[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 7.10.2005 KOM(2005) 483 lopullinen 2005/0222 (COD) . Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI kuluttajille myönnettävistä luottosopimuksista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta, direktiivin 87/102/EY kumoamisesta ja neuvoston direktiivin 93/13/EY muuttamisesta . (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) PERUSTELUT Menettely Komissio hyväksyi 28. lokakuuta 2004 muutetun ehdotuksen direktiiviksi kuluttajille myönnettävistä luotoista Euroopan parlamentin 20. huhtikuuta 2004 antaman lausunnon jälkeen. Muutetun ehdotuksen julkaisemisen jälkeen komissio jatkoi jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kuulemista. Kuulemisen tuloksena komissio tuli siihen johtopäätökseen, että tekstin koontaminen olisi hyödyllistä. Lisäksi keskusteluissa tuli esiin tarve tehdä huomattavia lisämuutoksia, jotta vältettäisiin kulutusluottoalan yritysten tahaton kuormittaminen ja varmistettaisiin kuitenkin kuluttajansuojan korkea taso. Näitä muutoksia ovat seuraavat: - Komission perustama kiinnitysluottojen asiantuntijaryhmä oli antanut loppuraporttinsa, joka vaikutti päätökseen jättää kaikki kiinnitysluotot ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle. - Velvollisuutta antaa kuluttajalle neuvontaa ennen sopimuksen tekoa on selkeytetty ja mukautettu luottotarjouksen olosuhteisiin. - Tiettyihin säännöksiin liittyvään joustavuuteen yhdistetään vastavuoroista tunnustamista koskeva lauseke, jolla pyritään varmistamaan, että erot, jotka johtuvat säännösten siirtämisestä kansalliseen lainsäädäntöön, eivät aiheuta estettä sisämarkkinoiden toiminnalle. TAVOITTEET Komissiolla on kolme päätavoitetta kulutusluottojen alalla: - vakiinnutetaan olosuhteet todellisille sisämarkkinoille - varmistetaan kuluttajansuojan korkea taso ja - lisätään EY:n sääntelyn selkeyttä antamalla kulutusluottoja koskevat nykyiset kolme direktiiviä (87/102/EE, 90/88/EY ja 98/8/EY) korvaava uusi säädös. Kyseiset tavoitteet ovat Lissabonin strategian mukaisia, koska sisämarkkinoiden kehittyminen luottoalalla parantaa EU:n luotonantajien kilpailukykyä lisäämällä kilpailua ja edistämällä tuoteinnovointia. Kuluttajansuojaa koskevien säännösten yhdenmukaistaminen vähittäisrahoituspalvelujen eli kuluttajille tarjottavien rahoituspalvelujen alalla sekä kohdennettu vastavuoroinen tunnustaminen ovat keskeinen osa komission strategiaa, jonka tavoitteena on vähittäisrahoituspalvelumarkkinoiden kehittäminen. Se on luonnollinen jatko yhtenäisvaluutan käyttöönotolle, joka poistaa muuntokursseihin liittyvän riskin euroalueeseen kuuluvien maiden välillä ja helpottaa hintavertailua. Rahan siirtokustannukset euroalueen maiden välillä ovat pienentyneet huomattavasti asetuksen (EY) N:o 2560/2001 voimaantulon jälkeen. Kehitystä täydennetään yhtenäistämällä edelleen EU:n maksujärjestelmiä siten, että säännöllisten maksujen suorittamisesta kaikkialla euroalueella tulee yhtä helppoa kuin maksujen suorittaminen valtioiden sisällä on nykyisin. Tästä kehityksestä on hyötyä etenkin rajatylittäville lainoille, jotka on maksettava takaisin määräajoin tehtävinä rajatylittävinä pankkisiirtoina. VAIHTOEHDOT Yhdenmukaistamisen vähimmäistasoon perustuva kulutusluottodirektiivi 87/102/EY johti siihen, että jäsenvaltiot ottivat käyttöön erilaisia direktiivin säännöksiä pitemmälle meneviä säännöksiä. Koska kyseiset säännökset ovat pääosin pakottavia, kansallisten lainsäädäntöjen erot muodostavat esteitä sisämarkkinoille ja saivat yritykset luopumaan yleiseurooppalaisten tuotteiden tarjoamisesta. Näin ollen lainsäädäntöaloite oli ainoa käytettävissä oleva vaihtoehto, jolla tavoitteet voidaan saavuttaa. DIREKTIIVIN VAIKUTUKSET Vaikutukset kilpailukykyyn - Luottomarkkinoilla on kehityspotentiaalia: ainoastaan pieni osa niistä toimii nykyisin rajojen yli. Kooltaan huomattavat kokonaisluottomarkkinat jakautuvat hyvin erilaisiin markkinoihin, joissa kulutusluottojen määrät vaihtelevat huomattavasti. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan markkinat ovat noin 230 miljardia euroa, kun taas Italian vastaavat markkinat ovat vain 40 miljardia euroa, vaikka maat ovat samankokoisia. Luottojen keskimääräinen käyttö vaihtelee huomattavasti myös kotitalouksittain[1]. Joissakin maissa kulutusluotot muodostavat suuren osan kotitalouksien käytettävissä olevista tuloista, toisissa maissa ne muodostavat suhteellisen pienen osan niistä.[2] Joidenkin markkinoiden lisälaajentumispotentiaali on vähäinen, kun taas toisten laajentumispotentiaali on edelleen huomattava. - Mahdollisuus tarjota luottosopimuksia kaikkialla EU:ssa johtaa todennäköisesti pankkien tehokkuuden lisääntymiseen ja mittakaavaetuihin ja kuluttajille tarjottavan tuotevalikoiman laajenemiseen. Luotonantajat voivat suunnitella yleiseurooppalaisia kulutusluottotuotteita, joissa ei välttämättä tarvitse ottaa huomioon 25 eri maan kansallisia sääntöjä. - Uusia liiketoimintamahdollisuuksia syntyy sisämarkkinoiden tarjoaman potentiaalin hyödyntämiseksi. Tekniikan (etenkin Internetin) avulla kuluttajat ja luotonantajat voivat tehdä etäsopimuksia, luottojen kysyntä voi lisääntyä Internetin kautta tapahtuvan vähittäismyynnin lisääntymisen vuoksi ja Internetin käytön yleistyminen edistää etäpankkitoimintaa. Vaikutukset kilpailuun - Luottomarkkinoille pääsyn helpottaminen voi lisätä kilpailua tietyillä markkinoilla, joilla on tällä hetkellä vain muutama hallitseva toimija ja luottopalvelujen saatavuus on kuluttajien kannalta heikentynyttä. Lisääntyneen kilpailun pitäisi edistää luottolaitosten tehokkuutta globaalistuvassa taloudessa. Vaikutukset kuluttajiin - Kilpailun lisääntyminen ja kansallisten markkinoiden avautuminen ulkomaisille luotonantajille johtaa kuluttajille tarjottavien korkojen laskuun. Kulutusluottojen hinnat vaihtelevat huomattavasti luotonantajittain ja jäsenvaltioittain, ja kuluttajilla tulisi olla mahdollisuus käyttää edukseen tarjouksia kaikkialla EU:n alueella. - Kilpailuesteiden poistamisen myötä tarjousten valikoima laajenee ja tuotteet kehittyvät. Innovoinnin taso on jo varsin korkea joissakin jäsenvaltioissa. Tietyssä jäsenvaltiossa tarjolla olevia luottotuotteita ei kuitenkaan monissa tapauksissa voida myydä muualla EU:ssa. Kuluttajien etuna on, että kaikki EU:ssa käytettävissä olevat luottotuotteet ovat heidän saatavillaan ja että heille taataan suuri määrä tietoa ja korkea suojan taso. - Yhdenmukaistamalla kulutusluottosopimusten tietyt olennaiset ominaisuudet parannetaan kuluttajien luottamusta ja rohkaistaan kuluttajia ostamaan luottoja valtioiden rajojen yli EU:n sisällä. Rajatylittävien kulutusluottosopimusten vähäinen määrä tällä hetkellä johtuu myös siitä, että kuluttajat ovat epävarmoja kuluttajansuojan tasosta toisessa jäsenvaltiossa. TÄRKEIMMÄT MUUTOKSET 28. LOKAKUUTA 2004 HYVÄKSYTTYYN MUUTETTUUN EHDOTUKSEEN Tarkoitus Ehdotuksen 1 artiklassa täsmennetään, että direktiivin soveltamisalaan kuuluvat vain tietyt seikat kulutusluottoalalla . Tämä vastaa näkemyksiä, joita eri sidosryhmät ilmaisivat kuulemismenettelyn aikana. Määritelmät Tilinylitykset Tilinylitysten käsite kaipasi selvennystä. Oikeusvarmuuden aikaan saamiseksi nyt esitettävässä muutetussa ehdotuksessa annetaan määritelmä, joka vastaa tavanomaista käytäntöä jäsenvaltioissa. Kokonaisluottokustannukset Kokonaisluottokustannusten määritelmä laaditaan uudelleen Euroopan parlamentin ja toimialan antamien kommenttien perusteella. Tarkoituksena on, että siihen sisällytetään ainoastaan kustannukset palveluista, joista on sovittu luotonantajan kanssa tai tämän välityksellä. Kyseistä määritelmää käytetään perustana laskettaessa todellista vuosikorkoa. Kuten sidosryhmät ja Euroopan parlamentti vaativat, käsite ”kokonaiskorko luotonantajalla” poistetaan, koska se olisi voinut aiheuttaa hämmennystä kuluttajien keskuudessa. Soveltamisala Kiinnitysluottosopimukset Ensimmäisen muutetun ehdotuksen soveltamisalaan kuuluivat equity release -tekniikat, mutta siihen eivät kuuluneet kiinteistön hankintaa varten tehdyt luottosopimukset. Luotonantajan on kuitenkin hyvin vaikea ja jopa mahdotonta määritellä luoton tarkoitus, koska hän ei kykene valvomaan lainaksi antamansa rahan käyttöä. Lisäksi kiinnitysluottosopimukset ovat yleensä erittäin tarkoin määrättyjä instrumentteja, joita on niiden erityisominaisuuksien vuoksi käsiteltävä erillisinä lainan tarkoituksesta riippumatta. Tämän vuoksi komissio on jättänyt equity release -tekniikat ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Tämä vastaa Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta, jota toimiala kannatti voimakkaasti. Vakuussopimukset ja takaajat Ehdotuksen soveltamisalaan eivät enää kuulu vakuussopimukset, koska keskeiset vakuuksia koskevat kysymykset liittyivät kiinnitysluottoihin. Myöskään takaajat eivät kuulu soveltamisalaan. Direktiivi kattaa ainoastaan luottosopimukset. On soveltuvampaa jättää käsittelemättä tietyt sopimusoikeuden näkökohdat, joita säännellään laajemmin jäsenvaltioissa. Molemmat soveltamisalan ulkopuolelle jättämistä koskevat päätökset ovat johdonmukaisia Euroopan parlamentin esittämien tarkistusten kanssa ja vastaavat pankkialan esittämiin huolenaiheisiin. Tilinylitykset Sekä Euroopan parlamentti että Euroopan pankkitoimiala ovat todenneet, että tilinylitysten etuna on niiden yksinkertaisuus ja matala kustannustaso, eikä niihin sen vuoksi tarvitse soveltaa kaikkia luottosopimuksiin sovellettavia vaatimuksia. Tilinylityksiin sovelletaankin ainoastaan kevyttä järjestelmää. Riittävä tiedon määrä on kuitenkin tarpeen. Siksi tilinylityksiin sovelletaan osaa sopimukseen sisällytettäviä tietoja koskevista vaatimuksista. Yli 50 000 euron sopimukset Sidosryhmien kanssa käytyjen keskustelujen tuloksena yli 50 000 euron suuruiset sopimukset jätetään soveltamisalan ulkopuolelle, koska niitä ei yleensä tehdä kulutustarkoitukseen vaan kiinteistön hankintaa varten. Tämän vuoksi ne eivät edellytä samantyyppistä lainsäädäntöä kuin tyypilliset kulutusluotot. Ehdotukseen on sisällytetty sovellettavia kynnysarvoja koskeva tarkistuslauseke, jotta direktiivin kattamien luottojen kynnysarvoja olisi mahdollista mukauttaa EU:n talouden ja markkinoiden kehitykseen. Ennen sopimuksen tekoa annettavat tiedot Koska mainontaa jo käsitellään sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevassa direktiivissä (2005/29/EY), komissio ehdottaa ainoastaan luetteloa luoton rahoitustietoja koskevista pakollisista tiedoista, jotka on mainittava ilmoituksissa. Tietyn luottopalvelun yleiseen mainontaan ei puututa, ja näin vältetään tarpeettoman taakan sälyttäminen yrityksille. Ennen sopimuksen tekoa annettavien tietojen avulla kuluttajat voivat vertailla tarjouksia. Kuulemismenettelyyn osallistuneet sidosryhmät olivat kuitenkin huolissaan siitä, että liian suuri määrä tietoa voi aiheuttaa hämmennystä. Eräät ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevat vaatimukset on tämän vuoksi poistettu tästä muutetusta ehdotuksesta. Pankkialalta tulleiden pyyntöjen vuoksi tässä muutetussa ehdotuksessa pyritään varmistamaan johdonmukaisuus yhteisön voimassa olevassa lainsäädännössä vahvistettujen tiedonantovaatimusten kanssa. Luotonantajan on arvioitava kuluttajan luottokelpoisuus tämän antamien tietojen perusteella ja tapauksen mukaan tietokannoista haettujen tietojen perusteella. Kuultuaan laajasti pankkialaa komissio on sitä mieltä, ettei tämä aiheuta lisäkustannuksia pankeille, sillä se vastaa hyvää pankkitapaa. Neuvontavelvollisuuden käsitettä muutettiin. Pankkialalta tulleista vaatimuksista huolimatta komissio säilyttää ehdotuksessa periaatteen, jonka mukaan luotonantajan olisi ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevien vaatimusten täyttämisen lisäksi annettava lisäselvityksiä, joiden avulla kuluttaja voi tehdä laajoihin tietoihin perustuvan ratkaisun. Vastauksena pankkialan ja joidenkin jäsenvaltioiden vaatimuksiin ehdotuksessa on kuitenkin selvennetty, että kuluttaja on aina vastuussa luottosopimuksen tekemistä koskevasta lopullisesta päätöksestä. Tämän vuoksi neuvonta määritellään velvollisuudeksi antaa kuluttajalle keinot arvioida lainan etuja ja haittoja. Lisäksi jäsenvaltioille on annettu enemmän joustovaraa, jotta ne voivat mukauttaa täytäntöönpanolainsäädännön markkinoidensa tilanteeseen. Sopimukseen sisällytettävät tiedot Sopimukseen sisällytettäviä tietoja koskevissa säännöksissä vaaditaan lähinnä tietoja, jotka on jo annettu ennen sopimuksen tekoa sekä tietoja