FI Euroopan unionin virallinen lehti C 487/41

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Kestävä kehitys: EU:n sisä- ja ulkopolitiikkojen kartoitus”

(valmisteleva lausunto)

(2016/C 487/06)

Esittelijä: Ioannis VARDAKASTANIS Toinen esittelijä: Jarmila DÚBRAVSKÁ

Lausuntopyyntö Euroopan komissio, 8.6.2016 Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artikla Vastaava erityisjaosto ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” Hyväksyminen erityisjaostossa 5.9.2016 Hyväksyminen täysistunnossa 21.9.2016 Täysistunnon nro 519 Äänestystulos (puolesta/vastaan/pidättyi äänestämästä) 171/0/2

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Kestävän kehityksen toimintaohjelman 2030 hyväksyminen Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa merkitsee historiallista muutosta kohti uutta ajattelutapaa, sillä siinä tarkastellaan taloudellista, sosiaalista ja ekologista eriarvoisuutta yleismaailmallisesti ja yhdennetysti. Kaikkien maiden on konkretisoitava ja toteutettava toimintaohjelma tulotasostaan riippumatta. Tämä ainutlaatuinen toimintaohjelma kuvastaa täysimääräisesti eurooppalaisia arvoja: sosiaalista oikeudenmukaisuutta, demokraattista hallintotapaa ja sosiaalista markkinataloutta sekä ympäristönsuojelua. Niinpä EU:lla on sen myötä erinomainen mahdollisuus edistää noita arvoja ja pyrkiä toteuttamaan toimintaohjelma kaikenkattavasti. ETSK kehottaa EU:ta asettumaan esikuvaksi tämän erittäin haastavan maailmanlaajuisen prosessin johtopaikalle.

1.2 ETSK on hyvillään siitä, että Euroopan unioni on sitoutunut toteuttamaan kestävän kehityksen tavoitteet. ETSK toteaa kuitenkin huolestuneena, että kestävän kehityksen toimintaohjelman 2030 hyväksymisestä YK:ssa on nyt kulunut vuosi, eikä EU ole ryhtynyt kouraantuntuviin ja tulevaisuuteen tähtääviin toimenpiteisiin kestävän kehityksen tavoitteiden sisällyttämiseksi toimintalinjoihinsa ja ohjelmiinsa. Se ei myöskään ole ryhtynyt konsultoimaan kansalaisyhteiskuntaa laajamittaisesti.

1.3 EU:lla on edessään ratkaisevan tärkeitä poliittisia, sosiaalisia, taloudellisia ja rakenteellisia haasteita kaikilla talouden ja yhteiskunnan lohkoilla. Eriarvoisuus, työttömyys – varsinkin nuorisotyöttömyys –, sosiaalinen syrjäytyminen ja köyhyys, sukupuolten eriarvoisuus sekä heikossa asemassa olevien yhteiskuntaryhmien syrjiminen ja marginalisoiminen eurooppalaisissa yhteiskunnissa kalvavat myös EU:n perustuksia. Monissa jäsenvaltioissa finanssikriisi on pahentanut ongelmaa entisestään ja on muodostumassa ihmisoikeuksia ja sosiaalisia oikeuksia koskevaksi kriisiksi.

1.4 Kestävän kehityksen YK-toimintaohjelmasta 2030 tulee muokata aloitteellinen, muutoshakuinen ja hengeltään myönteinen sanoma Euroopalle, ja prosessia pitää elähdyttää voimakas poliittinen tahto ja päättäväisyys luoda kestävyysajattelua toteuttava Euroopan unioni muuttamalla talouksiemme suunta kohti kesto- ja kilpailukykyistä, resurssitehokasta, vähähiilistä ja sosiaalisesti osallistavaa kehitystä. Tätä edistyksellistä sanomaa voitaisiin käyttää keinona karkottaa EU:n kansalaisten ennenkuulumattoman suuri uskonpuute Eurooppa-hankkeen suhteen ja hankkia sille ennen kaikkea nuorten kannatus. EU:n tulisi hyödyntää kestävän kehityksen YK-toimintaohjelmaa 2030 tällä tavoin esitelläkseen EU:n kansalaisille uusi Eurooppa-visio: 2000-luvun ensimmäisen vuosisadan yhteiskuntasopimus.

1.5 Komitea perää kestävyysajattelua noudattavaan Eurooppaan ja vuoteen 2030 ja sitä pidemmälle tähtäävää kaikenkattavaa ja yhdennettyä strategiaa, joka tarjoaa tarpeelliset pitkän aikavälin näkymät, toimintalinjojen koordinoinnin ja yhtenäisyyttä kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 toteuttamiseen. Strategian tulisi perustua komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin väliseen toimielinsopimukseen ja muodostaa vankka pohja poliittisille jatkotoimille. ETSK katsoo, että EU:n tämänhetkiset strategiat, kuten Eurooppa 2020 -strategia, joka vuonna 2001 syrjäytti aiemmin yleisstrategiana toimineen kestävän kehityksen EU-strategian, ja puheenjohtaja Junckerin kymmenen painopistettä, eivät tarjoa riittäviä vastauksia kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisen haasteeseen EU:ssa.

1.6 Edellä mainittuun yleisstrategiaan täytyy kuulua erityisiä kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamis-, uudelleentarkastelu- ja seurantamekanismeja koskevia päämääriä sekä toimintasuunnitelmia tarpeellisine lainsäädännöllisine ja toimintapoliittisine välineineen, valveuttamistoimia – esim. kestävän kehityksen tavoitteita käsittelevä eurobarometrikysely –sekä suunnitelma taloudellisten resurssien käyttöön saamiseksi. Komission tulisi käynnistää strategiaan johtava prosessi valmisteilla olevalla tiedonannollaan, ja strategian suunnitteluvaiheessa olisi ryhdyttävä laajoihin kuulemismenettelyihin kansalaisyhteiskunnan, hallitusvallan, parlamenttien ja paikallisviranomaisten parissa. ETSK on käytettävissä tukemaan tätä prosessia sujuvoittamalla sitä.

1.7 Komission suorittama EU:n sisä- ja ulkopolitiikkojen kartoittaminen 17:ään kestävän kehityksen tavoitteeseen nähden on välttämätön toimenpide. ETSK kehottaa komissiota täydentämään kartoitusta seikkaperäisellä kuiluanalyysillä kestävän kehityksen 17 tavoitteen suhteen määrittääkseen aloja, missä EU:n tulisi ryhtyä toimenpiteisiin ennalta käsin ja viivyttelemättä.

1.8 ETSK on yksilöinyt seuraavat keskeiset politiikanalat, missä perinpohjainen muutos kohti kestävää kehitystä on omiaan, ja kehottaa komissiota kehittelemään asianmukaisia lippulaivahankkeita läpinäkyvine toimintasuunnitelmineen ja välitavoitteineen ja ottamaan huomioon käsillä olevan lausunnon kohdassa 4.3 esitettävät suositukset: — oikeudenmukainen siirtymä vähähiiliseen kierto- ja yhteistyötalouteen; — siirtyminen kohti sosiaalisesti osallistavaa yhteiskuntaa ja taloutta – säällinen työ ja ihmisoikeudet; — siirtyminen kestävyysmallin mukaiseen elintarvikkeiden tuotantoon ja kulutukseen; — investoinnit innovointiin ja pitkäjänteiseen infrastruktuurin uudenaikaistamiseen sekä kestävyysajattelun mukaisesti toimivien yritysten tukeminen; — kauppa globaalin kestävän kehityksen välikappaleeksi.

1.9 ETSK kehottaa komissiota sisällyttämään kestävän kehityksen tavoitteet pikaisesti osaksi kaikkia asiaankuuluvia toimintapolitiikkoja. Vuosina 2014–2020 tehtäviä väliarviointeja tulisi käyttää tähän tarkoitukseen. Tulevat monivuotisen rahoituskehyksen soveltamiskaudet tarjoavat oivallisen mahdollisuuden sisällyttää kestävän kehityksen tavoitteet EU:n meno-ohjelmiin.

1.10 On erityisen tärkeää sisällyttää kestävän kehityksen YK-toimintaohjelma 2030 Euroopan unionin ulkosuhdetoimiin. Komission tulisi sopeuttaa täysimääräisesti keskeiset alat – mm. kauppa- ja kehityspolitiikka, globaali ympäristöpolitiikka ja ilmastotoimet, humanitaarinen apu, katastrofiriskien supistaminen ja teknologian siirto – vauhdittaakseen kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 toteuttamista aloitteellisesti. Lisäksi ETSK kehottaa komissiota integroimaan kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 täysimääräisesti ja soveltamaan sitä kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa. Komitea pahoittelee, ettei tätä ole sisällytetty EU:n ulko- ja turvallisuuspoliittiseen globaalistrategiaan riittävässä määrin.

1.11 ETSK kehottaa komissiota arvioimaan ja kehittämään horisontaalista ja vertikaalista toimintapolitiikan koordinointia kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 tuloksellista toteuttamista silmällä pitäen. Hallinnon parantaminen on keskeisiä kestävän kehityksen mahdollistavia tekijöitä. Talouspolitiikan eurooppalaisesta ohjausjaksosta tulisi kehittää asianmukainen hallintokehys jäsenvaltioiden kanssa toteutettavaa vertikaalista koordinointia varten toteutettaessa kestävän kehityksen tavoitteita. ETSK korostaa, että osallistumisen, avoimuuden, seurannan ja uudelleentarkastelun, tilivelvollisuuden ja kansalaisten sitouttamisen tulisi olla hallinnon parantamisen tärkeimpiä ominaispiirteitä.

1.12 Eurostatin tulisi laatia ja ottaa käyttöön valikoima YK:n kehittämien kaltaisia indikaattoreita ja vertailuarvoja helpottaakseen kestävän kehityksen toteuttamisprosessin uudelleentarkastelua, seurantaa, tilivelvollisuutta ja läpinäkyvyyttä ja tarjotakseen EU:n toimielimille, jäsenvaltioille ja kaikille sidosryhmille konkreettisia tilastotietoja kestävän kehityksen erityisten tavoitteiden ja alatavoitteiden mukaisesti mahdollisimman eritellyssä muodossa.

1.13 ETSK panee arvostaen merkille, että neljä EU:n jäsenvaltiota oli niiden 22 maan joukossa, jotka esittivät ensimmäiset kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista koskevat vapaaehtoiset selonteot YK:n perustamalle kestävän kehityksen korkean tason poliittiselle foorumille vuonna 2016. ETSK kehottaa EU:ta näyttämään johtopaikalta esimerkkiä olemalla ensimmäinen alue, joka esittää vapaaehtoisen selonteon kestävän kehityksen korkean tason poliittiselle foorumille vuonna 2017. ETSK on halukas kanavoimaan kansalaisyhteiskunnan panoksen tässä tarkoituksessa.

1.14 EU:n tulisi omaksua monisidosryhmäinen toimintamalli kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen nähden kutsumalla mukaan kaikki toimijat ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot periaatteinaan osallistuminen, tilivelvollisuus ja kumppanuus. ETSK itse on jo esittänyt seikkaperäisen aloitteen kestävää kehitystä edistävästä monisidosryhmäisestä eurooppalaisesta kansalaisyhteiskuntafoorumista. Komission tulisi tutkia ja kehittää ennakoivasti aloitetta kestävän kehityksen tavoitteita koskevasta peruskirjasta pyrkimyksenä edistää lujien kumppanuuksien muodostamista kansallisella, EU:n ja kansainvälisellä tasolla.

2. Johdanto

2.1 Maailman johtohenkilöt hyväksyivät syyskuussa 2015 kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 otsikolla ”Transforming our world: The 2030 Agenda for Sustainable Development”. Siinä vahvistetaan sarja kestävän kehityksen tavoitteita, joiden tarkoituksena on köyhyyden poistaminen, planeettamme suojeleminen, ihmisoikeuksien turvaaminen ja vaurauden tuottaminen kaikille. Kukin tavoite käsittää erityisiä alatavoitteita, jotka on määrä saavuttaa seuraavien 15 vuoden kuluessa.

2.2 EU:lla on keskeinen rooli kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisessa Euroopassa. Komissio ilmoitti vuoden 2016 työohjelmassaan (1) uudesta aloitteesta ”Seuraavat vaiheet kestävään eurooppalaiseen tulevaisuuteen”, jonka tavoitteena on kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen EU:n sisä- ja ulkopolitiikassa.

2.3 Alkuvaiheessa komissio tekee sisäisen kartoituksen selvittääkseen, missä nykyisissä EU:n politiikoissa jo käsitellään kestävän kehityksen tavoitteissa määritettyjä haasteita. Komissio on pyytänyt komiteaa osallistumaan prosessiin nyt käsillä olevalla valmistelevalla lausunnolla. Ottaakseen huomioon eurooppalaisessa kansalaisyhteiskunnassa laajalti käytävän keskustelun komitea on ottanut lukuun tulokset ETSK:ssa vuonna 2016 järjestetyistä kahdesta merkittävästä konferenssista kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisen tiimoilta sekä muita tärkeitä konferensseja (2).

3. Kestävän kehityksen tavoitteiden muuttaminen eurooppalaiseksi kestävän kehityksen toimintaohjelmaksi 2030: kohti kestävän kehityksen unionia

3.1 Komitea suhtautuu myönteisesti komission vuoden 2016 työohjelmassa mainittuun aloitteeseen ”Seuraavat toimet Euroopan kestävän tulevaisuuden varmistamiseksi”, sillä se on uusi lähestymistapa, jolla pyritään varmistamaan Euroopan talouskehitys ja sosiaalinen ja ekologinen kestävyys vuoden 2020 jälkeisenä aikana ja toteuttamaan kestävän kehityksen tavoitteet yhdennetysti EU:n sisä- ja ulkopolitiikassa (3). Huolta herättää kuitenkin mahdollinen poliittisen tahdon ja sitoutumisen puute, sillä toistaiseksi ei ole saatu paljoakaan aikaan, jotta toimintasuunnitelmasta tulisi totta.

3.2 Tilanteessa, jossa EU-hankkeeseen kohdistuu painetta ja jossa monet sen kansalaisista on menettämässä uskoaan siihen, EU:n tulisi hyödyntää kestävän kehityksen tavoitteita kehittääkseen myönteisesti muutoshenkisen sanoman kestävyysajattelua noudattavasta Euroopasta, jossa pitkän aikavälin näkymät nivoutuvat nimenomaisiin poliittisiin toimenpiteisiin lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Kestävä kehitys on ”eurooppalainen tuotemerkki” (4): Kestävän kehityksen YK-toimintaohjelma 2030 kuvastaa eurooppalaisia arvoja ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja demokraattisen hallinnon eurooppalaista mallia. Niinpä se tarjoaa oivallisen mahdollisuuden määritellä EU:lle uusi myönteinen ja vakuuttava sanoma ja visio.

3.3 EU:n kaikki jäsenvaltiot ja EU kokonaisuutena ovat hyväksyneet kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030. On tullut aika antaa korkeimmalla poliittisella tasolla selkeä poliittinen sitoumus, jossa todetaan, että EU on omaksunut tämän uuden toimintasuunnitelman visioksi ja yleiseksi kehykseksi, jonka mukaisesti edetään kohti kestävän kehityksen unionia (5).

3.4 Kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen ei ole pelkästään kehitys- tai ympäristöpoliittinen kysymys. Kestävän kehityksen tavoitteissa puututaan tärkeimpiin talouksiemme ja yhteiskuntiemme muutosprosesseja koskevista haasteista – myös kehittyneissä maissa. Kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen EU:ssa edellyttää uutta kehityksen mallia, joka on taloudellisesti kestäväpohjaisempi, sosiaalisesti osallistavampi ja ekologisesti elinkelpoisempi pitkällä aikavälillä ja joka varmistaa, että maapallomme luonnonvarat jaetaan oikeudenmukaisesti maailman väkiluvun kasvaessa. Talouksissamme tarvitaan täydellinen suunnanmuutos (6). Uuteen kehityskäsitykseen tulisi kuulua uudenlainen hyvinvoinnin määritelmä EU:ssa sekä uusi indikaattorivalikoima. Kestävän kehityksen tavoitteilla tulisi aikaansaada vipuvaikutus, joka mahdollistaisi ja panisi vauhtiin kauaskantoisen muutoksen kohti kesto- ja kilpailukykyistä, resurssitehokasta ja sosiaalisesti osallistavaa taloutta EU:ssa.

3.5 Se, että komissio on esittänyt etenemissuunnitelman kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen uudelleenmuokkaamiseksi, antaa vaikutelman, että komissio aikoo ensi kädessä kohdistaa huomionsa uuden kehityspoliittisen agendan toteuttamiseen. Tämäntyyppinen priorisointi ei ole linjassa kestävän kehityksen tavoitteille ominaisen yhdennetyn lähestymistavan kanssa. Se edellyttää kaikenkattavia ja yhdennettyjä täytäntöönpanostrategioita, joiden piiriin kuuluvat niin ulkoiset kuin sisäiset toimintapolitiikat.

3.6 EU:n on ulotettava suunnittelu kauas vuotta 2020 edemmäs määrittääkseen hallinnointikehyksen kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista varten. Kaikenkattavassa ja pitkäjaksoisessa kestävällä pohjalla kehittyvän Euroopan strategiassa, jonka aikajänne ulottuu vuoteen 2030 ja sitä edemmäs (7), tulisi kestävän kehityksen tavoitteet konkretisoida EU:n sisä- ja ulkopolitiikaksi kiinnittäen huomiota EU:lle tyypillisiin haasteisiin. Se tarvitsee rinnalleen läpinäkyvät etenemis- ja toimintasuunnitelmat lainsäädännöllisiä ja toimintapoliittisia aloitteita varten ja yksityiskohtaisen aikataulun vuoteen 2030 asti. Euroopan parlamentti on esittänyt samankaltaista toimintamallia (8).

4. EU:n sisä- ja ulkopolitiikkojen kartoitus

4.1 Kartoitus on kytkettävä toimintapoliittiseen kuiluanalyysiin

4.1.1 EU:n poliittisen strategian ja etenemissuunnitelman määritteleminen kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi vaatii enemmän kuin vain EU:n nykyisten toimintalinjojen kartoituksen. Olemassa olevien EU:n toimintapolitiikkojen kartoittaminen kuhunkin tiettyyn kestävän kehityksen tavoitteeseen nähden ei mahdollista arviota siitä, pystytäänkö EU:ssa saavuttamaan kestävän kehityksen tavoitteet ryhtymättä lisätoimenpiteisiin. Olemassa olevat toimintapolitiikat eivät ehkä tuota tulosta, ne saattavat olla ristiriidassa muiden toimintapolitiikkojen kanssa, tai kyse voi olla muista esteistä. Niinpä toimintapolitiikkojen kartoitukseen täytyy yhdistää kuiluanalyysi, jossa määritetään tosiasialliset puutteet, joita EU:n toimintapolitiikassa on kestävän kehityksen YK-toimintasuunnitelman 2030 käsittämien 17 tavoitteen ja niihin liittyvien alatavoitteiden suhteen.

4.1.2 Tässä yhteydessä ETSK pitää tervetulleena komission ympäristöasioiden pääosaston entisen pääjohtajan Karl Falkenbergin johdolla laadittua julkaisua ”Strategic Notes – Sustainability Now!”, jossa jo kuvaillaan selkeästi YK:n toimintaohjelmasta 2030 EU:lle seuraavaa uudistustarvetta muutaman politiikanalan tarjoamien esimerkkien avulla.

4.1.3 Kestävän kehityksen tavoitteita koskeva kokonaisvaltainen kuiluanalyysi on EU:n osalta vielä tekemättä. Hiljattain julkaistu kestävän kehityksen indeksi ja indikaattorimittaristo sekä muut EU:n jäsenvaltioissa suoritetut arvioinnit osoittavat kuitenkin, että kestävän kehityksen tavoitteissa riittää vaativaa tehtävää myös korkean tulotason maille (9), mikä johtuu pääasiallisesti tavasta, millä nämä maat tuottavat, toimittavat ja kuluttavat tuotteita ja palveluita, ja tästä seuraavista kielteisistä ympäristövaikutuksista. EU-maille erityisen haastavia ovat kestävän kehityksen tavoite nro 12, joka koskee vastuuntuntoista kulutusta ja tuotantoa, ilmastotoimia koskeva tavoite nro 13, ekosysteemien suojelemista koskevat tavoitteet nro 14 ja 15; kestävyysperiaatteiden mukaista maataloutta ja ravintoa koskevat tavoitteen nro 2 alatavoitteet, sekä kestävän kehityksen tavoite nro 9, teollisuus, innovoinnit ja infrastruktuuri, jonka osalta on havaittu investointivajetta.

4.1.4 Haastavia ovat myös ”ihmiskeskeiset” kestävän kehityksen tavoitteet, eritoten eriarvoisuuden vähentämistä koskeva tavoite nro 10, säällistä työtä ja työllisyyttä koskeva tavoite nro 8 ja köyhyyttä koskeva tavoite nro 1, samoin kuin sukupuolten tasa-arvoa koskeva tavoite nro 5 ja koulutusta koskeva kestävän kehityksen tavoite nro 4.

4.1.5 Monet OECD-maista jäävät jälkeen kestävän kehityksen tavoitteesta nro 17, joka koskee rahallista panostusta kehitysyhteistyöhön.

4.1.6 Yleismaailman toimintasuunnitelman muodostavilla kestävän kehityksen tavoitteilla pyritään lisäksi supistamaan korkean tulotason maiden talouksien vahingollisia ympäristövaikutuksia kolmansissa maissa. Tätä seikkaa koskevat mittaukset ovat toistaiseksi jääneet vähemmälle, mutta kyse on merkittävästä haasteesta EU-maille.

4.2 EU:n nykyisten strategioiden panos kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen

4.2.1 Komitea katsoo, että EU:n toimintapolitiikkojen kartoituksessa tulisi keskittyä ensi vaiheessa niihin toimintapoliittisiin välineisiin, joilla on strategista merkitystä EU:n toimintapolitiikan linjaamista ja täytäntöönpanoa ajatellen. Alustavat arvioinnit viittaavat siihen, että nämä välineet eivät ole riittäviä vastaamaan kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisen haasteeseen EU:ssa (10). Yksikään näistä strategioista ei vastaa aikajänteeltään kestävän kehityksen YK-toimintasuunnitelmaa 2030.

4.2.2 Eurooppa 2020 -strategia julistettiin Barroson johdolla komissiossa EU:n yleisstrategiaksi, ja siten se korvasi kestävän kehityksen EU-strategian. Vaikka siinä käsitellään, ainakin periaatteessa, kestävän kehityksen kolmea ulottuvuutta, kyse on ennemminkin lyhyen aikavälin strategiasta, jossa keskitytään selkeästi Eurooppaan. Siinä jää huomiotta kansainvälinen tarkastelutapa, eikä siinä myöskään kuvailla EU:n sisäisten toimintapolitiikkojen vaikutuksia muuhun maailmaan eikä kehitysyhteistyön kaltaista unionin ulkoista toimintapolitiikkaa. Eurooppa 2020 -strategiasta ei siksi ole koskaan ollut aikaisemman kestävän kehityksen strategian korvikkeeksi. Kestävän kehityksen tavoitteista jää huomiotta kaksi: elintarvikkeita ja maataloutta koskeva tavoite nro 2 ja hallintotapaa koskeva tavoite nro 16. Eräitä muita käsitellään ainoastaan osittain, esimerkiksi tavoitetta nro 6 (vesiasiat) ja nro 11 (kaupunkikysymykset).

4.2.3 Puheenjohtaja Junckerin kymmenen poliittista painopistettä eivät käsitä kestävän kehityksen tavoitteista laisinkaan kahta (valtameriä koskeva tavoite nro 14 ja luonnon monimuotoisuutta koskeva tavoite nro 15) ja eräät muut huomioidaan vain suppeasti (esim. koulutusta koskeva tavoite nro 4, vesiaiheinen tavoite nro 6, kaupunkipolitiikkaa koskeva tavoite nro 11 ja kestävyysmallin mukaista kulutusta ja tuotantoa koskeva tavoite nro 12).

4.2.4 ”Viiden puheenjohtajan kertomuksessa” painopisteet päätettiin rajata tiukemmin ja keskittyä talous-, finanssi-, raha- ja verotuspoliittisiin kysymyksiin. Sen viidentenä aiheena on hallinto. Kertomuksessa viitataan eräitä kertoja kestävän kehityksen tavoitteiden aihealoihin, kuten energiaan, työllisyyteen, sosiaaliseen osallisuuteen ja terveydenhuoltojärjestelmiin.

4.2.5 Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR-rahasto) toimien piiriin on kertynyt hankkeita, jotka vaikuttavat olevan yhdenmukaisia tiettyjen kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen liittyvien haasteiden kanssa: energia (40 %), ympäristö ja resurssitehokkuus (12 %), sosiaalinen infrastruktuuri (3 %) (11).

4.2.6 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) investointien temaattisissa painopisteissä jää kestävän kehityksen tavoitteista moni kattamatta riittävästi, erityisesti terveyttä koskeva tavoite nro 3, naisten ja miesten tasa-arvoa koskeva tavoite nro 5, eriarvoisuutta koskeva tavoite nro 10 ja kaupunkipolitiikkaa koskeva tavoite nro 11.

4.2.7 EU:n upouusi ulko- ja turvallisuuspoliittinen globaalistrategia tarjoaa unionille laajemmat puitteet kestävän kehityksen YK-toimintasuunnitelman 2030 toteuttamiseen sellaisilla aloilla kuin kauppa, kehitys, demokratia, ihmisoikeudet, humanitaarinen apu, katastrofiriskin vähentäminen, teknologiansiirto ja ilmastotoimet. Strategia kattaa tietyssä määrin ne kestävän kehityksen tavoitteet, joiden myötä pyritään varmistamaan hyvinvoinnin jakaantuminen maailmanlaajuisesti. Strategiassa todetaan lisäksi, että kestävän kehityksen tavoitteet vaikuttavat olennaisesti Cotonoun sopimuksen jälkeiseen sopimukseen ja antavat pontta kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen uudelleentarkasteluun.

4.3 Todellisen siirtymän kannalta keskeiset politiikanalat

4.3.1 Analysoituaan tosiasiallisia puutteita ja suuntauksia EU:n etenemisessä kohti kestävän kehityksen tavoitteita ja alatavoitteita komission tulisi määrittää tarvittavien perusteellisten muutosten kannalta keskeisen tärkeät politiikanalat. Toimintapolitiikassa tulisi kohdentaa huomio näihin keskeisiin aloihin ja käynnistää asianmukaisia lippulaivahankkeita läpinäkyvine toimintasuunnitelmineen ja välitavoitteineen. ETSK viittaa aiempaan lausuntotyöhönsä mainituilla aloilla ja toteaa pitävänsä seuraavia keskeisiä toimintalinjoja olennaisen tärkeinä.

4.3.2

Oikeudenmukainen siirtymä vähähiiliseen kierto- ja yhteistyötalouteen

(Kestävän kehityksen tavoitteet 7, 8, 9, 11, 12 ja 13)

4.3.2.1 Yksi kestävän kehityksen tavoitteiden tarkoituksista on pysyttää kehityssuuntaukset maapallon asettamissa rajoissa, olipa kyse sitten ilmastonäkökohdista, luonnonvarojen kulutuksesta, ilman ja veden laadusta tai maanpäällisen ja merellisen luonnon monimuotoisuuden suojelemisesta. Tämä edellyttää, että Euroopan kaltaiset kehittyneet alueet supistavat talouden ympäristöjalanjälkeä ratkaisevasti siirtymällä tuotannossa, kulutuksessa ja yhteiskunnassa vähähiiliseen talouteen ja kiertotalouteen. Siirtymä on EU:lle mahdollisuus nykyaikaistaa talouttaan ja näin ollen lisätä sen kilpailu- ja kestokykyä sekä parantaa kansalaistensa elämänlaatua ja hyvinvointia.

4.3.2.2 Seitsemäs ympäristöalan toimintaohjelma, ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet 2030 sekä kiertotaloutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma käsittävät asiaankuuluvia etenemissuunnitelmia. On kuitenkin selvää, että käytännön tuloksiin vievää työtä täytyy vauhdittaa (12). On parannettava johdonmukaisuutta muiden politiikanalojen kanssa ja paikattava monissa jäsenvaltioissa esiintyviä toteuttamistyön puutteita integroimalla siirtyminen vähähiiliseen talouteen ja kiertotalouteen täysimääräisesti talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjaksoon (13). Seitsemäs ympäristöalan toimintaohjelma ja kiertotaloutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma tarvitsevat vankat täytäntöönpanomekanismit ja aktiivista koordinointia muiden politiikanalojen kanssa komission piirissä, jotta päästään menestyksekkäästi tuloksiin (14). Edistyminen asiassa edellyttää vuoropuhelun kehittämistä ja liittoutumista kansalaisyhteiskunnan kanssa, yrityselämä ja ammattiliitot mukaan luettuina. Aktiivista työllisyyspolitiikkaa harjoittamalla täytyy huolehtia siitä, että siirtymä tapahtuu oikeudenmukaisesti (15). Ilmastopolitiikan täytyy pohjautua ilmasto-oikeudenmukaisuuden periaatteeseen, jolla varmistetaan, että ilmastonmuutoksen haitat ja hyödyt – ajatellen sen vaikutuksia ihmisoikeuksiin, köyhyyteen ja yhdenvertaisuuteen – jaetaan rehdisti ja että kaikkein arimmassa asemassa olevat väestöryhmät eivät joudu kärsimään.

