Komission kertomus euroopan Parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä (1997/99) /* KOM/2001/0171 lopull. */





Komission kertomus euroopan Parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä (1997/99) SISÄLLYSLUETTELO Johdanto 1. Matkailutoiminnan vakaiden puitteiden luominen Euroopan unioniin 1.1. Työllisyys 1.1.1. Työllisyyttä ja matkailua koskeva Luxemburgin konferenssi ja korkean tason työryhmä 1.1.2. Matkailua ja työllisyyttä käsittelevä komission tiedonanto ja neuvoston päätelmät 1.2. Tilastot 1.2.1. Matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä annetun neuvoston direktiivin 95/57/EY täytäntöönpano 1.2.2. Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun neuvoston asetuksen 58/97 täytäntöönpano 1.2.3. Matkailun satelliittitilinpidon luominen 1.2.4. MED/TOUR-ohjelman täytäntöönpano 1.3. Laadunhallinta 2. Kilpailukyvyn lujittaminen 2.1. Yrityspolitiikka 2.1.1. Kolmas monivuotinen ohjelma pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi 2.1.2. Yritystoiminnan tukivälineet 2.1.3. Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella järjestetty matkailua ja pk-yrityksiä käsitellyt konferenssi 2.1.4. Yritysten toimintaympäristön yksinkertaistaminen 2.1.5. Maksuviivästysdirektiivi 3. Euroopan integraation hyödyntäminen maailmanlaajuisesti 3.1. Sisämarkkinat 3.1.1. Kilpailu 3.1.2. Syrjimättömyys, työntekijöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisoikeus ja vapaus tarjota palveluja 3.2. Euro 3.2.1. Euroa ja matkailua käsittelevä työryhmä ja konferenssi 3.2.2. Käytännön opas matkailuyrityksille 3.2.3. Eurotunnus 3.3. Veropolitiikka 3.3.1. Arvonlisävero 3.3.2. Lentokoneiden polttoaineen verotus 3.4. Matkailupalveluilla käytävä kansainvälinen kauppa 4. Euroopan matkailun kehittäminen 4.1. Rakennerahastot 4.2. Liikenne 4.3. Luonnon- ja kulttuuriperintö 4.4. Koulutus 4.5. Pätevyys ja työllistyvyys 4.6. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu matkailualalla: HORECA. 4.7. Laajentuminen ja globalisaatio 4.7.1. Laajentuminen 4.7.2. Kolmansien maiden kumppanien kannustaminen matkailun kehittämiseen 5. Euroopan matkailualan nykyaikaistaminen 5.1. Tieto- ja viestintätekniikka (TVT) ja tutkimus 5.1.1. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva neljäs puiteohjelma EnjoyEurope (PMETOUR-aloite)... ...... ...... ...... ...... ...... ...... ...... ...... ...... ...... .......25 5.1.2. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva viides puiteohjelma: erityinen matkailun toimintalinja 5.2. Energia 6. Vastuullisen matkailun kannustaminen Euroopassa ja maailmanlaajuisesti 6.1. Matkailijoiden oikeudet ja velvollisuudet 6.2. Kestävään kehitykseen perustuva matkailu ja ympäristö 6.2.1. EMAS-järjestelmä ja ympäristömerkit 6.2.2. Rahoitus ja kohdennetut toimet 6.2.3 Suojelualueet 6.3. Lapsiseksimatkailun torjunta Johdanto Tämä kertomus on yleiskatsaus vuosina 1997-1999 toteutettuihin yhteisön toimenpiteisiin, jotka vaikuttavat matkailuun. Kertomus annetaan yhteisön toimintaohjelmasta matkailun edistämiseksi 13. heinäkuuta 1992 tehdyn neuvoston päätöksen 92/421/ETY [1] 5 artiklan mukaisesti. Se on nähtävä jatkona kolmeen aiempaan kertomukseen, joista ensimmäinen ulottuu vuoteen 1993 [2], toinen vuoteen 1994 [3] ja kolmas koskee vuosia 1995/96 [4]. [1] EYVL 231, 13.8.1992, s. 26. [2] KOM(1994) 74 lopullinen, 6.4.1994. [3] KOM(1996) 29 lopullinen, 5.2.1996. [4] KOM(1997) 332 lopullinen, 2.7.1997. Tällä raportointikaudella Euroopan unioni säilytti johtoasemansa maailman matkailussa: se oli sekä kansainvälisten matkailijavirtojen huomattava lähde että määränpää. Espanja, Ranska ja Italia olivat tärkeimmät kohdemaat kolmelle neljäsosalle maailman matkailijoista. EU:n ulkopuoliset matkailutulot heikkenivät kuitenkin merkittävästi, ja vuonna 1998 EU:lla oli ensimmäistä kertaa ulkoisen matkailutaseen alijäämä. Toimialalla on suuri määrä pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä), ja lisäksi Euroopan matkailupalveluiden tarjoajien keskuudessa on tapahtunut merkittäviä yrityssulautumia. Nämä seikat kuvastavat toimialan suurta taloudellista merkitystä. Vaikka Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen nykyinen 3(1)u alakohta ei tarjoakaan erityistä oikeusperustaa yhteisön matkailupolitiikalle, siinä kuitenkin viitataan "toimenpiteisiin matkailun alalla" osana yhteisön toimintaa, jolla tuetaan yhteisön yleisiä tavoitteita. Näiden toimenpiteiden on erityisesti oltava suhteessa matkailun vaurautta luovaan merkitykseen sekä kasvun että työllisyyden osalta. Matkailualan osuus kummastakin on noin 6 %. Toimenpiteissä on myös otettava huomioon toimialan rakenteelliset erityispiirteet: matkailualaa hallitsevat pk-yritykset ja jopa lähes 95 % Euroopan matkailuyrityksistä on erittäin pieniä yrityksiä. [5] Euroopan pk-yritysten liikevaihdosta 6,5 % syntyy matkailualan pk-yrityksissä, ja niiden panos on merkittävä monien jäsenvaltioiden bruttokansantuotteen kannalta. Monissa matkailualan dynaamisissa pk-yrityksissä syntyy uusia työpaikkoja, ja kasvun ylläpitämiseksi kilpailukyky on säilytettävä. [5] Ks. pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3. huhtikuuta 1996 annettu komission suositus 96/280/EY, EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4. Kuten aiemmillakin kausilla useimmat tässä kertomuksessa kuvatuista toimista on toteutettu useiden yhteisön eri toimintalinjojen ja ohjelmien yhteydessä. Näitä ei ole laadittu nimenomaan matkailua varten, mutta ne vaikuttavat silti merkittävästi matkailuelinkeinon kehitykseen, matkailijoiden mieltymyksiin sekä niiden voimavarojen hyödyntämiseen ja suojeluun, joita matkailussa käytetään. Tältä osin yksi tärkeimmistä tehtävistä onkin toiminnan koordinointi Euroopan komissiossa. Tavoitteena on siis varmistaa, että matkailunäkökohdat otetaan huomioon valmisteltaessa lainsäädäntöä ja toteutettaessa ohjelmia ja toimintalinjoja, joita ei ole laadittu nimenomaan matkailutavoitteiden toteuttamiseksi. Käytännössä monet ohjelmat ja toimintalinjat kattavatkin jo nyt myös matkailu-ulottuvuuden tai niissä otetaan huomioon niiden merkittävä vaikutus matkailualan toimintaan. Tällaiset yhteisön ohjelmat vaikuttavat merkittävästi matkailuelinkeinon kehitykseen, matkailijoiden mieltymyksiin sekä luonnon ja kulttuuriperinnön kehittämiseen ja suojeluun. Tehtävän työn pohjana ovat tavoitteet, jotka liittyvät Euroopan matkailualan laadun ja kilpailukyvyn kohentamiseen. Näin varmistetaan, että matkailu edistää yhteisön perustavoitteita mahdollisimman tehokkaasti. Toimia toteutetaan tiiviissä yhteistyössä komission eri yksiköiden sekä muiden EU:n toimielinten kanssa. Lisäksi toimintaan osallistuu aktiivisesti jäsenvaltioiden neuvoa-antava komitea. Toiminnan perustana on myös osapuolten kuuleminen ja kumppanuussuhteet. Komissio on lisäksi tiiviissä yhteydessä matkailualan etujärjestöjen edustajiin. Edellisen kertomuksen kattamalla kaudella vuosina 1995-1996 komissio antoi ehdotuksen monivuotiseksi ohjelmaksi Euroopan matkailun edistämiseksi (Philoxenia-ohjelma). Vilkkaista keskusteluista ja niiden pohjalta tehdyistä muutoksista huolimatta ehdotus ei saanut tarvittavaa yksimielistä tukea neuvostossa, ja komissio veti ehdotuksen lopulta takaisin huhtikuussa 2000. Tämän sijaan panostettiin voimakkaasti matkailuun ja työllisyyteen, josta on tämän kertomuksen kaudella tullut politiikan keskeinen aihe (ks. erityisesti luku 1.1 jäljempänä). Vuodesta 1999 alkaen aihetta on käsitelty 28. huhtikuuta 1999 annetussa komission tiedonannossa "Matkailuun liittyvän työllistämispotentiaalin tehostaminen" [6], sisämarkkinaneuvoston 21. kesäkuuta 1999 hyväksymissä matkailua ja työllisyyttä koskevissa päätelmissä [7] sekä näiden päätelmien seurannassa, jonka Euroopan komissio ja jäsenvaltiot ovat yhdessä toteuttaneet. Tähän mennessä tehty työ sai tukea matkailuministerien erityisseminaarissa, jonka puheenjohtajamaana toimiva Ranska järjesti 22. marraskuuta 2000 Lillessä. Seminaarin tulokset esiteltiin sisämarkkinaneuvostolle 30. marraskuuta 2000. [6] KOM(1999)205 lopullinen EYVL C 178, 23.6.99, s.3. [7] Ks. kertomus matkailua ja työllisyyttä koskevien neuvoston päätelmien jatkokäsittelyn edistymisestä, KOM(2000) 696 lopullinen, 7.11.2000. Koska todellista matkailupolitiikka ei ole syntynyt, muiden yhteisön toimintalinjojen yhteydessä toteutettavien matkailuun vaikuttavien toimenpiteiden merkitys on korostunut entisestään. Tässä kertomuksessa annetaan yleiskatsaus näihin toimiin. Kertomus rakentuu matkailualan toimintaa ohjaavien keskeisten tekijöiden mukaisesti: *matkailutoiminnan vakaiden puitteiden luominen Euroopan unioniin *kilpailukyvyn lujittaminen *Euroopan integraation hyödyntäminen maailmanlaajuisesti *Euroopan matkailun kehittäminen *Euroopan matkailualan nykyaikaistaminen *vastuullisen matkailun kannustaminen Euroopassa ja maailmanlaajuisesti. 1. Matkailutoiminnan vakaiden puitteiden luominen Euroopan unioniin 1.1. Työllisyys Vuonna 1997 tehtyyn Amsterdamin sopimukseen liitettiin työllisyyttä koskeva osasto. Tämä osoittaa, että työllisyys on erittäin tärkeä tavoite, ja samalla korostuu jäsenvaltioiden koordinoitujen yhteistoimien ja Euroopan tasoisten toimen merkitys. Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä työllisyyttä käsitelleessä kokouksessa 20. ja 21. marraskuuta 1997 luotiin yleinen työllisyysstrategia. Se rakentuu neljälle pilarille, jotka ovat työllistettävyyden parantaminen, yrittäjyyden kehittäminen, yritysten ja työntekijöiden sopeutuvuuden tukeminen sekä tasa-arvopolitiikan vahvistaminen. 1.1.1. Työllisyyttä ja matkailua koskeva Luxemburgin konferenssi ja korkean tason työryhmä Koska matkailu voi olennaisesti tukea tasapainoisen taloudellisen kehityksen, kestävän kasvun ja korkean työllisyystason tavoitteita, puheenjohtajamaana toiminut Luxemburg ja Euroopan komissio järjestivät yhdessä konferenssin "Työllisyys ja matkailu: toiminnan suuntaviivat" [8], johon osallistui yrittäjiä, työmarkkinaosapuolia, viranomaisia ja korkeakoulujen edustajia. Konferenssissa tarkasteltiin keinoja, joilla matkailun työllistävää vaikutusta voitaisiin Euroopassa hyödyntää täysimittaisesti. Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimielimille sekä kaikille matkailutoiminnan aloille osoitetut suuntaviivat käsittelevät pääasiassa työllisyyden parantamista, inhimillisten voimavarojen arvon kehittämistä sekä käytännön aloitteita. Neuvostossa 26. marraskuuta 1997 kokoontuneet matkailuministerit [9] kehottivat komissiota tarkastelemaan tämän konferenssin tuloksia seikkaperäisesti ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä kertomaan neuvostolle alalla saavutetusta edistymisestä vuoden 1998 loppuun mennessä. [8] Euroopan unionin puheenjohtajamaa, Euroopan komissio: "Employment and Tourism: Guidelines for Action", Luxemburg, 4. ja 5. marraskuuta 1997, loppukertomus, PO XXIII, 1997, ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm, ja "Examples of initiatives in favour of Employment in Tourism supported by the European Community", PO XXIII/291/97. [9] Neuvoston (matkailu) päätelmät, 26. marraskuuta 1997. Osana seurantaa komissio perusti matkailua ja työllisyyttä käsittelevän korkean tason työryhmän, joka koostui koko matkailualan tunnustetuista asiantuntijoista ja jonka tehtävänä oli tarkastella keinoja, joilla matkailun vaikutusta Euroopan työllisyyden kasvuun ja vakauteen voidaan tehostaa. Yritykset ja eri tasojen viranomaiset tekivät syvällistä selvitystyötä ja kävivät laajoja keskusteluja toimintalinjoista. Tämä tuloksena saatiin suosituksia [10], joissa keskitytään seuraaviin aiheisiin: [10] Euroopan matkailuala työpaikkoja uusien yhteistyökumppanuuksien myötä: Korkean tason asiantuntijaryhmän päätelmät ja suositukset, lokakuu 1998, ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. 1. Aktivoidaan matkailuyrityksiä vastaamaan matkailijoiden tarpeisiin. 2. Parannetaan matkailumarkkinoiden toimivuutta kohentamalla yritysten toimintaympäristöä. 3. Nykyaikaistetaan ja tehostetaan matkailuun liittyvää infrastruktuuria. 4. Kehitetään matkailualan inhimillisiä voimavaroja. 5. Rohkaistaan matkailun kestävää kehitystä. 6. Hankitaan Euroopan matkailualalle poliittista tunnustusta, jonka se merkityksensä vuoksi ansaitsee. 