KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla

2000/0158 (COD)

KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta

1 Ehdotuksen tausta

Komissio antoi ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (KOM (2000) 347 lopullinen) 13. kesäkuuta 2000, ja se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 365E 19. joulukuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 29. marraskuuta 2000.

Alueiden komitea antoi lausuntonsa 14. helmikuuta 2001.

Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa (1. käsittely) 15. toukokuuta 2001.

Komissio antoi muutetun ehdotuksen 6. kesäkuuta 2001 (KOM (2001) 315 lopullinen).

Neuvosto vahvisti yhteisen kannan 4. joulukuuta 2001.

Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa (2. käsittely) 10. huhtikuuta 2002.

Tässä lausunnossa esitetään komission kanta Euroopan parlamentin ehdottamiin muutoksiin EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla.

2 Komission ehdotuksen tarkoitus

Ehdotuksessa säädetään toimenpiteistä, jotka koskevat sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymisen ehkäisemistä, sähkö- ja elektroniikkalaitteiden keräämistä sekä niiden esikäsittelyä, kierrätystä ja hyödyntämistä. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden olisi järjestettävä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erillinen keräys ja varmistettava tällaisen romun asianmukainen esikäsittely, hyödyntäminen ja käsittely kaatopaikoilla. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun esikäsittelyn, hyödyntämisen ja käsittelyn kustannuksista vastaavat tuottajat. Näin tuottajille pyritään luomaan taloudellisia kannustimia sopeuttaa sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelu hyväksyttävän jätehuollon vaatimuksiin. Kuluttajat voivat palauttaa laitteensa maksutta. Uudelleenkäytölle, kierrätykselle ja hyödyntämiselle asetetaan määrälliset tavoitteet.

3 Komission lausunto Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista

3.1. Yhteenveto komission kannasta

Euroopan parlamentti teki yhteensä 46 tarkistusehdotusta, joista komissio voi hyväksyä 17 kokonaan (tarkistukset 9, 11, 12, 13, 15, 17, 18, 19, 24, 27, 28, 39, 40, 44, 45, 50 ja 57), yhden osittain (tarkistus 23) ja 17 periaatteessa (tarkistukset 5, 6, 7, 10, 21, 41, 42, 47 - ensimmäinen osa, 48, 49, 51, 52, 53, 54, 55, 66 ja 92). Jäljelle jääviä 11 tarkistusta (tarkistukset 2, 4, 8, 22, 25, 26, 29, 32, 56, 64 ja 68) komissio ei voi hyväksyä.

3.2. Euroopan parlamentin 2. käsittelyssä ehdottamat tarkistukset

3.2.1 Komission hyväksymät tarkistukset

Komissio hyväksyy seuraavat johdanto-osan kappaleisiin ehdotetut tarkistukset: tarkistus 9 (yksittäisten tuottajien vastuun korostaminen johdanto-osan kappaleessa 16), tarkistus 11 (tiedottaminen velvollisuudesta loppukäsitellä sähkö- ja elektroniikkalaiteromu erikseen lajittelemattomista jätteistä johdanto-osan kappaleessa 18), tarkistus 12 (tarkastus ja seuranta uudessa johdanto-osan kappaleessa 19 a) ja tarkistus 13 (tiedottaminen yhteisöstä viedystä sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta).

Komissio hyväksyy tarkistuksen 15, jolla poistetaan itsenäisiin pientuottajiin sovellettavaa määräaikaista vapautusta koskeva säännös, tarkistuksen 17, jossa tarkennetaan, ettei jälleenmyyjiä katsota tuottajiksi, jos tuottajan nimi on laitteistossa, tarkistuksen 18, jossa tarkennetaan, että ensimmäinen käyttäjä katsotaan rahoitussopimuksen perusteella ammattimaiseksi tuojaksi, ja tarkistuksen 19, jolla lisätään säädökseen uusi erillisen rahoituksen määritelmä. Komissio on tyytyväinen tarkistukseen 24, jolla selkeytetään velvoitetta toteuttaa käsittely käyttäen uusinta hyödyntämis- ja kierrätystekniikkaa, ja kannattaa tarkistusta 27, jolla aikaistetaan uudelleenkäytölle, kierrätykselle ja hyödyntämiselle asetettujen tavoitteiden saavuttamisen määräaikaa (31. joulukuuta 2005).

