Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus jätteiden siirroista /* KOM/2003/0379 lopull. - COD 2003/0139 */





Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jätteiden siirroista (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jätteiden siirroista PERUSTELUT 1. JOHDANTO 2. UUDELLEENTARKASTELUN TAUSTA 3. OIKEUSPERUSTA 4. EHDOTETUN ASETUKSEN TAVOITTEET JA PÄÄPIIRTEET 4.1. Tavoitteet 4.2. Pääpiirteet 4.2.1. Ehdotetun asetuksen yleiset menettelyt 4.2.2. Asetuksen rakenteeseen tehdyt tärkeimmät muutokset 4.2.3. Soveltamisalaa ja määritelmiä koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - I osasto 4.2.4. Yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - II osasto 4.2.5. Jäsenvaltioiden sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - III osasto 4.2.6. Tärkeimmät muutokset ja selvennykset, jotka koskevat jätteiden vientiä yhteisöstä ja jätteiden tuontia yhteisöön - IV, V ja VI osasto 4.2.7. Muita säännöksiä koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - VII osasto 5. YMPÄRISTÖNÄKÖKOHDAT 6. TALOUDELLISET NÄKÖKOHDAT 7. SISÄMARKKINANÄKÖKOHDAT 8. KANSAINVÄLISET NÄKÖKOHDAT 9. KAUPPAPOLIITTISET NÄKÖKOHDAT 10. TOISSIJAISUUS JA SUHTEELLISUUS 11. INTRESSIPIIRIEN KUULEMINEN 12. LIITTEET EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jätteiden siirroista I OSASTO SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT II OSASTO JÄTTEIDEN SIIRROT JÄSENVALTIOIDEN VÄLILLÄ YHTEISÖN SISÄLLÄ TAI SITEN, ETTÄ KAUTTAKULKU TAPAHTUU KOLMANSIEN MAIDEN KAUTTA III OSASTO JÄTTEIDEN SIIRROT JÄSENVALTIOIDEN SISÄLLÄ IV OSASTO JÄTTEIDEN VIENTI YHTEISÖSTÄ KOLMANSIIN MAIHIN V OSASTO JÄTTEIDEN TUONTI YHTEISÖÖN KOLMANSISTA MAISTA VI OSASTO JÄTTEIDEN SIIRTÄMINEN KOLMANSISTA MAISTA KOLMANSIIN MAIHIN YHTEISÖN KAUTTA VII OSASTO MUUT SÄÄNNÖKSET LIITE IA 104 LIITE IB 107 LIITE II 110 LIITE III 114 LIITE IV 117 LIITE IVA 120 LIITE V 121 LIITE VI 183 LIITE VII 184 LIITE VIII 185 LIITE IX 186 LIITE X 187 PERUSTELUT 1. JOHDANTO Yhteisössä säädettiin jätteiden siirtojen valvontaa ja tarkastuksia koskevista toimenpiteistä 6. joulukuuta 1984 annetussa neuvoston direktiivissä 84/631/ETY [1]. Direktiivi tuli voimaan 1. lokakuuta 1985, ja sitä sovellettiin vaarallisten jätteiden siirtoihin. Direktiivissä säädettiin, että jätteiden siirroista oli tehtävä asianomaisille maille ennakkoilmoitus, jonka myötä niille annettiin mahdollisuus vastustaa tiettyä siirtoa. [1] EYVL L 326, 13.12.1984, s. 31. Direktiiviä 84/631/ETY muutettiin 12. kesäkuuta 1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/279/ETY [2], johon oli lisätty säännöksiä yhteisöstä vietävien jätteiden seurannan parantamiseksi. Tämän jälkeen komissio teki mainittuihin direktiiveihin useita teknisiä muutoksia asianmukaista komiteamenettelyä noudattaen [3]. [2] EYVL L 181, 4.7.1986, s. 13. [3] 6.12.1984 annettuun neuvoston direktiiviin 84/631/ETY tehdyt muutokset: komission direktiivi 85/469/ETY, 22.7.1985 (EYVL L 272, 12.10.1985, s. 1) ja neuvoston direktiivi 86/121/ETY, 8.4.1986 (EYVL L 100, 16.4.1986, s. 20). 12.6.1986 annettuun neuvoston direktiiviin 86/279/ETY tehdyt muutokset: komission direktiivi 87/112/ETY, 23.12.1986 (EYVL L 48, 17.2.1987, s. 31). Baselin yleissopimuksen ja OECD:n yhteydessä tapahtuneen kansainvälisen kehityksen johdosta komissio antoi vuonna 1990 ehdotuksen [4], josta tuli nykyisin voimassa oleva 1. helmikuuta 1993 annettu jätteensiirtoasetus 259/93/ETY. Koska haluttiin varmistaa, että sääntelyä alettaisiin soveltaa samaan aikaan ja johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, katsottiin tarpeelliseksi antaa direktiivin sijasta asetus. Näin ollen vuonna 1984 ja 1986 annettujen direktiivien täytäntöönpano ja saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä viivästyi huomattavasti, ja joissakin jäsenvaltioissa niitä ei pantu täytäntöön lainkaan. [4] KOM(96) 415 lopullinen, 26.10.1990. Vuonna 1993 annettu asetus tuli voimaan 9. helmikuuta 1993, ja sitä alettiin soveltaa 6. toukokuuta 1994 alkaen. Tämän jälkeen asetukseen on tehty teknisiä muutoksia asianmukaista komiteamenettelyä noudattaen [5]. [5] Muutokset ovat seuraavat: 2. UUDELLEENTARKASTELUN TAUSTA Oikeudellinen velvollisuus Vuonna 1993 annetun asetuksen peruspilareita ovat vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvonnasta 22. maaliskuuta 1989 tehty Baselin yleissopimus, sellaisena kuin se on muutettuna [6], ja hyödynnettävien jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen valvonnasta tehty OECD:n päätös C(92)39/lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna. [6] Neuvosto hyväksyi 1. helmikuuta 1993 Baselin yleissopimuksen yhteisön puolesta, ks. neuvoston päätös 93/98/ETY (EYVL L 39, 16.2.1993, s. 1). Baselin yleissopimukseen hiljattain tehdyt muutokset ja erityisesti kahden yksityiskohtaisen jäteluettelon vahvistaminen marraskuussa 1998 yleissopimuksen uusiksi liitteiksi VIII ja IX antoi OECD:lle sysäyksen tarkistaa sen vuonna 1992 tekemää päätöstä jäteluetteloiden ja joidenkin muiden vaatimusten yhdenmukaistamiseksi Baselin yleissopimuksen kanssa. Tämän tarkistuksen tuloksena vahvistettiin 14. kesäkuuta 2001 OECD:n neuvoston päätös C(2001)107 [7]. Jotta tämä muutettu päätös voitiin saattaa osaksi yhteisön lainsäädäntöä, vuonna 1993 annettua asetusta oli tarkasteltava uudelleen. [7] OECD:n neuvoston päätös C(2001)107/lopullinen hyödynnettävien jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen valvonnasta tehdyn päätöksen C(92)39/lopullinen muuttamisesta. OECD:n neuvosto hyväksyi 28. helmikuuta 2002 kyseisen päätöksen lisäyksen C(2001)107/ADD1, joka sisältää ilmoitus- ja siirtoasiakirjat sekä niiden täyttöohjeet. Tämä lisäys sisällytettiin päätökseen liitteessä 8 olevaksi C osaksi, ja päätöksen täydellinen versio julkaistiin toukokuussa 2002 numerolla C(2001)107/LOPULLINEN. Neuvoston päätelmissä [8], joissa annetaan jäsenvaltioille valtuutus äänestää yhteisön puolesta OECD:n asiakirjaan C(2001)107 sisältyvän OECD:n tarkistusehdotuksen hyväksymisestä, todetaan, että kyseisestä päätöksestä tulee jäsenvaltioissa ja yhteisössä sitova vasta sitten, kun tarpeelliset yhteisön menettelyt on toteutettu. Näin ollen yhteisöllä on oikeudellinen velvollisuus tarkastella nykyisin voimassa olevaa vuoden 1993 asetusta uudelleen, jotta OECD:n päätös saatettaisiin osaksi yhteisön lainsäädäntöä [9]. [8] Ks. neuvoston päätelmät 1.6.2001 vahvistetussa asiakirjassa 9458/01. [9] Lisäksi 1.6.2001 annetuissa neuvoston päätelmissä todetaan, että kun tarpeelliset yhteisön menettelyt on toteutettu, komissio antaa OECD:lle ilmoituksen siitä, että OECD:n vuonna 2001 tekemän päätöksen soveltamiseksi tarvittavat yhteisön menettelyt on toteutettu. Mahdollisuus parantaa asetusta Aina siitä lähtien, kun neuvoston asetus (ETY) N:o 259/93 tuli voimaan, sen soveltamisessa, hallinnoinnissa ja soveltamisen valvonnassa on havaittu useita ongelmia. Ongelmista on keskusteltu jäsenvaltioiden ja eri intressipiirien kanssa vuodesta 1999 lähtien, ja näiden keskustelujen perusteella on katsottu tarpeelliseksi tarkastella asetusta uudelleen. Oikeudellisen velvollisuuden kannalta välttämätön uudelleentarkastelu antaa mahdollisuuden myös puuttua muihin kysymyksiin kuin niihin, jotka liittyvät suoraan OECD:n muutetun päätöksen saattamiseen osaksi yhteisön lainsäädäntöä, ja samalla on mahdollista pyrkiä parantamaan näiden kysymysten oikeudellista selkeyttä. Lisäksi komission aikomuksena on ollut jätteiden siirtoihin sovellettavan sääntelyn yleinen yhdenmukaistaminen mahdollisimman suuressa määrin vaarantamatta kuitenkaan ympäristön suojelun kokonaistavoitteen toteutumista. Baselin yleissopimuksen määräysten ja periaatteiden saattaminen osaksi yhteisön lainsäädäntöä on näin ollen myös yksi ehdotetun asetuksen prioriteeteista. Lisäksi asetusta on yksinkertaistettu ja sen rakennetta on muutettu, jotta siihen sisältyvät velvoitteet kävisivät loogisemmin ilmi ja jotta se yleensä ottaen olisi selkeämpi. 3. OIKEUSPERUSTA Vuonna 1993 annetun asetuksen pääasiallinen tavoite on ympäristön suojeleminen. Tämä päätavoite on säilytetty uudessa ehdotuksessa, jonka oikeusperusta näin ollen on ympäristöön liittyvä EY:n perustamissopimuksen 175 artikla. Tämä on johdonmukaista sen kanssa, että neuvosto päätti käyttää neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 perustana 130 s artiklaa (nykyinen 175 artikla), ja tuomioistuimen asiassa C-187/93 antaman tuomion kanssa, jossa vahvistettiin, että asetuksen oikea oikeusperusta on 130 s artikla eikä 100 artikla (nykyinen 94 artikla, joka liittyy sisämarkkinoihin). Kuitenkin IV, V ja VI osastojen säännösten osalta (jotka koskevat jätteiden vientiä yhteisöstä, jätteiden tuontia yhteisöön ja kolmansista maista kolmansiin maihin siirrettävien jätteiden kauttakulkua yhteisössä) voidaan väittää, että niillä on yleinen ympäristöä koskeva tavoite ja että ne lisäksi koskevat kansainvälistä kauppaa. Näin ollen ympäristöä koskevia sääntöjä sovelletaan kauppajärjestelmään, ja ne ovat siis kauppajärjestelmään kytköksissä. Näin ollen näiden kolmen osaston säännösten oikeusperustana on EY:n perustamissopimuksen 133 artikla. 4. EHDOTETUN ASETUKSEN TAVOITTEET JA PÄÄPIIRTEET 4.1. Tavoitteet Kuten kohdassa 2 jo mainittiin, ehdotetulla asetuksella on neljä päätavoitetta: - OECD:n neuvoston 14. kesäkuuta 2001 tekemän päätöksen C(2001)107 saattaminen osaksi yhteisön lainsäädäntöä; - vuonna 1993 annetun asetuksen soveltamisessa, hallinnoinnissa ja soveltamisen valvonnassa ilmenneiden ongelmien käsittely ja oikeudellisen selkeyden parantaminen; - sääntelyn yleinen yhdenmukaistaminen maan rajan ylittävien jätteiden siirtojen alalla; - asetuksen artikloiden selkeämpi rakenne. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi uudelleentarkastelun yhteydessä on muutettu useita neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 jaksoja ja näkökohtia. Muutoksia ovat muun muassa seuraavat: - rakenteeseen tehdyt muutokset; - määritelmiin tehdyt muutokset ja selvennykset sekä soveltamisalan selkeyttäminen (I osasto); - muutokset ja selvennykset menettelyihin, joita sovelletaan jätteiden siirtoihin (II-VI osastot): - jäsenvaltioiden välillä (II osasto); - jäsenvaltioiden sisällä (III osasto); - kun jätteitä viedään yhteisöstä ja kun niitä tuodaan yhteisöön (IV, V ja VI osastot); - asetuksen muihin säännöksiin tehdyn muutokset (VII osasto). 4.2. Pääpiirteet 4.2.1. Ehdotetun asetuksen yleiset menettelyt Menettelyjen ehdotetut pääpiirteet ovat seuraavat: Jätteiden siirroissa on noudatettava eri menettelyjä ja valvontajärjestelmiä siirrettävän jätetyypin perusteella ja sen perusteella, mitä käsittelymenetelmää jätteeseen sovelletaan sen vastaanottopaikassa. Näin ollen jätteiden siirtoihin sovelletaan eri tasoisia valvontamenettelyjä sen mukaan, millaisen riskin jäte ja sen käsittely eli hyödyntäminen tai huolehtiminen aiheuttaa. Kirjallinen ennakkoilmoitus- ja -hyväksyntämenettely: Kirjallista ennakkoilmoitus- ja -hyväksyntämenettelyä sovelletaan kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin sekä hyödynnettäviksi tarkoitettujen vaarallisten ja puolivaarallisten jätteiden siirtoihin. Kun jätteen tuottaja tai kerääjä - ilmoituksen tekijä - aikoo siirtää liitteessä IV lueteltuja vaarallisia tai puolivaarallisia jätteitä hyödyntämistä tai huolehtimista varten tai liitteessä III lueteltuja vaarattomia jätteitä huolehtimista varten, hänen on toimitettava kirjallinen ennakkoilmoitus lähettävälle toimivaltaiselle viranomaiselle. Ilmoituksen tekijä tekee ilmoituksen täyttämällä ilmoitus- ja siirtoasiakirjat ja toimittaa niiden myötä ne tiedot ja asiakirjat, joita tarvitaan, jotta ilmoitettu jätteen siirto voidaan arvioida. Ilmoituksen tekemisen aikaan ilmoituksen tekijän on myös tehtävä jätteen vastaanottajan kanssa sopimus ilmoitetun jätteen hyödyntämisestä tai huolehtimisesta sekä hankittava vakuus tai vakuutus, joka kattaa siirron siihen saakka kun hyödyntäminen tai huolehtiminen on suoritettu. Saatuaan asianmukaisesti täytetyn ilmoituksen, lähettävä toimivaltainen viranomainen toimittaa siitä jäljennökset muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle sekä ilmoittaa jäljennösten toimittamisesta ilmoituksen tekijälle. Lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tämä kolmen työpäivän kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta. Kun vastaanottava toimivaltainen viranomainen saa lähettävältä toimivaltaiselta viranomaiselta jäljennöksen ilmoituksesta ja jos se katsoo, että ilmoitus on asianmukaisesti tehty, se lähettää ilmoituksen tekijälle vastaanottovahvistuksen. Tämän vastaanottovahvistuksen lähettämisestä alkaa 30 päivän määräaika, jonka kuluessa vastaanottavan, lähettävän ja kauttakulkumaan toimivaltaisen viranomaisen on joko hyväksyttävä ilmoitettu jätteiden siirto tai esitettävä sitä koskeva