1.1.2. Matkailua ja työllisyyttä käsittelevä komission tiedonanto ja neuvoston päätelmät Vastauksena korkean tason työryhmän raporttiin komissio antoi 28. huhtikuuta 1999 tiedonannon "Matkailuun liittyvän työllistämispotentiaalin tehostaminen". [11] Siinä korostuu matkailun ja työllisyyden välinen yhteys, joka perustuu työllisyyspolitiikan valtavirtaistamiseen (mainstreaming) Euroopan tasolla. Tiedonannossa nimetään toimenpiteitä ja viitataan erityisiin toiminta-aloihin, joita voitaisiin hyödyntää nykyistä paremmin käyttämällä eri alojen poliittisten strategioiden, ohjelmien ja aloitteiden EU:n tasolla tarjoamia mahdollisuuksia. [11] KOM(1999) 205 lopullinen, EYVL C 178, 23.6.99, s. 3. Tästä voidaan päätellä, että Euroopan matkailua koskevassa tehokkaassa toimintatavassa *on entistä paremmin määriteltävä politiikan painopistealueet *lähestymistavan on perustuttava tietämykseen, jotta voidaan paremmin hyödyntää nykyisiä tietoja, hankkia ja kehittää osaamista, suunnitella uusia prosesseja ja oppia parhaista toimintatavoista ja lisäksi on perustettava tietoverkkopohjainen matkailun seurantaverkosto *toimintatapaa on vahvistettava kuulemisen ja yhteistyön kautta (esim. mahdollisesti perustettavan Euroopan matkailualan neuvoa-antavan lautakunnan yhteydessä), jolloin rohkaistaisiin yrityksiä, viranomaisia ja muita asianomaisia toimimaan johdonmukaisesti *on kannustettava matkailualan oikeutetuttujen etujen integrointia eri tasojen päätöksentekoon ja erityisesti yhteisön poliittisiin ohjelmiin *on parannettava kustannustehokkuutta yhteisön panoksessa, jolla kohennetaan Euroopan matkailun kilpailukykyä ja kestävyyttä, on tuettava matkailun kehitystä estävien tekijöiden tunnistamista ja niiden poistamista ja on rohkaistava matkailun liitännäispalveluiden nykyaikaistumista sekä uuden yrittäjäkulttuurin kehittymistä matkailualalla. Sisämarkkinaneuvosto hyväksyi 21. kesäkuuta 1999 matkailua ja työllisyyttä koskevat päätelmät [12] ja samalla se tunnusti korkean tason asiantuntijaryhmän raportissa ja komission tiedonannossa annetut suositukset. Se korosti tietämyksen keruuta ja tiedotusta sekä toimialan ja työmarkkinaosapuolten tehokasta kuulemista ja niiden kanssa tehtävää yhteistyötä. Jäsenvaltioita ja komissiota kehotettiin toimimaan yhteistyössä useilla painopistealoilla (ks. kehys). [12] Neuvoston (sisämarkkinat) päätelmät, 21.6.1999, ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. "EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO ... 6. KEHOTTAA komissiota ja jäsenvaltioita tiiviiseen yhteistyöhön kukin toimivaltansa mukaisesti ja ottaen toissijaisuusperiaatteen asianmukaisesti huomioon, jotta matkailun mahdollista osuutta kasvuun ja työllisyyteen lisättäisiin myös muiden yhteisön politiikkojen yhteydessä ottaen erityisesti huomioon pienten ja keskisuurten yritysten osallistumisen. Tätä varten olisi kuultava matkailuelinkeinon asiantuntijoita. Ottaen huomioon korkean tason työryhmän selvityksen ja siihen perustuvan komission tiedonannon tässä tehtävässä voitaisiin käsitellä esimerkiksi seuraavia asioita: *tietojen vaihdon ja levityksen helpottaminen etenkin uusien teknologioiden avulla *koulutuksen parantaminen ammattitaidon kohentamiseksi matkailualalla *matkailutuotteiden laadun parantaminen *ympäristönsuojelun ja kestävän kehityksen edistäminen matkailualalla." Pk-yritykset, joita on yli 99 % Euroopan matkailuyrityksistä, ovat tehtävässä työssä näkyvästi esillä. Myös toimialan asiantuntemusta hyödynnetään, jotta työ voidaan toteuttaa tehokkaasti. 1.2. Tilastot 1.2.1. Matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä annetun neuvoston direktiivin 95/57/EY [13] täytäntöönpano [13] Matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä 23. marraskuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/57/EY, EVYL L 291, 6.12.1995, s. 32. Ks. myös neuvoston direktiivin 95/57/EY täytäntöönpanomenettelyistä 9. joulukuuta 1998 tehty komission päätös 1999/35/EY (EVYL L 9, 15.1.1999, s. 23). Neuvoston direktiivillä 95/57/EY pyritään luomaan yhdenmukainen tietojärjestelmä EU:n matkailualalle. EU:n jäsenvaltioissa kerättävät tiedot on jaoteltu kolmeen pääryhmään: *majoitusliikkeiden kapasiteetti, myös alueelliset yksiköt (NUTS I-III) *majoitusliikkeiden käyttö: kotimaanmatkailu ja ulkomailta suuntautuva matkailu *matkailun kysyntä: kotimaanmatkailu ja ulkomaanmatkailu (ilman päivämatkoja). Tietojen keruu aloitettiin vuonna 1997 (ja sen ensimmäinen viitejakso oli vuosi 1996). Direktiivin täytäntöönpanon rinnalla Eurostat on suunnitellut ja luonut uuden tietojärjestelmän matkailuun liittyville tilastoille (TOUR-tietokanta). Järjestelmään voidaan myös tallentaa matkailuun liittyviä tilastotietoja, kuten maksutasetietoja, tietoja hotellien ja ravintoloiden työvoimasta sekä taloustilastotietoja. Esimerkki tiedotustoiminnasta on vuodesta 1997 alkaen säännöllisesti julkaistu Tourism in Europe -Key Figures (Euroopan matkailun avainlukuja). 1.2.2. Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun neuvoston asetuksen 58/97 täytäntöönpano Yritystoiminnan rakennetilastoista annettu neuvoston asetus N:o 58/97 [14] tarjoaa perustan EU:n matkailuyrityksiä koskeville yhdenmukaisille tiedoille. Yritysten taloudellisen toiminnan keskeisistä muuttujista (esim. liikevaihto, lisäarvo, työvoima) on viitevuodesta 1995 lähtien kerätty tietoja yhdenmukaiselta pohjalta. Näin kerättyjä tietoja levitetään Eurostatin SBS-tietokannan sekä lukuisten julkaisuiden (esim. Panorama of European Business) avulla. [14] Yritystoiminnan rakennetilastoista 20. joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 58/97, EYVL L 14 , 17.1.1997, s. 1. 1.2.3. Matkailun satelliittitilinpidon luominen Matkailun satelliittitilinpidon (TSA) avulla pyritään analysoimaan yksityiskohtaisesti kaikkien taloudessa mahdollisesti matkailuun liittyvien tavaroiden ja palveluiden kysyntää, tekemään havaintoja toiminnallisista rajapinnoista saman viitetalouden tavaroiden ja palveluiden tarjontaan ja kuvata miten tarjonta on vuorovaikutuksessa muiden taloustoimien kanssa. Syyskuussa 1999 Eurostat, OECD ja Maailman matkailujärjestö perustivat sihteeristöjen välisen työryhmän kehittämään TSA:n menetelmiä. Tavoitteena on lisätä matkailutilastojen johdonmukaisuutta ja kansainvälistä vertailukelpoisuutta. [15] [15] YK:n tilastokomitea hyväksyi TSA:ta koskevat menetelmäviitteet maaliskuussa 2000. 1.2.4. MED/TOUR-ohjelman täytäntöönpano Matkailu ja matkailua koskevien tietojen tarve ovat alusta alkaen olleet Euroopan ja Välimeren alueen yhteistyöaloitteessa näkyvällä sijalla. Perustana on ollut Euroopan ja Välimeren alueen yhteistyöstä marraskuussa 1995 annettu Barcelonan-julistus [16], ja kysymystä on käsitelty Medstat-ohjelman nimenomaan tähän keskittyvässä Medtour-alaohjelmassa (ks. kehys). [16] Osallistujat ovat Turkki, Kypros, Malta, Libanon, Jordania, Syyria, Egypti, Tunisia, Marokko, palestiinalaishallinto, Algeria, Israel, 15 EU-maata sekä EFTA-maat. Matkailutilastoihin liittyvien käytännön toimien osalta Medtour-ohjelma käynnistyi vuonna 1997. Mm. seuraavia toimia jatketaan vuoden 2002 keskivaiheille: *koulutustilaisuudet *virallisen ja epävirallisen matkailutiedon keruu *yhteisön standardien hyväksyminen omia standardejaan yhdenmukaistavien maiden tueksi *julkaisut [17] [17] Tourism in the Mediterranean Countries - Key Figures (vuosittain kaudesta 1996-1997 alkaen), Eurostat, Luxemburg. *asiakirja-aineistoa sisältävän yhdenmukaisen tietokannan perustaminen *erilaiset pilottitutkimuksen ja säännölliset tutkimukset. 1.3. Laadunhallinta Jos halutaan, että Euroopan matkakohteet ovat kilpailukykyisiä ja että matkailun tarjoamat työllistämismahdollisuudet hyödynnetään, kilpailukyvyn on perustuttava laatuun. Toimiala on monimuotoinen ja matkailijan näkemykseen omasta matkastaan vaikuttavat useat eri tekijät. Tämän vuoksi kokonaisvaltainen lähestymistapa on laatukysymysten osalta olennainen. Vuonna 1998 komissio käynnisti kolme tutkimusta, joissa käsiteltiin integroitua laatujohtamista (IQM) rannikko-, maaseutu- ja kaupunkialueiden matkakohteissa. Näissä tutkimuksissa -nimettiin parhaita toimintatapoja -analysoitiin menestystekijöitä -laadittiin integroitua laatujohtamista koskevia suosituksia kohteiden johtajille ja muille päätöksentekijöille ja toimijoille. Tutkimuksissa on todettu, että onnistuneen laatujohtamisen olennaisiin edellytyksiin kuuluvat seuraavat tekijät: *kumppanuussuhteet: matkailuketjun kaikkien toimijoiden - myös paikallisyhteisön - tuominen mukaan *johtajuus: joko yksittäinen henkilö taikka julkinen tai yksityinen organisaatio *strategia: selkeiden ja kaikkien osallistujien hyväksymien päämäärien ja tavoitteiden asettaminen *seuranta ja arviointi: tarvittavan palautteen antaminen jatkuvaan kehittämisprosessiin. Alustavat tulokset esiteltiin heinäkuussa 1998 järjestetyssä matkailun integroitua laatujohtamista käsitelleessä konferenssissa. Tutkimusten täydelliset tulokset ja päätelmien tiivistelmät kaikilla EU:n kielillä on tarjottu laajasti saataville erilaisissa julkaisuissa. [18] Myös sisämarkkina-asioiden neuvoston 21. kesäkuuta 1999 antamissa päätelmissä (ks. 1.1.2) erityisesti mainitut seikat koskevat matkailutuotteiden laadun parantamista. [18] Euroopan komissio, Pour un tourisme urbain de qualité - La gestion intégrée de la qualité (GIQ) des destinations touristiques urbaines. Yritystoiminnan pääosasto, matkailu, Bryssel, 1999. Euroopan komissio, Towards quality rural tourism - Integrated Quality Management (IQM) of rural destinations. Yritystoiminnan pääosasto, matkailu, Bryssel, 1999. Euroopan komissio Pour un tourisme côtier de qualité - La gestion intégrée de la qualité (GIQ) des destinations touristiques côtières. Yritystoiminnan pääosasto, matkailu, Bryssel, 1999. 2. Kilpailukyvyn lujittaminen 2.1. Yrityspolitiikka 2.1.1. Kolmas monivuotinen ohjelma pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi [19] [19] Kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000) 9. joulukuuta 1996 tehty neuvoston päätös 97/15/EY, EYVL L 6, 10.1.1997, s. 25, ks. http://europa.eu.int/comm/dg23/gen_policy/multiannual_program/multiannual_program.html. Pk-yritykset hallitsevat Euroopan matkailualaa, sillä yli 99 % alan yrityksistä työllistää alle 250 henkeä. Jotta Euroopan yritysten kilpailukyky voitaisiin turvata, kolmas monivuotinen pk-yritysohjelma vuosiksi 1997-2000 tarjoaa puitteet seuraaville toiminta-aloille: i) yritysten sääntely-, verotus- ja rahoitusympäristö, ii) tutkimustulosten, innovaatioiden ja koulutuksen saanti ja iii) kansainvälistymisen tuki tarjoamalla palveluita ja tietoa - riippumatta pk-yrityksen toimialasta, oikeudellisesta muodosta tai maantieteellisestä sijainnista. Kaikki nämä toimet koskevat myös matkailualan pk-yrityksiä. Tiedottaminen tästä ohjelmasta matkailualalle oli tärkeä toimintamuoto, ja tähän pyrittiin mm. kertomalla matkailualan toimijoille Euroopan tasolla kolmannen monivuotisen ohjelman tarjoamista mahdollisuuksista pk-yritysten kehittämiseksi sekä kuulemalla alan näkemyksiä säännöllisesti. Esimerkki monivuotisessa ohjelmassa yhteisrahoitetusta matkailuhankkeesta on Net-Quality, jossa tuettiin hallinnon hyvien toimintatapojen sekä soveltuvien tietoteknisten välineiden siirtoa ja näin edistettiin uusien organisointi- ja markkinointimenetelmien käyttöä pienissä matkailuyrityksissä. Lisäksi komission Valkoisessa kirjassa kaupasta [20] korostettiin, että kauppa ja matkailu voivat saada molemminpuolisia etuja. [20] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, KOM(1999) 6 lopullinen, 27.1.1999, s. 17, ks. http://europa.eu.int/comm/dg23/commerce/commerce-wp/commerce-wp.html. 2.1.2. Yritystoiminnan tukivälineet Komissio on luonut yritystoiminnan tukivälineitä, joilla pyritään vastaamaan pk-yritysten tieto-, neuvonta- ja tukitarpeisiin yhteisöön liittyvissä kysymyksissä ja tukemaan yritysten kansainvälistä yhteistyötä (euroneuvontakeskukset, BRE-verkosto, BC-NET, Europartenariat ja Interprise). [21] [21] Ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/policy-areas/sme.htm. Luxemburgin puheenjohtajakaudella järjestetyssä työllisyyttä ja matkailua käsitelleessä konferenssissa (ks. 1.1.1) kaivattiin toimenpiteitä, joilla edistetään pk-yritysten välisiä yhteyksiä ja kumppanuussuhteita, erityisesti kolmannessa monivuotisessa pk-yritysohjelmassa tarkoitettujen yritystoiminnan välittäjäverkostojen avulla. Tämän jälkeen arvioitiin, miten pk-yritykset todellisuudessa käyttävät näitä välineitä. Arviointi antoi tietoja työstä, jota tiedottaminen nykyisistä yhteisön välineistä ja niiden käytöstä matkailualan pk-yrityksille ja niiden omistajille edellyttää. Erityistoimia olivat seuraavat: *matkailualalla aktiivisesti toimivien euroneuvontakeskusten tunnistaminen *Euroopan matkailualan toimijat tuodaan mukaan BC-NETin (yritysten yhteistyöverkoston) toimintaan *ehdotuspyyntö matkailuun keskittyvien Interprise-yritystapaamisten järjestämiseksi. Komissio osallistui kahden matkailua käsitelleen Interprise-tapahtuman rahoitukseen. Ne järjestettiin syyskuussa 1999 Espanjassa ja Suomessa. Vuonna 1999 komissio laati matkailua koskevia EU:n tukiohjelmia kuvaavan www-sivuston, jonka otsikkona on EU Schemes in Support of Tourism - An Internet Roadmap for the Tourism Sector. [22] Www-sivusto on nimenomaan suunnattu matkailualan toimijoille, ja se antaa kattavaa ja jäsenneltyä ohjausta matkailualan kannalta merkittäviin EU:n ohjelmiin, rahastoihin, aloitteisiin ja toimiin. Nämä on luokiteltu aiheryhmittäin ja sivustolta on suorat Internet-linkit kyseisiin www-sivuihin. [22] Ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. 