EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 23.04.1997 
KOM(97) 167 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
KOKONAISKATSAUS 
ENERGIAPOLITIIKKAAN JA 
ENERGIA-ALAN TOIMIIN 

sislLLVSLtnrrrELo 
Johdanto 
A. Energia-alan strategiset haasteet 
B. Kattavan energiapolitiikan tarve 
C. Tavoitteet ja analyysin soveltamisala 
I. Energia-alan yhteistyö 
A. Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa 
B. Yhteistyö eri osapuolten kanssa 
n. Yhteisön toimet 
A. Energian saannin varmuus ja energia-alan kansainvälinen yhteistyö 
B. Energiamarkkinoiden yhdentäminen 
C. Kestävän kehityksen edistäminen energia-alalla 
D. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen edistäminen 
Päätelmät 
/{&• 
^ÊÊÊMÊÊ^ 
Energia on veri, joka virtaa talouselämän ja yhteiskunnallisen hyvinvoinnin suonissa. 
Energia on olennaisen tärkeää kasvulle, kilpailukyvylle ja työllisyydelle, ja sen tuotannolla 
ja käytöllä on merkittäviä ympäristövaikutuksia. 
Eurooppalainen ei kuitenkaan yleensä tunne eikä tunnusta energian keskeistä merkitystä 
muulloin kun vakavien kriisitilanteiden ilmetessä (esimerkiksi öljykriisit, Tsernobyl, 
Persianlahden sota). Euroopan unionin on kuitenkin vastattava tulevina vuosina 
strategisiin energia-alan haasteisiin, joilla on välitön vaikutus Euroopan kansalaisiin ja 
kuluttajiin. Näihin haasteisiin on vastattava asianmukaisella strategialla. 
Yhteisöllä on jo nyt käytettävissään useiden eri alojen politiikassa laaja valikoima 
välineitä, joiden pohjalta kehitetään energia-alan toimia. Euroopan unionin 
energiapolitiikkaa käsittelevän valkoisen kirjan1 loogisena jatkona, ja neuvoston 
nimenomaisesta pyynnöstä2 tässä tiedonannossa esitetään kokonaiskatsaus 
energiapolitiikasta ja sen toteuttamiseen käytettävissä olevista välineistä. Tämä tiedonanto 
on ensimmäinen askel kohti energia-alan uutta ja johdonmukaisempaa käsittelytapaa. 
Tämän energiapolitiikan pääkohdat esitetään liitteessä 1 olevassa taulukossa. 
Yhteisötasolla käytettävissä olevat rahoitusvälineet esitetään liitteessä 2 olevassa 
taulukossa. 
A. ENERGIA-ALAN STRATEGISET HAASTEET 
Yhteisön tulevaa energiapolitiikkaa käsitelleestä vihreästä kirjasta3 käydyn vilkkaan 
keskustelun jälkeen komissio hyväksyi valkoisen kirjan Euroopan unionin 
energiapolitiikka. Neuvosto, Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea sekä 
alueiden komitea ovat laajalti kannattaneet siinä esitettyjä suuntaviivoja. Energiapolitiikka 
on sovitettava niihin strategisiin haasteisiin, joihin Euroopan unionin on vastattava, ja 
samalla on otettava huomioon markkinoiden ja kansainvälisen tilanteen nopea 
muuttuminen. 
Liitteessä 1 olevassa taulukossa osoitetaan, että kuhunkin jäljempänä mainittuun 
haasteeseen vastaamiseksi olisi suotavaa toteuttaa monenlaisia toimia, jotka voidaan 
aloittaa useiden eri ohjelmien pohjalta. 
1. Riippuvuus tuonnista ia energian saannin varmuus 
Euroopan unionin riippuvuus tuontienergiasta on nykyisin lähes 50 %. Jos ei toteuteta 
asianmukaisia toimenpiteitä, se voi nousta vuoteen 2020 mennessä 70 prosenttiin 
maakaasun, 80 prosenttiin hiilen ja 90 prosenttiin raakaöljyn osalta4. Tätä riippuvuutta 
unionin ulkopuolelta tuotavasta energiasta olisi tarkasteltava ja analysoitava ottaen 
huomioon tiettyjen toimittaja- tai kauttakulkumaiden poliittiset riskitekijät ja 
energiankulutuksen kasvu koko maailmassa. Arvioissa ennustetaan energiantarjonnan 
vähenemistä ja energianhintojen noususuuntausta. 
Energian saannin varmuus on suuri haaste energiapolitiikalle. Omien energiavarojen ja 
tuontienergian valikoimaa olisi monipuolistettava ja joustavuutta niiden käytössä lisättävä 
Valkoinen kirja "Euroopan unionin energiapolitiikka", KOM(95)682, 13.12.1995 
Neuvoston päätöslauselma, hyväksytty 8.7.1996, valkoisesta kirjasta "Euroopan umonin 
energiapolitiikka", EYVL N:o C 224, 1.8.1996, s. 1., ja neuvoston asetus ... , annettu 14.4.1997, 
energia-alan kansainvälisen yhteistyön edistämiseen tarkoitetun ohjelman hyväksymisestä. SYNERGY-
ohjelma (3 artikla) 
Vihreä kirja "Euroopan unionin energiapolitiikka ", KOM(94)659, 11.1.1995 
"Europe de l'énergie en 2020. Une approche par scénario" (Eurooppa ja energia vuonna 2020. 
Skenaariotarkastelu), komissio, kevät 1996 
Ai 
erityisesti edistämällä uusiutuvien energiavarojen kehittämistä ja yhdentämällä 
energiamarkkinoita enemmän. 
Energian saannin varmuutta voitaisiin myös parantaa tiiviimmällä yhteistyöllä unionin 
ulkopuolisten maiden kanssa ja ottamalla käyttöön järjestelmä, jonka puitteissa voidaan 
reagoida nopeasti ja joustavasti yllättäviin katkoksiin energiantoimituksissa, erityisesti 
raakaöljyn ja kaasun osalta. Euroopan unioni elää maailmassa, jonka valtiot ovat yhä 
enemmän sidoksissa toisiinsa ja toisistaan riippuvia. Tämä herättää mm. kysymyksiä 
energiatuotteiden pääsyedellytyksistä Euroopan markkinoille ja eurooppalaisten 
energiayhtiöiden pääsystä unionin ulkopuolisten maiden markkinoille. Yhteisön on 
ulkosuhteissaan kiinnitettävä entistä enemmän huomiota energiapolitiikkaan löytääkseen 
asianmukaisia ratkaisuja huomattavaan ja yhä kasvavaan tuontienergiariippuvuuteensa, 
varsinkin kun monet energiakysymykset ovat kansainvälisiä. 
Energia-alan ulkosuhteissa on taattava yhteensovitetulla toimintatavalla kaupan vapaus ja 
avoimuus sekä varma perusta energia-alan investoinneille. Vuoropuhelu, avustaminen ja 
yhteistyö unionin ulkopuolisten maiden kanssa ovat realistisia keinoja, jotta voidaan 
samanaikaisesti parantaa energian saannin varmuutta, toteuttaa ympäristötavoitteita ja 
kehittää asianmukaisia energiatekniikoita sekä levittää niitä unionin ulkopuolisiin maihin. 
2. Euroopan energiamarkkinoiden yhdentäminen tähtää kilpailukyvyn lisäämiseen 
Energian hinta on yksi eurooppalaisten yritysten kansainvälisen kilpailukyvyn ratkaisevan 
tärkeitä tekijöitä erityisesti, kun otetaan huomioon markkinoiden lisääntyvä 
maailmanlaajuistuminen. 
Euroopan teollisuus maksaa energiasta huomattavasti enemmän kuin Yhdysvaltojen 
teollisuus. Esimerkiksi kemian teollisuudessa arvioidaan, että eurooppalaiset yritykset 
maksavat energiasta yli 45 % enemmän kuin amerikkalaiset kilpailijat5. Verotuksen erojen 
lisäksi kilpailun puuttuminen on keskeinen tekijä, joka selittää nämä hintaerot. Esimerkiksi 
Euroopan sähkön sisämarkkinoiden täydellisen vapautumisen odotetaan tuovan mukanaan 
huomattavia hyötyjä, jotka olisivat jopa 10-12 miljardia ecua vuodessa, eli kaksi kertaa 
ne hyödyt, joita odotetaan sen vapautumisen johdosta, joka on jo hyväksytty. 
Kaasuverkon käytön vapauttaminen johtaisi myös 900 miljoonan ecun luokkaa olevaan 
kustannusten vähenemiseen vuosittain, ja huomattavia lisähyötyjä voisi koitua 
kaasuntoimittajien välisestä kilpailusta. 
Energiapolitiikan tärkeimpiä haasteita on siten yhteisön energiamarkkinoiden 
voimakkaampi yhdentäminen avoimien kilpailumarkkinoiden pohjalta. Tämä on 
ratkaisevan tärkeää Euroopan kilpailukyvyn kannalta ja olennaista joustavuuden, 
tehokkuuden ja energian saannin varmuuden takaamiseksi pitkällä aikavälillä sekä 
taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamiseksi. 
Kilpailukyvyn lisääntyminen, johon Euroopan energiamarkkinoiden yhdentämisella 
pyritään, ei saa toimia tavallisten kuluttajien (teollisuuden ulkopuolella) oikeutettuja 
odotuksia vastaan, jotka koskevat turvallisempia, laadukkaampia, kestävämpiä ja 
kohtuullisen hintaisia energiapalveluja ja laitteita. Tehokkaampi yhdentäminen ei ole 
myöskään ristiriidassa julkisen palvelun tavoitteiden kanssa, kun palveluja tarjotaan 
selvästi määriteltyjen periaatteiden perusteella ja avoimuuden periaatetta noudattaen 
yhteiseksi hyväksi. 
Kilpailuasioiden neuvoa-antavan ryhmän neljäs kertomus, joulukuu 1996 
3. Energia- ia ympäristötavoitteiden yhteensovittaminen kestävän kehityksen 
edistämiseksi 
Ympäristönäkökohdat ovat nousseet poliittisten ongelmien kärkeen Euroopan 
kansalaisten kasvavan huolestuneisuuden vuoksi. Energia, joka on avaintekijä kestävän 
kehityksen toteuttamisessa, on nostettava politiikassa ensisijalle, jos halutaan saavuttaa 
kaikki ympäristötavoitteet. Yksi esimerkki on maailman ilmaston muutos: Euroopan 
yhteisön poliittista sitoutumista kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittamiseen ei voida 
toteuttaa tehokkaasti ilman energiapoliittisia toimenpiteitä. 
Energiapolitiikalla on siis vaativa tehtävä sovittaa yhteen energia-alan ja 
ympäristöpolitiikan tavoitteet. Energian järkevämmän käytön ja ei-fossiilisten 
polttoainevarojen, kuten uusiutuvien polttoaineiden, käytön pitäisi myötävaikuttaa 
merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamiseen. Mahdollisuuksien mukaan 
energiantuotannon ja energiankulutuksen kokonaiskustannukset, mukaan lukien ulkoiset 
kustannukset, olisi selvitettävä helposti ymmärrettävällä tavalla, ja niiden olisi 
heijastuttava hintoihin. 
Kuluttajien, kuten myös teollisuuden, pitäisi tehdä oma osansa ja ymmärtää, että heidän 
yksittäiset valintansa vaikuttavat suoraan ympäristön tilaan. On siis tärkeää, että 
Euroopan unioni ja jäsenvaltiot herättävät eurooppalaisten kiinnostuksen tähän asiaan ja 
lisäävät sitä pääasiassa paikallistason toimilla. 
4. Energia-alan teknologinen kehittäminen ia tutkimus 
Ympäristöä säästävämpien ja tehokkaampien uusien tekniikoiden kehittäminen ja näiden 
tekniikoiden saattaminen energiamarkkinoille on strateginen haaste sikäli, että niiden 
avulla pitäisi voida olla mahdollista saavuttaa helpommin energiapolitiikan ensisijaiset 
tavoitteet. 
Toimien tavoitteena tällä alalla on kehittää uusia tekniikoita, joilla parannetaan energian 
saannin varmuutta ja energiavalikoiman monipuolisuutta sekä edistetään energiansäästöä 
ja fossiilisten polttoaineiden parempia hyödyntämismahdollisuuksia. Näiden tekniikoiden 
hyödyntäminen voisi jatkossa palvella parhaiten energiapolitiikan ensisijaisia tavoitteita. 
Jotta tähän päästäisiin, on huolehdittava siitä, että TTK-toiminnan eri vaiheilla on kiinteä 
yhteys energiamarkkinoihin erityisesti siten, että niin jäsenvaltioiden välinen kuin tämän 
prosessin eri vaiheisiin osallistuvien tärkeimpien toimijoiden välinen yhteistyö paranee. 
Tämä tarkoittaa myös sitä, että kuluttajan tarpeet ja ympäristö otetaan huomioon kaikessa 
energiatekniikan tutkimuksessa, ja että sovitetaan yhteen teknologisen kehittämisen eri 
vaiheet ja toimenpiteet, joilla parannetaan niiden soveltamista markkinoilla. 
B. KATTAVAN ENERGIAPOLITIIKAN TARVE 
Energia-alalla on käytettävissä useita poliittisia keinoja sekä paikallisella, kansallisella että 
yhteisön tasolla. Kattavampaa lähestymistapaa puoltaa viisi syytä: 
1. Tarvitaan selvä ia täsmällinen oikeusperuste 
Koska Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ei ole tällaista perustetta, on 
käytettävä 235 artiklaa ja jopa käyttää suunniteltavien toimien mukaan teollisuutta 
koskevan artiklan sijasta ympäristöä tai sisämarkkinoita koskevaa artiklaa. 
Komissio huomauttaa tähän liittyen, että se on neuvostolle 3. huhtikuuta 1996 
toimittamassaan kertomuksessa6 esittänyt kantansa, jossa se korosti, että yhteisön 
toiminnan jatkuvuus ja johdonmukaisuus energia-alalla voisi olla helpompi taata, jos 
perustamissopimukseen sisällytettäisiin määräyksiä, joiden avulla energiapolitiikalle 
saataisiin enemmän näkyvyyttä ja tehokkuutta. 
2. Tarvitaan selkeämpi yhteisön energiapolitiikka 
Energia-alaa koskevat yhteisön toimet kehitetään tällä haavaa useiden yhteisön 
politiikkojen yhteydessä (esimerkiksi energiapolitiikka, ulkosuhteet, ympäristö, TKK, 
kilpailupolitiikka, sisämarkkinat, aluepolitiikka ja maatalous). Tämän vuoksi olemassa 
olevat toimet eivät ole täysin selkeitä teollisuudelle eivätkä myöskään poliittisille 
päättäjille. 
Kattavan energiapolitiikan avulla pitäisi voida optimoida toimien tehokkuus ja toteuttaa 
selkeämpää energiapolitiikkaa. 
3. On välttämätöntä kohdentaa toimet paremmin 
Energia-alan toimien hajautuminen erittäin monen yhteisöpolitiikan alalle merkitsee myös 
sitä, että toimia on kohdennettava enemmän, jotta varoja voidaan hyödyntää paremmin. 
Liitteessä 2 olevassa taulukossa esitetään eri politiikkojen puitteissa käytettävien 
välineiden määrä ja soveltamisala. 
Tärkeintä olisi tunnistaa mahdolliset puutteet, edistää yhteisvaikutuksia ja välttää 
päällekkäisyyttä näissä yhteisön toimenpiteissä tehokkuuden maksimoimiseksi. Kattavan 
energiapolitiikan avulla helpotettaisiin toimien kohdentamista yhteisön ensisijaisiin 
energia-alan tavoitteisiin. 
4.Yhteistyön yhteisön ia jäsenvaltioiden välillä on oltava tiiviimpää 
Monista energiapoliittisista toimenpiteistä päättävät jäsenvaltiot, ja ne toteutetaan 
kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. Jos halutaan toteuttaa yhteisön 
ensisijaiset energia-alan tavoitteet, on luotava asianmukaiset puitteet yhteisön ja 
jäsenvaltioiden energia-alan yhteistyölle. Tavoitteena ei ole määrätä kansallisten 
energiapolitiikkojen valintoja, vaan pikemminkin antaa jäsenvaltioille mahdollisuus 
varmistaa se, että niiden päätökset ovat sopusoinnussa yhteisön ensisijaisten tavoitteiden 
kanssa, ja auttaa jäsenvaltioita toteuttamaan ne. 
Tällainen yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa mahdollistaa myös tietojen ja kokemusten 
vaihdon edistämisen, yhteisölle tärkeiden kysymysten määrittelyn ja parhaiden käytäntöjen 
siirron helpottamisen. 
6 Komission kertomus neuvostolle pelastuspalvelusta, matkailusta ja energiasta [SEC(96) 496 lopullinen, 
3.4.1996] 
5 
5. Kaikki osapuolet on saatava tiiviimmin mukaan 
Yhteisön energiapolitiikan selkeyttä ja tehokkuutta voitaisiin parantaa myös kytkemällä 
osapuolet kiinteämmin mukaan. Kaikkien osapuolten ja yhteisön välisen vuoropuhelun ja 
kumppanuuden voimistaminen voivat helpottaa tarpeiden yksilöimistä, asianmukaisten 
poliittisten toimien määrittelyä ja niiden täytäntöönpanoa. 
6 
C. TAVOITTEET JA ANALYYSIN SOVELTAMISALA 
1. Tavoitteet 
Tarkoitus on yhdistää kaikki energia-alan yhteisötason toimet johdonmukaiseksi ja 
täydelliseksi kokonaisuudeksi, jolla on kaksi tavoitetta: 
• lisätä yhteisön energiapolitiikan selkeyttä, 
• tutkia keinoja yhteisön energiapolitiikan tehostamiseksi erityisesti auttamalla 
yksilöimään ne alueet, joilla yhteisön toimia pitäisi yksinkertaistaa, koordinoida 
paremmin tai tehostaa. 
2. Soveltamisala 
Analyysi kattaa kaikki energia-alaa koskevat yhteisön toimet. Tässä yksilöidään 
kahdentyyppisiä toimia: 
• toimet, joiden tarkoitus on lisätä jäsenvaltioiden välistä energia-alan yhteistyötä, 
• yhteisön toimet, jotka on kehitetty joko yhteisön erityisen energiapolitiikan puitteissa 
tai muiden siihen liittyvien yhteisön politiikkojen puitteissa (esimerkiksi 
rakennerahastot, TKK, ulkosuhteet, kilpailu-, ympäristö- ja maatalouspolitiikat) sekä 
muiden välineiden (kuten Euroopan investointipankin, Euroopan investointirahaston ja 
Euroopan kehitysrahaston) puitteissa. 
Kaikki energia-alaa koskevat yhteisötason toimenpiteet luokitellaan sen mukaan, miten ne 
myötävaikuttavat seuraavien neljän ensisijaisen tavoitteen toteuttamiseen: 
• energian saannin varmuuden takaaminen ja kansainvälisen yhteistyön tehostaminen 
energia-alalla, 
• Euroopan energiamarkkinoiden yhdentäminen, 
• kestävän kehityksen edistäminen, 
• tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen edistäminen. 
Liitteessä 1 olevassa taulukossa esitetään energiapolitiikan tärkeimmät kohdat. Sitä 
täydentää taulukko, jossa esitetään yhteisön energia-alan toimien tärkeimmät 
rahoituslähteet (liite 2). 
iiIIt«MAi^^fiiitswS 
7 A. YHTEISTYÖ JÄSENVALTIOIDEN KANSSA 
Jäsenvaltioilla ja yhteisöllä on yhteiset energiatavoitteet. Nämä tavoitteet luetellaan 
komission äskettäin tekemässä ehdotuksessa energia-alalla sovittujen yhteisön tavoitteiden 
toteuttamiseksi tarvittavan yhteistyön järjestämisestä7. Nämä tavoitteet määräävät myös 
erityisesti energian saannin varmuutta, kilpailukykyä, ympäristönsuojelua ja uusiutuvia 
polttoaineita koskevat toimintalinjat, jotka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet useaan 
otteeseen8. 
Näiden yhteisten energiatavoitteiden toteuttamisen helpottamiseksi on välttämätöntä 
luoda asianmukaiset puitteet jäsenvaltioiden väliselle yhteistyölle, jotta sitä voidaan 
tehostaa ja koordinoida sen varmistamiseksi, että yhteisön ja kansalliset energiapolitiikat 
ovat näiden tavoitteiden mukaisia. Neuvoston pyynnöstä ehdotuksessa päätökseksi 
energia-alalla sovittujen yhteisön tavoitteiden toteuttamiseksi tarvittavan yhteistyön 
järjestämisestä määritellään puitteet tiiviimmälle yhteistyölle jäsenvaltioiden ja yhteisön 
välillä. 