siitä, kuinka kuluttaja voi käyttää peruuttamisoikeuttaan ja oikeuttaan luoton ennenaikaiseen takaisinmaksuun. Tämä on tavanomaisen hyvän ammattikäytännön mukaista eikä aiheuta huomattavia lisäkustannuksia luotonantajille. Jos korko on vaihtuva, kuluttajalle olisi tiedotettava luoton koron huomattavista muutoksista. Käytännössä on kuitenkin mahdotonta tiedottaa kuluttajalle jokaisesta muutoksesta, koska joissakin tapauksissa korko voi muuttua hiukan päivittäin. Muutetussa ehdotuksessa esitetään tämän vuoksi säädettäväksi, että kuluttajille olisi tiedotettava koron muutoksista määräajoin ja välittömästi ainakin silloin, kun kyse on huomattavasta muutoksesta. Pääsy tietokantaan Kansallisten tietokantojen perustamisvelvoite on poistettu, koska velvoite menisi direktiivin tarkoitusta pitemmälle. Tietosuojaa koskevia asioita käsitellään jo tietosuojadirektiivissä 95/46/EY. Tämän vuoksi komissio ehdottaa säädettäväksi ainoastaan vastavuoroisen ja syrjimättömän pääsyn takaamisesta nykyisiin yksityisiin ja julkisiin tietokantoihin. Toisin kun aiempi säännös, tämä ei aiheuta toimialalle lisäkustannuksia vaan se päinvastoin osaltaan madaltaa rajatylittävien kulutusluottojen esteitä. Peruuttamisoikeus Tässä ehdotuksessa ehdotetaan säädettäväksi kuluttajien mahdollisuudesta peruuttaa luottosopimus 14 päivän kuluessa. Tämä ajanjakso antaa kuluttajille mahdollisuuden tehdä vertailuja sopimuksen teon jälkeen ja mahdollisesti löytää paremman tarjouksen. Säännöksen tavoitteena on kilpailun lisääminen. Se vastaa nykyistä käytäntöä useimmissa jäsenvaltioissa, vaikkakin ajanjakson pituus voi vaihdella. Peruuttamisajan pituus vastaa rahoituspalvelujen etämyynnistä annettua direktiiviä (2002/65/EY). Tämän vuoksi säännös ei aiheuta lisäkustannuksia luotonantajille ainakaan etämyynnin kohteena olevien kulutusluottosopimusten osalta. Toisiinsa liittyvät toimet Ehdotuksessa esitetään säädettäväksi toisiinsa liittyvien toimien yhteydessä siitä, että jos kuluttajalla on oikeus peruuttaa ostosopimus, hänellä on myös oikeus peruuttaa siihen liittyvä luottosopimus. Säännöksellä pyritään välttämään tapaukset, joissa kuluttajien pitäisi nostaa luotto, vaikka sen tarkoitusta ei enää olisi olemassa. Luoton peruuttamisoikeus ei kuitenkaan anna ostosopimuksen peruuttamisoikeutta. Ennenaikainen takaisinmaksu Tässä ehdotuksessa annetaan kuluttajalle oikeus maksaa luotto takaisin alun perin sovittua ajankohtaa aikaisemmin. Ennenaikaisesta takaisinmaksusta aiheutuu kuitenkin kustannuksia luotonantajille. Sidosryhmien ja jäsenvaltioiden kuulemisen perusteella ehdotetaankin säädettäväksi, että luotonantajat voivat vaatia kohtuullisen ja objektiivisen korvauksen kustannustensa korvaamiseksi. Koska korvaus olisi laskettava objektiivisesti, tämän säännöksen odotetaan aiheuttavan ainoastaan vähäisiä kustannuksia luotonantajille. Kohtuuttomat sopimusehdot Ehdotuksessa on kaksi esimerkkiä luottosopimuksille ominaisista kohtuuttomista sopimusehdoista, ja sillä muutetaan kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin 93/13/ETY liitettä. Vaikutukset toimialaan ovat erittäin pienet tai jopa olemattomat, koska annetut esimerkit ovat selvästi tavanomaisen hyvän ammattikäytännön vastaisia. Yhdenmukaistaminen Sekä yhdenmukaistaminen että vastavuoroinen tunnustaminen ovat yleisesti myötävaikuttaneet EU:n markkinoiden yhdentymiseen ja auttaneet samalla varmistamaan kuluttajien etujen huomioon ottamisen. Tietyllä alalla sovellettavan toimintalinjojen yhdistelmän valinta perustuu kyseisen alan erityispiirteisiin, ja siitä olisi sovittava tapauskohtaisesti. Oikean yhdistelmän löytäminen edellyttää suhteellisuusperiaatteen soveltamista. Näin voidaan hahmotella ratkaisu, jossa asianmukaiseen yhdenmukaistamisen tasoon yhdistetään vastavuoroinen tunnustaminen. Tämän perusteella komissio ehdottaa, että direktiivissä sovelletaan edelleen täydellisen yhdenmukaistamisen lähestymistapaa, mutta jäsenvaltioille annetaan joustovaraa tietyillä aloilla. Täydellinen yhdenmukaistaminen on paras tapa vakiinnuttaa kulutusluottojen alalla todelliset yhtenäismarkkinat, joilla yritykset voivat tarjota kulutusluottoja rajojen yli, samalla kun taataan asianmukainen kuluttajansuojan korkea taso, joka on sama kaikkialla EU:ssa riippumatta siitä, missä luottosopimus tehdään. Ehdotuksessa täsmennetään, että ainoastaan siinä nimenomaan käsitellyt asiat yhdenmukaistetaan täydellisesti, kun taas muut asiat – esimerkiksi yhteisvastuu – jätetään kansallisten lainsäädäntöjärjestelmien hoidettavaksi. Joissakin tapauksessa ehdotuksessa annetaan joustovaraa kansalliselle soveltamiselle, mikä johtuu lähinnä jäsenvaltioiden markkinoiden ja lainsäädäntöjen nykyisestä heterogeenisyydestä. Tämä koskee esimerkiksi luoton ennenaikaista takaisinmaksua ja luottorajan ylittämistä. On kuitenkin myös syytä varmistaa, että kansalliseen täytäntöönpanoon direktiivin rajoissa sovellettava joustovara ei aiheuta lisäesteitä kulutusluottojen sisämarkkinoille. Tämän vuoksi komissio täydentää täydelliseen yhdenmukaistamiseen perustuvaa lähestymistapaansa tiettyihin kysymyksiin sovellettavalla vastavuoroisella tunnustamisella. Näin kevennetään niille yrityksille aiheutuvaa taakkaa, jotka haluavat tarjota kulutusluottoja valtioiden rajojen yli. Ehdotetun vastavuoroista tunnustamista koskevan säännöksen mukaan luotonantajan, joka harjoittaa toimintaa jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin sijoittautumisvaltiossaan, on noudatettava ainoastaan alkuperäjäsenvaltionsa vaatimuksia (tai vastaavia vaatimuksia), ei sen jäsenvaltion vaatimuksia, jossa toimintaa harjoitetaan. Sopimusoikeuden alalla tämä voisi johtaa toiseen tulokseen, kuin mihin Rooman sopimuksen 5 artiklassa pyritään. Sopimuksen 5 artiklan mukaisessa tilanteessa, joka voisi johtaa sen maan lainsäädännön soveltamiseen, jossa kuluttajan tavanomainen asuinpaikka on, kyseisessä lainsäädännössä voidaan vahvistaa vaatimuksia, jotka rajoittavat luotonantajan toimintaa luotonantajan kotimaassa sovellettaviin vastaaviin vaatimuksiin verrattuna, ollen esimerkiksi tiukempia (tai erilaisia) kuin luotonantajan kotimaan vaatimukset. Jos tällaisessa tapauksessa on kyse vastavuoroista tunnustamista koskevassa lausekkeessa mainituista aloista, isäntänä toimivan jäsenvaltion on varmistettava, ettei kyseisiä vaatimuksia sovelleta sopimukseen. Tällöin olisi edelleen sovellettava joko osapuolten valitsemaa lainsäädäntöä tai – jos valintaa ei tehdä – luotonantajan kotimaan lainsäädännön vaatimuksia. Vastavuoroista tunnustamista koskevan lausekkeen piiriin kuuluvat alat luetellaan tässä ehdotuksessa. Ennenaikaista takaisinmaksua koskevaan 15 artiklaan ja luoton ylityksiä koskevaan 17 artiklaan on sisällytetty siirtymävaihe, jotta jäsenvaltiot saavat sopeutumisaikaa. Esimerkit Aiemman ehdotuksen liitteessä II olleet todellisen vuosikoron laskentaesimerkit on poistettu, koska komission yleisenä tavoitteena on sääntelyn parantaminen ja koska lainsäädäntömenettelyä ei haluta kuormittaa liikaa. Jos esimerkeistä katsotaan kuitenkin voivan olla apua todellisen vuosikoron laskennassa, ne voidaan julkaista erikseen direktiivin hyväksymisen jälkeen. 2005/0222 (COD) Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI kuluttajille myönnettävistä luotto sopimuksista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta, direktiivin 87/102/EY kumoamisesta ja neuvoston direktiivin 93/13/EY muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[3], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[4], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[5] sekä katsovat seuraavaa: 1. Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22 päivänä joulukuuta 1986 annetussa neuvoston direktiivissä 87/102/ETY[6] vahvistetaan kulutusluottosopimuksia koskevat yhteisön tason säännöt. 2. (1) Komissio esitti vuonna 1995 kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 87/102/ETY täytäntöönpanosta kertomuksen[7], jonka johdosta kuultiin ja kuuli asiaan liittyviä tahoja erittäin laajasti. Vuonna 1997 komissio se esitti tiivistelmän vuoden 1995 kertomukseen saaduista vastineista[8]. Vuonna 1996 laadittiin toinen kertomus[9] kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 87/102/ETY täytäntöönpanosta, sellaisena kuin se on muutettuna muuttamisesta 22 päivänä helmikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin direktiivillä 90/88/ETY täytäntöönpanosta. 3. (2) Kertomusten ja kuulemisten perusteella kävi ilmi, että eri jäsenvaltioiden lainsäädännöissä on edelleen suuria eroja yleensä luonnollisille henkilöille myönnettävien luottojen ja varsinkin kulutusluottojen alalla. Analysoitaessa direktiivin 87/102/ETY kansallisia täytäntöönpanosäädöksiä on käynyt ilmi, että jäsenvaltiot ovat pitäneet kyseisen direktiivin antamaa suojatasoa riittämättömänä. Ne ovat ottaneet täytäntöönpanolainsäädännössään huomioon muita luottotyyppejä tai uusia luottosopimuksia, joista ei ole säädetty direktiivissä. Tämän vuoksi olisi varauduttava ennalta kansallisten lainsäädäntöjen uudistuksiin, joita useat jäsenvaltiot aikovat toteuttaa, ja säätää yhdenmukaistetuista yhteisön lainsäädäntöpuitteista. soveltavat erilaisten kansallisten, luonteeltaan oikeudellisten tai taloudellisten seikkojen perusteella direktiivin 87/102/ETY ohella useita muita kuluttajansuojamekanismeja. 4. (3) Kansallisista eroista johtuva tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne aiheuttaa kilpailun vääristymistä yhteisössä toimivien luotonantajien välillä ja synnyttää esteitä sisämarkkinoiden toiminnalle silloin, kun jäsenvaltiot ovat hyväksyneet erilaisia pakottavia, direktiivissä 87/102/ETY säädettyjä säännöksiä tiukempia säännöksiä. Se rajoittaa kuluttajien mahdollisuutta hyödyntää suoraan hiljalleen yleistyvää kuluttajille myönnettävien rajatylittävien luottojen tarjontaa saada luotto muissa jäsenvaltioissa . Vääristymät ja rajoitukset puolestaan vaikuttavat haettujen rajatylittävien luottojen määrään ja luonteeseen, millä taas Vääristymillä ja rajoituksilla voi puolestaan olla vaikutuksia tavaroiden ja palveluiden kysyntään. Erot lainsäädännössä ja käytännöissä johtavat myös siihen, että kuluttaja ei saa samaa suojaa kaikissa jäsenvaltioissa. 5. (4) Viime vuosina kuluttajille tarjottavissa ja heidän käyttämissään luottotyypeissä on tapahtunut suuria muutoksia. On syntynyt uusia luottovälineitä, joiden käyttö kehittyy edelleen. Olisi siis mukautettava, muutettava ja täydennettävä nykyisiä säännöksiä ja laajennettava tapauksen mukaan niiden soveltamisalaa. 6. Perustamissopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, palvelujen ja henkilöiden vapaa liikkuvuus taataan. Avoimempien ja tehokkaampien luottomarkkinoiden kehittyminen alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, on erittäin tärkeää, kun pyritään edistämään rajat ylittävien toimintojen kehittämistä. 7. Kulutusluottojen toimivien sisämarkkinoiden syntymisen helpottamiseksi olisi säädettävä yhdenmukaistetuista yhteisön puitteista useilla keskeisillä aloilla . Koska kuluttajille myönnettävien luottojen markkinat kehittyvät jatkuvasti ja Euroopan kansalaisten liikkuvuus lisääntyy, kulutusluottoja koskevan nykyaikaisen lainsäädännön vakiinnuttamista voidaan edistää ennakoivalla yhteisön lainsäädännöllä, jota voidaan mukauttaa tuleviin luottomuotoihin ja joka antaa jäsenvaltioille asianmukaisen joustovaran täytäntöönpanon suhteen. 8. (5) Olisi edistettävä avoimempien ja tehokkaampien sisämarkkinoiden luomista luottojen alalla. On tärkeää, että nämä markkinat tarjoavat kuluttajansuojan riittävän tason, jonka avulla kuluttajien luottamuksen varmistamiseksi. Näin luottotarjousten vapaa liikkuvuus voidaan toteuttaa parhaalla mahdollisella tavalla sekä luoton tarjoajien että kysyjien kannalta , ottaen asianmukaisesti huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden erityistilanteet. 9. Tämä tavoite tarkoittaa käytännössä pyrkimistä mahdollisimman suureen yhdenmukaistamiseen Tarvitaan täydellistä yhdenmukaistamista, jotta yhteisön kaikille kuluttajille voidaan taata heidän etujensa korkeatasoinen ja yhtäläinen suoja ja samanlainen tietotaso ja luoda aidot sisämarkkinat . Jäsenvaltioille ei tämän vuoksi tulisi antaa mahdollisuutta pitää voimassa tai ottaa käyttöön kansallisia säännöksiä tässä direktiivissä vahvistettujen säännösten lisäksi. Tällaista rajoitusta tulisi kuitenkin soveltaa ainoastaan silloin, kun kyse on tässä direktiivissä yhdenmukaistetuista säännöksistä. Tässä direktiivissä yhdenmukaistettuja säännöksiä lukuun ottamatta jäsenvaltiot voisivat vapaasti pitää voimassa tai ottaa käyttöön kansallista lainsäädäntöä. Näin ollen jäsenvaltiot voivat esimerkiksi säilyttää tai ottaa käyttöön myyjän tai palvelujen toimittajan ja luotonantajan yhteisvastuuta koskevia kansallisia säännöksiä. Toisena esimerkkinä tästä jäsenvaltioiden mahdollisuudesta voitaisiin mainita kansalliset säännökset, joilla otetaan käyttöön tai säilytetään oikeus peruuttaa tavaran tai palvelun ostosopimus, jos kuluttaja käyttää oikeuttaan peruuttaa luottosopimus. Jos kyse on sellaisista erityisistä luottosopimuksista, esimerkiksi tilinylityksistä tai tietyistä muista luottosopimuksista, joihin sovelletaan ainoastaan joitakin tämän direktiivin säännöksistä, jäsenvaltioilla tulisi edelleen olla mahdollisuus säätää kansallisessa lainsäädännössään sellaisista luottosopimustyypeistä, jotka koskevat muita kuin tällä direktiivillä yhdenmukaistettuja seikkoja. 10. Kansalliset täytäntöönpanosäännöt voivat erota myös joillakin tällä direktiivillä yhdenmukaistetuilla aloilla ja hankaloittaa luotonantajien pyrkimyksiä tarjota palvelujaan rajojen yli. Kun otetaan huomioon tällä direktiivillä varmistettu yhdenmukaistamisen ja kuluttajansuojan taso ja moitteettomasti toimivien sisämarkkinoiden tavoite, tällaisissa tapauksissa olisi vältettävä luotonantajille aiheutuvaa lisätaakkaa ja etenkin tarvetta noudattaa sääntöjä, jotka menevät luotonantajien sijoittautumisjäsenvaltion sääntöjä pitemmälle. Tämän vuoksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta olisi sovellettava tietyissä, tässä direktiivissä luetelluissa tapauksissa. Kyseisissä tapauksissa vastavuoroisen tunnustamisen periaate tarkoittaa, että kuluttajan tavanomaisen asuinjäsenvaltion lain säännöksiä ei sovelleta, jos niiden soveltaminen tietyssä tilanteessa rajoittaisi palveluiden vapaata liikkuvuutta. 11. Tässä direktiivissä säädetään siirtymäkaudesta tietyissä tapauksissa, joissa vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta sovelletaan. Tämän kauden aikana jäsenvaltioiden pitäisi saada riittävästi kokemusta täytäntöönpanolainsäädännön toimivuudesta ja taloudelliset toimijat voivat mukauttaa toimintaansa uuteen lainsäädäntökehykseen direktiivin täytäntöönpanon jälkeen mutta ennen vastavuoroisen tunnustamisen soveltamista. (6) Koska erilaisia luottotarjoustyyppejä ja luoton tarjoajia on yhä enemmän, luotonvälittäjänä on syytä pitää jokaista henkilöä, joka toimittaa luotonantajalle kuluttajan tunnistetietoja ja avustaa luottosopimuksen solmimisessa korvausta vastaan, korvauksen muodosta riippumatta. Asianajajia ja notaareja ei kuitenkaan periaatteessa tulisi pitää luotonvälittäjinä silloin, kun kuluttaja pyytää heiltä neuvoa luottosopimuksen soveltamisalan osalta tai kun he avustavat sopimuksen muotoilussa tai aitouden todistamisessa edellyttäen, että heidän tehtävänsä rajoittuu juridiseen neuvontaan, eivätkä he ohjaa asiakkaitaan tiettyjen luotonantajien asiakkaiksi. 12. Palveluiden jatkuvaa suorittamista tai samantyyppisten tavaroiden jatkuvaa toimittamista samoina määrinä koskevat sopimukset, joiden mukaan kuluttaja maksaa palveluiden suorittamisesta tai tavaroiden toimittamisesta sopimuksen voimassaoloaikana maksuerissä, voivat erota huomattavasti tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista luottosopimuksista sopimuspuolten etujen sekä maksutapahtumia koskevien ehtojen ja suoritusten osalta. Sen vuoksi olisi todettava selkeästi, ettei niitä pidetä luottosopimuksina tätä direktiiviä sovellettaessa. Esimerkki kyseisentyyppisestä sopimuksesta on vakuutussopimus, jossa vakuutusmaksut maksetaan kuukausierissä. 13. (7) On syytä jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle kiinteän omaisuuden hankkimiseen tai kunnostamiseen tarkoitettua luottoa koskevat luottosopimukset, joiden vakuutena on kiinteä omaisuus . Tämä luottotyyppi on hyvin erityisluonteinen , ja ja sitä käsitellään tiedoista, jotka asuntolainojen tarjoajan on annettava kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä, 1 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa komission suosituksessa . (8) Koska takaajien taloudellisiin etunäkökohtiin kohdistuu riskejä, takaajina toimivien luonnollisten henkilöiden aseman vuoksi on annettava erityissäännöksiä, joilla näille henkilöille taataan vastaava tieto- ja suojataso kuin kuluttajalle. (9) Harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 10 päivänä syyskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY[10] tarkoituksena on taata suoja, joka kattaa luvun, maksun tai koron mainitsemisen luottosopimusta koskevissa ilmoituksissa ja tarjouksissa. Siinä vaaditaan, että kyseisen luvun, maksun tai koron yhteydessä on ilmoitettava laskentatekijät, joiden avulla mainittu tieto voidaan arvioida ja suhteuttaa kaikkiin muihin luottosopimuksesta aiheutuviin kuluttajan velvoitteisiin. 14. Kuluttajia olisi etenkin tietojen ilmaisemista koskevien luotonantajan velvollisuuksien osalta suojeltava sopimattomilta tai harhaanjohtavilta menettelyiltä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11 päivänä toukokuuta 2005 annetun neuvoston ja Euroopan parlamentin direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi)[11] mukaisesti. Tässä direktiivissä olisi kuitenkin oltava erityisiä säännöksiä luottosopimuksia koskevasta mainonnasta samoin kuin tietyistä vakiotiedoista, jotka olisi annettava kuluttajille, jotta nämä voivat erityisesti vertailla eri tarjouksia. (10) Jotta kuluttajan todellinen suoja voidaan taata, on säädettävä luottojen alalla harjoitettavan ilman pyyntöä tapahtuvan kotimyynnin osalta tiukemmasta lähestymistavasta, kuin mistä on säädetty muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/577/ETY [12]. (11) Direktiivin säännöksiä on sovellettava rajoittamatta yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY[13] soveltamista. Tiettyjä tapauksia varten olisi kuitenkin säädettävä erityissäännöistä, jotka koskevat luottoriskin arvioimisessa tarvittavien henkilötietojen keräämistä ja käsittelyä. 15. (14) Jotta kuluttaja voi tehdä päätöksensä täysin tietoisena kaikista tosiseikoista, hänen on olisi saatava ennen luottosopimuksen tekemistä riittävät tiedot luottoehdoista ja luoton kustannuksista sekä omista velvollisuuksistaan. Jotta täydellinen paras mahdollinen avoimuus ja tarjousten vertailtavuus voidaan varmistaa, tietoihin olisi sisällyttävä erityisesti luoton todellinen vuosikorko havainnollisen esimerkin avulla esitettynä sekä kokonaiskorko luotonantajalla , joka määritellään samalla tavalla kaikkialla yhteisössä. Koska todellinen vuosikorko voidaan tuossa vaiheessa ilmoittaa ainoastaan esimerkin avulla, kyseisen esimerkin on oltava havainnollinen. Sen olisi tämän vuoksi vastattava esimerkiksi tarkasteltavana olevan luottosopimustyypin mukaisesti myönnettävän luoton kokonaiskestoa ja määrää tai tapauksen mukaan ostettavia tavaroita. Havainnollista esimerkkiä määriteltäessä olisi otettava huomioon myös tietyntyyppisten luottosopimusten esiintymistiheys tietyillä markkinoilla. 16. Kuluttajille olisi tiedotettava ennen luottosopimuksen tekoa kaikista lisäkustannuksista, jotka ovat pakollisia luoton saamiseksi. Vaikka tällaisten kustannusten määrää ei voida määritellä ennakkoon, kuluttajille olisi annettava riittävät tiedot niistä sekä mainonnassa että sopimuksen tekoa edeltävässä vaiheessa. 17. Jotta varmistettaisiin riittävä kuluttajansuojan taso aiheuttamatta kohtuutonta taakkaa luotonantajille tai tapauksen mukaan luotonvälittäjille, ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevia tämän direktiivin vaatimuksia olisi erityisten luottosopimusten osalta rajoitettava ottaen huomioon kyseisentyyppisten sopimusten erityisluonne. 18. Kuluttajan on saatava kattavat tiedot ennen luottosopimuksen tekemistä riippumatta siitä, onko luoton markkinoinnissa mukana luotonvälittäjää. Ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevia vaatimuksia olisi sen vuoksi sovellettava myös silloin, kun luotonvälittäjä on mukana. Jos kuitenkin tavaroiden toimittajat ja palveluiden suorittajat toimivat luotonvälittäjinä sivutoimisesti, heitä ei tulisi lisäkuormittaa tässä direktiivissä säädetyillä, ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevilla vaatimuksilla. Sen vuoksi ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevia vaatimuksia ei pitäisi soveltaa tällaisiin luotonvälittäjiin. Tavaroiden toimittajia ja palveluiden suorittajia voidaan pitää sivutoimisina luotonvälittäjinä esimerkiksi silloin, jos toiminta luotonvälittäjänä ei muodosta huomattavaa osaa liikevaihdosta. Kyseisissäkin tapauksissa varmistetaan, että kuluttaja saa kaikki ennen sopimuksen tekoa annettavat tiedot, koska luotonantajan on toimitettava ne. 19. Kuluttajien olisi myös noudatettava varovaisuutta ja täytettävä sopimusvelvoitteensa. (15) Koska luottovälineet ovat sekä teknisesti että oikeudellisesti monimutkaisia, on syytä säätää luotonvälittäjän ja luotonantajan yleisestä neuvontavelvollisuudesta, jotta kuluttaja voi tosiseikoista tietoisena tehdä valinnan tarjottujen luottotyyppien välillä. Luotonantajan on lisäksi vastuullisen luotonannon periaatteen mukaisesti todennettava, kykeneekö kuluttaja, tai tapauksen mukaan takaaja, noudattamaan uusia sitoumuksia. 20. Ennen sopimuksen tekoa annettavista tiedoista huolimatta kuluttaja voi tarvita lisäapua voidakseen päättää, mikä luottosopimus tarjottujen tuotteiden joukossa soveltuu parhaiten hänen tarpeisiinsa ja taloudelliseen tilanteeseensa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että luotonantajat ja tapauksen mukaan luotonvälittäjät antavat tällaista apua. Asianmukaisissa tapauksissa ennen sopimuksen tekoa annettavat tiedot sekä tarjottujen tuotteiden edut ja haitat olisi selitettävä kuluttajalle henkilökohtaisesti kyseisen luottosopimuksen mahdollisen monimutkaisuuden vuoksi. 21. (12) Kokemukset ja käytäntö osoittavat, että mahdollisia maksuhäiriöitä koskevista riittävistä ja luotettavista tiedoista on hyötyä sekä luotonantajan että kuluttajan luottoriskin pienentämisessä. Jäsenvaltioiden on tämän vuoksi taattava, että niiden alueella on käytettävissä julkinen tai yksityinen keskustietokanta tapauksen mukaan tietokantojen muodostaman verkon muodossa. Tietokantaan tai verkkoon olisi kirjattava jäsenvaltiossa kuluttajat ja takaajat, joilla on ollut maksuhäiriö. Tehokkuuden vuoksi luotonantajilla on oltava velvollisuus tarkistaa keskustietokannassa olevat tiedot ennen kuluttajan tai takaajan tekemän sitoumuksen hyväksymistä. Jotta ei aiheutettaisi kilpailun vääristymistä luotonantajien välillä, luotonantajille on olisi taattava pääsy jäsenvaltion kuluttajia koskeviin yksityisiin tai julkisiin keskustietokant oihin aan jäsenvaltiossa, johon kyseiset luotonantajat eivät ole sijoittautuneet, toisen jäsenvaltion henkilöille tai yrityksille samoin syrjimättömin ehdoin kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneisiin luotonantajiin verrattuna kuin kyseisen jäsenvaltion henkilöille tai yrityksille, joko suoraan tai alkuperäjäsenvaltion keskustietokannan kautta. 22. Jotta kuluttaja tietäisi luottosopimuksen mukaiset oikeutensa ja velvollisuutensa, sopimuksessa olisi mainittava selkeästi ja tiiviisti kaikki tarvittavat tiedot. (13) Tietojen luottamuksellisuuden ja henkilötietojen suojan takaamisen kannalta on tärkeää, että tietoja voidaan käyttää ainoastaan arvioitaessa riskiä siitä, että kuluttaja tai takaaja ei noudata sopimuksen ehtoja. Keskustietokannan kautta saatujen henkilötietojen kaikenlainen muu käsittely tai käyttö on kiellettävä. Kaikkien riskien välttämiseksi tiedot on tuhottava välittömästi luottosopimuksen solmimisen tai luottohakemuksen hylkäämisen jälkeen. (16) Luottosopimuksen ehdot voivat tietyissä tapauksissa olla kuluttajan kannalta epäedullisia. Parempi kuluttajansuoja on taattava säätämällä tietyistä kaikkiin direktiivin soveltamisalaan kuuluviin luottomuotoihin sovellettavista ehdoista. Luottosopimuksessa on vahvistettava ennen luottosopimuksen tekemistä annetut tiedot ja täydennettävä niitä tapauksen mukaan lyhennystaulukon avulla ja ilmoittamalla kustannukset, jotka aiheutuvat luottosopimuksen ehtojen noudattamatta jättämisestä. 23. Täydellisen avoimuuden varmistamiseksi kuluttajalle olisi annettava perittävää korkoa koskevat tiedot sekä ennen sopimuksen tekoa että sopimuksen tekohetkellä. Sopimuskauden aikana kuluttajalle olisi edelleen tiedotettava koron huomattavista muutoksista. 24. (18) Jotta peruuttamisoikeuteen liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä samanlaisilla aloilla voidaan lähentää, on tarpeen säätää peruuttamisoikeudesta ilman seuraamusta ja perusteluvelvollisuutta samoin ehdoin kuin rahoituspalveluiden etämyynnistä kuluttajalle ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23 päivänä syyskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/65/EY [14]. Ennen peruuttamisoikeuden käyttämistä kuluttaja voi ilmoittaa luotonantajalle aikeestaan peruuttaa luottosopimus, jotta kyseisestä sopimuksesta voidaan neuvotella uudelleen. 25. Toisiinsa liittyvissä sopimuksissa tavaran tai palvelun hankkiminen ja tätä tarkoitusta varten tehty luottosopimus ovat toisistaan riippuvaisia. Tämän vuoksi kuluttajalla olisi ostosopimuksen peruuttamisoikeutta käyttäessään oltava mahdollisuus peruuttaa myös luottosopimus. Lisäksi kuluttajilla olisi tietyin edellytyksin oltava mahdollisuus vaatia oikeuksiensa täyttämistä luotonantajalta ostosopimusta koskevien ongelmien yhteydessä. Vaikka tällaiset edellytykset eivät täyttyisikään, kuluttajilla olisi silti oltava myyjän tai palvelun toimittajan ja luotonantajan yhteisvastuuta koskevissa kansallisissa säännöksissä annetut oikeudet. 26. (21) Kuluttajan olisi saatava täyttää velvoitteensa ennen luottosopimuksessa mainittua määräpäivää. Jos luotto maksetaan takaisin ennenaikaisesti joko osittain tai kokonaan, luotonantajalla on olisi oltava oikeus vaatia ainoastaan kohtuullinen ja objektiivinen korvaus. Objektiivisen korvauksen olisi korvattava ennenaikaiseen takaisinmaksuun välittömästi liittyvät, luotonantajalle aiheutuvat kustannukset, ja siinä olisi otettava huomioon molempien sopimuspuolten etunäkökohdat. sikäli kuin takaisinmaksusta aiheutuu luotonantajalle vastaava taloudellinen tappio. 27. (23) Luottosopimuksen mukaisten luotonantajan oikeuksien siirto ei saa saisi heikentää kuluttajan tai takaajan asemaa. Samasta syystä luotonantajan, joka tarjoaa luottosopimusta, jossa pääoma maksetaan kerralla takaisin, on vastattava riskistä, jos kertamaksusta vastaava kolmas henkilö ei täytä velvollisuuksiaan. Kuluttajalle olisi myös tiedotettava asianmukaisesti luottosopimukseen perustuvien oikeuksien siirtämisestä kolmannelle osapuolelle. Jos siirto kuitenkin tehdään ainoastaan arvopaperistamistarkoituksessa ja alkuperäinen luotonantaja toimii luottosopimuksen uuden haltijan suostumuksella luotonantajana suhteessa kuluttajaan, siirrosta tiedottaminen ei ole kuluttajan kannalta merkittävää. Sen vuoksi EU-tason vaatimus kuluttajalle tiedottamisesta luottosopimuksen siirtämisestä tällaisissa tapauksissa olisi liiallinen, ja sen sijaan jäsenvaltioilla tulisi edelleen olla vapaus pitää voimassa tai ottaa käyttöön tällaisia vaatimuksia kansallisessa lainsäädännössään. 28. (19) Sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan edistämiseksi sekä kuluttajansuojan korkean tason takaamiseksi koko yhteisön alueella on syytä varmistaa todellista vuosikorkoa koskevien tietojen vertailukelpoisuus tarkentaa todellisen vuosikoron laskentamenetelmää kaikkialla yhteisössä . Direktiivissä 87/102/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/7/EY, säädetystä todellisen vuosikoron laskemisessa sovellettavasta yhtenäisestä matemaattisesta kaavasta huolimatta todelliset vuosikorot eivät ole täysin vertailukelpoisia kaikkialla yhteisössä. Yksittäiset jäsenvaltiot ottavat laskelmissaan huomioon erilaisia kustannustekijöitä. Tämän vuoksi direktiivissä olisi määriteltävä yksiselitteisesti luotosta kuluttajalle aiheutuvat kokonaiskustannukset. Vakuutuksesta aiheutuvat kustannukset olisi sisällytettävä todellisen vuosikoron laskentaan vain siinä tapauksessa, että vakuutus on pakollinen edellytys luoton saamiseksi tai sen saamiseksi ilmoitetulla korolla ja että se tehdään luotonantajan tai luotonvälittäjän kanssa tai heidän kauttaan. ja määritellä laskennassa huomioon otettavat kokonaisluottokustannusten tekijät. Todellinen vuosikorko on itse asiassa vertailuväline, jonka avulla kuluttaja voi -aikaan ja paikkaan suhteutettuna -mitata ja vertailla luottosopimuksen tekemisestä aiheutuvien sitoumusten vaikutusta talousarvioonsa. Kokonaisluottokustannuksiin on siis sisällyttävä kaikki kustannukset, jotka kuluttajan on maksettava luotosta luotonantajalle, luotonvälittäjälle tai jollekin muulle osapuolelle. Tämän vuoksi kustannuksiin on sisällytettävä luottosopimuksen teon yhteydessä otetusta vakuutuksesta aiheutuvat kustannukset, vaikka kuluttaja ottaa vakuutuksen vapaaehtoisesti. 29. (17) Koska luotto- ja vakuussopimuksissa käytetyt ehdot ovat erityisluonteisia, on syytä tarkentaa, mitä ehtoja pidetään olisi pidettävä kohtuuttomina, rajoittamatta kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY[15] soveltamista sopimukseen kokonaisuutena mukaisesti . Kyseinen direktiivi olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti. (20) Kuluttajalle on syytä ilmoittaa kokonaiskoron luotonantajalla muodossa tiedot luotonantajan vaatimista summista lukuun ottamatta kolmansille osapuolille maksettavia summia. Tämän koron avulla kuluttaja voi vertailla luotonantajakohtaisia kustannuksia luotonantajan tarjoamien tuotteiden osalta sekä markkinoilla tarjottavien eri tuotteiden kustannuksia. (22) Jos sopimuksen puitteissa hankittujen tavaroiden tai palveluiden toimittajaa voidaan pitää luotonvälittäjänä, kuluttajalla on oltava oikeuksia luotonantajaan nähden niiden tavanomaisten sopimusperusteisten oikeuksien lisäksi, jotka hänellä on tavaroiden tai palveluiden toimittajaan nähden. (24) Olisi vahvistettava yhteiset säännöt toimenpiteistä, joita sovelletaan silloin kun luottosopimusten ehtoja ei noudateta. Erityisesti joitakin selkeästi suhteettomia perintätoimia on pidettävä lainvastaisina. 30. (25) Markkinoiden avoimuuden ja vakauden varmistamiseksi ja pitemmälle menevää yhdenmukaistamista odotettaessa jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että aiheelliset toimenpiteet toteutetaan toisaalta luottoja tarjoavien tai luotonvälittäjinä toimivien henkilöiden rekisteröimiseksi luotonantajien ja luotonvälittäjien sääntelemiseksi tai valvomiseksi. ja toisaalta luotonantajien ja luotonvälittäjien toiminnan tarkastamiseksi tai valvomiseksi sekä sen mahdollistamiseksi, että kuluttajat voivat tehdä luottosopimuksia tai luottoehtoja koskevia valituksia. (26) Jotta kuluttajan ja takaajan etujen suoja voidaan taata kestävällä tavalla, luotto- tai vakuussopimukset eivät saisi kuluttajan tai takaajan vahingoksi poiketa tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettavista tai sitä vastaavista säännöksistä. 31. (27) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Tässä direktiivissä pyritään erityisesti varmistamaan, että henkilötietojen suojaa, omistusoikeutta, syrjintäkieltoa, perhe-elämän suojaa ja kuluttajansuojaa koskevia sääntöjä noudatetaan kokonaisvaltaisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8, 17, 21, 33 ja 38 artiklan mukaisesti. 32. (28) Direktiivin Koska toteutettavan toiminnan tavoitteena on yhteisten sääntöjen vahvistaminen kuluttajille myönnettäviä luottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tiettyjen näkökohtien osalta lähentämiseksi ja koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tavoitetta vaan se voidaan toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 33. (29) Jäsenvaltioiden on olisi säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava näiden seuraamusten täytäntöönpano. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 34. (30) Kun otetaan huomioon muutokset, joita direktiiviin 87/102/ETY on tarpeellista tehdä kulutusluottojen alan kehityksen vuoksi, ja pyrkimys yhteisön lainsäädännön selkeyttämiseen, kyseinen direktiivi olisi kumottava ja korvattava tällä direktiivillä 87/102/ETY, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 luku Tarkoitus, määritelmät ja soveltamisala 1 ARTIKLA TARKOITUS Tämän direktiivin tarkoituksena on kuluttajille myönnettäviä luottosopimuksia ja kuluttajien tekemiä vakuussopimuksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistaminen tiettyjen näkökohtien osalta . 3 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan luottosopimuksiin ja vakuussopimuksiin. 2. Direktiiviä ei sovelleta seuraaviin luottosopimuksiin ja niitä vastaaviin mahdollisiin vakuussopimuksiin: a) luottosopimukset, joiden tarkoituksena on luoton myöntäminen sellaisen kiinteän omaisuuden hankkimiseen tai kunnostamiseen, jonka omistaja kuluttaja on tai jonka hän pyrkii hankkimaan ja joiden vakuutena on joko kiinnitys tähän kiinteään omaisuuteen tai jäsenvaltiossa tähän tarkoitukseen yleisesti käytetty muu vastaava vakuus, b) luottosopimukset, joissa luoton kokonaismäärä on yli 50 000 euroa, c) vuokrasopimukset, paitsi jos niissä määrätään omistusoikeuden siirtymisestä lopulta vuokraajalle, joihin ei sisälly omistusoikeuden siirtyminen vuokraajalle ja hänen oikeudenomistajilleen, d) leasing-sopimukset, joihin ei sisälly leasing-kohteen lunastamisvelvoitetta, e) luottosopimukset, joiden nojalla kuluttajan on maksettava luotto takaisin maksuerissä tai yhdessä erässä enintään kolmen kuukauden pituisessa määräajassa ja joiden mukaan ei peritä korkoja tai muita maksuja, f) luottosopimukset, jotka täyttävät seuraavat ehdot: i) työnantaja myöntää työntekijöilleen sivutoimisesti korotta tai ne myönnetään sivutoimisesti eli luotonantajan pääasiallisen elinkeinon tai ammatin harjoittamisen ulkopuolella, ii) ne myönnetään markkinoilla vallitsevaa korkotasoa pienemmällä todellisella vuosikorolla iii) niitä ja joita ei yleensä tarjota yleisölle, g) sopimukset, jotka tehdään neuvoston direktiivin 93/22/ETY[16] 1 artiklan 2 kohdassa määritellyn tarkoitetun sijoituspalveluyrityksen kanssa ja joiden tarkoituksena on mahdollistaa, että sijoittaja voi suorittaa liiketoimen yhdellä tai useammalla kyseisen direktiivin liitteessä olevassa B osassa luetellulla rahoitusvälineellä, silloin kun luottoa myöntävä yritys on osallisena liiketoimessa, h) luottosopimukset, jotka ovat tulosta oikeusistuimessa tai muun lakisääteisen viranomaisen luona tehdystä sovintoratkaisusta, i) luottosopimukset, jotka koskevat olemassa olevan velan maksutonta lykkäystä, j) luottosopimukset, joita tehtäessä kuluttajan on vakuutena annettava luotonantajan haltuun jokin tavara ja joissa kuluttajan vastuu velasta rajoitetaan tarkasti kyseiseen pantattuun tavaraan, k) luottosopimukset, jotka koskevat lainoja, joita myönnetään rajatulle yleisölle tavanomaista markkinakorkoa alemmilla koroilla tai ilman korkoa, kun luotonantaja täyttää lakisääteistä velvollisuuttaan yleishyödyllisessä tarkoituksessa. 3. Luottosopimuksiin, joiden perusteella luotto myönnetään tilinylitysmahdollisuutena, sovelletaan ainoastaan 1–4 artiklaa, 6, 7 ja 8 artiklaa, 9 artiklan 1 kohtaa, 9 artiklan 2 kohdan a–d, h ja o alakohtaa, 9 artiklan 3 kohtaa, 10 ja 11 artiklaa, 17 artiklan 1 kohtaa sekä 18–29 artiklaa. Kyseisiin luottosopimuksiin sisällytettäviin tietoihin on kuuluttava luottosopimuksen tekohetkestä sovellettavat maksut sekä ehdot, joiden mukaan maksuja voidaan muuttaa. 4. Seuraaviin luottosopimuksiin sovelletaan ainoastaan 1–4, 6, 7 ja 8 artiklaa, 9 artiklan 1 kohtaa, 9 artiklan 2 kohdan a–g ja j alakohtaa, 9 artiklan 3 kohtaa sekä 10, 12 ja 17–29 artiklaa: a) luottosopimukset, joissa luoton kokonaismäärä on enintään 300 euroa, b) sellaisten voittoa tavoittelemattomien kuluttajayhdistysten tekemät luottosopimukset, jotka hoitavat jäsentensä säästöjä ja tarjoavat heille luotonsaantimahdollisuuksia ja i) joissa lopullinen vastuu on vapaaehtoisilla työntekijöillä, joiden myöntämien luottojen todellisen vuosikoron yläraja on rajoitettu kansallisin säännöksin, ja ii) joihin pääsevät jäseniksi ainoastaan tietyn alueen asukkaat tai tietyn työnantajan työntekijät ja eläkkeellä olevat työntekijät, c) luottosopimukset, joissa määrätään luotonantajan ja kuluttajan sopimista maksujen lykkäämistä tai takaisinmaksua koskevista järjestelyistä silloin, kun kuluttaja ei ole noudattanut alkuperäistä luottosopimusta, jos i) tällaisten järjestelyjen avulla vältetään todennäköisesti sopimuksen noudattamatta jättämistä koskeva tuomioistuinmenettely ja ii) ehdot eivät muutu kuluttajan kannalta epäedullisemmiksi alkuperäiseen luottosopimukseen verrattuna. Jos kuitenkin luottosopimus kuuluu 3 kohdan soveltamisalaan, sovelletaan ainoastaan kyseiden kohdan säännöksiä. 2 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä : a) ”kuluttajalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä, jonka tässä direktiivissä tarkoitetut toimet ei voida katsoa liittyvän eivät liity hänen elinkeinonsa tai ammattinsa harjoittamiseen, b) ”luotonantajalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka ammatti- tai elinkeinotoiminnassaan myöntää tai lupaa myöntää luottoja, c) ”luottosopimuksella” tarkoitetaan sopimusta, jonka mukaan luotonantaja myöntää tai lupaa myöntää kuluttajalle luottoa maksun lykkäyksen, lainan tai muun vastaavan taloudellisen järjestelyn muodossa lukuun ottamatta palvelun (yksityisen tai julkisen) jatkuvaa suorittamista tai samantyyppisten tavaroiden jatkuvaa toimittamista samoina määrinä koskevia sopimuksia, joiden mukaan kuluttaja lla on oikeus maksaa palvelut tai tavarat niiden toimittamisen ajan maksuerissä, ei pidetä tässä direktiivissä tarkoitettuna luottosopimuksena; d) ”tilinylitysmahdollisuudella” tarkoitetaan luottosopimusta, jossa luotonantaja antaa kuluttajalle mahdollisuuden käyttää käyttötililtään varoja ylittäen kyseisen tilin senhetkisen saldon ja jossa luoton määrä on maksettava takaisin kolmen kuukauden kuluessa tai pyynnöstä, e) ”luotonvälittäjällä” tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka luotonantajan puolesta ja rahallista tai minä tahansa muuna sovittuna taloudellisena etuutena annettavaa korvausta vastaan tavanomaisesti i) harjoittaa välitystoimintaa, johon sisältyy esittää tai tarjoaa luottosopimuksia, ii) toteuttaa luottosopimusten tekemiseen liittyviä muiden muita kuin i alakohdassa tarkoitettuja valmisteluja toteuttaminen , tai iii) sopimusten tekeminen tekee luottosopimuksia, korvaus voi olla rahallinen tai jokin muu sovittu taloudellinen etuus, e) 'vakuussopimuksella' lisäsopimusta, jonka takaaja ja takauksensaaja tekevät tai jossa luvataan taata luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille myönnetyn ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan luottosopimuksen kaikkien muotojen täytäntöönpano, f) ”takaajalla” kuluttajaa, joka tekee vakuussopimuksen, f) ”kuluttajalle aiheutuvilla kokonaisluottokustannuksilla” tarkoitetaan kaikkia kustannuksia, mukaan luettuna luoton korko, palkkiot ja kaikentyyppiset maksut , jotka kuluttajan on maksettava luottosopimuksen yhteydessä sen ehtojen mukaisesti ja jotka ovat luotonantajan tiedossa; luottosopimukseen liittyvien palveluiden kustannukset, etenkin vakuutusmaksut, sisällytetään kokonaisluottokustannuksiin, jos palvelusopimuksen tekeminen on pakollinen edellytys luoton saamiseksi tai sen saamiseksi ilmoitetulla korolla ja sopimus tehdään luotonantajan tai kolmannen osapuolen kanssa, jos luotonantaja tai tapauksen mukaan luotonvälittäjä on tehnyt sopimuksen tämän kolmannen osapuolen puolesta tai on esitellyt tarjouksen tai palvelun sellaisenaan kuluttajalle; näihin kustannuksiin eivät kuulu kustannukset, joita muut henkilöt kuin luotonantaja tai luotonvälittäjä, etenkin notaari tai veroviranomaiset , perivät kuluttajalta luottosopimuksen tekemisen yhteydessä, g) ”todellisella vuosikorolla” tarkoitetaan kuluttajalle aiheutuvia kokonaisluottokustannuksia ilmaistuna vuosikorkona luoton kokonaismäärälle, i) 'luotonantajan saamilla summilla' kaikkia luottosopimukseen liittyviä pakollisia kustannuksia, jotka kuluttaja maksaa luotonantajalle, j) 'kokonaiskorolla luotonantajalla' luotonantajan saamia summia ilmaistuna vuosikorkona luoton kokonaismäärälle, h) ”luoton korolla” tarkoitetaan korkoa, joka ilmoitetaan tietylle kaudelle laskettuna kiinteänä tai vaihtuvana prosenttina, jota sovelletaan luottosopimuksen mukaisiin luoton nostoihin nostetun luoton määrään tiettynä kautena, h) 'jäännösarvolla' rahoitetun tavaran ostohintaa sillä hetkellä, kun ostomahdollisuutta käytetään tai omistusoikeus siirretään, i) ”luoton nostolla” tarkoitetaan luoton määrää, joka annetaan kuluttajan käyttöön luottosopimuksen mukaisesti maksun lykkäyksen, lainan tai vastaavan taloudellisen järjestelyn muodossa , j) ”luoton kokonaismäärällä” tarkoitetaan luottorajaa tai kaikkien luoton nostojen sovittua yhteissummaa, josta todennäköisesti sovitaan, k) ”pysyvällä välineellä” tarkoitetaan välinettä, jonka avulla kuluttaja voi tallentaa hänelle henkilökohtaisesti osoitetut tiedot siten, että ne ovat myöhemmin helposti saatavissa tietyn, tietojen käyttötarkoituksen kannalta riittävän pitkän ajanjakson ajan, ja jonka avulla tallennetut tiedot ovat saatavilla muuttumattomina, p) 'takaisinmaksusta vastaavalla kolmannella henkilöllä' luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka ei ole luotonantaja tai kuluttaja ja joka sitoutuu luottosopimukseen liitettävällä sopimuksella kuluttajan ja tapauksen mukaan luotonantajan puolesta maksamaan takaisin luottosopimuksen mukaisen pääoman. l) ”toiseen sopimukseen liittyvällä luottosopimuksella” tarkoitetaan luottosopimusta, i) jossa kyseinen luotto käytetään yksinomaan toisen, tavaran toimittamista tai palvelun suorittamista koskevan sopimuksen rahoittamiseen, ja ii) kyseiset kaksi sopimusta muodostavat objektiivisesti katsottuna kaupallisen kokonaisuuden; kaupallisen kokonaisuuden voidaan olettaa olevan kyseessä, kun tavaroiden toimittaja tai palveluiden tarjoaja rahoittaa itse kuluttajalle myönnettävän luoton, tai – kolmannen osapuolen toimiessa rahoittajana – kun luotonantaja hyödyntää tavaroiden toimittajan tai palveluiden tarjoajan palveluita luottosopimuksen tekemisessä tai valmistelussa tai kun luottosopimuksessa mainitaan nimenomaisesti luotolla rahoitettavat tietyt tavarat tai palvelut. II LUKU ENNEN LUOTTO SOPIMUKSEN TEKEMISTÄ ANNETTAVAT TIEDOT JA SOVELLETTAVAT KÄYTÄNNÖT 4 artikla Mainonta Jokainen ilmoitus ja jokainen elinkeinonharjoittajan toimitiloissa esillä oleva tarjous, jossa on luottosopimukseen liittyviä tietoja varsinkin luoton korkoon, kokonaiskorkoon luotonantajalla ja todelliseen vuosikorkoon liittyvästi, on esitettävä selkeällä ja ymmärrettävällä tavalla ottaen huomioon erityisesti hyvää liiketapaa koskevat periaatteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 84/450/ETY soveltamista. Tietojen kaupallinen tarkoitus on ilmoitettava selkeästi. 4 artikla Mainonnassa ilmoitettavat vakiotiedot 1. Kaikessa luottosopimuksia koskevassa mainonnassa, jossa ilmoitetaan korkoprosentti tai kuluttajalle aiheutuvia kustannuksia koskevia lukuja, on oltava mukana tämän artiklan mukaiset vakiotiedot (jäljempänä ’vakiotiedot’). 2 Vakiotietoina on ilmoitettava seuraavassa ilmoitetussa järjestyksessä selkeästi, tiiviisti ja näkyvästi havainnollisen esimerkin avulla: a) luoton kokonaismäärä, b) todellinen vuosikorko, c) luottosopimuksen voimassaoloaika, d) suoritettavien maksujen suuruus, lukumäärä ja maksuvälit ja e) kaikentyyppiset luottosopimukseen liittyvät, luottosopimuksen ehtojen mukaiset maksut, jotka ovat luotonantajan tiedossa. 3. Mikäli kyseiset luottoehdot eivät ole yleisesti sovellettavissa, todellinen vuosikorko on ilmoitettava vähintään kahden havainnollisen esimerkin avulla. 4. Jos luottosopimuksen alussa tarjotaan alhaisempaa luoton korkoa rajoitetuksi ajanjaksoksi, mainoksessa on ilmoitettava todellinen vuosikorko, joka on laskettu luottosopimuksen koko voimassaoloajalta. 5. Jos luottosopimukseen liittyvää palvelua, etenkin vakuutusta, koskevan sopimuksen tekeminen on pakollinen edellytys luoton saamiseksi tai sen saamiseksi ilmoitetulla korolla, eikä sen kustannuksia voida määrittää ennakkoon, kyseisen palvelun käyttämisvelvollisuus on myös mainittava selkeästi, tiiviisti ja näkyvästi yhdessä todellisen vuosikoron kanssa. 6. Tämän artiklan säännöksillä ei rajoiteta 11 päivänä toukokuuta 2005 annetun direktiivin 2005/29/EY soveltamista. 5 artikla Kielto neuvotella luotto- ja vakuussopimuksista elinkeinonharjoittajan toimitilojen ulkopuolella Kaikki luotto- ja vakuussopimuksia koskevat neuvottelut elinkeinonharjoittajan toimitilojen ulkopuolella direktiivin 87/577/ETY 1 artiklassa tarkoitetuissa olosuhteissa kielletään. 6 5 artikla Vastavuoroisesti ja etukäteen annettavat tiedot sekä neuvontavelvollisuus Ennen sopimuksen tekoa annettavat tiedot 1. Luotonantaja ja tapauksen mukaan luotonvälittäjä voivat vaatia luottosopimusta hakevalta kuluttajalta sekä takaajilta ainoastaan riittävät, asiaankuuluvat ja laajuudeltaan asianmukaiset tiedot, jotka ovat tarpeen näiden taloudellisen tilanteen ja takaisinmaksukyvyn arvioimiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 95/46/EY ja erityisesti sen 6 artiklan soveltamista. Kuluttajan ja takaajan on annettava pyyntöihin tarkat ja täydelliset vastaukset. Luotonantaja ja tapauksen mukaan luotonvälittäjä ovat velvollisia noudattamaan vastuullisen luotonannon periaatetta. Sen vuoksi luotonantajan ja tapauksen mukaan luotonvälittäjän on noudatettava velvoitteitaan, jotka koskevat tietojen antamista ennen sopimuksen tekoa, ja luotonantajan on arvioitava kuluttajan luottokelpoisuus tämän antamien täsmällisten tietojen ja tarvittaessa asiaankuuluvasta tietokannasta haettujen tietojen perusteella. Jos sopimuksessa annetaan luotonantajalle mahdollisuus muuttaa luoton kokonaismäärää sopimuksentekopäivämäärän jälkeen, luotonantajan on ajantasaistettava käytettävissään olevat kuluttajaa koskevat rahoitustiedot ja arvioitava kuluttajan luottokelpoisuus ennen luoton kokonaismäärän merkittävää lisäämistä. 2. Hyvissä ajoin ennen kuin luottosopimus tai tarjous sitoo kuluttajaa , luotonantajan ja tapauksen mukaan luotonvälittäjän on annettava kuluttajalle kirjallisesti tai jollakin muulla pysyvällä välineellä tiedot, jotka ovat suunnitellun luottosopimuksen tekemisen kannalta tarpeellisia ja olennaisia . Kuluttajalla on oikeus saada kyseiset tiedot kirjallisena tai muulla pysyvällä välineellä ennen luottosopimuksen tekemistä. Rajoittamatta [rahoituspalveluiden etämyynnistä kuluttajalle ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY ja direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta annetun] direktiivin.../.../EY 5 artiklan soveltamista Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä selkeä tiivis ja tiivis selkeä kuvaus tuotteesta , sen eduista ja tapauksen mukaan haitoista . Tiedoissa on mainittava erityisesti seuraavat: a) luottosopimuksen voimassaoloaika, b) luoton kokonaismäärä ja luoton nostoa koskevat ehdot, c) tapauksen mukaan luoton korko, korkoon sovellettavat ehdot ja, mikäli käytettävissä , alkuperäiseen luoton korkoon sovellettava indeksi tai viitekorko sekä koron vaihtumiseen liittyvät kaudet, ehdot ja säännöt, d) todellinen vuosikorko ja kokonaiskorko luotonantajalla kuluttajalle aiheutuvat kokonaisluottokustannukset havainnollisen esimerkin avulla esitettynä mainiten kaikki kyseisen koron laskemisessa käytetyt rahoitustiedot ja oletukset, e) suoritettavien maksujen suuruus, lukumäärä ja maksuvälit mahdollisuuksien mukaan maksusuunnitelman muodossa esitettynä , f) toistuvat ja kertaluonteiset kustannukset, mukaan luettuina kertaluonteiset lisäkustannukset, jotka kuluttajan on maksettava tehdessään luottosopimuksen, muun muassa verot, hallintokulut, oikeudelliset palkkiot ja vaadittujen vakuuksien arvioinnista aiheutuvat kulut tapauksen mukaan tilinhoitokulut tilistä, jolle kirjataan sekä maksu- että luotonnostotapahtumia, sellaisen maksuvälineen käyttökustannukset, jolla voidaan sekä suorittaa maksuja että tehdä luoton nostoja, ja muut maksutapahtumiin liittyvät kustannukset, f) rahoitetun tavaran tai palvelun käteishinta, käteismaksuosuus ja jäännösarvo tapauksen mukaan, g) kustannukset, joita muut henkilöt kuin luotonantaja tai luotonvälittäjä – etenkin notaari tai veroviranomaiset – perivät kuluttajalta luottosopimuksen tekemisen yhteydessä, h) tieto siitä, että luottosopimukseen liittyvää palvelua, etenkin vakuutusta, koskevan sopimuksen tekeminen on pakollinen edellytys luoton tai ilmoitetun koron saamiseksi, eikä sen kustannuksia voida määrittää ennakkoon i) viivästyskorko sellaisena kuin sitä sovelletaan tämän säännöksen mukaisten tietojen antamishetkellä, ja sen mukauttamisen yksityiskohdat sekä sopimusehtojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat kustannukset, j) vaadittavat vakuudet ja vakuutukset, k) peruuttamisoikeus tai sen puuttuminen sekä määräaika peruuttamisoikeuden käyttämiselle, l) oikeus ennenaikaiseen takaisinmaksuun ja tapauksen mukaan tämän oikeuden käyttämisestä aiheutuvat kustannukset varsinaisina kustannuksina tai laskentamenetelmän avulla ilmoitettuina, m) oikeus saada tiedot 8 artiklan 2 kohdan mukaisen luottokelpoisuuden arvioinnin yhteydessä tietokantaan tehdyn haun tuloksesta. Jos yhteydenotoissa kuitenkin käytetään puhelinviestintää direktiivin 2002/65/EY 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ennen sopimuksen tekoa annettaviin tietoihin on sisällyttävä ainakin tämän kohdan b, c ja e ja g alakohdassa tarkoitetut tiedot sekä todellinen vuosikorko havainnollisen esimerkin avulla esitettynä ja kuluttajalle aiheutuvat kokonaisluottokustannukset . Tämän kohdan mukainen velvoite toimittaa kuluttajalle ennen sopimuksen tekoa annettavat tiedot voidaan täyttää myös antamalla luottosopimusluonnos, jossa on 9 artiklan mukaiset tiedot. 3. Edellä 2 kohdassa säädetyt vaatimukset on täytettävä välittömästi luottosopimuksen tekemisen jälkeen, jos sopimus on kuluttajan pyynnöstä tehty käyttäen etäviestintävälinettä, jonka kautta 2 kohdan mukaisia tietoja ei voida toimittaa. 4. Jos kyse on luottosopimuksista, joissa kuluttajan suorittamat maksut eivät johda luoton kokonaismäärän vastaavaan lyhenemiseen vaan ne käytetään lainapääoman kartuttamiseen luottosopimuksessa tai lisäsopimuksessa vahvistettuina ajanjaksoina ja siinä määrätyin ehdoin, 2 kohdan mukaisissa ennen sopimuksen tekoa annettavissa tiedoissa on ilmaistava selkeästi ja tiiviisti, että tällaiset luottosopimukset eivät takaa luottosopimuksen mukaisesti nostetun luoton kokonaismäärän takaisinmaksua, jollei tällaista takuuta anneta. 5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luotonantajat ja tapauksen mukaan luotonvälittäjät selittävät kuluttajalle tarjousta riittävän hyvin, jotta kuluttaja kykenee arvioimaan, soveltuuko tarjottu luottosopimus hänen tarpeisiinsa tai taloudelliseen tilanteeseensa, selittämällä tarvittaessa 2 kohdan mukaisia ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja sekä ehdotettuihin tuotteisiin liittyviä etuja ja haittoja. Jäsenvaltiot voivat mukauttaa tämän avunannon tapaa ja laajuutta luottosopimuksen tarjoamistilanteen erityisolosuhteisiin. Luotonantajan ja tapauksen mukaan luotonvälittäjän on pyrittävä valitsemaan tavanomaisesti tarjoamiensa ja järjestämiensä luottosopimusten joukosta parhaiten soveltuva luottomuoto ja luoton kokonaismäärä ottaen huomioon kuluttajan taloudellinen tilanne, ehdotettuun tuotteeseen liittyvät edut ja haitat sekä luoton tarkoitus. 4. Artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta tavaroiden myyjiin tai palveluiden suorittajiin, jotka toimivat vain sivutoimisesti luotonvälittäjänä. 6 artikla Ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskevat vaatimukset tilinylitysmahdollisuutena myönnettäviä luottoja koskevien sopimusten ja eräiden erityisten luottosopimusten yhteydessä 1. Hyvissä ajoin ennen kuin 2 artiklan 3 kohdassa tai 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu luottosopimus tai muu luottosopimusta koskeva tarjous sitoo kuluttajaa, luotonantajan ja tapauksen mukaan luotonvälittäjän on annettava kirjallisena tai jollakin muulla pysyvällä välineellä seuraavat tiedot: a) luoton kokonaismäärä, b) luoton korko, c) todellinen vuosikorko havainnollisen esimerkin avulla esitettynä mainiten kaikki kyseisen koron laskemisessa käytetyt rahoitustiedot ja oletukset, d) luottosopimuksen tekohetkestä sovellettavat maksut ja ehdot, joiden mukaan maksuja voidaan muuttaa, sekä e) luottosopimuksen irtisanomista koskevat ehdot ja menettely. Jos kyse on 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista luottosopimuksista, tämän kohdan e alakohdan mukaisissa kuluttajalle annettavissa tiedoissa on tapauksen mukaan mainittava, että kuluttajalta voidaan milloin tahansa vaatia koko luoton määrän takaisinmaksua. 2. Jos kyse on 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista luottosopimuksista, tämän artiklan 1 kohdan mukaisiin kuluttajalle annettaviin tietoihin on sisällyttävä myös seuraavat: a) luottosopimuksen voimassaoloaika ja b) suoritettavien maksujen suuruus, lukumäärä ja maksuvälit. Jos kuitenkin luottosopimus kuuluu 2 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan, sovelletaan ainoastaan 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä. 3. Tämän artiklan mukainen kuluttajalle ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja koskeva velvoite voidaan täyttää myös antamalla luottosopimusluonnos, jossa on 9 artiklan mukaiset tiedot, jos tätä artiklaa sovelletaan. 4. Tässä artiklassa säädetyt vaatimukset on täytettävä välittömästi luottosopimuksen tekemisen jälkeen, jos sopimus on kuluttajan pyynnöstä tehty käyttäen etäviestintävälinettä, jonka kautta tämän artiklan mukaisia tietoja ei voida toimittaa. 7 artikla Poikkeukset Artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa Tämän direktiivin 5 ja 6 artiklaa ei sovelleta tavaroiden myyjiin tai palveluiden suorittajiin, jotka toimivat vain sivutoimisesti luotonvälittäjänä. III LUKU INTIMITEETTISUOJA PÄÄSY TIETOKANTOIHIN 7 artikla Tietojen keruu ja hallinta Tässä direktiivissä tarkoitettujen sopimusten tekemisen tai hallinnoinnin yhteydessä kuluttajilta ja takaajilta tai muilta henkilöiltä kerättyjä, varsinkin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja henkilötietoja voidaan käsitellä ainoastaan kyseisten henkilöiden taloudellisen tilanteen ja takaisinmaksukyvyn arvioimiseksi. 8 artikla Pääsy tietokantoihin keskustietokanta 1. Jäsenvaltioiden on taattava, että niiden alueella on käytössä keskustietokanta, johon kirjataan jäsenvaltiossa kuluttajat ja takaajat, joilla on ollut maksuhäiriö, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 95/46/EY täytäntöönpanoa. Keskustietokanta voidaan toteuttaa tietokantojen muodostamana verkkona. Luotonantajien on 9 artiklassa tarkoitetuissa rajoissa tarkistettava keskustietokannassa olevat tiedot, ennen kuin kuluttaja tai takaaja tekee sitoumuksen. Kuluttajalle ja tapauksen mukaan takaajalle on pyynnöstä tiedotettava viipymättä maksutta tietokantaan tehdyn haun tuloksesta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että muiden jäsenvaltioiden luotonantajilla on rajat ylittävien luottojen yhteydessä yhtäläinen pääsy tietokantoihin kyseisessä jäsenvaltiossa. 2. Pääsy jäsenvaltion keskustietokantaan on taattava toisen jäsenvaltion henkilöille tai yrityksille samoin ehdoin kuin kyseisen jäsenvaltion henkilöille tai yrityksille, joko suoraan tai alkuperäjäsenvaltion keskustietokannan kautta Kuluttajalle on pyynnöstä tiedotettava tietokantaan tehdyn haun tuloksesta viipymättä ja maksutta. 3. Edellä 1 kohdan nojalla saatuja henkilötietoja voidaan käsitellä ainoastaan kuluttajan ja takaajan taloudellisen tilanteen ja takaisinmaksukyvyn arvioimiseksi. Kyseiset tiedot on tuhottava välittömästi luotto- tai vakuussopimuksen solmimisen jälkeen tai sen jälkeen, kun luotonantaja on hylännyt luottohakemuksen tai ehdotetun vakuuden. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun keskustietokantaan voidaan sisällyttää luotto- ja vakuussopimusten rekisteröinti. IV LUKU LUOTTOSOPIMUSTEN TEKEMINEN LUOTTOSOPIMUKSIA KOSKEVAT TIEDOT JA OIKEUDET 9 artikla Vastuullinen luotonanto Kun luotonantaja tekee luotto- tai vakuussopimuksen tai suurentaa luoton kokonaismäärää tai määrää, jolle vakuus on annettu, luotonantajan oletetaan arvioineen ennalta kaikin käytössään olevin välinein, että kuluttaja ja tapauksen mukaan takaaja kykenevät kohtuullisesti noudattamaan sopimuksesta aiheutuvia velvollisuuksia. 10 9 artikla Luotto- ja vakuussopimuksissa mainittavat tiedot 1. Luotto- ja vakuussopimukset on laadittava kirjallisina tai muulla pysyvällä välineellä. Jokaisen sopimuspuolen takaaja ja luotonvälittäjä mukaan luettuina -on saatava yksi kappale luottosopimuksesta. Takaajan on saatava yksi kappale vakuussopimuksesta. Luottos S opimuksissa on mainittava, onko sopimuspuolena olevalla kuluttajalla käytettävissään oltava tiedot mahdollisuudesta tuomioistuinlaitoksen ulkopuolis ia en valitus- ja muutoksenhakumenettelyjä, sekä niiden käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, riidanratkaisumenettelyn käyttöön ja noudatettavista muodollisuuksista, mikäli luotonantaja tai luotonvälittäjä osallistuu tällaisiin menettelyihin. 2. Luottosopimuksessa on mainittava selkeästi ja tiiviisti : a) sopimuspuolten nimet ja osoitteet sekä tapauksen mukaan sopimuksen tekoon osallistuneen luotonvälittäjän nimi ja osoite, b) luottosopimuksen voimassaoloaika, c) luoton kokonaismäärä ja luoton nostoa koskevat ehdot, d) luoton korko, korkoon sovellettavat ehdot sekä, mikäli käytettävissä, alkuperäiseen luoton korkoon sovellettava indeksi tai viitekorko sekä koron vaihtumiseen liittyvät kaudet, ehdot ja säännöt, e) todellinen vuosikorko ja kuluttajalle aiheutuvat kokonaisluottokustannukset laskettuina luottosopimuksen solmimishetkellä; kaikki kyseisen koron laskemisessa käytetyt rahoitustiedot ja oletukset on mainittava, f) suoritettavien maksujen suuruus, lukumäärä ja maksuvälit mahdollisuuksien mukaan maksusuunnitelman muodossa esitettynä, g) jos luottosopimukseen, jossa luottoaika ja korko ovat kiinteät, sisältyy pääoman lyhennys, lyhennystaulukon muodossa esitettävät tiedot vaadittavista maksuista sekä maksukaudet ja -ehdot; taulukossa on oltava kunkin määräaikaisen maksuerän koostumus, josta käy ilmi pääoman lyhennys, luoton koron perusteella lasketut korot ja tapauksen mukaan lisäkustannukset, h) jos maksettavaksi tulee kustannuksia ja korkoja ilman pääoman lyhennystä, luettelo luoton korkojen ja siihen liittyvien toistuvien ja kertaluonteisten kustannusten maksukausista ja -ehdoista, i) tapauksen mukaan tilinhoitokulut tilistä, jolle kirjataan sekä maksu- että luotonnostotapahtumia, sellaisen maksuvälineen käyttökustannukset, jolla voidaan sekä suorittaa maksuja että tehdä luoton nostoja, ja muut maksutapahtumiin liittyvät kustannukset, j) kustannusten perusteet ja suuruuden sisältävä erittely kustannuksista kustannustekijöistä , joita ei ole otettu huomioon todellista vuosikorkoa laskettaessa, mutta jotka ovat luotonantajan tai luotonvälittäjän tiedossa ja jotka kuluttajan on tietyissä olosuhteissa maksettava – toisin sanoen viivästyskorot, joita sovelletaan sopimuksentekohetkellä, ja niiden mukauttamista koskevat yksityiskohdat, varauspalkkiot, luottorajan ylittävistä ilman hyväksyntää suoritetuista luoton kokonaismäärän ylityksistä aiheutuvat seuraamukset, maksut tai viivästyskorot ja sopimusehtojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat maksut sekä luettelo kyseisistä olosuhteista , k) vaadittavat vakuudet ja vakuutukset, l) peruuttamisoikeus tai sen puuttuminen sekä määräaika ja menettely peruuttamisoikeuden käyttämiselle, m) tiedot 14 artiklan soveltamisesta johtuvista oikeuksista sekä ehdot kyseisten oikeuksien käyttämiselle, n) oikeus ennenaikaiseen takaisinmaksuun sekä menettely, jota kuluttajan on noudatettava käyttäessään tätä oikeutta , ennenaikaiseen takaisinmaksuun sovellettava menettely sekä tapauksen mukaan tämän oikeuden käyttämisestä aiheutuvat kustannukset varsinaisina kustannuksina tai laskentamenetelmän avulla ilmoitettuina, o) luottosopimuksen irtisanomisoikeutta käytettäessä sovellettava menettely, b) edellä 6 artiklan 2 kohdassa luetellut tiedot, todellinen vuosikorko ja korko luotonantajalla laskettuina luottosopimuksen solmimishetkellä kaikkien sopimukseen sovellettavien rahoitustietojen ja oletusten perusteella, p) rahoitettu tavara tai palvelu tapauksen mukaan, g) oikeus ennenaikaiseen takaisinmaksuun sekä menettely, jota kuluttajan on noudatettava käyttäessään tätä oikeutta, h) peruuttamisoikeuden käyttämisessä sovellettava menettely. Edellä c alakohdassa tarkoitetussa taulukossa on oltava kunkin määräaikaisen maksuerän koostumus, josta käy ilmi pääoman lyhennys, luoton koron perusteella lasketut korot ja tapauksen mukaan lisäkustannukset. Jos c alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa uusi luoton nosto ei ole mahdollista ilman luotonantajan suostumusta, luotonantajan päätös on annettava tiedoksi kirjallisesti tai jollakin muulla pysyvällä välineellä, joka annetaan kuluttajan käyttöön ja johon sisältyvät tässä kohdassa tarkoitetut, muutetut tiedot. Jos e alakohdassa tarkoitettujen osatekijöiden tarkka määrä tiedetään, se on mainittava. Muussa tapauksessa vähimmäisvaatimuksena on, että kustannustekijöiden on oltava määriteltävissä luottosopimuksesta siinä ilmoitetun viitekorkoon kiinnitetyn prosentin, laskentamenetelmän tai mahdollisimman realistisen arvion perusteella. Tässä tapauksessa luotonantajan on annettava kuluttajalle kirjallisena tai muulla pysyvällä välineellä kustannuserittely viipymättä ja viimeistään silloin, kun niitä on sovellettava, 3. Vakuussopimuksessa on mainittava enimmäismäärä, jolle vakuus annetaan, sekä sopimusehtojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat kustannukset tämän artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 3. Jos kyse on luottosopimuksista, joissa kuluttajan suorittamat maksut eivät johda luoton kokonaismäärän vastaavaan lyhenemiseen vaan ne käytetään lainapääoman kartuttamiseen luottosopimuksessa tai lisäsopimuksessa vahvistettuina ajanjaksoina ja siinä määrätyin ehdoin, 2 kohdan mukaisissa ennen sopimuksen tekoa annettavissa tiedoissa on ilmaistava selkeästi ja tiiviisti, että tällaiset luottosopimukset eivät takaa luottosopimuksen mukaisesti nostetun luoton kokonaismäärän takaisinmaksua, jollei tällaista takuuta anneta. 