vastalause. Käsitteet 'asianmukaisesti täytetty' ja 'asianmukaisesti tehty' määritellään yksityiskohtaisesti asetuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa. Vastaanottavan ja lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on annettava jätteen siirtoa koskeva hyväksyntänsä ilmoituksen tekijälle kirjallisena. Sen sijaan kauttakulkumaan toimivaltainen viranomainen voi antaa hiljaisen hyväksynnän. Tämä tarkoittaa sitä, että sen voidaan katsoa antaneen hyväksyntänsä, jos se ei ole esittänyt vastalausettaan mainitussa 30 päivän määräajassa. Siirto voi alkaa vasta sitten, kun ilmoituksen tekijä on saanut: 1) kirjallisen hyväksynnän lähettävältä toimivaltaiselta viranomaiselta, 2) kirjallisen hyväksynnän vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta ja 3) kirjallisen hyväksynnän kauttakulkumaan toimivaltaiselta viranomaiselta, tai kun 30 päivän määräaika on kulunut umpeen, jolloin viranomaisen voidaan katsoa antaneen hiljaisen hyväksynnän. Siirrettävän jätteen mukana on oltava jäljennös ilmoitus- ja siirtoasiakirjasta sekä jäljennökset toimivaltaisten viranomaisten antamista hyväksynnöistä. Kuten jäljempänä todetaan, tätä menettelyä ehdotetaan käytettäväksi myös silloin, kun jätteitä tuodaan yhteisöön ja kun niitä viedään yhteisöstä, kuitenkin ottaen huomioon muutokset, joita Baselin yleissopimuksen velvoitteiden täyttäminen vaatii. Yleiset tietojen antamista koskevat vaatimukset: Liitteessä III lueteltujen tarkoitettujen vaarattomien ja hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin ei sovelleta kirjallista ennakkoilmoitusmenettelyä. Tällaisiin siirtoihin sovelletaan ainoastaan yleistä tietojen antamista koskevaa vaatimusta, jonka mukaan jätteiden mukana on oltava tietyt tiedot ja asiakirjat. Siirron järjestäjän ja jätteen vastaanottajan on kuitenkin tehtävä sopimus, joka koskee siirrettävän jätteen hyödyntämistä, ja siirrettävien jätteiden mukana on oltava todiste tämän sopimuksen tekemisestä. On huomattava, että kun liitteessä III lueteltuja vaarattomia jätteitä siirretään hyödynnettäviksi maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, sovelletaan edelleenkin erillistä järjestelmää, josta säädetään 38 artiklassa (ks. kohta 4.2.6.) 4.2.2. Asetuksen rakenteeseen tehdyt tärkeimmät muutokset Ehdotetun asetuksen rakenne on pohjimmiltaan sama kuin vuonna 1993 annetussa asetuksessa. Asetus on jätteen vastaanottopaikan perusteella jaettu seuraaviin osastoihin: II osasto: Jätteiden siirrot jäsenvaltioiden välillä yhteisön sisällä tai siten, että kauttakulku tapahtuu kolmansien maiden kautta III osasto: Jätteiden siirrot jäsenvaltioiden sisällä IV osasto: Jätteiden vienti yhteisöstä kolmansiin maihin V osasto: Jätteiden tuonti yhteisöön kolmansista maista VI osasto: Jätteiden siirtäminen kolmansista maista kolmansiin maihin yhteisön kautta VII osasto: Muut säännökset Tärkein muutos on se, että kaikki nykyisen asetuksen VII osastossa 'Yhteiset säännökset' olevat artiklat ja jotkin nykyisen asetuksen VIII osastossa 'Muut säännökset' olevista artikloista on siirretty jätteiden siirtoja yhteisön sisällä koskevaan II osastoon. Tämä oli mahdollista, koska säännösten logiikkaa on yhteisöstä tapahtuvan jätteiden viennin ja yhteisöön tapahtuvan jätteiden tuonnin osalta muutettu siten, että tällaisissa tapauksissa voidaan soveltaa II osaston säännöksiä soveltuvin osin (ks. kohta 4.2.6.) ja tietyin muutoksin ja lisäyksin, joita Baselin yleissopimuksen vaatimusten noudattaminen edellyttää. Näin ollen erityinen yleisiä (menettely)säännöksiä sisältävä osasto ei ollut enää tarpeen. Ehdotetun asetuksen yleinen logiikka on, että II osastossa olevat yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat säännökset muodostavat asetuksen perustan. Tästä syystä II osasto sisältää myös yleiset säännökset. II osasto sisältää kuusi lukua: 1 luku - Kirjallinen ennakkoilmoitus ja -hyväksyntä 2 luku - Yleiset tietojen antamista koskevat vaatimukset 3 luku - Yleiset vaatimukset 4 luku - Jätteen takaisin ottamista koskevat velvollisuudet 5 luku - Yleiset hallinnolliset säännökset ja 6 luku - Jätteiden siirrot yhteisön sisällä siten, että kauttakulku tapahtuu kolmansien maiden kautta. IV ja V osasto sisältävät kumpikin kolme lukua: 1 luku - Huolehdittavaksi tarkoitettu jäte 2 luku - Hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte 3 luku - Yleiset säännökset. VII osasto sisältää säännöksiä, joilla ei ole merkitystä menettelyjä koskevan asetuksen osan kannalta. Kyseisen osaston 1 luku sisältää muita jäsenvaltioihin liittyviä säädöksiä, jotka koskevat soveltamisen valvontaa, raportointia, kansainvälistä yhteistyötä sekä asetuksessa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten, yhteyshenkilöiden ja tullitoimipaikkojen nimeämistä. 2 luku puolestaan sisältää muita säännöksiä, jotka koskevat yhteyshenkilöiden kokouksia, liitteiden muuttamista, lisätoimenpiteitä, kumottavia säädöksiä, siirtymäjärjestelyjä sekä asetuksen voimaantuloa ja soveltamista. 4.2.3. Soveltamisalaa ja määritelmiä koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - I osasto 1. Soveltamisala: 1 artiklaa on lyhennetty, ja säännökset, jotka eivät suoranaisesti liity soveltamisalaan, on siirretty asianomaisiin artikloihin. Kyseisen artiklan 4 kohdassa selvennetään, että Etelämantereelta tehtäviin, yhteisön kautta kulkeviin jätteiden siirtoihin sovelletaan Baselin yleissopimuksen mukaisia vientikieltoja sellaisina kuin niistä säädetään ehdotetussa asetuksessa (ks. kohdan 4.2.6. 2 alakohta). Nykyisen asetuksen 259/93 1 artiklan c ja d alakohta, joka koskee poikkeustapauksia liitteessä II (ehdotetun asetuksen liite III) lueteltujen vaarattomien jätteiden valvontaan nähden, on siirretty ehdotetun asetuksen (uuteen) 3 artiklaan, joka on johdanto asetuksen yleisiin menettelyihin. Lisäksi asetuksen soveltamisalaa on selkeytetty liitteessä III lueteltujen jätteiden osalta. 2. Määritelmät: Termejä 'ilmoituksen tekijä', 'vastaanottaja', 'lähettäminen' ja 'vastaanottaminen' ei ole yhdenmukaistettu Baselin yleissopimuksessa ja vuonna 2001 tehdyssä OECD:n päätöksessä käytetyn vastaavan terminologian ('viejä', 'tuoja', 'vienti' ja 'tuonti') kanssa. Terminologian yhdenmukaistamisen seurauksena yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevissa säännöksissä olisi käytettävä eri terminologiaa kuin säännöksissä, jotka koskevat jätteiden tuontia yhteisöön ja vientiä yhteisöstä. Samasta syystä englanninkielisessä tekstissä on myös säilytetty termi 'shipment' (terminologiaero ei koske suomenkielistä versiota). Ehdotetussa asetuksessa on useita uusia määritelmiä: 'vaarallinen jäte', 'jäteseos', 'ympäristön kannalta järkevä jätehuolto', jätteen 'tuottaja', 'haltija' ja 'kerääjä', 'ilmoitusasiakirja' ja 'siirtoasiakirja', 'toimivaltainen viranomainen', 'merentakaiset maat ja alueet', 'yhteisön vientitullitoimipaikka', 'yhteisön poistumistullitoimipaikka' ja 'yhteisön saapumistullitoimipaikka' sekä 'yhteisö', 'tuonti' ja 'maan rajat ylittävä siirto'. Ehdotetussa asetuksessa ehdotetaan yleisen 'toimivaltaisen viranomaisen' määritelmän muuttamista ja sen yhdenmukaistamista Baselin yleissopimuksen määritelmien kanssa muun muassa niiden kysymysten huomioon ottamiseksi, jotka liittyvät jäsenvaltioiden armeijoiden sotilastoiminnassa syntyvän jätteen takaisin tuontiin yhteisöön. Näin ollen tapauksissa, joissa toimivaltaista viranomaista ei ole nimetty, sellaisena toimii sen valtion tai alueen sääntelyviranomainen, jonka lainkäyttövallan alaisuuteen maan rajan ylittävät jätteiden siirrot kuuluvat. Tällainen viranomainen voi olla myös sotilasviranomainen. Ehdotettuun asetukseen on lisätty 'ympäristön kannalta järkevän jätehuollon' määritelmä. Se heijastaa Baselin yleissopimuksen määritelmää, ja sen käyttö liittyy yhteisöstä vietäviin ja yhteisöön tuotaviin jätteisiin. Yhteisön sisäisiin jätteiden siirtoihin sovelletaan tavoitetta, jonka mukaan on varmistettava, että jätteiden hyödyntäminen tai huolehtiminen tapahtuu ihmisten terveyttä vaarantamatta aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle, kuten direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna [10], 4 artiklassa vaaditaan. [10] EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39. Lisäksi on huomattava, että 'ilmoituksen tekijän' määritelmä on siirretty muiden määritelmien joukosta 4 artiklaan, ja sitä on täsmennetty. Ehdotetun asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa ehdotetaan, että kolme ensimmäistä ilmoituksen tekijöiden ryhmää - jätteen alkuperäinen tuottaja, uusi tuottaja ja (eri lähteistä peräisin olevien pienten jätemäärien) kerääjä - asetetaan ilmoituksen tekijöiden keskinäisessä arvojärjestyksessä samanarvoisiksi. Näin ollen ilmoittaja on: a) henkilö, jonka toiminta on tuottanut jätteen, tai b) henkilö, jolle on myönnetty lupa suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muuta toimintaa, joka muuttaa jätteen ominaislaatua tai koostumusta ennen sen siirtoa, tai c) kerääjä, jolle on myönnetty lupa ja joka on koonnut siirrettävän jätteen useista eri lähteistä peräisin olevista pienistä määristä samantyyppistä jätettä. Ainoastaan silloin, kun nämä henkilöt eivät ole tiedossa, ovat maksukyvyttömiä tai eivät ole käytettävissä, ilmoituksen voi tehdä kerääjä, jolle on myönnetty lupa, tai rekisteröity jälleenmyyjä tai välittäjä. Ilmoituksen tekijöiden arvojärjestyksessä viimeisenä on jätteen haltija. 4.2.4. Yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - II osasto Asetuksen tärkeimmät säännökset on sisällytetty II osastoon. Kuten edellä on mainittu, tämä muutos on tehty, koska kyseisiä säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin sekä tietyin muutoksin ja lisäyksin jätteiden vientiin yhteisöstä ja jätteiden tuontiin yhteisöön ja koska noin 79 prosenttia kaikista jäsenvaltioihin liittyvistä jätteiden siirroista tehdään jäsenvaltioiden välillä yhteisön sisällä [11]. [11] Määrä perustuu jäsenvaltioiden antamiin tietoihin vaarallisten jätteiden siirroista vuosina 1997-1999. Noin 15 prosenttia jätteiden siirroista tehdään EFTA-maista ja EFTA-maiden ja jäsenvaltioiden välillä. Noin 7 prosenttia siirroista on OECD-maiden ja jäsenvaltioiden ja muiden maiden välisiä. Ehdotetun asetuksen tärkeimmät muutokset vuonna 1993 annettuun asetukseen verrattuna ovat seuraavat: 1. Jäteluettelot: Luettelojen määrää on vähennetty kolmesta kahteen. Nykyisin voimassa olevat luettelot heijastavat vuonna 1992 tehdyn OECD:n päätöksen luetteloita. Niissä jätetyypit luokitellaan seuraavasti: - Liitteessä II luetellut vaarattomat jätteet / vihreän luettelon jätteet - Liitteessä III luetellut puolivaaralliset jätteet / keltaisen luettelon jätteet - Liitteessä IV luetellut vaaralliset jätteet / punaisen luettelon jätteet. Vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen mukaisesti ehdotetaan, että nykyiset liitteet III ja IV yhdistetään yhdeksi liitteeksi (liite IV) ja nykyinen liite II muutetaan liitteeksi III. Niin ikään vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen mukaisesti ehdotetaan, että Baselin yleissopimuksen liitteet II ja VIII sisällytetään ehdotetun asetuksen liitteeseen IV ja Baselin yleissopimuksen liite IX sisällytetään asetuksen liitteeseen III. Baselin yleissopimuksen liitteessä II luetellaan 'erityistä huomiota vaativien jätteiden luokat', liitteessä VIII vaaralliset jätteet ja liitteessä IX vaarattomat jätteet. 