Ehdotuksessa esitetään myös, että jäsenvaltioiden edustajat kokoontuisivat säännöllisesti 
ja auttaisivat komissiota arvioimaan jäsenvaltioiden ja yhteisön energiapolitiikan 
vaikutusta sovittuihin energia-alan tavoitteisiin. Nämä kokoukset toimisivat myös 
foorumina, jonka avulla voidaan helpottaa tietojen vaihtoa, yhteisölle tärkeiden 
kysymysten yksilöintiä ja parhaimpien käytäntöjen siirtoa. 
Päätösehdotukseen sisältyy, että komissio tekee aloitteita helpottaakseen tiiviimpää 
yhteistyötä ja yhteensovittamista jäsenvaltioiden välillä. Tähän kuuluu erityisesti 
energiapolitiikkaan liittyvien tietojen seuranta, arviointi ja vaihto. Komissiota 
kehotettaisiin laatimaan jäsenvaltioiden antamiin tietoihin perustuva määräaikaiskertomus 
siitä, ovatko jäsenvaltioiden ja yhteisön energiapolitiikat sovittujen energiatavoitteiden 
mukaisia. Neuvosto tarkastelee tämän kertomuksen perusteella alan kehitystä, ja sen 
perusteella voidaan arvioida uusien energiapoliittisten toimenpiteiden tarpeellisuus. 
Yhteistyön helpottamiseksi olisi luotava puitteet jäsenvaltioiden ja yhteisön yhteisille 
energia-alan analyyseille ja ennusteille. Eurooppalainen energia-alan seurantaelin, jonka 
perustana olisi kansallisten keskusten verkosto, voisi antaa merkittävää tukea 
keskeisimpien kysymysten erittelyssä. Tällaisen analysointityön - joka käsittää sekä 
energiamarkkinat että poliittisen kehityksen - pitäisi kohdistua ensisijaisiin 
energiatavoitteisiin. Esimerkiksi energian saannin varmuus edellyttää jatkuvaa seurantaa 
erityisesti siten, että tarkastellaan järjestelmällisesti energiatilannetta ja maailman 
energiamarkkinoiden kehitystä. 
Ehdotus neuvoston päätökseksi energia-alalla sovittujen yhteisön tavoitteiden toteuttamiseksi tarvittavan 
yhteistyön järjestämisestä, EYVL N:o C 27, 28.1.1997, s. 9 
Viimeksi 8.7.1996 vahvistetussa neuvoston päätöslauselmassa valkoisesta kirjasta Euroopan unionin 
energiapolitiikka, EYVL N:o C 224, 1.8.1996, s. 1 
8 
Tässä toimessa otettaisiin huomioon vastaavat uusia energiatekniikoita koskevat 
tutkimukset, jotka on suoritettu JOULE-THERMIE -ohjelmassa, sekä neljännessä 
puiteohjelmassa määrätty energia-alan TTK-politiikkojen yhteensovittaminen. 
B. YHTEISTYÖ ERI OSAPUOLTEN KANSSA 
Valmisteltaessa Euroopan unionin energiapolitiikkaa koskevia vihreää ja valkoista kirjaa 
teollisuuden, kuluttajien ja eri järjestöjen mielipiteet yhteisön tulevasta energiapolitiikasta 
osoittautuivat varsin hyödyllisiksi. Nämä järjestöt ovat myös korostaneet vuoropuhelun ja 
avoimuuden merkitystä, ja ne ovat ilmoittaneet haluavansa, että tällaista menettelyä 
jatketaan ja syvennetään. Neuvosto on kannattanut tätä toivetta ja se onkin kehottanut 
komissiota jatkamaan keskusteluja yhteisön energiapolitiikan puitteissa9. 
Eri osapuolten kanssa tehtävän tiiviimmän yhteistyön päätarkoitus on luoda perusta 
avoimelle vuoropuhelulle, jonka ansiosta komissio voi ottaa huomioon kaikkien 
osapuolten näkemykset laatiessaan ehdotuksia niitä koskeviksi energiapoliittisiksi 
päätöksiksi. 
Komissiossa ollaan perustamassa energia-alan neuvoa-antavaa komiteaa, johon kuuluisi 
talouselämän tärkeimpien taloudellisten ja sosiaalisten toimijoiden edustajia10. Komitean 
tärkeimmät tehtävät ovat a) määritellä alat, joilla yhteisön toiminta on välttämätöntä, b) 
antaa lausuntoja komission ehdotuksista ennen niiden virallista hyväksymistä ja c) laatia 
suosituksia energiapoliittisten toimien täytäntöönpanosta. 
10 8.7.1996 vahvistettu neuvoston päätöslauselma valkoisesta kirjasta Euroopan unionin energiapolitiikka, 
EYVL N:o C 224, 1.8.1996, s. 1 
Komission päätös 96/642/EY, tehty 8.11.1996, energia-alan neuvoa-antavan komitean perustamisesta, 
EYVL N:o L 292, 15.11.1996, s. 34 
li. VHTEISO^ TOIMET 
A. ENERGIAN SAANNIN VARMUUS JA ENERGIA-ALAN KANSAINVÄLINEN 
YHTEISTYÖ 
Euroopan unionin riippuvuus tuontienergiasta, joka on nyt noin 50 %, lisääntynee 
voimakkaasti ja noussee 70 %:iin vuonna 2020. Tuontienergiariippuvuuden lisääntymisen 
johdosta energian saannin varmistamisen on oltava yhteisön politiikassa keskeisellä sijalla. 
Tämän alan toimenpiteet käsittävät sekä energiatarjonnan monipuolistamisen, energian 
kysyntää ohjailevat toimet, yhteistyöohjelmat, uusien valtioiden liittymisen valmistelun, 
yhteistyön kansainvälisten järjestöjen kanssa ja kriisitoimenpiteet. 
1. Energiatarjonnan monipuolistamiseen tähtäävät toimet 
Energiatarjonnan monipuolistaminen edellyttää toimia sekä Euroopan unionille energiaa 
toimittavien kumppanien että käytettävissä olevien energianlähteiden suhteen. 
• Suhteiden kehittäminen tuottajamaihin 
Euroopan yhteisön suhteet nykyisiin ja potentiaalisiin energiantuottajiin ja -toimittajiin 
edellyttävät, että luodaan asteittain asianmukaiset oikeudelliset puitteet kahden- ja 
monenvälisille sopimuksille ja että kehitetään perusrakenteita. 
Tärkeimmät puitteet yhteiseurooppalaiselle energia-alan yhteistyölle muodostaa nykyisin 
Energiaperuskirja11. Tämä joulukuussa 1994 tehty sopimus on ensimmäinen talousalan 
sopimus kaikkien IVY-maiden, Keski- ja Itä-Euroopan maiden, Euroopan yhteisön, sen 
viidentoista jäsenvaltion ja tiettyjen OECD-maiden välillä. Sen tarkoituksena on 
pääasiassa helpottaa ja kehittää kauppavaihtoa sekä suojella ja edistää energia-alan 
investointeja. Idän ja lännen välisen energia-alan yhteistyön kannalta on ensiarvoisen 
tärkeää, että kaikki energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen allekirjoittajat ratifioivat sen. 
Keski- ja Itä-Euroopan maiden samoin kuin useimpien IVY-maiden ja muiden unionin 
ulkopuolisten maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa ovat tärkeimpiä kysymyksiä energia 
ja ydinturvallisuus. Keski-Aasian ja Kaspianmeren maiden tulo markkinoille kaasun ja 
raakaöljyn tuottajina merkitsee voimakasta potentiaalia Euroopan unioniin suuntautuvaan 
vientiin. Aasian ja Etelä-Amerikan maiden kanssa tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa 
energia ja erityisesti suurempaan energiatehokkuuteen pyrkiminen ovat tärkeitä kohtia. 
Yhteistyö Persianlahden maiden kanssa on edelleen yksi tärkeä osa Euroopan unionin 
energian saannin turvaamista. Euroopan unionin ulkopuolisten Välimeren alueen maiden 
kanssa allekirjoitetuissa pöytäkirjoissa sovitaan energia-alaa edistävistä toimista; energia-
ala on Euro-Välimeri -kumppanuuden taloudellisten ja sosiaalisten rakenteiden 
uudistuksen nimenomaisia kohtia. Lomén sopimuksessa on muiden määräysten ohella osa, 
joka koskee AKT-maiden energiatuotannon kehittämistä niin fossiilisiin kuin uusiutuviin 
energialähteisiin perustuvan tuotannon osalta. 
Neuvoston päätökset 94/998/EY ja 94/1067/Euratom, annettu 15 päivänä joulukuuta 1994, Euroopan 
yhteisön energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen väliaikaisesta soveltamisesta, EYVL N:o L 380, 
31.12.1994, s. 1 
10 
Euroopan unioniin tuotavan energian kuljetuksen perusrakenteiden lisääminen on energian 
saannin turvaamisen ehdottomia edellytyksiä. Euroopan laajuisten energiaverkkojen 
edistämistoimien puitteissa12 komissio tukee molemmille osapuolille tärkeiden hankkeiden 
selvittämistä kyseisten unionin ulkopuolisten maiden kanssa kuten ehdotetaan komission 
tuoreessa tiedonannossa ulkosuhteista Euroopan laajuisten energiaverkkojen alalla. 
• Energialähteiden monipuolistuminen 
Energialähteiden monipuolistamisen, erityisesti uusien ja uusiutuvien energialähteiden 
käyttöönoton ja niiden hyödyntämisen sekä uusiutuvien energialähteiden käytön ansiosta, 
pitäisi olla mahdollista parantaa tarjonnan lisääntymisen kautta Euroopan unionin energian 
saannin varmuutta. Sama koskee ydinenergian osuutta ja Euroopan omia energiavaroja, 
sikäli kuin ne ovat taloudellisesti kilpailukykyisiä. Energiansäästöllä sekä sähkön ja 
lämmön yhteistuotannolla voidaan myös osaltaan vähentää riippuvuutta ulkoisista 
toimittajista. 