14 10 artikla Luoton korko a koskevat tiedot 1. Luoton korko on kiinteä tai vaihtuva. 2. Jos luotolle on määrätty yksi kiinteä korko tai useampia kiinteitä korkoja, näitä sovelletaan luottosopimuksessa määrätyn jakson ajan. 3. Vaihtuva luoton korko voi vaihtua ainoastaan sovittujen, luottosopimuksessa määrättyjen jaksojen päättyessä ja samassa suhteessa kuin sovittu indeksi tai viitekorko. 4. Kuluttajalle on tiedotettava määräajoin kaikista luoton koron muutoksista kirjallisesti tai muulla pysyvällä välineellä. Tietoihin on sisällyttävä uusi todellinen vuosikorko, uusi kokonaiskorko luotonantajalla sekä uusi lyhennystaulukko. Uusi todellinen vuosikorko on laskettava 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jos koron muutos on huomattava, kuluttajalle on ilmoitettava siitä välittömästi muutoksen tapahtumapäivämäärän jälkeen. 22 11 artikla Sopimus luotosta, joka myönnetään ennakkonostoina käyttötililtä tai luottotililtä tilinylitysmahdollisuutena Jos luottosopimus koskee luottoa, joka myönnetään ennakkonostona käyttötililtä tai luottotililtä tilinylitysmahdollisuutena , kuluttajalle on tiedotettava säännöllisesti kirjallisena tai muulla pysyvällä välineellä esitetyn tiliotteen avulla seuraavat tiedot: a) tarkka ajanjakso, jonka tiliote kattaa, b) nostetut luoton määrät ja nostojen päivämäärät, c) tapauksen mukaan edellisestä tiliotteesta jäänyt velkasaldo ja edellisen tiliotteen päivämäärä, d) tapauksen mukaan uusi velkasaldo, d) veloitettavien maksujen päivämäärä ja summa, e) kuluttajan suorittamien maksujen päivämäärä ja summa, f) viimeisin sovittu luoton korko, g) veloitettavien korkojen kokonaissumma, g) tapauksen mukaan maksettava vähimmäissumma, h) tapauksen mukaan uusi velkasaldo, j) uusi kokonaisvelkasaldo viivästyskorot ja mahdolliset seuraamukset mukaan luettuina. Lisäksi kuluttajalle on sopimuksen voimassaoloaikana ilmoitettava kirjallisesti tai jollakin muulla pysyvällä välineellä luoton koron tai maksettavien kustannusten muutoksista välittömästi muutoksen tapahtumispäivämäärän jälkeen. 22 12 artikla Toistaiseksi voimassa olevat ja pitkäkestoiset luottosopimukset 1. Kukin osapuoli voi irtisanoa käynnistää vakiomenettelyn toistaiseksi tehdyn luottosopimuksen irtisanomiseksi antamalla siitä kolme kuukautta etukäteen ilmoituksen, joka on laadittu kirjallisena tai muulla pysyvällä välineellä ja esitetty luottosopimukse n ssa mainittujen yksityiskohtaisten ehtojen ja toteennäyttämistä koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 2. Luotonantaja voi irtisanoa ilman ennakkoilmoitusta kuluttajan oikeuden tehdä nostoja toistaiseksi voimassa olevan luottosopimuksen perusteella. Luotonantajan on viipymättä ilmoitettava tästä päätöksestä kuluttajalle kirjallisesti tai muulla pysyvällä välineellä. 3. Yli kolmeksi vuodeksi tehtyjä pitkäkestoisia kiinteitä sopimuksia ei voi uudistaa ilman kuluttajan ennakkoon antamaa nimenomaista suostumusta. 11 13 artikla Peruuttamisoikeus 1. Kuluttajalla on neljätoista kalenteripäivää aikaa peruuttaa luottosopimu s kselle antamansa hyväksyntä esittämättä perusteluja. Peruuttamiskausi alkaa: a) joko päivästä, jona luottosopimus tehdään, tai b) päivästä, jona kuluttaja saa sopimusehdot ja 9 artiklan 2 kohdan mukaiset tiedot, jos tämä päivä on a alakohdassa tarkoitettua päivää myöhäisempi päivästä, jona yksi kappale solmitusta luottosopimuksesta annetaan tiedoksi kuluttajalle . 2. Ennen peruuttamisoikeutensa käyttämistä kuluttaja voi ilmoittaa luotonantajalle aikeestaan peruuttaa luottosopimus. Ilmoitus on annettava seitsemän kalenteripäivän kuluessa 1 kohdan mukaisen peruuttamiskauden alkamisesta. 3. Jos kuluttaja käyttää tämän artiklan 1 kohdassa säädettyä peruuttamisoikeuttaan, hänen on ennen 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä ilmoitettava peruuttamisesta luotonantajalle niiden tietojen mukaisesti, jotka luotonantaja on toimittanut 9 artiklan 2 kohdan l alakohdan mukaisesti, tavalla, joka voidaan todentaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Kuluttajan on ilmoitettava peruuttamisesta luotonantajalle ennen 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä toteennäyttämistä koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Määräaikaa katsotaan noudatetun, jos ilmoitus on lähetetty ennen määräajan päättymistä ja jos edellyttäen, että se on toimitettu kirjallisena tai luotonantajan saatavilla ja käytettävissä olevalla muulla pysyvällä välineellä. 4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisen peruuttamisoikeuden käyttämisen jälkeen luotonantajan on ilmoitettava kuluttajalle kirjallisesti tai muulla pysyvällä välineellä rahamäärä, joka on maksettava takaisin, mukaan luettuna käyttäminen velvoittaa kuluttajan samaan aikaan palauttamaan luotonantajalle luottosopimuksen perusteella saamansa summat tai sen nojalla saamansa tavarat, sikäli kun tavaran käyttöön asettamisesta on määrätty luottosopimuksessa. Kuluttajan on maksettava luoton nostoa vastaavan jakson aikana aiheutunut korko. Korko on laskettava luoton sovitun kokonaisvuosi koron perusteella lasketut korot . Peruuttamis oikeud en käyttämisen yhteydessä ei voida vaatia mitään muita korvauksia. Kuluttajan on maksettava luotonantajalle hänelle tämän kohdan mukaisesti ilmoitettu rahamäärä. Kaikki käteismaksuosuudet, jotka kuluttaja on maksanut luottosopimuksen nojalla, on palautettava viipymättä kuluttajalle. 5. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 – 4 kohtaa ei sovelleta luottosopimuksiin a) jotka on tehty viranomaisen palvelujen kautta edellyttäen, että kyseinen viranomainen vahvistaa, että kuluttajalle taataan 5 artiklan 2 kohdan ja 9 artiklan 2 kohdan mukaiset oikeudet, luottosopimuksiin, joiden vakuutena on kiinnitys kiinteään omaisuuteen tai vastaava vakuus, asuntoluottosopimuksiin tai b) jotka on peruutettu seuraavien nojalla: i) [rahoituspalveluiden etämyynnistä kuluttajalle ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY ja direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta]... annetun direktiivin 2002/65/EY 6 artikla; ii) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY[17] 6 artiklan 4 kohta; iii) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/47/EY[18] 7 artikla. 14 artikla Toisiinsa liittyvät toimet 1. Jos kuluttaja on käyttänyt oikeuttaan peruuttaa elinkeinonharjoittajan toteuttamaa tavaroiden toimittamista tai palveluiden suorittamista koskeva sopimus, kyseiseen sopimukseen liittyvä luottosopimus ei enää sido häntä. 2. Jos a) kuluttaja tekee tavaroiden ostamiseksi tai palveluiden hankkimiseksi luottosopimuksen muun henkilön kuin niiden toimittajan kanssa, b) luotonantajan ja tavaroiden myyjän tai palveluiden suorittajan välillä on aiemmin tehty sopimus, jonka mukaan ainoastaan kyseinen luotonantaja myöntää kyseisen myyjän tai palveluiden suorittajan asiakkaille luottoja tavaroiden ostamiseksi tai palveluiden hankkimiseksi tältä, c) edellä a alakohdassa tarkoitettu kuluttaja saa luoton kyseisen aiemmin tehdyn sopimuksen perusteella, d) luottosopimuksen kohteena olevat tavarat jäävät toimittamatta tai palvelut suorittamatta tai ne toimitetaan tai suoritetaan vain osittain taikka ne eivät vastaa niiden toimittamisesta tai suorittamisesta tehtyä sopimusta, e) kuluttaja on menestyksettä vaatinut myyjältä tai palveluiden suorittajalta oikeuksiensa täyttämistä, kuluttajalla on oikeus vaatia oikeuksiensa täyttämistä luotonantajalta. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, missä laajuudessa ja millä edellytyksillä näiden oikeuksien täyttämistä voidaan vaatia. 3. Edellä olevilla 1 ja 2 kohdalla ei rajoiteta sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, joiden mukaan luotonantaja on yhteisvastuussa kuluttajan tavaroiden myyjälle tai palveluiden suorittajalle mahdollisesti esittämistä vaateista, kun tavaroiden osto tai palveluiden hankinta tältä on rahoitettu luottosopimuksella. 16 15 artikla Ennenaikainen takaisinmaksu 1. Kuluttajalla on oltava oikeus täyttää kokonaan tai osittain luottosopimuksen mukaiset velvoitteensa minä tahansa ajankohtana ennen sopimuksessa määrättyä ajankohtaa . Tällöin kuluttajalla on oltava oikeus kohtuulliseen vähennykseen luoton kokonaiskustannuksista. 2. Luotonantaja lla voi vaatia on ennenaikaisen takaisinmaksun yhteydessä oikeus ainoastaan luottosopimuksessa määrätyn määrän tai laskentamenetelmän mukaiseen kohtuullise e n ja objektiivise e n korvaukse e n joka on laskettava vakuutusmatemaattisten periaatteiden perusteella . Luotonantaja ei kuitenkaan saa vaatia korvausta a) sellaisten luottosopimusten osalta, joissa luoton koron määräytymiskausi on lyhyempi kuin yksi vuosi, b) jos luotto on maksettu takaisin vakuutussopimuksen mukaisesti, jonka tarkoituksena on tavanomainen luoton takaisinmaksun takaaminen. c) sellaisten luottosopimusten osalta, joissa määrätään maksujen ja korkojen maksamisesta ilman pääoman lyhentämistä, lukuun ottamatta 20 artiklassa tarkoitettuja luottosopimuksia. 17 16 artikla Oikeuksien siirto Jos luottosopimuksen tai vakuussopimuksen mukaiset luotonantajan oikeudet tai itse luottosopimus siirretään kolmannelle osapuolelle, kuluttaja ja tapauksen mukaan takaaja voi vat esittää kyseisen sopimuksen mukaisten saamisten uutta haltijaa kohtaan kaikki ne väitteet, jotka he olisivat voineet hän olisi voinut esittää alkuperäistä luotonantajaa kohtaan, sekä vaatia myös kuittausta, jos se sallitaan kyseisessä jäsenvaltiossa. Kuluttajalle on ilmoitettava luottosopimuksen siirtämisestä kolmannelle osapuolelle lukuun ottamatta tapauksia, joissa siirtäminen tehdään ainoastaan arvopaperistamistarkoituksessa ja alkuperäinen luotonantaja toimii luottosopimuksen uuden haltijan suostumuksella uuden haltijan puolesta luotonantajana suhteessa kuluttajaan. 18 artikla Vekselin ja muiden sitoumusten käyttökielto Luotonantaja tai luottosopimuksesta tai vakuussopimuksesta aiheutuvien saamisten haltija ei saa vaatia tai ehdottaa, että kuluttaja tai takaaja takaa kyseiseen sopimukseen perustuvien sitoumustensa maksun vekselillä tai omalla vekselillä. Kuluttajaa tai takaajaa ei myöskään saa vaatia allekirjoittamaan sekkiä, jolla taataan luoton takaisinmaksu kokonaisuudessaan tai osittain. 25 17 artikla Luottorajan ylitys ja hiljaisesti hyväksytyt tilinylitykset 1. Luottorajan sallitun väliaikaisen ylittämisen tai hiljaisesti hyväksytyn tilinylityksen tapauksissa luotonantajan on ilmoitettava viipymättä kuluttajalle kirjallisesti tai muulla pysyvällä välineellä luottorajan ylityksen tai tilinylityksen määrä sekä siitä perittävä korko. Tässä tapauksessa seuraamuksia, maksuja tai viivästyskorkoja ei peritä. 1. Jos luottoraja ylittyy huomattavasti ja ylitys kestää yli kuukauden, luotonantajan on ilmoitettava viipymättä kuluttajalle kirjallisesti tai jollakin muulla pysyvällä välineellä a) että tämä on ylittänyt luottorajan , b) tai tilinylityksestä, johon ei ole annettu hyväksyntää ylityksen määrä, c) luoton korko, ja d) sovellettavat seuraamukset, maksut tai viivästyskorko . 2. Kaikki tässä artiklassa tarkoitetut yli kolme kuukautta kestäneet huomattavat luottorajan ylitykset tai tilinylitykset on selvitettävä uuden luottosopimuksen avulla, jossa luoton kokonaismäärä on suurempi. V LUKU TODELLINEN VUOSIKORKO JA LUOTON KORKO 12 18 artikla Todellisen vuosikoron laskeminen 1. Todellinen vuosikorko, joka on luotonantajan ja kuluttajan luotonsaajan keskenään sopimien tulevien tai nykyisten sitoumusten (luoton nostojen, lyhennysten ja maksujen) nykyarvon vastine vuositasolla, lasketaan liitteessä I olevan matemaattisen kaavan avulla. Liitteessä II on useita malliesimerkkejä laskentamenetelmästä. 