4.3.2.3 On huolehdittava siitä, että markkinat tukevat talouden siirtymää ja että hinnoittelu kuvastaa ilmastoon kohdistuvien päästöjen ja luonnonvarojen käytön tosiasiallisia ulkoisia kustannuksia (16). Ympäristölle haitallisten tukien lopettamisesta annetuista sitoumuksista on tehtävä totta ja edistettävä ympäristöverotuksen uudistusta entistä voimaperäisemmin. On sovellettava laajempaan käyttöön uusia ympäristöä kuormittamattoman energian hajautettuja markkinamalleja, joissa kuluttajista tulee myös tuottajia. Hajautettu jakamistalous mahdollistaa lisäksi sen, että kuluttajat alkavat omaksua kiertotalousmallia. Kehkeytymässä olevaan yhteistyötalouteen liittyy muutos työn käsitteessä ja se tulee olemaan tärkeä uusien työpaikkojen lähde. On taattava kuluttajien ja työntekijöiden oikeudet ja rehti kilpailu tällä uudella sektorilla (17).

4.3.3

Siirtyminen kohti sosiaalisesti osallistavaa yhteiskuntaa ja taloutta – säällinen työ ja ihmisoikeudet

(Kestävän kehityksen tavoitteet 1, 3, 4, 5, 8 ja 10)

4.3.3.1 Kestävän kehityksen tavoitteiden keskeiset ajatukset ovat köyhyyden poistaminen ja sen varmistaminen, että kaikilla on mahdollisuus hyödyntää kykyjään ihmisarvoisella ja yhdenvertaisella tavalla. Kestävän kehityksen tavoitteissa kuvastuvat täten EU:n arvot ja sen sosiaalimalli. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu Euroopassa on kuitenkin kasvanut viime vuosikymmenten aikana, ja kahdeksan vuoden mittainen taantuma ja finanssikriisi, talouden kiristämispolitiikka ja rakenteellisten uudistusten puuttuminen eräillä aloilla ovat kasvattaneet työttömyys- ja köyhyysasteita entisestään, kärjistäneet eriarvoisuutta lisää ja rasittaneet yhä enemmän sosiaalisen suojelun mahdollisuuksia, mikä on vaikuttanut erityisesti kaikkein arimmassa asemassa oleviin väestöryhmiin.

4.3.3.2 Kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää sitä, että EU:n talousparadigmaa muokataan osallistavamman kehitysmallin suuntaan, jolloin olemassa oleva vauraus jakautuu reilummin ja talous- ja finanssipoliittinen kestokyky kasvaa (18). Edistääkseen kestävää talouskasvua ja työpaikkojen luomista EU:n pitää luoda investoinneille suotuisa ympäristö, johon liittyvät toimivat sisämarkkinat, kansainvälinen kilpailukyky ja voimistunut kotimarkkinakysyntä.

4.3.3.3 Kestävän kehityksen tavoitteet olisi nähtävä perusteena palauttaa uudelleen voimaan Eurooppa 2020 -strategian päämääriksi asetetut köyhyyden vähentäminen, työllisyys ja koulutus ja miettiä tulosta tuottavampia tapoja toteuttaa ne. Keskeiset yhteiskunnalliset tavoitteet – kuten säällinen työ, köyhyyden poistaminen, eriarvoisuuden vähentäminen ja sosiaaliset investoinnit – tulee mieltää samanarvoisiksi makrotaloudellisten näkökohtien kanssa talouspolitiikan eurooppalaisessa ohjausjaksossa (19). Komission ensimmäisessä ehdotuksessa, joka koskee Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria, ei kestävän kehityksen tavoitteisiin viitata lainkaan. Jatkettaessa Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin valmistelua tulisi harkita kestävän kehityksen tavoitteiden kytkemistä siihen mukaan. Komitea valmistelee parhaillaan lausuntoa Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista ja ilmaisee siinä aidosti näkemyksensä.

4.3.3.4 EU:n tulisi panostaa yhdenmukaisempaan ja järjestelmällisempään toimintamalliin sosiaalisen syrjäytymisen, marginalisoinnin ja köyhyyden torjunnassa. Siinä tulee kohdistaa huomio arassa asemassa oleviin väestöryhmiin, perustaa toiminta ihmisoikeuksiin ja puuttua myös sukupuoleen perustuvaan syrjintään. Yhdenvertaista kohtelua koskeva direktiivi (20) on tarpeen hyväksyä.

4.3.3.5 Työttömyyden ja väestön ikääntymisen muodostamien haasteiden lisäksi sosiaaliturvajärjestelmät on sopeutettava uusiin haasteisiin, varsinkin niihin, joita aiheuttavat työn uudenlaiset muodot, jotka tarjoavat uusia työllistymismahdollisuuksia mutta saattavat johtaa epävarmoihin työsuhteisiin ja työssäkäyvien köyhyyteen. On hyödynnettävä keskeisten talouden muutosten – kuten digitaalitalouden, vähähiilisen talouden ja kiertotalouden – työllistämispotentiaali (21). Työelämän normit ja eurooppalainen vähimmäistulo auttavat takaamaan alueellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden sekä vaurauden ja tulojen jakamisen uudelleen oikeudenmukaisella tavalla (22) ottaen huomioon jäsenvaltioiden ja EU:n toimivaltuudet näissä kysymyksissä. Sekä julkisten että yksityisten toimijoiden on aktivoitava sosiaalisten investointien huikea työllistämispotentiaali (23). Jotta kukaan ei jäisi kehityksestä jälkeen, on investoitava laadukkaaseen ja osallistavaan koulutukseen ja korkeatasoisiin, kohtuuhintaisiin ja yhdennettyihin palveluihin, joilla tuetaan niiden tarpeessa olevia.

4.3.3.6 Yhteiskunnalliset yritykset tukevat työmarkkinoille sijoittumista ja tarjoavat kohtuuhintaisia tuotteita ja palveluita yhteiskunnallisiin tarkoituksiin, esimerkkinä vähähiilisen talouden ja kiertotalouden palvelut. Niitä tulisi tukea yhteisötalouden yritystulokkaille tarkoitetuin kannustimin ja järjestämällä sääntely-ympäristö mahdollisuuksia antavaksi (24).

4.3.4

Siirtyminen kestävyysmallin mukaiseen elintarvikkeiden tuotantoon ja kulutukseen

(Kestävän kehityksen tavoitteet 2, 12 ja 15)

4.3.4.1 Ruoka – tapa, jolla se kasvatetaan, tuotetaan, kulutetaan, kaupataan, kuljetetaan, varastoidaan ja markkinoidaan – on perustava ihmisiä ja planeettaa yhdistävä tekijä ja osallistavan ja kestäväpohjaisen talouskasvun välikappale (25). Kestävän kehityksen tavoitteet, eritoten tavoitteet 2 ja 12, luovat ratkaisevan tärkeät puitteet yhteisille toimille, jotta maailman väestölle voitaisiin tuottaa ruokaa kestävyysperiaatteiden mukaisesti vuoteen 2030 mennessä. Tarvitaan kipeästi muutos kestävämmällä pohjalla oleviin elintarvikejärjestelmiin tavalla, joka kattaa kaikki vaiheet tuotannosta kulutukseen. Tuottajien täytyy kasvattaa entistä enemmän elintarvikkeita siten, että ympäristövaikutukset supistuvat, kun taas kuluttajia on kannustettava siirtymään ravitseviin ja terveellisiin ruokavalioihin, joiden hiilijalanjälki on aiempaa pienempi.

