Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Komission toiminnot ja henkilöresurssit laajentuneessa Euroopan unionissa /* KOM/2002/0311 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Komission toiminnot ja henkilöresurssit laajentuneessa Euroopan unionissa SISÄLLYSLUETTELO 1. Ennenkokematon haaste 1.1. Johdanto 1.2. Kaikkien toimielimien tehtävät lisääntyvät 1.3. Komissiolle suuria taloudellisia ja sosiaalisia tehtäviä 1.4. Yhteisön oikeuden yhdenmukaisen täytäntöönpanon takaaminen 1.5. Tiedonannon tarkoitus 2. Skenaario 2.1. Työhypoteesi 2.2. Yleiset rahoituspuitteet: Agenda 2000 3. Menetelmä 3.1. Henkilöresursseja ohjaavien tekijöiden määrittely 3.2. Tietojen keruu 3.3. Tarveilmoitusten tutkiminen 3.3.1. Kielipalvelut 3.4. Arvioissa käytetyt määritelmät 3.4.1. Täyttä työaikaa vastaava työpanos (Full Time Equivalent, FTE) 3.4.2. Toimintojen ja tehtäväkenttien ryhmittely 4. Laajentumisesta aiheutuvat komission henkilöstötarpeet 4.1. Arvioidut tarpeet 4.2. Tarpeet jaoteltuina lisähenkilöstön lajin ja rahoituslähteen mukaan 4.3. Uusien virkojen vähittäinen lisääminen talousarvion A osaan 5. talousarviovaikutukset otsakkeeseen 5 (hallinto) 6. Komission henkilöstötarpeiden perustelut 6.1. Arviot komission ja muiden toimielimien henkilöstötarpeista 6.2. Nykyiset arviot verrattuina aiempiin laajentumisiin 7. Laajentumisen vaikutus yhteisön politiikkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin 7.1. Kehitys keskeisillä politiikkalohkoilla 7.1.1. Sisäiset politiikat 7.1.2. Rakenne- ja koheesiotoimet 7.1.3. Maatalous ja kalastus 7.1.4. Tutkimus 7.1.5. Ulkosuhteisiin liittyvät politiikat 7.1.6. Liittymistä edeltävä vaihe (ml. lähetystöt ehdokasmaissa, ISPA ja SAPARD) 7.1.7. Kielipalvelut 7.1.8. Tuki- ja koordinaatiopalvelut 7.2. Tärkeimpien tehtäväkenttien kehitys 7.2.1. Lainsäädäntötyö, säädösten päivittäminen ja täytäntöönpano 7.2.2. Ohjelmahallinto 7.2.3. Politiikkojen valmistelu 7.2.4. Hallinto- ja talousarviotuki 7.2.5. Kielipalvelut 8. Päätelmät 1. Ennenkokematon haaste 1.1. Johdanto Laajentuminen on mittakaavaltaan Euroopan unionille haaste, jonka kaltaista se ei ole vielä ennen joutunut kohtaamaan. Kymmenen viime vuoden aikana on tulevissa jäsenvaltioissa myös tapahtunut syvällisiä poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia muutoksia. Heti astuttuaan virkaansa tämä komissio otti yhdeksi avaintehtäväkseen laajentumisen onnistumisen. Uusien jäsenvaltioiden liityttyä unioniin komission on varmistettava, että Euroopan poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen yhdentyminen voi jatkua sopusointuisesti ja että kaikki unionin kansalaiset hyötyvät laajentumisesta mahdollisimman paljon. Nämä kaksi haastetta vaativat politiikkojen, tavoitteiden ja yhteisön työmenetelmien perusteellista uudelleentarkastelua, sillä yhdentymistä tiivistetään määrätietoisesti myös laajentuneessa unionissa. 1.2. Kaikkien toimielimien tehtävät lisääntyvät Lähestyvän laajentumisen ennenkokematon laajuus ja moninaisuus on havainnollistettavissa muutamilla numerotiedoilla: * Jopa kymmenen uutta jäsenvaltiota - lisäys 15:stä 25:een jäseneen vuonna 2004 (lisäys 66 %). * Jopa kymmenen uutta virallista kieltä - lisäys 11:stä 21:een (lisäys 82 %, jos uusia kieliä on 9 ja 90 %, jos uusia kieliä on 10). * 75 miljoonaa uutta unionin kansalaista, jolloin väestömäärä kasvaa 376:sta 451 miljoonaan vuonna 2004 (lisäys 20 %). Politiikan kehittäminen, lainsäädäntöehdotusten valmistelu ja niiden täytäntöönpanon valvonta on unionin laajennuttua sekä monimutkaisempaa että raskaampaa kuin edellisissä laajentumisissa. Tehtävien lisäys koskee kaikkia yhteisön toimielimiä, ja kaikissa on todettu, että henkilöstöä on lisättävä, jotta tehtävien kasvusta voidaan selviytyä. 1.3. Komissiolle suuria taloudellisia ja sosiaalisia tehtäviä Laajentumisen onnistumiseksi komission, joka on Euroopan unionin toimeenpanoelin ja aloitteentekijä, on pystyttävä hoitamaan kaikki tehtävänsä sen varmistamiseksi, että laajentumisesta on kestävää etua kaikille laajentuneen EU:n kansalaisille. Vaikka ehdokasmaiden toteuttamat suuret poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset muutokset tuottavat jo tulosta, maiden vauraus on vielä paljon vähäisempi kuin nykyisten viidentoista jäsenvaltion, mitataanpa sitä bruttokansantuotteella (BKT) henkeä kohden (35 % EU:n keskiarvosta vuonna 2000), vaihtotaseella (alijäämä 5 % suhteessa BKT:hen vuonna 2000), hintainflaatiolla (15 % vuonna 2000) tai työttömyydellä (12,5 % vuonna 2000). Ehdokasmaissa tapahtunutta kokonaisten toimialojen (raskaan teollisuuden, maatalouden jne.) rakenneuudistusta on jatkettava niiden liityttyä EU:hun, ja eri alueiden sekä kaupunkien ja maaseudun välisten huomattavien kehityserojen poistaminen tapahtuu vasta vähittäin. Laajentumisen jälkeen komissio joutuu hallinnoimaan uusien jäsenvaltioiden tukemiseksi laadittuja ohjelmia pääasiassa yhteisen maatalouspolitiikan, rakennetoimien ja sisäisten politiikkojen kautta. Näin ollen on vahvistettava komission valmiuksia hallinnoida näitä ohjelmia, ja ainakin ensimmäisinä laajentumisen jälkeisinä vuosina on tarjottava erityistukea uusien jäsenvaltioiden hallintorakenteille, jotka vastaavat yhteisön ohjelmien suunnittelusta, täytäntöönpanosta ja tarkastuksesta. Unioni asetti Lissabonissa vuonna 2000 strategiseksi tavoitteekseen tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi osaamiseen perustuvaksi taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Siihen päästään vain entistä tiiviimmällä kansallisten ja yhteisön toimien koordinoinnilla ja huolellisella seurannalla, jotta tavoite todella saavutettaisiin. Kun otetaan huomioon uusien jäsenvaltioiden tilanne liittymisajankohtana, Lissabonin strategian onnistuminen vaatii komission valvonta- ja tukitoimien lisäystä. Göteborgissa kesäkuussa 2001 määritellyn kestävän kehityksen strategian jatkaminen vaatii myös lisätyötä, jotta useimmissa ehdokasmaissa hyvin vakavaa ympäristön tilaa voidaan parantaa. Liittymisneuvotteluissa sovittuja siirtymäkausia on käytettävä olennaisten ongelmien ratkaisemiseen ja siihen, että uusia jäsenvaltioita autetaan täyttämään yhteisön ympäristönormit mahdollisimman pian. Eurooppalaisen hallintotavan kehittäminen, johon sisältyy myös kansalaisten entistä tiiviimpi osallistuminen toimielimien toimintaan, merkitsee, että laajentuneessa EU:ssa komissiolta vaaditaan lisätyötä avoimuuden, tiedottamisen, viestinnän, kuulemisen ja vuoropuhelun parantamiseksi yhteydenpidossa muihin EU:n toimielimiin, jäsenvaltioiden hallituksiin ja parlamentteihin sekä tietysti suureen yleisöön. Tässäkin kohden uusien jäsenvaltioiden erityistilanne vaatii komissiolta lisätyötä. 1.4. Yhteisön oikeuden yhdenmukaisen täytäntöönpanon takaaminen Roolissaan perussopimusten vaalijana komission on varmistettava, että yhteisön oikeutta sovelletaan asianmukaisesti, mitä se valvoo myös nykyisissä jäsenvaltioissa. Ehdokasmaat ovat päättäväisesti ja yhteisön tuella edistyneet huomattavasti valmistautumisessaan jäsenvaltion velvollisuuksien täyttämiseen, mutta edelleen on mahdollista, että niiden hallinto- ja tuomioistuinjärjestelmille olisi eräissä tapauksissa hyötyä joidenkin vuosien harjoittelusta "tosielämässä". Jäsenyyden alkuvuosien kokemuksen perusteella nämä maat pystyvät vakauttamaan hallinto- ja tuomioistuinkapasiteettinsa. Yhtenäismarkkinoiden asianmukaisen toimivuuden, kansanterveyden ja turvallisuuden, ympäristönsuojelun, EU:n ulkorajojen valvonnan ja yhteisön varojen huolellisen hallinnoinnin vuoksi komission on ensimmäisinä liittymisen jälkeisinä vuosina pystyttävä täyttämään seuraavat tehtävät: - ylläpitämään jatkuvaa vuoropuhelua uusien jäsenvaltioiden kanssa ilmenneiden ongelmien havaitsemiseksi ja analysoimiseksi sekä toimivien ratkaisujen löytämiseksi niihin, - tarvittaessa aloittamaan ja viemään päätökseen rikkomismenettelyjä, - tarvittaessa ehdottamaan ja myöhemmin toteuttamaan uusia yhteisön yhteistyötoimenpiteitä, joilla uudet jäsenvaltiot saavat tarvitsemansa tuen pystyäkseen täyttämään perussopimusten mukaiset velvoitteensa. 1.5. Tiedonannon tarkoitus Heinäkuussa 2001 Euroopan parlamentille esitettiin valmisteluasiakirja [1] yleiskuvan antamiseksi komission suunnitelmista, jotka koskevat uusien jäsenvaltioiden sujuvaa yhdentämistä unionin hallintorakenteisiin, ja tässä saavutetusta edistyksestä. Asiakirjassa todettiin, että komissio arvioi parhaillaan, mitä vaikutuksia laajentumisella olisi nykyisiin toimintoihin liittymisen jälkeen sekä miten laajentuminen vaikuttaisi henkilöstötarpeeseen. [1] Administrative Preparations for Enlargement: Objectives and Practical Arrangements, Euroopean komission valmisteluasiakirja, esitetty Euroopan parlamentille vastauksena Euroopan parlamentin päätöslauselmaan Euroopan unionin vuoden 2001 alustavasta talousarvioesityksestä, heinäkuu 2001. Tässä tiedonannossa selvitellään muutoksia, joita laajentuminen aiheuttaa komission toiminnoissa, sekä henkilöresurssien lisäystä, jota tarvitaan varmistamaan toimintojen ja resurssien paras mahdollinen tasapaino liittymisen jälkeen. Siinä esitetään yleisiä suuntaviivoja ja laajentumisen vaikutuksia henkilöresursseihin politiikkalohkoittain sekä tehtäväalueittain. Taustalla oleva analyysi ja siihen liittyvät arviot ovat komission tulevaisuuden työhönottostrategian peruskiviä ja toimivat laajentunutta unionia varten mukautettavia rahoitusnäkymiä koskevien neuvottelujen, tulevien vuotuisten toimintastrategiakeskustelujen ja talousarviovalmistelun pohjana. Valmistelujen aloittaminen vuonna 2003 Jotta laajentuminen onnistuisi, on komission pystyttävä uusien jäsenvaltioiden liittymispäivästä alkaen huolehtimaan uusista velvollisuuksistaan. Joihinkin näistä velvollisuuksista sisältyy tehtäviä, jotka lisääntyvät vähitellen ja joiden täysi vaikutus tuntuu muutaman vuoden kuluttua. Joidenkin tehtävien kohdalla liittymisestä aiheutuu täysi työmäärä heti alusta alkaen. Tämä koskee erityisesti kielipalveluja, mutta myös keskeisten yhteisön politiikkalohkojen ja ohjelmien hallinnointia, erityisesti rakennerahastoja ja yhteistä maatalouspolitiikkaa. Jotta vuonna 2004 oltaisiin valmiina, on valmistautumisen tapahduttava vuonna 2003, jolloin on hankittava ja koulutettava tarvittava henkilöstö, tunnistettava kyseisten politiikkalohkojen ja ohjelmien mahdolliset käynnistysvaikeudet uusissa jäsenvaltioissa ja määriteltävä kussakin tapauksessa paras tapa minimoida riskit. Vuoden 2003 toimintastrategiassaan komissio arvioi tarvitsevansa 500 virkaa hoitaakseen olennaiset laajentumisvalmisteluihin liittyvät toiminnot vuonna 2003. Tässä yhteydessä tulee pitää mielessä, että vuoden 2003 rahoitusnäkymien otsakkeessa 5 oleva menokatto voi osoittautua riittämättömäksi laajentumisvalmisteluihin tarvittaville lisäresursseille. Vuonna 2003 tarvittavat 500 virkaa tai tointa eivät ole lisäystä laajentumisen jälkeisestä ajasta esitettyihin henkilöstöarvioihin, sillä vuonna 2003 palkattu henkilöstö jatkaa tehtävissään vuonna 2004 ja sen jälkeen. Sen vuoksi se on vain "ennakko", joka on tarpeen komission henkilöstön mukauttamiseksi vastaamaan uusia toimintoja vuodesta 2003. Arvioinnissa on otettu huomioon odotettavissa olevat haasteet ja siinä on koko ajan noudatettu tiukasti parhaita käytänteitä. Jotta luotettavia arvioita voidaan esittää vuoteen 2008 asti, on laadittu eräitä työhypoteeseja. Toisaalta näin saadaan perusteet ja valvotut puitteet arviolle, toisaalta taas pyritään yksinkertaistamaan yhteisön politiikkojen kehitykseen kohdistuvia odotuksia. Perusskenaarion muutokset johtavat arvioiden mukauttamiseen. Tästä syystä komission tulevien lisäresurssitarpeiden arviointia ajanjaksolla kehitellään edelleen jokaisessa alustavassa talousarvioesityksessä komission vuotuisen toimintastrategian esittämisen jälkeen. 2. Skenaario 2.1. Työhypoteesi Laekenin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 2001 jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet esittivät, mitkä ehdokasmaat voisivat olla valmiit saamaan liittymisneuvottelut päätökseen vuonna 2002 voidakseen liittyä EU:hun vuonna 2004 ja osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin [2], jos neuvottelut ja ehdokasmaiden uudistukset edistyvät nykyistä vauhtiaan. [2] "Jos neuvottelut edistyvät nykyistä vauhtia ja ehdokasmaiden uudistukset jatkuvat, voisivat Kypros, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakian tasavalta, Tsekin tasavalta ja Slovenia olla valmiit jäsenyyteen." Työhypoteesina laajentumisen vaikutusta arvioitaessa ovat seuraavat oletukset: * Euroopan unioniin liittyy 1. tammikuuta 2004 enintään kymmenen maata ja siten virallisten kielten määrä voi kasvaa kymmenellä. Työhypoteesina on, että EU:hun tulee tuolloin vähintään yhdeksän uutta virallista kieltä. * Politiikat, ohjelmat ja palvelujen tarjonta eivät muutu. Huomioon on otettu vain muutokset, jotka on jo hyväksytty asianmukaisella päätöksentekotasolla. * Henkilöresurssien määrittelyn lähtökohtana on vuoden 2002 tilanne. Henkilöresurssien tarvearvio perustuu siihen, että kyseinen toiminto tai tehtävä päättyy tai alkaa kokonaan laajentumisen jälkeen (kun on jo päästy tavanomaiseen toimintaan). Siinä ei oteta huomioon vähittäisestä käynnistämisestä syntyviä säästöjä eikä kertaluonteisia perustamiskustannuksia. Tavanomaiseen toimintaan päästään eri aikoina toiminnosta riippuen. On kuitenkin arvioitu, että toimintojen käynnistyminen on saatu päätökseen vuoteen 2008 mennessä, ja tällöin on otettu huomioon myös toimielimen kyky ottaa uutta henkilöstöä. Arviot perustuvat skenaarioon, jossa vuonna 2008 on 10 uutta jäsenvaltiota, mutta se ei ole kannanotto muiden ehdokasmaiden liittymisaikatauluun. 2.2. Yleiset rahoituspuitteet: Agenda 2000 Nykyiset rahoituspuitteet (Agenda 2000), joista valtion- ja hallitusten päämiehet sopivat Berliinissä vuonna 1999, perustuivat kuuden uuden jäsenvaltion liittymiseen vuonna 2002. Päivitetty skenaario, jossa uusia jäsenvaltioita tulisi vuonna 2004 kymmenen, perustuu komission tiedonantoon yleisestä lähestymistavasta vuoteen 2006 ulottuviin rahoituspuitteisiin [3]. [3] Yhteiset laajentumisneuvottelujen rahoituspuitteet 2004-2006, komission tiedonanto, SEC(2002) 102, 30.1.2002. 3. Menetelmä 3.1. Henkilöresursseja ohjaavien tekijöiden määrittely Kaikki komission tehtävät on luokiteltu noin kahteensataan yhtenäisen kokonaisuuden muodostavaan toimintoon, jotka perustuvat toimintopohjaisen budjetoinnin (ABB) luokitukseen. Niiden toimintojen osalta, joiden intensiteetti joko kasvaa tai vähenee, analyysi sisälsi seuraavat vaiheet: * Tarkoituksenmukaisien ohjaustekijöiden (driver) löytäminen resursseille. Ohjaustekijä on työkuormituksen mittari, joka on merkitsevä ja edustaa koko toimintoa (tavallisesti se aiheuttaa kaikki toimintoon sisältyvät tehtävät). Esimerkkejä resursseja ohjaavista tekijöistä ovat, tarkasteltavasta toiminnosta riippuen, uusien jäsenvaltioiden määrä, väestömäärän lisäys, hallinnoitavan budjetin lisäys jne. * Nykyisten henkilöresurssien määrän tarkastelu. * Laajentumisesta johtuvan työmäärän lisäyksen tai vähentymisen arviointi. Henkilöresurssitarpeissa tapahtuvia muutoksia on arvioitu suhteessa resursseja ohjaavan tekijän kasvuun tai vähenemiseen, jos ei parempaa indikaattoria ole ollut käytettävissä. Kaikissa tapauksissa on henkilöstötarpeiden arvioinnissa otettu mittakaavaedut täysimääräisesti huomioon. Tukitoimintoja - kuten sisäistä henkilöstöhallintoa, tietotekniikkaa ja yleistä operationaalista tukea - on käsitelty kahdella eri tavalla: * Toiminnoissa, joissa henkilöresurssien taso voidaan kytkeä tiiviisti operationaalisiin toimintoihin (suoraan tai välillisesti), on resurssitarpeet arvioitu kyseisissä operationaalisissa toiminnoissa tapahtuvien muutosten perusteella. [4] [4] Esimerkiksi kunkin yksikön toiminto henkilöstöhallinto liittyy suoraan käytettävissä olevien henkilöresurssien määrään. * Tukitoimintoja, joissa tiivistä kytkentää ei ole, on käsitelty itsenäisinä operationaalisina toimintoina. Huomioon on otettu myös se, että mahdolliset mittakaavaedut ovat todennäköisesti suuremmat kuin operationaalisten toimintojen kohdalla. 3.2. Tietojen keruu Alustavan kyselyn perusteella komissiossa tehtiin järjestelmällinen tarkastelu yksiköiden toimintojen odotetusta kehityksestä laajentumisen jälkeen. Vastausten perusteellisen selvittelyn jälkeen käytiin komission pääosastojen jokaisen linjan kanssa kahdenvälisiä keskusteluja saatujen tietojen pitävyyden tarkistamiseksi. Saatujen tietojen ja niitä koskeneiden keskustelujen perusteella tehtiin tässä raportissa esitettävä tarkka arvio esitetyistä tarpeista. Arvio sisälsi seuraavat vaiheet: (1) arvio laajentumisen kuhunkin toimintoon aiheuttamista muutoksista, (2) arvio vaikutuksista henkilöresurssien määrään, (3) arvio henkilöstöjärjestelymahdollisuuksista, (4) arvioitujen tarpeiden ja nykyisten henkilöresurssien erotuksen määrällinen ilmaiseminen. 