KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja - täytäntöönpanokertomus

SISÄLLYSLUETTELO

1. Toiminnan pääkohdat

1.1. Mahdollisimman hyvän toimintaympäristön luominen pienyrityksille

1.2. Peruskirjan täytäntöönpano etenee hyvin

1.3. Toisilta oppiminen - parempaankin pystytään

1.4. Pienyrityksiä koskevan politiikan parempi organisointi

1.5. Katse tulevaisuuteen

2. Jäsenvaltioiden, norjan ja komission edistyminen tälle raportointikaudelle valituilla painopistealueilla

2.1. Johdanto

2.2. Rahoitus

2.2.1. Viimeaikainen kehitys

2.2.2. Päätelmät ja suositukset

2.3. Pienyritysten teknologia- ja innovaatiovalmiuksien vahvistaminen

2.3.1. Viimeaikainen kehitys

2.3.2. Päätelmät ja suositukset

2.4. Voimakkaampi ja tehokkaampi pienyritysten etujen edustaminen unionissa ja kansallisella tasolla

2.4.1. Viimeaikainen kehitys

2.4.2. Päätelmät ja suositukset

LIITE - Yhteenveto kansallisista kertomuksista ja komission toiminta muilla peruskirjan aloilla

1. Yrittäjyyskoulutus

2. Yrityksen perustaminen halvemmaksi ja nopeammaksi

3. Parempi lainsäädäntö ja sääntely

4. Ammattitaitoisen työvoiman saatavuus

5. Verkkoyhteyksien parantaminen

6. Yhtenäismarkkinoiden tehokkaampi hyödyntäminen

7. Verotus

8. Sähköisen kaupankäynnin onnistuneet mallit ja pienyritysten huippuluokan tukeminen

1. TOIMINNAN PÄÄKOHDAT

1.1. Mahdollisimman hyvän toimintaympäristön luominen pienyrityksille

Pienyritykset ovat keskeinen tekijä Euroopan taloudessa. Eurooppalainen yritys työllistää keskimäärin korkeintaan kuusi henkeä. Pienyritykset ovat Euroopassa paljon merkittävämmässä asemassa kuin muualla maailmassa [1]. Ne ovat tärkeitä työllistäjiä ja tuovat yritystoimintaan dynaamisuutta ja innovatiivisuutta.

[1] Esimerkiksi Japanissa pk-yritysten osuus on 33 prosenttia kaikista yksityisen sektorin työpaikoista (japanilaisessa yrityksessä on keskimäärin 10 työntekijää). Yhdysvalloissa pk-yritysten osuus on 46 prosenttia kaikista yksityisen sektorin työpaikoista (yhdysvaltalaisessa yrityksessä on keskimäärin 19 työntekijää). Yhdeksässätoista Euroopan maassa (ETA-maat ja Sveitsi) pk-yritysten osuus on 66 prosenttia kaikista yksityisen sektorin työpaikoista, mikä vastaa yli 80 miljoonaa työpaikkaa. Luvut koskevat muita kuin alkutuotannon yksityisyrityksiä. Tiedot pk-yritysten eurooppalaisen seurantakeskuksen julkaisusta nro 2 "SMEs in Europe, including a first glance at the candidate countries".

Valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät kesäkuussa 2000 Santa Maria da Feirassa pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan, jotta pienyritykset voisivat suorittaa täysimääräisesti tehtävänsä Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa ja jotta niille voidaan varmistaa mahdollisimman hyvät edellytykset menestyksekkääseen toimintaan.

Tämä on neljäs vuotuinen kertomus peruskirjan täytäntöönpanosta [2]. Tarkoituksena on esittää lyhyt katsaus tärkeimmistä toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot ja komissio ovat kuluneen vuoden aikana toteuttaneet peruskirjan panemiseksi täytäntöön. Tavoitteena on selvittää Euroopan unionin vahvuudet ja heikkoudet, esitellä lupaavia kansallisia toimenpiteitä ja antaa suosituksia tulevaa toimintaa varten. Näin pyritään osaltaan tehostamaan pienyritysten tukipolitiikkaa ja pitämään yllä Lissabonissa alkanutta kehitystä.

[2] Ensimmäinen kertomus KOM(2001) 122 lopullinen, 7.3.2001; toinen kertomus KOM(2002) 68 lopullinen, 6.2.2002; kolmas kertomus KOM(2003) 21 lopullinen, 21.1.2003.

Peruskirjan suositukset ovat tärkeitä myös muiden Euroopan maiden yrityksille. Ehdokasmaiden hyväksyttyä peruskirjan huhtikuussa 2002 Mariborissa Länsi-Balkanin maat hyväksyivät sen Euroopan unionin ja Länsi-Balkanin maiden [3] huippukokouksessa Thessalonikissa kesäkuussa 2003. Tähän mennessä 34 maata on sitoutunut soveltamaan peruskirjaan sisältyvää "pienet etusijalle" -periaatetta ("think small first").

[3] Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Serbia ja Montenegro.

Peruskirjaan on koottu kaikki poliittiset näkökohdat, jotka vaikuttavat pienyrityksiin Euroopassa ja kansallisella tasolla. Kokonaisvaltaisen lähestymistapansa ansiosta peruskirja auttaa osaltaan kiinnittämään korkeimpien poliittisten päättäjien huomion jatkuvaan parantamistarpeeseen.

Kilpailukykyneuvosto järjesti maaliskuussa 2003 julkisen keskustelutilaisuuden peruskirjaa koskevan kertomuksen ja muutaman muun asiakirjan pohjalta. Yrittäjyyttä ja pienyrityksiä koskevissa päätelmissään [4], se pyysi jäsenvaltioita kuuntelemaan pienyrityksiä, nopeuttamaan peruskirjan täytäntöönpanoa ja ottamaan hyvät toimintatavat vakavasti huomioon. Se kehotti myös sekä jäsenvaltioita että komissiota jatkamaan vapaaehtoiselta pohjalta työtä määrällisten ja laadullisten tavoitteiden käytön sisällyttämiseksi tehokkaammin peruskirjan täytäntöönpanoon.

[4] Kilpailukykyneuvoston päätelmät yrittäjyyden ja pienyritysten edistämisestä, 3. maaliskuuta 2003.

Hieman myöhemmin, myös maaliskuussa 2003, Brysselissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto [5] antoi peruskirjaprosessille uutta vauhtia. Eurooppa-neuvosto kehotti jäsenvaltioita nopeuttamaan peruskirjan täytäntöönpanoa innovatiivisella tavalla, jotta pienyritykset voisivat osallistua aiempaa tehokkaammin päätöksentekoon ja jotta niitä konsultoitaisiin aiempaa enemmän. Se pyysi myös jäsenvaltioita antamaan peruskirjalle enemmän painoarvoa ja käyttämään kaikkia kansallisten tavoitteiden ja vertaisarvioinnin tarjoamia mahdollisuuksia.

[5] Brysselin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajiston päätelmät, 20. ja 21. maaliskuuta 2003, kohta 23.

Kreikan puheenjohtajakaudella järjestettiin Thessalonikissa helmikuussa 2003 pk-yritysasioista vastaavien ministerien kokous, joka myös osaltaan auttoi pitämään vauhtia yllä.

Ministereillä oli kokouksessa tilaisuus keskustella edistymisestä pienyritysten edustajien kanssa ja saada ensi käden tietoa näiden huolenaiheista. Yritysjärjestöjen osallistuminen peruskirjaprosessiin on tietenkin välttämätöntä. On myös selvää, että yritysmaailman edustajien arviointia tarvitaan, jotta yritystoimintaa käsittelevien aloitteiden käytännön vaikutus voidaan selvittää. Yritysjärjestöjen suurta kiinnostusta ja kasvavaa osallistumista peruskirjan täytäntöönpanoon pidetäänkin suuressa arvossa.

Komissio on tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti [6], Euroopan talous- ja sosiaalikomitea [7] ja alueiden komitea [8] ovat jatkuvasti tukeneet pienyritysten toimintaympäristön parantamista ja varmistaneet, että peruskirja pannaan täysin täytäntöön.

[6] Euroopan parlamentin päätöslauselma "Yrittäjyys Euroopassa", PE 322.026, 23.10.2003.

[7] Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnot "Mikro- ja pienyritysten rooli talouselämässä ja Euroopan tuotannossa", INT/174, 18.6.2003, ja "Vihreä kirja - Yrittäjyys Euroopassa", INT/178, 24.9.2003.

[8] Alueiden komitean lausunto, annettu 9 päivänä lokakuuta 2003, komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle "Teollisuuspolitiikka laajentuneessa unionissa", ECOS-017, 27.10.2003.

1.2. Peruskirjan täytäntöönpano etenee hyvin

Kolme ja puoli vuotta hyväksymisensä jälkeen pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja on muodostunut monille pk-yritysten [9] järjestöille merkiksi siitä, että julkiset viranomaiset - niin EU:n tasolla kuin alue- ja paikallistasollakin - ottavat pienyritysten ongelmat tosissaan.

[9] Pienet ja keskisuuret yritykset.

Peruskirjan suositusten täytäntöönpanossa on epäilemättä edistytty tänä aikana. Yksittäiset toimenpiteet saattavat toisinaan näyttää merkityksettömiltä, mutta ne auttavat osaltaan parantamaan yleisesti pienyritysten toimintaympäristöä.

Tämänvuotisessa kertomuksessa tarkastellaan yksityiskohtaisemmin edistymistä kolmella painopistealueella: pienyritysten kuulemisessa, rahoitusmahdollisuuksissa (varsinkin riskipääoma ja pienlainat) sekä innovaatioiden ja teknologian siirrossa.