Komissio kannattaa tiukempien tavoitteiden asettamista automaateille (tarkistus 28), uudelleenkäytölle, kierrätykselle ja hyödyntämiselle asetettujen tavoitteiden tarkistamisen määräaikojen ja edellytysten selkeyttämistä (tarkistus 39) ja jäsenvaltioiden velvoittamista kehittämään uusia teknisiä menetelmiä (tarkistus 40). Komissio kannattaa myös sitä, että käyttäjille annettavien tietojen on sisällettävä myös maininta velvollisuudesta loppukäsitellä sähkö- ja elektroniikkalaiteromu erillään lajittelemattomasta yhdyskuntajätteestä (tarkistus 44) ja maininta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa käytetyistä vaarallisista aineista (tarkistus 45). Komissio hyväksyy myös säännöksen, joka koskee käsittelylaitoksille (uudelleenkäytöstä vastaavat laitokset ja kierrätyslaitokset mukaan luettuina) suunnattuja tiedottamista ja käsikirjoja (tarkistus 50). Komissio hyväksyy myös uuden 16 a artiklan, joka koskee täytäntöönpanoa, tarkastuksia ja seurantaa (tarkistus 57).

3.2.2 Komission osittain hyväksymät tarkistukset

Tarkistuksen 23 osalta komissio kannattaa säännöstä, jonka mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromu loppukäsitellään erikseen lajittelemattomasta yhdyskuntajätteestä (uusi kohta ennen 1 kohtaa, johon viitataan jäljempänä -1 kohtana), ja säännöstä, jonka mukaan jakelijat voivat kieltäytyä ottamasta vastaan saastunutta sähkö- ja elektroniikkalaiteromua (kolmas alakohta 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan jälkeen).

Komissio hyväksyy periaatteessa säännöksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat voivat perustaa ja käyttää erillisiä tai yhteisiä palautusjärjestelmiä (jos ne ovat direktiivin tavoitteiden mukaisia) (ensimmäinen alakohta 4 artiklan 1 kohdan a ja b kohdan jälkeen). Niin ikään voidaan hyväksyä myös tuottajien mahdollisuus perustaa palautusjärjestelmiä kotitalouksille (4 artiklan 2 kohta). Komissio hyväksyy myös sen, ettei jäsenvaltioille asetettu velvoite perustaa erityisiä keräyspisteitä saastuneelle sähkö- ja elektroniikkalaiteromulle saisi aiheuttaa kohtuuttomia kustannuksia (toinen alakohta 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan jälkeen). Uusien, vuodesta 2008 eteenpäin sovellettavien tavoitteiden asettamisen määräaika 31. joulukuuta 2007 voidaan hyväksyä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission aloiteoikeutta (4 artiklan 4 kohdan toinen alakohta).

Komissio ei voi hyväksyä sitä, että jäsenvaltiot voisivat poiketa kuluttajalle maksuttoman palautuksen periaatteesta, sillä se saattaisi heikentää kuluttajien halukkuutta palauttaa tuotteita ja johtaa siihen, että jätehuoltokustannukset sisällytetään tuotteiden hintaan (4 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan toinen alakohta). Komissio hylkää tarkistuksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että vietävät sähkö- ja elektroniikkalaitteet soveltuvat ja on tarkoitettu uudelleenkäyttöön, sillä jäsenvaltiot eivät voi valvoa, mitä laitteille tehdään niiden rajojen ulkopuolella (4 artiklan 3 kohdan uusi toinen alakohta). Mainitussa kohdassa olevaa viittausta uuteen -1 kohtaan pidetään tarpeettomana, sillä mainittu uusi -1 alakohta koskee yleistä velvoitetta, kun taas muut mainitut kohdat (1 ja 2 kohta) koskevat kotitalouksien ja julkisten tahojen romun keräämistä. Komissio pitää 4 artiklan 4 kohdan ensimmäiseen kohtaan lisättyä kotitalouksien palauttamalle romulle asetettua kuuden kilogramman sitovaa keräystavoitetta erittäin kunnianhimoisena, mutta on valmis hyväksymään sen. Tietojen kerääminen ja toimittaminen vie kuitenkin aikaa, joten komissio katsoo, että tarkistuksessa ehdotettu määräaika 31. joulukuuta 2005 (johon mennessä on osoitettava, että tavoite on saavutettu) on epärealistinen, minkä vuoksi komissio hylkää tämän tarkistuksen osan.