4.3.4.2 Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen yhteydessä on otettu käyttöön valikoima toimenpiteitä, joita voidaan pitää askeleena oikeaan suuntaan (26). Siirtyminen kestävyysmallin mukaisempiin elintarvikejärjestelmiin edellyttää kokonaisvaltaista elintarvikepolitiikkaa yhdistettynä laajapohjaiseen biotalousstrategiaan – ei siis pelkästään maatalouspolitiikkaa. Tunnustaen elintarviketuotannon ja -kulutuksen keskinäinen riippuvuus on kehitettävä asianmukainen eurooppalainen lähestymistapa, jonka avulla luodaan edellytykset kestävälle kehitykselle, terveydelle ja selviytymiskyvylle (27).

4.3.4.3 Tässä yhteydessä on vastattava mm. Falkenbergin kertomuksessa esitettyyn kysymykseen siitä, onko esimerkiksi eurooppalaisen maatalouden vientisuuntautuneisuus yhteensopiva kehitysmaiden elintarviketuotannon vahvistamisen tavoitteen kanssa.

4.3.4.4 EU:lla tulee olemaan keskeinen rooli toteutettaessa alatavoitetta 12.3, jonka myötä pyritään puolittamaan koko maailman elintarvikejätemäärä henkeä kohti. Vaikka maailmassa lähes 800 miljoona ihmistä kärsii nälkää, luvut osoittavat, että kolmannes ihmisravinnoksi tuotetusta ruuasta häviää tai haaskaantuu maailmanlaajuisesti – 100 miljoonaa tonnia pelkästään EU:ssa (28). ETSK suhtautuu myönteisesti komission suunnitelmaan, jonka tavoitteena on luoda sidosryhmäfoorumi tarvittavien toimenpiteiden kartoittamiseksi sekä elintarvikehävikin ennaltaehkäisyä ja vähentämistä koskevien parhaiden käytäntöjen jakamiseksi (29).

4.3.5

Investoinnit innovointiin ja pitkäjänteiseen infrastruktuurin uudenaikaistamiseen sekä kestävyysajattelun mukaisesti toimivien yritysten tukeminen

(Kestävän kehityksen tavoitteet 7, 8, 9 ja 13)

4.3.5.1 Siirtyminen kestävämmällä pohjalla olevaan talouden malliin edellyttää merkittävää muutosta investointipolitiikassa. Arvioidaan, että kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen maailmanlaajuisesti vaatisi arvoltaan noin 3 biljoonan Yhdysvaltain dollarin (30) investoinnit sekä julkisista että yksityisistä lähteistä. Tarvitaan kokonaisvaltainen suunnitelma tarvittavien rahoitusvarojen kokoamiseksi EU:ssa ja jäsenvaltioissa. EU:n erilaiset rahoitusohjelmat ja -hankkeet on kerättävä yhteen.

4.3.5.2 EU:n täytyy ohjata kehitysmaihin kohdistuvat julkiset investoinnit palvelemaan tuloksekkaammin yhdennetyn kestävän kehityksen toteuttamista ja integroida kestävän kehityksen tavoitteita koskevat indikaattorit kehityshankkeiden julkiseen rahoitukseen. EU:n tulee ennen kaikkea kannustaa ja voimistaa yksityissektorin investointeja kyseisillä alueilla.

4.3.5.3 Kestävän kehityksen tavoitteet edellyttävät kuitenkin myös EU:ssa merkittäviä investointeja infrastruktuurin modernisointiin ja kestävyysmallin mukaiseen yritystoimintaan. Ensiarviot kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisesta EU:ssa osoittavat, että investoinneissa teollisuuteen, innovointiin ja infrastruktuuriin on havaittavissa merkittäviä vajeita (31).

4.3.5.4 Kestävään kehitykseen on selkeät kaupalliset perusteet. Jotta tästä mahdollisuudesta saataisiin täysi hyöty, EU:n tulisi luoda suotuisat yritystoiminnan edellytykset, jotka kannustavat innovointiin, yrittäjyyteen ja kestävyysmallin mukaisiin investointeihin. Muutamat yritykset ovat jo aloittaneet työnsä, mutta on ensisijaisen tärkeää pyrkiä yleistämään ja toistamaan kestävyysmallin mukaisessa yritystoiminnassa koettuja menestyksiä. Yritysten yhteiskuntavastuun kaltaiset vapaaehtoiset aloitteet ovat omiaan edesauttamaan tätä muutosta. Niitä tulisi täydentää lisätoimilla, esimerkiksi toimenpiteillä avoimuuden lisäämiseksi, valmiuksien kehittämiseksi, kumppanuuksien edistämiseksi ja yritysten opastamiseksi raportoinnissa. Komission tulisi arvioida yksityissektorin kanssa muodostettavien monisidosryhmäisten liittoutumien soveltuvuutta EU-tason välineeksi.

4.3.5.5 EU-rahoitusohjelmat on muokattava kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisiksi. Junckerin ohjelman kaltaisilla aloitteilla sekä rahoituslaitoksilla ja julkisilla investointipankeilla tulee olemaan ratkaiseva merkitys. Haasteena on pääomien uudelleenkohdentaminen. Pääomamarkkinaunioni avaa ainutkertaisen mahdollisuuden edistää kestävyysmallin mukaisia investointeja (32). Monivuotisen rahoituskehyksen väliarviointi antaa mahdollisuuden tuoda kestävän kehityksen tavoitteet keskeiseksi osaksi tärkeimpien EU-rahastojen toimintaa. On kannustettava pitkäkestoisiin sijoituksiin ja raivattava esteitä (33).

4.3.6

Kauppa globaalin kestävän kehityksen välikappaleeksi

(Kestävän kehityksen tavoitteet 12 ja 17)

4.3.6.1 Globalisoituneessa taloudessa kaupalla on ratkaiseva vaikutus kestävään kehitykseen EU:ssa ja maailmanlaajuisesti. Näin ollen kauppaa pidetään lukuisissa kestävän kehityksen tavoitteissa tärkeänä YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelman 2030 toteuttamisvälineenä. Komissio on tiedonannossaan ”Kaikkien kauppa” (34) pannut vireille kunnianhimoisen toimintaohjelman, joka tähtää vastuuntuntoisempaan kaupankäyntiin ja sijoitustoimintaan sosiaali- ja ympäristönormien turvaamiseksi kauppavaihdossa ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen tulee kytkeä systemaattisesti ja tehokkaasti tähän toimintasuunnitelmaan, ja kertyviä tuloksia on seurattava.