2. Menettelyt: Sovellettavien menettelyjen määrää on vastaavasti vähennetty kolmesta kahteen. Vuonna 1993 annetussa asetuksessa säädetään kolmesta menettelystä, joiden soveltaminen määräytyy sen mukaan, missä luettelossa jäte on mainittu ja mikä on ilmoitetun jätteen vastaanottopaikka. - Liitteessä II lueteltuihin vaarattomiin, hyödynnettäviksi tarkoitettuihin jätteisiin sovelletaan ainoastaan vaatimusta, jonka mukaan jätteitä siirrettäessä niiden mukana on oltava tietyt tiedot. - Liitteessä III lueteltuihin puolivaarallisiin, hyödynnettäviksi tarkoitettuihin jätteisiin sovelletaan menettelyä, jossa on annettava ennakkoilmoitus ja saatava hiljainen hyväksyntä. - Liitteessä IV lueteltuihin vaarallisiin, hyödynnettäviksi tarkoitettuihin jätteisiin, joita ei mainita missään luettelossa, ja kaikkiin huolehdittaviksi tarkoitettuihin jätteisiin sovelletaan menettelyä, jossa on annettava ennakkoilmoitus ja saatava kirjallinen hyväksyntä. Asetuksen yksinkertaistamiseksi ehdotetaan menettelyjen määrän vähentämistä kahteen. Toinen menettely sisältää vaatimuksen antaa tietoja, ja sitä sovelletaan liitteessä III lueteltuihin, hyödynnettäviksi tarkoitettuihin jätteisiin [12]. Toinen menettely puolestaan sisältää ennakkoilmoituksen ja kirjallisen hyväksynnän antamisen, ja sitä sovelletaan kaikkien muiden jätteiden siirtoihin, toisin sanoen kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden ja liitteessä IV lueteltujen, hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden osalta. Kauttakulkumaan toimivaltaisen viranomaisen antama hiljainen hyväksyntä kuitenkin sallitaan. [12] Voidaan kysyä, onko vaatimuksessa, jonka mukaan liitteessä III lueteltuja jätteitä siirrettäessä jätteiden mukana on oltava tietyt tiedot, varsinaisesti kyse menettelystä. Koska kuitenkin OECD:n päätöksessä käytetään ehdotetun asetuksen liitteessä III (vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen liite 3) lueteltujen jätteiden siirtojen suhteen nimitystä 'vihreä valvontamenettely' ja koska käsitettä on helpompi ja selkeämpi tarkastella menettelynä, katsotaan, että tietojen mukaan liittämistä koskevasta vaatimuksesta on asianmukaista käyttää nimitystä 'menettely'. Joissakin yhteyksissä käytetään nimitystä 'tavanomainen liiketoimi'. Tässä kohdin ehdotettu asetus ei noudata vuonna 2001 tehtyä OECD:n päätöstä, jonka mukaan on annettava hiljainen hyväksyntä ja jonka mukaan kirjallinen hyväksyntä on mahdollinen, jos kyseessä ovat liitteessä IV luetellut vaaralliset ja puolivaaralliset hyödynnettäviksi tarkoitetut jätteet (keltaisen luettelon jätteet - keltainen valvontamenettely). Koska vaarallisten jätteiden (punainen) luettelo ja puolivaarallisten jätteiden (keltainen) luettelo on yhdistetty, nykyisin vaarallisiin jätteisiin sovellettava ennakkoilmoituksen ja kirjallisen hyväksynnän menettely (punaisen luettelon jätteet - punainen valvontamenettely) on poistettu vuonna 2001 tehdystä OECD:n päätöksestä. On kuitenkin huomattava, että OECD:n päätös koskee ainoastaan hyödynnettäviksi tarkoitettuja jätteitä. Siihen, ettei mainittua OECD:n päätöstä tässä kohdin noudateta, vaan sen sijaan vaaditaan kirjallinen hyväksyntä, on useita syitä. Ensinnäkään ei ole ympäristönäkökohtien kannalta asianmukaista sallia vastaanottavan ja lähettävän toimivaltaisen viranomaisen taholta hiljaista hyväksyntää, kun kyseessä ovat kaikentyyppiset vaaralliset jätteet, jotka luetellaan ehdotetun asetuksen liitteessä IV. Lisäksi Baselin yleissopimuksessa vaaditaan kirjallinen hyväksyntä vaarallisten jätteiden siirtoihin kaikilta asianomaisilta toimivaltaisilta viranomaisilta. Lisäksi menettelyn yksinkertaistamisesta saatavat hyödyt menettäisivät merkityksensä. Jos nimittäin hiljainen hyväksyntä sallittaisiin hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirtojen osalta, kirjallinen hyväksyntä vaadittaisiin edelleen kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtojen osalta. Lisäksi kirjallinen hyväksyntä on oikeudellisen selkeyden vuoksi kaikkien etujen mukaista, ja näin ollen se on selvästi parempi valvonnan ja menettelyn soveltamisen seurannan näkökulmasta. Ehdotetussa asetuksessa yksinkertaistetut yleiset menettelyt ovat tiivistettyinä seuraavat: - Liitteessä III lueteltuja vaarattomia, hyödynnettäviksi tarkoitettuja jätteitä siirrettäessä niiden mukana on oltava tietyt tiedot. - Kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden, vaarallisten ja liitteessä IV lueteltujen puolivaarallisten jätteiden sekä hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden, joita ei mainita missään luettelossa, siirroista on tehtävä ennakkoilmoitus ja niitä varten on saatava kirjallinen hyväksyntä (kauttakulkumaan antama hyväksyntä voi olla hiljainen). 3. Toimivaltaisten viranomaisten erikseen antamat hyväksynnät: Ehdotetun asetuksen mukaan toimivaltaiset viranomaiset antavat kukin erikseen hyväksyntänsä 30 päivän määräajassa. Kuten edellä kohdassa 2 todetaan, ehdotetussa asetuksessa ei noudateta vuonna 2001 tehtyä OECD:n päätöstä hiljaisen hyväksynnän osalta, vaan pääsäännöksi ehdotetaan kirjallista hyväksyntää (lukuun ottamatta kauttakulkumaan toimivaltaista viranomaista). Vuonna 2001 tehdyssä OECD:n päätöksessä määrätään hyväksynnän antamisesta, että kunkin toimivaltaisen viranomaisen on annettava se erikseen. Näin säädetään nykyisessä vuonna 1993 annetussa asetuksessa hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden osalta. Kuitenkin huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden osalta nykyisessä asetuksessa säädetään, että vastaanottava toimivaltainen viranomainen antaa luvan ilmoitettuun jätteen siirtoon ainoastaan silloin, kun muut asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät ole esittäneet vastalauseita. Toimivaltaisia viranomaisia koskevat siis eri määräajat, koska vastaanottavan toimivaltaisen viranomaisen on odotettava muiden viranomaisten reaktioita. Ehdotukselle, jonka mukaan kunkin toimivaltaisen viranomaisen erikseen antamasta hyväksynnästä tulee yleinen pääsääntö, on seuraavat perusteet. Ensinnäkin näin on mahdollista ottaa käyttöön yksi ainoa kaikkia toimivaltaisia viranomaisia koskeva määräaika (30 päivää sen jälkeen, kun vastaanottava toimivaltainen viranomainen on lähettänyt vastaanottovahvistuksen). Lisäksi näin on mahdollista säilyttää vielä yksi periaate, jota tarvitaan ehdotetun asetuksen yksinkertaistamiseksi - nimittäin se, että yhteisön sisäisiä siirtoja koskevia säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin jätteiden vientiin ja tuontiin. Jos ei vaadittaisi toimivaltaisten viranomaisten erikseen antamia hyväksyntöjä, olisi pitänyt ottaa käyttöön erityiset säännökset niiden maiden osalta, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä. 4. Ilmoituksen käsittely lähettävän toimivaltaisen viranomaisen toimesta: Ehdotetun asetuksen mukaan ilmoituksen tekijä lähettää ilmoituksen lähettävälle toimivaltaiselle viranomaiselle. Tämän jälkeen lähettävä toimivaltainen viranomainen toimittaa ilmoituksen muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle. Nykyisin jäsenvaltiot voivat päättää, toimitetaanko ilmoitus lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta asianomaisille maille vai lähettääkö ilmoituksen tekijä sen kaikille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille. Ehdotetussa asetuksessa tämä valinnan mahdollisuus on poistettu, ja siinä vaaditaan, että ilmoitus menee lähettävälle toimivaltaiselle viranomaiselle ja sen kautta. Baselin yleissopimuksessa ilmoitusten käsittelyn on tapahduttava lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta, kun taas vuonna 2001 tehdyssä OECD:n päätöksessä annetaan valinnan mahdollisuus. Tehokkain tapa varmistaa ehdotetun asetuksen yhdenmukainen soveltaminen on poistaa nykyisessä asetuksessa säädetty valinnan mahdollisuus eri menettelyjen välillä. Lisäksi katsotaan, että ilmoitusten käsittely lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta tehostaa prosessia. Näin ollen tietojen ja asiakirjojen antamista koskevan yleisen vaatimuksen noudattamisen seuranta voisi useimmissa tapauksissa olla lähettävän toimivaltaisen viranomaisen tehtävä. 5. Ilmoittajaa koskevat menettelylliset takeet: Jos lähettävä toimivaltainen viranomainen käsittelee ilmoituksen, järjestelmää voidaan käyttää väärin jätteiden siirtojen estämiseksi. Järjestelmän väärinkäytön estämiseksi on otettu käyttöön useita menettelyllisiä takeita. Ensinnäkin on otettu käyttöön 'asianmukaisesti täytetyn' ilmoitusasiakirjan käsite, jotta voidaan täsmällisesti määrittää, milloin lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä ilmoitus muille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle. Lisäksi on otettu käyttöön 'asianmukaisesti tehdyn' ilmoituksen käsite, jotta voidaan täsmällisesti määrittää, milloin hyväksynnän antamiseen ja/tai vastalauseen esittämiseen varattu 30 päivän määräaika alkaa. Näissä kahdessa käsitteessä erotetaan a) tiedot, jotka on annettava ilmoitus- ja siirtoasiakirjassa ja asiakirjat, jotka on liitettävä näihin asiakirjoihin ja b) lisätiedot ja -asiakirjat, joita asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää silloin, kun jätteiden siirroista ilmoitetaan niille. Kolmantena menettelyllisenä takeena on liite, jossa luetellaan, mitä tietoja ja asiakirjoja voidaan pyytää kussakin ilmoituksen käsittelyn vaiheessa. Lisäksi ilmoituksen tekijälle annetaan mahdollisuus pyytää - tietyn määräajan kuluessa - vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta selkeät perustelut sen päätökselle olla hyväksymättä ilmoitusta epätäydellisyyden vuoksi. Täsmälliset ja selkeät perustelut antavat ilmoituksen tekijälle mahdollisuuden hakea tällaiseen päätökseen muutosta hallinnollisessa muutoksenhakumenettelyssä tai tuomioistuimessa. 6. Jätteiden siirtoja koskevat vastalauseet: Ehdotetussa asetuksessa halutaan selkeyttää mahdollisuutta esittää hyödynnettäviksi ja huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoja koskeva vastalause siten, että vastalauseiden esittäminen sallitaan myös seuraavissa tapauksissa: - Sen varmistaminen, että jäte käsitellään laitoksessa, johon sovelletaan ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettua direktiiviä 96/61/EY, mutta siihen ei sovelleta direktiivin 9 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä parhaita käytettävissä olevia tekniikoita (huolehdittavaksi ja hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte). - Sen varmistaminen, että jäte käsitellään yhteisön lainsäädännössä vahvistettuihin huolehtimis- tai hyödyntämistoimiin liittyvien oikeudellisesti sitovien ympäristönsuojelunormien mukaisesti (huolehdittavaksi ja hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte). - Sen varmistaminen, että jäte käsitellään direktiivin 75/442/EY 7 artiklan mukaisesti laadittuja jätehuoltosuunnitelmia noudattaen siten, että yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen oikeudellisesti sitovien hyödyntämis- tai kierrätysvelvoitteiden täyttäminen varmistetaan (hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte). Jätteitä koskevan puitedirektiivin [13] yleisenä tavoitteena on ehkäistä jätteiden syntymistä ja edistää niiden hyödyntämistä. Useissa EU:n säädöksissä, kuten pakkaus- ja pakkausjätedirektiivissä [14], jäteöljydirektiivissä [15], romuajoneuvodirektiivissä [16], kaatopaikkadirektiivissä [17] ja sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivissä [18], asetetaan hyödyntämistä ja kierrätystä koskevia prioriteetteja ja tavoitteita sekä muita jätteiden käsittelyä koskevia vaatimuksia, jotka ovat jäsenvaltioissa sitovia. Näin ollen ehdotetussa asetuksessa katsotaan aiheelliseksi selventää, että jos kyseiseen jätteeseen sovelletaan asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, jätteiden siirtoa voi vastustaa kahdessa tapauksessa. Ensimmäinen tapaus on sellainen, jossa EU:n tasolla pakollisia teknisiä vaatimuksia ei noudateta. Toinen tapaus on sellainen, jossa kyseistä jätettä ei käsitellä jätteitä koskevan puitedirektiivin 7 artiklan mukaisesti laadittuja jätehuoltosuunnitelmia noudattaen siten, että yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen oikeudellisesti sitovien hyödyntämis- tai kierrätysvelvoitteiden täyttäminen varmistetaan. Tämä on johdonmukaista kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman kanssa, koska siinä kehotetaan toteuttamaan enemmän jätteiden kierrätystä ja hyödyntämistä edistäviä toimia jätteiden käsittelyä koskevasta arvojärjestyksestä annettujen ohjeiden mukaisesti. [13] Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, 15.7.1975 (EYVL 194, 25.7.1975, s. 39). [14] Neuvoston direktiivi 94/62/ETY, 20.12.1994, sellaisena kuin se on muutettuna (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10). [15] Neuvoston direktiivi 75/439/ETY, 16.6.1975 (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 23). [16] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/53/EY, 18.9.2000 - komission julkilausumat (EYVL L 269, 21.10.2000, s. 34). [17] Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, 26.4.1999 (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1). [18] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/96/EY, 27.1.2003 (EYVL L 37, 13.2.2003, s. 24). Jätteiden hyödyntämistä ja kierrätystä edistäviä toimintaperiaatteita kehitetään parhaillaan yhteisön tasolla ja jäsenvaltioissa. Yhteisössä on kuitenkin asetettu vähän jätteiden hyödyntämistä koskevia ympäristövaatimuksia, lukuun ottamatta jätteiden polttoa koskevia vaatimuksia. Jätteitä voidaan näin ollen ohjata kustannuksiltaan alhaisimpiin ja tämän myötä todennäköisesti myös heikkotasoisiin käsittelyratkaisuihin. Todellisista jätevirroista on kuitenkin olemassa hyvin vähän faktatietoja. Tällaisessa tilanteessa vapaan kaupan yhdistyminen yhteisön ympäristönormien puuttumiseen voi johtaa siihen, että ympäristön kannalta korkeatasoisimmat käsittelylaitokset ja -menetelmät syrjäytyvät markkinoilta. Lisäksi jäsenvaltioiden pyrkimykset noudattaa jätteen hyödyntämisen alalla korkeatasoisia ympäristönormeja voivat raueta tyhjiin. Niinpä komissio tunnustaakin, että yhteisössä on vakiinnutettava kierrätyksen osalta tasapuoliset toimintaedellytykset ja taattava ympäristön suojelun korkea taso ja hyvä taloudellinen tuottavuus. Komission on tarkoitus antaa tähän tavoitteeseen tähtääviä ehdotuksia jätteiden kierrätystä koskevan aihekohtaisen strategian yhteydessä. 