3.2.3 Komission periaatteessa hyväksymät tarkistukset

Komissio hyväksyy periaatteessa seuraavat johdanto-osan kappaleita koskevat tarkistukset: tarkistus 5 (poistettaisiin maininta siitä, että kyseisen direktiivin säännöksillä ei rajoiteta rahoituslähteitä; komissiolla ei ole erityistä syytä vastustaa poistoa, mutta poistolle ei myöskään ole mitään perustetta), tarkistus 6 (sähkö- ja elektroniikkalaiteromun loppukäsittelemisen kieltäminen yhdessä yhdyskuntajätteiden kanssa ja sitovan keräystavoitteet asettaminen; tavoitetta ei pitäisi määritellä johdanto-osassa, vaan tarkistus olisi muotoiltava seuraavasti: "Jotta voitaisiin varmistaa, että jäsenvaltiot luovat tehokkaita keräysjärjestelmiä, jäsenvaltiot olisi velvoitettava saavuttamaan kotitalousjätteen korkea keräysaste.") ja tarkistus 7 (uudelleenkäytön suosiminen ja mahdollisimman laajamittaisen kierrätyksen ja hyödyntämisen toteuttaminen; termi "mahdollisimman laajamittainen" on epätarkka, ja kierrätystä ja hyödyntämistä olisi edistettävä ainoastaan, kun se on hyödyllistä ympäristön kannalta ja perusteltua kestävän kehityksen kannalta; tarkistus olisi muotoiltava seuraavasti: "Etusijalle olisi mahdollisuuksien mukaan asetettava sähkö- ja elektroniikkalaiteromun ja sen komponenttien, osakokoonpanojen ja kuluvien materiaalien uudelleenkäyttö. Mikäli uudelleenkäyttö ei ole paras vaihtoehto, erikseen kerätty sähkö- ja elektroniikkalaiteromu olisi hyödynnettävä, jolloin kierrätyksen ja kierrätyksen ja hyödyntämisen olisi oltava mahdollisimman laajamittaista.").

Komissio hyväksyy täysin seuraavat tarkistukseen 10 lisätyt säännökset: korostetaan yksittäisen tuottajan vastuuta (ensimmäinen virke), annetaan mahdollisuus pitää olemassa olevat rahoitussopimukset voimassa enintään 10 vuotta (kolmas virke) ja jaetaan velvollisuus rahoittaa vanhasta jätteen huolto tuottajien välillä niiden markkinaosuuksien mukaan (neljäs virke). Komissio hyväksyy periaatteessa säännöksen, jonka mukaan jätehuollon kustannukset voidaan sisällyttää tuotteen hintaan (toinen virke; tätä on pidettävä yleisenä periaatteena, sillä on vaikea määritellä jätehuollon kustannukset kaikissa tilanteissa ja tutkia, onko ne sisällytetty tuotteen hintaan; olisi jätettävä avoimeksi mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia toimintatapoja tiettyjen tuoteryhmien yhteydessä tarpeen mukaan; tämän vuoksi komissio ehdottaa säännöksen sisällyttämistä seuraavassa sanamuodossa: "Keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä aiheutuvat kustannukset olisi mahdollisuuksien mukaan sisällytettävä tuotteen hintaan." Komissio hyväksyy periaatteessa myös sen, että tuottajat voivat osoittaa tuotteen hinnassa vanhan jätteen kustannukset ja että mainittujen kustannusten olisi vastattavat todellisia kustannuksia (viides ja kuudes virke; sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 88 ja 89 artiklan määräysten soveltamista; säännökseen olisi lisättävä seuraava ilmaisu: "[...aiheutuvat kustannukset], noudattaen tässä yhteydessä perustamissopimuksen 88 ja 89 artiklan määräyksiä.").

Tarkistuksessa 21 oleva rahoitussopimuksen määritelmä voidaan hyväksyä periaatteessa (sillä edellytyksellä, että se on muun asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukainen).

Komissio voi hyväksyä täysin tarkistuksen 41 (7 artiklan 2 kohta) ensimmäisessä alakohdassa olevan säännöksen, jolla vahvistetaan tuottajien henkilökohtaista rahoitusvastuuta. Muilta osin tarkistus voidaan hyväksyä periaatteessa. Toisessa alakohdassa mainitun komissiolle esitettävän pyynnön käytännön toteuttaminen jää epäselväksi. Komissiolta ei pitäisi vaatia virallista vahvistusta, sillä komissio ei voi sellaiseen sitoutua ilman huomattavaa henkilöstömäärän lisäystä. Tämän sijaan komissio ehdottaa, että käytettäisiin ilmoitusmenettelyä, jonka yhteydessä komissio voi käynnistää rikkomista koskevan menettelyn, mikäli tarkistuksessa ehdotettuja säännöksiä ei noudateta. Tällöin säännöksen sanamuodon olisi oltava seuraava: "Jäsenvaltiot voivat pyytää käyttää yhteisiä rahoitusjärjestelmiä, jos ne voivat osoittaa, että erillisten rahoitusjärjestelmien käyttöönotto aiheuttaisi suhteettoman suuria kustannuksia. Niiden on ilmoitettava yhteisistä rahoitusjärjestelmistä komissiolle ja esittää asianmukaiset perustelut niiden käytölle." Jätehuoltokustannusten sisällyttäminen tuotteen hintaan voidaan hyväksyä, vaikkakin maininnan olisi sisällyttävä pikemminkin johdanto-osaan kuin oikeudellisesti sitovana säännöksenä artiklaosaan. Mainittujen kustannusten määrittäminen ja niiden hintaan sisällyttämisen valvominen voi olla vaikeaa kaikissa tilanteissa. Komissio voi hyväksyä olemassa olevien rahoitusjärjestelyjen pitämisen voimassa rajoitetun ajan, mutta säännöksen yksityiskohdista on kenties vielä keskusteltava.

Komissio hyväksyy tarkistuksessa 42 esitetyn periaatteen vanhaa jätettä koskevasta yhteisvastuusta ja siitä, että hinnat osoitetaan tuotteen hinnassa näkyvästi rajoitetun ajan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 88 ja 89 artiklan soveltamista. Säännöstä voitaisiin selkeyttää lisäämällä täydentämällä 7 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa seuraavasti: "[...aiheutuvat kustannukset], noudattaen tässä yhteydessä perustamissopimuksen 88 ja 89 artiklan määräyksiä.".

Tarkistus 47 (ensimmäinen osa Euroopan parlamentin tarkistuksessa esitetyssä muodossa) voidaan hyväksyä periaatteessa, vaikkakin sen perusteella jää epäselväksi, miten jäsenvaltiot voivat varmistaa, että kuluttajat osallistuvat laiteromun keräämiseen. On erityisen tärkeää, ettei säännös johda suhteettomiin seuraamuksiin, mikä voidaan estää muotoilemalla tarkistus uudelleen seuraavasti: " "Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet, joilla varmistetaan, että kuluttajat osallistuvat sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämiseen, ja joilla kannustetaan kuluttajia helpottamaan uudelleenkäyttöä, käsittelyä ja hyödyntämistä.".

Komissio hyväksyy periaatteessa tarkistuksessa 48 esitetyn säännöksen, jonka mukaan vaatimus kiinnittää sähkö- ja elektroniikkalaitteisiin rastitettua roska-astiaa esittävä merkki laajennetaan koskemaan kaikkia sähkö- ja elektroniikkalaitteita, vaikkakin se tuntuu turhalta, kun kysymyksessä ovat suurikokoiset laitteet. Vastaavasti komissio hyväksyy myös tarkistuksessa 49 esitetyn velvoitteen merkitä laitteet, jotka on saatettu markkinoille tietyn päivämäärän jälkeen, mutta säännökset tarkemmat yksityiskohdat on vielä määriteltävä. Sama koskee myös tarkistusta 51.

Tarkistuksella 52 lisätty vaatimus lisätietojen toimittamisesta (tuottajarekisteri, tietojen esittäminen käytettyjen keräyskanavien perusteella ja tiedot viedyistä määristä) voi olla hyödyllinen, mutta sen käytännön vaikutukset ja sen aiheuttama ylimääräinen hallinnollinen työ on arvioitava ennen kuin tarkistuksen lisäämisestä päätetään lopullisesti. Tarkistuksissa 53, 54 ja 55 esitetyt lyhyempi raportointiväli ja tiukemmat määräajat voidaan hyväksyä periaatteessa, mutta niiden toteuttamiseksi tarvittavien resurssien käyttömahdollisuus on arvioitava tarkkaan ennen kuin tarkistuksista päätetään lopullisesti. Lisäksi on varmistettava, että säännös on yhdenmukainen direktiivin 91/692/ETY säännösten kanssa.

Tarkistuksella 66 muutetaan tiettyjä aineita sisältävien laitteiden määritelmää, minkä vuoksi tällaisia laitteita olisi käsiteltävä tiettyjen muiden säännösten mukaisesti. Komissio hyväksyy tarkistuksen periaatteessa, vaikkakin sen yksityiskohdat on arvioitava ennen tarkistuksen lopullista hyväksymistä. Komissio hyväksyy periaatteessa tarkistuksen 92: Säännös antoi aikaisemmassa muodossaan jäsenvaltioille mahdollisuuden velvoittaa tuottajat jakamaan uusien "isännättömien" jätteiden kustannukset. Tarkistuksella velvoitetaan tuottajat antamaan asianmukainen vakuus. Tarkistuksella muutetaan säädöstä perusteellisesti, joten uuden säännöksen sisällyttämistä säädökseen on arvioitava tarkkaan. Lisäksi säännökseen liittyvät yksityiskohdat vaativat jatkotarkastelua.