Euroopan yhteisö tukee uusien ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä (vesi-, aurinko- ja 
tuulivoimaa sekä maalämpöä) ja kannustaa biopolttoaineiden käyttöön. ALTENER13- ja 
JOULE-THERMEE14-ohjelmat edistävät näitä energiamuotoja. Vaikka biomassatuotteita 
hyödyntävän energiantuotannon käyttökustannukset ovat korkeat, ei pidä unohtaa näiden 
tekniikoiden energiapolitiikalle sekä työllisyydelle, ympäristölle ja maatiloille tarjoamia 
etuja. Yhteisen maatalouspolitiikka tukee raaka-aineiden tuotantoa muihin tarkoituksiin 
kuin elintarvikkeiksi tai rehuiksi, ja suurin osa tästä muusta kuin elintarviketuotannosta on 
tarkoitettu biopolttoaineisiin. 
Ydinvoimalla tuotetaan yli 30 % Euroopan unionin tuottamasta sähköstä, ja se vähentää 
siten riippuvuutta energian tuonnista. Ydinenergian käytössä on otettava huomioon 
ydinsulkusopimuksen määräykset sekä ydinvoimaloiden turvallisuutta, ihmisten terveyttä 
ja jätteiden käsittelyä koskevat määräykset. Euratom-perustamissopimuksen nojalla 
yhteisön toimielimillä on vaikutusta ydinenergian kehittämiseen erityisesti siten, että ne 
julkaisevat ohjeellisia ydinenergia-alan ohjelmia, joissa annetaan suuntaviivoja alan 
sijoittajille15, panevat täytäntöön ydinaineiden saantiin, turvavalvontaan 
(ydinmateriaalivalvontaan) ja työntekijöitä sekä väestöä ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta 
riskeiltä suojelemiseen liittyviä säännöksiä sekä tekevät unionin ulkopuolisten maiden 
kanssa ydinalan kauppasopimuksia. Muistutettakoon tässä yhteydessä (lähinnä 
sotilastarkoituksista peräisin olevien) ydinmateriaalien laittoman kaupan torjumiseksi 
toteutettavista toimista mukaan lukien tulliyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö. 
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1254/96/EY, tehty 5 päivänä kesäkuuta 1996, Euroopan 
laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta, EYVL N:o L 161, 29.6.1996, s. 147 
Neuvoston päätös 93/500/ETY, tehty 13 päivänä syyskuuta 1993, uusiutuvien energialähteiden käytön 
edistämisestä yhteisössä (ALTENER), EYVL N:o L 235, 18.9.1993, s. 41 
Ehdotus neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön 
edistämiseksi yhteisössä ALTENER II, KOM(97)87, 12.3. 1997. 
JOULE-THERMIE -ohjelma ja sen oikeudelliset aspektit 4. TKK-puiteohjelmassa esitetään luvussa Dl. 
Tuorein tällainen ohjelma, joka perustuu Euratom-perustamissopimuksen 40 artiklaan, julkaistiin 
vuonna 1996, KOM(96)339 lopullinen, 25.9.1996. 
11 
2. Energian kysyntää ohjailevat toimet 
Tuontienergiariippuvuuden vähentäminen edellyttää myös täydentäviä toimia kysynnän 
pienentämiseksi. 
Euroopan yhteisö pyrkii SAVE16- ja JOULE-THERMffi-ohjelmien sekä paikallisten 
energianhallintakeskuksien kautta edistämään energiansäästöä ja kehittämään järkevää 
energiankulutuskäyttäytymistä. 
Tekniikoita, joiden teknologinen tehokkuus on korkea, on myös hyödynnettävä 
täysimääräisesti. Tässä yhteydessä on korostettava JOULE- ja THERMIE-ohjelmien 
osuutta energiatehokkuuteen liittyvissä teknologisissa kehittämis- ja 
esittelemishankkeissa. 
3. Avustus- tai yhteistyöohjelmat 
Kansainvälinen yhteistyö on johdonmukaisen energiapolitiikan tärkeimpiä osia 
Energiariippuvuuden ja maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen takia ei energiakysymyksiä 
voi enää käsitellä maantieteellisesti rajatuissa puitteissa. 
• Teknisen tuen ohjelmat 
Tämän alan tärkeimpien ohjelmien avulla (PHARE, TAOS17 ja MEDA18) voidaan 
erityisesti toteuttaa teknisiä tukitoimia sekä järjestää yhteisrahoitusta energia-alalla. 
Tehokkaan energiapolitiikan kehittyminen on kyseisille maille niiden taloudellisen 
kehityksen edellytys. Näitä alueita pidetään poliittisesti tärkeinä, ja energiaohjelmia 
pyritään tukemaan voimakkaasti, jotta kyseisiin maihin saataisiin tehokkaita 
energiarakenteita ja niissä pantaisiin toimeen tarpeelliset uudistukset. 
Suhteissaan Latinalaisen Amerikan ja Aasian kehitysmaihin yhteisö on määritellyt tarkat 
puitteet19 yhteistyölle; energia-alalla on määritelty Euroopan ja Aasian välinen 
yhteistyöstrategia20, ja Latinalaisen Amerikan osalta on äskettäin käynnistetty ALURE-
ohjelma, jonka tarkoituksena on kyseisen alueen energiavarojen optimaalisen käytön 
edistäminen. 
16 Neuvoston päätös, tehty 16 päivänä joulukuuta 1996, yhteisön energiatehokkuutta edistävästä 
monivuotisesta SAVE II -ohjelmasta, EYVL N:o L 335, 24.12.1996, s. 50 
17 Tsernobylin sulkeminen rahoitettaisiin erityisesti Euratomin luotolla ja TACIS-tuilla. 
18 Neuvoston asetus N:o 1488/96, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, rahoituksellisista ja teknisistä 
toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro-
Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa, EYVL N:o L 189 , 30.7.1996, s. 1 
19 Neuvoston asetus N:o 443/92, annettu 25 päivänä helmikuuta 1992, rahoitusavusta ja teknisestä avusta 
Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa, 
EYVLN:oL52, 27.2.1992, s. 1 
Neuvoston asetus N:o 213/96, annettu 29 päivänä tammikuuta 1996, EC Investment Partners -
rahoitusvälineen täytäntöönpanosta, EYVL N:o L 28, 6.2.1996, s. 2 
20 Komission tiedonanto Euroopan ja Aasian välisen energia-alan yhteistyön strategiasta, KOM(96)308 
lopullinen, 18.7.1996 
12 
Suhteet AKT-maihin on järjestetty Lomé-sopimuksilla perustettujen välineiden, erityisesti 
Euroopan kehitysrahaston puitteissa. Energia-alan ohjelmat voisivat saada uutta 
kannustetta etenkin uusiutuvien energialähteiden osalta vedenpuutteen ja aavikoitumisen 
torjumiseksi, talouselämän elpymisen edistämiseksi, energiantuonnista aiheutuvien 
ulkopoliittisten rajoitusten vähentämiseksi ja näiden maiden maalaisväestön elämänlaadun 
parantamiseksi. 
• Euroopan kannalta tärkeimpien kysymysten huomioon ottaminen 
SYNERGY on energia-alan kansainvälisen yhteistyön erityisväline, jossa otetaan 
täysimääräisesti huomioon Euroopan energiateollisuuden keskeiset tarpeet ja niihin 
liittyvät ulkopoliittiset näkökohdat. Tämä ohjelma täyttää ilmeisen kansainvälisen 
yhteistyön erityistarpeen energia-alalla. Ohjelma käsittää yhteistyön unionin ulkopuolisten 
maiden kanssa energiapolitiikan määrittelemiseksi ja sen täytäntöön panemiseksi. 
Ohjelma koskee Keski-ja Itä-Euroopan sekä IVY-maita ja Välimeren alueen sekä Aasian, 
Latinalaisen Amerikan ja Afrikan maita. Tämän ohjelman eräs näkökohta on ensisijaisesti 
Euroopan energiapolitiikan kehitystarpeiden huomioon ottaminen. 
SYNERGY-ohjelma puitteissa käynnistetyistä toiminnoista Euro-Välimeri -foorumin 
perustaminen21, Balkanin erityisryhmän perustaminen, samanlainen toimi Baltian maiden 
osalta ja uusi Kiina-Euroopan yhteisö-ryhmä ovat tärkeitä toimia. 
• TTK-politiikkaan ja ympäristöpolitiikkaan liittyvät ulkopoliittiset näkökohdat 
Energia-alan kansainvälinen yhteistyö käsittää myös ulkosuhteiden alueen, joka kuuluu 
osin TTK-politiikan (INCO-ohjelma ja JOULE-THERMIE -erityisohjelma) ja osin 
ympäristöpolitiikassa toteutettavien energia-alan toimien piiriin. INCO-ohjelman puitteissa 
varmistetaan synergiavaikutus JOULE-THERMIE -ohjelman avulla, jotta voitaisiin 
parhaiten hyödyntää unionin ulkopuolisten maiden kanssa harjoitettavan kumppanuuden ja 
yhteistyön tarjoamat mahdollisuudet energiateknologioiden alalla. Yhteisiä energia-alan 
tutkimushankkeita toteutetaan myös kehitysmaiden kanssa. 
• Eri ohjelmien yhtymäkohdat 
Ohjelmissa pyritään keskinäiseen täydentävyyteen. Tämä koskee erityisesti SYNERGY-
ohjelman uutta asemaa. Tässä ohjelmassa otetaan nykyisin ensisijaisesti huomioon 
nimenomaan Euroopan energia-alan edut kansainvälisellä tasolla, tarvittaessa 
täydentämällä energiateollisuuden toimia. Sen sijaan PHARE- ja TACIS-ohjelmien sekä 
Lomén sopimukseen perustuvien hankkeiden osalta komissio määrittelee rahoitettavat 
toimet unionin ulkopuolisten maiden ilmoittamia tarpeita koskevien hakemusten 
perusteella. 
21 Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euro-Välimeri -kumppanuudesta energia-
alalla, KOM(96)149 lopullinen, 3.4.1996 
22 
23 
24 13 
4. Uusien valtioiden liittymisen valmistelu 
Essenin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa vuonna 1994 vahvistettiin liittymistä edeltäviä 
vaiheita koskeva strategia22, johon sisältyvät poliittiset aloitteet KLE-maiden Euroopan 
yhteisöön liittymisen valmistelemiseksi. Tässä yhteydessä Euroopan yhteisö ja liittymistä 
hakeneet maat voivat strukturoidun poliittisen vuoropuhelun puitteissa keskustella 
molemmille osapuolille tärkeistä kysymyksistä erityisesti energia-alalla. Tämä liittymistä 
edeltävä strategia koskee energia-alalla politiikan yhdenmukaistamista, lainsäädännön 
uudistamista yhteisölainsäädännön mukaisesti ja energia-alan sektorien rakenneuudistusta. 
