutus laski 695 tonnista 408 tonniin vuonna 1998. Naudanlihan kulutus oli korkeimmillaan 1 714 tonnia vuonna 1979, mutta on sen jälkeen hitaasti laskenut 988 tonniin vuonna 1998. Lihan ja karjan kaupan pitämisestä vastaa Isle of Man Fatstock Marketing Association (FMA). Sen on otettava vastaan kaikki sopimustuottajien sille tarjoama karja. FMA hoitaa saaren ainoaa teurastamoa, joka rakennettiin vuonna 1995 vastaamaan EU:n vientistandardeja. Lihan vähittäismyynnistä vastaa noin 20 itsenäistä lihakauppiasta ja neljä suurinta valintamyymälää. Viidennen valintamyymälän on määrä aloittaa toimintansa vuonna 2000. Uuden teurastamon rakentamisella ja sen johdossa tehdyillä muutoksilla on ollut myönteisiä vaikutuksia. Teurastamo ja perustuotteita tarjoavat viljelijät ovat mukautuneet paikallismarkkinoiden tarpeisiin siten, että ruhojen laatua on parannettu ja teurastuksen ja lihan pakkauksen vaatimuksia on nostettu. Mansaarelaista alkuperää olevan lihan tunnuksen käyttöönotto on myös osoittautunut onnistuneeksi tavaksi lisätä kuluttajien tietoisuutta tästä paikallistuotteesta. Vaikka sen hinta on 15 prosenttia korkeampi kuin pääsaarella, korkealuokkaisten naudanlihapalojen myynti on kasvanut. LUPAJÄRJESTELMÄ Ennen vuotta 1982 lihantuontia Mansaarelle valvottiin saaren viranomaisten antamilla luvilla, joihin kuului myös eläinlääkinnällinen valvonta. Naudanlihan tuontiin lupia annettiin tietyin ehdoin läpi vuoden, mutta lampaanlihan tuontiin ainoastaan maaliskuusta heinäkuuhun. Sen jälkeen, kun neuvoston päätöstä 82/530/ETY alettiin soveltaa, otettiin käyttöön kaksoislupajärjestelmä, joka kattaa maataloustuotteiden kaupan pitämisen ja eläinten terveyden. Sitä sovelletaan niin jäsenvaltioista kuin kolmansista maista tapahtuvaan tuontiin. Lupia annettiin 53 vuonna 1996, 70 vuonna 1997, 48 vuonna 1998 ja 55 lokakuuhun mennessä vuonna 1999. Pientä Uudesta-Seelannista vuonna 1997 tullutta lampaanlihalähetystä (1,1 tonnia) lukuun ottamatta kaikki luvat koskivat naudanlihaa. Vuonna 1996 hylättiin yhteensä 5 lupahakemusta, koska kotimainen tuotanto oli riittävää tai tuonti ei kuulunut perinteisiin kauppavirtoihin. Vuosina 1995, 1997, 1998 ja 1999 ei hylätty yhtään hakemusta. Lupajärjestelmän tarkoituksena on säädellä tuontia, jotta kotimainen tuotanto pysyisi vakaana. Toisinaan saaren tuottajat eivät pysty tuottamaan laadultaan sopivaa tai määrältään riittävää lihaa tiettynä aikana. Perinteisesti tuotanto on ollut kausiluonteista niin, että se on ollut laajimmillaan loppukesästä ja syksyllä. Koska matkailutoiminta keskittyi perinteisesti kesään, kysynnän lisääntyminen oli tyydytettävä tuonnilla. Matkailun muuttuminen ja finanssialan kasvu ovat lisänneet korkeampilaatuisten tuotteiden kysyntää ja vähentänyt kausiluonteisuutta. Tämän kehityksen myötä etenkin naudanlihan tuotannosta on tulossa ympärivuotista. PÄÄTELMÄT Rajoittamattomalla tuonnilla voisi olla vakavia seurauksia saaren omalle tuotannolle. Vaikka maataloustuotanto menestyykin hyvin, se on tällä hetkellä haavoittuvassa tilanteessa. Suhteellisen pieni mutta huonosti ajoitettu tuontilähetys voisi aiheuttaa huomattavaa epävakautta markkinoiden herkkään tasapainoon. Ollakseen elinkelpoinen teurastamolla on oltava tietty tuotantotaso, ja kotimaisen tuotannon korvaava tuonti voisi saattaa teurastamon säilymisen kyseenalaiseksi. Jos teurastamo suljettaisiin, kotieläintalous olisi täysin riippuvainen elävien eläinten viennistä. Kotieläintuotannon taantuminen vaikuttaisi muihin aloihin, koska maataloudessa kaikki alat ovat riippuvaisia toisistaan. Esimerkiksi peltokasvien rehutuotanto kärsisi. Lupajärjestelmää ovat yleensä vastustaneet vähittäismyyjät, jotka ovat valittaneet paikallisten hankintojen vaikeutta. Paikallismarkkinoiden tarpeisiin mukautuminen laatua parantamalla naudanliha- ja lampaanliha-alojen elinkelpoisuus on parantunut. Nyt kun vähittäismyyjät ovat tyytyväisiä paikallisesti tuotettuun lihaan, järjestelmää koskenut perinteinen vastustus on vähentynyt. Lupajärjestelmän päätöksen 82/530/ETY mukaisesta toiminnasta 18 vuoden aikana saadun kokemuksen perusteella komissio katsoo, että se on antanut Mansaaren viranomaisille mahdollisuuden säännellä ja tasapainottaa saaren lihahankintoja. Tämän lisäksi lupajärjestelmä on taannut perusvakauden, jonka turvin kotimaiset kotieläintuottajat ovat voineet kehittää menestyneen tuotannonalan, mikä saattaa olla vielä merkittävämpi tekijä. Järjestelmän tarjoama turvaverkko turvaa koko maataloustuotannon säilymistä. Tästä syystä komissio ehdottaa, että päätös säilytetään voimassa ja sitä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2005. Komissio ehdottaa lisäksi, että se toimittaa ennen 31 päivää heinäkuuta 2005 neuvostolle lisäkertomuksen päätöksen soveltamisesta ja ehdotukset, joiden perusteella neuvosto voi tarvittaessa toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet.