Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja innovaatiosta"

(96/C 212/12)

Komissio päätti 12. tammikuuta 1996 EY:n perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja innovaatiosta".

Asian valmistelusta vastannut energia-, ydinvoima- ja tutkimusjaosto antoi lausuntonsa 14. toukokuuta 1996. Esittelijänä oli Ulla Sirkeinen ja apulaisesittelijänä Ursula Konitzer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. toukokuuta 1996 pitämässään 336. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 127 ääntä puolesta, 5 vastaan ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Innovaatiot ovat kestävän taloudellisen kasvun, yhteiskunnallis-ekologisen kehityksen ja lisääntyvän hyvinvoinnin perusta. Ne tyydyttävät entistä paremmin yksittäisiä ja yhteiskunnallisia tarpeita uusien ja parempien tuotteiden, menetelmien ja palvelujen avulla. Uusien tuotteiden ohella innovaatiot ovat edellytyksenä myös esimerkiksi paremmille yhteiskunnallisille palveluille, paremmille työoloille, perinteisten tuotannonalojen paremmalle kilpailukyvylle, ympäristön suojelulle ja rikkaammalle vapaa-ajalle.

1.2. Innovaatioilla ja työllisyydellä on vahva positiivinen korrelaatio. Muutoksista voi lyhyellä aikavälillä syntyä joitakin sosiaalisia ongelmia, jotka tulee ottaa asianmukaisesti huomioon ja pyrkiä ratkaisemaan mm. osallistumis- ja neuvottelumekanismien avulla. Kokonaisvaikutukset ovat kuitenkin myönteisiä ja yhteiskunnan kehitykselle välttämättömiä.

1.3. Innovaatio on hyvin monisäikeinen prosessi. Tutkimustoiminnan ja teknologian kehittämisen ohella tarvitaan monia muitakin tekijöitä ja oikeita olosuhteita, joiden yhteisvaikutuksesta vasta syntyy tuloksia. Innovaatio on perimmiltään yhteiskunnallinen prosessi jonka lähtökohta on kehityshakuisuus ja kilpailu sekä myönteinen suhtautuminen muutokseen ja riskinottoon ja lopputulos kilpailukyvyn vahvistuminen sekä taloudellisen ja sosiaalisen hyvinvoinnin ja koheesion lisääntyminen.

1.4. Euroopassa syntyy eri tavoin mitaten selvästi vähemmän innovaatioita kuin muilla pitkälle kehittyneillä talousalueilla.

1.5. EU:n perustamissopimuksen 130 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan neljännessä luetelmakohdassa mainitaan, että yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn vaatimien olosuhteiden varmistamiseksi yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toiminnalla pyritään "edistämään keksintöjä, tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan politiikan antamien teollisten mahdollisuuksien parempaa hyväksikäyttöä".

1.6. Komissio on kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa valkoisessa kirjassaan todennut yritysten innovaatiokyvyn olevan keskeinen edellytys kilpailukyvylle ja työllisyydelle. Innovaatiokyky on keskeisessä asemassa myös vuoden 1994 tiedonannossa EU:n teollisuuden kilpailukykypolitiikasta ("An Industrial Competitiveness Policy for the European Union") sekä neuvoa-antavan kilpailukykyryhmän ("Competitiveness Advisory Group") raporteissa.

1.7. Talous- ja sosiaalikomitea on lukuisissa eri lausunnoissaan esittänyt näkemyksiään innovaatioihin kytkeytyvästä laajasta asiakokonaisuudesta. Näistä mainittakoon erityisesti lausunnot tutkimuksen ja teknologian neljännen kehysohjelman ohjelmista () ja tutkimus- ja kehityspolitiikan koordinoinnista (). Tämä lausunto tukeutuu periaatteessa aikaisempiin komitean lausuntoihin, mutta käytännön ja luettavuussyistä ei niihin tekstissä yleensä viitata.

1.8. EU:n jäsenmaiden tutkimustoiminnan taso on ainakin akateemisin mittarein hyvä, vertailukelpoinen pääkilpailijaan Yhdysvaltoihin nähden sekä Japania edellä. Tutkimus- ja kehitystoiminnan kokonaisrahoitus on silti näitä maita huomattavasti alhaisempi, kuten tunnettua. Pääasiallinen ongelma ja merkittävin ero mainittuihin maihin on kuitenkin ilmeinen heikkous tutkimustulosten muuntamisessa markkinoilla menestyviksi innovaatioiksi ja sitä kautta talouskasvuksi ja työpaikoiksi.

1.9. Pk-yritykset, joissa valtaosa uusista työpaikoista syntyy, perustuvat Euroopassa liian harvoin omaperäisiin ideoihin ja innovaatioihin. Näin niiden syntyminen ja kasvu ja siksi myös uusien työpaikkojen luominen on liian vähäistä. Monet selvitykset viittaavat siihen, että ongelmia on erityisesti markkinoinnissa ja tuotekehityksessä.

1.10. Valtaosa innovaatioista syntyy markkinoilla. Yritykset ovat avaintekijä: usein myös julkisen palvelun innovaation olennainen komponentti tai sysäys on yrityksessä tehty tuote- tai palveluinnovaatio. Julkisen vallan tehtävä on luoda innovaatioille myönteiset olosuhteet. Julkinen valta tarvitsee itse innovaatioita, koska sen on mm. vastattava julkisten palvelujen uudenaikaistamisesta.

1.11. Julkiselta vallalta edellytetään etenkin politiikan lohkojen suuntaamista ja koordinoimista innovaatioita edistävästi kaikilla tasoilla. Tarvitaan julkisen vallan tiivistä vuorovaikutusta yritysten ja tutkimustoiminnan kanssa, avointa kansalaiskeskustelua tulevaisuuden kysymyksistä sekä tästä syntyvien vastakkaisuuksien sovittelua.

1.12. Julkisen vallan on perusteltua puuttua markkinoiden toimintaan vain silloin kun niissä on selviä puutteita. Innovaatioiden kannalta vakavia markkinapuutteita ovat yritysten heikot kannustimet panostaa T& K-toiminnan tulosten soveltamiseen, erityisesti silloin kun perustamiskustannuksia ei saada peitetyksi muutamaan vuoteen, ja puutteelliset kysyntäsignaalit usein julkisten palveluiden järjestämisen osalta tietyillä yhteiskunnallisesti tärkeillä aloilla kuten ympäristö, terveys ja julkinen liikenne.

2. Komission ehdotuksen pääsisältö

2.1. Komissio pyrkii vihreässä kirjassa määrittämään sekä kielteiset että myönteiset tekijät jotka vaikuttavat innovaatioiden syntyyn Euroopassa ja muotoilemaan ehdotuksia toimenpiteiksi, jotka parantaisivat unionin innovaatioedellytyksiä. Innovaatiolla ymmärretään uudistusten menestyksekästä käyttöönottoa ja hyödyntämistä taloudessa ja muissa yhteiskunnan toiminnoissa.

2.2. Vihreässä kirjassa tämän laajan asiakokonaisuuden käsittely on jäsennelty seuraavasti:

2.2.1. Johdantoluvussa kuvataan innovaatioiden merkitystä ja eri yhteiskuntalohkojen, erityisesti yritysmaailman ja viranomaisten roolia niiden synnyssä ja hyödyntämisessä.

2.2.2. II luvussa analysoidaan tarkemmin innovaatioiden syntyyn vaikuttavia tekijöitä ja olosuhteita sekä innovaatioiden vaikutuksia talouteen ja hyvinvointiin. Analyysi päätyy tarkastelemaan lähemmin pelisääntöjä, joiden soveltaminen on tarpeen innovaatioiden kannustimina: tehokas ja innovaatioita tukeva kilpailu sekä tehokas oikeussuoja.

2.2.3. III luvussa tarkastellaan tilannetta Euroopassa innovaatioiden kannalta. Todetaan sen vaihtelevan suuresti eri maissa, alueilla, yrityksissä ja toimialoilla. Selostetaan unionin toimenpiteet innovaation edistämiseksi ja lähentymisen lisäämiseksi.

2.2.4. IV luvussa kuvataan innovaatioiden tärkeimmät esteet Euroopassa. Näitä ovat rahoitusongelmat, tarve kehittää säädöskehystä innovaatioille myönteisemmäksi, henkisten voimavarojen kehittämisen puutteet sekä vaikeudet kanavoida tutkimustyö innovaatioiksi.

2.2.5. V luvussa esitetään suositukset toimintasuunniksi. Suositusten perustavoitteet ovat seuraavat:

2.2.5.1. Tutkimuksen aiempaa parempi suuntaaminen innovaatioon. Tämän toteuttamiseksi on samalla kertaa:

lisättävä teknisen kehityksen, markkinoiden ja kilpailijoiden kehittymistä ennakoivaa kapasiteettia eli sellaista, joka on suunnattu teknologian valvonnan ja tulevaisuudentutkimuksen kehittämiseen (toiminnan suunta 1) ja "taloudellista tiedonhallintaa" koskevat toimet (toiminnan suunta 11).

kehitettävä ja koordinoitava varsinkin yritysten tutkimuspyrkimyksiä (tutkimusteollisuus Task Force -toimintaryhmän mukaisesti). Hankkeita ja ohjelmia olisi arvioitava niiden innovaatiolle oleellisien seikkojen kannalta (toiminnan suunta 2).

helpotettava uusien teknologioiden ja muutoksen sosiaalista hyväksymistä (toiminnan suunta 5).

2.2.5.2. Inhimillisten voimavarojen vahvistaminen innovaatioita varten. Tämä vaatii erityisesti seuraavia toimia:

Perehdyttävän ja jatkokoulutuksen kehittämistä. Pysyvää koulutusta yrityksissä, erityisesti pk-yrityksissä, peruspätevyyden akkreditointijärjestelmää, yritysten ja koulutuksen kiinteämpiä yhteyksiä (toiminnan suunta 3).

Opiskelijoiden ja tutkijoiden liikkuvuuden helpottamista yhteisössä, mutta myös kunkin maan sisällä yliopistojen, tutkimuskeskusten ja yritysten välillä (toiminnan suunta 4).

2.2.5.3. Innovaation rahoitusolojen parantamiseksi tulisi:

saada yksityinen pääoma liikkeelle innovaation hyväksi ja erityisesti uusien korkean teknologian yritysten hyväksi (toiminnan suunta 6),

analysoida jäsenvaltioiden käytettävissä olevia keinoja innovaatiolle suotuisan verotuksen käyttöönottamiseksi (toiminnan suunta 7).

2.2.5.4. Tulisi perustaa sellainen oikeudellinen ja lainsäädännöllinen ympäristö, joka on otollinen innovaatioille. Tietyissä tapauksissa tämä tarkoittaa tämänhetkisten sääntöjen mukauttamista (hallinnollisten muodollisuuksien yksinkertaistaminen, yhteistyön oikeudelliset muodot). Joissain tapauksissa on kyse pelkästään sääntöjen ja niiden suomien mahdollisuuksien tuntemisesta (standardit, henkinen ja teollinen omaisuus, kilpailu) ja niiden käyttämisen edistäminen (toiminnan suunnat 8, 9 ja 10).