2.1.3. Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella järjestetty matkailua ja pk-yrityksiä käsitellyt konferenssi Vuonna 1998 komissio avusti puheenjohtajamaana toiminutta Yhdistynyttä kuningaskuntaa järjestettäessä konferenssia, jossa pyrittiin laatimaan suosituksia siitä, miten matkailualan pk-yritykset voitaisiin entistä paremmin tuoda yrityspolitiikan valtavirtaan, myös kolmanteen monivuotiseen pk-yritysohjelmaan. Korostui, että pk-yrityksillä on omia erityisvaatimuksiaan. Neljän työpajan tuloksiin perustuvassa loppukommunikeassa [23] on suosituksia mm. osaamiseen perustuvasta kehityksestä, kestävästä toiminnasta, tieto- ja viestintätekniikasta sekä laadusta. Nämä suositukset otettiin mukaan myös matkailua ja työllisyyttä käsitelleen korkean tason asiantuntijaryhmän raporttiin (ks. 1.1.1) sekä 21. kesäkuuta 1999 kokoontuneen sisämarkkinaneuvoston päätelmiin (ks. 1.1.2). [23] Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella järjestetty konferenssi "Agenda 2010 for small businesses in the 'World's Largest Industry - A growing contribution to European Tourism", Llandudno, Yhdistynyt kuningaskunta, 20. -22. toukokuuta 1998, päätelmät, ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. 2.1.4. Yritysten toimintaympäristön yksinkertaistaminen Syyskuussa 1997 perustettiin yritysten toimintaolosuhteiden yksinkertaistamista käsittelevä työryhmä (BEST). Työryhmä antoi toukokuussa 1998 riippumattoman loppuraporttinsa, joka käsittelee keinoja lainsäädännön parantamiseksi ja tarpeettomien esteiden poistamiseksi Euroopan yritysten ja erityisesti pk-yritysten kehittymiseltä. Raportissa annetaan lukuisia suosituksia toimenpiteiksi, joita komission ja jäsenvaltioiden olisi toteutettava. [24] [24] "Yritysten toimintaolosuhteiden yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän kertomus - BEST-ryhmä, Osa I ja II", ks. http://europa.eu.int/comm/dg23/gen_policy/best_task_force/best_task_force.html. Näiden suositusten pohjalta komissio hyväksyi toimintasuunnitelman, joka sai teollisuusasioiden neuvoston tuen 29. huhtikuuta 1999. [25] Suunnitelmassa on seuraavat painotusalueet: koulutus yrittäjäyhteiskuntaa varten, ammatillinen koulutus, rahoituksen saanti, tutkimus- ja innovaatiotulosten saanti, EU:n TTK-ohjelmien herkistäminen pk-yritysten tarpeille, patenttien käytön parantaminen pk-yrityksissä, tukipalveluiden näkyvyyden kohentaminen, julkishallinnon kehittäminen sekä työllisyyden ja työolojen parantaminen. Vuosina 1995-1999 on jo toteutettu useita toimia, joilla on haettu näiden alojen parhaita toimintatapoja. [25] Komission tiedonanto neuvostolle "Toimintasuunnitelma yrittäjyyden ja kilpailukyvyn edistämiseksi" "Promoting Entrepreneurship and Competitiveness", KOM(1998) 550 lopullinen, 30.9.1998 ks. http://europa.eu.int/comm/dg23/gen_policy/response_to_best/response_to_best.html. Työtä jatketaan uuden BEST-menettelyn puitteissa. [26] Vuodesta 2000 alkaen komissio ja jäsenvaltiot ovat antaneet toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa kuvaavia raportteja. Näissä raporteissa kerrotaan myös onnistuneista aloitteista sekä aloista, joilla voitaisiin tehdä vielä lisätyötä suotuisamman yritysilmaston luomiseksi. [26] SEC(2000) 1824, 26.10.2000. 2.1.5. Maksuviivästysdirektiivi [27] [27] Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29. kesäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/35/EY, EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35. Maksuviivästyksillä on vakavia vaikutuksia kaikkien Euroopan yritysten kassavirtaan, kannattavuuteen ja kilpailukykyyn, jotka voivat viivästysten vuoksi vaarantua. Näin ollen ne koskevat myös matkailualaa. Maksuviivästysdirektiivi sisältää toimenpidepaketin, jolla torjutaan maksuviivästyksiä Euroopan unionin alueella tapahtuvissa liiketoimissa. Direktiiviä sovelletaan kaikkien julkisen sektorin yritysten välisiin maksuviivästyksiin ja siinä annetaan oikeudellinen kehys, jolla torjutaan tällaista toimintaa ja kohtuuttoman pitkiä maksuaikoja. Lisäksi sillä tehostetaan ja nopeutetaan saatavien perimismenettelyjä. 3. Euroopan integraation hyödyntäminen maailmanlaajuisesti 3.1. Sisämarkkinat 3.1.1. Kilpailu Kilpailupolitiikka on olennaista sisämarkkinoiden loppuun viemiseksi. Kilpailupolitiikalla voidaan estää hallitsevan markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen johtavat yrityssulautumat, hallitsevan markkina-aseman väärinkäyttö ja kilpailua rajoittavien toimintatapojen tai sopimusten syntyminen. Kilpailupolitiikka estää myös jäsenvaltioiden hallituksia vääristämistä kilpailua myöntämällä valtiontukia yksityisille tai julkisille yrityksille. Koska matkailu on aluekehityksen väline ja sille on tyypillistä markkinoiden keskittyminen kilpailun voimistuessa, kilpailupolitiikalla on suuri merkitys on toimialalle. Kun arvioidaan sulautuvien osapuolten tulevaa markkina-asemaa, on otettava huomioon muutakin kuin pelkkä maantieteellinen markkina-alue. On myös arvioitava sulautuvien osapuolten markkinaosuus kyseisten tuotemarkkinoiden tarjontapuolella. Kilpailuoikeus Vuosina 1997-1999 hyväksyttiin tiettyjä matkailualaa koskevia tapauksia. Näistä neljä koski yhteistyötä tai franchise-sopimuksia matkatoimistoalalla, kaksi franchise-sopimuksia hotellialalla ja yksi risteilyalan yhteishanketta. Vuonna 1997 hylättiin yksi valitus, joka koski matkailutietokantaa Irlannissa. Yrityssulautumat Vuosina 1997-1999 käsiteltiin yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 [28] mukaisesti useita merkittäviä tapauksia matkailualalla. Yhdessä näistä komissio kielsi yrityssulautuman, jonka seurauksena kyseisillä kansallisilla markkinoilla olisi toiminut ainoastaan kolme vertikaalisesti integroitunutta ulkomaan valmismatkoja tarjoavaa matkanjärjestäjää. Näin kyseisillä markkinoilla olisi syntynyt yhteinen määräävä asema. [28] EVYL L 395 of 30.12.1989, s. 1. Valtiontuki [29] [29] Kahdeksas yleiskatsaus Euroopan unionissa myönnettävistä valtiontuista, KOM(2000) 205 lopullinen, 11.4.2000, ks. http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/others/. Jäsenvaltiot antoivat tukea matkailualalle monialaisten pk-yritysten tukiohjelmien ja alueellisten tukiohjelmien sekä erityisten matkailuohjelmien kautta. Komissio on yleensä hyväksynyt nämä erityisohjelmat joko pk-yrityksiä koskevien tai alueellisten suuntaviivojen mukaisesti. Matkailualalle erityisohjelmien kautta myönnetyn valtiontuen kokonaismäärä oli vuosina 1996-98 keskimäärin 229 miljoonaa euroa, joten valtiontuki on tällä alalla selvästi vähentynyt (vuosina 1994-1996 se oli keskimäärin 316 miljoonaa euroa). Lisäksi komissio on hyväksynyt kahteen suureen hankkeeseen myönnetyn tuen. Nämä hankkeet koskevat Italian matkailua, ja ne kuuluvat suurten investointihankkeiden aluetukea koskevan monialaisen puiteohjelman piiriin. 3.1.2. Syrjimättömyys, työntekijöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisoikeus ja vapaus tarjota palveluja Komission vuosikertomus yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa tarjoaa katsauksen siihen, miten jäsenvaltiot ovat soveltaneet yhteisön lainsäädäntöä, ja kertoo rikkomisesta johtuvista menettelyistä tapauksissa, joissa yhteisön lainsäädäntöä ei ole noudatettu. [30] Sisämarkkinoiden ja matkailun osalta rikkomisesta johtuvat menettelyt perustuivat vuosina 1997-1999 lähinnä EY:n perustamissopimukseen 12 artiklaan tai aiempaan 6 artiklaan (syrjimättömyys), 43 artiklaan tai aiempaan 52 artiklaan (sijoittautumisoikeus) sekä 49 artiklaan tai aiempaan 59 artiklaan (vapaus tarjota palveluja). [30] Kuudestoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta, KOM(1999) 301 lopullinen, 9.7.1999; Seitsemästoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta, KOM(2000) 92 lopullinen, 23.6.2000 ks. http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/infringements/index_en.htm. Mitä tulee perustamissopimuksen 39 artiklassa tai aiemmassa 48 artiklassa tarkoitettuun työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja 49 artiklassa tai aiemmassa 59 artiklassa tarkoitettuun palvelujen tarjoamisen vapauteen, komissio on pyrkinyt selkeyttämään yhteisön lainsäädännön soveltamista [31] Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön pohjalta, erityisesti matkaoppaan ja matkanjohtajan ammattien osalta. Erityisesti näissä matkailualan ammateissa ammattipätevyyden vastavuoroinen tunnustaminen on kyseisten ammattien ominaisluonteen vuoksi poikkeuksellisen uraauurtavaa. Tämän alan tärkeimpiä toimia ovat olleet matkaoppaita koskeva komission valmisteluasiakirja, [32] joka laadittiin yhteistyössä kysymykseen suorimmin liittyvien alojen ammattialajärjestöjen kanssa, sekä tiedon tarjoaminen EU:n toimielimille, jäsenvaltioiden hallituksille ja matkailuyrityksille. [31] Toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi itsenäisten ammatinharjoittajien eri toiminnassa (ISIC-osastosta 01-85) ja erityisesti tällaista toimintaa koskevista siirtymätoimenpiteistä 16. kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/368/ETY, EYVL L 167 , 30.6.75, s. 22. Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21. joulukuuta 1988 annettu neuvoston direktiivi 89/48/ETY, EVYL L 19, 24.1.89, s. 16. Direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18. kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/51/ETY, EYVL L 209, 24.7.92, s. 25. [32] SEC(97) 837 lopullinen, 13.5.1997. 3.2. Euro Jopa 40 % koko maailman kansainvälisestä matkailusta tapahtuu euroalueella. Euron käyttöönotto todennäköisesti lisää euroalueen asukkaiden lyhyitä matkoja ja helpottaa myös euroalueen ulkopuolisista maista tulevien vierailijoiden matkoja. Euro tarjoaa vakaan valuutan, alhaisen inflaation ja selkeät hinnat ja sen myötä liiketoimet ja laskutus euroalueen yhteistyökumppanien välillä helpottuu, kansainvälisten investointien saatavuus parantuu ja yhteistyö yksinkertaistuu. Se myös poistaa tarpeen suojautua valuuttakurssien muutoksilta. On kuitenkin yhä parannettava rajatylittävien ja vähittäismaksujen infrastruktuuria, toteutusta ja avoimuutta kansainvälisillä markkinoilla. Euro otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1999, minkä jälkeen komissio laati tähän liittyvän tiedonannon, joka on sittemmin hyväksytty. [33] [33] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille, Pienet maksut sisämarkkinoilla, KOM(2000) 36 lopullinen, 31.1.2000, http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/payment/. Komissio ja muut toimijat ovat havainneet, että erityisesti pk-yritysten mielenkiinto euron käyttöön valmistautumista kohtaan on huolestuttavasti laantumassa. Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen keväällä 1999 teettämän tutkimuksen mukaan vain 43 % pk-yrityksistä oli jo tuolloin pohtinut euron vaikutuksia toimintaansa ja vain 18 %:lla oli tarkka strategia. Monet aikoivat odottaa seuraavaan vuoteen tai jopa vuoteen 2002 ennen toimiin ryhtymistä. Samainen tutkimus antaa myös viitteitä siitä, että merkittävän kokoisella vähemmistöllä on varsin hatarat tiedot oikeudellisista velvoitteistaan, sillä 24 % aikoi saada sopeutumisen yhtenäisvaluuttaan valmiiksi vasta vuoden 2002 puolivälissä tai lopulla. [34] [34] Ks. myös konferenssi "Enterprises 2002 - 18 months to finalise your euro preparation", http://europa.eu.int/comm/dgs/economy_finance/conf_events/rndtbl/rndtbl0600_en.htm presentations. 3.2.1. Euroa ja matkailua käsittelevä työryhmä ja konferenssi Työryhmä kokoontui maalis-kesäkuussa vuonna 1998. Sen raportissa todetaan euron käyttöönoton yhteydessä matkailuyrityksille syntyvät strategiset mahdollisuudet ja kuvataan näiden suunnitelmia. Raportissa tuodaan esiin myös toistaiseksi avoimia ongelmia sekä mahdollisia synergiavaikutuksia sekä koordinointitoimia, joita matkailuyritysten ja niiden yhteistyökumppaneiden välille tarvitaan. Valmistelevan työryhmän raportin pohjalta komissio järjesti Brysselissä lokakuussa 1998 konferenssin, jossa pyrittiin tunnistamaan ja vaihtamaan parhaita toimintatapoja. Konferenssin raportti [35] sisältää neljästä pyöreän pöydän keskustelusta saadut tulokset sekä päätelmät, jotka komissio teki keskustelujen pohjalta. Liitteenä on lisäksi työryhmän raportti. [35] "Conference on the euro and tourism: opportunities and strategies for businesses", Bryssel, 16. lokakuuta 1998, loppuraportti, http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. 3.2.2. Käytännön opas matkailuyrityksille Tämän oppaan on laatinut Association for Monetary Union in Europe, ja se sisältää yksityiskohtaisia tarkistusluetteloita, joiden avulla voidaan tunnistaa keskeiset strategiset tekijät, kun yritysjärjestelmiä, prosesseja ja henkilöstöä sopeutetaan euron käyttöön kussakin matkailuyritysten pääryhmässä. Komissio osallistui 85 000 kappaleen painoksen rahoittamiseen. Julkaisu on saatavilla kaikilla yhteisön kielillä ja se on suunnattu nimenomaan matkailualan pk-yrityksille. [36] [36] "Euro-Preparation Guide for Tourism Enterprises", AMUE, huhtikuu 1999, http://www.amue.org/ ja http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/publications.htm. 3.2.3. Eurotunnus Matkailualalla hinnat annetaan jo nyt usein euroina: matkanjärjestäjien luetteloissa tai yleisissä paikanvarausjärjestelmissä ja yhä useammin myös hotelleissa, matkatoimistoissa jne. Sopimus EU:n laajuisesta euron tunnuksesta [37] osoittaa, että matkailuala on sitoutunut tarjoamaan matkailupalveluita euromääräisinä ja tarjoamaan kuluttajille euron käyttöön liittyvää tietoa. [37] Kuluttajajärjestöjen sekä jakelualan, matkailun, käsityöalan ja pk-yritysten toimialajärjestöjen tekemä sopimus euroon siirtymisen yhteydessä, 30. kesäkuuta 1998, http://europa.eu.int/euro/html/page-dossier5.html-dossier=153&lang=5&page=1&nav=5. 3.3. Veropolitiikka 3.3.1. Arvonlisävero Kuudennen arvonlisäverodirektiivin [38] 26 artiklan mukaisesti matkatoimistoja koskee erityinen verotusjärjestely, jossa arvonlisävero peritään matkatoimiston marginaalista. Sekä jäsenvaltiot että matkatoimistoala katsovat, että järjestely toimii yleisesti hyvin. Tiettyjä teknisiä ongelmia on kuitenkin hiljattain tuotu komission yksiköiden tietoon, ja tämän vuoksi muutoksia voidaan lähivuosina harkita. [38] Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, EYVL L 145 , 13.6.1977, s. 1. Ks. myös EYVL L 316, 31.10.1992, s.12. Periaatteessa matkailualalla sovelletaan yleistä arvonlisäverokantaa. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin liitteessä H mainittujen palveluiden (esim. matkustajaliikenteen ja hotellimajoituksen) osalta jäsenvaltiot voivat kuitenkin soveltaa alennettua verokantaa. Kotimaisen matkustajaliikenteen osalta kuudennen arvonlisäverodirektiivin 9 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että arvolisäveroa sovelletaan jäsenvaltioissa kuljetetun matkan mukaisesti. Joissakin jäsenvaltioissa matkustajaliikenne on kuitenkin edelleen vapautettu arvonlisäverosta. Arvonlisäveron soveltamisessa on siis suuria eroja jäsenvaltioiden välillä. Komissio katsookin, että matkustajaliikennettä koskevia erityissääntöjä ja poikkeuksia on tarkasteltava. Tämä tehdään lähivuosina palveluiden verotusta koskevien sääntöjen yleisen tarkistuksen yhteydessä. Vuonna 1998 komissio antoi arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan direktiiviehdotuksen. Ehdotuksen mukaan hotelli- ja ravintolapalveluiden kustannuksista maksettu arvonlisävero on vähennyskelpoinen 50-prosenttisesti, jos kulut ovat koituneet liiketoiminnallisista syistä. Euroopan parlamentti ehdotti kuitenkin 100-prosenttista vähennystä, ja direktiiviluonnos odottaa yhä käsittelyä neuvostossa. 3.3.2. Lentokoneiden polttoaineen verotus Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston direktiiviin 92/81/ETY [39] 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ilmailussa kaupallisesti käytettävälle polttoaineelle on myönnetty pakollinen vapautus yhdenmukaisesta valmisteverosta. Siinä myös edellytetään, että neuvosto tarkastelee tätä pakollista vapautusta marraskuussa 1996 annetun komission kertomuksen pohjalta. Kyseisessä kertomuksessa suositeltiin, että kivennäisöljyjen valmisteverot ulotettaisiin koskemaan myös lentopetrolia heti, kun tämä on kansainvälisen oikeudellisen tilanteen vuoksi yhteisölle mahdollista. Kertomuksen päätelmät kuvastuvat komission vuonna 1997 tekemässä ehdotuksessa [40], jonka aiheena on energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistaminen. Ehdotuksen 13 artiklan 1 kohdan c alakohtaan on liitetty erityissäädös, jonka mukaan olisi jatkettava nykyistä pakollista valmisteverosta vapauttamista niiden energiatuotteiden osalta, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineina muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa, sikäli kuin tällaiset tuotteet on kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti vapautettava veroista. Ehdotettu energiaverotusdirektiivin mukaisesti jäsenvaltiot voisivat kuitenkin rajoittaa tämän poikkeuksen koskemaan kansainvälistä liikennettä, säätää kansallisten lentojen valinnaisesta verotuksesta sekä kahdenvälisten sopimusten avulla myös yhteisön sisäisten lentojen verotuksesta. Ehdotuksesta käydään yhä keskusteluja yhteisön tasolla. [39] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12. [40] KOM(1997) 30 lopullinen, 12.3.1997. Vuonna 1999 komissio laati tiedonannon "Ilmailupolttoaineiden verotus", joka on parhaillaan neuvoston ja Euroopan parlamentin käsiteltävänä. [41] Yksi tiedonannon suosituksista on, että jäsenvaltioiden pitäisi tiiviissä yhteistyössä komission kanssa tehostaa Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) puitteissa tekemäänsä työtä, joka koskee ilmailupolttoaineen verotusta ja muita vastaavia välineitä. [41] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, Ilmailupolttoaineiden verotus, KOM(2000) 110 lopullinen, 2.3.2000, http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/publications/official_doc/com/com.htm. 3.4. Matkailupalveluilla käytävä kansainvälinen kauppa Palvelukaupan yleissopimus (GATS), joka tehtiin Uruguayn kierroksen päätteeksi, kattaa matkailupalveluilla käytävän kaupan. Useimmat WTO:n jäsenet ovat vapauttaneet matkailupalveluiden kaupan GATS-sopimuksen mukaisesti. Matkailualaa koskevien sitoumusten taso on huomattavasti korkeampi kuin millään muulla alalla. Tämä osoittaa selkeästi, että WTO:n jäsenet tunnustavat, että kaupan vapauttaminen matkailualalla vaikuttaa erittäin myönteisesti kansantalouteen. Matkailupalveluiden kaupan vapauttaminen tarjoaa uusia tilaisuuksia Euroopan matkailuyrityksille, koska ne tarjoavat palveluita yhä kasvavalle matkailijamäärälle Euroopassa, mutta samalla ne voivat myös toimia muissa WTO:n jäsenvaltioissa ja tarjota palveluitaan näiden maiden kuluttajille. Vuonna 2000 käynnistyneet GATS 2000 -neuvottelut voivat tarjota tilaisuuden vapauttaa kauppaa entistä enemmän niissä maissa, jotka eivät ole vielä vapauttaneet matkailupalveluiden kauppaa samassa määrin kuin EY ja sen jäsenvaltiot. Näin voitaisiin poistaa loputkin rajoitukset tämän alan kaupalta. Palvelukaupan jatkuvan vapauttamisen vaikutuksia Euroopan matkailualaan käsiteltiin 2. kesäkuuta 1998 järjestetyssä GATS 2000 -konferenssissa. Konferenssi tarjosi tilaisuuden analysoida mahdollisuuksia ja haasteita, joita palvelukaupan monenkeskinen vapauttaminen tarjoaa Euroopan unionin matkailualalle. [42] Komissio käynnisti toisen tutkimuksen (huhti-heinäkuu 1999), jolla haettiin tulevia GATS-neuvotteluja koskevaa palautetta Euroopan palvelualan eri tahoilta. Tutkimus osoitti, että matkailuala ei ollut vielä tietoinen GATS-neuvottelujen merkityksestä palvelujen tarjoamisen vapauttamiselle. [42] "GATS 2000, Opening markets for services", PO I, 1998. Parhaillaan on myös käynnissä selvitys, joka koskee GATS-yleissopimuksen toteutusta matkailun kannalta ja sopimuksen merkitystä Euroopan matkailualalle. 4. Euroopan matkailun kehittäminen 4.1. Rakennerahastot Matkailun tarjoamien työllistämismahdollisuuksien vuoksi se on aluekehityksen kannalta erityisen tärkeä toimiala, ja se voi tukea alueellisen elinkeinorakenteen monipuolistumista (erityisesti maaseudulla ja teollisuuden taantumisesta kärsivillä alueilla). Matkailumenoilla on myös merkittävä myönteinen vaikutus muiden yritysten kasvuun. Kehityksestä jälkeen jääneillä alueilla on yleensä hyvät mahdollisuudet matkailun kehittämiseen. Matkailu voi myös tukea monien muiden alojen kehitystä. Näitä ovat esimerkiksi *taloudellinen aluekehitys *työmarkkinoiden aluekehitys *infrastruktuurin ja järjestelyjen kehitys *investoinnit ja yritysten sijoittautuminen *maaseudun kehitys ja maaseutualueiden elinkeinoelämän monipuolistaminen Näistä syistä matkailusta on vähitellen rakennerahastojen välityksellä muodostunut keskeinen tekijä yhteisön tukipolitiikassa. Vuosina 1994-1999 Euroopan aluekehitysrahasto myönsi matkailuhankkeisiin noin 4 200 miljoonaa euroa. Suurin osa tästä summasta myönnettiin kyseisellä kaudella rakennerahastoja ohjanneiden yhteisön tukikehyksien tai yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen kautta. Näissä yhteisön tukikehyksissä ja yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa asetettiin etusijalle matkailutarjonnan laadun parantaminen, matkailun kausivaihtelun pienentäminen, Euroopan kulttuuriperinnön matkailukäytön kehittäminen, maaseutumatkailun kehittäminen ja matkailualan koulutuksen edistäminen. Tällä kaudella toteutettiin yhteensä 367 matkailun kehittämishanketta. Yhteisöaloitteilla (varsinkin Interreg IIA, Leader II ja pk-ohjelma) on erityisesti tuettu matkailua. Vuosina 1994-1999 Interreg IIA -aloitteesta myönnettiin yli 200 miljoonaa euroa matkailuhankkeisiin. Aloitteella pyritään edistämään naapurialueiden yhteistyötä yli kansallisten rajojen. Tämän osuus on 7 % aloitteesta. Kreikka - Rodos - matkailuun liittyvän biotoopin suojelu Rodoksen perhoslaakson valtavat vuotuiset kävijämäärät (200 000 matkailijaa) johtivat ainutlaatuisen perhospopulaation nopeaan pienenemiseen ja uhkasivat jopa tuhota tämän paikallisen matkailukohteen. Rakennerahastoista myönnettiin noin 300 000 euroa pelastusohjelmaan, jossa ennen kaikkea rajoitettiin kävijävirtoja parantamalla laakson polkuja ja yhteyksiä sekä torjuttiin kuivuutta uudistetun vedenkierrätysjärjestelmän avulla. Vaatimattomasta budjetista huolimatta saatiin näyttäviä tuloksia lajien suojelun kannalta, ja samalla turvattiin paikallisten asukkaiden matkailutulojen lähde. Hankkeen ansiosta paikalliset matkailualan työpaikat säilyivät ja lisäksi syntyi muutamia uusiakin työpaikkoja. Kannustinvaikutus oli niin merkittävä, että aikomuksena on nyt kehittää paikalla sijaitsevasta entisestä luostarista luonnontieteellinen museo. Irlanti - Cork - puoliveristen hevosten kasvatuksen tukikeskus ja hevostapahtumien järjestäminen Irlannissa ei aiemmin ollut lainkaan puoliveristen hevosten kasvatuskeskusta. Tämän vuoksi saatiin ajatus tällaisen keskuksen rakentamisesta 21 hehtaarin suuruiselle alueelle, jonka omistaa Millstreetin kaupunki. Alueelle rakennettiin myös useita raviratoja, 450 tallipaikkaa, maastorata ja muita ratsupolkuja. Rakennerahastojen tukea annettiin 2,5 miljoonaa euroa. Tämän hevoskeskuksen toiminta piristi Millstreetin alueen matkailua ja tuki näin ravintoloiden ja kauppojen toimintaa. Omaperäisen ideansa ansiosta keskus on nopeasti saanut kansainvälistä tunnustusta ja sen myötä paikalla on syntynyt noin 20 pysyvää työpaikkaa. Näyttelyiden ja myynti- tai muiden tapahtuminen aikaan töitä on jopa 120 henkilölle. "Rannikolta rannikolle" -hanke matkailun edistämiseksi Englannin kanaalin molemmin puolin Boulougne-sur-Merissä ja Shepway Districtissä (Folkestone) Interregin "rannikolta rannikolle" -hankkeen päätavoitteena on laatia strategia, jolla matkailua kehitetään yhdessä yhtenäisen kohteen pohjalta. Tällöin pyritään kohentamaan hankkeeseen osallistuvien kahden rannikkoalueen matkailutaloutta ja kilpailukykyä. Pyrkimyksenä on monipuolistaa matkailutuotteita, jolloin avautuu uusia markkinoita, parantaa matkailijoiden vastaanottoa ja hankkia matkailijoita laajemmalta alueelta. "Rannikolta rannikolle" -hanke perustuu useisiin moduuleihin, jotka ovat samalla hankkeen eri vaiheita: *tuote- ja markkina-analyysi johdonmukaisuuden varmistamiseksi *"rannikolta rannikolle" -matkakohteen imagon parantaminen *soveltuvan tuen suunnittelu *kattavan markkinointiohjelman laatiminen markkinoita varten. Hanke käynnistettiin virallisesti heinäkuussa 1997. Sen kokonaisbudjetti oli 552 000 euroa, mistä Interregin osuus on 276 000 euroa. Syyskuussa 1999 komissio julkaisi suuntaviivat, jotka koskevat rakennerahasto-ohjelmia vuosina 2000-2006. Niillä pyritään auttamaan kansallisia ja alueellisia viranomaisia, jotka valmistelevat omia ohjelmastrategioitaan. Matkailu tunnustetaan monien alueiden tärkeäksi taloudelliseksi voimavaraksi erityisesti maaseudulla ja kaupungeissa. Tasapainoista ja kestävää matkailun kehitystä voidaankin tukea nykyaikaistamalla infrastruktuuria, ajantasaistamalla ammatillista osaamista ja parantamalla toimialan sisäistä integraatiota. 