5. Yhteistyö kansainvälisten järjestöjen kanssa 
Energia-alan kysymyksiä käsitellään myös erityisissä järjestöissä, kuten kansainvälisessä 
energiajärjestössä (DBA) - erityisesti kriisitilanteet - kansainvälisessä 
atomienergiajärjestössä (IAEA) - ydinenergian kaikki sovellukset ja erityisesti 
ydinmateriaalien käytön sekä KIE- ja IVY-maille annettavan tuen valvonta 
(ydinmateriaalivalvonta) - sekä OECD:n ydinenergiajärjestössä. Energia on myös tärkeä 
ala Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (ERDB) ja Maailmanpankin toimissa, 
erityisesti teknisen ja rahoitustuen sekä energian järkiperäisen käytön edistämisen osalta. 
Komissio pitää hyvin tärkeänä yhteistyötään näiden kansainvälisten järjestöjen kanssa ja 
työnsä koordinoimista näiden järjestöjen työn kanssa, koska energia-alan tavoitteet 
yhdentyvät kaiken aikaa ja toteutettavat toimet ovat yhä enemmän luonteeltaan toisiaan 
täydentäviä. 
6. Kriisitoimenpiteet 
Jotta voitaisiin torjua mahdollisia energian saantiin liittyviä ongelmia, vuonna 1968 
sovittiin, että jäsenvaltioilla on oltava raakaöljyn ja/tai öljytuotteiden vähimmäisvarastot23. 
Mahdollisia täydentäviä kriisitoimenpiteitä (varmuusvarastojen käyttö, kulutuksen 
vähentäminen, jakaminen jäsenvaltioiden kesken) on otettu käyttöön vuodesta 197324. 
Liittyen Kansainvälisessä energiajärjestössä kehitettyihin aloitteisiin nykyisiä varastoja ja 
kriisitoimenpiteitä on mukautettava siten, että järjestelmissä otetaan huomioon 
muodostuvien sisämarkkinoiden kaikki komponentit samoin kuin maailmanmarkkinoiden 
kehitys. 
Valkoinen kirja Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden valtioiden valmistamisesta unionin 
sisämarkkinoihin liittymiseen, KOM (95) 163 lopullinen, 10.5.1995 
Neuvoston direktiivillä 68/414/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1968 (EYVL N:o L 308, 
23.12.1968, s. 14), vahvistettiin tämä taso sellaiseksi, että se vastaa 65 vuorokauden keskimääräistä 
kulutusta; direktiivillä 72/425/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1972 (EYVL N:o L 291, 28.12.1972, 
s. 154), tämä taso nostettiin 90 vuorokauden kulutusta vastaavaksi. 
Neuvoston direktiivi 73/238/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973, raakaöljyn ja öljytuotteiden 
hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä, EYVL N:o 
L 228, 16.8.1973, s. 1; neuvoston päätös, tehty 7 päivänä marraskuuta 1977, yhteisön tavoitteesta 
vähentää primäärienergian kulutusta raakaöljyn ja öljytuotteiden hankinnan vaikeutuessa, EYVL N:o L 
292, 16.11.1977, s. 9 
25 
29 14 
B. ENERGIAMARKKINOIDEN YHDENTÄMINEN 
Energian sisämarkkinat ovat keskeinen kysymys energiapolitiikan ja koko Euroopan 
unionin kannalta; sisämarkkinat tarjoavat yrityksille mahdollisuuksia kilpailukyvyn 
parantamiseen, ja Euroopan kansalaisille on mahdollisesti luvassa entistä edullisempia 
hintoja. 
1. Energian sisämarkkinoiden toteuttaminen 
Energian sisämarkkinat edellyttävät, että otetaan käyttöön joukko toimintasääntöjä ja 
keinoja toiminnan kehittämiseen. 
Energiasektorin rakenteet ovat muutoksen alla monissa maailman maissa ja useassa 
Euroopan unionin maassa; kyseessä on ennen muuta uudenaikaistaminen, markkinoiden 
vapauttaminen ja kilpailumarkkinoihin siirtyminen. Sähköalan sisämarkkinoita koskevalla 
direktiivillä, joka hyväksyttiin yhteispäätösmenettelyssä vuoden 1996 lopulla25, pyritään 
luomaan todellinen kilpailutilanne energiantuottajien välille ja tarjoamaan kuluttajille 
mahdollisuus valita energiantoimittajansa. Direktiivi on ratkaiseva askel sisämarkkinoiden 
toteuttamisessa. Direktiivissä tunnustetaan samalla julkisen palvelun erityisvelvoitteet 
sähköalalla, ja se on täysin komission yleisiä palveluja koskevan tiedonannon mukainen26.. 
Kaasualan sisämarkkinoiden sääntöjä27 koskevat keskustelut ovat tulossa ratkaisevaan 
vaiheeseen, ja neuvotteluilmapiiri on suotuisa. 
Vuoden 1997 alussa voimaan tulleella sähköalan sisämarkkinoita koskevalla direktiivillä 
avataan vähintään kolmasosa markkinoista kuudessa vuodessa, mikä vastaa 45 miljardin 
ecun liikevaihtoa. Tämä merkitsee huomattavaa kilpailumarkkinajärjestelmän laajenemista. 
Panemalla sisämarkkinat täytäntöön täydellisesti ja soveltamalla kilpailusääntöjä tiukasti 
voidaan vahvistaa yhdenmukaiset edellytykset kaikkien energiamuotojen kehittämiselle. 
Yritysten ja muiden energia-alan järjestöjen valtiontukien myöntämisessä on noudatettava 
valtiontukia koskevia yleisiä säännöksiä lukuun ottamatta kivihiiliteollisuutta, jota varten 
on säädetty erityissäännöksiä alan taantumisen huomion ottamiseksi ja ympäristön 
suojelemiseksi28. 
Energian kuljetusverkot ovat sisämarkkinoiden kannalta välttämätön perusrakenteiden 
osa. Nämä verkot toimivat hyvin yhteen kansallisella ja alueellisella tasolla. Toimintaa 
ollaan saattamassa valmiiksi Euroopan laajuisesti. Kaikilla tasoilla on kuitenkin vielä 
puuttuvia yhteyksiä ja riittämättömiä kapasiteetteja. Lisäksi täytyy rakentaa uusia 
putkistoja kaasukentiltä maakaasun kasvavan kysynnän tyydyttämiseksi. Vuonna 1996 
tehdyissä Euroopan laajuisia verkkoja koskevissa päätöksissä29 vahvistetaan puitteet, 
suuntaviivat ja keinot, joilla taataan perustekijät kaupalle ja energia-alan sisämarkkinoiden 
toteuttamiselle. 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä joulukuuta 1996, sähkön 
sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL N:o L 27, 30.1.197, s. 20 
26 Komission tiedonanto yleisistä palveluista Euroopassa, KOM(96) 443 lopullinen, 11.9.1996 
27 Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi, annettu 7 päivänä joulukuuta 1993, 
maakaasun sisämarkkinoiden yhteisistä säännöistä, EYVL N:o C 123, 4.5.1993, s. 26 
28 Komission päätös 632/93/EHTY, tehty 28 päivänä joulukuuta 1993, kivihiiliteollisuudelle myönnettäviä 
valtiontukia koskevista yhteisön säännöistä. EYVL N:o L 327, 30.12.1993, s. 12 
Neuvoston päätös 96/39/ETY. tehty 28 päivänä maaliskuuta 1996, toiminnan määrittämisestä 
suotuisamman kehitysympäristön luomiseksi Euroopan laajuisille cnergiavcrkoillc, EYVL N:o L 161, 
29.6.1996, s. 154 
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, tehty 5 päivänä kesäkuuta 1996, Euroopan laajuisia 
energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta, EYVL N:o L 161, 29.6.1996, s. 146 
15 
Energiatuotteiden verotus on tärkeä tekijä sisämarkkinoiden toteuttamisessa. 
Kivennäisöljyjen valmisteveroja30 sekä näiden tuotteiden verotusta31 koskevilla 
direktiiveillä on voitu luoda todelliset kivennäisöljyjen sisämarkkinat yhdentämisprosessin 
kautta. Komissio antoi neuvostolle 12. maaliskuuta 1997 direktiiviehdotuksen, jolla on 
tarkoitus täydentää ensimmäistä näistä säännöksistä ja syventää siten energiatuotteiden 
sisämarkkinoita32. Tässä ehdotuksessa laajennetaan yhteisön alimman sallitun verotuksen 
järjestelmä kaikkiin energiatuotteisiin. Sen avulla voidaan poistaa energiamarkkinoita 
nykyisin haittaava kilpailun vääristyminen, samalla kun edistetään verotuksen 
tasapuolisuuden periaatetta. Ehdotuksessa otetaan myös huomioon tarve edistää 
verotushelpotuksilla uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja ympäristökustannusten 
sisällyttämistä hintoihin. 
Avoimuus on energian sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan erittäin tärkeä 
edellytys, ja se on omiaan luomaan suotuisaa sijoitusilmapiiriä. Tämä avoimuus koskee 
sekä noudatettavaa energiapolitiikkaa, sovellettavia sääntöjä, energiatuotteiden määriä33 ja 
hintoja että sijoituksia. Tässä yhteydessä on merkittävää, että on esimerkiksi määrätty 
kaasun ja sähkön teollisilta loppukäyttäjiltä perittävien hintojen avoimuudesta34. 
Standardointi vaikuttaa osaltaan energia-alan yhdentämiseen. Standardointi koskee itse 
energiatuotteita, niiden tuottamista, kuljettamista, jakelua ja myös energiaa käyttäviä 
laitteita tai työkoneita. SAVE ja ALTENER ovat erityisesti ohjelmia, joiden tuella 
laaditaan energiatehokkuutta ja energiaa käyttävien laitteiden merkintöjä koskevia 
standardointidirektiivejä35. 
30 Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden 
yhdenmukaistamisesta, EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 12. Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä 
lokakuuta 1992, kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä, EYVL N:o L 316. 