2.2.5.5. Julkisen vallan aseman ja toimintamallien kehittäminen innovaation suosimiseksi vaatii:

voimakasta toimintaa innovaation ja uusien teknologioiden käyttöönottamisen edistämiseksi pk-yrityksissä. Olisi vahvistettava innovaation alueellista ulottuvuutta (toiminnan suunta 12),

selkeitä pyrkimyksiä hallinnon yksinkertaistamiseen ja muodollisuuksien keventämiseen (toiminnan suunta 9),

että julkisten ja yksityisten toimien yhteensovittamista ja yhtenäisyyttä lisätään ja tuetaan vuoropuhelua, yleisen mielipiteen muodostusta ja hyväksi havaittujen käytäntöjen levittämistä (toiminnan suunta 13).

2.3. Vihreää kirjaa täydentää neljä liitettä. Liitteessä 1 kuvataan komission seitsemää Task Force -työryhmää. Liitteenä 2 on luettelo innovaatioiden siirtokeskuksesta ("Innovation Relay Centres"). Liitteenä 3 on tutkimus- ja kehitystoiminnan neljännen kehysohjelman yksinkertaistettu sopimusmalli. Liitteessä 4 on aiheeseen liittyviä taulukoita ja tilastotietoja.

2.4. Vihreän kirjan tavoitteena on saada käyntiin laaja keskustelu aiheesta yksityisten ja julkisten järjestöjen, alueiden ja jäsenvaltioiden käytännön toimijoiden keskuudessa. Tarkoituksena on varmentaa tilanteen määritys ja täsmentää asioiden tärkeysjärjestys, valita ja terävöittää ehdotettuja toimia. Neuvottelujen tuloksena komissio laatii mahdollisesti toimintasuunnitelman, jonka se toimittaa muille toimielimille. Komissio lähtee siitä, että toimintasuunnitelmasta ei syntyisi lisärahoitustarpeita.

3. Yleiset kommentit

3.1. Komission laaja lähestymistapa, jossa pyritään kattamaan kaikki tekijät jotka vaikuttavat innovaatioiden syntyyn, eli koko innovaatiojärjestelmä, on oikea ja tervetullut, joskin hyvin haasteellinen. Toimilla on Euroopan kilpailukykyyn, työllisyyteen, ympäristöön ja muihin yhteiskunnallisiin haasteisiin liittyvien ongelmien vuoksi kiire.

3.2. Vihreä kirja sisältää runsaasti näkemyksiä ja ehdotuksia, joita komissio on esittänyt jo aikaisemmin eri yhteyksissä. Usein sekä esitystä että sen käsittelyä on hallinnut kapea välittömästi asianosaisten näkökulma. Vihreän kirjan laaja lähestymistapa antaa mahdollisuuden tarkastella asioita laajemmasta näkökulmasta ja samalla tässä on sen suurin haaste. Vaakasuuntainen, integroitu lähestyminen on innovaatiopolitiikan onnistumisen edellytys. Innovaatioiden edistämisestä on tehtävä poliittisten päätöksentekijöiden ensisijainen tavoite, koska se on avain kilpailukyvyn parantamiseen, työllisyyteen ja hyvinvoinnin kehittymiseen. Tästä prioriteettinäkökulmasta on tarkasteltava kaikkia innovaatioiden syntyedellytyksiin vaikuttavia poliittisia päätöksiä. Päätöksenteon yhteydessä tulisi selvittää ainakin kyseisen päätöksen mahdollisia kielteisiä vaikutuksia innovaatioihin. Esimerkiksi jos verojärjestelmään tehdään jokin muutos, on selvitettävä, johtaako se yritysten riskinottoedellytysten ja -halukkuuden heikkenemiseen vai paranemiseen.

3.3. Innovaatioiden lisäämiseksi on kehitettävä oma eurooppalainen malli. Menestyäkseen maailmanlaajuisessa kilpailussa on eurooppalaisten, maanosan heterogeenisyydestä huolimatta, pystyttävä yhteiseen toimintaan ja luomaan maanosan kattavia verkostoja. Työnjako ja yhteistyö alueellisen, kansallisen ja EU-tason välillä, läheisyysperiaate eli subsidiariteetti on poikkeuksellisen tärkeä, koska innovaatio on luonteeltaan hajautettua toimintaa. Innovaatiot ovat avaintekijöitä myös taloudelliselle ja sosiaaliselle koheesiolle. Eurooppaan ei voi soveltaa suoraan toimintamalleja muista ympäristöistä, mutta muiden kokemuksista tulee ottaa oppia analysoimalla käytettyjä instrumentteja ja niiden vaikutuksia.

3.4. Innovaatiojärjestelmän tärkeimmät avainalueet voidaan ryhmittää seuraavasti:

3.4.1. Koko tutkimusjärjestelmän ja sille osoitettujen voimavarojen tulisi suuntautua kohteen tärkeyden ja tarpeellisuuden mukaisesti. Tietty määrä uteliaisuustutkimusta ("curiosity oriented research") on välttämätöntä todella uusien oivallusten lähteenä ja ihmisen mielikuvituksen kehittämiseksi. Muilta osin on kuitenkin keskeinen peruskysymys se, miten tutkimustyö alun perin voidaan suunnata aloille ja hankkeisiin, joilla on relevanssia ja hyödyntämismahdollisuuksia yhteiskunnan toiminnan kannalta.

3.4.1.1. Teknologian kehityksen ennakointi sekä markkinoiden kehityksen ennakointi on tässä avainasemassa.

3.4.1.2. On siirryttävä kohti alhaalta-ylöspäin lähestymistapaa ja potentiaalisten hyödyntäjien näkökulman kytkemistä tutkimuksen voimavarojen jaon suunnitteluun. Tämä merkitsee myös EU:n kehysohjelman lähentämistä kilpailun alaiselle tutkimusalueelle. Näitä kysymyksiä komitea on käsitellyt lausunnossaan tutkimustoiminnan koordinoinnista ja ehdottanut siinä myös malliksi suuria teollisuusyhteenliittymäprojekteja.