4.2. Liikenne Liikenteen ja matkailun väliset yhteydet osoittavat, että niitä yhdistävät tekijät ovat molempien kannalta merkittäviä. Kun käytettävissä olevat tulot jatkuvasti kasvavat EU:ssa, yksi tärkeimmistä kysyntää lisäävistä tekijöistä monilla EU:n ilma- ja maaliikennereiteillä on nyt matkailuliikenne. Myös liikennepalveluiden vaikutus on selvä: liikenteen laadulla on ollut ja on vastaisuudessakin voimakas vaikutus siihen, miten monien alueiden matkailuala menestyy. Tähän liittyy viime vuosina havaittu Euroopan ilmatilan yhä paheneva ruuhkaantuminen sekä siitä johtuvat viivästykset ja muut haitat. Yhteisön aloitteet ovat edistäneet liikenteen kilpailun vapauttamista, mikä on vaikuttanut myönteisesti matkailijavirtoihin. Myönteisen kehityksen jatkuminen edellyttää, että edelleen pyritään varmistamaan yhä tehokkaampi ja kehitykseltään kestävä infrastruktuuri, josta saadaan erityisesti matkakohteissa lisäetuja yhteyksien parantuessa, kun liikennejärjestelmien yhteentoimivuus kohentuu. Yhteisen liikennepolitiikan ja Euroopan laajuisten verkkojen välityksellä EU:lla on ainutlaatuinen ja merkittävä osuus ilmailun kehittämisessä sekä merkittävien pitkänmatkan tie- ja rautatieyhteyksien suunnittelussa Euroopassa. Liikenneasioiden neuvosto hyväksyi 6. lokakuuta 1999 Euroopan rautateiden elvyttämistä koskevat päätelmät. Näiden jatkoksi tehtiin 9. joulukuuta 1999 poliittinen sopimus Euroopan rautateiden tulevaisuuden puitteista. [43] Tällä ns. rautatiepaketilla pyritään elvyttämään Euroopan rautatiet luomalla olosuhteet, jotka suosivat dynaamisen ja asiakassuuntautuneen rautatiejärjestelmän kehitystä. Tämä merkitsee huomattavaa edistymistä kohti oikeudenmukaista ja tehokasta hinnoittelua rautateiden infrastruktuurin käytön osalta. Sen seurauksena myös avataan kansainväliset rautatierahtimarkkinat askeleena kohti rautatiekuljetusten sisämarkkinoita. [44] [43] Parlamentti ja neuvosto sopivat lopullisista teksteistä 22. marraskuuta 2000. [44] Komissio aikoo myös esittää ehdotuksia, joilla edelleen tuetaan rautateiden kansainvälistä matkustajaliikennettä. Lisäksi neuvosto pääsi 6. lokakuuta 1999 sopimukseen strategiasta, joka koskee ympäristöseikkojen ja kestävän kehityksen integroimista liikennepolitiikkaan (ks. myös 6.2) [45] Eurooppa-neuvoston Helsingin kokoukselle 10. ja 11. joulukuuta 1999 esitetyssä kertomuksessa ilmaistaan vakava huoli tieliikenteen ja ilmailun nykyisten kasvusuuntausten jatkumisesta. Siinä otetaan tavoitteeksi jatkuva talouskasvu, johon ei liity liikenteen kielteisten vaikutusten lisääntyminen. Näin maksimoitaisiin yhteiskunnalliset edut ja minimoitaisiin ympäristövaikutukset. Kertomuksessa todetaan, että aiemmin on jo onnistuttu merkittävästi vähentämään tiettyjä liikenteen ympäristövaikutuksia. Siinä myönnetään, että päästöjä, liikenteen kasvua, kuljetusmuotojen eriytymistä ja melua koskevissa lisätoimissa olisi keskityttävä hinnoitteluun, maankäytön suunnitteluun, telematiikkaan, televiestintään, joukkoliikenteeseen, rautateihin, intermodaalikuljetuksiin, muuhun kuin moottorikäyttöiseen liikkuvuuteen, uuteen teknologiaan ja tiedotukseen. [45] Asiakirja 11717/99 TRANS 197 Env 335. Vuonna 1998 komissio antoi valkoisen kirjan, [46] jossa kuvattiin ohjelma, jolla saavutetaan kaupallisen liikenteen yhdenmukainen maksujärjestelmä kaikkialla EU:ssa. Kaikilla tulevilla toimenpiteillä pyritään varmistamaan, että liikennejärjestelmä toimii tehokkaasti ja että otetaan huomioon yhä kasvava sisäisten kustannusten ongelma, mikä myös edistää matkailijoiden liikenneongelmien ratkaisemista. [46] Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa - Valkoinen kirja, KOM(1998) 466 lopullinen, 22.7.1998. Viimeksi kuluneiden 10 vuoden aikana EU:n politiikan avulla on onnistuneesti avattu kansalliset ilmailumarkkinat kilpailulle. Näin uudet ilmailun harjoittajat ovat voineet tarjota innovatiivisia palveluita. Tämä puolestaan on vaikuttanut ilmailupalveluiden laatuun ruuhka-aikoina, ja lentoliikenteen ongelmien aiheuttamat viivästykset ovat lisääntyneet huomattavasti. Tätä taustaa vasten komissio käynnisti uuden aloitteen Yhtenäinen eurooppalainen ilmatila, [47] jolla pyritään valmistelemaan Euroopan lennonvalvonnan uudistusta sekä luomaan Euroopan ilmatilan integroitu hallinto. Tiedonannossa mainitaan myös Galileo, Eurooppaan suunniteltu satelliittipohjainen navigaatio- ja paikannusjärjestelmä, jonka odotetaan olevan toiminnassa kuluvan vuosikymmenen aikana. Järjestelmän ilmailusovellusten avulla voitaisiin huomattavasti kehittää lennonjohtotoimintaa ja merkittävästi vähentää viivästyksiä. [47] KOM(1999) 614 lopullinen, 6.12.1999. ARTIST-hanke (Agenda for Research on Tourism by Integration of Statistics/Strategies for Transport) hyväksyttiin vuonna 1998, ja se saa rahoitusta Euroopan yhteisön neljännen TTK-puiteohjelman (ks. 5.1.1) liikennettä koskevasta TTK-ohjelmasta. Se on ensimmäinen yhteisön tutkimushanke, jossa liikenne ja matkailu yhdistyvät. Hankkeen keskeisiin tavoitteisin kuuluu matkailijoiden liikkuvuuden kuvaaminen Euroopassa ja useissa Euroopan kaupungeissa sekä matkailijavirtojen hallintaa koskevien neuvojen tarjoaminen kaupunki- ja liikennesuunnittelijoille. Hankkeessa otetaan huomioon viime vuosikymmenenä tapahtunut kaupunkimatkailun nopea kasvu, minkä seurauksena useissa Euroopan kaupungeissa on koettu yhä vakavampia infrastruktuuriongelmia. ARTIST-hankkeessa pyritään tarkastelemaan matkailun osuutta ja dynamiikkaa kokonaisliikkuvuuden osana, tutkimaan matkailun hallintaan liittyviä nykyisiä käytäntöjä erityisesti niissä Euroopan kaupungeissa, joissa on suuria matkailijavirtoja, osoittamaan, että tällä alalla tarvitaan yhteisön liikennealoitetta sekä tarkastelemaan nykyisiä tietoja, jotka koskevat matkailun osuutta kokonaisliikkuvuudesta tietyissä Euroopan maissa sekä niiden välillä, ja näin parantamaan Euroopan matkailijavirtojen dynamiikan ja merkityksen tuntemusta. Tarkastelussa otetaan huomioon väestöä ja sosioekonomisia tekijöitä koskevat tiedot sekä yritysten toimintatapojen muutokset. Tutkimuksesta saatavien tulosten pohjalta annetaan suosituksia keinoista, joilla matkailutilastoja voitaisiin yhdistää liikennetarkoituksiin kerättyihin liikkuvuustietoihin. Kun tietojen analyysi yhdistetään matkailun hallintaa koskeviin parhaisiin toimintatapoihin, saadaan suosituksia siitä, tarvitaanko yhteisön liikennealoitetta, joka koskee matkailun hallintaa ja johon sisältyy kattava tutkimusohjelma. 4.3. Luonnon- ja kulttuuriperintö Euroopan luonnon- ja kulttuuriperintö on yksi tärkeimmistä voimavaroista, kun matkailua pyritään kehittämään. Matkailun ja perinnön kytkeminen toisiinsa tuo vaurautta erityisesti köyhemmille alueille ja tukee kulttuuri- ja luonnonkohteiden suojelua. Perintö on kuitenkin herkästi vahingoittuva voimavara, ja matkailun kehittäminen on suunniteltava huolellisesti, jotta toiminta olisi kestävällä pohjalla. Luonnon Life-ohjelma [48] on yhteisön rahoitusväline luonnonsuojelun alalla, ja sen kautta on tuettu tiettyjä merkittäviä aloitteita. Näissä korostuvat matkailun suojelualueille tuomat edut, kun luonnonvarojen hallinta toteutetaan kestävän kehityksen mukaisesti. On todettu, että kestävän kehityksen mukaisen matkailustrategian kehittämisen olisi pohjauduttava tehokkaisiin suuntaviivoihin, jotka koskevat suojeltujen alueiden kehittämistä ja tarkkailua. [48] Life (EYVL L 181, 20.7.1996, s. 1) on EU:n ympäristörahoitusväline, jolla osallistutaan EU:n ympäristöpolitiikan kehittämiseen ja täytäntöönpanoon rahoittamalla ympäristöä koskevia erityistoimia kolmella alalla: ympäristön Life, luonnon Life ja kolmansien maiden Life. Ks. myös 6.2.2. Suojelualueiden kestävää matkailua koskeva Euroopan peruskirja on arvokas esimerkki luonnon Life-hankkeesta, jossa pystyttiin hyödyntämään aiemman hankkeen tuloksia. Kyseessä on Yritystoiminnan pääosaston rahoittama "Loving them to death" -hanke (1993), jossa ehdotettiin suojelualueiden kestävää matkailua koskevan peruskirjan laatimista. Peruskirja on suunnattu suojelualueiden hallinnasta vastaaville toimivaltaisille organisaatioille sekä eturyhmille, ja Fédération Française des Parc Naturels Régionaux (Ranskan alueellisten luonnonpuistojen liitto) on pannut sen täytäntöön. Peruskirjalla pyritään määrittelemään menetelmät, joilla kestävää matkailustrategiaa voidaan valmistella, toteuttaa ja valvoa. Lisäksi luonnon LIFE-ohjelmassa on tuettu valmistelutoimia, jotka koskeva luonnonsuojelun vaatimusten integrointia EU:n politiikkaan ja toimintaan muilla aloilla, esim. matkailualalla. Vuodesta 1996 Euroopan komissio on lisäksi pyrkinyt tunnistamaan ja edistämään toimenpiteitä, joilla korjataan rannikkoympäristön sekä yhteiskunnallisten ja kulttuurivarojen tilaa sekä parannetaan tilannetta rannikkoalueilla. Matkailu on suuresti hyötynyt tästä. Vuosina 1996-1999 ympäristöasioiden, kalastuksen ja aluepolitiikan pääosasto yhdessä tutkimuksesta ja tiedotuksesta vastaavien pääosastojen ja Euroopan ympäristökeskuksen kanssa toteuttivat esittelyohjelman, jonka aiheena oli rannikkoalueiden yhtenäinen hoitaminen. Ohjelmalla pyrittiin tarjoamaan teknistä tietoa rannikkoalueiden kestävästä hoidosta ja luomaan laajaa keskustelua Euroopan rannikkoalueiden suunnittelusta, hallinnosta ja käytöstä vastaavien eri toimijoiden välille. Ohjelmassa käsiteltiin keskeisiä ongelmia (elinympäristön tuhoutuminen, veden saastuminen, rannikon eroosio ja luonnonvarojen ehtyminen), jotka vaikuttavat Euroopan rannikkoalueisiin, jotka samalla ovat suosituimpia vapaa-ajankohteitamme. Matkailu on tärkeä tekijä rannikkoalueiden rajallisten luonnonvarojen ehtymisessä. Esittelyohjelmalla pyrittiin saavuttamaan yhteisymmärrys niistä toimista, joita Euroopan rannikkoalueiden yhtenäinen hoitaminen edellyttää. Saatujen tulosten pohjalta komissio on hiljattain hyväksynyt kaksi asiakirjaa: komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito: strategia Eurooppaa varten [49] sekä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamisesta Euroopassa. [50] [49] KOM(2000) 547 lopullinen, 27.9.2000. [50] KOM(2000) 545 lopullinen, 8.9.2000. Myös vuosina 1997-1999 toteutetut yhteisön kulttuurialan toimet edistivät matkailun kestävää kehitystä. Vuosina 1997-1999 toteutettiin Raphael-ohjelmaa, jonka budjetti oli 30 miljoonaa euroa. Ohjelmassa tuettiin lähes 360 hanketta, joilla pyrittiin suojelemaan ja tukemaan Euroopan kulttuuriperintöä. Vuonna 1999 tuettiin 55 hanketta osana Kulttuuri 2000 -puiteohjelman valmistelutoimia. Kaupunkimatkailuun välittömästi liittyvien toimien lisäksi yhteisö on tukenut Euroopan kulttuurikaupunki -aloitetta sekä Euroopan kulttuurikuukausi -aloitetta, jotka tuovat matkailijoita kyseisiin kohteisiin. Vuonna 1998 komissio perusti työryhmän tarkastelemaan Euroopan kaupunkimatkailua. Työryhmä toimi matkailun neuvoa-antavan komitean alaisena ja se keskittyi neljään pääaiheeseen: *liikkuvuus vapaa-ajanmatkailussa ja tähän läheisesti liittyvät kysymykset uudentyyppisestä matkojen kestosta (käynnit, lyhyet vierailut ja viikonloppuvierailut) sekä matkapaikoista (kaupunkien keskustat ja reuna-alueet) *kaupunkiympäristön viimeaikaiseen kohentamiseen liittyvät kysymykset sekä perintöön, kulttuuriin ja imagoon liittyvät seikat *kaupunkimatkailun kehittämiseen liittyvät haasteet, erityisesti sosioekonomiselta kannalta *vapaa-ajanmatkailun merkitys kaupunkien strategioissa. Ryhmään kuului kaupunkimatkailun asiantuntijoita, toimialajärjestöjen ja Euroopan komission edustajia sekä sellaisten kaupunkien edustajia, joilla on erityisesti kaupunkimatkailuun liittyviä ongelmia. 