4.3.6.2 EU:n kaikkiin kauppa- ja investointisopimuksiin pitää sisällyttää tavoitteiltaan kunnianhimoiset kauppaa ja kestävää kehitystä käsittelevät luvut, ja ne on pantava tosiasiallisesti täytäntöön ja niiden noudattamista on valvottava. Kestävän kehityksen ulottuvuutta on tarpeen lujittaa Maailman kauppajärjestön WTO:n rakenteessa (35). Paras tapa varmistaa sosiaali-, työ- ja ympäristönormien toteutuminen vapaakauppasopimusten yhteydessä on osallistaa kansalaisyhteiskunta paljon aiempaa laajemmin neuvottelujen kaikkiin vaiheisiin sekä täytäntöönpano- ja seurantamenettelyihin (36).

4.3.6.3 Komission tulisi omaksua strategia ihmisarvoisen työn edistämiseksi globaaleissa toimitusketjuissa (37). On tarpeellista tukea monisidosryhmäaloitteita, joilla edistetään asianmukaista huolellisuutta globaaleissa toimitusketjuissa.

4.4 Hallinnon parantaminen kestävän kehityksen hyväksi

4.4.1 Keskeisillä politiikanaloilla harjoitettavan toiminnan tukemiseksi EU:n on tarpeellista arvioida ja kehittää horisontaalista ja vertikaalista toimintapolitiikan koordinointiaan kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 tuloksellista toteuttamista silmällä pitäen. Hallinnon parantaminen on keskeisiä kestävän kehityksen mahdollistavia tekijöitä (38), ja koordinoinnin parantaminen on ensisijaisia keinoja yhtenäistää toimintapolitiikkaa.

4.4.2 EU:n pitää parantaa toimintapolitiikkojensa yhdenmukaisuutta ja tavoitella niillä johdonmukaisesti tasapainoista kestävää kehitystä. Nykyistä mekanismia, jonka avulla kehityspoliittiset näkökohdat on määrä sisällyttää muille aloille (”toimintapolitiikan yhtenäistäminen kehityksen hyväksi”), pitää tarkastella, tehostaa ja käsitteellistää välineeksi tähtäimenä ”toimintapolitiikan yhtenäistäminen kestävän kehityksen hyväksi”, ja se tulee kytkeä muuhun horisontaaliseen koordinointityöhön.

4.4.3 Komission tulisi lisäksi harkita mahdollisuuksia hyödyntää ”sääntelyn parantamiseen” käytettäviä välineitä kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi tehtävässä työssä. Vaikutustenarvioinnin ohjeistoa tulisi tarkastella uudelleen tässä tarkoituksessa (esim. uusia säädöksiä koskeviin vaikutustenarviointeihin voitaisiin lisätä kestävyyskriteeri).

4.4.4 Valtavirtaistaakseen kestävän kehityksen tavoitteet kaikille asiaankuuluville politiikanaloille komission tulisi käyttää kestävän kehityksen YK-toimintaohjelman 2030 ohjaavia periaatteita lähtökohtana tarkastellessaan uudelleen EU:n lainsäädäntää ja toimintalinjojen määrittelyä ottaen erityisesti huomioon ihmisoikeuslähtöisen toimintamallin ja periaatteen, ettei kukaan jää kehityksestä jälkeen (leaving no one behind).

4.4.5 Tukeutuen kestävän kehityksen tavoitteisiin liittyviin yleisiin indikaattoreihin asiaankuuluvilla Euroopan unionin indikaattoreilla täydennettyinä unionin pitää perustaa kestävän kehityksen tavoitteita koskeva seuranta- ja uudelleentarkastelujärjestelmä, jota koordinoidaan EU:n jäsenvaltioissa harjoitettavan seurannan kanssa ja joka nivoutuu kestävän kehityksen korkean tason poliittisen foorumin tasolla tehtävään globaaliin seurantatyöhön.

4.4.6 Kestävän kehityksen tavoitteisiin liittyvät indikaattorit tulisi sisällyttää myös olemassa oleviin toimintapolitiikan seuranta- ja arviointimenettelyihin. Tämä koskee erityisesti talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa, EU:n keskeistä hallinnointimekanismia, joka on mukautettava kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen.

4.4.7 Kestävän kehityksen indikaattorien aseman vahvistaminen lainsäädännöllisessä talousarviomenettelyssä olisi tärkeä kestävän kehityksen toteuttamista vauhdittava tekijä. Euroopan rakenne- ja investointirahastotoimiin sovellettavia ehdollisuutta koskevia kriteerejä olisi mukautettava kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista vastaavasti.

4.4.8 Tulee tukea kestävän kehityksen eurooppalaisen verkoston (European Sustainable Development Network, ESDN) aloitetta vertaisoppimisfoorumin perustamisesta jäsenvaltioiden välille.

4.4.9 EU:n itsensä tulisi ottaa aloite käsiinsä ja esitellä kestävän kehityksen korkean tason poliittisen foorumin vuoden 2017 kokouksessa vapaaehtoinen katsaus eli olla ensimmäinen alueellinen organisaatio, joka menettelee niin. Sen lisäksi EU:n tulisi julkaista vuosittain raportteja, joissa esitetään, miten unionin sisäinen ja ulkoinen toiminta edistää kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista korkean tason poliittisen foorumin vuosittain valitsemalla aihekohtaisella painopistealalla (39). Kansalaisyhteiskunta tulisi osallistaa kestävän kehityksen eurooppalaisen foorumin välityksellä täysimääräisesti vapaaehtoista katsausta ja aihekohtaisia selvityksiä laadittaessa.

5. Kansalaisyhteiskunta kantavana voimana

5.1 Kestävän kehityksen YK-toimintaohjelma 2030 edellyttää siirtymistä monisidosryhmäiseen hallintomalliin, jossa kansalaisyhteiskunnalla on entistä merkittävämpi rooli. Kestävän kehityksen tavoitteet on mahdollista toteuttaa ainoastaan siinä tapauksessa, että kansalaisyhteiskunta ja muut sidosryhmät omaksuvat aktiivisen roolin ja sitoutuvat asiaan. Kansalaisyhteiskunta tulee osallistaa paikallis-, alue, valtio- ja EU-tasolta aina korkean tason poliittisen foorumin puitteisiin asti toteuttamistyön kaikissa vaiheissa.

5.2 EU:n ja sen jäsenvaltioiden osalta ETSK ehdottaa kestävän kehityksen eurooppalaisen foorumin perustamista, jotta saadaan laaja kirjo kansalaisyhteiskunnan organisaatioita ja sidosryhmiä mukaan kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen EU:ssa sekä toteuttamistyön seurantaan ja uudelleentarkasteluun (40). Foorumin ensimmäisenä tehtävänä tulisi olla kansalaisyhteiskunnan vuoropuhelun sujuvoittaminen edettäessä kohti kestävää kehitystä koskevaa EU:n yleisstrategiaa.

5.3 Komission tulisi laatia erityinen ohjelma ja varata nimenomainen budjettikohta kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden valmiuksien kehittämistä varten, jotta nämä kykenevät osallistumaan tähän prosessiin täysipainoisesti. Nykyiset valmiuksien kehittämiseen tähtäävät ohjelmat on avattava yksiselitteisemmin kansalaisyhteiskunnan organisaatioille, jotka työskentelevät sisäpoliittisten asioiden parissa ja toimivat ”sillanrakentajina” sisäisten ja ulkoisten näkökohtien välillä, kestävän kehityksen tavoitteiden valtavirtaistamiseksi ja hallinnollisten kysymysten ratkaisemiseksi.

Bryssel 21. syyskuuta 2016. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Georges DASSIS

(1) COM(2015) 610 final.