7. Väliaikaiset hyödyntämis- ja huolehtimistoimet: Ehdotettu asetus sisältää tällaisia toimia koskevia erityissäännöksiä, jotka heijastavat vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen sääntöjä. Ehdotetussa asetuksessa ilmaistaan entistä selkeämmin, että väliaikaisia hyödyntämis- ja huolehtimislaitoksia koskevat samat velvollisuudet kuin lopullisen hyödyntämisen ja huolehtimisen suorittavia laitoksia: niidenkin on annettava kirjallinen vahvistus jätteen vastaanottamisesta ja todistus väliaikaisen hyödyntämis- tai huolehtimistoimen suorittamisesta samojen määräaikojen kuluessa. Lisäksi ehdotetussa asetuksessa säädetään, että kun väliaikaisia toimia toteuttava laitos toimittaa jätteen toiseen laitokseen myöhemmin tapahtuvaa lopullista hyödyntämistä tai huolehtimista varten, sen on mahdollisimman pian ja viimeistään yhden kalenterivuoden kuluessa jätteen toimittamisesta saatava kyseiseltä laitokselta todistus lopullisen huolehtimisen suorittamisesta. Vakuuden tai vakuutuksen hankkimista koskevan vaatimuksen yhteydessä ehdotetaan, että jos jätteitä siirretään väliaikaisten toimien toteuttamista varten, kyseinen vaatimus voidaan täyttää siten, että vastaanottaja hankkii lisävakuuden tai -vakuutuksen, joka kattaa jätteiden siirron sen lopullisen huolehtimisen tai hyödyntämisen suorittamiseen saakka. Tämän säännöksen avulla halutaan selventää, että vakuuden tai vakuutuksen on katettava koko siirto aina jätteiden lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka 8. Liitteessä III lueteltujen vaarattomien jätteiden siirtoihin sovellettavat tietojen antamista koskevat vaatimukset: Asetuksessa ehdotetaan sen luettelon laajentamista ja täsmentämistä, jossa mainitaan liitteessä III lueteltujen, hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin liitettävät tiedot ja asiakirjat. Ehdotuksen mukaan on annettava tuottajan, uuden tuottajan tai kerääjän, siirron järjestävän henkilön, vastaanottajan ja haltijan (haltijoiden) nimi ja osoite. Nykyisin on annettava ainoastaan jätteen haltijan nimi ja osoite. Lisäksi ehdotetaan, että jätteen yksilöivä koodi on ilmoitettava liitteessä III olevien OECD:n koodien ja komission päätöksessä 2000/532/EY, sellaisena kuin se on muutettuna [19], olevan yhteisön jäteluettelon nimikkeiden mukaisesti. [19] EYVL L 226, 6.9.2000, s. 3. Asetukseen on lisätty liite, joka sisältää lomakkeen liitteessä III lueteltujen vaarattomien jätteiden siirtoihin liitettävien tietojen antamista varten. Tällaista lomaketta ei ole nykyisin käytössä. Määrämuotoista lomaketta ehdotetaan kuitenkin sen varmistamiseksi, ettei alalla tarvitse noudattaa erilaisia vaatimuksia eri jäsenvaltioista tulevien lomakkeiden ja tietojen suhteen. Asetuksessa ehdotetaan valvontaa helpottavien lisävaatimusten asettamista myös vaarattomien jätteiden osalta. Jokin aika sitten sattunut MPA-hormonia sisältävän sokerijätteen joutuminen rehuun ja elintarvikeketjuun osoittaa selvästi, että vaarattomiksi oletettujen jätteiden siirtojen valvonta on tarpeen. Niitä kauaskantoisia seurauksia, joita voisi koitua jätevirran väärästä luokittelusta jätteiden siirtoja koskevan asetuksen (ETY) N:o 259/93 tarkoituksia varten, ei pidä aliarvioida [20]. [20] Jo pelkästään yhdessä jäsenvaltiossa, jota kuvattu tapaus koski - Alankomaissa - aiheutuneiden kustannusten arvioidaan olleen yhteensä 107-132 miljoonaa euroa (alkutuotantosektorilla 43 miljoonaa euroa, rehualalla 33 miljoonaa euroa, teurastamoissa 25-50 miljoonaa euroa ja valtiolle 6 miljoonaa euroa). Ehdotetun asetuksen mukaan siirron järjestävän henkilön ja vastaanottajan välisestä jätteen hyödyntämistä koskevasta sopimuksesta on annettava todiste, ja sopimuksessa on oltava siirron järjestävää henkilöä koskeva velvoite ottaa jäte takaisin, jos siirtoa ei ole toteutettu suunnitellulla tavalla tai se on toteutettu ehdotetun asetuksen säännösten vastaisesti. Viimeistä vaatimusta on tarkasteltava 24 ja 26 artiklassa (ks. kohta 13 jäljempänä) säädettyihin jätteen takaisin ottamista koskeviin velvollisuuksiin tehtyä selvennystä silmällä pitäen. Näin ollen ehdotetaan, että kun siirtoa ei voida toteuttaa aiotulla tavalla tai se on katsottava laittomaksi, takaisin ottamista koskeva velvollisuus koskee myös ehdotetun asetuksen liitteessä III lueteltujen vaarattomien jätteiden siirtoja (ks. kohta 13 jäljempänä). 9. Laboratoriossa analysoitavaksi tarkoitettu jäte: Vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen mukaisesti nimenomaan laboratoriossa analysoitavaksi tarkoitettuun jätteeseen ei sovelleta kirjallista ennakkoilmoitus- ja -hyväksyntämenettelyä. Sen sijaan ehdotetaan, että tällaisia siirtoja järjestävän henkilön on ilmoitettava siirrosta toimivaltaisille viranomaisille kolme työpäivää ennen siirron alkamista ja että jätteiden mukana on oltava tietyt tiedot. 10. POP-yhdisteitä sisältäviä jätteitä koskeva hallinnollinen sääntö: Ehdotetun asetuksen mukaan jätteisiin, jotka sisältävät Tukholman yleissopimuksen liitteessä A, B ja C tai ehdotetun asetuksen liitteessä VIII lueteltuja kemikaaleja tai jotka koostuvat niistä taikka ovat niiden saastuttamia, sovelletaan samoja säännöksiä kuin huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin. Rajoittamatta Tukholman yleissopimuksen teknistä soveltamista, kyseinen artikla muodostaa jätteiden siirtojen yhteydessä selkeän hallinnollisen säännön. On siis selvästi ilmaistu, että kyseiset jätteiden siirrot ja erityisesti niiden vienti yhteisöstä on kielletty, jollei jätteitä ole tarkoitus viedä EFTA-maihin. Ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti on tärkeää valvoa tiukasti kaikkien sellaisten jätteiden siirtoja, jotka sisältävät POP-yhdisteitä tai koostuvat niistä tai ovat niiden saastuttamia, jotta estetään näiden aineiden riittämätön käsittely. 11. Jätteen luokittelua koskevien erimielisyyksien ratkaisemista selkeyttävä hallinnollinen sääntö: Asetukseen ehdotetaan sääntöä, joka koskee toimivaltaisten viranomaisten erimielisyyksiä siitä, luokitellaanko jäte jätteeksi, minkä jätenimikkeen ja -luettelon mukaan jäte luokitellaan ja luokitellaanko jokin tietty toimi hyödyntämiseksi vai huolehtimiseksi. Ehdotetussa asetuksessa luodaan selkeä ja täsmällinen sääntö, jonka mukaan erimielisyyksien ilmetessä sovelletaan kaikkein tiukinta luokittelua. On kuitenkin korostettava, että sääntöä sovelletaan vain ehdotetun asetuksen tarkoituksia varten, eikä se rajoita sellaisten oikeudellisten toimenpiteiden toteuttamista, joita käynnistetään toimivaltaisten viranomaisten erimielisyyksien ratkaisemiseksi. 12. Vakuus tai vakuutus: Ehdotetussa asetuksessa selvennetään, että ilmoituksen tekijän hankkiman vakuuden tai vakuutuksen on oltava hankittu ja oikeudellisesti sitova, kun ilmoitus tehdään, ja sitä on sovellettava ilmoitettuun jätteen siirtoon viimeistään siinä vaiheessa, kun siirto alkaa. Lisäksi ehdotetaan täsmennyksiä, joiden mukaan vakuuden tai vakuutuksen korvausmäärän hyväksyy lähettävä toimivaltainen viranomainen, kaikilla toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus saada sen perusteella korvaus ja sen on katettava myös mahdolliset varastointikustannukset. Lisäksi täsmennetään, että vakuuden tai vakuutuksen on oltava voimassa ja sen on katettava ilmoitettu siirto koko sen keston ajan lopullisen huolehtimisen tai hyödyntämisen suorittamiseen saakka. Niin ikään asetuksessa ehdotetaan, että jos jäte siirretään väliaikaisiksi katsottavia hyödyntämis- tai huolehtimistoimia varten, vakuutta koskeva vaatimus voidaan täyttää siten, että vastaanottaja hankkii lisävakuuden tai -vakuutuksen, joka kattaa kyseisen siirron jätteen lopullisen huolehtimisen tai hyödyntämisen suorittamiseen saakka. 13. Jätteen takaisin ottamista koskevat velvollisuudet: Tekstiä ehdotetaan täsmennettävän siten, että velvollisuutta ottaa jäte takaisin - silloin kun siirtoa ei voida toteuttaa aiotulla tavalla ja myös silloin kun siirto on katsottava laittomaksi - sovelletaan myös liitteessä III lueteltuihin hyödynnettäviksi tarkoitettuihin jätteisiin. Täsmennyksiä ehdotetaan myös säännöksiin, jotka koskevat uuden ilmoituksen tekemistä tapauksissa, joissa jäte otetaan takaisin. On siis aiheellista vaatia, että takaisin otetaan kaikentyyppiset jätteet, eikä vain sellaisia jätteitä, joihin sovelletaan kirjallista ennakkoilmoitusta ja -hyväksyntää. 14. Komission asema jäsenvaltioita koskevien tietojen välittäjänä: Kun jäsenvaltioiden on välitettävä muille jäsenvaltioille tietoja lainsäädännöstä, ennalta hyväksytyistä laitoksista jne., kyseisten tietojen välittämisestä on vastuussa jäsenvaltio itse. Nykyisin komissio välittää jäsenvaltiolta saamansa tiedot muille jäsenvaltioille. Nykyisin käytössä olevien nykyaikaisten viestintämenetelmien perusteella katsotaan kuitenkin, että kyseisen jäsenvaltion pitäisi itse huolehtia tällaisesta tehtävästä. Näin ollen asetuksessa ehdotetaan, että jäsenvaltiot välittävät kyseiset tiedot sekä komissiolle että muille jäsenvaltioille. 15. Tietojen välittäminen organisaatioiden välisen tiedonsiirron avulla: Viestinnän alalla (tulevaisuudessa) tapahtuvaa kehitystä (organisaatioiden välinen tiedonsiirto sähköisin allekirjoituksin) ajatellen ehdotetussa asetuksessa annetaan mahdollisuus käyttää viestinnässä tällaisia menetelmiä. Tällaisia viestintämenetelmiä voidaan kuitenkin käyttää vain, jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset tämän hyväksyvät. Jos kyseisten viestintämenetelmien käyttö on sallittua, lähettävä toimivaltainen viranomainen voi päättää ottaa tehtäväkseen kyseisten tietojen toimittamisen. Muussa tapauksessa ilmoituksen tekijän ja vastaanottajan on toimitettava mainitut tiedot. Joillekin ilmoituksen tekijöille ja vastaanottajille tästä voisi aiheutua vaikea tekninen ja taloudellinen rasite, joillekin toisille taas ei. Näin ollen lähettävän toimivaltaisen viranomaisen päätös ottaa tehtäväkseen tietojen toimittaminen on tehtävä yhteisymmärryksessä muiden asianomaisten toimivaltaisen viranomaisten ja ilmoituksen tekijän kanssa. 16. Liitteessä III oleva nimikettä GC030 koskeva alaviite: Liitteessä III olevaan nimikkeeseen GC030 on lisätty romutettaviksi tarkoitettuja aluksia koskeva alaviite. Tarkoituksena on selventää, että on löydettävä tasapaino kahden tavoitteen välillä. Yhtäältä on varmistettava, että tällaisissa aluksissa ei ole vaarallisia aineita, ja toisaalta on otettava huomioon, että jotkin vaarallisiksi luokitellut aineet ovat olennaisia alusten turvallisten toiminnan kannalta. Alaviitteessä selvennetään, että näiden kahden tavoitteen välinen tasapaino olisi löydettävä ottamalla huomioon laivoihin liittyvää kierrätystä koskevat tunnustetut säännöt ja ohjeet ja varsinkin ne, jotka on laadittu IMO:ssa ja Baselin yleissopimuksen yhteydessä. 4.2.5. Jäsenvaltioiden sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - III osasto Jäsenvaltioiden sisällä tehtäviä jätteiden siirtoja koskeviin säännöksiin ei ehdoteta mitään muutoksia. II ja VII osaston säännöksiä ei edelleenkään sovelleta jätteiden siirtoihin, jotka tehdään kokonaan jonkin jäsenvaltion sisällä. Jäsenvaltioilla on kuitenkin velvollisuus luoda asianmukainen valvontajärjestelmä, jota sovelletaan tällaisiin jätteiden siirtoihin, ja ne voivat myös soveltaa ehdotetussa asetuksessa säädettyä järjestelmää. 