3.4.1.3. Komissio kiinnittää paljon huomiota valmiiden tutkimustulosten siirtämiseen yrityksille ja muille hyödyntäjille. Tämä ongelma helpottuu huomattavasti, jos pystytään ratkaisemaan tutkimuksen suuntaamisen ongelma.

3.4.2. Vuorovaikutus tutkijoiden ja hyödyntäjien kesken. Tiellä on monenlaisia sekä muodollisia että henkisiä raja-aitoja ja kulttuurieroja. Vastaanottavan puolen eli ensi sijassa yritysten oman hyödyntämiskapasiteetin on oltava hyvä, mikä syntyy lähinnä vain oman T& K-työn kautta. Koulutus on myös avainasemassa.

3.4.3. Kaupallistamisen ympäristötekijät. Tähän kuuluu yritysten perustamisen helppous, riskirahoituksen saatavuus, teollisoikeuksien suoja, markkinoiden avoimuus ja vapaa kilpailu.

3.5. EU:n jäsenmaissa käytetään kokonaisuudessaan vähemmän varoja tutkimus- ja kehitystoimintaan kuin tärkeimmissä kilpailevissa teollisuusmaissa. Globaali kilpailu kiristää myös kilpailua saada uusi tuote ensimmäisenä markkinoille, mikä edellyttää lisääntyviä panoksia kehitystyöhön.

3.6. Resurssien määrää tärkeämpi kysymys on kuitenkin niiden tehokas käyttö. Euroopan tilanne on tältäkin kannalta heikko. "Pre-competitive"-tutkimukseen suunnattujen voimavarojen tuottavuus innovaatioiden kannalta on huono, jos ne liian usein suuntautuvat aloille ja hankkeisiin, joiden hyödyntämispotentiaali on heikko, kuten Euroopassa tuloksista päätellen näyttää tapahtuvan.

3.7. Resursseja on keskitettävä Euroopan kehityksen kannalta olennaisille aloille ja hankkeisiin. Eri organisaatioiden vuorovaikutusta lisäämällä parannetaan tehokkuutta. Tässä mielessä komission Task Force -toiminta on tervetullut kokeilu. Sekä kohdealueiden valinnassa että toiminnan menettelytavoissa on kuitenkin kehittämisen varaa. Kohdealueiden olisi oltava aidosti yhteiseurooppalaisia eikä eri jäsenvaltioiden "nimikkohankkeita".

3.8. Suotuisat olosuhteet innovaatioiden synnylle luo paikallinen yritysten, tutkimusyksiköiden ja muiden tekijöiden yhdentyminen, joka on tarpeeksi laaja ns. kriittisen massan syntymiseksi. Erilaiset teknologiakylien ja tiedepuistojen menestystarinat ovat esimerkkejä tällaisista innovaatioverkoista. Tämä on selkeä toimintakohde EU:lle ja sen rakennerahastoille. Koheesion edistämiseksi on erityisesti kiinnitettävä huomiota heikoimmin kehittyneisiin alueisiin, joiden innovaatiopotentiaali on aikaisemmin ollut alhainen ja joiden innovaatiopotentiaali osana taloudellista ja yhteiskunnallista lähentymistä on nykyään huomattavaa tietoteknologian viimeaikaisten muutosten takia. Menestyksekkäämpien alueiden toimintamalleja ja kokemuksia on hyödynnettävä.

3.9. Pienissä ja keskisuurissa yrityksissä on suuri innovaatiopotentiaali, mutta niiden voimavarojen määrä on puutteellinen ja osaaminen rajoittunut liian kapealle alueelle. Innovaatiopolitiikan on parannettava heikommin varustettujen yritysten mahdollisuuksia kytkeytyä innovaatioverkostoihin.

3.10. Riippumatta yrityksen tai muun toimintayksikön koosta on kaikkien siinä toimivien henkilöiden osallistuminen innovaatioprosessiin tarpeen. Avaintekijöitä on jatkuva koulutus ja avoin, yhteistyöhakuinen ilmapiiri sekä joustavuus ja kannustimet.

3.11. Komissio kattaa innovaatioihin vaikuttavat tekijät tekstissään hyvinkin laajasti. Komitea haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota vielä kolmeen kysymykseen:

3.11.1. Säädöskehyksen järjestelmällinen arviointi. Hyvin monenlainen lainsäädäntö, etenkin normittava, vaikuttaa innovaatioiden edellytyksiin. Jokainen uusi säädöshanke tulisikin arvioida erityisesti näiden vaikutusten osalta.

3.11.2. Aktiivinen kysynnän luominen yhteiskunnan kannalta tärkeillä aloilla, joilla markkinat sitä itse eivät ilman muuta luo. Esimerkkejä ovat ympäristö, julkinen liikenne ja terveys. Asiaa sivutaan, mutta se ansaitsee keskeisemmän huomion. Komitean mielestä näillä aloilla tulisi pyrkiä yhteiseen eurooppalaiseen strategiaan ja soveltaa neljännen kehysohjelman Task Force -toimintamallia.

3.11.3. Tuotemarkkinoiden jäykkyydet. Uusien tuotteiden ja palvelujen dynaamisen käyttöönoton vakavina esteinä on edelleen muun muassa kilpailulta suojattuja aloja, muita kilpailurajoituksia ja sisämarkkinoiden puutteellisuuksia. Sisämarkkinoiden ongelmaa komitea on perusteellisesti käsitellyt useissa lausunnoissaan ja jatkaa työtään asian seuraamiseksi.