(2) Konferenssi aiheesta ”How to make SDGs Europe’s business”30.–31. toukokuuta 2016, järjestäjinä puheenjohtajavaltio Alankomaat, ETSK, Sustainable Development Solutions Network (SDSN) ja SDG Charter NL; konferenssi aiheesta ”Next steps for a sustainable European future”, 7. heinäkuuta 2016; konferenssi aiheesta ”Sustainable development: it’s time!”, 10.–11. toukokuuta 2016 Pariisissa, järjestäjänä IDDRI; konferenssi ”Jump-starting the SDGs in Germany”, 1.–3. toukokuuta 2016, järjestäjänä IASS.

(3) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kestävää kehitystä edistävä eurooppalainen kansalaisyhteiskuntafoorumi” (EUVL C 303, 19.8.2016, s. 73).

(4) ”Sustainability now!”EPSC Strategic Notes, nro 18, 20 heinäkuuta 2016.

(5) Mt.

(6) Euroopan komission varapuheenjohtajan Frans Timmermansin puhe YK:n huippukokouksessa 27. syyskuuta 2015.

(7) Kohta 4.3.3 ETSK:n lausunnossa aiheesta ”Älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua edistävän Eurooppa 2020 -strategian arviointi”( EUVL C 12, 15.1.2015, s. 105); ETSK:n lausunto aiheesta ”Kestävää kehitystä edistävä eurooppalainen kansalaisyhteiskuntafoorumi”( EUVL C 303, 19.8.2016, s. 73).

(8) Euroopan parlamentin päätöslauselma 2016/2696 (RSP).

(9) SDSN, Bertelsmann Stiftung, SDG Index & Dashboard, heinäkuu 2016; Niestroy, How are we getting ready? DIE-instituutin keskusteluasiakirja, 9/2016.

(10) Kohdissa 4.2.2–4.2.7 esitetty arvio perustuu teokseen Niestroy (2016), s. 38–45; Euroopan komissio, tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto (2015), The role of science, technology and innovation policies to foster the implementation of the SDGs (”Tiede-, teknologia- ja innovaatiopolitiikan tehtävä kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista edistävinä tekijöinä).

(11) COM(2016) 359 final.

(12) ETSK:n lausunto aiheesta ”Pariisin pöytäkirja – Suunnitelma ilmastonmuutoksen torjumiseksi vuoden 2020 jälkeen” (EUVL C 383, 17.11.2015, s. 74); ETSK:n lausunto aiheesta ”Markkinapohjaiset ohjauskeinot” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 1).

(13) ETSK:n lausunto aiheesta ”Markkinapohjaiset ohjauskeinot” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 1).

(14) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kiertotalous” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 98).

(15) ETSK:n lausunto aiheesta ”Koalition muodostaminen Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi”, annettu 14. heinäkuuta 2016 (ei vielä julkaistu EUVL:ssä).

(16) ETSK:n lausunto aiheesta ”Markkinapohjaiset ohjauskeinot” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 1); ETSK:n lausunto aiheesta ”Energiamarkkinoiden uusi rakenne” (EUVL C 82, 3.3.2016, s. 13); ETSK:n lausunto aiheesta ”Energian kuluttajien aseman vahvistaminen” (EUVL C 82, 3.3.2016, s. 22).

(17) ETSK:n lausunto aiheesta ”Yhteisöllinen tai osallistava kuluttaminen: kestävän kehityksen malli 2000-luvulle” (EUVL C 177, 11.6.2014, s. 1); ETSK:n lausunto aiheesta ”Jakamistalous ja itsesääntely” (EUVL C 303, 19.8.2016, s. 36).

(18) ETSK:n lausunto aiheesta ”Sosiaalisten investointien vaikutukset työllisyyteen ja julkistalouteen” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 21); ETSK:n lausunto aiheesta ”Tehokkaiden ja luotettavien sosiaaliturvajärjestelmien periaatteita” (EUVL C 13, 15.1.2016, s. 40).

(19) ETSK:n lausunto aiheesta ”Sosiaalisten investointien vaikutukset työllisyyteen ja julkistalouteen” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 21); ETSK:n lausunto aiheesta ”Köyhyyden torjunta” (EUVL C 133, 14.4.2016, s. 9).

(20) COM(2008) 426 final.

(21) ETSK:n lausunto aiheesta ”Vihreä toimintasuunnitelma pk-yrityksille ja vihreän työllisyyden aloite” (EUVL C 230, 14.7.2015, s. 99); ETSK:n lausunto aiheesta ”Digitaaliyhteiskunta: saavutettavuus, koulutus, työllisyys, tasa-arvon edistämisvälineet” (EUVL C 451, 16.12.2014, s. 25); ETSK:n lausunto aiheesta ”Kohti menestyvää datavetoista taloutta” (EUVL C 242, 23.7.2015, s. 61).

(22) ETSK:n lausunto aiheesta ”Eurooppalainen vähimmäistulo ja köyhyysindikaattorit” (EUVL C 170, 5.6.2014, s. 23).

(23) ETSK:n lausunto aiheesta ”Sosiaalisten investointien vaikutukset työllisyyteen ja julkistalouteen” (EUVL C 226, 16.7.2014, s. 21).

(24) ETSK:n lausunto aiheesta ”Taloudellisen ekosysteemin kehittäminen yhteiskunnallisille yrityksille” (EUVL C 13, 15.1.2016, s. 152).

(25) FAO and the 17 Sustainable Development Goals, http://www.fao.org/3/a-i4997e.pdf.

(26) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kestävämmät elintarvikejärjestelmät” (EUVL C 303, 19.8.2016, s. 64).

(27) Mt.

(28) FUSIONS (2016). Estimates of European food waste levels; http://www.eu-fusions.org/phocadownload/Publications/Estimates%20of%20European%20food%20waste%20levels.pdf

(29) Ks. alaviite 26.

(30) IDDRI-instituutin teemajulkaisu vuodelta 2015: http://www.iddri.org/Publications/Three-commitments-governments-should-take-on-to-make-Sustainable-Development-Goals-the-drivers-of-a-major-transformation.

(31) Niestroy (2016), s. 28

(32) UNEP:n selvitys Building a Sustainable Financial System in the European Union, s. 5: http://web.unep.org/inquiry.

(33) ETSK:n lausunto aiheesta ”Pitkäaikainen rahoitus” (EUVL C 327, 12.11.2013, s. 11).

(34) COM(2015) 497 final.

(35) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kauppa, kasvu ja kehitys” (EUVL C 351, 15.11.2012, s. 77); ETSK:n lausunto aiheesta ”Kehitysrahoitus – kansalaisyhteiskunnan näkemykset” (EUVL C 383, 17.11.2015, s. 49).

(36) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kaikkien kauppa” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 123).

(37) ETSK:n lausunto aiheesta ”Ihmisarvoinen työ globaaleissa toimitusketjuissa” (EUVL C 303, 19.8.2016, s. 17).

(38) ”Kaikki perustuu viime kädessä hallintoon”, totesi komission jäsen Frans Timmermans puhuessaan YK:n huippukokouksessa 27. syyskuuta 2015.

(39) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kestävän kehityksen toimintaohjelma 2030 – Kestävän kehityksen tavoitteiden maailmanlaajuiseen edistämiseen sitoutunut Euroopan unioni”; ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(40) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kestävää kehitystä edistävä eurooppalainen kansalaisyhteiskuntafoorumi” (EUVL C 303, 19.8.2016, s. 73).