3.3. Tarveilmoitusten tutkiminen Jo komission pääosastojen eri linjojen antamissa vastauksissa noudatettiin hyvin tarkkoja ohjeita. Niissä esitetyt lisähenkilöstötarpeet on kuitenkin käyty vielä sen jälkeen perusteellisesti läpi eri tasoilla. Ensinnäkin on tarkistettu tosiasiakriteerit, joilla varmistetaan - että eri osastojen ilmoittamissa tarvearvioissa ei ole päällekkäisyyttä, - että mahdolliset käsitteitä ja sanastoa koskevat väärinkäsitykset havaitaan ja selvitetään, - että esitetyt numerotiedot ja niitä koskevat perustelut vastaavat toisiaan. Toiseksi on tarkistettu tekniset kriteerit, joilla varmistetaan - että mahdolliset mittakaavaedut hyödynnetään ja että ne otetaan huomioon kokonaisuudessaan, - että eri linjojen samankaltaisista toiminnoista esittämät tarvearviot käsitellään yhdenmukaisesti ja arvioidaan parhaiden käytänteiden mukaisesti, - että tarvearvioissa, jotka koskevat toimintoja, joihin liittyviin ohjelmiin tai toimiin ehdokasmaat osallistuvat jo nyt, otetaan huomioon vain työmäärän lisäys, - että nyt laajentumiseen liittyvissä toiminnoissa olevat henkilöresurssit (jotka voidaan ehdokasmaiden liityttyä siirtää toisiin tehtäviin) otetaan asianmukaisesti huomioon. 3.3.1. Kielipalvelut Alusta alkaen oli selvää, että laajentuminen vaikuttaisi eniten kielipalveluihin, ja ne ovatkin ilmoittaneet suurimmat laajentumisesta aiheutuvat lisäresurssitarpeet. Komissio on päättänyt ottaa huomioon ennakoitavissa olevat tulokset monista hankkeista, joita on toteutettu tai joita toteutetaan parhaillaan kielipalvelujen (erityisesti kääntämisen) kustannusten hallitsemiseksi. Komissio on siten voinut mitoittaa arvioidut tarpeet parhaiden käytänteiden mukaan, yhdistää tehokkaammin sisäisiä ja ulkoisia resursseja sekä hyödyntää tietotekniikan käytön lisäämistä. Tällä lähestymistavalla varmistetaan edelleen, että tulkkauksen ja käännösten laadusta ja tärkeimpiin kategorioihin kuuluvien asiakirjojen julkaisemisesta ei virallisten kielten määrän lisääntyessä tingitä. Kuten jaksossa 2.1 esitettiin, työskenaario perustuu oletukselle, että vuodesta 2004 alkaen käytettäisiin yhdeksää uutta virallista kieltä. Jos virallisia kieliä tulee enemmän, kukin lisäkieli aiheuttaisi arviolta noin 200:n henkilön täyttä työaikaa vastaavan lisäresurssitarpeen. 3.4. Arvioissa käytetyt määritelmät 3.4.1. Täyttä työaikaa vastaava työpanos (Full Time Equivalent, FTE) Asian yksinkertaistamiseksi henkilöresurssit on määritelty nykyisten virkojen, toimien ja ulkopuolisen henkilöstön perusteella (vuoden 2002 talousarvio). Mittayksikkö on yksi täyttä työaikaa vastaava työpanos (FTE). Henkilöresurssien jakautuma henkilöstölajeittain ja rahoituslähteittäin on tehty kokonaistasolla. 3.4.2. Toimintojen ja tehtäväkenttien ryhmittely Jotta voitaisiin muodostaa kuva komissiosta unionissa, joka laajentumisen jälkeen on taas täydessä toimintavauhdissa (esimerkiksi vuonna 2008), tässä raportissa esitetyt arviot on lajiteltu laajoihin politiikkalohkoihin ja toisaalta tehtäväkenttiin. Joissakin tapauksissa toiminnot eivät sisällä täysin homogeenista tehtävien/toimien yhdistelmää, jolloin toiminnot on ryhmitelty hallitsevien piirteidensä mukaan. Vaikka tämä luokitus ei olekaan täydellinen, se näyttää kuitenkin riittävältä luotettavien ja merkittävien tuloksien saamiseen. Politiikkalohkojen ryhmitys vastaa nykyisten rahoitusnäkymien otsakkeita hieman muutettuina. Täten on muodostettu seuraavat kahdeksan pääasiallista politiikkalohkoa: - maatalous ja kalastus (ilman SAPARDia ja rakennetoimia) - rakenne- ja koheesiotoimet (ilman ISPAa, mutta ml. maatalouden, kalastuksen ja työllisyyden rakennetoimet) - sisäiset politiikkalohkot (ml. tiedottaminen, mutta ilman tutkimusta ja rakennetoimia) - ulkopolitiikka (ilman ehdokasmaissa olevia lähetystöjä) - liittymistä edeltävät toimet (ml. lähetystöt ehdokasmaissa, ISPA, SAPARD) - tutkimus - tuki- ja koordinointipalvelut - kielipalvelut (ml. julkaisutoimisto) Tehtäväkentät kuvaavat pääasiallista "työlajia", johon laajentuminen vaikuttaa. Tehtäväkentät on jaettu viiteen pääryhmään: - henkilöstö- ja taloushallinto - lainsäädäntö, yhteisön oikeuden noudattamisen seuranta ja varmistaminen (jäljempänä 'lainvalvonta') - kielitehtävät (kääntäminen/tulkkaus/julkaiseminen) - ohjelmien hallinnointi - politiikkojen valmistelu ja koordinointi 4. Laajentumisesta aiheutuvat komission henkilöstötarpeet Henkilöstön nettolisäystä koskevat arviot ovat alhaisempia kuin ne, joihin päädyttäisiin pelkällä komission nykyisen henkilöstötilanteen ekstrapoloinnilla tai laskemalla yhteen pääosastojen eri linjojen esittämät alkuperäiset vaatimukset. Seuraavissa kahdessa jaksossa kuvataan prosessia, jolla lopullisiin tarvearvioihin on päädytty. 4.1. Arvioidut tarpeet Alkuperäisissä arvioissaan komission pääosastojen eri linjat esittivät bruttolisäystarpeet, jotka vastasivat noin 5470 FTE:tä, ja odottivat tarpeiden vähenevän noin 250 FTE:llä. Nettotarpeeksi arvioitiin siten noin 5220 lisähenkilöä (FTE), jotta pystyttäisiin selviytymään arvioidusta työmäärän kasvusta, joka perustui oletukseen 10 uudesta jäsenvaltiosta ja 9 uudesta virallisesta kielestä. Noin 41 prosenttia (2157 FTE) alkuperäisten arvioiden tarpeista koski kielipalveluja. Seuraavaksi suurimmat vaatimukset koskivat sisäisiä politiikkoja (33 %, 1718 FTE) sekä tuki- ja koordinointipalveluja (14 %, 724 FTE) (ks. Kuva I). Alkuperäisten arvioiden perusteellinen tarkastelu auttoi ottamaan paremmin huomioon parhaiden käytänteiden toteuttamisen, poistamaan vaatimukset, jotka eivät liity välittömästi laajentumiseen, havaitsemaan uusia mahdollisuuksia henkilöstön uudelleenjärjestelyyn sekä mukauttamaan määrärahojen odotettavissa olevaa kehitystä perusskenaariota vastaavaksi. Tämä johti arvioiden tarkistuksiin, joiden lopputuloksena on, että laajentuviin toimintoihin tarvitaan yli 4800 FTE:n bruttolisäys. Nämä tarpeet voidaan tyydyttää noin 700 uudelleensijoittamisella ja 4100 lisähenkilöllä. Tällöin oletetaan myös, että noin 200:ta liittymistä edeltävissä välineissä nykyisin työskentelevää ulkopuolista henkilöä (jotka rahoitetaan ns. BA-budjettikohdista) ei voida sijoittaa uudelleen, vaan heistä on luovuttava. Näin ollen resurssien nettolisäys olisi 3900 FTE (ks. kuva II). Nykytilanteeseen verrattuna 3900 FTE:n lisäys vastaa noin 13 prosentin kasvua koko henkilöresursseihin (ks. kuva VI). Komission henkilöstötaulukossa esitettyjä toimia on 3550, joista 3400 talousarvion A osassa ja 150 sen B osassa (tutkimus), mikä merkitsee yhteensä 16 prosentin lisäystä vuoden 2002 talousarviossa olevien virkojen kokonaismäärään. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 4.2. Tarpeet jaoteltuina lisähenkilöstön lajin ja rahoituslähteen mukaan Seuraavassa jaotellaan 3900 lisähenkilöä henkilöstölajin ja rahoituslähteen mukaan: * 3400 virkaa toimintabudjetin henkilöstötaulukoissa (talousarvion A osa), joista LA-virkoja noin 645 * 150 virkaa tutkimuksen henkilöstötaulukoissa (talousarvion B osa). * Lisämäärärahoja noin 560 ulkopuoliseen toimihenkilöön talousarvion A osassa. Tässä ei oleteta ulkopuolista henkilöstöä varten talousarvion A osaan otettujen määrärahojen kasvavan lineaarisesti A osan henkilöstötaulukon mukaisesti. Poikkeuksen muodostavat määrärahat, jotka liittyvät kielipalvelujen osittaiseen ulkoistamiseen. Näitä määrärahoja on lisättävä tuntuvasti, jotta päästäisiin suunniteltuihin kustannussäästöihin. * Nykyisin talousarvion B osasta rahoitettujen 210 ulkopuolisen henkilön palkkaamiseen varattujen määrärahojen vähennys (liittymistä edeltävien välineiden BA-budjettikohdat). Taulukko 2. Tulokset rahoituslähteen ja henkilöstölajin mukaan (virkojen/toimien määrä - FTE) >TAULUKON PAIKKA> 4.3. Uusien virkojen vähittäinen lisääminen talousarvion A osaan Komission pääosastojen eri linjojen tekemät henkilöstötarvearviot painottuvat vahvasti juuri liittymistä seuraaviin vuosiin. Kun otetaan huomioon eri linjojen tarpeet, aiempien laajentumisten yhteydessä toteutunut uusien virkojen lisäämisen kaava sekä toimielimen kyky ottaa vastaan uusia virkamiehiä, ehdotetaan uuden henkilöstön palkkaamista viiden vuoden kuluessa seuraavassa taulukossa esitettävän suuntaa-antavan aikataulun mukaan. Perusolettamuksena on, että kaikkien yhteensä 3900 lisähenkilön palkkaaminen jakaantuu ulkopuolista henkilöstä varten myönnettävät määrärahat mukaan luettuna samalla tavoin kuin henkilöstötaulukon virat talousarvion A osassa. >TAULUKON PAIKKA> * Mukaan luettuna vuodeksi 2003 esitetyt 500 virkaa (tai vastaavat määrärahat), joista on ilmoitettu vuosistrategiassa ja vuoden 2003 alustavassa talousarvioesityksessä. Jonkin verran joustavuutta voidaan tarvita henkilöstötaulukon virkojen ajoituksessa, jotta voidaan ottaa huomioon komission todelliset mahdollisuudet ottaa uutta henkilöstöä erityisesti vuonna 2004. Kussakin alustavassa talousarvioesityksessä, joka esitetään vuosistrategiaa koskevan päätöksen tekemisen jälkeen, määritellään tarkemmin pyydettyjen lisähenkilöresurssien laji (ulkopuolista henkilöstöä vai vakituisia virkoja) ja määrä sekä resurssien suuntaa-antava jakauma politiikkalohkoittain. Jotta kaikki tarvittavat virat pystyttäisiin täyttämään, komissio voi siirtymävaiheen aikana käyttää tarpeisiin sopivia toimenpiteitä (kuten tilapäistä henkilöstöä vakituisissa viroissa). 5. talousarviovaikutukset otsakkeeseen 5 (hallinto) Toimielinten sopimukseen [5] (IIA) sisältyy enintään 450 miljoonan euron asteittainen lisäys (vuoden 1999 hintoihin) otsakkeessa 5 (hallintomenot) kahden vuoden kuluessa 6 maan liittymisestä. Kun uusien jäsenvaltioiden nyt odotetaan liittyvän vuonna 2004 (IIA:ssa odotettiin alun perin liittymisen tapahtuvan vuonna 2002), vastaavaan tasoon päästäisiin otsakkeessa 5 vuonna 2006. [5] Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission sopimus, tehty 6 päivänä toukokuuta 1999, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta. Agenda 2000 -asiakirjassa määriteltiin rahoitusnäkymien otsakkeessa 8 (laajentuminen) kuuden uuden jäsenvaltion liittymisestä aiheutuvien hallintomenojen määrä niiden menojen perusteella, joita syntyi vuonna 1995 tapahtuneen edellisen laajentumisen yhteydessä. Laskelma perustui siten uusien jäsenvaltioiden tavanomaiseen osuuteen toimielimissä ja niiden henkilöstössä. Lisäksi määriteltiin tulkkauksen ja kääntämisen lisätarve. Neljän lisäjäsenvaltion mahdollisesta liittymisestä aiheutuvat hallinnon lisäkustannukset laskettiin samalla menetelmällä. Itse asiassa käytetyt kertoimet perustuivat äänimääriin, jonka uudet jäsenvaltiot saavat EU:n päätöksenteossa. Tämän perusteella lisäys on vuonna 2006 vuosien 2004-2006 yhteisten rahoituspuitteiden mukainen 612 miljoonaa euroa. Lisäystä on käytetty perusteena määriteltäessä vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymien mukaisten komission virkojen (talousarvion A osa) enimmäismäärää. Vuosien 2004-2006 yhteisissä rahoituspuitteissa, jotka koskevat 25 jäsenvaltion unionia, on otsakkeessa 5 lisämäärärahat, jotka mahdollistavat noin 2300 viran lisäämisen henkilöstötaulukkoon (talousarvion A osa) [6]. Nämä lisämäärärahat osuvat siten yksiin kohtuullisen siirtymävaiheen kanssa, jonka aikana virkoja lisätään vuoteen 2006 asti. Ulkopuolisen henkilöstön vähittäinen palkkaaminen noudattaa samaa kaavaa ja siihen on käytettävissä talousarvion A osassa määrärahat, jotka vastaavat noin 400 FTE:tä. Muut virat täytetään ja ulkopuolinen henkilöstö palkataan vähitellen vuosina 2007 ja 2008. [6] Samaan lukuun on päädytty kahta eri tietä: 1) soveltamalla otsakkeen 5 menokaton odotettua kasvua vuonna 2006 (+ 12 % vuoden 1999 hintoihin) komission henkilöstötaulukossa olevien nykyisten virkojen määrään (ml. OLAF ja julkaisutoimisto, mutta ilman tutkimusta) ja 2) komission henkilöstömenojen osuuden (31%) perusteella (luku A-11, ml. muut tiiviimmin virkoihin liittyvät budjettikohdat mutta ilman eläkkeitä) prosentteina A osan kokonaismäärärahoista ja jaettuna virkamiehen keskimääräisillä kustannuksilla. Otsaketta 5 koskevissa kokonaistarpeissa on kuitenkin otettava huomioon komission lisäksi muutkin toimielimet, joiden kokonaisarvioita ei vielä ole käytettävissä. Tässä suhteessa otsakkeen 5 menokattoa vuonna 2006 on arvioitava uudelleen todellisten työhönottotarpeiden perusteella ja ottaen huomioon nykyisten rahoitusnäkymien kokonaiskaton sallima liikkumavara. 6. Komission henkilöstötarpeiden perustelut 6.1. Arviot komission ja muiden toimielimien henkilöstötarpeista Komission arviot ovat hyvin vertailukelpoisia muista toimielimistä käytettävissä olevien arvioiden kanssa. Euroopan parlamentin hallinnossa varapuhemies Guido Podestàn johdolla valmistellussa raportissa, jonka puhemiehistö hyväksyi vuoden 2001 alussa, arvioidaan lisähenkilöstötarpeeksi 1240 uutta virkaa (+ 29 %). Lisävirkojen määrän odotetaan vähenevän jatkossa 842:een (+ 20 %), kun virkoja vapautuu luonnollisen poistuman sekä varhais- tai erityiseläkejärjestelyjen kautta. Maaliskuussa 2002 neuvoston pääsihteeristö arvioi [7] lisähenkilöstötarpeensa 674 henkilöstötaulukkoviraksi (876, kun otetaan mukaan "varaus tuleviin tarpeisiin"), mikä vastaa 25 prosenttia (varaus mukaan luettuna 32 %:ia) nykyisestä henkilöstöstä. Nämä arviot perustuvat oletukseen, että uusia virallisia kieliä on kymmenen. [7] Raportti Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristölle laajentumisesta aiheutuvista hallinnollisista seurauksista, laatinut laajentumisen erityisryhmä apulaispääsihteerin johdolla, 12.3.2002. Marraskuussa 2001 pääsihteerien raportissa otsakkeen 5 kehityksestä [8] mainittiin seuraavat alustavat luvut: 608 (+ 56 %) lisävirkaa EY:n tuomioistuimeen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimeen ja 221 lisävirkaa (+ 56 %) tilintarkastustuomioistuimeen. [8] Pääsihteereiden raportti otsakkeen 5 monivuotisesta kehityksestä ja toimielinten välisestä yhteistyöstä saavutettavista mahdollisista lisäeduista, marraskuu 2001. 6.2. Nykyiset arviot verrattuina aiempiin laajentumisiin Tarvearviot perustuvat kunkin yksittäisen toiminnon perusteelliseen tarkasteluun, jossa on otettu huomioon varsinkin tehtävien monimutkaistuminen unionissa, jossa voi olla jopa 25 jäsenvaltiota. Tulosta kannattaa kuitenkin verrata kahden edellisen laajentumisvaiheen lukuihin. Vaikka tulevan laajentumisen aiheuttamiin tarpeisiin käytetty arviointimenetelmä onkin erilainen kuin aikaisemmin, arvioitujen tarpeiden suuruusluokkia voidaan vertailla. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittyessä komissio pyysi talousarvion A osan henkilöstötaulukoihin 864 uutta virkaa (ilman julkaisutoimistoa), joista 314 (36 %) oli kielten alan virkoja ja 550 (64 %) muihin toimintoihin. Uutta jäsenvaltiota kohden tämä vastaa keskimäärin noin 290:tä virkaa, joista 110 oli kielipalveluihin ja 180 muihin toimintoihin. Noin 30 prosenttia uusista viroista perustettiin ensimmäisenä vuotena (1995) ja muut neljä vuosierää jaettiin vuosille 1996-1999 seuraavasti: 22 prosenttia vuonna 1996, 22 prosenttia vuonna 1997, 13 prosenttia vuonna 1998 ja 13 prosenttia vuonna 1999. Viimeistä edellisessä laajentumisessa (Espanja ja Portugali) perustettiin 695 lisävirkaa (ilman julkaisutoimistoa) eli melkein 350 virkaa uutta jäsenmaata kohden. Noin 300 virkaa (43 %) oli kielipalveluihin ja 395 (57 %) muihin toimintoihin. Keskimäärin tämä vastaa kutakin uutta jäsenvaltiota kohden 350:tä uutta virkaa, joista noin 150 kielipalveluihin ja 200 muihin toimintoihin. Noin 45 prosenttia kaikista uusista viroista perustettiin ensimmäisenä vuonna, noin 33 prosenttia toisena vuonna ja loput 22 prosenttia kolmantena vuotena liittymisestä. Arvioitu 3400 viran lisääminen komission henkilöstötaulukkoon merkitsee keskimäärin 340:tä virkaa uutta jäsenvaltiota kohden. 