Pienyritysten kuuleminen on osa-alue, jossa on aikaisemmin havaittu selkeä ero niiden maiden välillä, jotka järjestelmällisesti konsultoivat pienyrityksiä ja niiden, joissa näin ei tehdä. Vaikka tällä saralla on tehty vain vähän aloitteita, viime vuonna kuitenkin havaittiin joitakin rohkaisevia kehityssuuntauksia. Esimerkiksi julkishallinnon virkamiesten ja pk-yritysten henkilöstön vaihto-ohjelmat Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on avannut uuden kanavan pienyritysten kuulemiselle.

Kaiken kaikkiaan näyttää siltä, että muutamilla mailla on jo vakiintuneet järjestelmät yritysten kuulemiselle. Kuulemisjärjestelyjä on monia erilaisia ja rakenteet vaihtelevat maittain kansallisten olosuhteiden mukaisesti. Ruotsissa vakiintuneena käytäntönä ovat hallituksen nimittämät neuvontakomiteat, joiden tehtävänä on valmistella lainsäädäntöä ja joiden ansiosta eri sidosryhmät voivat osallistua lainsäädännön valmisteluun koko prosessin ajan. Muut jäsenvaltiot voivat ottaa tästä oppia.

Koska pienyritysten asettaminen etusijalle edellyttää ehdottomasti niiden kuulemista, painostusta pienyritysten säännöllisen ja järjestelmällisen kuulemisen lisäämiseksi on yhä jatkettava. "Pk-yritysten kuuleminen" on yksi päätoimenpiteistä yrittäjyyttä koskevassa toimintasuunnitelmassa, ja Best-menettelyn mukainen hanke pk-yritysten osallistumisesta kansalliseen päätöksentekoon tarjoaa jäsenvaltioille lisää esimerkkejä hyvistä toimintatavoista ja poliittisista suosituksista.

Rahoitusmahdollisuudet ovat ehdottoman tärkeä edellytys liikeideoiden toteuttamiseksi. Vaikka tällä saralla on edistytty merkittävästi peruskirjan hyväksymisen jälkeen, yritykset näkevät yhä rahoituksen saatavuuden yhtenä suurimmista ongelmistaan [10]. Innovatiivinen esimerkki viimeaikaisista toimenpiteistä on Suomen DIILI-palvelu, jolla ammattitaitoista henkilöstöä houkutellaan lähtemään osakkaaksi yritykseen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa yksityisiä sijoittajia houkutellaan uudella verokannustimella rahoittamaan rahoituslaitoksia, jotka tarjoavat pienluottoja epäsuotuisilla alueilla toimiville yrityksille. Ranskaan ollaan perustamassa paikallisia investointirahastoja, joiden ansiosta sijoittajat, joille tarjotaan myös verokannustimia, voivat viedä aluekehitystä eteenpäin investoimalla alueen yrityksiin.

[10] ENSR-verkoston (European Network for SME Research) vuonna 2003 tekemän tutkimuksen mukaan rahoitusmahdollisuuksien puuttuminen on ammattitaitoisen työvoiman puuttumisen jälkeen pk-yritysten toiseksi suurin ongelma (kertomuksesta "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003).

Pienyritysten rahoitusmahdollisuuksien parantamisessa on keskityttävä alkuvaiheen rahoitukseen ja yrityksen oman pääoman lisäämiseen. Itävaltalainen siemenrahoitusmalli, joka rajoittaa ulkopuolisten tahojen puuttumista yritysten operatiivisiin päätöksiin, on kiinnostava tapa tarjota julkiselta sektorilta lähtöisin olevaa riskipääomaa. Viime vuonna on kehitetty monia muitakin uusia välineitä, mutta lisätoimia tarvitaan riittävien pienluottotuotteiden ja takausten tarjoamiseksi. Italian vakiintunut CONFIDI-järjestely on esimerkki hyvin toimivasta keskinäisten takausyhtiöiden järjestelmästä. Pienyritysten oman pääoman lisääminen vaatii erityistä huomiota.

Innovaatioiden ja teknologian siirron saralla on toteutettu useita uusia toimenpiteitä. Esimerkiksi hollantilainen TechnoPartner-aloite, jossa yhdistetään kaikki perustamisvaiheessa olevien innovatiivisten yritysten rahoitusvälineet, ja Portugalin innovaatiovirasto, jonka tehtävänä on saada yrityssektori sekä kansallinen tiede- ja teknologiajärjestelmä lähemmäksi toisiaan, ovat merkkejä innovaatio-ohjelmien koordinoinnin parantamisesta. Monet eurooppalaisyritykset kohtaavat kuitenkin vielä merkittäviä ongelmia yrittäessään kehittää innovaatiotoimintojaan. Suurimmalla osalla pienyrityksiä ei myöskään ole juuri pienen kokonsa vuoksi riittävästi asiantuntemusta ja voimavaroja oman tutkimus- ja kehittämistoimintansa toteuttamiseen, uuden teknologian käyttöön ottamiseen tai henkilöstönsä kouluttamiseen.

Pienyritykset ovat erittäin riippuvaisia innovaatioita kannustavasta toimintaympäristöstä. Sopivien teknologian- ja osaamisensiirtoaloitteiden kehittäminen onkin useimmille niistä ehdottoman tärkeää. Tanskalaiset teknologiaosaamisen palvelukeskukset, joiden erityisvelvollisuutena on palvella pienyrityksiä, tarjoavat kiinnostavan esimerkin pk-yritysten tarpeisiin muokatusta rakenteesta. Norja on muuttanut lainsäädäntöään, joka koskee oikeutta työntekijöiden keksintöihin: patenttioikeudet annetaan nykyään korkeakoululle eikä tutkijalle. Tämän vuoksi Oslon ja Bergenin yliopistot ovat perustamassa omia teknologiansiirtotoimistojaan. Irlannissa toimii elinkeinoelämän, koulutuksen ja innovaatiotoiminnan yhteistyöverkosto Shannon Development Network. Belgiassa on julkaistu kirjanen 100 Questions on Innovation (100 kysymystä innovaatioista), jossa annetaan tietoja ja ohjeita yrittäjille, jotka haluavat löytää tapoja muuttua ja innovoida.

Asianmukaisten teknologiansiirtomekanismien kehittäminen edellyttää vielä lisätyötä tiede- ja yritysmaailman yhteistyön tehostamiseksi.

Yritysten yhteistyöverkostot ja klusterit ovat tärkeitä keinoja vaalia pienyritysten innovaatiopotentiaalia ja levittää innovaatioita. Tämänkaltaisen yhteistyön olisi ulotuttava myös kansallisten rajojen ulkopuolelle. Saksan ja Itävallan uudet järjestelyt monikansallisen yhteistyön tehostamiseksi ovat lupaavia esimerkkejä, mutta lisää toimenpiteitä tarvitaan yritysten keskinäisten ja yritysten välisten, myös valtioiden rajat ylittävien, yhteistyöjärjestelyjen tukemiseen.

Joillakin peruskirjan osa-alueilla on sen hyväksymisen jälkeen edistytty huimaa vauhtia. Mainittakoon esimerkiksi osa-alue, jonka tarkoituksena on saada yrityksen perustaminen halvemmaksi ja nopeammaksi. Osa-alue on saanut paljon korkean tason poliittista huomiota, useat jäsenvaltiot ovat asettaneet sen osalta itselleen tavoitteita, ja konkreettisia parannussuosituksia on annettu Best-menettelyn mukaisella hankkeella [11]. Useat jäsenvaltiot ovat onnistuneet vähentämään merkittävästi yrityksen perustamisen edellyttämää aikaa ja kustannuksia. Eräissä jäsenvaltioissa otettiin viime vuonna käyttöön online-rekisteröintijärjestelmiä.

[11] "Aloittavien yritysten hallinnointiin liittyvä vertailuanalyysi". Best-menettelyssä noudatetaan avoimen koordinaation menetelmää, ja se tarjoaa tukikehyksen jäsenvaltioiden toimille, joiden tarkoituksena on yksilöidä ja vaihtaa parhaita toimintatapoja tiettyyn määrään rajatuilla ja yritysten kannalta erityisen merkittävillä osa-alueilla.

Espanja on hiljattain vähentänyt huomattavasti yrityksen rekisteröintiin tarvittavaa aikaa Uusyritys-hankkeella (Nueva Empresa). Hankkeen ansiosta pienyrityksen voi perustaa verkossa 48 tunnissa. Tähän aikaan sisältyvät kaikki aiemmin tarvitut seitsemän vaihetta (kuten rekisteröintimuodollisuudet veroviranomaisten, kaupparekisterin ja sosiaaliturvaviranomaisten kanssa), kun niihin tarvittiin aiemmin 30-60 päivää [12]. Tämä on merkittävä saavutus ja ylittää reilusti 42 päivän tavoitteen, joka Espanjassa oli asetettu vuodeksi 2006. Nueva Empresa -hankkeeseen sisältyy myös yksinkertaistettu kirjanpitojärjestelmä, veroetuuksia ja taloudellisia etuuksia sekä tukipalveluja. Se muodostaakin laajan paketin, jonka avulla yrittäjä saa uuden yrityksensä alkuun nopeasti ja myös aiempaa menestyksekkäämmin.

[12] 30-60 päivää lokakuussa 2003 laaditun Espanjan kansallisen kertomuksen mukaan; 24 päivää tammikuussa 2002 laaditun Best-menettelyn mukaisen hankkeen loppuraportin mukaan; 83 päivää vuonna 2000 laaditun Yhdysvaltain kansallisen tutkimuslaitoksen (the United States National Bureau of Research) valmisteluasiakirjan mukaan.

Muita osa-alueita, joilla aiemmissa peruskirjaa koskevissa kertomuksissa on todettu edistystä ja lisätoimenpiteitä, ovat parempi sääntely sekä yrittäjyyskoulutus.

Kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet sääntelyn parantamiseen ja yksinkertaistamiseen, ja tietoisuus yritysten hallinnollisen taakan keventämistarpeesta on lisääntymässä. Lisäksi monet jäsenvaltiot tekevät parhaillaan tarkistuksia konkurssilakeihinsa. Eräissä jäsenvaltioissa hallinnollisten vaikutusten arviointeja (Regulatory Impact Assessment, RIA) on tehty jo usean vuoden ajan, mutta samaan aikaan muutamissa jäsenvaltioissa hallinnollisia vaikutuksia ei ilmeisesti vieläkään arvioida ennen lainsäädännön hyväksymistä. Komissiossa puolestaan painotetaan voimakkaasti lainsäädännön laadun parantamista ja pienyrityksiin kohdistuvien lainsäädännön mahdollisten vaikutusten arvioimista sääntelyn yksinkertaistamista ja parantamista koskevan vuoden 2002 toimintasuunnitelman perusteella.

Yrittäjyyskoulutuksen osa-alueella jäsenvaltiot tiedostavat entistä selkeämmin, että yrittäjyyttä on edistettävä kaikilla koulutustasoilla, ja ne ovatkin käynnistäneet huomattavan määrän tätä osa-aluetta koskevia aloitteita. Esimerkiksi Ranska on hiljattain perustanut opetuskäytäntöjen seurantakeskuksen (Observatoire des Pratiques Pédagogiques en Entrepreneuriat), jonka tavoitteena on lisätä hyvien toimintatapojen vaihtoa opettajien keskuudessa. Yrittäjyyskoulutusta koskeva Best-menettelyn mukainen hanke on osaltaan tuonut myönteistä kehitystä tälle osa-alueelle, vaikka toimenpiteiden todellista vaikutusta on vielä vaikea arvioida, koska vie aikansa saada näkyviä tuloksia.

Kaiken kaikkiaan peruskirjan täytäntöönpanossa on edistytty viime vuosina hyvin. Parantamisen varaa Euroopassa kuitenkin vielä on, ja parannuksia on tehtävä jatkuvasti. Pienyritysten toimintaympäristön parantaminen on jatkuva prosessi. Siksi jäsenvaltioiden onkin ensiarvoisen tärkeää jatkaa peruskirjan suositusten mukaisia toimiaan. Niiden on varmistettava, etteivät aloitteet ja toimenpiteet jää vain suunnitteluvaiheeseen ja huolehdittava siitä, että niitä toteutetaan, arvioidaan ja parannetaan asianmukaisesti.

1.3. Toisilta oppiminen - parempaankin pystytään

Peruskirja on osoittautunut erittäin tehokkaaksi keinoksi yksilöidä osa-alueita, joilla jäsenvaltiot ovat saavuttaneet edistystä pienyritysten tukitoimissaan. Se tarjoaa myös arvokasta tietoa niistä osa-alueista, joilla on tarvetta lisätoimiin. Näyttää kuitenkin siltä, että vaikka jäsenvaltiot ovat nähneet paljon vaivaa toteuttaakseen toimia kaikilla peruskirjan osa-alueilla, niillä on erikoisosaamista ja asiantuntemusta eri asioista. Yhdessä niistä muodostuu erittäin hyödyllinen osaamisvarasto koko Euroopan pienyritysten toimintaympäristön tulevaa parannustyötä varten, ja todellinen lisäarvo peruskirjaprosessiin saadaan ennen kaikkea tämän osaamisen yksilöinnistä ja levittämisestä.

Jälleen kerran yhä useampi jäsenvaltio on ilmoittanut käyttäneensä esimerkkinä muissa jäsenvaltioissa kehitettyjä toimenpiteitä ja Best-menettelyn mukaisen hankkeen suosituksia ja hyötyneensä näin toinen toistensa vahvuuksista. Avoimen koordinaation menetelmästä ollaan saamassa hyviä tuloksia. Menestystarinat eivät enää jää kansallisten rajojen sisälle. Tämä on todellista edistymistä ja paras tapa tasoittaa suorituseroja EU:ssa.

Monet jäsenvaltiot ovat esimerkiksi asettaneet tavoitteekseen hallinnollisten rasitteiden keventämisen ja kehittäneet menetelmiä, joilla mitataan edistymistä sen saavuttamisessa. Ruotsissa kehitetään parhaillaan mittausmenetelmää Belgian, Tanskan ja Alankomaiden kokemusten perusteella. Belgia on noudattanut Alankomaiden esimerkkiä ja perustanut yhteyspisteen käsittelemään ristiriitaisia säädöksiä ja hallinnollisia kustannuksia. Yksityishenkilöt ja yritykset voivat ilmoittaa yhteyspisteeseen ristiriitaisista säädöksistä tai säädöksistä, joita on vaikea soveltaa.

Espanjan asettaman vaikuttavan esimerkin mukaisesti Itävallassa tehdään lisäparannuksia notariaattitoimintaan uusien yritysten rekisteröinnin nopeuttamiseksi. Rekisteröinti voidaan vastedes tehdä sähköisesti varmennettujen oikeudellisten asiakirjojen avulla 48 tunnissa niin, että korkea oikeusvarmuustaso säilyy entisellään.

Tanskassa on tehostettu yritysvaikutusten arviointia monella eri osa-alueella ja noudatettu näin Best-menettelyn mukaisen hankkeen suosituksia tällä saralla.

Espanjassa on nähty erityisen paljon vaivaa sen varmistamiseksi, että Best-menettelyn mukaisten hankkeiden tulokset saavat konkreettista vastakaikua. Pk-yrityspolitiikasta vastaava pääosasto on koonnut kustakin hankkeesta yhteenvetolomakkeita, joita on lähetetty ministeriöille, aluehallinnolle, yritysjärjestöille ja pk-yritystoiminnan asiantuntijoille. Best-menettelyn mukaisiin hankkeisiin ja muihin yrityksiä ja yrittäjyyttä tukevan monivuotisen ohjelman [13] hankkeisiin osallistuneiden espanjalaisten asiantuntijoiden kanssa on myös pidetty kokouksia. Tarkoituksena on ollut saada asiantuntijat tietoisiksi siitä, että tulokset on julkistettava ja hankkeiden suositukset pantava täytäntöön.

[13] Neuvoston päätös 2000/819/EY, tehty 20 päivänä joulukuuta 2000, monivuotisesta ohjelmasta yritysten ja yrittäjyyden, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset), hyväksi (2001-2005), EYVL L 333, 29.12.2000, s. 84.

Myös komissiossa on alettu toimia jäsenvaltioiden mallin mukaan. Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan asettaman esimerkin mukaisesti yritystoimintaan liittyvien kysymysten parissa työskentelevät komission virkamiehet saavat kokeiluluonteisesti tilaisuuden osallistua viikon tai kahden pituisiin yritysharjoittelujaksoihin pienissä tai keskisuurissa yrityksissä.

Tätä toisilta oppimisen prosessia on tehostettava entisestään. Peruskirjan suositusten lisäksi Best-menettelyn mukaisten hankkeiden raporteissa ja peruskirjaa koskevissa vuosikertomuksissa on runsaasti tietoa, suosituksia ja hyviä toimintaesimerkkejä, joita ei juurikaan ole hyödynnetty. Avoimen koordinaation menetelmä on osoittautunut tuloksekkaaksi tällä saralla, ja sen soveltamista on määrä tehostaa entisestään hyödyntämällä paremmin kaikki sen tarjoamat työkalut.

Komissio puolestaan lisää toimiaan parantaakseen tiedotusta hyväksi havaituista toimintatavoista. Keskustelujen aloittaminen vuonna 2003 jäsenvaltioiden ja unioniin liittyvien maiden teollisuudesta ja pk-yrityksistä vastaavien pääjohtajien kanssa yrityspolitiikan ryhmän [14] säännöllisissä kokouksissa ovat askel tähän suuntaan ja tarjoavat jo hyödylliset puitteet hyvien toimintatapojen yhteiselle tarkastelulle [15].

[14] Ryhmä, joka toimii komission neuvonantajana yrityspoliittisissa kysymyksissä. Ryhmän jäsenet ovat korkean tason ammattilaisia yritysyhteisöstä ja jäsenvaltioiden edustajia.

[15] Vuoden 2003 aikana asialistalla ovat olleet yrittäjyyskoulutusta, liiketoiminnan siirtoja ja pienluottoja koskevat hyvät toimintatavat.

Syksyllä 2003 järjestettiin peruskirjaa käsittelevä konferenssi Tallinnassa [16], joka myös tarjosi tilaisuuden vaihtaa kokemuksia varsinkin ehdokasmaita koskevista asioista. Tallinnassa ja Mariborissa pidetyistä konferensseista saatujen hyvien tulosten perusteella komissio jatkaa peruskirjaa koskevien vuosittaisten konferenssien järjestämistä vilkastuttaakseen jäsenvaltioiden välistä kokemusten vaihtoa [17].

[16] Konferenssin järjesti komissio yhteistyössä Viron valtionvarain- ja viestintäministeriön kanssa ja se pidettiin 30. syyskuuta - 1. lokakuuta 2003.

[17] Tämä on myös kilpailukykyneuvoston maaliskuussa 2003 esittämän pyynnön mukaista.

Peruskirjaa koskeviin aiempiin kertomuksiin sisältyneistä suosituksista ja hyvistä toimintatavoista sekä Best-menettelyn mukaisten hankkeiden täydennetystä laitoksesta on tarkoitus koota luettelo, jotta nykytieto olisi helpommin saatavilla ja käyttäjäystävällisemmässä muodossa.