4.2.6. Tärkeimmät muutokset ja selvennykset, jotka koskevat jätteiden vientiä yhteisöstä ja jätteiden tuontia yhteisöön - IV, V ja VI osasto 1. Yleinen logiikka: Yleisesti ottaen näiden osastojen säännökset on yhdenmukaistettu sen periaatteen mukaan, että yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevat II osaston säännökset muodostavat perustan, jota sovelletaan soveltuvin osin. Näin ollen ainoastaan II osaston säännöksiä koskevat muutokset ja lisäykset on mainittu. Nämä muutokset ja lisäykset liittyvät pääasiallisesti Baselin yleissopimuksen menettelyvaatimusten saattamiseen osaksi yhteisön lainsäädäntöä, koska ne eroavat yhteisön sisäisiä jätteiden siirtoja koskevista vaatimuksista. Nykyisin jätteiden tuontiin ja vientiin sovelletaan useita erilaisia menettelyjä: 1) Jätteiden vienti huolehtimista varten EFTA-maihin (15 artikla) 2) Liitteissä III ja IV lueteltujen jätteiden vienti hyödyntämistä varten maihin, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä (17 artikla - menettely sama kuin yhteisön sisäisissä jätteiden siirroissa) 3) Jätteiden tuonti huolehtimista varten EFTA-maista ja Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina olevista maista (20 artikla) 4) Jätteiden tuonti hyödyntämistä varten maista, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä (22 artikla - menettely sama kuin yhteisön sisäisissä jätteiden siirroissa) 5) Jätteiden tuonti hyödyntämistä varten maista, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä (20 artikla). Jos jätteiden vientiin yhteisöstä ja jätteiden tuontiin yhteisöön sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin, menettelyjen määrä vähenee niihin kahteen, joista säädetään II osastossa (kirjallinen ennakkoilmoitus ja -hyväksyntä ja se, että jätteiden siirron mukana on oltava tietyt tiedot). Baselin yleissopimus edellyttää seuraavia menettelyihin liittyviä sääntöjä: - Kaikkien jätteiden siirtoon liittyvien maiden on annettava ilmoitettua siirtoa koskeva kirjallinen hyväksyntä 60 päivän kuluessa. - Lähettäjämaan on tehtävä päätös siirron hyväksymisestä vasta sen jälkeen, kun se on saanut muilta asianomaisilta mailta kirjalliset vahvistukset. - Kauttakulkumaan on lähetettävä vahvistus ilmoituksen vastaanottamisesta. Tästä alkaa 60 päivän määräaika, jonka kuluessa hyväksynnät on annettava. Lisäksi ehdotetussa asetuksessa on täsmällisesti ilmaistu, että siirto voi alkaa vasta, kun tietyt ehdot täyttyvät (hyväksyntä, sopimus, vakuus, ympäristön kannalta järkevä jätehuolto / ympäristön suojelu). Tällainen täsmennys ei ehkä ole välttämätön oikeudelliselta kannalta, mutta sitä pidetään tärkeänä sääntelyn noudattamisen tehokkaamman valvonnan vuoksi. Tullitoimipaikkoja koskevia säännöksiä on ajantasaistettu, ja tekstiin on lisätty uusi kohta. Tässä kohdassa säädetään, että jos tullitoimipaikassa tehdään havainto jätteiden siirrosta, joka ei ole tämän asetuksen säännösten mukainen, tullitoimipaikan on ilmoitettava tästä asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle yhteisössä ja varmistettava jätteen pidättäminen, kunnes on päätetty muuta. Tästä seuraa, että jätteen pidättämistä koskevaa vaatimusta sovelletaan myös ehdotetussa asetuksessa säädettyjen kieltojen vastaiseen siirtoon. Tulevissa 38 artiklan nojalla annettavissa asetuksissa olisi myös oltava säännöksiä, joiden mukaan tullitoimipaikkojen on pidätettävä jäte. 2. Hyödynnettäviä jätteitä koskeva Baselin yleissopimuksen vientikielto - liite V: Baselin yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssi teki 22. syyskuuta 1995 päätöksen III/1, jossa yleissopimukseen lisättiin uusi johdanto-osan kappale 7 a, uusi artikla 4A ja uusi liite VII. Päätöksen tavoitteena on kieltää välittömästi lopullisesti huolehdittaviksi tarkoitettujen vaarallisten jätteiden vienti yleissopimuksen sopimuspuolina olevista maista, jotka luetellaan liitteessä VII, sellaisiin sopimuspuolina oleviin maihin, joita ei luetella kyseisessä liitteessä. Lisäksi tavoitteena on kieltää 1. tammikuuta 1998 alkaen hyödynnettäviksi tarkoitettujen vaarallisten jätteiden vienti luettelossa mainituista sopimuspuolina olevista maista sellaisiin sopimuspuolina oleviin maihin, joita ei mainita liitteessä. Tällainen vientikielto on sisällytetty yhteisön lainsäädäntöön ehdotetun asetuksen 35 ja 37 artiklalla (nykyisin voimassa olevan asetuksen 14 ja 16 artikla). 35 artiklassa säädetään vientikiellosta huolehdittavaksi tarkoitettujen jätteiden osalta ja 37 artiklassa hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden osalta. Hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden osalta ehdotetaan ensinnäkin täsmennystä, jonka mukaan vientikieltoa sovelletaan vaarallisiin jätteisiin ja luokittelemattomien vaarallisten jätteiden seoksiin sekä jätteisiin, jotka vastaanottajamaan ilmoituksen mukaan ovat vaarallisia tai joiden tuonnin vastaanottajamaa on kieltänyt. Lisäksi ehdotetaan - vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen mukaisesti - että Baselin yleissopimuksen liitteessä II luetellut jätteet sisällytettäisiin ehdotettuun asetukseen liitteen V osan 3 luetteloksi A. Nämä jätteet ovat seuraavat: Y46 kotitalouksista kerätyt jätteet ja Y47 kotitalousjätteiden polttamisessa syntyvät jäämät. On selvää, ettei yhteisöstä saa viedä kotitalousjätteitä ja jätteidenpolton jäämiä maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä. Tämä on direktiivin 75/442/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, 5 artiklassa säädetyn omavaraisuusperiaatteen mukaista. 35 artiklan säännöksiä, jotka koskevat huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden vientikieltoa, ei muuteta. Näin ollen huolehdittaviksi tarkoitettujen vaarallisten jätteiden vienti on yhä kiellettyä, jollei niitä viedä EFTA-maihin tai Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina oleviin maihin. 3. Ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa ja ympäristön suojelua koskeva vaatimus: Kuten edellä kohdassa 4.2.2. on jo mainittu, sekä IV että V osastoon on sisällytetty luku, jossa kootaan yhteen kyseistä osastoa koskevat yleiset säännökset. Kyseisissä luvuissa on artikla, jossa vaaditaan ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa, kun jätteitä viedään yhteisöstä, ja ympäristön suojelua yhteisössä, kun jätteitä tuodaan yhteisöön. Ympäristön kannalta järkevän jätehuollon käsite on peräisin Baselin yleissopimuksesta, ja sen määritelmä on sama kuin yleissopimuksessa. Ympäristön kannalta järkevä jätehuolto määritellään kaikkien toteutettavissa olevien toimien toteuttamiseksi sen varmistamiseksi, että jätteiden huolto tapahtuu ihmisten terveyttä ja ympäristöä tällaisten jätteiden mahdollisilta haittavaikutuksilta suojelevalla tavalla. Ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa koskevan vaatimuksen osalta ehdotetaan, että sitä voidaan esimerkiksi olettaa noudatettavan, jos on osoitettu, että kyseistä jätevirtaa koskevaa käsittelyohjetta, joka on mainittu liitteessä IX olevassa luettelossa, sovelletaan vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa sijaitsevassa laitoksessa. On kuitenkin korostettava, että tämä olettamus ei kuitenkaan vaikuta kokonaisarviointiin siitä, noudatetaanko ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa koko siirron ajan aina vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa tapahtuvaan lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka. Liitteessä IX viitataan Baselin yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin vahvistamaan kolmeen ohjeeseen: - Tekniset ohjeet biologisten, lääketieteellisten ja terveydenhuollosta syntyvien jätteiden ympäristön kannalta järkevästä jätehuollosta (Y1, Y3), - Tekniset ohjeet lyijyakkujen ympäristön kannalta järkevästä jätehuollosta ja - Tekniset ohjeet laivojen täydellisestä tai osittaisesta romuttamisesta ympäristön kannalta järkevällä tavalla. Liitettä IX on tarkoitus kehittää edelleen käyttäen apuna komitea, joka käsittelee EY:n jätteitä koskevan lainsäädännön mukauttamista tieteen ja tekniikan kehitykseen, ja noudattaen direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 18 artiklassa säädettyä menettelyä. Lisäksi liitteessä IX voidaan viitata muihin OECD:n tai muiden elimien vahvistamiin ohjeisiin (ks. 61 artikla). Jos tällaisiin ohjeisiin viitataan, on varmistettava, että ne ovat konkreettisia eivätkä yleisiä. Niissä tulisi erityisesti antaa ohjeita erilaisista ja parhaina pidetyistä jätteiden huolehtimismenetelmistä, ja niiden olisi oltava ajan tasalla niin teknisten kuin ympäristönäkökohtienkin suhteen. Lopuksi on korostettava sitä ilmeisen selvää seikkaa, että ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa koskeva vaatimus ei rajoita 35 ja 38 artiklan säännösten soveltamista. Niissä on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä Baselin yleissopimuksessa määrätty kielto viedä vaarallisia jätteitä maista, joihin OECD:n päätöstä sovelletaan, maihin, joihin päätöstä ei sovelleta. 4. Merentakaiset maat ja alueet: Ehdotetussa asetuksessa on kaksi artiklaa, jotka koskevat jätteiden vientiä merentakaisiin maihin ja merentakaisille alueille sekä jätteiden tuontia kyseisistä maista ja kyseisiltä alueilta. Näin halutaan tehdä täysin selväksi, mitä sääntöjä kyseisissä tapauksissa sovelletaan. Kyseisten sääntöjen myötä ehdotetussa asetuksessa otetaan huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27. marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/822/EY [21] 39 artikla. [21] EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1. 5. Erillinen järjestelmä, jota sovelletaan vietäessä vaarattomia jätteitä maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä: Vietäessä hyödynnettäviksi tarkoitettuja vaarattomia jätteitä - sellaisia ovat liitteessä III luetellut jätteet - maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, sovelletaan erillistä järjestelmää, joka kuuluu kauppapolitiikan pääosaston vastuualueeseen. Tätä järjestelmää sovelletaan edelleen, vaikkakin 38 artiklan säännösten mukaisessa muutetussa ja yksinkertaistetussa muodossa. Kaikilta mailta, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, on tiedusteltu, mitä menettelyjä ne haluavat soveltaa, kun yhteisöstä tuodaan kyseisiä jätteitä hyödynnettäviksi. Nykyisin kyseiset maat voivat valita jonkin seuraavista menettelyistä: a) tuontikielto, b) ilmoitus ja kirjallinen hyväksyntä, c) ilmoitus ja hiljainen hyväksyntä, d) kirjalliseen hyväksyntään perustuva erityismenettely ja/tai e) vastaanottajamaassa ei sovelleta mitään valvontamenettelyä. Ehdotetussa asetuksessa menettelyjä on yksinkertaistettu siten, että kyseisten maiden valittavana olevia menettelyjä on vähennetty kolmeen: a) tuontikielto, b) ilmoitus ja kirjallinen hyväksyntä ja c) ei mitään valvontamenettelyä. Tämän säännöksen soveltamiseksi komission on tarkoitus lähettää kyseisille maille niin sanottu verbaalinootti, jossa tiedustellaan, mitä menettelyä on sovellettava, kun näihin maihin viedään sellaista hyödynnettäväksi tarkoitettua jätettä, joka ei kuulu vientikiellon alaisuuteen. Jotta jäteluetteloiden käyttö olisi kansainvälisesti mahdollisimman yhdenmukaista, komissio aikoo käyttää tiedustelun pohjana liitettä III, johon voidaan tehdä asianmukaisia korjauksia sen varmistamiseksi, että käytettävä terminologia on mahdollisimman pitkälti sama kuin Baselin yleissopimuksessa ja yhdenmukainen yleissopimuksessa määrätyn vientikiellon kanssa. Kyseisellä tulevaisuudessa annettavalla komission asetuksella, jonka on tarkoitus tulla voimaan päivänä, jona ehdotettua asetusta aletaan soveltaa, kumotaan neuvoston asetus (EY) N:o 1420/1999 [22] ja komission asetus (EY) N:o 1547/1999 [23]. Nämä asetukset sisältävät kyseiseen jätteiden vientiin nykyisin sovellettavan sääntelyn. [22] Neuvoston asetus (EY) N:o 1420/1999, 29.4.1999 (EYVL L 166, 1.7.1999, s. 6). [23] Komission asetus (EY) N:o 1547/1999, 12.7.1999 (EYVL L 185, 17.7.1999, s. 1). 4.2.7. Muita säännöksiä koskevat tärkeimmät muutokset ja selvennykset - VII osasto Kuten edellä on jo mainittu, ehdotetussa asetuksessa muutetaan VII osaston rakennetta ja lyhennetään sitä. Näin ollen VII osasto sisältää pääosan artikloista, jotka ovat nykyisen asetuksen muita säännöksiä koskevassa VIII osastossa. Ks. edellä kohdassa 4.2.2. oleva selitys. Näitä rakennetta koskevia muutoksia lukuun ottamatta ehdotetaan ainoastaan seuraavia muutoksia: 1. Verkkosivuston käyttö Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemisen vaihtoehdoksi: Asetuksessa ehdotetaan, että komission verkkosivustoa käytetään vaihtoehtona Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemiselle. Nykyisen asetuksen mukaan komission on julkaistava tullitoimipaikkojen luettelo virallisessa lehdessä. Lisäksi komissio on julkaissut virallisessa lehdessä toimivaltaisten viranomaisten luettelon. Viestintämenetelmien kehitystä ajatellen pelkästään verkkosivustojen käyttö olisi kuitenkin tehokkaampaa ja helpompaa. 2. Lisätoimenpiteiden vahvistaminen: Komissiolle ehdotetaan annettavan valtuudet vahvistaa ehdotetun asetuksen täytäntöönpanoon, soveltamiseen, hallinnointiin ja soveltamisen valvontaan liittyviä lisätoimenpiteitä. Lisäksi säädetään, että tällaisista toimenpiteistä on tehtävä päätös direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 18 artiklassa säädettyä menettelyä ja neuvoston päätöksen 1999/468/EY [24] 5 artiklassa säädettyä niin sanottua sääntelymenettelyä noudattaen. Nykyisessä asetuksessa ei anneta komissiolle tällaisia valtuuksia. [24] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 5. YMPÄRISTÖNÄKÖKOHDAT Vuonna 1993 annetun asetuksen johdanto-osan kuudennessa kappaleessa todetaan, että "on tärkeää järjestää jätteiden siirtojen valvonta ja tarkastaminen, jotta otettaisiin huomioon tarve säästää, suojata ja parantaa ympäristön laatua". Tämä on aivan yhtä tärkeää vielä nykyisinkin, kymmenen vuotta asetuksen antamisen jälkeen. Näin ollen on tärkeää edelleenkin noudattaa ja parantaa kirjallisen ennakkoilmoituksen ja -hyväksynnän järjestelmää, jonka myötä toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus ja velvollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat toimet ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi niin yhteisössä kuin sen ulkopuolellakin. Yhteisön sisällä jätteen tuottajan ja/tai ilmoituksen tekijän on toteutettava kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että kaikkien sen siirtämien jätteiden huolto tapahtuu vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle, kuten direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklassa säädetään, ja että jätteiden huolto tapahtuu yhteisön jätteitä koskevan lainsäädännön mukaisesti koko siirron ajan aina vastaanottajamaassa tapahtuvaan lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka. Yhteisön ulkopuolella jätteen tuottajan ja ilmoituksen tekijän ja muiden siirtoon liittyvien yritysten on varmistettava, että kaikkien niiden siirtämien jätteiden huolto tapahtuu ympäristön kannalta järkevällä tavalla koko siirron ajan aina vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa tapahtuvaan lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka [25]. [25] Ympäristön kannalta järkevä jätehuolto määritellään samoin kuin Baselin yleissopimuksessa siten, että sillä tarkoitetaan "kaikkien toteutettavissa olevien toimien toteuttamista sen varmistamiseksi, että jätteiden huolto tapahtuu ihmisten terveyttä ja ympäristöä tällaisten jätteiden mahdollisilta haittavaikutuksilta suojelevalla tavalla". 