2. Todellisen vuosikoron laskemista varten on määritettävä kuluttajalle aiheutuvat kokonaisluottokustannukset lukuun ottamatta maksuja, jotka kuluttajan on maksettava, jos hän ei ole noudattanut luottosopimuksen ehtoja, ja sellaisia kuluttajalta tavaroiden tai palveluiden hankkimisen yhteydessä hankintahinnan lisäksi perittäviä maksuja, jotka hänen on suoritettava riippumatta siitä, maksetaanko käteisellä vai luotolla. Kuluttajalle aiheutuviin kokonaisluottokustannuksiin on sisällytettävä tilinhoitokulut tilistä, jolle kirjataan sekä maksu- että luotto luotonnosto tapahtumia, sellaisen maksuvälineen käyttökustannukset, jolla voidaan sekä suorittaa maksuja että tehdä luoton nostoja, sekä yleensä muut maksutapahtumiin liittyvät kustannukset, jos ne eivät ole vapaaehtoisia ja jollei kyseisiä kustannuksia ole määritelty selkeästi ja erikseen luottosopimuksessa tai muussa kuluttajan kanssa tehdyssä sopimuksessa. Vakuutusmaksut on sisällytettävä kokonaisluottokustannuksiin, jos vakuutus otetaan luottosopimuksen tekemisen yhteydessä. 3. Todellista vuosikorkoa laskettaessa on oletettava, että luottosopimus on voimassa sovitun jakson loppuun ja että luotonantaja ja kuluttaja täyttävät velvoitteensa luottosopimuksessa sovittuja määräaikoja ja päivämääriä noudattaen. 4. Jos luottosopimuksissa on ehtoja, joiden mukaan todelliseen vuosikorkoon sisältyvä luoton korko voi vaihdella, mutta sen suuruutta ei laskentahetkellä voida määritellä, todellinen vuosikorko on laskettava noudattaen oletusta, jonka mukaan luoton korko ja muut maksut pysyvät ennallaan ja niitä sovelletaan luottosopimuksen loppuun asti. 5. Tarvittaessa voidaan todellista vuosikorkoa laskettaessa noudattaa seuraavia oletuksia: a) jos luottosopimus antaa kuluttajalle vapaan oikeuden päättää luoton nostoista, on oletettava, että luoton kokonaismäärä nostetaan kerralla ja välittömästi, b) jollei takaisinmaksun ajankohdasta ole sovittu eikä sitä voida päätellä luotto sopimuksen ehdoista eikä luoton takaisinmaksutavasta, luottoajaksi on katsottava yksi vuosi, c) jos luotto sopimuksessa on sovittu useammasta lyhentämispäivästä, luotto asetetaan käyttöön ja sitä lyhennetään aikaisimpina sopimuksessa mainittuina määräpäivinä, jollei toisin ole sovittu. 6. Kun luottosopimus on tehty vuokrasopimuksena, johon sisältyy ostomahdollisuus, ja sopimuksessa määrätään useista ajankohdista, jolloin ostomahdollisuutta voidaan käyttää, todellinen vuosikorko on laskettava kullekin näistä ajankohdista. Jos jäännösarvo ei ole määriteltävissä, vuokrattuun tavaraan sovelletaan vuosittaisia tasapoistoja, jolloin tavaran arvo vastaa nollaa luottosopimuksessa vahvistetun, tavanomaisen vuokra-ajan päättyessä. 7. Kun luottosopimuksessa määrätään ennakkoon tai rinnakkain säästettävästä osuudesta ja kun luoton korko sidotaan tähän säästöosuuteen, todellinen vuosikorko lasketaan liitteessä III esitettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 13 artikla Kokonaiskorko luotonantajalla 1. Jotta kokonaiskorko luotonantajalla voidaan laskea, on määritettävä luotonantajan saamat summat lukuun ottamatta maksuja, jotka kuluttajan on maksettava, jos hän ei ole noudattanut luottosopimuksen ehtoja, ja sellaisia kuluttajalta tavaroiden tai palveluiden hankkimisen yhteydessä hankintahinnan lisäksi perittäviä maksuja, jotka kuluttajan on suoritettava riippumatta siitä, maksetaanko käteisellä vai luotolla. 2. Luotonantajan saamina summina on pidettävä kustannuksia, jotka liittyvät sekä maksu- että luottotapahtumia rekisteröivän tilin hallinnointiin, kustannuksia, jotka liittyvät sellaisen kortin tai muun maksuvälineen käyttöön tai toimintaan, jolla voidaan suorittaa sekä maksutapahtumia että luoton nostoja, sekä yleensä maksutapahtumiin liittyviä kustannuksia, jollei kyseisiä kustannuksia ole määritelty selkeästi ja erikseen luottosopimuksessa tai muussa kuluttajan kanssa tehdyssä sopimuksessa. 3. Kokonaiskorkoa luotonantajalla laskettaessa ei oteta huomioon seuraavia luotonantajan saamia summia: a) kustannukset, jotka liittyvät luottosopimuksen liitännäispalveluihin, joista kuluttaja voi vapaasti tehdä sopimuksen luotonantajan tai jonkin muun palveluiden tarjoajan kanssa; b) kustannukset, joita muut henkilöt kuin luotonantaja – muun muassa notaari, veroviranomaiset, luotonvälittäjä tai kiinnitysrekisterinpitäjä – perivät kuluttajalta luottosopimuksen tekemisen yhteydessä, sekä yleensä kustannukset, joita vakuuksien ja rekisteröinnin aloilla toimivaltaiset viranomaiset perivät. 4. Kokonaiskorko luotonantajalla on laskettava 12 artiklan 3–7 kohdassa ja liitteissä I ja II tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen ja oletusten mukaisesti. VI LUKU KOHTUUTTOMAT SOPIMUSEHDOT 15 artikla Kohtuuttomat sopimusehdot Rajoittamatta direktiivin 93/13/EY soveltamista sopimukseen kokonaisuutena, kyseisessä direktiivissä tarkoitettuina kohtuuttomina ehtoina pidetään luotto- tai vakuussopimuksissa olevia ehtoja, joiden tavoitteena tai vaikutuksena on a) vaatia kuluttajaa noston ehtona luovuttamaan lainaksi otettu tai sovittu pääoma kokonaan tai osittain pantiksi tai tallettamaan pääoma kokonaan tai osittain taikka käyttämään koko pääoma tai osa siitä arvopapereiden tai muiden rahoitusvälineiden hankintaan, ellei kuluttaja saa kyseisestä talletuksesta, hankinnasta tai pantista korkoa, joka vastaa sovittua todellista vuosikorkoa, b) velvoittaa kuluttaja luottosopimusta tehtäessä tekemään toinen sopimus luotonantajan, luotonvälittäjän tai näiden osoittaman kolmannen henkilön kanssa, elleivät kyseisen sopimuksen kustannukset sisälly kokonaisluottokustannuksiin, c) muiden sopimuksen mukaisten kustannusten, korvausten tai maksujen kuin luoton koron vaihtuvuus, d) ottaa käyttöön luoton koron vaihtuvuutta koskevia sääntöjä, jotka syrjivät kuluttajaa, e) ottaa käyttöön luoton koron vaihtuvuutta koskeva järjestelmä, jolla ei ole liittymäkohtaa luottosopimusta tehtäessä ehdotettuun alkuperäiseen nettomääräiseen luoton korkoon ja jossa ei oteta huomioon mitään hyvityksiä, alennuksia tai muita etuja, c) velvoittaa kuluttaja käyttämään samaa luotonantajaa jäännösarvon jälleenrahoittamisessa ja yleensä irtaimen omaisuuden tai palvelun rahoittamiseksi tehdyn luottosopimuksen viimeisen maksun yhteydessä. VII LUKU LUOTTOSOPIMUKSEN TÄYTTÄMINEN 18 artikla Vekselin ja muiden sitoumusten käyttökielto Luotonantaja tai luottosopimuksesta tai vakuussopimuksesta aiheutuvien saamisten haltija ei saa vaatia tai ehdottaa, että kuluttaja tai takaaja takaa kyseiseen sopimukseen perustuvien sitoumustensa maksun vekselillä tai omalla vekselillä. Kuluttajaa tai takaajaa ei myöskään saa vaatia allekirjoittamaan sekkiä, jolla taataan luoton takaisinmaksu kokonaisuudessaan tai osittain. 19 artikla Yhteisvastuu 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luottosopimus ei millään tavoin rajoita niitä oikeuksia, jotka kuluttajalla on tällaisen sopimuksen avulla hankittujen tavaroiden myyjää tai palveluiden suorittajaa kohtaan silloin, kun tavaraa ei toimiteta tai palvelua ei suoriteta tai kun se ei ole kauppaa tai palvelun suorittamista koskevan sopimuksen mukainen. 2. Jos tavaroiden myyjä tai palveluiden suorittaja on toiminut luotonvälittäjänä, luotonantaja ja myyjä tai toimittaja ovat yhteisvastuullisesti velvollisia korvaamaan kuluttajalle siinä tapauksessa, että luottosopimuksella rahoitettuja tavaroita ei toimiteta tai palveluja ei suoriteta lainkaan tai ne toimitetaan tai suoritetaan vain osittain taikka niiden toimitus tai suoritus ei ole tehdyn sopimuksen mukainen. VIII lukuErityiset luottosopimukset 20 artikla Luottosopimus, jossa pääoma maksetaan kerralla takaisin 1. Jos kuluttajan suorittamat maksut eivät johda luoton kokonaismäärän vastaavaan lyhenemiseen vaan ne käytetään lainapääoman kartuttamiseen luottosopimuksessa vahvistettuina ajanjaksoina ja siinä määrätyin ehdoin, pääoman kartuttamisesta on tehtävä luottosopimukseen liitettävä sopimus. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen on varauksetta taattava nostetun luoton kokonaismäärän takaisinmaksu. Jos kertamaksusta vastaava kolmas henkilö ei täytä velvoitteitaan, luotonantajan on vastattava riskistä. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun lisäsopimuksen nojalla kuluttajan maksettaviksi tulevat maksut, palkkiot sekä toistuvat ja kertaluonteiset kustannukset muodostavat yhdessä luottosopimuksen korkojen ja maksujen kanssa luoton kokonaiskustannukset. Todellinen vuosikorko ja kokonaiskorko luotonantajalla on laskettava kaikkien kuluttajan tekemien sitoumusten perusteella. VII LUKU VAKUUSSOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 23 artikla Vakuussopimuksen täytäntöönpano 1. Takaaja voi tehdä vakuussopimuksen, jolla taataan toistaiseksi tehdyn luottosopimuksen mukaisen luoton takaisinmaksu, ainoastaan kolmen vuoden jaksoksi. Vakuus voidaan uusia ainoastaan takaajan nimenomaisella suostumuksella kyseisen jakson päättyessä. 2. Luotonantaja voi ryhtyä toimiin takaajaa vastaan ainoastaan, jos luoton takaisinmaksuvelvollisuuden täyttämättä jättänyt kuluttaja ei ole hoitanut maksuja kolmen kuukauden kuluessa virallisesta ilmoituksesta. Takaajalle on ilmoitettava heti, kun virallinen muistutus on lähetetty kuluttajalle. 3. Vakuus voi kattaa ainoastaan luoton kokonaismäärästä jäljellä olevan velkasaldon ja luottosopimuksen mukaiset erääntyneet saatavat luottosopimuksen mukaisia korvauksia tai seuraamuksia lukuun ottamatta. X lukuluottosopimuksen täyttämättä jättäminen 24 artikla Virallinen ilmoitus ja täytäntöönpanokelpoisuus 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että a) luotonantajat, heidän valtuuttamansa henkilöt sekä luotto- tai vakuussopimuksesta johtuvien saatavien uudet haltijat eivät ryhdy suhteettomiin toimenpiteisiin saataviensa perimiseksi siinä tapauksessa, että sopimus jätetään täyttämättä, b) luotonantaja voi vaatia erääntyvien maksujen maksamista välittömästi tai soveltaa purkamisehtoa vasta ennalta annetun virallisen ilmoituksen jälkeen, jossa kuluttajaa tai tapauksen mukaan takaajaa kehotetaan täyttämään sopimuksen mukaiset velvollisuutensa kohtuullisessa määräajassa tai pyytämään velan uudelleenjärjestelyä, c) luotonantaja ei voi keskeyttää luoton nostamista perustelematta päätöstään, ja luotonantajan on ilmoitettava kuluttajalle päätöksestä viipymättä, d) ehtojen noudattamatta jättämisen tai ennenaikaisen takaisinmaksun yhteydessä kuluttajalla ja takaajalla on oikeus pyynnöstä saada välittömästi käyttöönsä maksuton ja yksityiskohtainen tiliote, jonka avulla hän voi todentaa vaaditut maksut ja korot. 2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu virallinen ilmoitus ei ole tarpeen, a) jos kyse on ilmeisestä petoksesta, joka luotonantajan tai saatavien uuden haltijan on näytettävä toteen; b) jos kuluttaja luopuu rahoitetusta tavarasta ennen kuin luoton kokonaismäärä on maksettu takaisin tai käyttää sitä luottosopimuksen ehtojen vastaisesti ja luotonantajalla tai saatavien uudella haltijalla on etuoikeus, omistusoikeus tai omistuksenpidätys rahoitettuun tavaraan, edellyttäen että kuluttajalle on tiedotettu kyseisestä etuoikeudesta, omistusoikeudesta tai omistuksenpidätyksestä ennen sopimuksen tekemistä. 26 artikla Tavaroiden takaisinotto Tavaran hankkimiseksi tehtyjen luottosopimusten osalta jäsenvaltioiden on säädettävä ehdoista, joiden nojalla tavara voidaan ottaa takaisin. Jos kuluttaja ei ole antanut nimenomaista suostumustaan silloin, kun luotonantaja ryhtyy tavaroiden takaisinottoon, ja hän on jo suorittanut maksut, jotka vastaavat kolmasosaa luoton kokonaismäärästä, tavara voidaan ottaa takaisin ainoastaan oikeustoimin. Jäsenvaltioiden on lisäksi huolehdittava, että kun luotonantaja ottaa tavaran takaisin, siitä ei aiheudu osapuolten välillä suoritettavassa tilityksessä perusteetonta etua. 27 artiklaTakaisinperintä 1. Luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, jotka harjoittavat pää- tai sivutoimisesti ja oikeusmenettelyn ulkopuolella luotto- tai vakuussopimukseen perustuvien velkojen perintää tai osallistuvat siihen, eivät voi suoraan tai välillisesti vaatia toiminnastaan missään muodossa palkkiota tai korvausta kuluttajalta tai takaajalta, jollei kyseisistä palkkioista tai korvauksista ole nimenomaan sovittu luotto- tai vakuussopimuksessa. 2. Luotto- tai vakuussopimuksen mukaisten velkojen perinnän yhteydessä ovat kiellettyjä seuraavat: a) asiakirjat, jotka ulkoasunsa vuoksi antavat väärän vaikutelman, että kyse on oikeusviranomaisen tai velkojen sovittelusta huolehtivan viranomaisen lähettämästä asiakirjasta, b) kaikki kirjalliset tiedonannot, joissa on virheellistä tietoa maksamatta jättämisen seurauksista,