3.12. Viitekehyksenä on tärkeää pitää monisäikeinen innovaatiojärjestelmä koko laajuudessaan. Toimintaohjelmaa hahmoteltaessa on kuitenkin käytännössä välttämätöntä keskittää toimintakohteita ja asettaa ne tärkeysjärjestykseen. Valintaperusteena tulisi tällöin komitean mielestä toisaalta olla ongelman tärkeys ja kiireellisyys. Toisaalta EU:n ohjelman tulisi kohdistua ensisijaisesti niihin kysymyksiin, jotka kuuluvat julkisen vallan toimivaltaan ja joissa EU-tason toimilla on suurin vaikuttavuus.

3.13. Tärkeimpiä toimintalohkoja ovat komitean näkemyksen mukaan tutkimustoiminnan suuntaaminen, jota tukee teknologian ennakointi, sekä koulutus, rahoitus, verotus, markkinoiden avoimuus ja innovaatioiden levitys pk-yrityksiin.

3.14. Komitea tukee komission lähtökohtaa, että vihreän kirjan pohjalta tehtävän toimintaohjelman ei välttämättä tule vaatia toteutuakseen lisärahoitusta. Sekä kansallisella että EU-tasolla on kyse olemassa olevien toimintojen uudelleen suuntaamisesta, priorisoinnista ja koordinaatiosta, ei uusista erillisistä toimintaohjelmista tai toimenpiteistä. Sen sijaan komitea pitää tarpeellisena osoittaa lisärahoitusta tutkimus- ja kehitystoiminnan tulosten levittämiseen ja hyödyntämiseen neljännen puiteohjelman kehyksen sisällä.

3.15. Komitea pitää välttämättömänä, että komission omassa toiminnassa sopivilla organisatorisilla ratkaisuilla varmistetaan välttämätön synergia tutkimus-, teollisuus- ja muiden politiikkalohkojen välillä politiikan linjaamiseksi ja toimenpiteiden suuntaamiseksi tavalla, joka edistää innovaatioita.

3.16. Komitean mielestä vihreässä kirjassa korostetaan paljon tutkimuslaitosten ja yritysten yhteistyötä. Tämä on aiheellista. Tarkastelun ulkopuolelle jää kuitenkin tärkeitä asioita.

3.16.1. Niinpä esimerkiksi yritysten eri osastojen välinen yhteistyö on erittäin tärkeää yrityksen innovatiiviselle kyvylle. Muun muassa tuotekehitys- sekä myynti- ja markkinointiosastojen välinen yhteistyö on elintärkeää.

3.16.2. Yrityksen innovatiivinen teho kasvaa työpaikalla, kun elämänlaatu paranee. Jatkuva koulutus ja työntekijän riittävä, työsopimukseen perustuva valta päätöksistä ovat ratkaisevia ehtoja, jotka vaikuttavat innovaatiokyvyn kasvuun.

3.16.2.1. Tulevaisuudessa yrityksen henkilöstöpolitiikka, jonka on käsitettävä henkilöstösuunnittelu, henkilöstön kehittäminen ja tukeminen, on innovaatiokyvyn herättämiseksi aiempaa tärkeämpää.

3.16.3. Vihreässä kirjassa todetaan, että liikkuvuus lisää innovaatiota. Tässä yhteydessä komitea haluaa huomauttaa, että on tehtävä ero sisäisen ja ulkoisen liikkuvuuden välillä. EU:n alueella ulkoinen liikkuvuus on varsin korkeaa verrattuna esimerkiksi Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Sisäinen liikkuvuus on sitä vastoin hyvin alhainen. Liian suuri ulkoinen liikkuvuus jarruttaa henkilöstöinvestointeja ja samalla yrityksen innovatiivista kykyä. Siksi on erittäin tärkeää kiinnittää huomiota työn laadun parantamiseen, jotta työntekijöiden pakko etsiä työpaikkaa yrityksen ulkopuolelta pienenee.

4. Yksityiskohtaiset kommentit

4.1. Komitea yhtyy pääosin komission kuvaukseen ja analyysiin vihreän kirjan luvuissa I IV. Kuten jo edellä on todettu, komitea tukee komission laajaa lähestymistapaa ja pitää onnistuneena vihreän kirjan esitystapaa, jossa tiiviistä muodosta huolimatta säilyy johdonmukaisesti kuva innovaation monimuotoisuudesta ja -tasoisuudesta. Esitetyt esimerkit antavat hyvin lisävalaistusta esitettyihin asioihin.

4.2. Komitea keskittyy yksityiskohtaisissa kommenteissaan lukuun V, Toimintasuunnat, lähinnä toistojen välttämiseksi. Seuraavassa esitetyt näkemykset koskevat soveltuvin osin myös vastaavia asiakokonaisuuksia muissa luvuissa.

4.3. Toiminnan suunta 1 (Teknologian ennakointi)

Komitea on kosketellut tässä esitettyjä asioita tutkimustoiminnan koordinointia käsitelleessä oma-aloitteisessa lausunnossaan ().

Teknologian ennakointia koskien on syytä korostaa, että Sevillan IPTS:n toiminnan ohella unionin tulee edistää eri jäsenmaissa toimivia teknologian ennakoinnin alalla toimivia tasokkaita yksiköitä ja näiden välistä yhteistyötä. Komission tehtävä olisi yksiköiden välisen tiedon vaihdon ja yhteistyön foorumien luominen.

4.4. Toiminnan suunta 2 (Tutkimuksen suuntaaminen)

Komitea haluaa alleviivata jo kohdissa 3.4.1, 3.5 ja 3.6 esille tuomaansa näkemystä, että tutkimuksen suuntaaminen on innovaatiojärjestelmän olennaisimpia kysymyksiä. Komission ehdotukset sekä kansalliselle että EU-tasolle ovat kannatettavia.