6. TALOUDELLISET NÄKÖKOHDAT Yleisesti arvioiden ehdotus ei aiheuta alalle taloudellisia lisärasitteita. Jätteiden siirtoihin liittyvien ilmoitusten ja tietojen antamisen järjestelmä on hyvin vakiintunut kaikkialla yhteisössä. On odotettavissa, että vaatimus, jonka mukaan ilmoitusten käsittelyn on tapahduttava lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta, helpottaa ilmoituksen tekijöiden tilannetta taloudelliselta kannalta jonkin verran, kun sitä vertaa aikaisempaan käytäntöön, jolloin niiden tehtävänä oli toimittaa ilmoitukset kaikille asianomaisille tahoille. Täsmennys, jonka mukaan vakuuden tai vakuutuksen on oltava hankittu ja oikeudellisesti sitova ilmoitusta tehtäessä, saattaa aiheuttaa lisäkustannuksia niille alan yrityksille, jotka tekevät ilmoituksia jäsenvaltioissa, koska tällaista vaatimusta ei nykyisessä sääntelyssä ole. On kuitenkin odotettavissa, että ehdotetusta asetuksesta aiheutuu joillekin jäsenvaltioille lisäkustannuksia. Asetuksessa ehdotetaan, että ilmoitusten käsittelyn on tapahduttava lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta. Tällainen järjestelmä ei aiheuttane lisäkustannuksia niille jäsenvaltioille, joilla on kehittynyt ja hyvin suunniteltu järjestelmä ilmoitusten ja jätteiden siirtojen käsittelyä, valvontaa ja seurantaa varten. Sen sijaan niille jäsenvaltioille, joilla ei vielä ole tällaista järjestelmää, ehdotettu asetus todennäköisesti aiheuttaa jonkin verran lisäkustannuksia. On kuitenkin pidettävä mielessä, että ilmoitusten käsitteleminen lähettävän toimivaltaisen viranomaisen kautta lisää järjestelmän tehokkuutta, koska paperityön määrä ja valvonnan tarve vähenee vastaanottavan ja kauttakulkumaan toimivaltaisen viranomaisen päässä. Näin ollen järjestelmä on todennäköisesti kokonaisuuden kannalta taloudellisesti tasapuolinen. 7. SISÄMARKKINANÄKÖKOHDAT Alan jotkin edustajat ovat katsoneet, että vaikka ehdotettua asetusta sovelletaankin jäsenvaltioissa sellaisenaan, sen soveltaminen on yhteisössä joiltakin osin hyvin erilaista, ja näin ollen se aiheuttaa kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla. Eroavaisuuksista ovat esimerkkinä ilmoituksiin ja jätteiden siirtoihin liittyvät erilaiset tietojen ja asiakirjojen antamisvaatimukset, erilaiset ilmoitusten käsittelyjärjestelmät, vakuuksia - sen hankkimista, laskemista, vapauttamista ja korvauksen saamista sen perusteella - koskevat erilaiset vaatimukset sekä tietojen antamista ja niiden muotoa koskevat erilaiset vaatimukset niiden jätteiden osalta, joiden mukana on oltava tietyt tiedot. Ehdotetussa asetuksessa puututaan tällaisiin kysymyksiin ja myös muihin tapauksiin, jotka eivät ole oikeudellisesti selkeitä. Ehdotetun asetuksen katsotaan näin ollen edistävän sen yhdenmukaisempaa soveltamista jätteiden hyödyntämisen alalla sisämarkkinoiden hyväksi. 8. KANSAINVÄLISET NÄKÖKOHDAT Kuten edellä kohdassa 2 on jo mainittu, ehdotettu asetus perustuu suureksi osaksi vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvonnasta 22. maaliskuuta 1989 tehtyyn Baselin yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna [26], ja hyödynnettävien jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen valvonnasta tehtyyn OECD:n päätökseen C(92)39/lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna. [26] Neuvosto hyväksyi 1. helmikuuta 1993 Baselin yleissopimuksen yhteisön puolesta, ks. neuvoston päätös 93/98/ETY (EYVL L 39, 16.2.1993, s. 1). OECD:n neuvosto muutti vuonna 1992 tehtyä OECD:n päätöstä 14. kesäkuuta 2001. Jotta muutettu päätös voitiin saattaa osaksi yhteisön lainsäädäntöä, oli oikeudellisesti välttämätöntä tarkastella vuonna 1993 annettua asetusta uudelleen. Vuonna 2001 tehdyn OECD:n päätöksen saattamisessa osaksi yhteisön lainsäädäntöä olisi muistettava sen maailmanlaajuinen ulottuvuus ja kansainvälinen sovellettavuus. Tähän liittyy tulkintamahdollisuus ja mahdollisuus soveltaa yhteisössä erilaisia sääntöjä, minkä kyseinen OECD:n päätös sallii. Kuten edellä kohdissa 3 ja 4.2. on todettu, yleinen yhdenmukaistaminen on yksi ehdotetun asetuksen tavoitteista. Lisäksi yleinen yhdenmukaistaminen ja oikeudellinen selkeys ovat laajentuneessa yhteisössä entistäkin tärkeämpiä tavoitteita. 9. KAUPPAPOLIITTISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetulla asetuksella ei muuteta järjestelmää, jota nykyisin sovelletaan jätteiden vientiin yhteisöstä ja jätteiden tuontiin yhteisöön - sillä ainoastaan muutetaan käytettäviä menettelyjä. Liitteessä III lueteltujen jätteiden (vaarattomat jätteet) osalta, joita siirretään hyödynnettäviksi maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, perusmenettelyt luodaan 38 artiklassa, ja niitä sovelletaan myös myöhemmin tällä alueella annettaviin sääntöihin. 10. TOISSIJAISUUS JA SUHTEELLISUUS Käsillä olevassa vuonna 1993 annettua asetusta muuttavassa asetusehdotuksessa otetaan huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet. Ehdotettuun asetukseen on sisällytetty vain ne elementit, jotka ovat tarpeen asetuksen asianmukaisen ja johdonmukaisen soveltamisen kannalta ja joiden avulla lisäksi varmistetaan ympäristön suojelu ja sisämarkkinoiden toimivuus. Lisäksi ehdotetussa asetuksessa on parannettu oikeudellista selkeyttä tarpeellisiksi katsotuissa kohdissa. On hankalaa yhdistää yksinkertaisuus eri tahojen erilaisiin intresseihin ja varsinkin tarpeeseen varmistaa asetuksen entistä johdonmukaisempi soveltaminen. Ehdotetussa asetuksessa pyritään kuitenkin mahdollisimman suureen yksinkertaisuuteen. 11. INTRESSIPIIRIEN KUULEMINEN Liitteessä C on lueteltu ne, jotka osallistuivat vuosien 2001-2002 kuulemisiin (jäsenvaltiot, liittymässä olevat maat, alan yritykset, valtiosta riippumattomat järjestöt ja paikallisviranomaiset). 12. LIITTEET A) Ehdotetun asetuksen sisältö artikloittain B) Ehdotetun asetuksen artiklojen ja vuonna 1993 annetun asetuksen vastaavien artiklojen vertailu C) Luettelo jäsenvaltioista, liittymässä olevista maista, alan edustajista, paikallisviranomaisista ja valtiosta riippumattomista järjestöistä, jotka osallistuivat vuosina 2001-2002 toteutettuihin kuulemisiin. LIITE A Ehdotetun asetuksen sisältö artikloittain I OSASTO - Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla - Soveltamisala 1 artiklassa määritetään asetuksen soveltamisala ja luetellaan poikkeukset. 2 artikla - Määritelmät 2 artikla sisältää ehdotetun asetuksen kannalta merkitykselliset määritelmät. Jos jokin määritelmä on jo annettu direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, sitä sovelletaan myös tässä ehdotetussa asetuksessa. II OSASTO - Jätteiden siirrot jäsenvaltioiden välillä yhteisön sisällä tai siten, että kauttakulku tapahtuu kolmansien maiden kautta 3 artikla - Yleiset menettelyt 3 artiklassa luodaan yleiskatsaus yleisiin menettelyihin ja määritetään, mitä menettelyä sovelletaan mihinkin jätteeseen. Lisäksi artiklassa annetaan erityissäännöksiä nimenomaan laboratoriossa analysoitavaksi tarkoitetusta jätteestä ja tiettyjä kemikaaleja sisältävästä jätteestä. 1 luku - Kirjallinen ennakkoilmoitus ja -hyväksyntä 4 artikla - Kirjallinen ennakkoilmoitus- ja -hyväksyntämenettely 4 artiklassa määritellään ilmoituksen tekijä ja säädetään sen velvollisuudesta tehdä kirjallinen ennakkoilmoitus lähettävälle toimivaltaiselle viranomaiselle ja tämän viranomaisen välityksellä, jos ilmoituksen tekijä aikoo siirtää jätettä jäsenvaltiosta toiseen ja/tai siirto tapahtuu yhden tai useamman muun jäsenvaltion kautta. Lisäksi artiklassa säädetään, että siirto voi alkaa vasta sitten, kun ilmoituksen tekijä on saanut: - kirjallisen hyväksynnän lähettävältä ja vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta ja - hiljaisen tai kirjallisen hyväksynnän kauttakulkumaan toimivaltaiselta viranomaiselta. 5 artikla - Ilmoitusta koskevat vaatimukset 5 artiklassa asetetaan vaatimukset, jotka on täytettävä, kun jätteen siirtoa koskeva ilmoitus tehdään. Ilmoituksen tekijän on tehtävä ilmoitus käyttämällä liitteessä IA ja IB olevaa ilmoitus- ja siirtoasiakirjaa, antamalla liitteen II osassa 1, 2 ja 3 luetellut tiedot, tekemällä sopimus vastaanottajan kanssa ilmoitetun jätteen hyödyntämisestä tai siitä huolehtimisesta ja hankittava vakuus tai vakuutus. Tässä artiklassa otetaan myös käyttöön 'asianmukaisesti täytetyn' ilmoituksen ja 'asianmukaisesti tehdyn' ilmoituksen käsitteet. Sen jälkeen kun lähettävä toimivaltainen viranomainen on saanut 'asianmukaisesti täytetyn' ilmoituksen, sen on toimitettava ilmoitus muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle (ks. 8 artikla). Sen jälkeen kun lähettävä tai vastaanottava toimivaltainen viranomainen on saanut 'asianmukaisesti tehdyn' ilmoituksen, sen on lähetettävä vastaanottovahvistus (ks. 9 artikla). Vastaanottovahvistuksen lähettämisestä käynnistyy 30 päivän määräaika, jonka kuluessa toimivaltaisten viranomaisten on annettava hyväksyntänsä. 6 artikla - Sopimus 6 artiklassa säädetään vaatimuksista, jotka koskevat ilmoituksen tekijän ja vastaanottajan välistä sopimusta ilmoitetun jätteen hyödyntämisestä tai huolehtimisesta. Artiklassa säädetään, että sopimuksen on oltava tehty ja oikeudellisesti sitova, kun ilmoitus tehdään, ja että siinä on oltava tiettyjä ilmoituksen tekijää ja vastaanottajaa koskevia velvollisuuksia. 7 artikla - Vakuus 7 artiklassa puolestaan säädetään vaatimuksista, jotka koskevat vakuutta tai vakuutusta. Kyseinen vakuus tai vakuutus kattaa kuljetuksesta, lopullisesta huolehtimisesta tai hyödyntämisestä ja varastoinnista aiheutuvat kustannukset, mukaan luettuina tapaukset, joissa siirtoa ei voida toteuttaa aiotulla tavalla tai joissa siirto on laiton. Vakuuden tai vakuutuksen on oltava hankittu ja oikeudellisesti sitova, kun ilmoitus tehdään, ja sitä on sovellettava jätteen siirtoon viimeistään siinä vaiheessa, kun ilmoitettu siirto alkaa. Artiklassa säädetään myös, että vakuuden tai vakuutuksen on oltava voimassa ja katettava siirron kustannukset loppukäsittelyyn saakka ja että väliaikaisia hyödyntämis- tai huolehtimistoimia varten siirrettävien jätteiden tapauksessa kyseinen vaatimus voidaan täyttää siten, että vastaanottaja hankkii lisävakuuden tai -vakuutuksen. Niin ikään artiklassa säädetään, että kaikilla asianomaisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus saada vakuuden tai vakuutuksen perusteella korvaus. Artiklassa annetaan myös säännökset vakuuden tai vakuutuksen vapauttamisesta. 8 artikla - Ilmoitusten toimittaminen eteenpäin lähettävän toimivaltaisen viranomaisen toimesta 8 artiklassa säädetään, että saatuaan 5 artiklan 2 kohdassa kuvatun 'asianmukaisesti täytetyn' ilmoituksen lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava siitä jäljennökset muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle. Jos lähettävä toimivaltainen viranomainen katsoo, että ilmoitus ei ole asianmukaisesti täytetty, se voi pyytää ilmoituksen tekijältä tietoja ja asiakirjoja. Tällainen pyyntö on tehtävä kolmen työpäivän kuluessa ilmoituksen saamisesta. Lisäksi 8 artiklassa säädetään, että ilmoituksen tekijällä on oikeus pyytää lähettävältä toimivaltaiselta viranomaiselta selkeät perustelut, jos tämä ei ole toimittanut ilmoitusta muille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle säädetyssä määräajassa. 