1.4. Pienyrityksiä koskevan politiikan parempi organisointi

Pienyritysten toimintaympäristö riippuu monista eri tekijöistä. Toimintaympäristön parantaminen edellyttää monilla eri saroilla toteutettavia toimenpiteitä. Onkin ensiarvoisen tärkeää, että kaikki pienyrityksiä koskevat poliittiset toimet organisoidaan ja koordinoidaan asianmukaisesti. Peruskirja ja sen kymmenen toimintalinjaa käsittelevät näitä aiheita laajemminkin kuin pelkän yrityspolitiikan kannalta. Peruskirjan asianmukainen täytäntöönpano edellyttää konkreettisia toimia monilta eri toimijoilta.

Joissakin maissa peruskirjaprosessi itsessään näyttää parantaneen sisäistä koordinointia. Komission ja jäsenvaltioiden välillä vuosittain järjestetyt kahdenväliset kokoukset sekä kansallisten kertomusten valmistelu edellyttävät monien eri ministeriöiden ja viranomaisten myötävaikutusta, mikä osaltaan lisää yhteistyötä ja koordinointia.

Ministeriöiden ja viranomaisten toiminnan kansallinen koordinointi voidaan järjestää monin eri tavoin. Useat maat ovat kehittäneet yrittäjyyden tai innovaatioiden aloille ns. sateenvarjohankkeita tai toimintasuunnitelmia.

Norja aloitti hiljattain erityisen kunnianhimoisen ministeriöiden yhteistyöhankkeen maan innovaatiopoliittisen suunnitelman kehittämiseksi. Suunnitelma esiteltiin lokakuussa 2003 ja sen kehittämistyötä johti viiden ministerin ryhmä, jonka puheenjohtajana toimi kauppa- ja teollisuusministeri. Ryhmää avusti kolmen ministeriön edustajista koostunut työryhmä sekä 12 eri aiheisiin erikoistunutta ministeriöiden yhteistyöryhmää. Työssä on käytetty myös ulkopuolisia asiantuntijoita. Suunnitelman seurannan järjestämiseksi on perustettu yhdeksästä ministeristä koostuva innovaatiopaneeli, joka kokoontuu säännöllisin väliajoin. Sen kokouksiin kutsutaan lisäksi liike-elämän edustajia ja muita sidosryhmiä, jotka voivat esittää näkemyksiään siitä, miten politiikan suunnittelua ja täytäntöönpanoa voidaan parantaa.

Voimia voidaan yhdistää myös ministeriöiden tai ministerien välisillä poliittisilla sopimuksilla. Italiassa kauppa- ja teollisuusministeriö sekä innovoinnista ja teknologiasta vastaava osasto ovat allekirjoittaneet aiesopimuksen, joka koskee yhteistä toimintasuunnitelmaa pk-yritysten innovaatiotoiminnan edistämiseksi. Ranskassa pk-yrityksistä vastaava valtiosihteeri ja opetusministeri ovat allekirjoittaneet pöytäkirjan, joka on ensimmäinen laatuaan Ranskassa ja jonka tarkoituksena on parantaa opettajien, oppilaiden ja opiskelijoiden tietoutta yrityksistä ja yrittäjyydestä.

Pienyrityksiä koskevan politiikan parempi organisointi on tärkeää myös komissiossa. Sen lisäksi, että peruskirjasta on tullut dynaaminen väline pienyrityksiä koskevan politiikan täytäntöönpanossa, se liittyy myös yhteisön muihin politiikan aloihin, varsinkin Euroopan työllisyysstrategiaan ja sisämarkkinastrategiaan, jotka on juuri tarkistettu, sekä tutkimuspolitiikkaan, koheesiopolitiikkaan ja talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin.

Peruskirjaprosessi on parantanut selkeästi yhteistyötä ja koordinaatiota pienyrityksiin vaikuttavista politiikoista vastaavien komission yksiköiden välillä. Sitä on osaltaan tehostanut pk-yritysten edustajan nimittäminen ja hiljattain komission sisälle perustettu pk-yritysverkosto. Tämä yksiköiden yhteistyöverkosto on osoittautunut käteväksi keinoksi lisätä komission sisällä tietoutta pk-yritysten tarpeista ja parantaa pk-yrityksiä koskevien aiheiden koordinointia. Pk-yritysverkostosta on tulossa pk-yrityspolitiikan tärkein koordinointiväline komissiossa, ja se auttaa osaltaan kehittämään pk-ystävällistä lähestymistapaa kaikissa asiaa koskevissa EU-ohjelmissa ja -aloitteissa.

1.5. Katse tulevaisuuteen

Tarkasteltuaan peruskirjalla saavutettua edistymistä ja sen synnyttämää prosessia, joka on hyvässä vauhdissa, komissio aloitti laajemman keskustelun yrittäjyydestä Euroopassa julkistamalla yrittäjyyttä koskevan vihreän kirjan tammikuussa 2003 [18]. Julkisen kuulemisprosessin jälkeen komissio esittää toimintasuunnitelman [19], jossa luodaan strateginen kehys ja luetellaan useita keskeisiä toimintoja eurooppalaisen yrittäjyysteeman edistämiseksi. Toimintasuunnitelmaa koskevat kertomukset otetaan vuodesta 2005 alkaen osaksi peruskirjan raportointijärjestelyjä.

[18] VIHREÄ KIRJA "YRITTÄJYYS EUROOPASSA", KOM(2003) 27 LOPULLINEN, 21.3.2003.

[19] "TOIMINTASUUNNITELMA: YRITTÄJYYDEN EDISTÄMINEN EUROOPASSA", KOM(2004) 70 LOPULLINEN, 11.02.2004.

2. JÄSENVALTIOIDEN, NORJAN JA KOMISSION EDISTYMINEN TÄLLE RAPORTOINTIKAUDELLE VALITUILLA PAINOPISTEALUEILLA

2.1. Johdanto

Tämä on neljäs vuotuinen kertomus peruskirjan täytäntöönpanosta. Tarkoituksena on esittää lyhyt katsaus tärkeimmistä toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot, Norja ja komissio ovat kuluneen vuoden aikana toteuttaneet peruskirjan panemiseksi täytäntöön. Norja on ottanut vastaan komission kutsun osallistua peruskirjaprosessiin. Euroopan talousalueen muut jäsenet eli Islanti ja Liechtenstein eivät ole ilmoittaneet haluavansa osallistua prosessiin. Kaikki ehdokasmaat hyväksyivät peruskirjan huhtikuussa 2002 ja Länsi-Balkanin maat kesäkuussa 2003: niiden edistymistä on analysoitu erillisissä kertomuksissa [20].

[20] Report on the Implementation of the European Charter for Small Enterprises in Acceding and Candidate Countries, SEK(2004) xxxx ilmestyy pian; Report on the Implementation of the European Charter for Small Enterprises in the countries of the Western Balkans, SEK(2004) 149.

Tämänkertaisen kertomuksen tavoitteena on selvittää Euroopan unionin ja Norjan vahvuudet ja heikkoudet, esitellä lupaavia kansallisia toimenpiteitä ja antaa suosituksia tulevaa toimintaa varten. Näin pyritään osaltaan tehostamaan pienyritysten tukipolitiikkaa ja pitämään yllä Lissabonissa alkanutta kehitystä.

Kertomuksen tavoitteena on myös edistää kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihtoa Euroopassa. Ns. hyvistä toimintatavoista on olemassa monia erilaisia määritelmiä. Tässä kertomuksessa tuodaan esiin etenkin aloitteita, joista on näyttänyt olevan erityistä hyötyä kansallisessa kontekstissa ja jotka voivat kiinnostaa myös muita maita [21]. Euroopan parlamentti [22] ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitea [23] ovat painottaneet, että peruskirjaprosessissa yksilöidyt hyvät toimintatavat on esitettävä käyttäjäystävällisessä muodossa. Niiden innoittamana tässä kertomuksessa esitetään joitakin lisätietoja erityisen kiinnostavista toimenpiteistä.

[21] Kansallisen aloitteen voidaan katsoa olevan todellinen "hyvä toimintatapa" vain, jos se noudattaa täysin asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, kuten kilpailu- ja valtiontukisääntöjä. Yksittäisten aloitteiden esittäminen tässä kertomuksessa ei sinänsä tarkoita, että ne ovat asiaa koskevien perustamissopimusten määräysten mukaisia. Kertomuksessa esitetään sekä nykyisiin että aiempiin kansallisiin kertomuksiin sisältyviä toimenpiteitä.

[22] Euroopan parlamentin päätöslauselma "Yrittäjyys Euroopassa", PE 322.026, 23.10.2003, kohta 46.

[23] Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto "Mikro- ja pienyritysten rooli talouselämässä ja Euroopan tuotannossa", INT/174, 18.6.2003, kohta 4.1.1.

Kertomuksen tarkoituksena ei ole esittää tyhjentävää tai yksityiskohtaista luetteloa toimenpiteistä, eikä se ole kertomuksen laajuuden kannalta edes tarkoituksenmukaista. Kansallisten toimenpiteiden yksityiskohtaiset kuvaukset sekä yhteystiedot esitetään kansallisissa kertomuksissa, jotka on julkaistu komission Internet-sivustolla [24].

[24] Kertomukset ovat kokonaisuudessaan saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/enterprise/ enterprise_policy/charter/charter2004.htm

Pienyritysten toimintaympäristö määräytyy yleensä jäsenvaltioiden toimivallan perusteella [25]. Tämän vuoksi tässä kertomuksessa tehdään päätelmiä lähinnä jäsenvaltioiden edistymisestä, mutta tuodaan esille myös komission saavuttama edistyminen. Lisäksi yhteisessä työllisyysraportissa [26] esitetään kansallisiin raportteihin perustuva katsaus siitä, miten jäsenvaltiot ovat vastanneet työpaikkojen luomista ja yrittäjyyttä koskevaan ohjeeseen.