3.2.4 Komission hylkäämät tarkistukset

Komissio ei voi hyväksyä seuraavia johdanto-osan kappaleita koskevia tarkistuksia: tarkistus 2 (uusi johdanto-osan kappale 10 a, joka koskee patteri- ja akkudirektiivin uudelleen tarkastelua; tarkistus rikkoo komission aloiteoikeutta eikä kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan), tarkistus 4 (uusi johdanto-osan kappale 11 a, joka antaisi jäsenvaltioiden määritellä, minkälaisin edellytyksin saastuneen sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vastaanotosta voidaan kieltäytyä; tällainen säännös olisi annettava pikemminkin yhteisön tasolla) ja tarkistus 8 (uusi johdanto-osan kappale 15 a, joka koskee käytettyjen laitteiden vientiä; jäsenvaltiot eivät voi valvoa, mitä laitteille tehdään niiden rajojen ulkopuolella; ks. myös tarkistus 23).

Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 22, joka koskee tuotteen suunnittelua sen uudelleenkäyttöä ja kierrätystä silmällä pitäen, sillä suunnittelua koskevat vaatimukset on laadittava tiukemmin yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevassa vihreässä kirjassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Voisi olla aiheellisempaa parantaa laitteiden ympäristövaikutuksia niiden elinkaaren aikana kuin keskittyä ainoastaan tuotteiden suunnitteluun uudelleenkäyttöä ja kierrätystä silmällä pitäen. Yksi vaihtoehto on käsitellä aihetta ekologista sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelua koskevassa direktiivissä, joka on suunnitteilla.

Tarkistus 25 hylätään, sillä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun asianmukaista käsittelyä koskevat velvoitteet määritellään jo nyt direktiivissä eikä olisi aiheellista määritellä jätteiden siirron edellytyksiä tässä direktiivissä. Tämä on horisontaalinen kysymys, joka kuuluu asetuksen 259/93 soveltamisalaan. Sama pätee tarkistukseen 26, jolla annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus kieltää tiettyjen edellytysten täyttyessä siirrot, jotka ovat sallittuja asetuksen 259/93 mukaisesti.

Komissio vastustaa tarkistuksia 29, 32 ja 68, joilla korotetaan kolmen tuoteryhmän hyödyntämisastetta koskevia tavoitteita korottamatta samanaikaisesti uudelleenkäyttö- ja kierrätysastetta, kuten Euroopan parlamentin ympäristökomitea ehdotti. Hyödyntämisen ja uudelleenkäytön/kierrätyksen välille jäävän marginaalin suureneminen saattaa aiheuttaa sen, että polttamalla hävitettäisiin sellaisia jätetyyppejä, jotka eivät välttämättä sovellu poltettavaksi ympäristöä säästävällä tavalla. On myös muistettava, että uudelleenkäyttö ja/tai kierrätys ovat suositeltavampia käsittelymuotoja suurimmalle osalle sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta syntyvistä jätetyypeistä kuin jätteen polttaminen, johon liittyy energian talteenotto. Muut jätetyypit sisältävät aineita, jotka tekevät polttamisen ongelmalliseksi erityisesti ilman asianmukaista valvontaa. Tämä saattaa olla erittäin merkittävä ongelma maissa, joissa on vähän kapasiteettia polttaa jätteitä ympäristöä säästävällä tavalla ja joilla on vaikeuksia saavuttaa korkea uudelleenkäyttö- ja kierrätysaste. Tämän vuoksi on olemassa riski, että mainitut tarkistukset johtaisivat huonosti valvottuun jätteiden polttoon ja ympäristön saastumiseen.

Tarkistuksella 56 velvoitetaan komissio laatimaan kertomus yhdeksän kuukauden kuluessa raportointiajanjakson päättymisestä. Tätä ei voida hyväksyä, sillä komissio voi laatia kertomuksen vasta kohtuullisen ajan kuluessa saatuaan kansalliset kertomukset. Näin ollen yhteisen kannan säännös olisi säilytettävä sellaisenaan. Tarkistus 64 hylätään, sillä kaikki sähkö- ja elektroniikkalaiteromun sisältämä asbesti on asbestijätettä.

4. Yhteenveto

Komissio muuttaa ehdotustaan EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla kuten tässä asiakirjassa esitetään.