7. Laajentumisen vaikutus yhteisön politiikkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin 7.1. Kehitys keskeisillä politiikkalohkoilla Politiikkalohkojen tarkastelu osoittaa, että henkilöstötarpeet keskittyvät toimintapolitiikkoihin, jotka ovat poliittisten painopisteiden mukaisia ja joista on välitöntä hyötyä laajentuneen unionin kansalaisille. Erityisesti kielipalvelujen tarpeita koskevat arviot on pyritty pitämään välttämättömissä vähimmäismäärissä, joilla pystytään noudattamaan monikielisyyden periaatetta. Kun virallisten kielten määrän odotetaan kasvavan 11:stä ainakin 20:een, ei ole yllätys, että kielipalvelujen henkilöresurssien kasvu arvioidaan kaikista suurimmaksi (noin 41 % nykytilanteeseen verrattuna). Kielipalveluja lukuun ottamatta suurin suhteellinen lisäys koskee rakennetoimia (+ 36 %); seuraavina tulevat sisäiset politiikat (+20 %) ja maatalous ja kalastus (+ 19 %). Tuki- ja koordinaatiopalveluiden odotetaan kasvavan noin 14 prosenttia, mihin sisältyvät komissaarien lisäyksestä syntyvät kabinetit ja tukitoiminnot. Nykyiset liittymistä edeltävät toiminnot vähenevät noin 70 prosenttia (ks. kuvat III ja IV). >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 7.1.1. Sisäiset politiikat Laajentuminen vaikuttaa politiikan ja lainsäädännön valmisteluun. Poliittisista aloitteista on kuultava paljon entistä useampia eturyhmiä ja lainsäädäntöehdotuksissa on otettava huomioon entistäkin useampia näkökohtia. Liittymispäivästä alkaen uudessa jäsenvaltiossa on sovellettava yhteisön oikeutta ja koko lainsäädäntöprosessin on kehityttävä vastaamaan uusia olosuhteita. Vaikutus on suurin yhteisön oikeuden täytäntöönpanon turvaamisessa (lyhyesti lainvalvonta). Järjestelmät ja menettelyt on laajennettava ilman muuta koskemaan kaikkia jäsenvaltioita [9] niinkin moninaisilla ja mutkikkailla aloilla kuin ympäristöasioissa ja kilpailupolitiikassa. Suorat tarkastustoimet voidaan myös katsoa yhdeksi tavaksi harjoittaa lainvalvontaa. [10] [9] Käsiteltävien tapausten lukumäärään vaikuttaa suurelta osin jäsenvaltioiden lukumäärä. [10] Esim. elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto, Euratomin ydinmateriaalivalvontatoimisto, kalastustarkastus. Kaikki ohjelmat ja toimet ovat avoimia uusille jäsenvaltioille. Määrärahojen kasvun odotetaan kuitenkin olevan varsin maltillista. Jotkut ohjelmat ovat myös jo nyt ehdokasmaiden ulottuvilla, vaikkakaan ne kaikki eivät aina osallistu niihin eikä niiden osallistuminen ole yhtä runsasta kuin nykyisten jäsenvaltioiden. Sisäisten politiikkojen arvioitu henkilöstölisäystarve on 1718 FTE. Kun otetaan huomioon, miten monenlaisia politiikkoja on toteutettava 25 jäsenvaltiossa ja nykyinen resurssitaso, henkilöresurssien kasvu on suhteellisen vaatimaton (+ 20 %). 7.1.2. Rakenne- ja koheesiotoimet Rakenne- ja koheesiotoimet ovat politiikkoja, jotka vaikuttavat välittömimmin uusien jäsenvaltioiden kansalaisten elintasoon. Niiden odotetaan edistävän uusien jäsenmaiden talouksien nopeaa lähentymistä unionin keskiarvoon. Rakenne- ja koheesiopolitiikan osana myönnettävien varojen on noudatettava tarkoin yhteisön kriteereitä ja ne ovat myös vahva keino panna täytäntöön kaikenlaisia unionin poliittisia prioriteetteja. Nykyisen lainsäädännön mukaan useimmat ehdokasmaiden alueet voivat saada vähemmän kehittyneille alueille myönnettävää tukea (tavoite 1). Määrärahojen odotetaan kasvavan enemmän kuin millään muulla alalla niin suhteellisesti kuin absoluuttisina määrinäkin. Ohjelmien hallinto on hajautettu. Näin ollen suhteellisen vähäinen lisähenkilöstö pystyy käsittelemään huomattavatkin määrärahojen lisäykset, ja arvioidut henkilöstötarpeet ovat 325 FTE (+ 36 %). Vielä neuvotteluja käyvien ehdokasmaiden oletetaan seuraavan liittymisaallon jälkeen saavan edelleen ISPA-rahoitusta. Kuten nykyistenkin jäsenvaltioiden kohdalla, arvio perustuu status quo -tilanteeseen (rahoitustoimien nykytasoon) myös liittymisen jälkeen. Koheesiopolitiikan painon odotetaan kasvavan rakennepolitiikkaan verrattuna. 7.1.3. Maatalous ja kalastus Yhteinen maatalouspolitiikka tulee olemaan tärkeässä asemassa laajentuneessa unionissa. Laajentumisen myötä EU:n maatalousväestön arvioidaan kasvavan noin 55 prosenttia. Nykyiset maaseudun kehittämisen erityiseen liittymisohjelmaan (SAPARD) liittyvät toiminnot siirretään tavanomaisen maatalouspolitiikan piiriin. Kuten rakenne- ja koheesiotoimienkin kohdalla, suhteellisen vähäinen lisähenkilöstö pystyy käsittelemään huomattavasti kasvaneita määrärahoja, koska ohjelmahallinto on hajautettu [11], joten lisähenkilöstötarpeet ovat 189 FTE (+ 19 %). [11] Vaikka seurattavien järjestelmien (esim. jäsenvaltioiden) määrän kasvu vaikuttaakin selvästi joihinkin tehtäviin kuten tilien ja hallinnon tarkastamiseen. 7.1.4. Tutkimus Useimmat tutkimusohjelmat ovat jo nyt avoimia ehdokasmaille. Lisäksi kuudennessa tutkimuksen puiteohjelmassa odotetaan vielä suurempaakin ehdokasmaiden osallistumista ennen niiden liittymistä EU:hun sekä hankkeiden suurempaa keskittymistä. Toimintojen kehitys ja laajentumisesta aiheutuvat henkilöresurssitarpeet merkitsevät kohtuullista lisäystä, joka on 150 FTE (+ 4 %). Arvioidut tarpeet keskittyvät yhteisön politiikkoihin liittyvään [12] suoraan tutkimustoimintaan. [12] Esimerkiksi Euratomin ydinmateriaalivalvontatoimiston apu ydinjätteen säilytyspaikoissa olevan ydinmateriaalin jäljittämisen ja luetteloinnin kehittämiseksi. 7.1.5. Ulkosuhteisiin liittyvät politiikat Ulkosuhteissa vaikutus on suppeahko. Suurimmat muutokset koskevat kauppapolitiikkaa ja puolustusta. Arvioitu tarve on noin 76 FTE (+ 1 %). 7.1.6. Liittymistä edeltävä vaihe (ml. lähetystöt ehdokasmaissa, ISPA ja SAPARD) Kymmentä uutta jäsenvaltiota koskevat liittymistä edeltävät toiminnot vähenevät asteittain, kunnes Phare-operaatiot on saatu loppuun. Kymmenessä ehdokasmaassa olevien lähetystöjen henkilöstö ja suurin osa niistä huolehtivasta pääosaston henkilöstöstä sijoitetaan vastaavasti uusiin tehtäviin tai he eroavat tehtävistään, mikä johtaa 759 FTE:n vähennykseen alkuperäistasosta (- 70 %). Liittymistä edeltäviä välineitä käytetään kuitenkin edelleen niissä ehdokasmaissa, joiden kanssa neuvottelut ovat kesken. 