[25] Euroopan parlamentti totesi Barcelonassa pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista 20. maaliskuuta 2002 antamassaan päätöslauselmassa, että "vastuu lähes kaikkien pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan toimien täytäntöönpanosta kuuluu jäsenvaltioille".

[26] KOM(2004) 24 lopullinen, 21.1.2003.

Vuotuista edistymistä on vaikeaa arvioida kaikilla osa-alueilla, mutta jäljempänä hahmotellaan tärkeimpiä kehityssuuntia. Tämä katsaus vastaa komission näkemystä nykytilanteesta ja perustuu jäsenvaltioiden ilmoittamiin tietoihin [27].

[27] Jollei toisin ilmoiteta, tämän kertomuksen tiedot jäsenvaltioissa ja Norjassa toteutetuista toimenpiteistä ovat peräisin kansallisista kertomuksista tai kahdenvälisistä kokouksista.

Jäsenvaltioissa ja Norjassa saavutettua edistymistä on tarkasteltu yksityiskohtaisten kansallisten kertomusten sekä heinä-lokakuussa 2003 pidettyjen komission ja kansallisten viranomaisten kahdenvälisten kokousten perusteella. Viime vuoden esimerkin mukaan kansalliset yritysjärjestöt osallistuivat aktiivisesti kaikkiin näihin kokouksiin ja kertoivat niissä näkemyksiään. Kansalliset kertomukset olivat kaikkien asiasta kiinnostuneiden nähtävänä Internetissä, mistä ilmoitettiin eurooppalaisten yritysjärjestöjen kokouksessa lokakuussa 2003 ja myös sähköpostitse noin 30 eurooppalaiselle yritysjärjestölle [28]. Komission edistymistä on analysoinut komission yksiköiden yhteistyöryhmä, jossa ovat edustettuina kaikki pk-yrityksiä koskevia toimia toteuttavat yksiköt.

[28] Katso kuulemisen tulokset Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/enterprise/ enterprise_policy/charter/charter2004.htm. Kyseisellä sivustolla ovat nähtävänä myös seuraavien yritysjärjestöjen esittämät huomautukset: Zentralverband des Deutschen Handwerks, ZDH (Saksan käsiteollisuusalan keskusliitto), Svenskt näringsliv (Ruotsin elinkeinoelämän etujärjestö) ja Företagarnas Riksorganisation (Ruotsin yrittäjien keskusjärjestö). Saksalaiset ja ruotsalaiset järjestöt esittivät omien maidensa kansallisten kertomusten perusteella mielipiteensä siitä, mitkä toimenpiteet ovat onnistuneita ja mitä puolestaan olisi paranneltava. Tässä kertomuksessa on viitattu joihinkin yksittäisiin huomautuksiin asianmukaisten toimenpiteiden kuvauksen yhteydessä. Yleisesti ottaen Saksan käsiteollisuusalan keskusliitto oli sitä mieltä, että "Pro Mittelstand" -aloitteesta ja pk-yrityksistä vastaavan liittovaltion valtuutetun edustajan nimityksestä huolimatta koko maata koskevassa talouspolitiikassa ja Saksan lainsäädännön valmistelussa ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota pk-yritysten ongelmiin.

Useimmat toimenpiteet eivät tuota näkyviä tuloksia lyhyellä aikavälillä, ja edistymistä ei joka alalla voida kaikilta osin arvioida vuosittain. Jäsenvaltioiden ei myöskään ole syytä pyrkiä aloittamaan vuosittain suurta määrää uusia toimenpiteitä. Nykyisten toimenpiteiden vakiinnuttaminen, arviointi ja parantaminen on yhtä tärkeää. Tässä kertomuksessa noudatetaan kilpailukykyneuvoston maaliskuussa 2003 antamaa kehotusta vahvistaa kansallisten kehityssuuntausten seuraamista asettamalla kunakin vuonna etusijalle tietty määrä peruskirjan aloista. Siksi tässä kertomuksessa tarkastellaan yksityiskohtaisemmin edistymistä seuraavilla osa-alueilla:

- rahoitusmahdollisuudet, varsinkin riskipääoma ja pienlainat

- innovaatioiden ja teknologian siirto

- pienyritysten kuuleminen.

Kesäkuussa 2003 järjestetyssä kokouksessa eurooppalaisia yritysjärjestöjä pyydettiin kertomaan näitä osa-alueita koskevat tärkeimmät huolenaiheensa [29].

[29] Tämän pyynnön perusteella Eurochambers ja Euroopan tilintarkastajaliitto (European Federation of Accountants, FEE) antoivat kirjalliset huomautuksensa sekä peruskirjaprosessista yleensä että kolmelta keskeiseltä osa-alueelta.

Tämä kertomus koskee lähinnä ajanjaksoa syksystä 2002 syksyyn 2003, mutta koska useimmat toimenpiteet ovat pitkäkestoisia, vuotuisissa kertomuksissa on väistämättä päällekkäisyyksiä.

Kertomuksessa otetaan huomioon peruskirjassa annettu sitoumus käyttää "tehokkaita indikaattoreita kehityksen arvioimiseksi ajallisesti" ja kilpailukykyneuvoston pyyntö "jatkaa vapaaehtoiselta pohjalta työtä määrällisten ja laadullisten tavoitteiden käytön sisällyttämiseksi tehokkaammin pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanoon". Kertomuksessa yritetäänkin kuvata edistymistä määrällisissä tavoitteissa peruskirjaan liittyvien yrityspolitiikan [30], innovaatioiden [31] ja sisämarkkinoiden tulostaulun [32] indikaattoreiden perusteella. Kertomuksessa korostetaan myös yrityspolitiikan kannalta merkityksellisiä vapaaehtoisia määrällisiä tavoitteita, jotka jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet vuosina 2002 ja 2003 [33]. Nämä vapaaehtoiset kansalliset tavoitteet perustuvat jäsenvaltioiden hyväksymiin yrityspolitiikan indikaattoreihin, jotka liittyvät läheisesti peruskirjassa annettuihin suosituksiin.

[30] "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003. Jollei muuten ilmoiteta, tähän kertomukseen sisältyviä indikaattoreita koskevat tiedot ovat peräisin yrityspolitiikan tulostaulusta.

[31] SEC(2003) 1255, 10.11.2003.

[32] Sisämarkkinoiden tulostaulu, nro 12, toukokuu 2003; lehdistötiedote IP/04/33, 12.1.2004.

[33] Kaikki tähän kertomukseen sisältyvät tiedot jäsenvaltioiden ilmoittamista tavoitteista ovat peräisin yrityspolitiikan tulostaulusta.

Peruskirjan yhteydessä käytetyistä indikaattoreista ja tavoitteista on keskusteltu myös kahdenvälisissä kokouksissa. Vaikka suurin osa jäsenvaltioista myöntää asianmukaisten tavoitteiden hyödyllisyyden, kansalliset viranomaiset ovat korostaneet, että asiaankuuluvien ja mieluummin ainoastaan pienyritysten tilannetta kuvaavien indikaattorien määritteleminen on tiedon saatavuutta rajoittavien tekijöiden vuoksi vaikeaa. Vilkastuttaakseen keskusteluja komission edustajat ovat epävirallisesti ehdottaneet, että peruskirjan osalta tehtävälle työlle asetettaisiin koko EU:ta koskevat kunnianhimoiset mutta realistiset yhteiset tavoitteet, jotka saattaisivat helpottaa työn painopisteiden määrittelyä. Valtaosa kansallisista viranomaisista on periaatteessa ollut tämän ajatuksen kannalla, vaikka eräät muutamin varauksin. Koska jäsenvaltioiden keskuudessa on kuitenkin vielä eriäviä mielipiteitä siitä, auttavatko tällaiset yhteiset tavoitteet todellakin tehostamaan peruskirjan täytäntöönpanoa, asiasta ei päästäne sopimukseen lyhyen ajan kuluessa. Tavoitteet eivät nimittäin ole tarkoituksenmukaisia, ellei niiden perusteella luoda asianmukaisia strategioita ja toteuteta poliittisia toimenpiteitä. Indikaattoreiden osalta tarvitaan selkeästi entistä parempia virallisia tilastoja peruskirjan alalta.

Vaikka tässä kertomuksessa tuodaankin esille nimenomaan mikro- tai pienyrityksille suunnattuja toimenpiteitä, monet analysoiduista aloitteista on suunniteltu sekä pienten että keskisuurten yritysten tueksi. Komissio katsoo, että vaikka nämä toimenpiteet eivät kohdistuisikaan yksinomaan alle 50 työntekijän yrityksiin, se ei vähennä niiden arvoa tai niiden pienyrityksiin kohdistuvia vaikutuksia. Sekä komissio että jäsenvaltiot ovatkin sisällyttäneet tähän kertomukseen kaikki aloitteet, joilla on vaikutuksia pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, joskin pienyrityksiin eniten vaikuttavia toimenpiteitä on korostettu.

2.2. Rahoitus

"Yrittäjät tarvitsevat rahoitusta suunnitelmiensa toteuttamiseksi. Parantaaksemme pienyritysten pääsyä rahoituspalveluihin:

yksilöimme ja poistamme Euroopan laajuisten pääomamarkkinoiden luomisen sekä rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman ja riskipääoman toimintasuunnitelman täytäntöönpanon esteet,

parannamme pankkijärjestelmän ja pienyritysten välisiä suhteita luomalla sopivat olosuhteet luoton ja riskipääoman saatavuudelle,

parannamme rakennerahastojen varojen saatavuutta ja toivotamme tervetulleiksi Euroopan investointipankin aloitteet uusien yritysten ja huipputeknologiayritysten saatavilla olevan rahoituksen lisäämiseksi sijoitusvälineet mukaan lukien."