Tutkimustoiminnan suuntaamisen on tapahduttava eri toimijoiden yhteistyönä. Komitea odottaa, että sen tutkimustoiminnan koordinointia koskevassa lausunnossa esittämä ehdotus suurista teollisuusyhteenliittymäprojekteista otetaan komissiossa lähtökohdaksi kun edelleen kehitetään malleja hyödyntäjien kytkemiseksi tutkimuksen suuntaamiseen ja toteuttamiseen.

Komitea toistaa kohdassa 3.9.2 esittämänsä näkemyksen, että julkisella vallalla on oikeus ja velvollisuus puuttua tutkimuksen suuntaamiseen erityisesti yhteiskunnan kannalta tärkeillä aloilla, joilla markkinat eivät itse ilman muuta luo kysyntää, kuten ympäristö, julkinen liikenne ja terveys. Olisi harkittava Task Force -tyyppisen toiminnan käyttämistä ensi sijassa juuri näillä aloilla.

EU:n tutkimuksen kehysohjelman valmistelun ja suuntaamisen tehostamiseksi ja tarpeellisen joustavuuden aikaansaamiseksi olisi harkittava päätöksentekomenettelyn uudistamista. Ohjelmiin osallistumisen helpottamiseksi etenkin pk-yrityksille sekä tulosten hyödyntämisen parantamiseksi on menettelytapoja määrätietoisesti yksinkertaistettava ja nopeutettava. Komitea viittaa tässä myös lausunnossaan tutkimuksen ja teknologian neljännen kehysohjelman ohjelmista () esittämiinsä ajatuksiin.

4.5. Toiminnan suunta 3 (Perus- ja jatkokoulutus)

Komitea toistaa kohdassa 1.3 esitetyn toteamuksen, että innovaatio on perimmiltään yhteiskunnallinen prosessi ja painottaa, että innovaatio ei ole pelkästään teknologinen ja organisatorinen kysymys vaan perustuu inhimillisiin voimavaroihin. Näiden kehittämiseksi tulee innovaatiota edistää myös koulutuksessa. Pääpaino tulee asettaa innovatiivisen käyttäytymisen ja luovuuden kehittämiselle sekä innovaation strategisen merkityksen ymmärtämiselle. Enemmän huomiota on annettava eksaktien tieteiden opettamiselle.

Koulutuksen perushaaste on kysymys siitä, miten kasvava määrä ihmisiä voi tarpeeksi nopeasti omaksua työtehtävien muutosten edellyttämiä uusimpia tietoja ja taitoja, kun osaamistarpeet eivät ole pitkälle ennakoitavissa.

Ammattirakenteet ja -sisällöt muuttuvat nopeasti, mikä edellyttää enemmän muutosvalmiutta. Yhä useammalla on oltava valmius ja mahdollisuus osallistua jatkuvaan koulutukseen peruskoulutuksen jälkeen.

Innovaatio edellyttää työntekijöiden aktiivista osallistumista kaikilla tasoilla. Avainkysymyksiä ovat innovatiiviset, osallistuvat työorganisaatiot ja työntekijöiden luovuuspotentiaalin kehittäminen. On pyrittävä jatkuvien parannusten kulttuuriin.

Oppimistilanteet tulevat monimuotoisemmiksi, jolloin on tarpeen luoda laitosmaisesta koulutuksesta riippumattomia pätevöitymisjärjestelmiä ("qualification systems"). Tässä komission tehtävänä tulisi olla huolehtia vertailukelpoisuudesta jäsenmaiden kesken ja tarjota yhteistyöfoorumi kansallisesti asiaa kehitteleville.

Komitean mielestä tulisi käynnistää Competitiveness Advisory Groupin ehdottama Knowledge Resource Centres -kokeilu, jonka tarkoituksena on toimia koulutusalan tiedon tarjonnan ja kysynnän yhdyssiteenä. Komissio voisi avustaa hanketta rahallisesti kokeiluvaiheessa.

Kehitettäessä ja toteutettaessa erityisesti pk-yrityksille suuntautuvia koulutusohjelmia on lähtökohdaksi otettava edellä mainitut työtehtävien muutoksista johtuvat tarpeet. Koulutuksen on myös parannettava työntekijän edellytyksiä siirtyä tehtävästä toiseen yrityksessä, eikä se saa heikentää työntekijän mahdollisuuksia liikkuvuuteen.

4.6. Toiminnan suunta 4 (Opiskelijoiden ja tutkijoiden liikkuvuuden lisääminen)

Liikkuvuutta on liian vähän erityisesti eri sektoreiden - esim. yliopistojen ja yritysten sekä eri toimialojen välillä, myös yhden maan sisällä. Tämä ongelma johtuu pääosin jäsenvaltioiden sisäisistä rakenteista ja perinteistä, mutta komission tulisi ottaa se huomioon ainakin omien ohjelmiensa muotoilussa.

Muun kuin muodollisen koulutuksen tuloksena saavutetun taitotietotason vastavuoroinen tunnustamisjärjestelmä on tarpeen.

Komitea ei ole vakuuttunut siitä, että kunniamaininnat "vuoden tutkimustyöntekijä" ym. todella motivoivat nykyihmisiä mutta ne saattavat lisätä tutkimuksen näkyvyyttä ja arvostusta.

4.7. Toiminnan suunta 5 (Innovaatioiden yleisen hyväksynnän edistäminen)

Komitea kannattaa yleisesti komission ehdotuksia. Tältä osin eri jäsenmaiden kulttuurit ja perinteet ja siksi lähtökohdat ovat erilaiset. Joissakin maissa ja alueilla on uuden teknologian hyväksyntä perinteisesti ollut hyvä ja innovaatioiden eteneminen ja käyttöönotto nopeaa, toisaalla päinvastoin. Mahdollisten kampanjoiden pitäisi perustua asiaan liittyvien tekijöiden perusteelliseen ymmärtämiseen.