31.10.1992, s. 19, muutettuna neuvoston direktiivillä 94/74/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, 
EYVL N:o L 365. 31.12.1994, s.46 
31 Neuvoston direktiivi, annettu 25 päivänä helmikuuta 1992, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta 
yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta, EYVL N:o 
L76, 23.3.1992, s. 1 
32 Ehdotus direktiiviksi yhteisön energiatuotteiden verotuksen uudelleenjärjestelystä, KOM(97)30 
33 Neuvoston asetus 95/2964/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1995, raakaöljyn tuonnin ja toimitusten 
rekisteröinnistä yhteisössä, EYVL N:o L 310, 22.12.1995, s. 5 
34 Neuvoston direktiivi 90/377/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1990, yhteisön menettelyn 
toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi, 
EYVL N:o L 185, 17.7.1990, s. 16 
35 Neuvoston direktiivi 92/42/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, uusien nestemäisiä tai 
kaasumaisia polttoaineita käyttävien kuumavesikattiloiden hyötysuhdevaatimuksista, EYVL N:o L 167, 
22.6.1996, s. 17; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/57/EY, annettu 3 päivänä syyskuuta 
1996, kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien 
energiatehokkuusvaatimuksista, EYVL N:o L 236, 18.9.1996, s. 36 
16 
2. Energia sekä taloudellinen ia sosiaalinen yhteenkuuluvuus 
Energiapolitiikkaan vaikuttaa myös yhteisön toiminta taloudellisen ja sosiaalisen 
yhteenkuuluvuuden alalla36. Riittävä energian saanti kohtuulliseen hintaan on tärkeä 
edellytys kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden kilpailukyvylle. Hyvä energiatasapaino ja 
energian järkevä käyttö sekä uusiutuvien energialähteiden kehittämisen painottaminen 
ovat myös huomioon otettavia asioita Euroopan aluesuunnittelussa. Energiaohjelmissa 
otetaan huomioon yhteenkuuluvuutta koskeva tavoite; siten esimerkiksi kolmasosa 
THERMIE-ohjelman toimista ja lähes puolet paikallisista ja alueellisista 
energianhallintakeskuksista toteutetaan tavoitteen 1 piiriin kuuluvilla alueilla (kehityksessä 
jälkeen jääneiden alueiden tuki) ja yli 20 % tavoitteen 2 piiriin kuuluvilla (alueet, joilla on 
taantuvaa teollisuutta) ja tavoitteen 5 b piiriin kuuluvilla alueilla (maaseutualueet). 
Rakennerahastojen osalta melkein kaikissa yhteisön tukiohjelmissa on energiaan liittyvä 
osuus. Tavoitteen 1 alaan kuuluvissa määrärahoissa energiaan liittyvien hankkeiden 
määräraha on 2,5 miljardia ecua. Jotkut yhteisön aloittamista ohjelmista koskevat suoraan 
energiaa, erityisesti INTERREG II/REGEN (raja-alueiden yhteistyö ja energiaverkot) ja 
REGIS II (syrjäisimpien seutujen yhdentäminen). 
Koheesiorahastosta taas rahoitetaan suoraan energiaan liittyviä ympäristöhankkeita ja 
kuljetuksen perusrakennehankkeita. 
3. Energia-investointien rahoitus 
Rakennerahastojen rahoituksen tai Euroopan laajuisten verkkojen puitteissa tapahtuvan 
rahoituksen lisäksi energia-ala saa rahoitustukea Euroopan investointipankilta ja 
Euroopan investointirahastosta sekä EHTYltä ja EURATOMilta. Taulukossa "Yhteisön 
energia-alan toimien tärkeimmät rahoituslähteet" (ks. liite 2) esitetään yleiskatsaus 
energia-alan toimiin myönnetystä rahoituksesta. 
Euroopan investointipankin lainat energia-alalle muodostavat noin 20 % pankin 
myöntämästä rahoituksesta. Pankki käyttää kelpoisuusperusteina Euroopan yhteisön 
energiapolitiikan tavoitteita. Sisämarkkinoiden toteuttamisessa korostetaan myös kaasu­
ja sähköverkkojen yhteenliittämistä niin Euroopan unionin alueella kuin sen ulkopuolella. 
Vuoden 1992 lopussa pidetty Eurooppa-neuvosto otti käyttöön ns. Edinburghin 
mekanismin erityisesti Euroopan laajuisten energiaverkkojen ja energiantuotantolaitosten 
sekä muiden investointien rahoituksen tukemiseksi; näiden investointien avulla voidaan 
parantaa kyseisten alueiden osallistumista Euroopan laajuisiin energiaverkkoihin 
(myönnetyt summat sisältyvät liitteessä 2 esitettyihin Euroopan investointipankin lainoja 
koskeviin tietoihin). 
Euroopan investointirahasto toimii pääasiassa myöntämällä rahoitustakuita pankeille 
Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvien keskipitkän ja pitkän aikavälin investointien 
tueksi. 
EHTY rahoittaa erityisesti työntekijöiden uudelleensopeuttamiseen ja hiili- ja teräsalan 
tutkimusohjelmiin liittyviä toimia sekä myöntää teollisuuden uudistamiseen tarkoitettuihin 
lainoihin korkotukea. Lisäksi EHTY myöntää lainoja, jotka liittyvät etupäässä 
kivihiiliteollisuuteen, lämpövoimalaitoksiin ja yhteisön terästeollisuuteen. 
36 Komission tiedonanto energiasta sekä taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta yhteenkuuluvuudesta. 
KOM(93) 645 lopullinen, 14.2.1994 
17 
C. KESTÄVÄN KEHITYKSEN EDISTÄMINEN ENERGIA-ALALLA 
Kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys voidaan toteuttaa ainoastaan siten, että 
kaikessa politiikassa ja erityisesti energiapolitiikassa otetaan täysipainoisesti huomioon 
ympäristönäkökohdat. 
1. Energia- ia ympäristönäkökohtien yhteensopivuus 
Energia-alalla on keskeinen merkitys ympäristöasioissa. Energian tuotannolla, sen 
kuljetuksella ja käytöllä on lähes kaikissa tapauksissa vaikutusta ympäristöömme; nämä 
vaikutukset voivat olla paikallisia, kun on kysymys kaupunkien ilmanlaadusta, 
ohijuoksutuksista, ydinvarastoinnista tai melusta; ne voivat koskea useita alueita tai maita 
ja niiden vaikutukset voivat siten levitä koko maanosaan, kun on kyse päästöistä, joilla on 
seurauksia kaukana syntypaikastaan. Lisäksi kasvihuonekaasut kuten CO2 aiheuttavat 
huolta koko maailmassa, ja ne olivat Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta 
koskevan yleissopimuksen aiheena. Kaikki toimet, joilla pyritään päästöjen vähentämiseen 
ja turvallisempien energiatekniikoiden kehittämiseen, tuovat mukanaan terveyshyötyjä. 
Vuodesta 1991 lähtien CCVpäästöjen vähentämisestä on tehty neuvostossa strateginen 
kysymys37, ja se on tärkein aihe Kioton huippukokouksessa joulukuussa 1997. Neuvosto 
mainitsi päätelmissään 3. maaliskuuta 1997 tavoitteen tärkeimpien kasvihuonekaasujen 
päästöjen vähentämisestä 15 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Tähän liittyen komissio 
valmistelee tiedonantoa ilmastonmuutoksen energiavaikutuksista. 
Lainsäädännön lisäksi verotus, vapaaehtoiset sopimukset ja TKK ovat keinoja, joilla 
energia- ja ympäristötavoitteet voidaan sovittaa yhteen. Komissio on ottanut tämän 
näkökohdan huomioon direktiiviehdotuksessa yhteisön energiatuotteiden verotuksen 
uudelleenjärjestelystä38, jonka tarkoitus on sisämarkkinoiden syventämisen lisäksi antaa 
jäsenvaltioille mahdollisuudet toteuttaa kansallisiin tarpeisiinsa sopivaa 
ympäristöpolitiikkaa. Komissio käy myös neuvotteluja autoteollisuuden kanssa 
saadakseen aikaan sopimuksen uusien ajoneuvojen CChin keskimääräisten päästöjen 
merkittävästä vähentämisestä. Lisäksi komissio ja energia-alan yritykset voivat toimia 
yhdessä erityisohjelmissa kuten Auto-oil -ohjelma, jonka puitteissa öljy- ja autoala voivat 
selvittää, kuinka päästään taloudellisimmin ilmanlaatutavoitteisiin, kun samanaikaisesti 
tutkitaan polttoaineisiin ja moottoreihin liittyviä kysymyksiä39. 
37 Istunnossaan 29. lokakuuta 1990 neuvosto asetti tavoitteen vakiinnuttaa vuoteen 2000 mennessä C02:n 
kokonaispäästöt vuoden 1990 tasolle koko yhteisön alueella. Ks. myös neuvoston muutettu ehdotus 
hiilidioksidipäästö-ja energiaveron käyttöön ottamisesta, KOM(95) 172 lopullinen, 10.5.1995. 
38 Ehdotus direktiiviksi yhteisön energiatuotteiden verotuksen uudelleenjärjestelystä, KOM(97)30 
Komission tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle maantieliikenteen päästöjen torjuntaa 
koskevasta tulevaisuuden strategiasta otetaan huomioon Auto-oil -ohjelman tulokset, (KOM(96) 248 
lopullinen, 18.6.1996). 39 
18 
2. Energiavarojen järkevä ia tehokas käyttö 
Yhteisön ympäristötavoitteiden toteuttaminen ja riippuvuuden vähentäminen energian 
tuonnista edellyttävät energiavarojen järkevää ja tehokasta käyttöä. SAVE -ohjelmassa 
esitetään Euroopan yhteisön kokonaislähestymistapa energiatehokkuuteen pyrkivien 
toimenpiteiden sekä teollisuuden ja kuluttajien energian säästöön tähtäävien sijoitusten 
edistämiseksi ja edellytysten luomiseksi loppukulutuksen energiaintensiivi syyden 
parantamiseksi. JOULE-THERMIE-ohjelma täydentää näitä toimia ja vastaa ympäristöä 
säästävien ja tehokkaiden tekniikoiden käyttöönoton rahoitustuesta tällä alalla. 
Energiankäyttö paikallistasolla ja kaupungeissa järkiperäistyy, kun kehitetään kysynnän 
hallintaa, edistetään energiatehokkuutta ja hyödynnetään paremmin paikallisia 
energiavaroja. Koska kokeiluhankkeista on saatu vakuuttavia tuloksia, jotka puoltavat 
alueiden, kaupunkien ja saarien laajuisia toimia, komissio on keskittänyt toimintansa 
paikallisiin ja alueellisiin energianhallintakeskuksiin, joiden perustamista SAVE-ohjelma 
tukee. Korostettakoon tässä erityisesti tällä alalla menestyksekkäästi kehitettyjen 
ylikansallisten yhteistyöhankkeiden esimerkillisestä toiminnasta saatavaa lisäarvoa. 