9 artikla - Vastaanottavan toimivaltaisen viranomaisen vastaanottovahvistus 9 artiklassa säädetään, että saatuaan 5 artiklan 3 kohdassa kuvatun 'asianmukaisesti tehdyn' ilmoituksen lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä ilmoituksen tekijälle vastaanottovahvistus ja jäljennökset siitä muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille sekä vastaanottajalle ja että tämä on tehtävä kolmen työpäivän kuluessa ilmoituksen saamisesta. Lisäksi artiklassa säädetään, että ilmoituksen tekijällä on oikeus pyytää vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta selkeät perustelut, jos tämä ei ole lähettänyt ilmoituksen vastaanottovahvistusta säädetyssä määräajassa. 10 artikla - Vastaanottavan, lähettävän ja kauttakulkumaan toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä 10 artiklassa säädetään, että vastaanottavan, lähettävän ja kauttakulkuvaltion toimivaltaisen viranomaisen on 30 päivän kuluessa siitä, kun vastaanottava toimivaltainen viranomainen on lähettänyt vastaanottovahvistuksen, tehtävä päätös ilmoitetun siirron hyväksymisestä tai vastustamisesta. Artiklassa säädetään myös hyväksynnän voimassaoloajasta. 11 artikla - Jätteen siirrolle asetettavat ehdot 11 artiklassa säädetään, että lähettävällä, vastaanottavalla ja kauttakulkuvaltion toimivaltaisella viranomaisella on oikeus asettaa ehtoja ilmoitettua siirtoa koskevalle hyväksynnälleen. 12 artikla - Huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa koskevat vastalauseet 12 artiklassa luetellaan syyt, joiden vuoksi lähettävä, vastaanottava ja/tai kauttakulkumaan toimivaltainen viranomainen voi esittää vastalauseen huolehdittavaksi tarkoitetun jätteen siirrosta. 13 artikla - Hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa koskevat vastalauseet 13 artiklassa puolestaan luetellaan syyt, joiden vuoksi lähettävä, vastaanottava ja/tai kauttakulkumaan toimivaltainen viranomainen voi esittää vastalauseen hyödynnettäväksi tarkoitetun jätteen siirrosta. 14 artikla - Yleinen ilmoitus 14 artiklassa säädetään mahdollisuudesta käyttää useiden yksittäisten ilmoitusten sijasta yleistä ilmoitusta, kun jätettä, jolla on samat fyysiset ja kemialliset ominaisuudet, siirretään säännöllisesti samalle vastaanottajalle samaan laitokseen käyttäen samaa reittiä. 15 artikla - Ennalta hyväksytyt hyödyntämislaitokset 15 artiklassa säädetään, että vastaanottavat toimivaltaiset viranomaiset, joiden lainkäyttövallan alaisuuteen tietyt hyödyntämislaitokset kuuluvat, voi päättää myöntää ennakkohyväksynnän tällaisille laitoksille. Lisäksi artiklassa säädetään, että jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät antaa tämän artiklan mukaisesti jollekin laitokselle ennakkohyväksynnän, niiden on annettava komissiolle, OECD:n sihteeristölle ja muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tietyt tiedot ja että tähän tarkoitukseen voidaan käyttää liitteessä VI olevaa lomaketta. Artiklaan on lisätty säännös, joka mahdollistaa muiden ennalta hyväksyttyihin hyödyntämislaitoksiin liittyvien ehtojen ja vaatimusten vahvistamisen. 16 artikla - Väliaikaisia hyödyntämis- ja huolehtimistoimia koskevat säännökset 16 artiklassa on erityissäännöksiä, joita sovelletaan väliaikaisia hyödyntämis- tai huolehtimistoimia varten (yhdistämistä, sekoittamista, uudelleenpakkaamista, vaihtamista, varastointia tai muita sellaisia hyödyntämis- tai huolehtimistoimia varten, jotka katsotaan väliaikaisiksi eikä lopullisiksi) tehtäviin jätteiden siirtoihin. 17 artikla - Jätteiden siirron hyväksynnän jälkeen täytettävät vaatimukset 17 artiklassa luetellaan seuraavat vaatimukset, jotka on täytettävä sen jälkeen, kun ilmoitettu siirto on hyväksytty: kaikkien asianomaisten ja ilmoituksen tekijän on täytettävä siirtoasiakirja, siirron varsinaisesta alkamisesta on annettava ennakkotiedot, vastaanottajan on annettava kirjallinen vahvistus jätteen vastaanottamisesta ja vastaanottajan on annettava todistus lopullisesta huolehtimisesta tai hyödyntämisestä. 18 artikla - Siirtoa koskevat muutokset hyväksynnän jälkeen 18 artiklassa säädetään, että jos hyväksytyn jätteiden siirron yksityiskohtiin ja/tai ehtoihin on tehtävä konkreettisia muutoksia, on tehtävä uusi ilmoitus, elleivät kaikki asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset katso, että ehdotetut muutokset eivät edellytä sellaista. 2 luku - Yleiset tietojen antamista koskevat vaatimukset 19 artikla - Jäte, jonka mukana on oltava tietyt tiedot 19 artiklassa säädetään, että 3 artiklan 2 ja 4 kohdassa määriteltyjen jätteiden (liitteessä III luetellut jätteet ja nimenomaan laboratoriossa analysoitaviksi tarkoitetut jätteet) siirtoihin sovelletaan menettelyä, jonka mukaan jätteiden mukana on oltava tietyt tiedot. Näihin tietoihin kuuluu muun muassa todiste siirron järjestävän henkilön ja vastaanottajan välisestä sopimuksesta, joka koskee jätteen hyödyntämistä ja jonka on oltava oikeudellisesti sitova, kun siirto alkaa. Lisäksi artiklassa säädetään, että siirron järjestävän henkilön on annettava kyseiset tiedot liitteessä VII olevaa lomaketta käyttäen ja että jäsenvaltiot voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti pyytää tietoja tämän artiklan säännösten soveltamisalaan kuuluvista siirroista tarkastuksia, noudattamisen valvontaa, suunnittelua ja tilastointia varten. 20 artikla - Jäte, josta on annettava ennakkotietoja 20 artiklassa säädetään, että siirrettäessä 3 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä jätteitä (nimenomaan laboratoriossa analysoitaviksi tarkoitetut jätteet) siirron järjestävän henkilön on ilmoitettava siirrosta asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille kolme työpäivää ennen sen alkamista. Lisäksi artiklassa säädetään, että kyseisestä jätteestä on annettava 19 artiklan 1 kohdassa luetellut tiedot, ja ne on annettava liitteessä VII olevaa lomaketta käyttäen. 3 luku - Yleiset vaatimukset 21 artikla - Jätteiden sekoittaminen siirron aikana on kielletty 21 artiklan mukaan jätteitä, joista on tehty eri ilmoitus, ei saa siirron aikana sekoittaa keskenään eikä minkään sellaisen jätteen kanssa, josta ei tarvitse tehdä ilmoitusta. 22 artikla - Ympäristön suojelu yhteisössä Tämän artiklan mukaan yhteisössä olevan tuottajan ja ilmoituksen tekijän on toteutettava kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että kaikkien sen yhteisössä siirtämien jätteiden huolto tapahtuu vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle, kuten direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklassa säädetään, ja että jätteiden huolto tapahtuu yhteisön jätteitä koskevan lainsäädännön mukaisesti. Tämä velvoite koskee siirtoa sen koko keston ajan ja kattaa myös vastaanottajamaassa tapahtuvan lopullisen huolehtimisen tai hyödyntämisen. 23 artikla - Asiakirjojen ja tietojen säilyttäminen 23 artiklassa säädetään, että toimivaltaisten viranomaisten, ilmoituksen tekijän ja vastaanottajan on pidettävä kaikki ilmoitetun siirron yhteydessä toimivaltaisille viranomaisille lähetetyt tai niiden lähettämät asiakirjat yhteisössä vähintään kolmen vuoden ajan. Lisäksi säädetään, että siirron järjestävän henkilön ja vastaanottajan on pidettävä 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti annetut liitteessä III lueteltuja jätteitä koskevat tiedot yhteisössä vähintään kolmen vuoden ajan. 4 LUKU - JÄTTEEN TAKAISIN OTTAMISTA KOSKEVAT VELVOLLISUUDET 24 artikla - Jätteen takaisin ottaminen silloin kun siirtoa ei voida toteuttaa aiotulla tavalla 24 artiklassa annetaan säännöt, joiden mukaan lähettävällä toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus varmistaa, että jäte otetaan takaisin, kun sellaista jätteiden siirtoa, jolle asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet hyväksyntänsä, ei voida toteuttaa aiotulla tavalla. Näin ollen lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että ilmoituksen tekijä, tai jos tämä on epäkäytännöllistä, toimivaltainen viranomainen itse palauttaa jätteen kyseisen viranomaisen lainkäyttövallan alaisuuteen kuuluvalle tai muulle lähettäjämaan alueelle 90 päivän kuluessa. Lisäksi säädetään, että tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös sellaisiin jätteiden siirtoihin, joihin sovelletaan 19 artiklan mukaista vaatimusta toimittaa jätteiden mukana tietyt tiedot, ja että tällaisissa tapauksissa tässä artiklassa säädetyt ilmoituksen tekijää koskevat velvollisuudet koskevat myös siirron järjestävää henkilöä. 25 artikla - Takaisin ottamisesta aiheutuvat kustannukset tapauksissa, joissa siirtoa ei voida toteuttaa 25 artiklassa säädetään, miten peritään sellaisesta jätteiden siirrosta aiheutuneet kustannukset, jota ei voida toteuttaa aiotulla tavalla. Ne peritään ilmoituksen tekijältä tai jos se on epäkäytännöllistä, lähettävältä toimivaltaiselta viranomaiselta tai jos se puolestaan on epäkäytännöllistä, siten kuin osapuolet ja asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset ovat sopineet. Lisäksi todetaan, että tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös liitteessä III lueteltujen jätteiden siirtoihin, joihin sovelletaan vaatimusta toimittaa jätteiden mukana tietyt tiedot. Tällaisissa tapauksissa tässä artiklassa säädetyt ilmoituksen tekijää koskevat velvollisuudet koskevat myös siirron järjestävää henkilöä. 26 artikla - Jätteen takaisin ottaminen, kun siirto on laiton 26 artiklassa määritellään, milloin jätteen siirto on laiton, ja säädetään lähettävän toimivaltaisen viranomaisen velvollisuudesta varmistaa, että laittomaksi katsottuun siirtoon liittyvä jäte otetaan takaisin 30 päivän kuluessa. Lisäksi artiklassa säädetään, että jos laiton siirto on pikemminkin vastaanottajan kuin ilmoituksen tekijän vastuulla, vastaanottavan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että vastaanottaja huolehtii kyseisestä jätteestä tai hyödyntää sen tai jos tämä on epäkäytännöllistä, toimivaltainen viranomainen tekee tämän itse 30 päivän kuluessa. Lopuksi säädetään, että jos laittoman siirron ei voida katsoa olevan ilmoituksen tekijän eikä vastaanottajan vastuulla, toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että kyseisestä jätteestä huolehditaan tai se hyödynnetään. 24 artiklan tavoin säädetään, että tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös liitteessä III lueteltujen jätteiden siirtoihin, joihin sovelletaan 19 artiklan mukaista vaatimusta toimittaa jätteiden mukana tietyt tiedot, ja että tällaisissa tapauksissa tässä artiklassa säädetyt ilmoituksen tekijää koskevat velvollisuudet koskevat myös siirron järjestävää henkilöä. 27 artikla - Takaisin ottamisen kustannukset laittoman siirron tapauksessa 27 artiklassa säädetään, miten laittomaan siirtoon liittyvän jätteen palauttamisesta ja muista siihen liittyvistä toimista aiheutuvat kustannukset peritään. Lisäksi säädetään, että tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös liitteessä III lueteltujen jätteiden siirtoihin, johon sovelletaan vaatimusta toimittaa jätteiden mukana tietyt tiedot ja jotka katsotaan laittomiksi. Tällaisissa tapauksissa tässä artiklassa säädetyt ilmoituksen tekijää koskevat velvollisuudet koskevat myös siirron järjestävää henkilöä. 5 luku - Yleiset hallinnolliset säännökset 28 artikla - Tietojen ja asiakirjojen toimittaminen 28 artiklassa säädetään, että tarvittavat tiedot voidaan toimittaa jollakin seuraavista tavoista: postitse, faksilla, sähköpostilla digitaalisella allekirjoituksella varustettuna tai sähköpostilla ilman digitaalista allekirjoitusta ja lähettämällä allekirjoitetut asiakirjat postitse. Lisäksi artiklassa säädetään, että asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen päätöksen mukaan tiedot ja asiakirjat voidaan toimittaa käyttäen organisaatioiden välistä tiedonsiirtoa ja sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista annetun direktiivin 1999/93/EY [27] mukaista sähköistä allekirjoitusta tai sähköistä todentamismenetelmää tai saman turvallisuustason tarjoavaa vastaavaa sähköistä todentamismenetelmää, jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset tämän hyväksyvät. [27] EYVL L 13, 19.1.2000, s. 12. 29 artikla - Kieli 29 artiklan mukaan kaikki II osaston säännösten mukaisesti toimitettavat ilmoitukset, tiedot, asiakirjat tai muut tiedonannot on toimitettava asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä kielellä. Lisäksi artiklassa todetaan, että asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää ilmoituksen tekijää toimittamaan virallisen kääntäjän tekemät käännökset viranomaisten hyväksymällä kielellä. 30 artikla - Jätteen luokittelua koskevat erimielisyydet 30 artikla sisältää hallinnollisen säännön niitä tapauksia varten, joissa lähettävä ja vastaanottava toimivaltainen viranomainen ovat eri mieltä siitä, luokitellaanko jokin aine jätteeksi vai ei, tai siitä, luokitellaanko ilmoitettuun siirtoon liittyvä jäte liitteessä III vai liitteessä IV olevaan luetteloon kuuluvaksi, taikka siitä, luokitellaanko ilmoitettu jätteenkäsittelytoimi huolehtimis- vai hyödyntämistoimeksi. Artiklassa säädetään, että aine on katsottava jätteeksi, jäte on katsottava liitteen IV luetteloon kuuluvaksi ja siihen sovelletaan huolehdittavaksi tarkoitettua jätettä koskevia säännöksiä. Artiklassa korostetaan, että tätä hallinnollista sääntöä sovelletaan ainoastaan tämän asetuksen tarkoituksia varten, eikä sen soveltaminen rajoita asianomaisten osapuolten oikeutta ratkaista näihin kysymyksiin liittyvät riidat tuomioistuimessa tai muussa lainkäyttöelimessä. 