4.8. Toiminnan suunta 6 (Innovaatioiden rahoituksen parantaminen)

Rahoitus on komitean mielestä innovaatioiden edistämisessä keskeinen toimialue. Mitä lähempänä valmista tuotetta tai prosessia olevasta innovaation kehitysvaiheesta on kyse, sitä selkeämmin tulee lähtökohtana pitää sitä, että rahoitus tapahtuu yksityisillä markkinoilla niiden ehdoin kilpailun vinoutumisen välttämiseksi. Tällöin julkisen vallan, mukaanlukien komissio, tulee luoda innovaatioiden rahoitukselle yleisesti myönteiset puitteet. Aikaisemmissa vaiheissa tarvitaan tietyssä määrin julkista välitöntä ja välillistä tukea, koska markkinavoimat eivät tässä toimi siten, että yhteiskunnan kokonaisetu tulisi huomioiduksi. Koska erityisesti pienemmät yritykset kohtaavat monenlaisia rahoitusvaikeuksia Euroopassa, on eri keinoin pyrittävä luomaan pk-yrityksille samanarvoinen asema isompien kanssa rahoitusmarkkinoilla. Komitea yhtyy tästä näkökulmasta komission ehdotuksiin.

Innovatiivisten yritysten rahoitusmahdollisuuksien parantamisen perusedellytyksiä ovat aineettomien investointien riskiarviointijärjestelmien kehittäminen sekä riskinoton ja -jaon mekanismien kehittyminen rahoittajien piirissä näille investoinneille.

Ehdotusten osalta on pidettävä mielessä, että tarvitaan kaikkia tasoja: aloittavalle pienyritykselle soveltuu usein vain paikallinen rahoitusapu ottaen huomioon EU-säädöstön. On helpotettava yhteyksien ja verkostojen luomista eri tasojen ja tahojen välille.

4.9. Toiminnan suunta 7 (Innovaatioystävällinen verotus)

Komitea yhtyy komission näkemykseen, että mahdollisista toimenpiteistä tarvitaan perusteellinen selvitys. Lisäksi komitea haluaa tässä kohdassa erityisesti alleviivata kohdassa 3.2 mainitsemansa tarpeen aina poliittisen päätöksenteon yhteydessä, kuten verojärjestelmän muutoksesta päätettäessä, selvittää ainakin päätöksen mahdolliset kielteiset vaikutukset innovaatioihin.

Ensisijaisena tavoitteena tulisi olla yritysten vahva pääomarakenne ja riittävä tulorahoitus, koska raskaasti velkaantunut yritys ei voi sijoittaa pitkäjänteisiin ja riskialttiisiin hankkeisiin, joilla pyritään innovaatioihin. Sekä verottajalle että yritykselle edullisimpia toimia ovat joustavien varausmahdollisuuksien lisääminen, jolloin kyse ei ole verotuksen keventämisestä, vaan sen ajankohdan siirtämisestä.

4.10. Toiminnan suunta 8 (Teollisoikeuksien edistäminen)

Aito eurooppalainen patentti olisi saatava aikaiseksi, koska nykyisellään patenttikustannukset Euroopassa ovat kilpailijamaita korkeammat. Sille on asetettava vaatimukset, että järjestelmä on käyttäjille taloudellisesti edullinen mm. käännösvaatimusten osalta soveltamalla esimerkiksi julkisten hankintojen yhteydessä käytettäviä malleja. Myös oikeudellisen käsittelyjärjestelmän on oltava selkeä ja varmuutta antava.

Tutkimustulosten hyödyntämisen kannalta on ilmeistä tarvetta selvittää, miten harmonisoidulla tavalla voidaan varmistaa oikeuksien siirto.

4.11. Toiminnan suunta 9 (Hallintomenettelyjen yksinkertaistaminen)

Asiasta on puhuttu paljon ja tehty runsaasti ohjelmia ja poliittisia lupauksia. Olisi korkea aika siirtyä konkreettisiin toimenpiteisiin niin kansallisesti kuin EU-tasolla.

Tutkimustoiminnan kehysohjelman hallinnon yksinkertaistamista komitea on käsitellyt kohdassa 4.4.

4.12. Toiminnan suunta 10 (Myönteinen säädöskehys)

Komitea pyytää komissiota ottamaan enemmän huomioon innovaation tarpeet EU:n kilpailupolitiikassa. Ensisijaista innovaatioiden kannalta on kuitenkin kilpailun ja sisämarkkinoiden toimivuus sekä globaalien markkinoiden vaatimukset.

Komitea tukee komission ehdotuksia julkisten hankintojen käyttämisestä innovaatioiden edistämiseksi.

Terveyttä, turvallisuutta ja ympäristöä koskevan vaatimustason tulee EU:ssa olla korkea ja sitova. Toteutuksen osalta komitea yhtyy komission näkemykseen, että esitelty linja, jonka osia ovat "new approach", mahdollisuus vapaaehtoiseen standardisointiin ja vapaaehtoisiin sopimuksiin sekä laatujohtamiseen, on omiaan edistämään innovaatiota verrattuna yksityiskohtaiseen säätelyyn ja tarkastustoimintaan.

4.13. Toiminnan suunta 11 (Taloudelliseen tiedonhallintaan ("Economic Intelligence") liittyvien toimien kehittäminen)

Asia on pääasiassa yritysjohdon ja avainhenkilöiden ammattitaitokysymys, joten komitean mielestä julkisen vallan tehtävä tässä asiassa lienee lähinnä valistuksen lisäämisen helpottaminen.

4.14. Toiminnan suunta 12 (Innovaation edistäminen yrityksissä, erityisesti pk-yrityksissä, ja innovaation alueellisen ulottuvuuden vahvistaminen)

Tämä asiakokonaisuus on koko innovaatiojärjestelmän toimivuuden ydin, ja siihen on komitea jo yleisissä kommenteissaan toistuvasti viitannut. Tässä on toteutettava taloudellista ja sosiaalista koheesiota unionin keskeisenä tavoitteena ja subsidiariteettia sen toimintaperiaatteena.