Paikallisten tai alueellisten keskusten potentiaalisen määrän Euroopan unionissa 
arvioidaan olevan 1 600. 
3. Uusien ia uusiutuvien energialähteiden edistäminen 
Uusiutuvista energialähteistä syntyy vain vähän saasteita, ne eivät aiheuta juurikaan 
ilmaston muutoksia, niitä tuotetaan paikallisesti ja ne ovat yleensä helposti saatavilla. 
Niiden osuuden lisääminen yhteisön energiataseessa myötävaikuttaisi ympäristön 
suojeluun ja energian saannin varmuuteen, ja niillä olisi muitakin hyviä puolia. Kun 
otetaan huomioon tekniikan kehittyminen ja kustannusten kehityssuunta, tuntuu siltä, että 
näiden energiamuotojen pitäisi kehittyä tulevaisuudessa. Komissio on vastikään laatinut 
vihreän kirjan uusiutuvista energiamuodoista, jonka pohjalta kaikki osapuolet voivat 
keskustella laajasti energiakysymyksistä40. Valkoinen kirja, jossa esitetään 
toimintasuunnitelma, tullaan hyväksymään vuoden 1997 loppuun mennessä. 
ALTENER-ohjelma on erittäin tärkeä väline uusiutuvien energialähteiden edistämiseksi 
niiden markkinaosuuden kasvattamisen tukemisen kautta; ALTENER-ohjelman 
tavoitteena on uusiutuvien energialähteiden osuuden lisääminen energian 
kokonaiskysynnästä ja biopolttoaineiden käytön lisääminen moottoriajoneuvoissa. 
JOULE-THERMIE-ohjelma ja myös FAIR-ohjelma41 vastaavat uusiutuvien 
energialähteiden kehittämisen teknologisesta tuesta. 
4. Eri ohjelmien yhtymäkohdat 
Energiaohjelmilla on erilaisia tarkoituksia. Vastikään hyväksyttyjä ohjelmia (SAVE II) tai 
nyt hyväksymismenettelyssä olevia ohjelmia (ALTENER II) laadittaessa komissio 
varmistaa, että vältetään päällekkäisyyksiä. Joitakin säännöksiä on annettu tai annetaan 
päällekkäisyyksien välttämiseksi toiminnassa. Esimerkiksi eri ohjelmien 
hallintovirkamiehen käyttö ristiin - sekä toimien valmistelussa että arviointi- ja 
valintakomiteoissa- mahdollistaa mahdollisten päällekkäisyyksien havaitsemisen 
käytännössä. Nämä ovat ensimmäisiä toimenpiteitä, joita voi olla tarpeen laajentaa 
myöhemmin. Tämän tiedonannon liitteenä olevien taulukkojen perusteella voidaan eritellä 
40 Komission tiedonanto "Tulevaisuuden energia: Uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa koskeva 
vihreä kirja". KOM(96) 576, 20.11.1996 
41 Neuvoston päätös 94/805/EY, tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, tutkimuksen, teknologisen 
kehittämisen ja esittelyn erityisohjelman perustamisesta maatalouden ja kalatalouden (mukaan lukien 
maatalousteollisuus, elintarviketeollisuus, metsänhoito, vesiviljelyjä maaseudun kehittäminen) (1994-
1998) 
19 
perusteellisemmin mahdollisia päällekkäisyyksiä, jotta tarpeen vaatiessa voidaan toteuttaa 
lisätoimenpiteitä. 
D. TUTKIMUKSEN JA TEKNOLOGISEN KEHITTÄMISEN EDISTÄMINEN 
Tutkimus ja teknologinen kehittäminen, demonstraatioprojektit mukaan lukien, ovat 
keskeisiä tekijöitä energiatehokkaiden menetelmien ja uusien fossiilisia, ydin- tai 
uusiutuvia energialähteitä hyödyntävien teknologioiden kehittämisessä. TTK-
puiteohjelmassa on osa "tutkimus ja kehittäminen" (JOULE) ja osa 
demonstraatioprojektit (THERMIE). Näiden ohjelmien puitteissa jäsenmaiden teollisuus, 
tutkimuskeskukset ja yliopistot voivat tutkia uusia energiatekniikoita. EURATOM-
perustamissopimukseen perustuva TTK-ohjelma ydinturvallisuuden alalla ja hallitun 
lämpöydinfuusion alalla on myös käynnistetty. Yhteinen tutkimuskeskus osallistuu näihin 
tutkimuksiin. 
1. Muu kuin ydinenergia 
Teknologisen kehittämisen yleisten tavoitteiden lisäksi JOULE-THERMIE42 -ohjelman 
tavoitteina on energiavarmuus (laajassa merkityksessä, toisin sanoen tähän kuuluu sekä 
taloudellinen kilpailukyky että kestävä kasvu), ympäristön suojeleminen (erityisesti 
ilmastonmuutos) sekä TTK:n ja energiamarkkinoiden yhteensovittaminen. 
Ohjelmassa on kolme keskeistä osa-aluetta: energian järkevä käyttö, uusiutuvien 
energialähteiden kehittäminen ja käyttäminen sekä fossiilisten polttoaineiden käytön 
parantaminen. Sitä täydentää TTK-strategian tuki, johon kuuluvat myös 
mallintamistutkimukset. 
Fossiilisista polttoaineista saatavan energian käytön parantamisen ja niiden jalostamisen 
osalta päämääränä on olennaisesti vähentää saastuttavia päästöjä ja lisätä 
energiatehokkuutta siten, että vaikutus teollisuuden kilpailukykyyn on myönteinen. 
Yhteisö rahoittaakin kiinteiden polttoaineiden (kivihiili, ruskohiili, turve) TTK:ta. 
Komissio tulee esittämään tiedonannon kiinteiden polttoaineiden asemasta 
energiapolitiikassa ottaen siinä huomioon näihin polttoaineisiin liittyvän ympäristöä 
säästävän ja tehokkaan tekniikan ja käytön sekä EHTY-perustamissopimusta laajemmalle 
ulottuvat näkökohdat ja myös laajentumisnäkökohdat. 
Uusiutuvien energiamuotojen osalta rahoitettavat toimet koskevat eri energiamuotoja 
(biomassan muuntaminen, auringon fotoenergiasta saatava sähkö, aurinkoenergian 
hyödyntäminen rakennuksissa, uuden sukupolven tuulivoimalaitokset jne.) ja niissä 
selvitellään myös uusien energiamuotojen vaikutusta yhteiskuntaan, talouselämään ja 
ympäristöön. 
Kansallisia ja yhteisön TTK-ohjelmia pyritään koordinoimaan. Tätä koordinaatiota 
tukevat yhteiset analyysit uusien tekniikoiden kustannuksista ja mahdollisuuksista. 
On tärkeää jatkaa näitä toimia liittämällä niihin myös uutta luovia hankkeita, esimerkiksi 
"huomispäivän kaupunkiin" liittyvä hanke, jota varten suunnitellaan energiatehokkuuteen 
keskittyviä tutkimus- ja esittelyhankkeita erityisesti rakennusalalla. 
Muut neljännen TTK-puiteohjelman erityisohjelmat parantavat osaltaan välillisesti 
energiatehokkuutta: tietoteknologiat (ESPRIT), teollisuusteknologiat (IMT) ja 
liikenneteknologiat (IMT ja "huomispäivän auto"). Biomassan tuotantoon liittyvät 
42 Neuvoston päätös, tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, tutkimusta ja teknologista kehittämistä, esittely 
mukaan lukien, koskevasta energia-alan erityisohjelmasta muun kuin ydinenergian alalla (1994-1998), 
EYVL N:o L 334. 22.12.1994, s.87 
20 
toiminnat (FAIR) täydentävät horisontaalisesti JOULE-THERMIE -ohjelman erityisiä 
energia-alan toimintoja. 
Komissio on hyväksynyt ehdotuksen viidenneksi puiteohjelmaksi vuosille 1998-2000. 
Yksi suunnitelluista painopistealueista, "kehittyneet energiajärjestelmät ja -palvelut", 
pyrkii osaltaan yhteisön energiantarpeen tyydyttämiseen sekä samalla C02-päästöjen 
vähentämiseen ja kilpailukyvyn lisäämiseen edistämällä kohdennettujen hankkeiden kautta 
tehokkaiden energiajärjestelmien kehittämistä sekä tuotannossa että kulutuksessa. 
2. Ydinenergia 
Neljännessä TKK-puiteohjelmassa toteutetaan ydinfissioon liittyviä tutkimuksen ja 
teknologisen kehittämisen toimintoja, jotka koskevat reaktoriturvallisuutta, koko 
polttoainekierron varmuutta ja turvallisuutta - mukaan lukien jätteiden hallinta -
(ydinvoimalaitosten purkamista, ydinmateriaalien valvontaa ja ydinaineiden leviämisen 
estämistä sekä säteilyn terveys- ja ympäristövaikutuksia. Ionisoivan säteilyn vaikutusta 
tutkitaan lisäksi kehittämällä lääketieteellisiä sovelluksia. 
Ydinenergia-alan tutkimuksen toinen osa koskee hallittua lämpöydinfuusiota, joka on 
erittäin kiinnostava vaihtoehto, koska se on energianlähteenä käytännöllisesti katsoen 
ehtymätön43. 
43 JET-vaiheen (Joint European Torus) jälkeen koereaktori ITER (International Thermonuclear 
Experimental Reactor) on päässyt tarkasti määritellyn hankkeen vaiheeseen; sen tavoitteena on 
rauhanomaiseen käyttöön tarkoitetun fuusioenergian tieteellisen ja teknologisen toteutettavuuden 
osoittaminen. 
21 
PAATiïMïiT 
1. Tämän tiedonannon tarkoitus on lisätä yhteisön energiapolitiikan avoimuutta. Siinä 
esitetään ensimmäistä kertaa kokonaiskatsaus Euroopan yhteisön energia-alan toimiin 
mukaan lukien jäsenvaltioiden kanssa tehtävä yhteistyö ja yhteisön omat toimet. 