4.4. Koulutus Ammatillinen koulutus on avainasemassa torjuttaessa työttömyyttä ja vahvistettaessa Euroopan yritysten kilpailukykyä. Jotta Euroopan työttömyysongelmaan voitaisiin tarttua suoraan, on erityisesti kiinnitettävä huomiota yhteiskunnan kehityksen synnyttämään uuden osaamisen kysyntään. Tämän on erityisen olennaista sangen monimuotoisella matkailualalla, joka kattaa useita toimialoja ja johon liittyy merkittäviä investointeja henkilöstöresursseihin. Kohdassa 1.1 mainittujen toimenpiteiden lisäksi seuraavat yhteisön aloitteet ovat tässä erityisen merkittäviä: *LEONARDO DA VINCI -ohjelma, 1995-1999 Lähes 3 % kaikista hankkeista vaikutti suoraan matkailuun. Tämä tarkoittaa yli 80 hanketta, joihin osallistui yli 600 yhteistyökumppania. *Yhteisön EMPLOYMENT- ja ADAPT-aloite, 1995-1999. Arvioidaan, että yli 11 % kaikista hankkeista vaikutti suoraan matkailuun. Tämä vastaa yli 1 200 hanketta (joista neljänneksessä vaikutus oli erittäin välitön), joihin osallistui yli 3 000 yhteistyökumppania. 4.5. Pätevyys ja työllistyvyys Säännöksiä ja niihin liittyviä koulutusalan välineitä kehittämällä voidaan luoda työllisyyttä edistävä ympäristö, josta matkailuala voi hyötyä. Matkailualaa pidetään myös arvokkaana alana Euroopan työllisyysstrategian toteuttamiselle palvelusektorilla. Viime aikoina on pyritty lisäämään ammattipätevyyksien avoimuutta (Europass-todistus, eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmä, tutkintotodistuksiin liitettävä eurooppalainen liite, erilaiset eurooppalaiset tiedotus- ja neuvontapalvelut), millä on välitöntä merkitystä matkailualalle. Merkittävällä osalla alan työntekijöistä on vähäiset muodolliset taidot ja useissa tapauksissa taitoja ei ole todettu, mikä lisää näiden välineiden erityistä merkitystä. Pätevyyksien näkyvyys ja avoimuus on ennakkoehto liikkuvuudelle sekä alan uudistumiselle. 4.6. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu matkailualalla: HORECA. Hotelli- ja ravintola-alalla (HORECA) perustettiin työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyvä komitea helmikuussa 1999 työmarkkinaosapuolten yhteisestä pyynnöstä ja niiden kokemusten perusteella, joita oli jo saatu 90-luvun alussa perustetusta komission tukemasta HORECA-työryhmästä. Se on virallinen työryhmä, joka kokoontuu alakohtaisten neuvottelukomiteoiden perustamisesta 20. päivänä toukokuuta 1998 annetun komission päätöksen (98/500/EY) [51] perusteella sekä molempien osapuolten tekemän sopimuksen perusteella, joka koskee työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun puitteita Euroopan tasolla (28.9.98). [51] EYVL L 225, 12.8.1998, s. 27. Työmarkkinaosapuolet ovat keskustelleet erilaisista hankkeista (pätevyydet, joustavuus, työvoima- ja koulutusvaihto jne.), joissa ammatillinen koulutus on ollut keskeinen kysymys. Raportointikauden aikana laadittiin yhteiset julistukset seuraavista aiheista: alv ja sen vaikutukset liiketoimintaan ja työllisyyteen HORECA-alalla (1997); työllisyyden edistäminen Euroopan hotelli- ja ravintola-alalla (1999). 4.7. Laajentuminen ja globalisaatio 4.7.1. Laajentuminen Lukuun ottamatta matkailutilastoja koskevaa direktiiviä (ks. 1.2.1) yhteisön säännöstö matkailualalla (osa myös pk-yrityksiä koskevaa 16 osastoa) ei edellytä saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, koska se koostuu valtaosin kuulemismenettelyjä koskevista päätöksistä tai suosituksista. Eurostatin kanssa tehdään parhaillaan yhteistyötä vertailukelpoisten tilastojen tuottamiseksi samalla tavoin kuin nykyisistä jäsenvaltioista. Muu matkailuun liittyvä säännöstö koskee kuluttaja- ja liikennealaa. Yhdessä liittymistä valmistelevien kumppanuussopimuksien mukaisessa alakomiteassa arvioidaan säännöllisesti matkailua ehdokasmaissa. Joillekin maille se on tärkeä investointikohde, kuten kansallisissa suunnitelmissa mainitaan. Lisäksi Phare-ohjelman yhteydessä on perustettu erityisiä matkailuhankkeita, muun muassa rajatylittäviä matkailualan yhteistyöhankkeita, joita tuetaan Phare-ohjelman rajatylittävää yhteistyötä koskevasta osasta. 4.7.2. Kolmansien maiden kumppanien kannustaminen matkailun kehittämiseen Lokakuun 14. päivänä 1998 annetussa komission tiedonannossa "Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden toimintasuunnitelma kestävän matkailun kehittämisen tukemiseksi kehitysmaissa" [52] pyritään hahmottelemaan strategiset puitteet EU:n ja jäsenvaltioiden toimille kestävän matkailun kehittämisen tukemiseksi. Ehdotetun uuden lähestymistavan tarkoituksena on integroida matkailualalle annettava tuki yksityissektorin kehittämistä koskevaan uuteen strategiaan. Strategian tavoitteena on lisätä ohjelmien/hankkeiden kestävää kehitystä ottamalla yksityissektori toimintaan paremmin mukaan (ja vahvistamalla sen mahdollisuuksia toimia kumppanina kehitysprosessissa) sekä luoda kumppanuussuhde julkisen ja yksityisen sektorin välille strategian määrittelyn ja toimeenpanon yhteydessä. [52] KOM(1998) 563 lopullinen 14.10.1998. Koska matkailulla voi olla merkitystä kolmansien maiden kumppanien taloudelliselle ja yhteiskunnalliselle kehitykselle sekä niiden ja jäsenvaltioiden suhteiden vahvistamiselle, matkailu on sisällytetty yhteistyöalueisiin useimmissa kahdenvälisissä ja alueellisissa sopimuksissa. Euroopan yhteisön tuki on ollut monimuotoista. Muun muassa on annettu merkittäviä määriä rahoitusta sen ensisijaisuusjärjestyksen mukaisesti, jonka edunsaajamaat ovat laatineet ja jonka unioni on hyväksynyt. Yhteisön tällä alalla tukemat toimet liittyvät esimerkiksi seuraaviin aiheisiin: taitotiedon vaihtaminen, matkailun kehittämisen suunnittelu, koulutusjärjestelmien parantaminen ja markkinointivälineiden kehittäminen. Euromed Sen jälkeen kun Barcelonan julistus ja siihen liittyvä Välimeren alueen matkailuperuskirja oli hyväksytty joulukuussa 1995 ja neuvosto oli antanut 13. toukokuuta 1996 päätöslauselman Euro-Välimeri-yhteistyöstä matkailualalla [53], vuosina 1997-1999 alettiin tutkia matkailualan yhteistyötä koskevan johdonmukaisen työohjelman osia, koulutus ja myynninedistäminen mukaan luettuina. Tämän seurauksena matkailutilastoja koskevaan yhteistyöhankkeeseen (MEDSTAT, ks. 1.2.4) myönnettiin kaudeksi 1997-2001 rahoitusta 2,219 miljoonaa euroa Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuuden rahoitusvälineestä ("MEDA" [54]). [53] EYVL C 155, 30.5.1996, s. 1. [54] Neuvoston asetus (EY) 1488/96, 23.7.1996, EYVL L 189, 30.7.1996, s. 1. Helmikuun 22. päivänä 1999 Euroopan komissio hyväksyi kattavan alueellisen MEDA-aloitteen Euro-Välimeri-tietoyhteiskunnan kehittämiseksi. Se on suunniteltu erityisesti pienentämään alueen tieto- ja teknologiakuilua naapurimaihin verrattuna. Tämän Euro-Välimeri-tietoyhteiskuntaa (EUMEDIS) koskevan aloitteen odotetaan vaikuttavan myönteisesti myös matkailualaan. Lomén yleissopimus ja Latinalainen Amerikka Komissio jatkoi lukuisten matkailuun liittyvien hankkeiden rahoittamista Lomén yleissopimuksen puitteissa, johon kuuluu yli 70 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiota, sekä Euroopan kehitysrahaston tarjoamista varoista. Muiden alueiden osalta komissio on todennut, että useat Keski-Amerikan ja Latinalaisen Amerikan maat ovat ilmaisseet kiinnostuksensa yhteistyön kehittämiseen matkailualalla, mistä voi olla molemminpuolista hyötyä yrityksille EU:ssa ja edunsaajamaissa. 5. Euroopan matkailualan nykyaikaistaminen 5.1. Tieto- ja viestintätekniikka (TVT) ja tutkimus Nykyisen tietoyhteiskunnan uudet työskentelytavat merkitsevät matkailualalle uudentyyppisen työn kulun ja tietojenvaihdon kehittämistä ja validointia toimittajien, myyjien ja asiakkaiden välillä "matkailun arvoketjussa". Tärkeä osa tätä työtä on nykyisten tekniikoiden yhteensopivuuden helpottaminen ja integroiminen (Internet mukaan luettuna), jotta voitaisiin kannustaa innovatiivisia liiketoiminnan menetelmiä ja tekniikoita, joita tarvitaan tämän merkittävän haasteen kohtaamisessa. Tieto- ja viestintätekniikan hyväksikäyttöön liittyvät haasteet, kuten kasvavat online-markkinointi ja -tietopalvelut Internetissä, mullistavat matkailualaa ja matkailupalvelujen välitystä vaikuttamalla tapaan, jolla matkailupalveluja markkinoidaan, varataan ja myydään. Uusien toimijoiden määrä lisääntyy näillä lupaavilla markkinoilla. Komissio on tehnyt joukon aloitteita, joiden tarkoituksena on arvioida muutosten vaikutuksia ja tunnistaa paremmin ne keinot, joilla komission ohjelmat ja aloitteet voivat vahvistaa Euroopan matkailualaa. 5.1.1. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva neljäs puiteohjelma Vahva ja tehokas vastaus tähän prosessiin Euroopan unionin tasolla on ollut sellaisten lisäarvoa tuottavien avointen järjestelmien, komponenttien, järjestelmien arkkitehtuurien ja yhteyskäytäntöjen luominen, jotka tekevät mahdolliseksi yhteistyön Euroopan alueiden, nykyisten järjestelmien ja matkailualan eri toimijoiden välillä. Tällä tavoin on syntynyt joukko yhteen liitettyjä eurooppalaisia tietojärjestelmiä, joita ajantasaistetaan jatkuvasti ja joista tehdään houkuttelevia lisäämällä niihin uusia lisäarvoa tuottavia palveluja ja parantamalla taustalla olevia tekniikoita. Euroopan komissio on tukenut tätä telemaattisia sovelluksia koskevan ohjelman, ESPRIT-ohjelman ja ACTS-ohjelman (kehittyneet viestintäteknologiat ja -palvelut) kautta, jotka kaikki kuuluivat osana tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevaan neljänteen puiteohjelmaan [55]. [55] Lisätietoja ohjelmista saa osoitteesta: http://www.cordis.lu/en/src/f_002_en.htm. EnjoyEurope (PMETOUR-aloite) Tämä vuonna 1997 tehty 20 miljoonan euron aloite rahoitettiin yhteisesti pk-yrityksiä koskevasta yhteisöaloitteesta (ks. 4.1) ja tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevaan neljänteen puiteohjelmaan kuuluvasta telemaattisia sovelluksia koskevasta ohjelmasta. Sillä on kaksi tavoitetta. Ensinnäkin tarkoituksena on luoda Euroopan tasolla avoin koordinointirakenne, jonka kautta käyttäjät saavat käyttöönsä matkailuun liittyviä tietoja aloitteeseen osallistuvista alueista yhden yhteisen yhteyspisteen tai portaalin kautta (http://www.enjoyeurope.com). Toisena tavoitteena on perustaa aluetasolle Internet-pohjaisia tieto- ja varausjärjestelmiä, jotka on yhdistetty Euroopan tason portaaliin. Nämä alueelliset järjestelmät antavat pienille ja keskisuurille matkailuyrityksille Euroopan epäsuotuisilla alueilla mahdollisuuden markkinoida tarjontaansa Internetin kautta ja tutustua uusien tekniikoiden käyttöön. Tämän aloitteen avulla alueita ja matkailualan toimijoita kannustetaan tekemään yhteistyötä ja vaihtamaan kokemuksiaan, jotta ne voisivat säilyttää kilpailukykynsä tai lisätä sitä markkinoilla, joista on tullut entistä globaalimmat viime vuosina. Kokeiluvaiheen jälkeen aloitteesta tulee omarahoitteinen ja avoin muille Euroopan alueille, jotka haluavat osallistua siihen. Sateenvarjohanke InTouriSME:sta on tällä välin tullut omarahoitteinen eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (EEIG) enjoyeurope.com, joka hallinnoi yhteyspistettä, huolehtii paikallisesta matkailutiedosta ja parantaa sen yhteentoimivuutta, antaa teknistä apua ja koulutusta sekä auttaa paikallisia ja alueellisia toimijoita käyttämään hyväkseen paikallista tietoa. Useat merkittävät sidosryhmät ja elimet, kuten Open Travel Alliance, CEN, European Travel Commission (ETC), International Federation of Information Technology and Tourism (IFITT), tukevat tämän aloitteen yhteydessä tehtävää työtä. Lisäksi on aloitettu useita T&K-hankkeita sellaisten uusien tietoyhteiskunnan tekniikoihin perustuvien järjestelmien tutkimiseksi ja kehittämiseksi, joiden tarkoituksena on parantaa toimintaa ja liiketoiminnan malleja matkailun ammattilaisten keskuudessa (esim. matka- ja matkailutuotteiden online-varaukset) ja tukea lomailevia matkailijoita (esim. kulttuurimatkaopas). 5.1.2. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva viides puiteohjelma [56]: erityinen matkailun toimintalinja [56] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 182/1999/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1998, Euroopan yhteisön tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä tarkoittavia toimia koskevasta viidennestä puiteohjelmasta (1998-2002), EYVL L 26,1.2.1999, s. 1. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevaan viidenteen puiteohjelmaan kuuluvan tietoyhteiskunnan tekniikoita (IST) koskevan ohjelman ensimmäiseen avaintoimintoon "Kansalaisille tarkoitetut järjestelmät ja palvelut" on sisällytetty erityinen matkailuun liittyvä toimintalinja. Näin todetaan, että tutkimus ja teknologinen kehittäminen voivat lisätä toimialan kilpailukykyä ja taloudellista kasvua ja tätä kautta johtaa pysyvien työpaikkojen luomiseen matkailualalle. IST-ohjelma pannaan täytäntöön vuosittaisten työohjelmien muodossa [57], jotka kaikki on laadittu läheisessä yhteistyössä toimialan, korkeakoulujen ja käyttäjäorganisaatioiden kanssa. [57] Ks. http://www.cordis.lu/ist/part-docs.htm. Tässä toimintalinjassa tehtävän T&K-työn tarkoituksena on parantaa niiden tietoyhteiskunnan tekniikoihin perustuvien järjestelmien laatua ja tehokkuutta, joilla tarjotaan, organisoidaan, esitellään ja myydään eurooppalaisia matkailutuotteita, sekä kannustaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä kansainvälisillä matkailumarkkinoilla, jotka perustuvat sähköiseen kaupankäyntiin. Tämä tavoite saavutetaan luomalla lisäarvoa tuottavia avoimia järjestelmiä ja yhteyskäytäntöjä yhteistyöhön Euroopan alueiden, nykyisten järjestelmien ja erilaisten eurooppalaisten matkailualan toimijoiden välillä sekä kehittämällä älykkäitä "liikennetieto"-komponentteja ja -järjestelmiä (joista saa tarvittavia tietoja ja palveluja liikkuvien välineiden kautta milloin ja missä tahansa) liikkuvien matkailijoiden avustamiseen. Jo vuonna 1998 KNITE-hankkeessa ("Activation of the Community of Actors as a Networked Dynamic Knowledge Base on Information Society Technologies for Tourism within Europe") rakennettiin 250 merkittävän matkailualan toimijan yhteisö. Yhdessä ne laativat luettelon tärkeimmistä innovaatioalueista matkailualalla, tuottivat vihreitä kirjoja näistä alueista ja perustivat arkiston tärkeimmistä asiakirjoista, jotka käsittelevät tieto- ja viestintätekniikkaa ja matkailua [58]. Lisäksi FETISH-tukitoimintaohjelma (Federated European Tourism Interoperability Service Harmonisation - Engineering Task Force) [59] tarjoaa Euroopan laajuisen infrastruktuurin, jonka tavoitteena on muuttaa pirstaleiset matkailun tietojärjestelmät ja tieto- ja viestintätekniikkaan perustuvat lisäarvoa tuottavat matkailualan palvelut yhteen liitetyksi resurssiryhmäksi, joka toimii käyttäjien kannalta yhtenä järjestelmänä ja joka tarjoaa kaikki Euroopan matkailualalla tarvittavat palvelut. Ensimmäinen ehdotuspyyntö käynnistettiin vuonna 1999 [60]. [58] Ks. http://www2.lii.unitn.it/pub/english.cgi/0/114. [59] Ks. http://www.cordis.lu/ist/projects/99-13015.htm. [60] Kymmenen T&K-hanketta on valittu, ja ne on aloitettu vuoden 2000 viimeisellä vuosineljänneksellä. Matkailu tietoyhteiskunnassa -konferenssi, Bryssel, 12. marraskuuta 1999 [61] [61] Ks. http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/tourism-publications/istt-conference/istt-presentations.html. Konferenssi kokosi yli 500 osanottajaa sekä matkailualalta että tieto- ja viestintätekniikan alalta, yhteisön toimielimistä ja eurooppalaisista organisaatioista sekä matkailusta vastaavista kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason viranomaisista. Siinä korostettiin tarvetta lähentää nämä kaksi alaa, kun tietoyhteiskunta - Internet mukaan luettuna - muuttaa radikaalisti koko matkailualaa ja sitä tapaa, jolla jokainen yritys toimii tulevaisuudessa. Muita toimintoja, joihin kiinnitetään erityishuomiota viidennessä puiteohjelmassa, ovat muun muassa merentutkimus, taajamia koskevat asiat kulttuuriperintö mukaan luettuna, liikenne ja energiatekniikka, joilla on eniten merkitystä matkailun kannalta. 5.2. Energia Yhteisön energia-alan puiteohjelman (1998-2002) [62] tavoitteena on taata, että energia-alan toimilla saavutetaan yleisiä energia-alan poliittisia tavoitteita, jotka koskevat kilpailukykyä, energian toimitusvarmuutta ja ympäristönsuojelua. Tietyt energiapolitiikan osa-alueet, kuten paikallinen kehittäminen, talouden kehittäminen ja kestävä kehitys, ympäristövaikutukset ja uusi energia-alan TTK-kehittäminen, voivat vaikuttaa matkailuun. Energiankulutuksella ja matkailulla on myös suora yhteys, koska kulutus kasvaa matkailualueilla kiireisimpinä lomakausina. [62] Neuvoston päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1998, energia-alan toimia koskevasta monivuotisesta puiteohjelmasta (1998-2002) ja siihen liittyvistä toimenpiteistä, EYVL L 7, 13.1.1999, s. 16. THERMIE-ohjelmasta tuetaan toimia energiateknologian teknisen ja taloudellisen toteuttamiskelpoisuuden osoittamiseksi. Energiatehokkuuden paraneminen ja uusiutuvan energian käyttö ovat otsikoita, joiden alla voidaan toteuttaa matkailuun liittyviä kokeilutoimia. Energiatehokkuus ja uusiutuvat energialähteet kuten aurinkoenergia ovat mukana hankkeissa, joita toteutetaan hotelleissa, urheilutiloissa, historiallisissa rakennuksissa ja luonnonpuistoissa, sekä kaupunkien uudistamista tai rakennussuunnittelua koskevissa hankkeissa. ALTENER II -ohjelmassa keskitytään yksinomaan uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen, ja siinä tarjotaan rahoitusta hankkeisiin, joissa edistetään lämpöä tuottavia aurinkoenergiajärjestelmiä matkailumajoituksessa, uusiutuvia energialähteitä ekologisissa lomakeskuksissa sekä aurinkoenergiaan perustuvia lämmitysjärjestelmiä kuuman veden tuottamiseksi saniteettitiloihin. Ohjelmasta tarjotaan tukea toimiin, joissa esitellään uusia teknisiä ratkaisuja, levitetään tietoa asianomaisille kohderyhmille, avustetaan tarkoituksenmukaisten suunnitteluvälineiden kehittämisessä, annetaan koulutusta insinööreille ja ammattimiehille sekä parannetaan luottamusta uusiin tekniikoihin "taattujen tulosten" avulla. Komission tiedonannossa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja" [63] keskitytään muun muassa sataan kokeiluyhteisöön, joiden tavoitteena on kaiken tarvittavan energian saanti uusiutuvista energialähteistä. Tämä on erityisen merkityksellistä matkailukeskuksille, luonnonpuistoille, saarille ja muille matkailukohteille. [63] KOM(1997) 599 lopullinen, 26.11.1997. SAVE II -ohjelmasta tuetaan energiatehokkuuden edistämistavoitteen mukaisesti toimia energian säästämiseksi vuoristokohteissa sekä 140 paikallisen tai alueellisen energianhallintatoimiston verkostoa, joka kehittää toimia, joilla voi olla vaikutuksia matkailuun. Matkailualueilla toteutettavilla energianhallintatoimilla on merkittäviä vaikutuksia ympäristöön. Raportointikauden aikana loppuivat energia-alan T&K-toimet, jotka kuuluivat Joule-Thermie-ohjelmaan (1994-1998). Niitä jatketaan uudessa energia-alan alaohjelmassa (ENERGIE) tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevan viidennen puiteohjelman (1999-2002) yhteydessä, osana neljättä aihepiirikohtaista ohjelmaa "Energia, ympäristö ja kestävä kehitys". Uusiutuvien energialähteiden käyttöön kehitettäville innovatiivisille järjestelmille ja rationaaliseen energiankäyttöön liittyville innovaatioille viidennestä puiteohjelmasta (ks. 5.1.2) annettavalla tuella saattaa olla merkitystä joillekin matkailualan toiminnoille (energian ja resurssien hallinta hotelleissa, puistoalueilla). Pk-yritykset, tutkimuskeskukset ja yliopistot, jotka ovat mukana matkailuun ja energiaan liittyvissä hankkeissa, voivat hyötyä siitä. 6. Vastuullisen matkailun kannustaminen Euroopassa ja maailmanlaajuisesti 6.1. Matkailijoiden oikeudet ja velvollisuudet Matkailijoiden erityisintressit keskittyvät yleisesti fyysiseen turvallisuuteen ja taloudellisiin ja oikeudellisiin kysymyksiin. Vaikka erityisesti matkailijoiden etuihin suunnattuja toimenpiteitä onkin ollut vain vähän, matkailijat hyötyvät merkittävästi toimenpiteistä, jotka on suunniteltu suojaamaan kuluttajien etuja yleisesti. Matkailijoiden fyysiseen turvallisuuteen liittyviä toimenpiteitä ovat muun muassa seuraavat: -Neuvoston direktiivi 1999/35/EY pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi [64] [64] EYVL L 138, 1.6.1999, s. 1. -Ehdotus direktiiviksi henkilökuljetukseen tarkoitetuista köysiratalaitteistoista (direktiivi annettu maaliskuussa 2000 [65]) [65] EYVL L 106, 3.5.2000, s. 21. -HANDIAMI-hanke, jossa keskitytään tutkimaan, kuinka vammaiset ja vanhukset voidaan evakuoida matkustajalautoilta ja risteilyaluksista hätätilanteissa. Lisäksi liikenteen alalla on hyväksytty tai aloitettu toimenpiteitä matkailijoiden oikeuksien vahvistamiseksi, muun muassa: -Neuvoston asetus (EY) N:o 2027/97/EY [66] lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa. Sen mukaan mitkään rahamäärää koskevat rajat eivät koske lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuuta matkustajan kuolemasta, loukkaantumisesta tai muusta henkilövahingosta aiheutuvasta vahingosta onnettomuustapauksessa, ja siinä asetetaan korkeat rajat rahdin ja matkatavaroiden osalta. Kolmansien maiden liikenteen harjoittajien ei edellytetä noudattavan tätä järjestelmää, mutta niiden on kerrottava eurooppalaisille matkustajilleen, jos ne eivät sitä tee. [66] EYVL L 285, 17.10.1997, s. 1. -Muutettu ehdotus [67] neuvoston asetukseksi (EY) sitä korvausjärjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä, jota sovelletaan, jos matkustajalta säännöllisessä lentoliikenteessä evätään pääsy lennolle, annetun asetuksen (ETY) N:o 295/91 muuttamisesta. Ylivarattujen lentojen osalta siinä pyritään takaamaan, että matkustajille tiedotetaan paremmin heidän oikeuksistaan, että korvausmääriä korotetaan tapauksissa, joissa lennolle pääsy evätään, ja että asetus laajennetaan koskemaan myös muita kuin säännöllisten lentojen matkustajia. [67] EYVL C 351, 18.11.1998, s. 7. Taloudellisissa ja oikeudellisissa kysymyksissä matkailijoiden edut ovat usein yhtäläiset kenen tahansa kuluttajan etujen kanssa, ja matkailijoiden etuja suojataan yleisellä lainsäädännöllä. Seuraavat ovat erityisen merkityksellisiä sekä matkailijoille että matkailuyrityksille: -Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta annettiin vuonna 1999 [68]; siinä ehdotetaan muun muassa erilaisia uusia säädöksiä, jotka kattavat koko elintarvikeketjun tuottajista vähittäismyyjiin. [68] KOM(1999) 719 lopullinen, 12.1.2000. -Suositus (98/257/EY) [69], joka koskee tuomioistuinten ulkopuolista kuluttajariitojen ratkaisemista, minkä pitäisi vähentää riitojen ratkaisemiseen kuluvia kustannuksia ja aikaa. [69] EYVL L 115, 17.4.1998, s. 31. Komissio hyväksyi marraskuussa 1999 kaksi valmisteluasiakirjaa koskien direktiivien (94/47/EY) [70] ja (90/314/ETY) [71] käytännnön täytäntöönpanoa. Ne ovat auttaneet komissiota tunnistamaan ongelmakohdat sekä tarjonneet tärkeän työkalun edesauttamaan molempien direktiivien tehokasta täytäänpanoa. [70] EYVL L 280, 29.10.1994, s. 83. [71] EYVL L 158, 23.6.1990, s. 59. Näillä asiakirjoilla komissio kutsui kiinnostuneita osapuolia antamaan mahdolliset kommenttinsa 30. huhtikuuta 2000 mennessä. Komission yksiköt ovat parhaillaan perehtymässä saatuun palautteeseen. Vuosina 1997-1999 toteutettuihin toimiin kuuluu myös uuden kuluttajapolitiikkaa koskevan toimintasuunnitelman määritteleminen, jossa luetellaan ensisijaiset kuluttajapolitiikan toimintakohteet kaudeksi 1999-2001. Toimintasuunnitelman yhtenä osana on tutkia, onko palvelujen turvallisuutta tarpeen vahvistaa. Siksi komissio työskentelee tunnistaakseen käytännön ongelmat, joita kuluttajat kohtaavat eri palvelusektoreilla, erityisesti niillä, jotka ovat luonteeltaan ylikansallisia. Tämän työn tuloksena tehtävät aloitteet palvelujen turvallisuuden parantamiseksi hyödyttävät väistämättä myös matkailijoita, joille turvallisuus on ensisijaisen tärkeää. 6.2. Kestävään kehitykseen perustuva matkailu ja ympäristö Ympäristö ja sen suojelu ovat erittäin tärkeitä kysymyksiä, jotka on perinteisesti liitetty matkailun kestävään kehitykseen, laatuun ja kilpailukykyyn. Periaate, jonka mukaan ympäristökysymykset sisällytetään unionin politiikan eri osa-alueisiin, on yksi yhteisön ympäristötoimien perusperiaatteista. Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen EY:n perustamissopimuksen 6 artiklassa määrätään ympäristönsuojelua koskevista vaatimuksista, jotka on sisällytettävä yhteisön politiikan ja toiminnan määrittelyyn ja toteuttamiseen, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi. Kölnin Eurooppa-neuvostossa (3.- 4. kesäkuuta 1999) komissio raportoi ympäristöpolitiikan valtavirtaistamisesta, kuten Wienin Eurooppa-neuvosto (11.- 12. joulukuuta 1998) oli pyytänyt. Komissio totesi kehittävänsä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja Euroopan ympäristökeskuksen kanssa indikaattoreita ympäristöasioiden integroimiseksi liikenne-, energia- ja maataloussektoreihin. Indikaattoreita on tarkoitus käyttää kommunikaatiovälineenä politiikan laatijoiden ja teollisuuden välillä sekä alakohtaiseen raportointiin. Komissio antoi koordinoidun kertomuksen indikaattoreista Helsingin huippukokouksessa joulukuussa 1999, missä myös sovittiin strategioista ympäristöulottuvuuden integroimiseksi liikenne-, energia- ja maataloussektoreihin. 6.2.1. EMAS-järjestelmä ja ympäristömerkit Kestävä kehitys edellyttää entistä useampien välineiden käyttämistä ympäristöpolitiikassa. Siinä tarvitaan uutta lähestymistapaa, joka perustuu erilaisiin toimintaperiaatteisiin. Yksi näistä välineistä on yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä (EMAS-järjestelmä) [72]. EMAS-asetusta tarkistetaan parhaillaan, ja komissio hyväksyi 30. lokakuuta 1998 "ehdotuksen neuvoston asetukseksi (EY) organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään" [73]. [72] Neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1993, teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään, EYVL L 168, 10.7.1993, s. 1. [73] KOM(1998) 622 lopullinen, EYVL C 400, 22.12.1998, s. 7. Tällä välin neuvosto muodosti yhteisen kannan, jota seurasi komission lausunto: EYVL C 128, 8.5.2000, s. 1; KOM(2000) 512, 31.7.2000. Ehdotuksella on useita tavoitteita: laajentaa EMAS-järjestelmän soveltamisala kattamaan kaikki taloudellisen toiminnan alat (matkailu mukaan luettuna) ja paikalliset viranomaiset; integroida ISO 14001 EMAS-järjestelmässä edellytettäväksi ympäristön hallintajärjestelmäksi; ottaa käyttöön näkyvä ja helposti tunnistettava EMAS-logo, jonka avulla rekisteröidyt organisaatiot voivat tehokkaammin mainostaa osallistumistaan EMAS-järjestelmään; ottaa työntekijät mukaan EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoon; vahvistaa ympäristölausunnon merkitystä, jotta ympäristönsuojelun tasoa koskevan viestinnän avoimuutta voidaan parantaa rekisteröityjen organisaatioiden ja niiden osakkaiden sekä yleisön välillä. Samanaikaisesti kun valmisteltiin asetusta tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä [74], joka saatiin päätökseen tämän kertomuksen kattaman ajanjakson päätyttyä ja jossa sen soveltamisalaa laajennetaan kattamaan palvelut, komissio käynnisti uudelleen maaliskuussa 1999 matkailualaa koskevan ympäristömerkkialoitteen, jonka Kreikan ja Ranskan toimivaltaiset elimet olivat käynnistäneet jo vuonna 1994, kun lainsäädännölliset rajoitukset estivät jatkotoimenpiteet. [74] Asetus (EY) N:o 1980/2000, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000, EYVL L 237, 21.9.2000, s. 1. Tilapäisissä valmisteluseminaareissa ja workshopeissa komissio ja asianosaiset toimijat saivat täsmällisen kuvan uusimmista trendeistä ja hyvistä toimintatavoista matkailun ympäristömerkkien alalla ja keskustelivat mahdollisuudesta muodostaa Euroopan unionin lähestymistapa ympäristömerkkeihin matkailun alasektoreilla. 6.2.2. Rahoitus ja kohdennetut toimet Yhteisö on yhteisrahoittanut ympäristön LIFE-tuesta, joka on ympäristöalan rahoitusväline (1996-1999) [75], 266 uutta hanketta ympäristöalan esittelyn alalla (ympäristön LIFE-tuki) vuosina 1998-1999. Vuoden 1999 valikoima on viimeinen, joka on tehty nykyisen asetuksen mukaan. Kyseinen asetus korvataan uudella ajanjakson 2000-2006 kattavalla asetuksella [76]. [75] Neuvoston asetus (EY) N:o 1404/96, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1996, ympäristöalan rahoitusvälineen perustamisesta (Life) annetun asetuksen (ETY) N:o 1973/92 muuttamisesta, EYVL L 181, 20.7.1996, s. 1. http://europa.eu.int/comm/life/home.htm. [76] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1655/2000, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000, ympäristöalan rahoitusvälineestä (LIFE), EYVL L 192, 28.7.2000, s. 1. Lisäksi useita suoraan tai välillisesti matkailuun liittyviä tapauskohtaisia hankkeita tuettiin vuonna 1999 ympäristönsuojelun alalla. Niiden aiheita olivat muun muassa ympäristötoiminnan kaupunkimalli täyteenrakennetuille matkailualueille ja hyviä toimintatapoja esittelevä vihreiden hankintojen opas paikallisviranomaisille. Lisäksi komissio on antanut tukea EU:n ympäristöjärjestöille, joista monet työskentelevät aktiivisesti matkailun alalla. Se tuki myös vuosina 1997 ja 1998 joitakin matkailuun liittyviä hankkeita ympäristötiedotuksen ja tietoisuuden lisäämisen alalla. Yksi tärkeimmistä on sinilippukampanja (Blue Flag Campaign). Sinilippukampanja on yksityinen aloite, jonka on tehnyt Euroopan ympäristökasvatusjärjestö (FEEE), ja jonka toteutuksesta vastaa kussakin maassa kansallinen FEEE:n jäsenorganisaatio. Kampanjassa annetaan sinilippupalkinto ympäristökasvatukseen ja -tiedotukseen, ympäristönhoitoon, veden laatuun ja turvallisuuteen ja palveluihin liittyvien kriteerien perusteella. Kampanja aloitettiin 10 maassa vuonna 1987. Nyt sinilippuja voi nähdä rannoilla ja venesatamissa 18 Euroopan maassa. Sinilippukampanjassa on alusta alkaen pyritty parantamaan rannikkoympäristön tuntemusta ja sen arvostusta sekä edistämään ympäristökysymysten huomioon ottamista päätöksenteossa. Yhteistyö on jatkunut komission ja Maailman matkailuneuvoston (World Travel and Tourism Council, WTTC) välillä, ja sen tuloksena on perustettu Euroopan yhteisön ympäristömatkailuverkosto (European Community Network for Environmental Travel & Tourism, ECoNETT) [77]. Tämä yleiseurooppalainen verkosto perustettiin vuosina 1996-1998 yhteisön matkailualalle osoittamalla rahoitustuella, ja se tarjoaa matkailuun ja ympäristöön liittyvän Internet-tietokannan, jonka tarkoituksena on lisätä tietoisuutta ympäristömatkailuun liittyvistä kysymyksistä ja kannustaa sellaisia muutoksia hallintokäytännöissä yritysten, viranomaisten ja matkakohteiden keskuudessa, jotka muuttavat poliittisia tavoitteita hyviksi toimintatavoiksi. Toiminnassa keskitytään erityisalueisiin (rannikkoalueet, historialliset nähtävyydet/kaupungit, hotellisektorin ympäristötoimien parantaminen). Siinä yhdistetään matkailualan ja ympäristön tärkeimmät edut, avustetaan tiedon levityksessä ja annetaan ohjausta matkailualalle ja julkiselle sektorille. [77] Ks. http://www.wttc.org/environmental_issues.htm. Euroopan unioni katsoo, että matkailijoiden tarpeiden tyydyttäminen ja ympäristönsuojelu ovat välttämättömiä matkailualan menestymiselle jäsenvaltioissa. Siksi asiasta vastaavat komission yksiköt alkoivat vuonna 1998 laatia luetteloa kestävään kehitykseen perustuvan matkailun hyvistä toimintatavoista ja menetelmistä, jotta niitä voitaisiin edistää Euroopan matkailualan hyödyksi. 6.2.3 Suojelualueet Haavoittumiselle alttiille alueille suuntautuvalla matkailulla on merkitystä luonnon kannalta sekä yhteisön tasolla erityisesti NATURA 2000 -verkoston kannalta (neuvoston direktiivin 79/409/ETY [78] mukaiset erityiset erityissuojelualueet ja neuvoston direktiivin 92/43/ETY [79] mukaiset erityisten suojelutoimien alueet). On varmistettava, että kehitettävät toiminnot ovat yhteneväisiä luonnonsuojelun vaatimusten kanssa. Kiinnostus tämäntyyppisiin matkailukohteisiin on kasvamassa. [78] Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2 päivänä huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta, EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1. [79] Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta, EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7. Kestävään kehitykseen perustuvaa matkailua voidaan kannustaa näillä alueilla, kunhan se sovitetaan niiden tavoitteisiin ja muiden alojen toimintoihin (maatalous, käsiteollisuus, ekologia jne.). Natura 2000 -alueiden hallintaan [80] liittyvän tulkintaohjeen lisäksi komissio on laatinut ja tukenut toimintoja, joiden tarkoituksena on luoda matkailualan hyviä toimintatapoja koskevia suuntaviivoja luonnonsuojelualueille, jotta voitaisiin antaa laatumerkintä niille luontoalueille, joilla näitä suuntaviivoja toteutetaan vapaaehtoisesti (ks. myös 4.3). [80] http://europa.eu.int/comm/environment/nature/art6_fi.pdf. Kestävää matkailua ja Natura 2000:tta käsittelevä seminaari järjestettiin Lissabonissa joulukuussa 1999. Sen tavoitteena oli kehittää jo kerättyjen kokemusten ja seminaarin loppupäätelmien perusteella suuntaviivoja kestävään kehitykseen perustuvalle matkailulle luonnonsuojelualueilla. Nämä suuntaviivat on laadittava läheisessä yhteistyössä luontoalueista vastaavien henkilöiden ja matkailualan edustajien kanssa ottaen samalla huomioon asiakkaiden ja paikallisten asukkaiden toiveet. Seminaarin osallistujat, jotka edustivat sekä matkailu- että ympäristösektoria, sopivat siitä, että uusien suuntaviivojen laatimisen sijasta edistettäisiin nykyisten käyttöä. Kahta aloitetta pidettiin erityisen sopivina Natura 2000 -ohjelmaan: European Charter for Sustainable Tourism (kestävää matkailua koskeva eurooppalainen peruskirja) ja PAN Parks. Piakkoin julkaistaan esittely näistä kahdesta aloitteesta, parhaiden toimintatapojen esimerkeistä, muista aloitteista, jotka liittyvät kestävään kehitykseen perustuvaan matkailuun luontoalueilla, sekä yleisistä seminaarissa esitetyistä keskustelunaiheista. 6.3. Lapsiseksimatkailun torjunta Marraskuun 27. päivänä 1996 annettu komission tiedonanto lapsiseksimatkailun torjunnasta [81] tarjoaa viitekehyksen yhteisön toimintaan tällä alueella. Toiminta on sijoitettu keskipitkälle ja pitkälle aikavälille. Yleisen strategian tavoitteena on vähentää kysyntää yhteistyössä matkailualan ja kansalaisjärjestöjen kanssa sekä puuttua tarjontaan. Euroopan parlamentin 6. marraskuuta 1997 antamassa päätöslauselmassa [82] ja neuvoston 26. marraskuuta 1997 antamassa julkilausumassa oltiin yleisesti yhtä mieltä komission tiedonannon pääpiirteistä. [81] EYVL C 3, 7.1.1997, s. 2. [82] EYVL C 358, 24.11.1997, s. 37. Tämän tuloksena luotiin budjettikohta (yhteensä 2,5 miljoonaa euroa vuosiksi 1998-2000), josta rahoitetaan lapsiseksimatkailun vastaisiin kampanjoihin tarkoitettuja kokeiluhankkeita. Toukokuun 26. päivänä 1999 annetussa komission tiedonannossa [83] kerrottiin lapsiseksimatkailun torjuntatoimenpiteiden toteuttamisesta ja saavutetusta edistyksestä kaudella 1997-1998, ja sitä seurasivat neuvoston päätelmät 21. joulukuuta 1999 [84]. [83] KOM(1999) 262 lopullinen, 26.5.1999. [84] EYVL C 379, 31.12.1999, s. 1. Kokeiluhankkeissa keskityttiin tyrehdyttämään Euroopan unionin jäsenvaltioista lähtevien seksimatkailijoiden virtaa, ja ne suunniteltiin vahvistamaan lapsiseksimatkailun vastaisten kansallisten tiedotuskampanjoiden ja tietoisuutta lisäävien kampanjoiden koordinointia Euroopan tasolla. Raportointiajanjaksona valittiin viisi hanketta yhteisrahoitukseen. Terre des hommes -hankkeen (sähköposti: kampagne@tdh.de) tavoitteena on saada lentomatkustajat tietoisiksi lapsiseksimatkailun ongelmasta. Tämän vuoksi pitkän matkan lennoilla esitetään kyseisessä hankkeessa tuotettu tiedottamiseen ja tietoisuuden lisäämiseen tarkoitettu tietoisku. Hanke sai vuoden 1999 UNDPI Grand Award -palkinnon merkittävistä saavutuksista PR-kampanjoissa, jotka parhaiten esittävät Yhdistyneiden kansakuntien ihanteita ja tavoitteita. Groupe Développement/ECPAT -hankkeella (sähköposti: GROUPE-DEVELOPPEMENT@wanadoo.fr) on kaksi tavoitetta: antaa tietoa matkailijoille jakamalla matkatavaroiden osoitelipukkeita, joiden mukana tulee tiedotuslehtinen, ja kouluttaa alan toimijoita kehittämällä opetusvälineitä matkailualan luennoitsijoille. Toisen terre des hommes -hankkeen (sähköposti: kampagne@tdh.de) tavoitteena on osallistua lapsiseksimatkailua koskevaan tiedotukseen ja tietoisuuden lisäämiseen luomalla Internet-foorumi ja kehittämällä sen käyttöä. "Certified Code of Conduct for Tour Operators against Child Sex Tourism" on ECPAT Sverigen (sähköposti: ecpat@swipnet.se) aloitteesta syntynyt hanke lapsiseksimatkailun torjunnan sertifioitujen menettelysääntöjen kehittämiseksi. Siinä sitoutetaan matkanjärjestäjät lisäämään tietoisuutta kokonaisvaltaisesti yleisön, työntekijöiden, palveluntarjoajien (sekä kotimaassa että matkakohteissa toimivien) ja matkailijoiden keskuudessa. Kansainvälisen journalistiliiton (IFJ) (sähköposti: ifj.projects@pophost.eunet.be) aloitteesta syntynyt hanke on tarkoitettu lisäämään tiedotusvälineiden tietoisuutta lapsiseksimatkailuun liittyvistä kysymyksistä ja edistämään toimia kaupallisen seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutuneiden lasten puolustamiseksi. Eurobarometri-tutkimus lapsiseksimatkailusta tehtiin 7. huhtikuuta ja 27. toukokuuta välisenä aikana vuonna 1998 [85]. Sen perusteella komissio esitteli aiheeseen liittyviä aloitteita 23. Brysselin matkailumessuilla (24.- 26. marrask