31 artikla - Hallinnolliset kustannukset 31 artiklassa säädetään, että ilmoitus- ja valvontamenettelyistä aiheutuvat asianmukaiset ja oikeasuhteiset hallinnolliset kustannukset ja asianmukaisten analyysien ja tarkastusten tavanomaiset kustannukset voidaan periä ilmoituksen tekijältä. 6 luku - Jätteiden siirrot yhteisön sisällä siten, että kauttakulku tapahtuu kolmansien maiden kautta 32 artikla - Huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirrot 32 artiklassa annetaan säännöt, joita sovelletaan yhteisön sisällä tehtäviin huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin, jotka kulkevat kolmansien maiden kautta. Artiklan säännösten mukaan lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on tiedusteltava kolmannen maan toimivaltaiselta viranomaiselta, haluaako se lähettää suunniteltua siirtoa koskevan kirjallisen hyväksyntänsä. 33 artikla - Hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirrot 33 artiklassa säädetään, että kun hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte siirretään yhteisön sisällä siten, että se kuljetetaan yhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, johon ei sovelleta OECD:n päätöstä, sovelletaan 32 artiklan säännöksiä. Kun taas hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte siirretään yhteisön sisällä siten, että se kuljetetaan yhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, johon OECD:n päätöstä sovelletaan, siirtoa koskeva hyväksyntä voidaan tämän artiklan mukaan antaa hiljaisesti. III OSASTO - Jätteiden siirrot jäsenvaltioiden sisällä 34 artikla - Tämän asetuksen soveltaminen jäsenvaltioiden sisällä tehtäviin jätteiden siirtoihin 34 artiklassa säädetään, että ehdotettua asetusta sovelletaan jäsenvaltioiden sisällä tehtäviin jätteiden siirtoihin IV OSASTO - Jätteiden vienti yhteisöstä kolmansiin maihin 1 luku - Huolehdittavaksi tarkoitettu jäte 35 artikla - Vienti on kielletty muualle kuin EFTA-maihin 35 artiklassa säädetään, että kaikkien huolehdittavaksi tarkoitettujen jätteiden vienti yhteisöstä on kielletty lukuun ottamatta huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden vientiä EFTA-maihin. Tällainen vienti on kuitenkin edelleen kielletty, jos kyseinen EFTA-maa kieltää kyseisten jätteiden tuonnin tai jos lähettävällä toimivaltaisella viranomaisella on syytä uskoa, että kyseisessä vastaanottajamaassa jätteestä ei huolehdita ympäristön kannalta järkevällä tavalla. 36 artikla - Jätteiden vientiä EFTA-maihin koskevat menettelyt 36 artiklassa säädetään menettelystä, jota on sovellettava, kun jäte viedään yhteisöstä EFTA-maihin huolehtimista varten. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin, mutta tietyin artiklassa luetelluin muutoksin ja säännöksin [28]. [28] 36 artikla koskee itse asiassa ainoastaan Sveitsiä. Muut EFTA-maat Norja, Liechtenstein ja Islanti ovat nimittäin myös ETA-maita. 2 luku - Hyödynnettäväksi tarkoitettu jäte Jätteiden vienti maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä 37 artikla - Vienti on kielletty, jos jäte on mainittu liitteessä V olevassa luettelossa 37 artiklassa saatetaan osaksi yhteisön lainsäädäntöä Baselin yleissopimuksessa oleva hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden vientikielto. Lisäksi artiklassa säädetään, että hyödynnettäviksi tarkoitettujen vaarallisten jätteiden vienti yhteisöstä maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, on kielletty. Kielto koskee seuraavia vaarallisia jätteitä: liitteessä V luetellut vaaralliset jätteet; vaaralliset jätteet, joita ei ole luokiteltu minkään yksittäisen liitteessä V olevan jätenimikkeen mukaan; vaarallisten jätteiden seokset ja sellaisten vaarallisten ja vaarattomien jätteiden seokset, joita ei ole luokiteltu minkään yksittäisen liitteessä V olevan jätenimikkeen mukaan; jätteet, jotka vastaanottajamaan ilmoituksen mukaan ovat Baselin yleissopimuksen 3 artiklan mukaisia vaarallisia jätteitä; jätteet, joiden tuonnin vastaanottajamaa on kieltänyt; jätteet, joiden suhteen lähettävällä toimivaltaisella viranomaisella on syytä uskoa, että kyseisessä vastaanottajamaassa jätteistä ei huolehdita ympäristön kannalta järkevällä tavalla. 38 artikla - Liitteessä III mainittujen jätteiden vientiä koskevat menettelyt 38 artiklassa luodaan puitteet tulevaisuudessa annettavalle lainsäädännölle, jota sovelletaan liitteessä III lueteltujen jätteiden vientiin hyödyntämistä varten sellaisiin maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä ja joita 37 artiklassa säädetty vientikielto ei koske. Artiklassa säädetään, että komissio lähettää kaikille maille, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä, tiedustelun, jossa pyydetään kirjallinen vahvistus siitä, voidaanko kyseistä jätettä viedä yhteisöstä kyseisiin maihin hyödyntämistoimia varten. Lisäksi komissio pyytää tietoja siitä, mitä artiklassa luetelluista valvontamenettelyistä (tuontikielto, 36 artiklassa kuvattu kirjallinen ennakkoilmoitus- ja -hyväksyntämenettely, ei mitään valvontamenettelyä) on tässä yhteydessä noudatettava. Tulevaisuudessa annettavalla komission asetuksella, jonka on tarkoitus tulla voimaan päivänä, jona ehdotettua asetusta aletaan soveltaa, kumotaan neuvoston asetus (EY) N:o 1420/1999 ja komission asetus (EY) N:o 1547/1999. Nämä asetukset sisältävät kyseiseen jätteiden vientiin nykyisin sovellettavan sääntelyn. Jätteiden vienti maihin, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä 39 artikla - Liitteessä III, IV ja IV A mainittujen jätteiden vienti 39 artiklassa säädetään, mitä menettelyjä on sovellettava, kun liitteissä III, IV ja IV A mainittuja jätteitä viedään yhteisöstä hyödynnettäviksi sellaisiin maihin ja sellaisten maiden kautta, joihin OECD:n päätöstä sovelletaan. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin, mutta tietyin artiklassa luetelluin muutoksin ja säännöksin. 3 luku - Yleiset säännökset 40 artikla - Jätteiden vienti Etelämantereelle 40 artiklassa tehdään täysin selväksi, että kaikkien jätteiden vienti yhteisöstä Etelämantereelle on kielletty. 41 artikla - Jätteiden vienti merentakaisiin maihin ja merentakaisille alueille 41 artiklassa säädetään, että kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden vienti yhteisöstä merentakaisiin maihin ja merentakaisille alueille on kielletty ja että jos on kyse hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden viennistä, sovelletaan 37 artiklassa säädettyä kieltoa soveltuvin osin. Lisäksi selvennetään, että jos on kyse hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden viennistä sellaisiin merentakaisiin maihin ja sellaisille merentakaisille alueille, jotka eivät kuulu kyseisen kiellon soveltamisalaan, sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin. Artiklan säännöksissä on otettu huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27. marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/822/EY 39 artiklassa vahvistetut säännöt. 42 artikla - Ympäristön kannalta järkevän jätehuollon varmistaminen kolmansissa maissa 42 artiklan mukaan tuottajan, ilmoituksen tekijän ja muiden siirtoon liittyvien yritysten on toteutettava kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että kaikkien niiden siirtämien jätteiden huolto tapahtuu ympäristön kannalta järkevällä tavalla koko siirron ajan aina vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa tapahtuvaan lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka. Lisäksi yhteisössä olevan lähettävän toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava ja varmistettava, että kaikkien yhteisöstä vietyjen jätteiden huolto tapahtuu ympäristön kannalta järkevällä tavalla koko siirron ajan aina vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa tapahtuvaan lopulliseen huolehtimiseen tai hyödyntämiseen saakka. Näiden sääntöjen vastaisesti tapahtuvat jätteiden viennit on kiellettävä. Lisäksi 42 artiklassa säädetään, että ympäristön kannalta järkevää jätehuoltoa voidaan olettaa noudatettavan kyseisen jätevirran ja hyödyntämistoimen osalta, jos voidaan osoittaa, että kyseistä jätevirtaa koskevaa käsittelyohjetta, joka on mainittu liitteessä IX olevassa luettelossa, sovelletaan vastaanottajana olevassa kolmannessa maassa sijaitsevassa laitoksessa. Liitettä IX on tarkoitus kehittää edelleen käyttäen apuna komiteaa, joka käsittelee EY:n jätteitä koskevan lainsäädännön mukauttamista tieteen ja tekniikan kehitykseen, noudattaen direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 18 artiklassa säädettyä menettelyä ja komission antamien asetusten avulla (ks. 61 artikla). V OSASTO - Jätteiden tuonti yhteisöön 1 luku - Huolehdittavaksi tarkoitetun jätteen tuonti 43 artikla - Jätteiden tuonti on kielletty lukuun ottamatta EFTA-maita, Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina olevia maita tai maita, joiden kanssa on tehty sopimus 43 artiklassa säädetään, että kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden tuonti yhteisöön on kielletty, lukuun ottamatta jätteiden tuontia EFTA-maista ja muista maista, jotka ovat Baselin yleissopimuksen sopimuspuolia sekä muista maista, joiden kanssa yhteisö tai yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet kahden- tai monenvälisiä sopimuksia tai järjestelyjä. Niin ikään 43 artiklassa säädetään vaatimuksista, jotka on täytettävä tehtäessä kahden- tai monenvälisiä sopimuksia tai järjestelyjä. Näihin kuuluu muun muassa vaatimus, jonka mukaan tämän artiklan nojalla tehtyjen kahdenvälisten ja monenvälisten sopimusten ja järjestelyjen on perustuttava 44 artiklassa säädettyyn valvontamenettelyyn. 44 artikla - Menettelyvaatimukset, jos tuonti tapahtuu EFTA-maista tai Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina olevista maista 44 artiklassa säädetään, mitä menettelyä on sovellettava, kun jätteitä tuodaan huolehdittaviksi yhteisöön EFTA-maista tai muista Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina olevista maista. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin, mutta tietyin artiklassa luetelluin muutoksin ja säännöksin. 2 luku - Hyödynnettäväksi tarkoitetun jätteen tuonti 45 artikla - Jätteiden tuonti on kielletty lukuun ottamatta maita, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä, EFTA-maita, Baselin yleissopimuksen sopimuspuolina olevia maita ja maita, joiden kanssa on tehty sopimus 45 artiklassa säädetään, että kaikkien hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden tuonti yhteisöön on kielletty, lukuun ottamatta jätteiden tuontia maista, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä, EFTA-maista, muista maista, jotka ovat Baselin yleissopimuksen sopimuspuolia ja muista maista, joiden kanssa yhteisö tai yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet kahden- tai monenvälisiä sopimuksia tai järjestelyjä. Niin ikään 45 artiklassa säädetään vaatimuksista, jotka on täytettävä tehtäessä kahden- tai monenvälisiä sopimuksia tai järjestelyjä. Vaatimukset ovat samanlaisia kuin ne, joista säädetään 43 artiklassa, ja niihin kuuluu muun muassa vaatimus, jonka mukaan tämän artiklan nojalla tehtyjen kahdenvälisten ja monenvälisten sopimusten ja järjestelyjen on perustuttava tapauksen mukaan joko 44 artiklassa tai 46 artiklassa säädettyyn valvontamenettelyyn. 46 artikla - Menettelyvaatimukset, jos tuonti tapahtuu maista, joihin sovelletaan OECD:n päätöstä 46 artiklassa säädetään, mitä menettelyjä on sovellettava, kun hyödynnettäviksi tarkoitettuja jätteitä tuodaan yhteisöön sellaisesta maasta ja/tai sellaisen maan kautta, johon sovelletaan OECD:n päätöstä. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin, mutta artiklassa luetelluin muutoksin ja säännöksin. 47 artikla - Menettelyvaatimukset, jos tuonti tapahtuu maista, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä ja jotka ovat Baselin yleissopimuksen sopimuspuolia 47 artiklassa säädetään, mitä menettelyjä on sovellettava, kun hyödynnettäviksi tarkoitettuja jätteitä tuodaan yhteisöön sellaisesta maasta ja/tai sellaisen maan kautta, johon ei sovelleta OECD:n päätöstä ja joka on Baselin yleissopimuksen sopimuspuoli. Tällaisessa tapauksessa sovelletaan 29 artiklan säännöksiä soveltuvin osin. 3 luku - Yleiset säännökset 48 artikla - Jätteiden tuonti merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta 48 artiklassa säädetään, että kun jätteitä tuodaan yhteisöön merentakaisista maista tai merentakaisilta alueilta, sovelletaan II osaston säännöksiä soveltuvin osin. Lisäksi artiklassa selvennetään, että yksi tai useampi merentakainen maa tai alue ja jäsenvaltio, johon ne