Rahoituksen saatavuuden parantaminen edistää merkittävästi Euroopan pienyritysten kehitystä. Rahoitusmarkkinoilla vallitseva tilanne vaikuttaa rahoitusmahdollisuuksiin. Laskusuhdanne on vaikeuttanut pienyritysten sisäistä ja ulkopuolista rahoitusta, mutta asteittain elpyvä talouskasvu parantaa myös pienyritysten rahoitusmahdollisuuksia. Ulkopuolisen rahoituksen saaminen on ollut vaikeampaa, koska monet pankit ja riskipääomarahastot ovat kärsineet tappioita pk-yrityksiä koskevissa sijoitussalkuissaan ja riskien välttäminen niiden keskuudessa on lisääntynyt. Pankit arvioivat lainahakemuksia tarkemmin ja vaativat enemmän vakuuksia.

Riskipääoma on vaihtoehto vain pienelle osalle pienyrityksiä eli niille, joiden odotetaan kasvavan nopeasti. Riskipääoman merkityksen odotetaan pitkällä aikavälillä kasvavan, koska monen pk-yrityksen pääomapohjaa on vahvistettava.

Niin sanotut bisnesenkelit, jotka ovat virallisia tai epävirallisia yksityisiä pääomasijoittajia, tarjoavat sekä rahoitusta että johtamiskokemusta. Bisnesenkeliverkostot tuovat yksityissijoittajat ja yrittäjät tehokkaammin yhteen. Bisnesenkelien ja heidän muodostamien verkostojensa tarjoamista eduista ja palveluista tiedottaminen on ensimmäinen tehtävä heidän sijoitustensa lisäämisessä. Toinen tärkeä tehtävä on parantaa yritysten mahdollisuuksia onnistua vetämään puoleensa bisnesenkeleitä parantamalla niiden investointivalmiuksia. Tämä on tärkeää siksi, että yrittäjien on osattava tehdä ero rahoituslähteiden ja bisnesenkeleiden erityisaseman välillä. Yrittäjien investointivalmius ja realistiset liiketoimintasuunnitelmat helpottavat bisnesenkelien kanssa käytävää vuoropuhelua.

Useimmat pienyrittäjät toimivat yksityisinä elinkeinonharjoittajina tai yhtiökumppaneina, ja pienluotot - enintään 25 000 euron suuruiset pienlainat - ovat usein niiden tärkeä rahoituslähde. Koska pankit pitävät pienluottoja usein toimintana, jonka riskit ovat suuren epäonnistumisasteen vuoksi korkeat ja tuotot korkeiden käsittelykustannusten vuoksi pienet, niiden osalta vallitsee markkinavaje.

Tämän markkinavajeen täyttämiseen annetaan ainakin osittaista julkista tukea kaikissa jäsenvaltioissa. Jos jäsenvaltioissa on pk-yritysten tukemiseen keskittyneitä pankkeja (promotional banks), ne ovat tältä osin aktiivisessa asemassa ja tehokas ja vaikuttava keino rahoittaa osa luotosta ja/tai takauksesta varsinkin silloin, kun on tarve suurimuotoisiin toimenpiteisiin. Takausjärjestelyjen (yhteis- ja vastatakaukset) sekä keskinäisten takausyhtiöiden ansiosta luottolaitoksen on helpompi myöntää pienluotto, koska siinä on pienempi riskialttius ja lievempi pääomavaatimus. Eurooppalaisten yritysten ja yrittäjyyden hyväksi toteutettavaan monivuotiseen ohjelmaan (2001-2005) sisältyy osana erityinen pienluottotakuu, joka perustuu riskinjakoperiaatteeseen ja jota hoitaa Euroopan investointirahasto. Pienluottotakuu lisää rahoituslaitosten halukkuutta myöntää pienluottoja.

Peruskirjan edellisessä täytäntöönpanokertomuksessa päädyttiin toteamaan, että rahoituksen saatavuus rajoittaa yritystoimintaa edelleen merkittävällä tavalla EU:n alueella ja että eräissä jäsenvaltioissa kehitetyt joustavat pienluotto-ohjelmat ovat rohkaiseva esimerkki. Jäsenvaltioita kehotettiin jatkamaan rahoituslaitosten tukemista, jotta pienyrityksillä olisi paremmat mahdollisuudet saada rahoitusta ja varsinkin pienluottoja kansallisten olosuhteiden mukaisella tavalla. Jäsenvaltioita kehotettiin myös panemaan täytäntöön tarvittavat vero- ja rakenneuudistukset edistääkseen riskipääomarahastoihin tehtäviä sijoituksia rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman suositusten mukaisella tavalla. Kertomuksessa todettiin lisäksi, että bisnesenkelit ovat pienyritysten kannalta yhä tärkeämpiä rahoituslähteitä ja kehotettiin jäsenvaltioita lisäämään tietoisuutta bisnesenkeleistä pienyrityksiin tehtäville riskisijoituksille suotuisan verotus- ja säädösympäristön aikaansaamiseksi sekä bisnesenkelien paikallisten ja alueellisten verkostojen tukemiseksi.

Tämän kertomuksen yhdeksi painopistealueeksi on valittu "Rahoitusmahdollisuudet, varsinkin riskipääoma ja pienlainat". Tähän jaksoon on kuitenkin otettu myös kaikki peruskirjan otsakkeeseen "Rahoitus" sisältyvät toimenpiteet.

2.2.1. Viimeaikainen kehitys

Indikaattorit ja tavoitteet

Kolme jäsenvaltiota on ottanut käyttöön määrällisiä tavoitteita rahoitusmahdollisuuksien osa-alueella. Ranskan tavoitteena on saavuttaa 1 miljardin euron vuositaso riskipääomasijoituksissa vuonna 2010, ja Irlannin tavoitteena on nostaa riskipääomasijoitusten osuus 0,80 prosenttiin BKT:stä vuoteen 2006 mennessä. Irlannin toisena tavoitteena on 2-3 uutta pörssiyhtiötä vuodessa vuodesta 2006 alkaen, ja Alankomaat haluaa korottaa vuosittain myönnettyjen valtiontakausten (BBMKB) määrän 450 miljoonaan euroon eli 3 500 luottoon, joista 60 prosenttia on tarkoitettu perustamisvaiheessa oleville yrityksille.

Vuotta 2003 koskevassa yrityspolitiikan tulostaulussa todettiin useiden indikaattorien perusteella, että rahoitusmahdollisuudet ovat olleet viimeisten vuosineljännesten aikana huonot. Pk-yritykset puolestaan ovat kertoneet, että rahoitusmahdollisuudet ovat merkittävä este niiden kasvulle [34].

[34] ENSR-verkoston (European Network for SME Research) vuonna 2003 tekemän tutkimuksen mukaan rahoitusmahdollisuuksien puuttuminen on ammattitaitoisen työvoiman puuttumisen jälkeen pk-yritysten toiseksi suurin ongelma (yrityspolitiikan tulostaulua koskevasta vuoden 2003 kertomuksesta).

Jo toiminnassa olevien yritysten listautumiset pörssiin (listautumisannit) jatkoivat vähenemistään lähes kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2002, mutta paljon hitaampaa vauhtia.

Riskipääomamarkkinoilla on myös ollut vakavia ongelmia, ja pääomasijoitukset ovat vähentyneet kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2002. Ruotsissa, Suomessa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on laajimmat riskipääomamarkkinat suhteessa BKT:hen, ja Kreikassa, Itävallassa ja Portugalissa pienimmät. Huolestuttavaa on myös se, että sijoitukset alku- ja siemenvaiheen yrityksiin ovat vähentyneet kolmen viime vuoden aikana myöhäisempien vaiheiden rahoituksen hyväksi.

Rohkaiseva kehityssuunta on puolestaan bisnesenkeliverkostojen lukumäärän hienoinen lisääntyminen vuodesta 1999 lähtien varsinkin Ranskassa, Saksassa, Ruotsissa, Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa ja Alankomaissa. Luxemburgissa ei tällä hetkellä ole lainkaan bisnesenkeliverkostoa, ja Portugalissa, Itävallassa ja Suomessa niitä on kussakin maassa vain yksi.

Jäsenvaltiot

Perustamisvaiheessa olevien yritysten hyväksi on kehitetty useita uusia rahoitustoimenpiteitä.

Belgiassa on otettu käyttöön lainajärjestely (prêt 50+) yli viisikymmentävuotiaille henkilöille, jotka haluavat ryhtyä itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi tai perustaa yrityksen, ja toinen lainajärjestely (prêt BAN), jolla täydennetään bisnesenkeleiltä saatua rahoitustukea. Maassa on myös perustettu uusi starttirahasto (Le Fonds Starters), joka on julkisen sektorin aloite yksityisen ulkopuolisen rahoituksen saamiseksi perustamisvaiheessa oleviin yrityksiin ja liiketoiminnan siirtoihin. Sijoittajat saavat suorittamistaan maksuista veronkevennyksiä tietyin edellytyksin.

Tanskassa aloittelee toimintaansa uusi 500 miljoonan Tanskan kruunun (noin 67 miljoonan euron) suuruinen yrittäjyysrahasto ("entrepreneurship fund") yhdessä joidenkin yksityisten pääomasijoittajien kanssa. Rahaston tarkoituksena on täyttää pääomarahoitusmarkkinoilla vallitseva vaje, sillä pääomarahoitusta puuttuu yleensä varsinkin alkuvaiheen yrityksiltä. Alankomaissa tehdään parhaillaan tarkistuksia perustamisvaiheessa olevia innovaatioyrityksiä hyödyttäviin rahoitusvälineisiin.

Suomi: Järjestely työpanoksen vaihtamiseksi osakkuuteen

Sitran (Suomen itsenäisyyden juhlarahaston) PreSeed-palvelujen tarkoituksena on poistaa markkinoilla vallitseva puute alkuvaiheen rahoituksen löytämiseksi teknologiayrityksille.