7.1.7. Kielipalvelut Kielipalvelujen suhteellisen suurta kasvua (1582 FTE eli + 41 %) ei pidä tulkita väärin. Luonnollinen suuntaus olisi lineaarinen kasvu virallisten kielten määrän lisäyksen mukaisesti (+ 82 %). Tarpeet voidaan pitää kohtuullisempina vain siksi, että parhaiden käytänteiden soveltamisesta on tehty tietoinen päätös ja uudistuksilla on säästetty etukäteen. 7.1.8. Tuki- ja koordinaatiopalvelut Mahdollisimman suuren osan resursseista tulisi suuntautua ulkomaailman palvelemiseen. Myös tuki- ja koordinaatiopalveluiden tehtävä on kuitenkin merkittävä osa täysin toimivaa strategiaa, jolla laajentuminen saadaan onnistumaan [13]. Näiden palvelujen riittävä miehitys on tärkeää toimintojen sujumiselle, ja lisäystarpeen arvioidaan olevan 619 FTE (+ 14 %). [13] Näitä toimintoja ovat työhönottomenettelyjen kehittäminen, kiinteistöpolitiikka, petostentorjunnan ja tarkastuskapasiteetin vahvistaminen sekä politiikan koordinointi 25 jäsenvaltion unionissa. Kannattaa myös korostaa, että arvioihin sisältyy suora tuki lisäkomissaarien kabineteille. 7.2. Tärkeimpien tehtäväkenttien kehitys Komission tulevaisuuden näkymissä korostuu toimielimen työn lainsäädäntöosuus, ja seuraavina tulevat politiikkanäkökohdat ja hallintotuki, joka liittyy voimavarojen yleiseen kasvuun. Kielitehtävissä (kääntäminen ja tulkkaus) kasvu on suurempi kuin millään muulla alalla, koska monikielisyyden velvoite on täytettävä. Ohjelmien hallintoon tarvittavat henkilöresurssit pysyvät olennaisilta osin ennallaan. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 7.2.1. Lainsäädäntötyö, säädösten päivittäminen ja täytäntöönpano Lainsäädäntötyö, säädösten päivittäminen ja täytäntöönpano muodostavat tehtäväkentän, jonka toiminnoissa tapahtuu eniten laajentumista kielten tehtäväkentän jälkeen. Tämä ei ole täydellinen yllätys, koska jäsenvaltioiden lukumäärä on yksi keskeisistä muuttujista, jotka on otettava huomioon lainsäädäntötyön useimpien vaiheiden työmäärää arvioitaessa. Tämä on erityisen merkityksellistä lainsäädännön täytäntöönpanossa. Hyvän hallinnon periaatteiden mukaan eturyhmien lukumäärä ja huomioon otettavien näkökohtien määrä vaikuttaa myös lainvalmisteluun ja säädösten päivittämiseen. Lisätarpeiden arvioidaan olevan 1098 FTE (+ 25 %). 7.2.2. Ohjelmahallinto On arvioitu, että ohjelmahallinnon henkilöresurssit pysyvät laajentumisen jälkeen suurin piirtein ennallaan (lisäys 64 FTE eli + 1 %). Tämä hieman yllättävä tulos vaatii selityksen. Itse asiassa ohjelmahallinnon arvioidut lisäresurssitarpeet ovat noin 650 FTE. Nämä toimintojen laajentumisen aiheuttamat lisäystarpeet tyydytetään suurelta osin nykyisin laajentumista edeltävissä ohjelmissa työskentelevien henkilöiden uudelleenjärjestelyillä (ks. kuva VII). Arvioidut tarpeet voivat näyttää vaatimattomilta, mutta on muistettava, että sisäisten politiikkojen määrärahojen lisäys on sekin vaatimaton ja että monet ohjelmat ovat jo nyt avoimia hakijamaille (varsinkin tutkimusohjelmat). Lisäykset keskittyvät näin ollen suurelta osin maatalouteen ja kalastukseen sekä rakennetoimiin, joiden ohjelmahallinto on pääosin hajautettu jäsenvaltioihin. >VIITTAUS KAAVIOON> 7.2.3. Politiikkojen valmistelu Politiikkojen valmistelussa tapahtuu myös huomattavaa kehitystä, joka kuvastaa tarvetta uusien tosiasioiden huomioonottamiseen. Politiikan muotoilussa hyödytään siitä, että otetaan huomioon myönteinen historia ja kulttuurit, joita uudet jäsenvaltiot tuovat mukanaan. Arvioitu lisäystarve on 641 FTE (+ 8 %). Myös tässä tapauksessa toimintojen laajentumisesta aiheutuva todellinen bruttolisäys on suurempi (noin 800 FTE), mutta osan siitä korvaavat liittymistä edeltävissä toiminnoissa tapahtuvat vähennykset. 7.2.4. Hallinto- ja talousarviotuki Hallinnon ja talousarviotuen tehtävien riittävä miehitys niin toiminnallisissa kuin tukipalveluissakin on välttämätön, jotta pystytään säilyttämään johdonmukainen ja suorituskykyinen kokonaisuus. Lisäystarpeeksi arvioidaan 672 FTE (+ 11 %). 7.2.5. Kielipalvelut Kuten edellä jo todettiin (ks. kohta 7.1.7), kielitehtävien (kääntäminen/tulkkaus/julkaiseminen) lisäys on erityistoimin saatu rajoitetuksi hallittaviin mittoihin. Lisäystarpeeksi arvioidaan 1425 FTE (+ 44 %). 8. Päätelmät Laajentuminen on huomattava haaste kaikille unionin toimielimille. Komissio on laatinut perusteellisen arvion toiminnoistaan ja laajentuneessa unionissa tarvitsemistaan henkilöresursseista. Arviossa on otettu tarkasti huomioon edessä olevat haasteet mutta myös noudatettu kaikissa vaiheissa tiukasti parhaita käytänteitä ja huomioitu mahdolliset mittakaavaedut ja henkilöstöjärjestelyt. Perusteellisen tarkastelun jälkeen kokonaistarve vastaa 3900:n täyttä työaikaa tekevän henkilön nettolisäystä. Kokonaislisäys rajoittuu siten 13 prosenttiin kaikista nykyisistä henkilöresursseista ja 16 prosenttiin henkilöstötaulukon viroista. Nämä arviot perustuvat siihen, että uusia virallisia kieliä on vähintään yhdeksän. Jokainen uusi virallinen kieli näiden lisäksi vaatisi 200 henkilön lisäyksen. Tämä on merkittävä saavutus ja kestää hyvin vertailun kaikkiin unionin kasvun merkityksellisiin mittareihin, aiempiin laajentumisiin ja muista toimielimistä saatavana oleviin arvioihin. Se on myös ehdottoman välttämätön vähimmäismäärä, jolla komissio pystyy suoriutumaan tehtävistään kunnolla. Tulos merkitsee komission henkilöstötaulukkoon (talousarvion A osa) noin 3400 viran nettolisäystä, joista 2300 uutta virkaa perustettaisiin vuoteen 2006 mennessä. Perustamisvauhti vastaa rahoitusnäkymien otsakkeen 5 menokaton kehitystä sellaisena kuin se on esitetty yhteisissä rahoituspuitteissa vuosiksi 2004-2006 sekä komission kykyä ottaa vastaan uusia virkamiehiä.