Komitea tukee komission toimenpide-ehdotuksia.

Komitea haluaa vielä alleviivata, että keskeinen ongelma pk-yrityksissä on markkinointi- ja tuotekehitysresurssien puute. Teknologian siirto eli muualla kehitetyn hyödyntäminen on useimmille pk-yrityksille edullisin ja käyttökelpoisin ratkaisu. Julkisen vallan tuleekin edistää teknologian siirtoa esimerkiksi tarjoamalla yrityksille paikallisesti palvelua tarpeiden analysoimiseksi ja ratkaisujen löytämiseksi.

Pienempien yritysten yhteistyö isompien kanssa ei sisällä vain riskejä vaan myös mahdollisuuksia näiden puutteiden kompensoimiseksi, etenkin markkinoinnissa.

4.15. Toiminnan suunta 13 (Julkisen vallan toiminnan uudistaminen)

Komissio kertaa tässä lohkossa pitkälti muissa lohkoissa ehdotettuja toimia, joten komitea viittaa muualla esittämiinsä kommentteihin.

Yleisesti on todettava, että nyky-Euroopassa viranomaisten rooli ei ole poistunut, vaan muuttunut joten niiden toimintakin vastaavasti muuttuu. Norminannon ja valvonnan sijasta toiminta perustuu lisääntyvästi yhteistyöhön eri yhteiskuntatahojen kanssa.

5. Johtopäätökset

5.1. Komitea pitää vihreän kirjan innovaatiosta julkistamista tärkeänä, koska:

innovaatiot ovat kilpailukyvyn, työllisyyden sekä taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen ja hyvinvoinnin perusta,

innovaatiot luovat pohjan jatkuvalle koheesiolle, ja

innovaatio on luonteeltaan laaja ja hajautettu, monesta osatekijästä koostuva prosessi, jota on lähestyttävä subsidiariteetin pohjalta mutta koordinoidusti.

5.2. Innovaatio on perimmiltään yhteiskunnallinen prosessi, joka perustuu ihmisen luovuuteen ja osaamiseen sekä kilpailuun ja joka edellyttää kaikkien osapuolten osallistumista. Avainalueita ovat innovatiivinen koulutus ja työorganisaatio.

5.3. Innovaatiot toteutuvat pääosin yrityksissä. Innovaatioiden syntyyn vaikuttavat monet tekijät eri politiikan lohkoilla. Julkisen vallan ensisijainen tehtävä on luoda innovaatioille myönteiset olosuhteet ja tarvittaessa tukea innovaatioiden syntyä silloin kun markkinat eivät sitä riittävässä määrin tee. Jotta innovaatioille voitaisiin luoda myönteiset edellytykset, on hallitusten ja komission asetettava innovaatio keskeiseksi prioriteetiksi ja tästä näkökulmasta arvioitava, suunnattava ja koordinoitava päätöksiään siten, että ne edistävät innovaation mahdollisuuksia, eivätkä niitä heikennä.

5.4. Komitean mukaan innovaatiojärjestelmän tärkeimmät avainkysymykset ovat:

tutkimuksen suuntaaminen innovaatioiden kannalta potentiaalisille aloille ja hankkeisiin:

pienten ja keskisuurten yritysten edellytysten parantaminen siten, että ne voivat täysimittaisesti osallistua innovaatio- ja markkinaverkostoihin sekä soveltaa tutkimustuloksia, mikä on keskeinen kysymys koheesion etenemisessä,

säädöskehyksen järjestelmällinen arviointi innovaatioiden kannalta,

sisämarkkinoiden toimivuus, ja lisäksi

koulutus edellä mainitun mukaisesti sekä rahoitus ja verotus.

5.5. Komitea kehottaa komissiota toimimaan viivyttelemättä asettamansa toimintasuunnitelman pohjalta. Toimintoja ja resursseja on suunnattava uudelleen eurooppalaista innovaatiojärjestelmää ja -verkostoa edistävällä tavalla. Suuresta määrästä toimenpide-ehdotuksia on priorisoitava ne, jotka ovat kiireisimpiä ja joihin julkinen valta ja komissio voi eniten vaikuttaa. Synerginen toiminta komission eri politiikkalohkojen kesken on tulosten saavuttamiseksi välttämättömyys.

Bryssel, 30. toukokuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER

() EYVL N:o C 393, 31. 12. 1994, s. 117; EYVL N:o C 388, 31.12.1994, s. 29; EYVL N:o C 295, 22. 10. 1994, s. 74, 77 ja 80.

() EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996, s. 54.

() EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996, s. 54.

() EYVL N:o C 393, 31. 12. 1994, s. 117; EYVL N:o C 388, 31.12.1994, s. 29; EYVL N:o C 295, 22. 10. 1994, s. 71, 74 ja 80.

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Keskustelussa hylättiin seuraava jaoston lausunnon pohjalta tehty muutosehdotus:

Sivu 6, kohta 3.4.1.2

Ensimmäinen virke poistetaan ja lisätään seuraava teksti:

"Tutkimuksen voimavarojen jaon suunnittelussa ensisijaisena tavoitteena tulee olla sen varmistaminen, että etu menee mahdollisille käyttäjille tai kuluttajille. Myös tuottajien ja palveluntoimittajien mahdollinen kilpailukyvyn vahvistuminen on tunnustettava."

Perustelu

Kuluttajakeskeisyyttä painotetaan, mutta samalla tunnustetaan tuottajien ja palveluntoimittajien kannustimet.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 23, ei-ääniä: 48, tyhjiä: 10.