Tämä tiedonanto on ensimmäinen vaihe energiapolitiikan eri osa-alueiden 
perusteellisessa erittelyssä. Energiapolitiikan erityistoimien ja muiden yhteisön 
politiikkojen yhtymäkohtia on jatkossa eriteltävä vielä syvällisemmin, ja tällöin on 
otettava huomioon kunkin ohjelman erityisominaisuudet, täytäntöönpanon 
yksityiskohdat ja jäsenvaltioiden, niiden alueiden tai unionin ulkopuolisten maiden 
osallisuusaste. Nämä tekijät ovat olennaisia, kun halutaan muodostaa oikea käsitys 
rakennerahastoista tai sellaisista ohjelmista kuin PHARE, TACIS tai MEDA. 
2. Entistä suuremman avoimuuden ansiosta tästä tiedonannosta voidaan johtaa kaksi 
tulevaisuudessa mahdollisesti noudatettavaa politiikkaa koskevaa toimintaohjetta: 
• Energia-alan toimia olisi vahvistettava, jotta voitaisiin paremmin ryhtyä 
vastatoimiin näkyvissä olevan ja merkittävän tuontiriippuvuuden lisääntymisen 
suhteen samoin kuin kilpailukykyä ja ympäristön huomioon ottamista koskevien 
vaatimuksien suhteen. 
Tavoitteena on tehostaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä yhteisten energia-alan 
tavoitteiden toteuttamiseksi. 
Sekä energiapolitiikan että muiden yhteisön politiikkojen puitteissa kehitettävät 
yhteisön toimet on myös kohdennettava paremmin näiden ensisijaisten tavoitteiden 
pohjalta. 
Toteutettavien toimenpiteiden pitäisi mahdollistaa yhteisön toimien tehokkuuden 
parantaminen ja rahoitusvälineiden käytön optimoiminen edistämällä 
yhteisvaikutuksia ja yksilöimällä niitä aloja, joilla energiapoliittisia toimia olisi 
tehostettava, 
• Koska halutaan lisätä tehokkuutta, voitaisiin myös pyrkiä selkeyttämään ja 
yksinkertaistamaan asioita, täysin riippumatta siitä, sisällytetäänkö 
perustamissopimukseen erityisesti energia-alaa koskeva oikeusperusta. Yhteisön 
energiapolitiikka tarvitsee johdonmukaiset puitteet, jotta sen tärkeimmät tehtävät 
voitaisiin toteuttaa asianmukaisilla välineillä. 
Energian saannin varmuutta, kilpailukykyä - samalla kun otetaan huomioon kuluttajien 
oikeudet ja oikeutetut odotukset - ja kestävää kehitystä koskevat suuret haasteet ovat 
varsin merkittäviä Euroopan kansalaisille niin heidän elinehtojensa kuin elämän laadunkin 
kannalta. On siis aika varautua vastaamaan näihin haasteisiin ja reagoida sekä unionissa 
että sen ulkopuolella käynnissä oleviin muutoksiin. 
LIITE I 
KOKONAISKATSAUS ENERGIAPOLITIIKKAAN JA ENERGIA-ALAN TOIMIIN 
L EmBGIA-ÄLAN YHTEISTYÖ 
Tavoitteet ja toimet Toteutus /Rahoitus 
yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa 
yhteistyö eri osapuolien kanssa yhteistyöpuitteet 
neuvoa-antava komitea 
g. YHTEISÖN TOIMET 
Tavoitteet ja toimet Toteutus / Rahoitus 
1. Toimitusvarmuus ja energia-alan kansainvälinen yhteistyö 
• energian tarjonnan monipuolistaminen • Euroopan energiaperuskirja 
- suhteet energian tuottajiin/toimittajiin • kahdenväliset sopimukset 
-energialähteet • uusiutuvat energialähteet, biopolttoaineet, 
ydinenergia 
• kysyntään kohdistuvat toimenpiteet • SAVE / THERMIE 
• avustus-ja yhteistyöohjelmat • PHARE, TACIS, MEDA 
- teknisen avun ohjelmat • Aasia, Latinalainen Amerikka (ALURE), 
FED 
- eurooppalaisille tärkeimpien kysymysten huomioon • SYNERGY, Euro-Välimeri -foorumi, 
ottaminen energia-alan kansainvälisessä yhteistyössä Balkanin erityisryhmä, Kiina-EY -ryhmä 
• uusien valtioiden liittymisen valmistelu • energiapolitiikkojen yhdentäminen 
• Euroopan laajuisten verkkojen ulkosuhteisiin 
liittyvät näkökohdat 
• yhteistyö kansainvälisten järjestöjen kanssa • IEA, IAEA, Euroopan jälleenrakennus- ja 
kehityspankki, Maailmanpankki 
• kriisitoimenpiteet • olemassa olevien puitteiden mukauttaminen 
2. Energiamftj^pMen #dentäminen . 
• energia-alan sisämarkkinoiden toteuttaminen • sähkön ja kaasun sisämarkkinat 
• Euroopan laajuiset energiaverkot 
• kilpailupolitiikka 
• energian verotus 
• energiamarkkinoiden avoimuus 
• standardointi 
• myötävaikutus taloudelliseen ja sosiaaliseen . rakenne. ja koheesiorahastot 
yhteenkuuluvuuteen 
• Euroopan investointipankki, Euroopan 
• energiainvestointien rahoitus | investointirahasto, EHTY 
3. Kestävän kehityksen edistäminen energia-alalla 
• energiavarojen järkiperäinen ja tehokas käyttö • SAVE, mukaan lukien alueelliset ja paikalliset 
keskukset 
• uudet ja uusiutuvat energialähteet • uusiutuvia energialähteitä koskevat strategiat. 
ALTENER 
• energia-alan ja ympäristötavoitteiden yhteensopivuus • ilmaston muutos/auto-oil/yhteistyö 
teollisuuden kanssa CO2 -päästöjen 
vähentämiseksi 
4. Tutkimuksen ja teknologisen kemttämisen edistäminen 
• tutkimuksen ja energiatekniikan esittelemisen ja • JOULE/THERMIE/INCO 
levittämisen edistäminen 
• ydinenergiatutkimus • EURATOM 
Tl 
LHTEH 
YHTEISÖN ENERGIA-ALAN TOIMIEN PÄÄASIALLISET RAHOITUSLÄHTEET 
Ohjelma tai toimi 
A. Energiapoliittisten toimien rahoitus 
1. THERMIE (hallinta ja toteutus) 
2. SAVE n 
3. ALTENER 
4. SYNERGY 
5. Seurantalaitos 
B. Euroopan laajuisten verkkojen rahoitus - energia 
C. Energia-alan TTK 
1. JOULE 
2. THERMIE 
3. Ydinfission turvallisuus 
4. Lämpöydinfuusio 
5. Yhteinen tutkimuskeskus 
6. INCO (TTK:n ulkosuhdeosa) 
D. Rakennerahastot 
1. Yhteisön tukipuitteet 
2. Yhteisön aloitteet (INTERREG,REGIS) 
E. Kansainvälisen yhteistyön rahoittaminen 
1. PHARE (Keski-Eurooppa) 
2. TACIS (IVY-maat ja Mongolia) 
3. MEDA (Välimeren maat) 
4. Aasian kehitysmaat 
5. Latinalaisen Amerikan kehitysmaat (ALURE 
mukaan lukien) 
6. Euroopan kehitysrahasto 
7. SYNERGY 
8. Ympäristöpolitiikan ulkosuhteita koskeva osa 
F. EURATOMIN turvavalvonta 
G. Kivihiiliteollisuuden EHTY-tuet 
1. Uudelleensopeuttamistuet 
2. Tutkimustuet 
3. Kivihiilialan sosiaaliset näkökohdat 
H. Euroopan investointipankin lainat 
1. Euroopan unionille 
2. Unionin ulkopuolisille maille 
/. EHTY-lainat 
J. EURATOM-lainat 
K Euroopan investointirahaston takuut 
1. Euroopan unionille 
2. Unionin ulkopuolisille maille Ajanjakso 
1995-1998 
1996-2000 
1993-1997 
1997 
1997 
1995-1999 
1995-1998 
1995-1998 
1995 -1998 
1995-1998 
1995 - 1998 
1995-1996 
1994-1999 
1994- 1999 
1994-1996 
1994-1996 
1995-1999 
1994-1996 
1994- 1996 
1995- 1996 
1997 
1994-1998 
1997 
1994- 1996 
1994-1996 
1994-1996 
1996 
1996 
1996 
1996 
1996 
1996 Energia-aLan 
toitnictL määrärahat 
(jäljempänä osa C.2) 
45 
40 
7 
2 
112 
464 
566 
170,5 
846 
312,5 
30 
2500 
534 
158,7 
415,4 
p.m. 
20 
28,5 
18,2 
(katso edellä kohta 
A.4) 
4,6 
15,8 
164,7 
69,6 
103,2 
4975 
702,4 
97,3 
p.m. 
88 
182 3 i 
(a)(b) 
(a)(c) 
(e) 
(h) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(0 
(a) 
(d) 
(d) 
(g) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) : 
(d) 
(d) 
a) Kyseisessä monivuotisessa ohjelmassa määrätty viitteellinen määräraha 
b) Neuvosto tarkastelee vuonna 1997 vuosille 1998 - 2000 hyväksytyssä rahoitusohjeessa mainittua 
määrärahaa komission ehdotuksesta. 
c) Komissio on hyväksynyt ehdotuksen ALTENER II -ohjelmaksi (1998 - 2002), jonka talousarvio on 30 
miljoonaa ecua vuosille 1988 - 1999. 
d) Koko kaudelle osoitetut määrärahat vuoden kestävien toimien pohjalta 
e) Neuvostossa on päästy sopimukseen oikeusperustasta SYNERGY-ohjelmalle vuodeksi 1997 sekä 6,9 
miljoonan ecun talousarviosta. Vuoden 1993 ja vuoden 1996 välillä on tämän tyypin toimiin osoitettu yhteensä 
38,8 miljoonaa ecua. 
f) Yhteisön tuen puitteissa suunniteltuihin toimiin osoitettu määräraha energia-alalla tavoitteen 1 piiriin 
kuuluvilla alueilla 
g) Ei alakohtaista jakoa; tähän mennessä ei ole tehty sitoumuksia. 
h) Euroopan laajuisille energiaverkoille sovittu ohjeellinen määräraha, joka sisältyy kaikille Euroopan 
laajuisille verkoille (liikenne, energia, televiestintä) esitettyihin 2,345 miljoonan ecun kokonaisviitesummaan 
'I2. 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 167 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 12 
Luetteloflumero : CB-CO-97-171-FI-C 
ISBN 92-78-18986-3 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg