EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 13.7.2016 COM(2016) 467 final 2016/0224(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS kansainvälistä suojelua unionissa koskevan yhteisen menettelyn luomisesta ja direktiivin 2013/32/EU kumoamisesta



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen tausta ja perustelut Euroopan unioni pyrkii luomaan yhdennetyn, kestävän ja kokonaisvaltaisen EU:n maahanmuuttopolitiikan, joka perustuu solidaarisuuteen ja oikeudenmukaiseen vastuunjakoon ja joka voi toimia tehokkaasti sekä rauhallisina että kriisiaikoina. Euroopan muuttoliikeagendan hyväksymisestä alkaen Euroopan komissio on pyrkinyt toteuttamaan toimenpiteitä, joilla vastataan sekä välittömiin että pitkän aikavälin haasteisiin, joita liittyy maahanmuuttovirtojen tehokkaaseen ja kokonaisvaltaiseen hallintaan. Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu sääntöihin, joilla määritellään, mikä jäsenvaltio on vastuussa kansainvälistä suojelua hakevista henkilöistä (mukaan lukien turvapaikanhakijoiden sormenjälkitietokanta), sekä turvapaikkamenettelyjä, vastaanotto-olosuhteita ja kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden aseman tunnustamista ja suojelua koskevat yhteiset vaatimukset. Lisäksi Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto tukee jäsenvaltioita Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanossa. Vaikka Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisessä on saavutettu merkittävää edistystä, jäsenvaltioiden välillä on edelleen suuria eroja käytetyissä menettelyissä, turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteissa, hyväksyntäasteissa ja kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnetyn suojelun muodossa. Nämä erot edistävät edelleen liikkumista ja turvapaikkashoppailua, luovat vetotekijöitä ja viime kädessä johtavat siihen, että vastuu suojelun tarjoamisesta sitä tarvitseville jakautuu epätasaisesti jäsenvaltioiden kesken. Viimeaikaiset massamaahantulot ovat osoittaneet, että Euroopassa tarvitaan toimiva ja tehokas turvapaikkajärjestelmä, jolla voidaan varmistaa oikeudenmukainen ja kestävä vastuun jakaminen jäsenvaltioiden kesken, tarjota riittävät ja asianmukaiset vastaanotto-olosuhteet kaikkialla EU:ssa, käsitellä nopeasti ja tehokkaasti EU:ssa tehdyt turvapaikkahakemukset ja varmistaa tehtyjen päätösten laadukkuus, jotta kansainvälistä suojelua tarvitsevat todella saavat sitä. Samaan aikaan EU:n on puututtava maahantulijoiden laittomiin ja vaarallisiin kuljetuksiin ja lopetettava salakuljettajien liiketoimintamalli. Tätä tarkoitusta varten niiden henkilöiden, jotka eivät ole oikeutettuja kansainväliseen suojeluun, turvapaikkahakemukset on käsiteltävä nopeasti ja heidät on palautettava sen jälkeen nopeasti. Toisaalta suojelua tarvitseville on luotava turvallisia ja laillisia tapoja päästä EU:hun kolmansista maista. Se on myös osa laajempaa kumppanuutta tärkeimpien alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa. Komissio esitteli 6. huhtikuuta 2016 Euroopan turvapaikka- ja maahanmuuttolainsäädännön rakenteellisen uudistamisen painopisteet tiedonannossaan ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen”. Siinä esitetään toteutettavat toimet, joilla edetään kohti inhimillisempää, oikeudenmukaisempaa ja tehokkaampaa eurooppalaista turvapaikkapolitiikkaa sekä paremmin hallittua laillista maahanmuuttoa koskevaa politiikkaa. Komissio esitti 4. toukokuuta 2016 ensimmäisen joukon ehdotuksia, joilla pyritään uudistamaan Euroopan yhteistä turvapaikkajärjestelmää tiedonannossa määritettyjen kolmen painopisteen mukaisesti. Ehdotukset koskivat oikeudenmukaisen ja kestävän Dublin-järjestelmän perustamista sen määrittämiseksi, mikä jäsenvaltio on vastuussa turvapaikkahakemuksen käsittelystä, Eurodac-järjestelmän lujittamista edelleen liikkumisen valvomiseksi paremmin ja laittoman muuttoliikkeen torjunnan helpottamiseksi sekä Euroopan turvapaikkaviraston perustamista, jotta varmistetaan Euroopan turvapaikkajärjestelmän toimivuus. Nämä ehdotukset olivat ensimmäiset osat Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän rakenteen uudistamisessa. Toisella paketilla komissio saattaa päätökseen Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistamisen antamalla neljä uutta ehdotusta: ehdotuksen turvapaikkamenettelydirektiivin korvaamiseksi asetuksella, jolla yhdenmukaistetaan jäsenvaltioissa nykyisin käytettävät erilaiset menettelyt ja luodaan todellinen yhteinen menettely; ehdotuksen aseman määrittelyä koskevan direktiivin korvaamiseksi asetuksella, jolla vahvistetaan suojelua tarvitsevien henkilöiden aseman tunnustamista ja kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnettyjä oikeuksia koskevat yhdenmukaiset vaatimukset, sekä ehdotuksen vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin tarkistamiseksi, jotta voitaisiin entisestään yhdenmukaistaa vastaanotto-olosuhteita EU:ssa, parantaa turvapaikanhakijoiden kotoutumisnäkymiä ja vähentää turvapaikanhakijoiden edelleen liikkumista. Jatkotoimena 6. huhtikuuta 2016 antamalleen sitoumukselle parantaa laillisia maahantuloväyliä EU:hun komissio ehdottaa myös jäsenneltyä unionin uudelleensijoittamiskehystä, jolla luodaan hallitumpi lähestymistapa kansainväliseen suojeluun EU:ssa ja varmistetaan järjestäytyneitä ja turvallisia muuttoväyliä EU:hun kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille. Tavoitteena on vähentää asteittain kannustimia laittomaan maahantuloon. Nämä ehdotukset ovat välttämätön osa Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kattavaa uudistusta ja ne liittyvät läheisesti toisiinsa. Tämän turvapaikkalainsäädännön uudistamista koskevan toisen lainsäädäntöehdotuspaketin myötä on nyt saatu valmiiksi kaikki osatekijät, jotka tarvitaan, jotta voidaan luoda vakaa, johdonmukainen ja yhtenäinen, yhteisiin, yhdenmukaistettuihin ja yhtä aikaa tehokkaisiin ja suojeleviin sääntöihin täysin Geneven yleissopimuksen mukaisesti perustuva Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä. Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä, jota olemme kehittämässä edelleen, on sekä tehokas että suojaava, ja se on suunniteltu varmistamaan, että kansalliset turvapaikkajärjestelmät vastaavat täysin toisiaan, jolloin kannustimet edelleen liikkumiseen vähenevät. Tämä lujittaa keskinäistä luottamusta jäsenvaltioiden välillä ja johtaa hyvin toimivaan Dublin-järjestelmään. Järjestelmä takaa, että turvapaikanhakijoita kohdellaan tasapuolisesti ja asianmukaisesti riippumatta siitä, missä päin EU:ta he ovat. Se tarjoaa työkalut, joita tarvitaan sellaisten henkilöiden tunnistamiseksi nopeasti, jotka aidosti tarvitsevat kansainvälistä suojelua, ja niiden palauttamiseksi, jotka eivät ole suojelun tarpeessa. Se on suotuisa kaikkein heikoimmassa asemassa oleville ja tiukka mahdollista väärinkäyttöä vastaan kunnioittaen aina perusoikeuksia. Yhteinen järjestelmä on myös kustannustehokas ja riittävän joustava mukautuakseen monimutkaisiin haasteisiin, joita jäsenvaltioilla on tällä alalla. •Ehdotuksen tavoitteet Tämän ehdotuksen tavoitteena on luoda kansainvälistä suojelua koskeva aidosti yhteinen menettely, joka on tehokas, oikeudenmukainen ja tasapainoinen. Valitsemalla muodoksi asetus, jota sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa, ja poistamalla harkintavalta sekä yksinkertaistamalla, sujuvoittamalla ja vahvistamalla menettelyjä ehdotuksella pyritään saavuttamaan suurempi yhdenmukaistamisen taso ja turvapaikkamenettelyjen tulosten aiempaa suurempi yhdenmukaisuus kaikissa jäsenvaltioissa, mikä vähentää kannustimia turvapaikkashoppailuun ja turvapaikanhakijoiden liikkumiseen jäsenvaltiosta toiseen. Ehdotuksella edistetään tavoitetta varmistaa nopea mutta laadukas päätöksenteko menettelyn kaikissa vaiheissa. Se edellyttää jäsenvaltioilta investointeja turvapaikkajärjestelmiinsä menettelyn hallinnollisista vaiheista alkaen ja tarvittavien resurssien antamista toimivaltaisille viranomaisille nopeiden mutta vankkojen päätösten tekemiseksi, jotta suojelua tarvitsevien henkilöiden asema voidaan tunnustaa nopeasti ja sellaiset henkilöt, jotka eivät tarvitse suojelua, puolestaan palauttaa nopeasti. Nopea ja tehokas päätöksentekoprosessi on turvapaikanhakijoiden edun mukainen, sillä sen ansiosta he saavat selvyyden oikeudellisesta asemastaan, sekä myös jäsenvaltioiden edun mukainen, sillä se johtaa säästöihin vastaanotto- ja hallinnollisissa kustannuksissa. Oikeudenmukainen ja tehokas yhteinen menettely kaikkialla unionissa merkitsee seuraavia asioita: –Yksinkertaisemmat, selvemmät ja lyhyemmät menettelyt, jotka korvaavat nykyiset erilaiset menettelyt jäsenvaltioissa. Ehdotuksessa säädetään lyhyistä mutta kohtuullisista määräajoista, joiden kuluessa hakijan on käynnistettävä menettely ja hakemusten tutkiminen on saatava päätökseen sekä hallinnollisessa että muutoksenhakuvaiheessa. Ensimmäistä päätöstä koskeva kuuden kuukauden määräaika säilytetään, kun taas huomattavasti lyhyempiä määräaikoja sovelletaan sellaisten hakemusten käsittelyssä, jotka ovat ilmeisen perusteettomia ja jotka eivät täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Jäsenvaltioilla on myös mahdollisuus priorisoida ja tutkia nopeasti mikä tahansa hakemus. Hakemusten rekisteröinnille, jättämiselle ja tutkinnalle asetetaan määräajat, mutta määräaikoja voidaan poikkeuksellisesti pidentää silloin, kun jäsenvaltiot vastaanottavat suhteettoman paljon hakemuksia samanaikaisesti. Tällaisiin tilanteisiin varautumiseksi jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti tarkasteltava uudelleen ja ennakoitava tarpeitaan sen varmistamiseksi, että niillä on riittävät resurssit turvapaikkajärjestelmänsä hallinnoimiseksi tehokkaasti. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa pyytää myös Euroopan unionin turvapaikkaviraston apua. Tämän lisäksi tutkittavaksi ottamiseen liittyvästä menettelystä ja nopeutetusta tutkintamenettelystä tulee pakollisia ja myöhempiä hakemuksia koskevia säännöksiä selkeytetään poikkeusten sallimiseksi maassapysymisoikeuteen hallinnollisen menettelyn lopussa tai sen aikana. –Menettelylliset takeet hakijoiden oikeuksien turvaamiseksi, jotta voidaan varmistaa, että turvapaikkahakemuksia arvioidaan riittävästi yksinkertaistetussa ja lyhennetyssä menettelyssä. Tämä varmistetaan tiedottamalla kaikille hakijoille menettelyn alussa heidän oikeuksistaan, velvollisuuksistaan ja seurauksista, jos he eivät täytä velvollisuuksiaan. Hakijoille on annettava todellinen mahdollisuus tehdä yhteistyötä ja kommunikoida vastuuviranomaisten kanssa, jotta he voivat esittää kaikki käytettävissään olevat tosiseikat hakemuksensa tueksi. Tässä ehdotuksessa annetaan hakijoille riittävät menettelylliset takeet menettelyn kaikissa vaiheissa, erityisesti oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa, tulkkaus sekä maksuton oikeusapu ja oikeudellinen edustus. Lisäksi heillä on oikeus jäädä maahan odottaessaan menettelyn tulosta. Hakijoilla on oikeus saada asianmukainen ilmoitus päätöksestä, päätöksen tosiseikkoihin tai oikeudellisiin syihin perustuvista perusteluista ja jos päätös on kielteinen, oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa. Sellaisten hakijoiden, joilla on erityisiä menettelyllisiä tarpeita, sekä ilman huoltajaa olevien alaikäisten osalta on säädetty vahvistetuista takeista. Näitä ovat muun muassa yksityiskohtaisemmat säännöt, jotka koskevat hakijan erityisten menettelyllisten tarpeiden arviointia, dokumentointia ja täyttämistä.

–Tiukemmat säännöt järjestelmän väärinkäytön estämiseksi, selvästi vilpillisistä hakemuksista rankaisemiseksi ja edelleen liikkumisen kannustimien poistamiseksi vahvistamalla hakijoille selkeät velvollisuudet tehdä yhteistyötä viranomaisten kanssa koko menettelyn ajan ja asettamalla tiukat seuraamukset velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä. Tältä osin kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkiminen edellyttää hakemuksen jättämistä, sormenjälkien ottamista, tarvittavien tietojen antamista hakemuksen tutkintaa varten sekä oleskelua vastuussa olevassa jäsenvaltiossa. Jos jotakin näistä velvollisuuksista ei täytetä, seurauksena voi implisiittistä peruuttamista koskevan menettelyn mukaisesti olla hakemuksen hylkääminen sillä perusteella, että hakijan katsotaan luopuneen siitä. Nykyisistä vaihtoehtoisista menettelyllisistä välineistä, joilla määrätään seuraamuksia hakijoiden vilpillisestä toiminnasta, edelleen liikkumisesta ja ilmeisen perusteettomista hakemuksista, tehdään pakollisia ja niitä vahvistetaan entisestään. Ehdotuksessa esitetään erityisesti selkeät, kattavat ja sitovat luettelot perusteista, joiden täyttyessä tutkintaa on nopeutettava ja hakemus on hylättävä, koska se on ilmeisen perusteeton tai hakija on luopunut siitä. Lisäksi on vahvistettu valmiuksia vastata turvapaikkamenettelyn väärinkäyttöön myöhempiä hakemuksia tekemällä, erityisesti mahdollistamalla tällaisten hakijoiden poistaminen jäsenvaltioiden alueelta ennen kuin hakemuksesta on tehty hallinnollinen päätös ja sen jälkeen. Samaan aikaan käytössä ovat kaikki takeet, mukaan lukien oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, sen varmistamiseksi, että hakijoiden oikeudet on aina taattu. –Yhdenmukaistetut turvallisia maita koskevat säännöt ovat tehokkaan yhteisen turvapaikkamenettelyn tärkeä osatekijä. Tässä ehdotuksessa ehdotetaan turvallisen maan käsitteiden soveltamisen prosessuaalisten seurausten yhdenmukaistamista. Jos hakijat eivät selvästikään ole kansainvälisen suojelun tarpeessa, koska he tulevat turvallisesta alkuperämaasta, heidän hakemuksensa on hylättävä nopeasti ja palauttaminen on järjestettävä nopeasti. Jos hakijat ovat jo löytäneet ensimmäisen turvapaikkamaan, jossa he saavat suojelua tai jossa turvallinen kolmas maa voi tutkia heidän hakemuksensa, hakemus on jätettävä tutkimatta. Komissio ehdottaa asteittaista siirtymistä kohti täydellistä yhdenmukaistamista tällä alalla ja kansallisten turvallisten maiden luettelojen korvaamista EU:n luetteloilla tai unionin tason määritelmillä viiden vuoden kuluessa asetuksen voimaantulosta. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotus on täysin yhdenmukainen ensimmäisten Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistamista koskevien ehdotusten kanssa, jotka esitettiin 4. toukokuuta 2016 ja jotka koskevat Dublin-asetusta, Eurodac-järjestelmää ja Euroopan turvapaikkavirastoa, sekä niiden ehdotusten kanssa, jotka koskevat aseman määrittelyä koskevaa asetusta, vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin uudelleenlaadintaa ja jäsenneltyä unionin uudelleensijoitusjärjestelmää. Dublin-asetuksen uudelleenlaadinnan osalta tämä ehdotus koskee hakijoita, jotka ovat Dublin-menettelyn kohteena. Erityisesti tämä ehdotus on yhdenmukainen niiden sääntöjen kanssa, jotka on vahvistettu ehdotuksessa Dublin-asetuksen uudelleenlaatimiseksi, ja ehdotuksessa täsmennetään niitä edelleen. Nämä säännöt koskevat muun muassa hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvittämistä, nopeutettua tutkintamenettelyä, myöhempiä hakemuksia, takeita alaikäisille ja erityisiä takeita ilman huoltajaa oleville alaikäisille. Tämä ehdotus on yhdenmukainen myös uudelleenlaaditun Eurodac-asetuksen kanssa siltä osin kuin on kyse hakijoiden sormenjälkien ja kasvokuvien ottamisesta sekä niiden merkityksestä kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten kannalta. Euroopan unionin turvapaikkavirastoa koskevan ehdotuksen osalta tässä ehdotuksessa muistutetaan, kuinka tärkeää viraston jäsenvaltioille tarjoama operatiivinen ja tekninen tuki on kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi, samoin kuin viraston osallistuminen valmiuksien kehittämiseen virastolle ehdotetun uuden toimeksiannon mukaisesti. Ehdotus aseman määrittelyä koskevaksi asetukseksi ja tämä ehdotus täydentävät toisiaan, sillä ehdotuksessa aseman määrittelyä koskevaksi asetukseksi vahvistetaan vaatimukset, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt voidaan määritellä kansainvälistä suojelua saaviksi, kun taas tässä ehdotuksessa vahvistetaan yhteiset menettelysäännöt kansainvälisen suojelun myöntämiselle ja peruuttamiselle. Tämä ehdotus liittyy myös läheisesti ehdotukseen vastaanotto-olosuhteista annetun direktiivin uudelleenlaatimiseksi. Jotta varmistetaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten oikea-aikainen ja tehokas arviointi, hakijoiden on noudatettava vastaanotto-olosuhteista annetun direktiivin uudelleenlaadintaa koskevassa ehdotuksessa vahvistettuja ilmoittautumista koskevia velvollisuuksia, ja tässä ehdotuksessa määritetään, mitä prosessuaalisia seurauksia hakijoille aiheutuu, jos he eivät noudata kyseisiä ilmoittautumista koskevia velvollisuuksiaan. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Tämä ehdotus on yhdenmukainen komission Euroopan muuttoliikeagendassa esittämän muuttoliikkeen hallinnan parantamista koskevan pitkän aikavälin politiikan kanssa. Muuttoliikeagendassa puheenjohtaja Junckerin poliittisista suuntaviivoista on kehitetty joukko johdonmukaisia ja toisiaan vahvistavia aloitteita, jotka perustuvat neljään toimintalohkoon. Toimintalohkot ovat laittoman muuttoliikkeen houkuttelevuuden vähentäminen, ihmishenkien pelastaminen ja ulkorajojen turvaaminen, vahva yhteinen turvapaikkapolitiikka ja laillista muuttoliikettä koskeva uusi politiikka. Tällä ehdotuksella jatketaan Euroopan muuttoliikeagendan täytäntöönpanoa tavoitteena olevan unionin turvapaikkapolitiikan lujittamisen osalta. Ehdotus olisi nähtävä osana laajempaa EU:n tason politiikkaa vahvan ja tehokkaan järjestelmän luomiseksi muuttoliikkeen kestävää hallintaa varten tulevaisuudessa tavalla, joka on oikeudenmukainen vastaanottavan yhteiskunnan ja EU:n kansalaisten sekä asianomaisten kolmansien maiden kansalaisten ja alkuperä- ja kauttakulkumaiden kannalta. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 78 artiklan 2 kohdan d alakohta, joka koskee sellaisista toimenpiteistä säätämistä, jotka koskevat yhteisiä menettelyjä turvapaikkaa tai toissijaista suojelua koskevan yhdenmukaisen aseman myöntämisessä ja poistamisessa. •Toissijaisuusperiaate Tämän ehdotuksen tavoitteena on perustaa kansainvälisen suojelun myöntämiseksi ja poistamiseksi yhteinen menettely, joka korvaa jäsenvaltioiden eri turvapaikkamenettelyt ja varmistaa menettelyn oikea-aikaisuuden ja tehokkuuden. Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden tekemiä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia olisi tarkasteltava menettelyssä, jossa sovelletaan samoja sääntöjä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa hakemus jätetään, jotta varmistetaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tasapuolinen kohtelu sekä selkeys ja oikeusvarmuus yksittäisen hakijan kannalta. Jäsenvaltiot eivät voi kukin erikseen laatia yhteisiä sääntöjä, jotka vähentävät kannustimia turvapaikkashoppailuun ja turvapaikanhakijoiden liikkumiseen jäsenvaltiosta toiseen. Sen vuoksi tarvitaan unionin toimia. Tavoitetta ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan tämän asetuksen laaja-alaisuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Unioni voi sen vuoksi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. •Suhteellisuusperiaate Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi.

Siltä osin kuin on kyse yhteisen menettelyn perustamisesta kansainvälisen suojelun myöntämiseksi ja poistamiseksi, ehdotus rajoittuu kaikilta osin siihen, mikä on välttämätöntä tällaisen yhteisen menettelyn perustamiseksi, sen sujuvoittamiseksi ja yksinkertaistamiseksi, tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi hakijoiden oikeuksien ja takeiden osalta ja sellaisten kansallisten menettelyjen välisten erojen välttämiseksi, joiden epätoivottuna vaikutuksena on kannustaminen edelleen liikkumiseen. Määräaikojen käyttöönotto kaikissa menettelyn vaiheissa, myös muutoksenhakuvaiheessa, ja määräajan tiukentaminen hallinnollisen menettelyn vaiheessa, ovat tarpeellisia muutoksia, jotta voidaan keventää menettelyjä ja lisätä niiden tehokkuutta. Muutoksenhakuvaiheeseen ehdotetut määräajat mahdollistavat kaikkien olennaisten menettelyllisten takeiden noudattamisen, mukaan lukien oikeus suulliseen kuulemiseen ja oikeuskeinojen tasapuolisuuden periaatteen noudattaminen. Näitä määräaikoja ehdottaessaan komission tavoitteena oli tasapainottaa hakijoiden oikeus saada asiansa ratkaistua kohtuullisen ajan kuluessa ja heidän oikeutensa tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolustautumiseen, mukaan lukien tarjoamalla maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta. •Toimintatavan valinta Tämä on ehdotus asetukseksi, jolla on tarkoitus kumota ja korvata direktiivi. Direktiivillä 2013/32/EU saavutettu kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskevien kansallisten menettelyjen yhdenmukaisuuden taso ei ole osoittautunut riittäväksi poistamaan eroja käytetyissä menettelyissä, menettelyjen määräajoissa, hakijoiden oikeuksissa ja menettelyllisissä takeissa, hyväksyntäasteissa ja myönnetyn suojelun muodossa. Ainoastaan asetus, jolla perustetaan unionin yhteinen turvapaikkamenettely ja jonka säännöksiä sovelletaan suoraan, voi varmistaa tarvittavan yhdenmukaisuuden ja tehokkuuden sovellettaessa unionin turvapaikkalainsäädännön menettelysääntöjä. 3.INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN •Sidosryhmien kuuleminen Valmistellessaan tätä toista ehdotuspakettia komissio järjesti kohdennettuja kuulemisia jäsenvaltioiden, Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun ja kansalaisyhteiskunnan kanssa. Niitä ohjasivat Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistuksen tavoitteet, jotka esitettiin 6. huhtikuuta 2016 annetussa komission tiedonannossa. Komissio on arvioinut huolellisesti esitetyt näkemykset ja pyrkinyt ottamaan tässä ehdotuksessa huomioon ne näkemykset, joista kaikki asianomaiset osapuolet ovat laajemmin samaa mieltä. Toisesta ehdotuspaketista vaihdettiin kesäkuussa 2016 epävirallisesti näkemyksiä Euroopan parlamentin kanssa. –Useimmat jäsenvaltiot suhtautuivat myönteisesti komission valitsemaan toimintatapaan korvata nykyinen direktiivi asetuksella, mutta jotkin jäsenvaltiot ilmaisivat huolensa yhdenmukaisuudesta kansallisen oikeusjärjestyksensä kanssa. Siitä alkaen kun turvapaikkamenettelydirektiiviä koskevasta ehdotuksesta alettiin keskustella jotkin tahot ovat johdonmukaisesti pitäneet asetusta, jossa vahvistetaan suoraan sovellettavat säännökset, tehokkaimpana oikeudellisena välineenä hakijoiden oikeuksien ja tasavertaisen kohtelun takaamiseksi eri jäsenvaltioissa. Jotkin sidosryhmät varoittivat kuitenkin siitä riskistä, että suojelutasoa olisi alennettava yhteisen nimittäjän saavuttamiseksi, etenkin koska unioni muodostaa tärkeän toimintamallin tällä kansainvälisen pakolaisoikeuden alalla. –Useimmat jäsenvaltiot tunnustivat tarpeen nykyisten menettelysääntöjen yksinkertaistamiseen ja selventämiseen ja ilmaisivat tukevansa turvapaikkamenettelyjen suurempaa yhdenmukaistamista kaikkialla unionissa. Jäsenvaltiot tunnustivat tarpeen selkeyttää ja yksinkertaistaa tutkittavaksi ottamisen perusteita, rajamenettelyjen ja nopeutettujen menettelyjen käyttöä ja myöhempien hakemusten käsittelyä. Jäsenvaltiot kannattivat yleisesti enimmäismääräaikojen käyttöönottoa menettelyn eri vaiheissa, myös muutoksenhakuvaiheessa. Useimmat jäsenvaltiot olivat tyytyväisiä tavanomaisen hallinnollisen menettelyn nykyiseen aikatauluun, mutta tunnustivat tarpeen tiukentaa määräaikoja ja keventää menettelyjä. Useat jäsenvaltiot kuitenkin totesivat, että tarvitaan jonkin verran joustavuutta, jotta ne voivat käsitellä tilanteita, joissa maahanmuuttajien määrä on suuri ja samaan aikaan esitetään suhteettoman paljon hakemuksia. Jäsenvaltiot kannattivat yleisesti pakollisten määräaikojen käyttöönottoa muutoksenhakuvaiheessa, mutta toivoivat määräaikojen eriyttämistä sen mukaan, koskeeko muutoksenhaku tavanomaisissa menettelyissä vai nopeutetuissa menettelyissä tehtyjä päätöksiä. Useimmat kansalaisyhteiskunnan sidosryhmät toivoivat nykyisten menettelysääntöjen yksinkertaistamista. Ne suhtautuivat kuitenkin epäilevämmin menettelyn eri vaiheissa käytettävien pakollisten määräaikojen tehokkuuteen. Myös siitä oltiin huolestuneita, miten voidaan varmistaa, että ehdotetut määräajat ovat sopusoinnussa menettelyllisten takeiden tehokkaan käytön kanssa. –Useimmat jäsenvaltiot katsovat, että nopeutettu tutkintamenettely, rajamenettely ja tutkittavaksi ottamista koskeva menettely ovat välttämättömiä välineitä, jotta sellaisten hakemusten, jotka ovat selvästi vilpillisiä, ilmeisen perusteettomia tai eivät täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, tutkinta voidaan hoitaa tehokkaammin. Eriäviä mielipiteitä esitettiin ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteiden käytön pakolliseksi tekemisestä silloin, kun hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, sekä nopeutetun menettelyn ja rajamenettelyn käytön pakolliseksi tekemisestä. Useimmat jäsenvaltiot katsovat, että tarvitaan toimenpiteitä järjestelmän tehokkuuden lisäämiseksi, ja ne kannattavat EU:n yhteisen luettelon laatimista turvallisista alkuperämaista ja turvallisista kolmansista maista. Samalla ne kuitenkin toteavat kannattavansa myös sitä, että säilytetään mahdollisuus kansallisten luettelojen laatimiseen. Monet sidosryhmät huomauttivat, että ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteiden soveltamisen tekeminen pakolliseksi määritettäessä sitä, voidaanko hakemukset ottaa tutkittaviksi, yhdessä turvallisia kolmansia maita koskevien EU:n yhteisten luetteloiden käyttöönoton kanssa ei ehkä riitä takaamaan haluttuun yhdenmukaisuuteen pääsemistä, jos käsitteiden soveltamisessa yksittäistapauksiin olisi vielä harkinnanvaraa. Eräät sidosryhmät olivat huolissaan mahdollisista turvallisia alkuperämaita koskevista rinnakkaisista EU:n ja kansallisista luetteloista ja huomauttivat, että ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin pystyisi tarkastelemaan uudelleen maan sisällyttämistä turvallisia alkuperämaita koskevaan EU:n yhteiseen luetteloon tai poistamista luettelosta. Useimmat kansalaisyhteiskunnan edustajat varoittivat tekemästä pakolliseksi ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteiden ja yleisesti erityismenettelyjen käyttöä. Joidenkin mielestä ainoastaan niihin hakemuksiin, jotka ovat ilmeisen perusteettomia tai selvästi vilpillisiä, tulisi soveltaa nopeutettuja menettelyjä. Tässä yhteydessä useat sidosryhmät totesivat, että haavoittuvassa asemassa olevat hakijat, erityisesti ilman huoltajaa olevat alaikäiset, olisi jätettävä erityismenettelyjen ulkopuolelle. Jotkin kuullut osapuolet toivoivat voimakkaampia takeita ilman huoltajaa oleville alaikäisille, etenkin pätevien edunvalvojien nopean nimittämisen osalta. –Jäsenvaltiot katsoivat, että on tarpeen sisällyttää menettelyyn toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää perusteettomia hakemuksia ja edelleen liikkumista. Suurin osa jäsenvaltioista katsoo, että ehdotuksessa pitäisi myös vahvistaa selkeät velvollisuudet kansainvälistä suojelua hakeville henkilöille, erityisesti velvollisuus tehdä yhteistyötä viranomaisten kanssa menettelyn kaikissa vaiheissa ja antaa tiedot, joita tarvitaan hakemuksen tutkinnassa. Hakijoiden olisi myös noudatettava velvoitetta, jonka mukaan he eivät saa poistua hakemuksen tutkinnasta vastaavan jäsenvaltion alueelta ehdotetun uudistetun Dublin-asetuksen mukaisesti. Useimmat jäsenvaltiot kannattivat ehdotusta, jonka mukaan niiden henkilöiden, jotka pakenevat perusteettomasti, hakemukset käsitellään nopeutetussa menettelyssä, samalla kun varmistetaan kaikilta osin asiaankuuluvien menettelyllisten takeiden noudattaminen. Toisaalta eräät kansalaisyhteiskunnan tärkeimmät sidosryhmät korostivat, että menettelyjä ei pitäisi soveltaa seuraamuksena, eikä niiden mielestä ole perusteltua, että nopeutetun menettelyn käyttö liitetään pakenemiseen. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto on kerännyt osan tiedoista, jotka koskevat turvapaikkamenettelydirektiivin täytäntöönpanoa, osana prosessia, jossa pyritään selvittämään, millaista lainsäädäntöä ja millaisia käytäntöjä jäsenvaltioissa liittyy Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän välineiden täytäntöönpanoon. Lisäksi komissio on turvapaikkamenettelydirektiivin vuonna 2013 tapahtuneen antamisen jälkeen järjestänyt useita tätä direktiiviä käsitteleviä yhteyskomitean kokouksia, joiden aikana komissio ja jäsenvaltiot ovat keskustelleet jäsenvaltioiden direktiivin täytäntöönpanossa kohtaamista ongelmista. Näiden molempien prosessien tulokset ovat vaikuttaneet nykyiseen ehdotukseen.

•Perusoikeudet Tässä ehdotuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka tunnustetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, sekä velvoitteita, jotka johtuvat kansainvälisestä oikeudesta, erityisesti pakolaisten oikeusasemaa koskevasta Geneven yleissopimuksesta, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdystä eurooppalaisesta yleissopimuksesta, kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevasta kansainvälisestä yleissopimuksesta, kidutuksen vastaisesta Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksesta ja Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevasta yleissopimuksesta. Yhteisessä menettelyssä kansainvälisen suojelun myöntämiseksi tai poistamiseksi noudatetaan täysin perusoikeuskirjassa vahvistettuja perusoikeuksia, mukaan lukien oikeus ihmisarvoon (1 artikla), kidutuksen sekä epäinhimillisen tai halventavan rangaistuksen tai kohtelun kielto (4 artikla), oikeus henkilötietojen suojaan (8 artikla), oikeus turvapaikkaan (18 artikla), suoja palauttamista vastaan (19 artikla), syrjintäkielto (21 artikla), miesten ja naisten välinen tasa-arvo (23 artikla), lapsen oikeudet (24 artikla) ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin (47 artikla). Tässä ehdotuksessa otetaan täysimääräisesti huomioon lapsen oikeudet ja haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeet. Ehdotuksella varmistetaan, että alaikäisten ja etenkin ilman huoltajaa olevien alaikäisten erityistarpeet otetaan asianmukaisesti huomioon varmistamalla, että he saavat ohjausta ja tukea menettelyn kaikissa vaiheissa. Ehdotuksessa otetaan myös huomioon velvoitteet, joita jäsenvaltioilla on naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemistä ja torjumista koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (Istanbulin sopimus) nojalla. Ottaen huomioon komission ehdotukset neuvoston päätöksiksi Istanbulin sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä ja jotta kansainvälistä suojelua tarvitseville naisille, joihin on kohdistunut sukupuoleen perustuvaa väkivaltaa, taattaisiin asianmukainen suojelun taso, tätä asetusta tulkitessa ja sovellettaessa olisi noudatettava sukupuolinäkökohdat huomioon ottavaa lähestymistapaa. Ehdotuksessa sallitaan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen rekisteröinnin ja jättämisen yhteydessä kerättyjen tietojen, joihin sisältyvät henkilötiedot ja hakemuksen kannalta merkitykselliset tiedot, samoin kuin henkilökohtaisen puhuttelun yhteydessä kerättyjen tietojen, mukaan lukien tallenne tai sanatarkka selostus puhuttelusta, säilyttäminen. Jotta varmistetaan, että hakijoiden henkilötietoja säilytetään vain niin kauan kuin on tarpeen, ehdotuksessa taataan oikeus henkilötietojen suojaan siten, että näille tiedoille vahvistetaan enimmäissäilytysaika. Kun otetaan huomioon, että nämä tiedot ovat erottamaton osa hakijan asiakirjakansiota, välttämättömän enimmäissäilytysajan katsotaan olevan kymmenen vuotta lopullisen päätöksen tekemisestä. Tämän säilytysajan katsotaan olevan välttämätön silloin, kun kansainvälistä suojelua ei myönnetä, koska kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt voivat yrittää pyytää kansainvälistä suojelua toisessa jäsenvaltiossa tai tehdä myöhempiä hakemuksia samassa tai toisessa jäsenvaltiossa tulevina vuosina. Sama säilytysaika on välttämätön niiden henkilöiden osalta, joille myönnetään kansainvälistä suojelua, jotta voidaan tarkastella uudelleen heidän asemaansa, erityisesti osana suojeluaseman säännöllistä uudelleentarkastelua, josta säädetään ehdotuksessa aseman määrittelyä koskevaksi asetukseksi, ja lisäksi se on välttämätön ottaen huomioon kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä koskevat takaisinottovelvoitteet, joista säädetään Dublin-asetuksen uudelleenlaatimista koskevassa ehdotuksessa. Tämän ajan jälkeen kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden, jotka ovat oleskelleet unionin alueella usean vuoden ajan, asema on vakiintunut tai he ovat jopa voineet saada jäsenvaltion kansalaisuuden. Sellaista henkilöä koskevat tiedot, joka on saanut jonkin jäsenvaltion kansalaisuuden ennen kymmenen vuoden jakson päättymistä, olisi poistettava välittömästi. Eurodacissa kyseiset tiedot on poistettava keskusjärjestelmästä heti, kun alkuperäjäsenvaltio saa tietää kyseisen henkilön saaneen tällaisen kansalaisuuden, koska kyseinen henkilö ei enää kuulu Eurodacin piiriin. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksesta ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitetta unionille. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. 5.LISÄTIEDOT •Seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt Komissio laatii kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kahden vuoden kuluessa sen voimaantulosta ja sen jälkeen viiden vuoden välein. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän kertomuksen laatimista varten tarvittavat tiedot komissiolle ja Euroopan unionin turvapaikkavirastolle. Virasto myös valvoo sitä, kuinka jäsenvaltiot noudattavat tätä asetusta, valvontamekanismilla, jonka perustamista komissio ehdotti tarkistaessaan viraston toimeksiantoa. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Tämän ehdotuksen tavoitteena on varmistaa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopea ja tehokas käsittely ottamalla kansainvälisen suojelun myöntämisessä ja poistamisessa käyttöön yhteinen menettely, joka korvaa jäsenvaltioissa sovelletut eri menettelyt ja jota sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioissa tehtyihin kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin. Tällä ehdotuksella selvennetään ja yksinkertaistetaan menettelyä koskevia sääntöjä ja annetaan kansallisille viranomaisille tarvittavat välineet tutkia hakemukset ja tehdä niistä päätös tehokkaasti sekä torjua väärinkäytöksiä ja edelleen liikkumista EU:n sisällä. Samalla tehostetaan yksittäisen hakijan kannalta välttämättömiä menettelyllisiä takeita. Näin menettelystä tulee nopeampi ja tehokkaampi. Kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn keventäminen ja yksinkertaistaminen Ehdotuksella kevennetään ja yksinkertaistetaan menettelyä selventämällä menettelyyn pääsyn eri vaiheita. Hakemus katsotaan tehdyksi heti, kun kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö ilmaisee haluavansa saada kansainvälistä suojelua jostakin jäsenvaltiosta (25 artiklan 1 kohta). Hakemus on rekisteröitävä ripeästi, tai viimeistään kolmen työpäivän kuluessa siitä, kun kansalliset viranomaiset saavat sen (27 artiklan 1 kohta). Tämä määräaika pysyy muuttumattomana verrattuna turvapaikkamenettelydirektiiviin. Tämän jälkeen yksittäiselle hakijalle on annettava tosiasiallinen mahdollisuus jättää hakemuksensa, ja tämä olisi tehtävä viimeistään kymmenen työpäivän kuluessa siitä, kun hakemus on rekisteröity (28 artiklan 1 kohta). Ilman huoltajaa olevien alaikäisten tapauksessa kyseinen määräaika alkaa vasta siitä, kun edunvalvoja on nimetty ja hän on tavannut lapsen (32 artiklan 2 kohta). Määräaika hakemuksen jättämiselle on uutta verrattuna turvapaikkamenettelydirektiiviin. Jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti tarkasteltava uudelleen ja ennakoitava tarpeitaan sen varmistamiseksi, että niillä on riittävät resurssit turvapaikkajärjestelmänsä hallinnoimiseksi tehokkaasti, muun muassa laatimalla tarpeen mukaan varautumissuunnitelmia. Euroopan unionin turvapaikkavirasto voi antaa jäsenvaltioille tarvittavaa operatiivista ja teknistä tukea, jotta ne voivat noudattaa asetettuja määräaikoja. Jos jäsenvaltiot arvioivat, että ne eivät pysty noudattamaan kyseisiä määräaikoja, niiden olisi pyydettävä apua Euroopan unionin turvapaikkavirastolta viraston ehdotetun uuden toimeksiannon määräysten mukaisesti. Jos tällaista pyyntöä ei esitetä ja jos jäsenvaltion turvapaikkajärjestelmä menettää kohtuuttoman paineen vuoksi tehokkuutensa siinä määrin, että se vaarantaa Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän toiminnan, virasto voi komission täytäntöönpanopäätöksen perusteella toteuttaa toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion tueksi. Ehdotuksella virtaviivaistetaan hallinnollisen menettelyn määräaikoja. Vaikka turvapaikkadirektiivissä on vahvistettu määräajat, määräajat vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa, ja huhtikuun 2015 ja huhtikuun 2016 välisenä aikana keskimäärin 50 prosenttia asioista Euroopan unionissa oli ollut vireillä yli kuusi kuukautta. Määräaika hakemusten tutkinnalle on ehdotuksessa vahvistetussa tavanomaisessa menettelyssä kuusi kuukautta, ja sitä voidaan jatkaa kerran kolmella kuukaudella tilanteissa, joissa paine on suhteeton, tai asian monimutkaisuuden vuoksi (34 artiklan 2 ja 3 kohta). Turvapaikkamenettelydirektiivissä oleva mahdollisuus keskeyttää hakemuksen tutkinta väliaikaisesti olosuhteiden muuttumisen vuoksi alkuperämaassa säilyy edelleen. Kuitenkaan myös tässä tapauksessa määräaika hakemuksen tutkimiselle ei saisi olla pitempi kuin 15 kuukautta (34 artiklan 5 kohta). Nopeutetulle tutkintamenettelylle (40 artiklan 2 kohta) ja niiden hakemusten käsittelylle, joilta puuttuvat tutkittavaksi ottamisen edellytykset (34 artiklan 1 kohta), asetetaan uudet määräajat. Tällä hetkellä näille menettelyille ei säädetä määräaikoja turvapaikkamenettelydirektiivissä. Sen seurauksena määräajoissa on jäsenvaltioiden välillä suuria eroja, ja ne vaihtelevat muutamasta päivästä muutamaan kuukauteen. Näiden menettelyjen pitäisi olla nopeita, ja tästä syystä ehdotettu määräaika nopeutetulle tutkintamenettelylle on kaksi kuukautta ja tapauksille, joissa tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat, yksi kuukausi. Jos tutkimatta jättämisen peruste on se, että hakija tulee ensimmäisestä turvapaikkamaasta tai turvallisesta kolmannesta maasta, määräajaksi tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisen tarkistamiselle asetetaan kymmenen työpäivää. Näin voidaan varmistaa niiden sääntöjen tehokas soveltaminen, jotka vahvistetaan ehdotetussa Dublin-asetuksen uudistuksessa ja joiden mukaan ensimmäisen jäsenvaltion, jossa hakemus jätetään, on selvitettävä tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttyminen ennen kuin sovelletaan perusteita vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämiseksi (34 artiklan 1 kohdan toinen alakohta). Rajamenettelyn määräaikana pysyy neljä viikkoa kuten turvapaikkamenettelydirektiivissä (41 artiklan 2 kohta). Ehdotus koskee kansainvälistä suojelua koskevaa koko menettelyä, ja tästä syystä siinä asetetaan määräajat myös muutoksenhaulle ja ensimmäisessä muutoksenhakuvaiheessa tehtäville päätöksille. Tämä on tarpeen, jotta voidaan varmistaa menettelyn oikeudenmukaisuus ja tehokkuus ja saavuttaa yleistavoitteena oleva suurempi menettelyn yhdenmukaisuus (55 artikla). Komissio myöntää, että jäsenvaltioiden voi toisinaan olla vaikeaa noudattaa tässä ehdotuksessa asetettuja määräaikoja. Ensisijaisen tärkeä seikka on kuitenkin yksittäisen hakijan tarve saada oikeudellinen varmuus omasta tilanteestaan. Laatiessaan ehdotustaan komissio otti lisäksi huomioon ehdotuksensa vahvistaa merkittävästi Euroopan unionin turvapaikkaviraston toimeksiantoa ja jäsenvaltioiden mahdollisuuden turvautua viraston, muiden jäsenvaltioiden tai kansainvälisten järjestöjen operatiiviseen ja tekniseen apuun.

