Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 16. joulukuuta 2020 asetuksen (EU) 2020/2172, jolla jatketaan yksipuolisten kauppaetuuksien soveltamisaikaa 31. joulukuuta 2025 asti, kun on kyse tuotteista, jotka ovat peräisin Länsi-Balkanin maista (Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo Montenegro, Pohjois-Makedonia ja Serbia). Kauppaetuudet myönnettiin alun perin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2000, jota on muutettu ja jatkettu useita kertoja sen jälkeen.

Sen vuoksi EU:n on esitettävä pyyntö EU:n WTO-sopimuksen IX artiklan 3 kohdan nojalla Länsi-Balkanin maille myöntämiä yksipuolisia kauppaetuuksia koskevan WTO:n poikkeusluvan voimassaolon jatkamisesta uudella viiden vuoden kaudella 31. joulukuuta 2026 asti. Sen lisäksi, että EU esittää tämän pyynnön, sen olisi puollettava kyseisen pyynnön hyväksymistä WTO:n yleisneuvostossa.

Poikkeusluvan voimassaoloa jatkettaisiin nyt neljättä kertaa. Poikkeuslupa myönnettiin alun perin 8. joulukuuta 2000 31. joulukuuta 2006 asti, ja sen voimassaoloa on viimeksi jatkettu 7. joulukuuta 2016. Alkuperäisen poikkeusluvan ja sen voimassaolon jatkamisten syynä on alueen jatkuvasti vaikea taloustilanne ja se, että unionin näille maille myöntämä etuuskohtelu siihen oikeutetuille tuotteille on tarkoitettu edistämään talouskehitystä tavalla, joka on johdonmukainen GATT 1994 ‑sopimuksen tavoitteiden kanssa.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” käsittää myös sellaiset säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla.

4.1.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

WTO:n yleisneuvosto on sopimuksella eli WTO-sopimuksella perustettu elin.

Säädös, joka yleisneuvoston olisi määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös olisi sitova kansainvälisen oikeuden nojalla WTO-sopimuksen II artiklan 2 kohdan ja IX artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta.

4.3.Päätelmät

Päätösehdotuksen oikeusperustan olisi oltava SEUT-sopimuksen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.