Huhtikuussa 2003 julkistettu DIILI-palvelu on uusi täydennys Sitran PreSeed-palvelukokonaisuuteen, johon kuuluvat myös INTRO- ja LIKSA-palvelut [35]. Sitran PreSeed-palvelujen perusajatuksena on ollut tuoda yrittäjät, markkinatiedon toimittajat, bisnesenkelit sekä myynnin ja liiketoiminnan ammattilaiset yhteen Sitran koordinoimalle INTRO-markkinapaikalle. Tässä toimintaympäristössä yritykseen kohdistuu sarja oikea-aikaisesti toteutettuja ja todella lisäarvoa tuottavia toimenpiteitä, joiden seurauksena yrityksen kiinnostavuus yksityisellä pääomalla toteutettaville ensisijoituksille olennaisesti paranee.

[35] LIKSAn tarkoituksena on suunnata yrityksen voimavarat kaupallistamiseen liittyvän yritystiedon hankintaan, analysointiin ja liiketoimintasuunnitelmaksi jalostamiseen. LIKSA tarjoaa tähän taloudelliset puitteet ja osaajien joukon.

Merkittävin hidaste hyvin toimivalla INTRO-markkinapaikalla on ollut yritysten varsin niukka myynti- ja liiketoimintaosaaminen. Sitran DIILI-palvelu on tuonut merkittävän parannuksen tämän puutteen korjaamiseen yrittäjyyttä kannustavalla tavalla. Markkinapaikka tarjoaa ensirahoitusta hakevia yrityksiä myynnin ammattilaisille työpaikoiksi samalla kun nämä yritykset merkitään bisnesenkelien investointikohteiksi. DIILI-palvelussa yhtiöön myyntivastuulliseksi lähtevä ammattilainen vaihtaa yhtiöön tuomaansa markkinaosaamista yhtiön osakkeisiin. Hän lähtee mukaan yrittäjätiimiin yrittäjäriskillä ja aluksi luultavasti niukalla palkalla. Kun tämä ajoittuu oikein itse sijoitusprosessiin nähden, niin usein yritykseen sitoutuva myyntiresurssi laukaisee myös ensirahoituksen yhtiöön ja korjaa näin markkinapuutetta.

Liiketoiminnan siirtoja tukevista rahoitusvälineistä mainittakoon Ranskan viidellä hallinnollisella alueella toteutettu yritysostolaina-kokeilu (Prêt à la Reprise d'Entreprise - PRE), joka oli niin onnistunut, että lainajärjestely saatetaan yleiseen käyttöön. Itävallan Wirtschaftsservice on perustanut ns. luovutusbonuksen (Nachfolgebonus), jolla tuetaan yrityksen omistajuuden siirtoa harkitsevia yrittäjiä ja pk-yrityksiä. Säästyneestä pääomasta, joka käytetään uuden yrityksen perustamiseen tai yrityksen haltuunottoon, maksetaan 14 prosentin ns. valtionpalkkio, jota ei tarvitse maksaa takaisin.

Hiljattain on kehitetty myös kaksi uutta pienluottojärjestelyä.

Ranskassa on otettu käyttöön erillinen lainsäädäntökehys, jonka ansiosta virallisesti hyväksytyt yleishyödylliset yhteisöt voivat ottaa pankkilainaa pienlainojen tarjoamiseksi. Ensimmäinen tällainen yhteisö oli ADIE, pienluottoja tarjoava laitos, joka on erikoistunut työttömien tai minimipalkkaisten perustamien yritysten alku- ja kehitysvaiheen tukemiseen. Ennen uutta lainsäädäntökehystä yleishyödyllinen yhteisö kykeni myöntämään lainoja ainoastaan oman pääomansa turvin.

Yhdistynyt kuningaskunta: Pienluottojen tukeminen verokannustimin

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tarjoaa Phoenix-rahaston kautta pääoma-, tulo- ja takaustukea noin 40:lle yhteisökehityksen rahoituslaitokselle (Community Development Finance Institution, CDFI) parantaakseen epäsuotuisessa asemassa olevissa yhteisöissä jo toimivia tai toimintaansa aloittelevia yrityksiä. Kyseiset laitokset ovat yleensä paikallisia riippumattomia rahoituslaitoksia, joilla on tiiviit yhteydet yritystuen tarjoajiin ja asianomaisen yhteisön organisaatioihin. Ne tarjoavat kaupallisin ehdoin myönnettäviä lainoja yrityksille, joilla on kannattavia suunnitelmia mutta jotka eivät saa tarvitsemaansa rahoitusta osittain tai kokonaan perinteisistä lähteistä. CDFI-laitokset eivät yleensä vaadi vakuuksia eivätkä tee lainapäätöstään perinteisten luottopisteytysten perusteella vaan sen perusteella, mikä on yrityksen todennäköinen vaikutus asianomaiseen yhteisöön.

CDFI-laitosten kautta tehtyjen yksityisten pääomasijoitusten lisäämiseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa otettiin maaliskuussa 2003 käyttöön yhteisöinvestointien verohelpotusjärjestely (Community Investment Tax Relief, CITR). CITR tarjoaa kannustimia sijoittajille, jotka tarjoavat ns. pitkäjänteistä pääomaa CDFI-laitoksille. Yksityinen sijoittaja tai sijoitusyritys, joka haluaa tarjota CDFI-laitokselle pääomaa joko lainan tai osakkuuden muodossa vähintään viideksi vuodeksi, saa viiden prosentin verohelpotuksen jokaisesta viitenä peräkkäisenä verovuotena maksamastaan sijoituserästä. Tällaisia sijoituksia saadakseen CDFI-laitosten on saatava virallinen hyväksyntä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen Small Business Serviceltä ja myönnettävä niistä sitten lainoja jo toimiville tai toimintaansa vasta aloitteleville yrityksille ja yhteisöhankkeille. Heinäkuusta 2003 alkaen 20 CDFI-laitosta on saanut virallisen hyväksynnän, ja laitokset aikovat saada sijoittajilta kolmen seuraavan vuoden aikana yhteensä 88 miljoonaa Englannin puntaa (noin 125 miljoonaa euroa) jälleenlainausta varten.

Riskipääoman houkuttelemiseksi Belgia on ottanut käyttöön uudentyyppisen yhteissijoitusorganisaation nimeltä La Pricaf privée. Se kannustaa yksityisiä sijoittajia merkitsemään vähintään 250 000 euron suuruisen osakkuuden noteeraamattoman yrityksen pääomasta ilman, että niiden tarvitsee perustaa ja johtaa yritystä. Kreikassa on aloittanut toimintansa ns. Uuden talouden kehittämisrahasto (TANEO). Se on rahastojen rahasto, jonka tarkoituksena on saada vähemmistöosakkuuksia investointijärjestelyissä, jotka kohdistuvat innovatiivisiin ja mieluummin uuden talouden yrityksiin. Italiassa kehitetään julkisen ja yksityisen sektorin yhteistä toimenpidettä, jonka tarkoituksena on helpottaa heikommassa asemassa olevilla alueilla toimivien pk-yritysten ja uusien yritysten mahdollisuuksia saada riskipääomaa. Se tarjoaa julkisia varoja pankkien ja rahoituksenvälittäjien käyttöön lyhytaikaisten osakkuuksien ja vähemmistöosakkuuksien hankkimista varten.

Ranska: Paikallisia investointeja edistävät sijoitusrahastot

Ranskan parlamentti hyväksyi heinäkuussa 2003 lain taloudellisista aloitteista, joka sisältää säännöksiä paikallisten sijoitusrahastojen (Fonds d'investissement de proximité, FIP) perustamisesta. Toimenpide koskee lähinnä alueellisia pk-yrityksiä, joilla on usein vaikeuksia löytää niiden erityispiirteitä vastaavia ammattisijoittajia.

FIP-rahastojen tarkoituksena on kerätä säästöjä sijoittajilta, jotka ovat halukkaita investoimaan tietylle alueelle perustettuihin yrityksiin. Sijoittajan ainoana tavoitteena ei siis ole investoinnin kannattavuus. Ratkaisevana tekijänä saattaa olla myös alueen kehittäminen siellä toimivien yritysten tuloksellisuuden välityksellä.

FIP-rahastot voivat toimia korkeintaan kolmen naapurialueen muodostamalla vyöhykkeellä - joko Ranskassa tai jossain toisessa EU:n jäsenvaltiossa (merentakaisia departementteja koskevat omat säännöt). Rahastot toimivat kuten keskinäiset riskipääomarahastot, ja niiden on sijoitettava varoistaan pk-yrityksiin vähintään 60 prosenttia, josta 10 prosenttia on kohdennettava liiketoiminnan aloittamiseen.

Jos paikallisviranomaiset haluavat tarjota tukea, niiden ja FIP-rahastojen välillä tehdään sopimus, jossa tärkeimmät sijoituskohteet eritellään toiminta-alojen tai liiketoimintamuotojen mukaan. Sijoittaminen FIP-rahastoihin tehdään erityisen houkuttelevaksi yksityishenkilöille antamalla heille merkittäviä verokannustimia, jotka saattavat johtaa jopa 25 prosentin kevennykseen sijoitetun määrän tuloverossa. Kannustimien enimmäismäärä on 12 000 euroa yksityishenkilön ja 24 000 euroa pariskunnan osalta.