Hakijoiden oikeudet ja velvollisuudet Ehdotus sisältää selkeät säännökset, jotka koskevat hakijoiden oikeuksia ja velvollisuuksia kansainvälistä suojelua koskevassa menettelyssä. Se antaa riittävät takeet, jotta yksittäinen hakija voi tosiasiallisesti käyttää oikeuksiaan. Samanaikaisesti siinä asetetaan hakijalle useita velvollisuuksia, joiden tarkoituksena on hakijan vastuullistaminen koko menettelyn ajan (7 artikla). Dublin-asetuksen uudistamista koskevan komission ehdotuksen mukaisesti hakijan on tehtävä hakemuksensa siinä jäsenvaltiossa, johon hän saapuu ensimmäisenä tai jossa hän on laillisesti (7 artiklan 1 kohta). Hakijoiden on tehtävä yhteistyötä vastuuviranomaisten kanssa, jotta viranomaiset pystyvät määrittämään heidän henkilöllisyytensä, muun muassa suostumalla sormenjälkiensä ja kasvokuvansa ottamiseen. Hakijoiden on myös esitettävä kaikki käytettävissään olevat tiedot, joita tarvitaan hakemuksen tutkinnassa (7 artiklan 2 kohta). Hakijan on ilmoitettava vastuuviranomaisille asuinpaikkansa ja puhelinnumeronsa, jotta hänet voidaan tavoittaa menettelyä varten (7 artiklan 4 kohta). Hakijoille on ilmoitettava noudatettavasta menettelystä, heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan menettelyn aikana, seurauksista, joita aiheutuu velvollisuuksien täyttämättä jättämisestä, tutkinnan tuloksesta ja mahdollisuudesta valittaa kielteisestä päätöksestä (8 artiklan 2 kohta). Jäsenvaltioiden velvollisuus antaa hakijalle kaikki tarvittavat tiedot on entistä tärkeämpi, kun otetaan huomioon, että laiminlyönnistä voi olla seurauksia hakijalle. Esimerkiksi hakijan kieltäytyminen yhteistyöstä jättämällä toimittamatta tarvittavat tiedot hakemuksen tutkintaa varten ja kieltäytymällä sormenjälkiensä ja kasvokuvansa ottamisesta voi johtaa hakemuksen hylkäämiseen sillä perusteella, että hakija on luopunut siitä, hakemuksen implisiittistä peruuttamista koskevan menettelyn mukaisesti (7 artiklan 3 kohta ja 39 artiklan 1 kohdan c alakohta). Tällä hetkellä kieltäytyminen noudattamasta velvollisuutta antaa sormenjäljet on peruste nopeutetun menettelyn soveltamiselle. Koska tämä on hakemuksen täydellisyyden kannalta tärkeä tekijä, hakijan laiminlyönnistä on määrätty vakavampia seurauksia. Hakijoiden on jäätävä niihin jäsenvaltioihin, joissa heidän edellytetään olevan saapuvilla Dublin-asetuksen mukaisesti (7 artiklan 5 kohta), ja heidän on täytettävä kaikki ilmoittautumista koskevat velvollisuudet, joita heillä saattaa olla vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin nojalla (7 artiklan 6 kohta). Myös ilmoittautumista koskevien velvollisuuksien laiminlyönti voi johtaa hakemuksen hylkäämiseen sillä perusteella, että hakijan katsotaan luopuneen siitä (39 artiklan 1 kohdan f alakohta), ja jos hakija ei jää siihen jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, hänen hakemuksensa käsitellään nopeutetussa tutkintamenettelyssä (40 artiklan 1 kohdan g alakohta). Kolmen työpäivän kuluessa hakemuksen jättämisestä hakijalle on annettava asiakirja, jossa todistetaan, että asianomainen henkilö on hakija ja todetaan, että hänellä on oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle ja että asiakirja ei ole pätevä matkustusasiakirja (29 artikla). Asiakirjoja koskevat keskeiset säännökset on otettu vastaanotto-olosuhteita koskevasta direktiivistä ja sisällytetty tähän ehdotukseen pyrkimyksenä virtaviivaistaa kansainvälistä suojelua koskevaa menettelyä. Ehdotuksessa määritellään tiedot, jotka olisi sisällytettävä tähän asiakirjaan, ja säädetään mahdollisuudesta vahvistaa näille asiakirjoille yhtenäinen kaava täytäntöönpanosäädöksellä. Näin voidaan varmistaa, että kaikki hakijat saavat saman asiakirjan kaikissa jäsenvaltioissa (29 artiklan 5 kohta). Hakijalla on oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle hallinnollisen menettelyn keston ajaksi. Tämä oikeus ei oikeuta oleskeluun eikä se anna hakijalle oikeutta matkustaa toiseen jäsenvaltioon ilman lupaa. Kuten turvapaikkamenettelydirektiivissä, poikkeukset maassapysymisoikeuteen hallinnollisen menettelyn aikana ovat rajoitettuja, ne on määritelty ehdotuksessa selkeästi ja liittyvät myöhempiin hakemuksiin ja tapauksiin, joissa on kyse luovuttamisesta toiseen jäsenvaltioon eurooppalaisen pidätysmääräyksen mukaisesti, kolmanteen maahan tai kansainväliselle tuomioistuimelle (9 artikla). Menettelylliset takeet Menettelyn yksinkertaistaminen on välttämätöntä, jotta varmistetaan menettelyn tehokkuus kaikissa jäsenvaltioissa ja samalla se, että yksittäinen hakija saa päätöksen, olipa se myönteinen tai kielteinen, mahdollisimman lyhyessä ajassa. Tällä ei kuitenkaan saisi olla sitä epätoivottua vaikutusta, että se vaikuttaisi haitallisesti yksilön oikeuteen saada hakemuksensa tutkittua asianmukaisella ja kattavalla tavalla niin, että hakija voi tuoda esille kaikki seikat, jotka ovat merkityksellisiä hänen hakemuksensa tueksi tutkinnan aikana. Tästä syystä ehdotus sisältää hakijalle merkittävät takeet, joilla varmistetaan, että hakijalla on menettelyn kaikissa vaiheissa rajoitetuin poikkeuksin oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa ja että hän saa avukseen tarvittavan tulkkauksen ja maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta. Ehdotuksessa taataan hakijan oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisestä tai hakemuksensa perusteista riippumatta siitä, minkä tyyppistä hallinnollista menettelyä tapauksessa sovelletaan (12 artiklan 1 kohta). Jotta oikeus henkilökohtaiseen puhutteluun olisi tehokas, hakijan on saatava avukseen tulkki (12 artiklan 8 kohta) ja hänelle on annettava tilaisuus selittää hakemuksensa perusteita kattavasti. On tärkeää, että hakijalle annetaan riittävästi aikaa valmistautua ja neuvotella oikeudellisen tai muun neuvonantajansa kanssa, ja oikeudellinen tai muu neuvonantaja voi avustaa hakijaa puhuttelun aikana. Hakemuksen perusteiden tutkintaan liittyvissä puhutteluissa hakijalle annetaan mahdollisuus esittää kaikki seikat, joita tarvitaan hänen hakemuksensa perustelemiseksi, ja selittää mahdollisia puuttuvia tietoja tai epäjohdonmukaisuuksia (11 artiklan 2 kohta). Tutkittavaksi ottamista koskevassa menettelyssä hakijalla on oikeus tutkittavaksiottamispuhutteluun, jossa hänelle annetaan mahdollisuus esittää riittävät perustelut sille, miksi hänen hakemustaan ei voida hylätä tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi (10 artiklan 2 kohta). Henkilökohtainen puhuttelu olisi suoritettava olosuhteissa, joissa voidaan taata asianmukainen luottamuksellisuus (12 artiklan 2 kohta), puhuttelusta vastaavan henkilöstön olisi oltava asianmukaisesti koulutettua ja pätevää, ja siihen olisi tarvittaessa osallistuttava muiden jäsenvaltioiden viranomaisten henkilöstöä tai Euroopan turvapaikkaviraston käyttämiä asiantuntijoita (12 artiklan 3 ja 7 kohta). Henkilökohtaisesta puhuttelusta voidaan luopua vain, jos määrittävä viranomainen aikoo tehdä myönteisen päätöksen hakemuksesta tai katsoo, että hakija ei kykene osallistumaan henkilökohtaiseen puhutteluun hänestä riippumattomien syiden vuoksi (12 artiklan 5 kohta). Kun otetaan huomioon, että henkilökohtainen puhuttelu on olennainen osa hakemuksen tutkintaa, puhuttelu olisi tallennettava ja tallenne samoin kuin pöytäkirja tai sanatarkka selostus puhuttelusta olisi annettava hakijoiden ja heidän oikeudellisten neuvonantajiensa käyttöön ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen, tai nopeutetussa tutkintamenettelyssä samaan aikaan kuin päätös tehdään (13 artikla). Turvapaikkamenettelydirektiivin perusteella hakijoilla on oikeus saada maksutta oikeudellisia ja menettelyä koskevia tietoja hallinnollisen menettelyn aikana, ja heidän pitäisi saada maksutonta oikeusapua ensimmäisen tason muutoksenhaussa, jos heillä ei ole varaa maksaa tällaista oikeusapua itse. Tässä ehdotuksessa mahdollisuus oikeudelliseen neuvontaan ja edustukseen katsotaan tarpeelliseksi menettelyn kaikissa vaiheissa, jotta hakijat voivat käyttää täysimääräisesti oikeuksiaan ottaen huomioon menettelyn tiukemmat määräajat. Sen vuoksi siinä säädetään hakijoiden oikeudesta vaatia maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta menettelyn kaikissa vaiheissa (15 artiklan 1 kohta), lukuun ottamatta muutamia ehdotuksessa määriteltyjä poikkeustapauksia. Näin ollen jäsenvaltiot voivat päättää olla antamatta maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta, jos hakijalla on riittävästi varoja ja jos katsotaan, että hakemuksella tai muutoksenhaulla ei ole konkreettisia edellytyksiä menestyä (15 artiklan 3 kohdan a ja b alakohta ja 5 kohdan a ja b alakohta). Jäsenvaltio voi hallinnollisessa menettelyssä myös päättää olla antamatta maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta myöhempien hakemusten tapauksessa (15 artiklan 3 kohdan c alakohta). Muutoksenhakuvaiheessa ne voivat tehdä niin muutoksenhaun toisessa tai korkeammassa vaiheessa (15 artiklan 5 kohdan c alakohta). Komissio katsoo, että on tarpeen ja asianmukaista laajentaa tämä oikeus hallinnolliseen menettelyyn, sillä tällainen käytäntö on jo nyt käytössä kahdessakymmenessäkahdessa jäsenvaltiossa. Tämä edellyttää, että päätöksenteon laatuun osoitetaan riittävät resurssit hallinnollisessa menettelyssä. On kuitenkin todettava, että jäsenvaltioiden käytäntö, jonka mukaan tämä on jo mahdollista, osoittaa maksuttoman oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen tarjoamisen olevan hyödyllistä, jotta voidaan varmistaa laadukas avustaminen, mikä johtaa paremman laatuisiin hallinnollisiin päätöksiin ja mahdollisesti vähentää muutoksenhakuja. Ilman huoltajaa olevat alaikäiset ja erityiset menettelylliset takeet tarvitsevat hakijat Ehdotuksessa säilytetään korkealla tasolla erityiset menettelylliset takeet heikommassa asemassa olevien hakijaryhmien (19 artikla) ja erityisesti ilman huoltajaa olevien alaikäisten (21 ja 22 artikla) osalta. Jotta varmistettaisiin oikeudenmukainen menettely näille hakijoille, heidän tarpeensa on kartoitettava mahdollisimman varhaisessa vaiheessa menettelyä ja heille on annettava asianmukaista tukea ja ohjausta menettelyn kaikissa vaiheissa (20 artiklan 1 kohta). Jos nopeutetussa tutkintamenettelyssä tai rajamenettelyssä ei ole mahdollista antaa tällaista asianmukaista tukea, näitä menettelyjä ei silloin pitäisi soveltaa (19 artiklan 3 kohta). Yleisesti lasten osalta lapsen edun ensisijaisuus on vallitseva periaate yhteistä menettelyä sovellettaessa. Kaikilla lapsilla, riippumatta heidän iästään ja siitä, tulevatko he huoltajan kanssa vai yksin, on myös oltava oikeus henkilökohtaiseen puhutteluun, paitsi jos se ei selvästikään ole lapsen edun mukaista (21 artiklan 1 ja 2 kohta). Ilman huoltajaa oleville alaikäisille olisi nimitettävä edunvalvoja mahdollisimman pian ja viimeistään viiden työpäivän kuluessa siitä hetkestä, kun ilman huoltajaa oleva alaikäinen tekee hakemuksen (22 artiklan 1 kohta). Jäsenvaltioissa vallitsevat erot ilman huoltajaa olevien alaikäisten edunvalvontajärjestelmissä voivat johtaa menettelyllisten takeiden laiminlyöntiin, siihen, että alaikäiset eivät saa riittävää hoitoa tai että he joutuvat alttiiksi vaarallisille tilanteille, ja mahdollisesti johtavat heidän pakenemiseensa. Tässä ehdotuksessa, jossa otetaan huomioon perusoikeusviraston tutkimus lasten edunvalvonnasta, pyritään yhdenmukaistamaan edunvalvontakäytäntöjä sen varmistamiseksi, että edunvalvonta on nopeaa ja tehokasta kaikkialla unionissa. Edunvalvojan tehtävänä on avustaa ja edustaa ilman huoltajaa olevaa alaikäistä, jotta turvataan lapsen etu ja hänen yleinen hyvinvointinsa kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn yhteydessä. Tarvittaessa, ja kun se on mahdollista kansallisen lainsäädännön nojalla, edunvalvoja voi tehdä oikeustoimia alaikäisen puolesta (4 artiklan 2 kohdan f alakohta). Sen varmistamiseksi, että ilman huoltajaa olevat alaikäiset saavat riittävästi tukea, ehdotuksessa säädetään, että edunvalvojaa ei pitäisi asettaa vastuuseen suhteettoman suuresta määrästä alaikäisiä (22 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta). Ottaen huomioon edunvalvojan tehtävät ja vastuut, mukaan lukien tässä asetuksessa säädetyt menettelyn eri vaiheiden määräajat, kullekin edunvalvojalle osoitettujen tapausten määrän on oltava kohtuullinen. Ehdotuksessa vahvistetaan myös asianmukainen järjestelmä, jolla voidaan valvoa kunkin edunvalvojan työtä (22 artiklan 4 kohdan toinen alakohta). Nopeutetun tutkintamenettelyn ja rajamenettelyn käyttö Tässä ehdotuksessa nopeutetusta tutkintamenettelystä tehdään pakollinen tietyin rajatuin perustein, jotka liittyvät ensi näkemältä ilmeisen perusteettomiin hakemuksiin, esimerkiksi kun hakija esittää selkeästi ristiriitaisia tai vääriä lausuntoja, johtaa viranomaisia harhaan väärillä tiedoilla tai kun hakija tulee turvallisesta alkuperämaasta. Hakemus olisi tutkittava nopeutetussa tutkintamenettelyssä myös silloin kun se on selvästi vilpillinen, esimerkiksi kun hakija pyrkii viivyttämään palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa tai estämään sen tai jos hän ei ollut hakenut kansainvälistä suojelua ensimmäisen laittoman maahantulon jäsenvaltiossa tai jäsenvaltiossa, jossa hän on laillisesti tai jonne hakija, jonka hakemus on tutkittavana ja joka on tehnyt hakemuksen toisessa jäsenvaltiossa tai joka on toisen jäsenvaltion alueella ilman oleskelulupaa, otetaan takaisin komission Dublin-asetuksessa ehdottamien uusien sääntöjen mukaisesti, eikä hän osoita, että laiminlyönti johtui olosuhteista, joihin hän voinut vaikuttaa (40 artiklan 1 kohta).

Rajamenettelyt, joihin tavallisesti liittyy säilöönoton käyttö koko menettelyn ajan, säilyvät vapaaehtoisina ja niitä voidaan käyttää tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisen tai hakemusten perusteiden tutkimiseksi samoin perustein kuin nopeutetussa tutkintamenettelyssä. Jos päätöstä ei ole tehty neljän viikon kuluessa, hakija saa oikeuden tulla jäsenvaltion alueelle ja jäädä sinne (41 artikla). Koska nopeutettu tutkintamenettely tulee nyt pakolliseksi, säilöönottoa käytetään rajamenettelyä sovellettaessa useimmissa tapauksissa, molempien menettelyjen kesto on lyhyt eikä kummassakaan menettelyssä tehdyn päätöksen jälkeen ole automaattista lykkäävää vaikutusta, on tarpeen soveltaa kaikkia menettelyllisiä takeita yksittäiseen hakijaan, erityisesti oikeutta tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa, tulkkauspalveluja ja maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta (40 artiklan 1 kohta ja 41 artiklan 1 kohta). Näiden menettelyjen soveltaminen on rajoitettua ilman huoltajaa olevien alaikäisten osalta (40 artiklan 5 kohta ja 41 artiklan 5 kohta), eikä niitä voida soveltaa erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitseviin hakijoihin, jollei näille hakijoille voida antaa asianmukaista tukea kyseisten menettelyjen yhteydessä (19 artiklan 3 kohta). Hakemusten tutkittavaksi ottaminen Yleissääntönä on, että kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteet olisi tutkittava sen määrittämiseksi, voidaanko hakijalle myöntää kansainvälistä suojelua asetuksen (EU) XXX/XXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) mukaisesti. Perusteiden tutkinta ei ole tarpeen, jos hakemukselta olisi katsottava puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset tämän ehdotuksen mukaisesti. Tässä ehdotuksessa säädetään, että jos jotakin ehdotuksessa vahvistetuista tutkittavaksi ottamisen perusteista voidaan soveltaa, hakemus olisi jätettävä tutkimatta (36 artiklan 1 kohta), ja että tutkinta ei saa kestää yli kuukautta (34 artiklan 1 kohta). Ennen kuin määritetään komission Dublin-asetuksen nojalla ehdottamien uusien sääntöjen mukaisesti hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, ensimmäisen jäsenvaltion, jossa hakemus on tehty, olisi tutkittava, täyttyvätkö hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset, jos maata, joka ei ole jäsenvaltio, pidetään hakijan kannalta ensimmäisenä turvapaikkamaana tai turvallisena kolmantena maana. Dublin-järjestelmän tehokkaan toiminnan varmistamiseksi ehdotuksessa esitetään, että niiden perusteiden tutkinta, jotka koskevat ensimmäistä turvapaikkamaata tai turvallista kolmatta maata, saisi kestää enintään kymmenen työpäivää (34 artiklan 1 kohdan toinen alakohta). Hakemukselta olisi katsottava puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset, jos se on myöhempi hakemus ilman uusia merkityksellisiä seikkoja tai jos puolison, kumppanin tai mukana olevan alaikäisen erillinen hakemus ei ole perusteltu (36 artiklan 1 kohdan c ja d alakohta). Ensimmäistä turvapaikkamaata ja turvallista kolmatta maata koskevia perusteita ei pitäisi soveltaa toissijaista suojelua saaviin henkilöihin, jotka sijoitetaan uudelleen asetuksen (EU) XXX/XXX (uudelleensijoittamista koskeva asetus) mukaisesti, jos he päättävät hakea pakolaisasemaa, kun he ovat jäsenvaltioiden alueella. Dublin-asetuksen soveltamisalaan kuuluvat tapaukset, myös tapaukset, joissa toinen jäsenvaltio on myöntänyt kansainvälistä suojelua, josta säädetään ehdotetussa Dublin-asetuksen uudistuksessa, olisi käsiteltävä Dublin-järjestelmän mukaisesti (36 artiklan 2 kohta). Jos alustavan arvioinnin perusteella on selvää, että hakemus voidaan hylätä ilmeisen perusteettomana, hakemus voidaan hylätä tällä perusteella tutkimatta sen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Ottaen huomioon, että tutkittavaksi ottamista koskevan menettelyn kesto on erittäin lyhyt ja joissakin tapauksissa päätöksellä, esimerkiksi ensimmäistä turvapaikkamaata koskevan perusteen nojalla tehdyllä päätöksellä, ei ole automaattista lykkäävää vaikutusta, on varmistettava, että yksittäinen hakija saa kaikki menettelylliset takeet, erityisesti oikeuden tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa, tulkkauspalvelut ja maksuttoman oikeusavun (36 artiklan 1 kohta). Näistä menettelyllisistä takeista tehdään kuitenkin poikkeuksia myöhempien hakemusten tapauksessa. Myöhempien hakemusten käsittely Tällä ehdotuksella selvennetään ja yksinkertaistetaan menettelyä myöhempien hakemusten käsittelyn osalta ja annetaan samalla tarvittavat välineet, joilla estetään myöhempien hakemusten tekomahdollisuuden väärinkäyttö. Myöhempi hakemus on sellainen, jonka sama hakija on tehnyt jossakin jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun aiempi hakemus on hylätty lainvoimaisella päätöksellä (42 artiklan 1 kohta). Myöhemmästä hakemuksesta tehdään alustava tutkinta, jossa määritetään, esittääkö hakija uusia seikkoja tai perusteita, jotka voisivat merkittävästi lisätä todennäköisyyttä, että hänen katsottaisiin tarvitsevan kansainvälistä suojelua (42 artiklan 2 kohta). Jos näin ei ole, myöhempi hakemus on hylättävä tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tai ilmeisen perusteettomana, jos hakemus on selvästi niin perusteeton tai vilpillinen, ettei sillä ole konkreettisia edellytyksiä menestyä (42 artiklan 5 kohta). Tässä ehdotuksessa säädetään, että alustava tutkinta olisi suoritettava kirjallisen aineiston ja henkilökohtaisen puhuttelun perusteella. Henkilökohtaisesta puhuttelusta voidaan kuitenkin luopua niissä tapauksissa, joissa kirjallisesta aineistosta ilmenee, että hakemukseen ei liity uusia seikkoja tai perusteita tai että se on ilmaisen perusteeton eikä sillä ole konkreettisia edellytyksiä menestyä (42 artiklan 3 kohta). Lisäksi hakija ei saa maksutonta oikeusapua alustavan tutkinnan vaiheessa (15 artiklan 3 kohdan c alakohta). Myöhempien hakemusten tapauksessa ei ole automaattista lykkäävää vaikutusta ja yksilön oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle voidaan tehdä poikkeuksia, kun myöhempi hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tai ilmeisen perusteettomana, tai toisen tai sen jälkeisen myöhemmän hakemuksen tapauksessa heti kun hakemus on tehty jossakin jäsenvaltiossa lainvoimaisen päätöksen jälkeen, jossa aikaisemmin tehty myöhempi hakemus oli hylätty tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana (43 artikla). Komissio katsoo, että tällainen lähestymistapa on perusteltu, kun otetaan huomioon, että hakijan hakemus on jo tutkittu hallinnollisessa menettelyssä ja tuomioistuimessa ja hakijalla on siinä yhteydessä ollut menettelyllisiä takeita, mukaan lukien henkilökohtainen puhuttelu, tulkkaus ja maksuton oikeusapu ja oikeudellinen edustus. Turvallisen maan käsitteet Komissio katsoi 6. huhtikuuta 2016 antamassaan tiedonannossa, että yksi yhteisen lähestymistavan olennainen näkökohta koskee ns. turvallisen maan mekanismien käyttöä. Komissio ilmoitti erityisesti, että se aikoo yhdenmukaistaa käsitteen prosessuaaliset seuraukset ja poistaa käsitteen käyttöä koskevan harkintavallan. Ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteiden käyttö mahdollistaa tiettyjen hakemusten jättämisen tutkimatta, jos suojelu olisi mahdollista saada kolmannessa maassa (36 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta). Näitä kahta käsitettä voidaan soveltaa hakijaan yksilöllisen tutkinnan jälkeen, johon sisältyy tutkittavaksiottamispuhuttelu. Tässä ehdotuksessa selvennetään näitä kahta käsitettä. Molemmat perustuvat riittävän suojelun olemassaoloon, sellaisena kuin se on määritelty ehdotuksessa (44 ja 45 artikla). Tärkein ero näiden kahden käsitteen välillä koskee yksittäistä hakijaa. Ensimmäisen turvapaikkamaan käsitteen mukaan hakija on saanut Geneven yleissopimuksen mukaista suojelua tai riittävää suojelua kyseisessä kolmannessa maassa ja voi edelleen saada kyseistä suojelua. Turvallisen kolmannen maan käsitteen mukaan on olemassa mahdollisuus, että hakija voi saada Geneven yleissopimuksen aineellisten vaatimusten mukaista suojelua tai tämän ehdotuksen mukaista riittävää suojelua. Tämä ero on syynä siihen, miksi tässä ehdotuksessa, kuten nykyisessä lainsäädännössä, säädetään muutoksenhaun automaattisesta lykkäävästä vaikutuksesta sellaisen päätöksen osalta, joka on tehty turvallista kolmatta maata koskevan perusteen nojalla, mutta ei ensimmäistä turvapaikkamaata koskevan perusteen tapauksessa (53 artiklan 2 kohdan b alakohta). Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklan mahdollisen rikkomisen riskin katsotaan olevan suurempi, kun sovelletaan turvallisen kolmannen maan käsitettä, ja sen vuoksi muutoksenhaun lykkäävä vaikutus on tarpeen, jotta voidaan varmistaa tehokas oikeussuojakeino Euroopan ihmisoikeussopimuksen 13 artiklan mukaisesti. Komissio kehotti 10. helmikuuta 2016 antamassaan tiedonannossa kaikkia jäsenvaltioita säätämään kansallisessa lainsäädännössään turvallisen kolmannen maan käsitteestä ja edellyttämään sen käyttöä. Tässä ehdotuksessa komissio ehdottaa käsitteen käyttöä koskevaa yhdenmukaista EU:n lähestymistapaa, jossa noudatetaan täysin perusoikeuskirjassa, Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Geneven yleissopimuksessa vahvistettuja kansainvälisiä velvoitteita, jotta voidaan varmistaa, että sitä sovelletaan samalla tavoin kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi se ehdottaa, että turvalliset kolmannet maat olisi määritettävä unionin tasolla tämän asetuksen tulevassa muutoksessa, joka perustuu tässä asetuksessa vahvistettuihin edellytyksiin ja jota edeltää perusteellinen, näyttöön perustuva arviointi, johon liittyy merkittävää tutkimustyötä ja jäsenvaltioiden ja asianomaisten sidosryhmien laaja kuuleminen (46 artikla). Turvallisen kolmannen maan käsitettä voidaan kuitenkin yksittäisissä tapauksissa soveltaa myös suoraan asetuksessa vahvistetuin edellytyksin. Turvallisen alkuperämaan käsite antaa jäsenvaltiolle mahdollisuuden tutkia hakemuksen sen kumottavissa olevan olettaman perusteella, että hakijan alkuperämaa on turvallinen. Tämän käsitteen käyttö mahdollistaa hakemusten käsittelyn nopeutetussa tutkintamenettelyssä (40 artiklan 1 kohdan e alakohta), ja jos hakemus hylätään ilmeisen perusteettomana tällä perusteella, muutoksenhaulla ei ole automaattisesti lykkäävää vaikutusta (53 artiklan 2 kohdan a alakohta).

Komissio antoi syyskuussa 2015 ehdotuksen asetukseksi turvallisia alkuperämaita koskevan EU:n yhteisen luettelon laatimisesta. Sen tarkoituksena on helpottaa näistä maista tulevien henkilöiden hakemusten nopeaa käsittelyä. Komissio katsoo, että EU:n yhteisen luettelon turvallisista alkuperämaista olisi oltava olennainen osa tätä asetusehdotusta. Tästä syystä tähän ehdotukseen on sisällytetty komission ehdotus asetukseksi EU:n yhteisen luettelon laatimisesta turvallisista alkuperämaista, mukaan lukien sama maaluettelo, joka perustuu samoihin perusteluihin kuin kyseisessä ehdotuksessa. Tekstiin on kuitenkin tehty pieniä muutoksia, joilla otetaan huomioon käynnissä olevat keskustelut lainsäätäjien välillä (48 artikla). Kun lainsäätäjät ovat päässeet sopimukseen komission ehdotuksesta, jolla laaditaan EU:n yhteinen luettelo turvallisista alkuperämaista, kyseinen ehdotus olisi hyväksyttävä. Kyseisen uuden asetuksen lopullinen teksti olisi sitten sisällytettävä turvapaikkamenettelyasetukseen ennen sen hyväksymistä ja asetus EU:n yhteisen luettelon laatimisesta turvallisista alkuperämaista olisi kumottava. Tavoitteena on edetä kohti unionin tasolla täysin yhdenmukaistettuja turvallisten alkuperämaiden ja turvallisten kolmansien maiden määritelmiä, jotka perustuvat komission Euroopan turvapaikkaviraston avustuksella tekemiin ehdotuksiin. Juuri tästä syystä ehdotukseen sisältyy raukeamislauseke (ns. sunset clause), jonka mukaan jäsenvaltioilla olisi edelleen oltava kansalliset määritelmät turvallisille alkuperämaille tai turvallisille kolmansille maille ainoastaan enintään viiden vuoden ajan tämän asetusehdotuksen voimaantulosta (50 artiklan 1 kohta). Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin Jotta hakija voisi käyttää oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, yleissääntönä on, että, hänellä on oikeus jäädä maahan, kunnes ensimmäisen tason muutoksenhaun määräaika päättyy, ja jos hakija käyttää kyseistä oikeutta, kunnes oikeusuojakeinon tulos on selvillä (54 artiklan 1 kohta). Ainoastaan joissakin tapauksissa muutoksenhaun lykkäävä vaikutus ei ehkä ole automaattinen ja hakijan olisi pyydettävä tuomioistuinta lykkäämään palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa tai tuomioistuin voisi tehdä niin viran puolesta. Jos kielteisessä päätöksessä hylätään hakemus ilmeisen perusteettomana tai perusteettomana tapauksissa, joihin sovelletaan nopeutettua tutkintamenettelyä tai rajamenettelyä, jos hakemus ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska hakija tulee ensimmäisestä turvapaikkamaasta tai kyseessä on myöhempi hakemus, jos hakemus hylätään, koska hakija on nimenomaisesti peruuttanut sen tai luopunut siitä, tuomioistuin voi sallia hakijan jäämisen maahan hakijan pyynnöstä tai se voi omasta aloitteestaan lykätä palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa (54 artiklan 2 kohta). Jos hakija hakee muutosta ensimmäistä tai myöhempää muutoksenhakua koskevaan päätökseen, hänellä ei periaatteessa ole oikeutta jäädä jäsenvaltioiden alueelle (54 artiklan 5 kohta). Jos tehdään poikkeus oikeudesta oikeussuojakeinoon, jolla on automaattinen lykkäävä vaikutus, hakijan oikeudet olisi taattava asianmukaisesti antamalla hänelle tarvittavat tulkkauspalvelut ja oikeusapu sekä antamalla hakijalle riittävästi aikaa valmistella ja toimittaa pyyntönsä tuomioistuimelle. Lisäksi, kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi asiassa M.S.S. vastaan Belgia ja Kreikka, tällaisessa tapauksessa tuomioistuimen olisi voitava tutkia määrittävän viranomaisen kielteinen päätös tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta. Ottaen huomioon Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa I.M. vastaan Ranska antama tuomio ja Euroopan unionin tuomioistuimen asiassa Dörr antama tuomio ja koska muutoksenhaun määräajat ovat tiukat, komissio ehdottaa näissä tapauksissa, että laajennetaan takeet, joita turvapaikkamenettelydirektiivissä sovellettiin ainoastaan rajamenettelyyn, kaikkiin tapauksiin, joissa hakijan on erikseen haettava väliaikaista suojelua (54 artiklan 3 kohta). Hakijan olisi sallittava jäädä alueelle odottamaan tulosta menettelystä, jossa päätetään, saako hän jäädä maahan. Tämä päätös olisi tehtävä kuukauden kuluessa muutoksenhausta (54 artiklan 4 kohta). Kansainvälisen suojelun poistaminen Aseman määrittelyä koskevaa asetusta koskevassa ehdotuksessaan komissio ehdottaa suojeluaseman uudelleentarkastelua koskevien sääntöjen tiukentamista sen tarkistamiseksi, täyttyvätkö vaatimukset edelleen, ottamalla käyttöön järjestelmällisiä ja säännöllisiä tarkasteluja. Tällainen uudelleentarkastelu on suoritettava, kun alkuperämaassa on tapahtunut merkittävä muutos, joka otetaan huomioon unionin tasolla alkuperämaatiedoissa ja Euroopan unionin turvapaikkaviraston laatimassa yhteisessä analyysissa, ja kun pakolaisten oleskelulupia uusitaan ensimmäistä kertaa ja kun toissijaista suojelua saavien oleskelulupia uusitaan ensimmäistä ja toista kertaa. Määrittävät viranomaiset peruuttavat tai lopettavat suojeluaseman tai jättävät sen uusimatta, kun suojelun tarvetta ei enää ole tai kun hylkäämisperusteita ilmenee suojelun myöntämisen jälkeen. Menettely kansainvälisen suojeluaseman poistamiseksi ei juurikaan ole muuttunut tässä ehdotuksessa verrattuna nykyiseen lainsäädäntöön. Ottaen kuitenkin huomioon ehdotettu säännöllinen suojeluaseman uudelleentarkastelu katsottiin, että on tarpeen lisätä yksittäisen henkilön menettelyllisiä takeita antamalla hänelle mahdollisuus esittää asiansa henkilökohtaisessa puhuttelussa eikä ainoastaan kirjallisesti kuten tällä hetkellä, ja tarjoamalla tarvittavat tulkkauspalvelut (52 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 52 artiklan 4 kohta). Henkilöllä on edelleen oikeus maksuttomaan oikeusapuun ja oikeudelliseen edustajaan (52 artiklan 4 kohta). 2016/0224 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS kansainvälistä suojelua unionissa koskevan yhteisen menettelyn luomisesta ja direktiivin 2013/32/EU kumoamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 78 artiklan 2 kohdan d alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Tämän asetuksen tavoitteena on keventää, yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden menettelyjä ottamalla käyttöön kansainvälistä suojelua unionissa koskeva yhteinen menettely. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2013/32/EU tehdään useita sisältöä koskevia muutoksia ja kyseinen direktiivi olisi kumottava ja korvattava asetuksella. Viittauksia kumottuun direktiiviin olisi pidettävä viittauksina tähän asetukseen. (2)Turvapaikka-asioita koskeva yhteinen politiikka, johon sisältyy Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä, joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn, pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, jäljempänä ’Geneven yleissopimus’, täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, on olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on avoin niille, jotka olosuhteiden pakosta joutuvat oikeutetusti hakemaan suojelua unionista. Tällaisen politiikan olisi noudatettava jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatetta, myös rahoituksen osalta.

(3)Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu yhteisiin vaatimuksiin, jotka koskevat turvapaikkamenettelyjä, aseman tunnustamista ja tarjottavaa suojelua unionin tasolla, vastaanotto-olosuhteita ja järjestelmää turvapaikanhakijoista vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä varten. Vaikka Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän asteittaisessa kehittämisessä on edistytty, jäsenvaltioiden välillä on edelleen merkittäviä eroja käytetyissä menettelyissä, hyväksyntäasteissa, myönnetyn suojelun muodossa ja kansainvälistä suojelua hakevien ja saavien aineellisten vastaanotto-olosuhteiden ja heille myönnettyjen etujen tasossa. Nämä erot lisäävät merkittävästi edelleen liikkumista ja haittaavat sen tavoitteen saavuttamista, jonka mukaan Euroopan yhteisessä turvapaikkajärjestelmässä kaikkia hakijoita kohdellaan tasavertaisesti riippumatta siitä, missä päin unionia he hakevat turvapaikkaa. (4)Komissio ehdotti 6 päivänä huhtikuuta 2016 antamassaan tiedonannossa vaihtoehtoja Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän parantamiseksi esimerkiksi luomalla kestävä ja oikeudenmukainen järjestelmä turvapaikanhakijoista vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä varten, lujittamalla Eurodac-järjestelmää, edistämällä EU:n turvapaikkajärjestelmän sääntöjen lähentymistä ja ehkäisemällä edelleen liikkumista Euroopan unionin sisällä sekä laatimalla Euroopan unionin turvapaikkavirastolle uusi toimeksianto. Tiedonanto myötäilee Eurooppa-neuvoston 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016 esittämiä kehotuksia edistyä EU:n nykyisen toimintakehyksen parantamisessa inhimillisen ja tehokkaan turvapaikkapolitiikan varmistamiseksi. Lisäksi siinä ehdotetaan etenemistapaa, joka myötäilee Euroopan parlamentin 12 päivänä huhtikuuta 2016 antamassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä esitettyä muuttoliikkeeseen sovellettavaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. (5)Jotta Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä toimisi hyvin, kansallisten turvapaikkajärjestelmien lähentämisessä olisi edistyttävä merkittävästi. Kaikkien jäsenvaltioiden erilaiset turvapaikkamenettelyt olisi korvattava kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskevalla yhteisellä menettelyllä, jota sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXX/XXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) mukaisesti ja joka varmistaa menettelyn oikea-aikaisuuden ja tehokkuuden. Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden tekemiä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia olisi tutkittava menettelyssä, jossa sovelletaan samoja sääntöjä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa hakemus on jätetty, jotta varmistetaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tasapuolinen kohtelu sekä selkeys ja oikeusvarmuus yksittäisen hakijan kannalta. (6)Kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskevan yhteisen menettelyn pitäisi rajoittaa kansainvälistä suojelua hakevien liikkumista jäsenvaltiosta toiseen, kun tällainen liikkuminen johtuu lainsäädännöllisistä eroavuuksista, korvaamalla nykyiset harkinnanvaraiset säännökset yhdenmukaisilla säännöillä ja selventämällä hakijoiden oikeuksia ja velvollisuuksia sekä seurauksia, joita näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä aiheutuu, ja luomalla yhtäläiset edellytykset asetuksen (EU) XXX/XXXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) soveltamiselle jäsenvaltioissa. (7)Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin jäsenvaltioiden alueella, myös niiden ulkorajoilla, aluemerellä tai kauttakulkualueilla, tehtyihin kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin ja kansainvälisen suojelun poistamiseen. Kansainvälistä suojelua hakevat henkilöt, jotka ovat jäsenvaltion aluemerellä, olisi tuotava maihin ja heidän hakemuksensa olisi tutkittava tämän asetuksen mukaisesti. (8)Tätä asetusta olisi sovellettava kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin menettelyssä, jossa tutkitaan, voidaanko hakijoita pitää kansainvälistä suojelua saavina henkilöinä asetuksen (EU) XXX/XXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) mukaisesti. Kansainvälisen suojelun lisäksi jäsenvaltiot voivat myös myöntää kansallisen lainsäädäntönsä nojalla muita kansallisia humanitaarisia asemia niille, joille ei voida myöntää pakolaisasemaa tai toissijaista suojeluasemaa. Jotta voitaisiin keventää menettelyjä jäsenvaltioissa, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus soveltaa tätä asetusta myös tällaiseen kaikenlaiseen muuhun suojeluun. (9)Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden kohtelun osalta jäsenvaltioita sitovat sellaisten kansainvälisen oikeuden välineiden mukaiset velvoitteet, joiden osapuolia ne ovat. (10)Turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston varoja olisi otettava käyttöön, jotta voitaisiin tukea riittävästi jäsenvaltioiden toimia tämän asetuksen soveltamiseksi, erityisesti niitä jäsenvaltioita, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä ja suhteettoman suuria paineita. (11)Euroopan unionin turvapaikkaviraston olisi annettava jäsenvaltioille tarvittavaa operatiivista ja teknistä apua tämän asetuksen soveltamista varten, erityisesti tarjoamalla asiantuntijoita avustamaan kansallisia viranomaisia, kun ne vastaanottavat, rekisteröivät ja tutkivat kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, ja antamalla ajantasaista tietoa kolmansista maista, mukaan lukien alkuperämaatiedot ja tiettyjen alkuperämaiden tilannetta koskeva ohjeistus. Tätä asetusta soveltaessaan jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon Euroopan unionin turvapaikkaviraston laatimat operatiiviset normit, indikaattorit, ohjeet ja parhaat käytännöt. (12)Jotta suojelua tarvitsevat henkilöt voidaan tunnustaa asianmukaisesti Geneven yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitetuiksi pakolaisiksi tai henkilöiksi, jotka voivat saada toissijaista suojelua, jokaisella hakijalla olisi oltava tosiasiallinen pääsy menettelyyn sekä mahdollisuus toimia yhteistyössä vastuuviranomaisten kanssa ja olla näihin yhteydessä asianmukaisella tavalla, niin että hän voi esittää tapaukseensa liittyvät tosiseikat, sekä riittävät menettelyä koskevat takeet asiansa hoitamiseksi menettelyn kaikissa vaiheissa. (13)Hakijalle olisi annettava tosiasiallinen mahdollisuus esittää kaikki käytössään olevat olennaiset tiedot määrittävälle viranomaiselle. Tämän vuoksi hakijalla olisi oltava joitakin harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa hakemuksensa tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä tai hakemuksensa perusteista. Jotta oikeus henkilökohtaiseen puhutteluun olisi tehokas, hakijan olisi saatava avukseen tulkki ja hänelle olisi annettava tilaisuus selittää hakemuksensa perusteita kattavasti. Hakijalle olisi annettava riittävästi aikaa valmistautua ja neuvotella oikeudellisen tai muun neuvonantajansa kanssa, ja oikeudellinen tai muu neuvonantaja voi avustaa hakijaa puhuttelun aikana. Henkilökohtainen puhuttelu olisi suoritettava olosuhteissa, joissa voidaan taata asianmukainen luottamuksellisuus, puhuttelusta vastaavan henkilöstön olisi oltava asianmukaisesti koulutettua ja pätevää, ja siihen olisi tarvittaessa osallistuttava muiden jäsenvaltioiden viranomaisten henkilöstöä tai Euroopan turvapaikkaviraston käyttämiä asiantuntijoita. Henkilökohtaisesta puhuttelusta voidaan luopua vain, jos määrittävä viranomainen aikoo tehdä myönteisen päätöksen hakemuksesta tai katsoo, että hakija ei kykene osallistumaan henkilökohtaiseen puhutteluun hänestä riippumattoman syyn vuoksi. Kun otetaan huomioon, että henkilökohtainen puhuttelu on olennainen osa hakemuksen tutkintaa, puhuttelu olisi tallennettava ja tallenne samoin kuin pöytäkirja tai sanatarkka selostus puhuttelusta olisi annettava hakijoiden ja heidän oikeudellisten neuvonantajiensa käyttöön ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen, tai nopeutetussa tutkintamenettelyssä samaan aikaan kuin päätös tehdään. (14)On sekä jäsenvaltioiden että hakijoiden edun mukaista varmistaa, että kansainvälisen suojelun tarpeet tunnustetaan asianmukaisesti jo hallinnollisen menettelyn vaiheessa antamalla laadukasta tietoa ja oikeudellista tukea, joka johtaa tehokkaampaan ja laadukkaampaan päätöksentekoon. Tätä varten mahdollisuuden oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen olisi oltava erottamaton osa kansainvälistä suojelua koskevaa yhteistä menettelyä. Jotta voidaan varmistaa hakijan oikeuksien tosiasiallinen suojelu, etenkin oikeus puolustukseen ja oikeudenmukaisuuden periaate, sekä menettelyn taloudellisuus, hakijoille olisi pyynnöstä ja tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin annettava maksutonta oikeusapua ja maksuton oikeudellinen edustaja hallinnollisen menettelyn aikana ja muutoksenhakuvaiheessa. Maksuttoman oikeusavun antajan ja oikeudellisen edustajan olisi oltava siihen kansallisen lainsäädännön nojalla toimivaltainen. (15)Tietyt hakijat voivat tarvita erityisiä menettelyllisiä takeita muun muassa iän, sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, sukupuoli-identiteetin, vammaisuuden, vakavan sairauden tai mielenterveyden häiriöiden vuoksi taikka kidutuksen, raiskauksen tai muun vakavan henkisen, fyysisen, seksuaalisen tai sukupuoleen perustuvan väkivallan seurauksena. On tarpeen arvioida järjestelmällisesti, tarvitseeko yksittäinen hakija erityisiä menettelyllisiä takeita, ja tunnistaa tällaiset hakijat mahdollisimman varhaisessa vaiheessa hakemuksen tekemisen jälkeen ja ennen päätöksen tekemistä. (16)Sen varmistamiseksi, että erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitsevat hakijat tunnistetaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, hakemusten vastaanottamisesta ja rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten henkilöstöllä olisi oltava riittävä koulutus haavoittuvuuden merkkien toteamiseksi ja henkilöstön olisi saatava tätä varten asianmukaiset ohjeet. Muiden toimenpiteiden, jotka koskevat kidutuksen tai muun vakavan fyysisen tai henkisen väkivallan, myös seksuaalisen väkivallan, oireiden ja merkkien tunnistamista ja dokumentointia menettelyissä, joihin tätä asetusta sovelletaan, olisi perustuttava muun muassa käsikirjaan kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen tutkimiseksi ja dokumentoimiseksi tehokkaasti (Istanbulin pöytäkirja). (17)Hakijoille, joiden on todettu tarvitsevan erityisiä menettelyllisiä takeita, olisi annettava asianmukaista tukea, myös riittävästi aikaa, jotta voidaan luoda tarvittavat edellytykset sille, että he voivat tosiasiallisesti päästä menettelyihin ja esittää tarvittavat seikat kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa perustelemiseksi. Jos nopeutetussa tutkintamenettelyssä tai rajamenettelyssä ei ole mahdollista antaa asianmukaista tukea, erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitseva hakija olisi vapautettava näistä menettelyistä. Sellaisten erityisten menettelyllisten takeiden tarpeen, jotka voivat estää nopeutettujen menettelyjen tai rajamenettelyjen soveltamisen, olisi myös tarkoitettava sitä, että hakijalle annetaan lisätakeita tapauksissa, joissa hänen muutoksenhaullaan ei ole automaattista lykkäävää vaikutusta, jotta oikeussuojakeino olisi tehokas hakijan henkilökohtaisessa tilanteessa. (18)Nais- ja mieshakijoiden todellisen tasa-arvon varmistamiseksi tutkintamenettelyjen olisi oltava sukupuolisensitiivisiä. Erityisesti henkilökohtaiset puhuttelut olisi järjestettävä tavalla, joka antaa sekä nais- että mieshakijoille mahdollisuuden puhua kokemuksistaan tapauksissa, joihin liittyy sukupuoleen perustuvaa vainoa. Tätä varten naisille olisi annettava tosiasiallinen mahdollisuus puhutteluun erillään puolisostaan, kumppanistaan tai muista perheenjäsenistään. Naisille ja tytöille olisi mahdollisuuksien mukaan annettava naispuolinen tulkki ja puhuttelija. Naisten ja tyttöjen lääkärintarkastus olisi annettava naispuolisen lääkärin suoritettavaksi, kun otetaan erityisesti huomioon se, että hakija on voinut joutua sukupuoleen perustuvan väkivallan uhriksi. Sukupuoleen liittyvien vaatimusten monimutkaisuus olisi otettava asianmukaisesti huomioon menettelyissä, jotka perustuvat ensimmäisen turvapaikkamaan käsitteeseen, turvallisen kolmannen maan käsitteeseen, turvallisen alkuperämaan käsitteeseen tai myöhemmän hakemuksen käsitteeseen. (19)Kun jäsenvaltiot hakemuksen käsittelyyn liittyen suorittavat hakijalle henkilöntarkastuksen, tarkastuksen tekijänä olisi oltava samaa sukupuolta oleva henkilö. Tämä ei saisi rajoittaa kansallisen lainsäädännön perusteella turvallisuussyistä suoritettavia tarkastuksia. (20)Jäsenvaltioiden olisi tätä asetusta soveltaessaan otettava ensisijaisesti huomioon lapsen etu perusoikeuskirjan 24 artiklan ja vuoden 1989 Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen mukaisesti. Lapsen etua arvioidessaan jäsenvaltioiden olisi erityisesti otettava asianmukaisesti huomioon alaikäisen hyvinvointi ja sosiaalinen kehitys, mukaan lukien hänen taustansa. Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen 12 artiklan perusteella, joka koskee lapsen oikeutta tulla kuulluksi, määrittävän viranomaisen on annettava alaikäiselle mahdollisuus henkilökohtaiseen puhutteluun, paitsi jos tämä ei selvästi ole alaikäisen edun mukaista. (21)Yhteisessä menettelyssä virtaviivaistetaan määräaikoja, joita sovelletaan yksilön pääsyyn menettelyyn, määrittävän viranomaisen suorittamaan hakemuksen tutkintaan sekä oikeusviranomaisten suorittamaan ensimmäisen muutoksenhakuvaiheen tutkintaan. Koska suhteettoman suuri määrä samanaikaisia hakemuksia voi viivästyttää menettelyyn pääsyä ja hakemusten tutkintaa, toisinaan joustavuus voi olla tarpeen näiden määräaikojen pidentämiseksi poikkeuksellisesti. Menettelyn tehokkuuden varmistamiseksi näiden määräaikojen pidentämiseen olisi kuitenkin turvauduttava vasta viimeisenä keinona, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen tarpeitaan tehokkaan turvapaikkajärjestelmän ylläpitämiseksi, myös laatimalla varautumissuunnitelmia, jos se on tarpeen, ja että Euroopan unionin turvapaikkaviraston olisi annettava jäsenvaltioille tarvittavaa operatiivista ja teknistä apua. Jos jäsenvaltiot arvioivat, että ne eivät pysty noudattamaan kyseisiä määräaikoja, niiden olisi pyydettävä apua Euroopan unionin turvapaikkavirastolta. Jos tällaista pyyntöä ei esitetä ja jos jäsenvaltion turvapaikkajärjestelmä menettää kohtuuttoman paineen vuoksi tehokkuutensa siinä määrin, että se vaarantaa Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän toiminnan, virasto voi komission täytäntöönpanopäätöksen perusteella toteuttaa toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion tueksi. (22)Yhteiseen menettelyyn pääsyn olisi perustuttava kolmivaiheiseen lähestymistapaan, jonka eri vaiheet ovat hakemuksen tekeminen, rekisteröinti ja jättäminen. Hakemuksen tekeminen on ensimmäinen askel, joka käynnistää tämän asetuksen soveltamisen. Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön katsotaan tehneen hakemuksen, kun hän ilmaisee toiveensa saada kansainvälistä suojelua jostakin jäsenvaltiosta. Tällainen toive voidaan ilmaista missä tahansa muodossa eikä yksittäisen hakijan tarvitse välttämättä käyttää tiettyjä sanoja kuten kansainvälinen suojelu, turvapaikka tai toissijainen suojelu. Ratkaisevana tekijänä olisi oltava se, että kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö ilmaisee pelkäävänsä joutuvansa vainotuksi tai kärsimään vakavaa haittaa palatessaan alkuperämaahansa tai aiempaan asuinmaahansa, jos kyseessä on kansalaisuudeton henkilö. Jos on epäselvää, voidaanko tiettyä ilmoitusta pitää kansainvälistä suojelua koskevana hakemuksena, kolmannen maan kansalaiselta tai kansalaisuudettomalta henkilöltä olisi nimenomaisesti kysyttävä, haluaako hän saada kansainvälistä suojelua. Hakijan olisi voitava hyötyä tämän asetuksen ja direktiivin XXX/XXX/EU (vastaanotto-olosuhteita koskeva direktiivi) mukaisista oikeuksistaan heti hakemuksen tehtyään.

(23)Hakemus olisi rekisteröitävä heti kun se on tehty. Tässä vaiheessa hakemusten vastaanottamisesta ja rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten, mukaan lukien rajavartijat, poliisi, maahanmuuttoviranomaiset ja säilöönottoyksiköistä vastaavat viranomaiset, olisi rekisteröitävä hakemus yhdessä yksittäisen hakijan henkilötietojen kanssa. Näiden viranomaisten olisi ilmoitettava hakijalle hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan sekä seurauksista, joita hakijalle aiheutuu velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä. Hakijalle olisi annettava todistus siitä, että hakemus on tehty. Määräaika hakemuksen jättämiselle alkaa kulua siitä, kun hakemus on rekisteröity. (24)Hakemuksen jättäminen on toimi, jolla virallistetaan kansainvälistä suojelua koskeva hakemus. Hakijalle olisi annettava tarvittavat tiedot siitä, miten ja missä hakemuksen voi jättää, ja hänelle olisi annettava tosiasiallinen mahdollisuus hakemuksen jättämiseen. Tässä vaiheessa hän on velvollinen esittämään kaikki käytettävissään olevat tiedot hakemuksen perustelemiseksi ja täydentämiseksi. Hallinnollisen menettelyn määräaika alkaa kulua hakemuksen jättämisestä. Hakijalle olisi kyseisenä ajankohtana annettava asiakirja, joka todistaa hakijan aseman ja jonka olisi oltava voimassa niin kauan kuin hänellä on oikeus jäädä sen jäsenvaltion alueelle, joka on vastuussa hakemuksen tutkinnasta. (25)Hakijalle olisi ilmoitettava asianmukaisesti hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan kohtuullisessa ajassa ja kielellä, jota hän ymmärtää tai jota hänen voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän. Koska hakemus voitaisiin hylätä hakemuksesta luopumisen perusteella esimerkiksi hakijan kieltäytyessä yhteistyöstä kansallisten viranomaisten kanssa siten, ettei hän anna hakemuksen tutkinnassa tarvittavia tietoja, sormenjälkiään tai kasvokuvaansa tai ei jätä hakemustaan määräajassa, on välttämätöntä, että hakijalle ilmoitetaan seurauksista, joita näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä aiheutuu. (26)Voidakseen täyttää tämän asetuksen mukaiset velvoitteensa, hakemusten vastaanottamisesta vastaavien viranomaisten henkilöstöllä olisi oltava asianmukaiset tiedot ja henkilöstön olisi saatava tarpeellinen koulutus kansainvälisen suojelun alalla, myös Euroopan unionin turvapaikkaviraston tuella. Henkilöstölle olisi myös annettava asianmukaiset välineet ja ohjeet tehtävänsä hoitamiseksi tehokkaasti. (27)Mahdollisuudesta hakea kansainvälistä suojelua pitäisi olla saatavilla tietoja, jotta pääsyä menettelyyn voidaan helpottaa rajanylityspaikoilla ja säilöönottoyksiköissä. Tulkkausjärjestelyillä olisi varmistettava perustason kommunikointi, jotta toimivaltaiset viranomaiset ymmärtävät, jos henkilöt ilmoittavat haluavansa saada kansainvälistä suojelua. (28)Tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta, että hakija jättää hakemuksen puolisonsa, vakituisen kumppaninsa, itsestään riippuvaisten aikuisten ja alaikäisten puolesta. Tämä vaihtoehto mahdollistaa tällaisten hakemusten tutkimisen yhdessä. Kunkin yksilön oikeus hakea kansainvälistä suojelua on taattu sillä, että jos hakija ei hae kansainvälistä suojelua puolison, kumppanin, itsestään riippuvaisen aikuisen tai alaikäisen puolesta hakemuksen jättämiselle asetetun määräajan kuluessa, puoliso tai kumppani voi vielä jättää hakemuksen omissa nimissään ja määrittävän viranomaisen olisi avustettava hakijasta riippuvaista aikuista tai alaikäistä. Jos erillinen hakemus ei kuitenkaan ole perusteltu, siltä olisi katsottava puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset. (29)Jotta varmistettaisiin ilman huoltajaa olevien alaikäisten tosiasiallinen pääsy menettelyyn, heille olisi aina nimettävä edunvalvoja. Edunvalvojan olisi oltava henkilö tai organisaation edustaja, joka on nimitetty avustamaan ja ohjaamaan alaikäistä menettelyssä, jotta voidaan varmistaa lapsen etu ja hänen yleinen hyvinvointinsa. Tarvittaessa edunvalvojan olisi tehtävä oikeustoimia alaikäisen puolesta. Jotta ilman huoltajaa olevia alaikäisiä voitaisiin tukea tehokkaasti, edunvalvojien ei pitäisi olla samaan aikaan vastuussa suhteettoman suuresta määrästä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä. Jäsenvaltioiden olisi nimettävä yhteisöjä tai henkilöitä, jotka ovat vastuussa edunvalvojien tukemisesta, valvonnasta ja seurannasta heidän suorittaessa tehtäviään. Ilman huoltajaa olevan alaikäisen olisi jätettävä hakemus omissa nimissään tai edunvalvojan kautta. Jotta turvattaisiin ilman huoltajaa olevan alaikäisen oikeudet ja menettelylliset takeet, hänelle hakemuksen jättämiseksi asetetun määräajan olisi alettava kulua siitä hetkestä, kun hänelle nimetään edunvalvoja ja hän tapaa edunvalvojan. Jos edunvalvoja ei jätä hakemusta asetetussa määräajassa, ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle olisi annettava mahdollisuus jättää hakemus omissa nimissään määrittävän viranomaisen avustuksella. Sen, että ilman huoltajaa oleva alaikäinen päättää jättää hakemuksen omissa nimissään, ei pitäisi estää edunvalvojan nimittämistä hänelle. (30)Hakijoiden oikeuksien takaamiseksi päätökset kaikista kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista olisi tehtävä tosiseikkojen perusteella, objektiivisesti, puolueettomasti ja tapauskohtaisesti perusteellisen tutkinnan jälkeen, jossa otetaan huomioon kaikki hakijan toimittamat tiedot ja hakijan henkilökohtaiset olosuhteet. Sen varmistamiseksi, että hakemus tutkitaan perusteellisesti, määrittävän viranomaisen olisi otettava huomioon tilannetta hakijan alkuperämaassa koskevat merkitykselliset, tarkat ja ajantasaiset tiedot, jotka on saatu Euroopan unionin turvapaikkavirastosta ja muista lähteistä, kuten Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulta. Määrittävän viranomaisen olisi myös otettava huomioon mahdolliset Euroopan unionin turvapaikkaviraston laatimat yhteiset alkuperämaatietoja koskevat analyysit. Menettelyn päättämisen lykkäämisen olisi oltava täysin sopusoinnussa asetuksen (EU) XXX/XXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) mukaisten jäsenvaltioiden velvollisuuksien ja hyvää hallintoa koskevan oikeuden kanssa vaikuttamatta tämän asetuksen mukaisten menettelyjen tehokkuuteen ja oikeudenmukaisuuteen. (31)Hakijan oikeuksien takaamiseksi hakemusta koskeva päätös olisi tehtävä kirjallisesti. Jos päätöksessä ei myönnetä kansainvälistä suojelua, hakijalle olisi ilmoitettava päätöksen perustelut ja annettava tietoja päätöksen seurauksista sekä siitä, miten päätökseen voi hakea muutosta. Rajoittamatta hakijan oikeutta pysyä maassa ja palauttamiskiellon periaatetta, tällaiseen päätökseen voi sisältyä tai sen yhteydessä voidaan antaa palauttamispäätös Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan mukaisesti. (32)On tarpeen, että kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin liittyviä päätöksiä tekevien viranomaisten henkilöstöllä on asianmukaiset tiedot ja tarpeellinen koulutus kansainvälisen suojelun alalla ja että henkilöstö suorittaa tehtävänsä noudattaen sovellettavia eettisiä periaatteita. Tämän olisi koskettava muiden jäsenvaltioiden viranomaisten henkilöstöä ja Euroopan unionin turvapaikkaviraston käyttämiä asiantuntijoita, jotka avustavat jäsenvaltion määrittävää viranomaista kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnassa. (33)Rajoittamatta kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen asianmukaista ja perusteellista tutkintaa on sekä jäsenvaltioiden että hakijoiden edun mukaista, että päätös tehdään mahdollisimman pian. Olisi vahvistettava enimmäismääräajat hallinnollisen menettelyn kestolle sekä muutoksenhaun ensimmäiselle tasolle kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn keventämiseksi. Tällä tavoin hakijoiden pitäisi pystyä saamaan päätös hakemuksestaan mahdollisimman lyhyessä ajassa kaikissa jäsenvaltioissa, jolloin varmistetaan nopea ja tehokas menettely. (34)Menettelyn kokonaiskeston lyhentämiseksi tietyissä tapauksissa jäsenvaltioilla olisi oltava kansallisten tarpeiden mukainen mahdollisuus joustaa ja asettaa tietyn hakemuksen tutkinta etusijalle tarkastelemalla sitä ennen muita, aikaisemmin tehtyjä hakemuksia, menettelyyn yleensä sovellettavista aikarajoista, periaatteista ja takeista poikkeamatta. (35)Ennen kuin määritetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXX/XXX (Dublin-asetus) mukaisesti hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, ensimmäisen jäsenvaltion, jossa hakemus on jätetty, olisi tutkittava, täyttyvätkö hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset, jos maata, joka ei ole jäsenvaltio, pidetään hakijan kannalta ensimmäisenä turvapaikkamaana tai turvallisena kolmantena maana. Hakemukselta olisi katsottava puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset myös silloin, kun se on myöhempi hakemus ilman uusia merkityksellisiä seikkoja tai perusteita ja kun puolison, kumppanin, hakijasta riippuvaisen aikuisen tai alaikäisen erillistä hakemusta ei katsota perustelluksi. (36)Ensimmäisen turvapaikkamaan käsitettä olisi sovellettava tutkimatta jättämisen perusteena silloin, kun voidaan kohtuudella olettaa, että toinen valtio myöntäisi suojelua Geneven yleissopimuksen aineellisten vaatimusten mukaisesti tai että hakijalle annettaisiin riittävää suojelua kyseisessä maassa. Jäsenvaltioiden ei etenkään pitäisi tutkia hakemuksen perusteita silloin, kun ensimmäinen turvapaikkamaa on myöntänyt hakijalle pakolaisaseman tai muutoin riittävän suojelun. Jäsenvaltioiden olisi toimittava tällä perusteella ainoastaan, kun ne katsovat, tarvittaessa asianomaisesta kolmannesta maasta saatujen takeiden perusteella, että hakija on saanut ja saa jatkossakin suojelua kyseisessä maassa Geneven yleissopimuksen mukaisesti tai on muutoin saanut ja saa jatkossakin riittävää suojelua, erityisesti siltä osin kuin on kyse laillisesta oleskeluoikeudesta, asianmukaisesta pääsystä työmarkkinoille, vastaanottotiloihin, terveydenhuoltoon ja koulutukseen sekä oikeudesta perheenyhdistämiseen kansainvälisten ihmisoikeusnormien mukaisesti. (37)Turvallisen kolmannen maan käsitettä olisi sovellettava tutkimatta jättämisen perusteena silloin, kun hakijalla on yhteys kolmanteen maahan, mukaan lukien maa, jonka kautta hän on kulkenut, ja sen vuoksi hakijan voidaan kohtuudella olettaa hakevan suojelua kyseisessä maassa, ja kun on perusteita katsoa, että hakija otetaan kyseiseen maahan tai otetaan takaisin kyseiseen maahan. Jäsenvaltioiden olisi toimittava tällä perusteella ainoastaan, kun ne katsovat, tarvittaessa asianomaisesta kolmannesta maasta saatujen takeiden perusteella, että hakijalla on mahdollisuus saada suojelua Geneven yleissopimuksen aineellisten vaatimusten mukaisesti tai että hän saa riittävää suojelua, erityisesti siltä osin kuin on kyse laillisesta oleskeluoikeudesta, asianmukaisesta pääsystä työmarkkinoille, vastaanottotiloihin, terveydenhuoltoon ja koulutukseen sekä oikeudesta perheenyhdistämiseen kansainvälisten ihmisoikeusnormien mukaisesti. (38)Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteet olisi tutkittava sen määrittämiseksi, voidaanko hakijalle myöntää kansainvälistä suojelua asetuksen (EU) XXX/XXX (aseman määrittelyä koskeva asetus) mukaisesti. Perusteiden tutkinta ei ole tarpeen, jos hakemukselta olisi todettava puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset tämän asetuksen mukaisesti. Jos alustavan arvioinnin perusteella on kuitenkin selvää, että hakemus voidaan hylätä ilmeisen perusteettomana, hakemus voidaan hylätä tällä perusteella tutkimatta sen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. (39)Hakemuksen tutkintaa olisi nopeutettava ja se olisi saatava päätökseen enintään kahdessa kuukaudessa, kun hakemus on ilmeisen perusteeton, koska se on vilpillinen, mukaan lukien tapaukset, joissa hakija tulee turvallisesta alkuperämaasta tai hakija tekee hakemuksen vain viivyttääkseen palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa tai estääkseen sen, tai kun tapaukseen liittyy kansallista turvallisuutta tai yleistä järjestystä koskevia vakavia huolenaiheita, kun hakija ei hae kansainvälistä suojelua siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensin tai jossa hänellä on laillinen oleskeluoikeus, tai kun hakija, jonka hakemus on tutkittavana ja joka on tehnyt hakemuksen toisessa jäsenvaltiossa tai oleskelee toisen jäsenvaltion alueella ilman oleskelulupaa, otetaan takaisin Dublin-asetuksen nojalla. Jälkimmäisessä tapauksessa hakemuksen käsittelyä ei tulisi nopeuttaa, jos hakija pystyy esittämään perustelut sille, miksi hän on lähtenyt toiseen jäsenvaltioon ilman lupaa, tehnyt hakemuksen toisessa jäsenvaltiossa tai ollut muutoin toimivaltaisten viranomaisten saavuttamattomissa, kuten esimerkiksi, että hänelle ei ollut ilmoitettu asianmukaisesti ja hyvissä ajoin hänen velvollisuuksistaan. Lisäksi nopeutettua tutkintamenettelyä voidaan soveltaa ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin vain rajoitetuissa olosuhteissa, joista säädetään tässä asetuksessa. (40)Monet kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tehdään jäsenvaltion rajalla tai kauttakulkualueella ennen kuin hakijan maahantulosta on tehty päätös. Jäsenvaltioiden olisi voitava säätää hakemusten tutkittavaksi ottamisen edellytysten tutkinnasta tai perusteiden tutkinnasta, jonka perusteella olisi mahdollista tehdä tällaisista hakemuksista päätös kyseisissä paikoissa tarkasti määritellyissä olosuhteissa. Rajamenettely saisi kestää enintään neljä viikkoa, ja tämän jälkeen hakijoille olisi sallittava pääsy jäsenvaltion alueelle. Ainoastaan silloin, kun suhteettoman paljon hakijoita jättää hakemuksensa rajalla tai kauttakulkualueella, rajamen