Aluetasolla Belgian flaamilainen yhteisö on perustanut ARKimedes-rahaston (ARKimedesfonds), jolla institutionaalisia ja yksityisiä sijoittajia houkutellaan sijoittamaan riskipääomaa flaamilaisiin pk-yrityksiin. Tämän järjestelyn yhteydessä yksityishenkilöille annetaan verohyvityksiä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa aloitti toimintansa 40 miljoonan Englannin punnan (noin 57 miljoonan euron) suuruinen Bridges Community Development Venture Capital Fund -rahasto, jonka pääoma jakautuu tasan hallituksen ja yksityisen sektorin sijoittajien kesken. Rahaston tarkoituksena on tehdä pääomasijoituksia Englannin epäsuotuisimmassa asemassa olevilla äänestysalueilla (25 % Englannista) sijaitseviin kasvukykyisiin pk-yrityksiin. Lisäksi jokaiselle Yhdistyneen kuningaskunnan englantilaiselle alueelle perustetaan parhaillaan kasvurahastoja (Early Growth Funds), joiden tarkoituksena on tukea riskipääoman tarjoamista perustamisvaiheessa oleviin yrityksiin ja muihin kasvuvaiheessa oleviin yrityksiin. Niiden tarkoituksena on myös osoittaa yksityisen sektorin sijoittajille, että nuoriin kasvuvaiheessa oleviin yrityksiin sijoittaminen on taloudellisesti kannattavaa.

Itävalta: Uusi malli julkisen sektorin riskipääomille

Austria Wirtschaftsservice GmbH (AWS) on julkinen rahoituksenvälittäjä, joka perustettiin vuonna 2002 ja joka tarjoaa riskipääomanluontoista rahoitusta pääomalainojen muodossa pääoman korvikkeena. Rahoituspäätös tehdään sen jälkeen kun yrityksestä on tehty laaja analyysi, sen liiketoimintasuunnitelma on hyväksytty ja kun riippumaton neuvoa-antava elin on antanut sille hyväksyntänsä.

Liiketoimintasuunnitelman erityispiirteiden perusteella yrityksen voitoista maksetaan ennalta määrätty osuus palkkiona käyttöön asetetusta pääomasta. Tämä tarkoittaa, että ensimmäisinä vuosina maksuja ei ole, jos yritykselle syntyy liiketoiminnastaan taloudellisia tappioita. Käyttöön asetetuista varoista ei myöskään makseta tappiovuosina hyvityksiä. AWS:n edustaja osallistuu yrityksen hallituksen kokouksiin mutta ei yleensä puutu operatiivisiin päätöksiin paitsi silloin, kun ne poikkeavat huomattavasti liiketoimintasuunnitelmasta. Yrittäjille tarjotaan kuitenkin jatkuvasti laadukasta neuvontaa ja ohjausta.

Toisin kuin tavanomaiset lainat, tämä malli vapauttaa yritykset kassamenoista ja tasekuluista ensimmäisinä vuosina, jolloin tehdään paljon investointeja. Se, että osa voitosta maksetaan hyvinä aikoina, ei puolestaan hankaloita yrityksen toimintaa.

Malli tarjoaa siis vastauksen pienyritysten keskuudessa varsin yleiseen pelkoon siitä, että riskipääomasijoittajat puuttuvat liian voimakkaasti yrityksen toimintaan.

Takausjärjestelyistä voidaan mainita Itävallan Wirtschaftsservice, joka tarjoaa enintään 75 000 euron suuruisia lainatakauksia ilman vakuuksia. Portugaliin on perustettu kolme uutta alueellista keskinäistä takausyhtiötä.

Italia: Valtakunnallinen keskinäisten takausyhtiöiden järjestelmä

Italiassa on jo yli 30 vuoden ajan tuettu keskinäisten takausyhtiöiden (CONFIDI) perustamista. Yhtiöiden tärkeimpänä tehtävänä on poistaa pienyritysten luotonsaantiongelmia. CONFIDI on valtakunnallinen keskinäinen takausjärjestelmä, johon kuuluu 680 yksityisyritystä (kaikki oikeudellisesti ja hallinnollisesti itsenäisiä) ja jonka jäsenenä on lähes 1 000 000 yrittäjää.

Näistä rahastoista myönnetään pk-yrityksille luottoja, joiden osuus on enintään 80 prosenttia lainan määrästä uusilla yrityksillä ja 50 prosenttia jo perustetuilla yrityksillä. Taattava määrä on enintään 500 000 euroa, henkilökohtaista vakuutta ei vaadita, ja korkona käytetään pankkien tärkeimmille asiakkaille varattua korkokantaa. Pk-yritykset saavat näin alemman koron kuin ne saisivat ilman CONFIDIn tukea lainahakemukselleen. CONFIDI tallettaa 50 prosenttia lainan arvosta käteisenä pankkitilille.

Jokaisen CONFIDI-järjestelyn takaaman euron arvo on ainakin kymmenkertainen myönnettyyn lainaan verrattuna sen mukaan, mikä yksittäinen CONFIDI takauksen myöntää. Jokainen luotto arvioidaan paikallisessa CONFIDI-yhtiössä, ei pankissa. Aiemmat kokemukset ovat olleet erinomaisia: vain 1,6 prosenttia lainavelvoitteista on laiminlyöty, kun laiminlyöntien osuus on käsi- ja taideteollisuusyrityksissä yleensä 8 prosenttia.

Vuodesta 2000 alkaen CONFIDIt ovat voineet saada tukea pk-yritysten takuurahastolta, joka on Italian kauppa- ja teollisuusministeriön perustama vastatakausjärjestely. Tämä on johtanut takaustoimista hyötyvien yritysten määrän lisääntymiseen.

Aluetasolla Belgian flaamilainen yhteisö on tehnyt puitesopimuksia yksityisten pankkien kanssa. Sopimusten mukaan flaamilaisyhteisön viranomaiset myöntävät 75 prosentin takauksen tietyt perusteet täyttäville pk-yritysten luottohakemuksille. Vallonian hallintoalueelle ollaan perustamassa yritystä nimeltä SOCAMUT S.A., jonka tehtävänä on antaa vastatakauksia niiden takausten hyväksi, joita keskinäiset takausyhdistykset ovat antaneet alueen yritysten perustamiseen, kasvuun tai liiketoiminnan siirtoon. Vastatakausten suuruus on 50 prosenttia takausten arvosta. Järjestely on tarkoitettu ainoastaan mikroyrityksille. Brysselin pääkaupunkialueella toimiva takuurahasto (Le Fonds de Garantie) tarjoaa nykyään yrittäjille tilaisuuden hakea takausta suoraan ilman pankin väliintuloa. Saatuaan rahaston hyväksynnän yrittäjä voi kysellä tarjouksia eri rahoituslaitoksilta saadakseen takauksen mahdollisimman hyvin ehdoin.

Kreikassa suunnitellaan ensimmäisen bisnesenkeliverkoston perustamista, ja Ranska on vahvistanut oman oikeudellisen aseman bisnesenkeleille: ns. yksityissijoittajan yhdenmiehenyhtiön (Société unipersonnelle d'investissement providentiel, SUIP). Tämän järjestelyn tavoitteena on lisätä bisnesenkelien lukumäärää. SUIP:lle myönnetään merkittäviä veroetuuksia. Irlanti on perustanut tietokannan yli 50:stä korkean nettovarallisuusarvon omaavasta bisnesenkelistä, joilla on sijoitettavanaan yli 12,7 miljoonaa euroa pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Täydentääkseen nykyistä bisnesenkeliverkostoa Alankomaiden hallitus miettii parhaillaan, pitäisikö sen tukea uusien alueellisten verkostojen perustamista. Ruotsissa 17 organisaatiota on jo saanut lainaa alueellisten bisnesenkeliverkostojen perustamiseen. Ruotsissa rahoitetaan myös hanketta, jossa etsitään naispuolisia yksityisyrittäjiä ja valmistetaan heitä osallistumaan muihin verkostoihin. Portugalissa bisnesenkelitoimintaa on edistetty konferenssein ja lehtiartikkelein. Asiasta laaditaan myöhemmin toimintasuunnitelma. Norjassa suunnitellaan bisnesenkeliverkostojen perustamista biotekniikan sekä tieto- ja viestintätekniikan aloille. Norja myöntää myös 28 prosentin verokannustimen niille bisnesenkeleille, jotka tekevät investointeja korkeakoulujen tutkimussektorilla syntyneisiin uusiin yrityksiin.

Myös monista muista rahoitustoimenpiteistä on raportoitu. Tanskassa kootaan parhaillaan rahoituslaitoksia koskevia kaikkia säännöksiä yhdeksi "rahoitustoimintalaiksi". Sen ansiosta pk-yritysten rahoitus yksinkertaistuu, tehostuu ja muuttuu avoimemmaksi. Saksassa KfW- ja DtA- pankkien fuusioituminen KfW-Mittelstandsbank -nimiseksi pankiksi, on muuttanut pk-yrityksille tarjottavia rahoitusvälineitä avoimempaan suuntaan, tuonut tuotteisiin parannuksia ja yksinkertaistanut prosesseja. Irlanti on tilannut tutkimuksen, joka koskee perustamisvaiheessa oleville yrityksille tarjottavan taloudellisen tuen valtakunnallista vertailua. Tutkimuksessa tarkastellaan sekä valtiolta että muiden EU-maiden yksityiseltä sektorilta saatavaa taloudellista tukea. Irlanti on tilannut myös tutkimuksen maan mikroyrityksiä koskevasta politiikasta ja niiden saatavilla olevista tukimuodoista. Itävalta on perustanut Austria Wirtschaftsservice Gesellschaft m.b.H:n, joka välittää kaikkia Itävallan tarjoamia rahoitustukimuotoja yrityksille. Se tuo useat nykyiset tukiorganisaatiot saman katon alle. Itävalta on myös hyväksynyt pääomamarkkinoiden vahvistamissuunnitelman, ja Portugali on ottanut käyttöön uuden PRIME-rahoitusohjelman, josta tuetaan sijoitustoimintaa ja yritysten uudenaikaistamista.

Aluetasolla Vallonian hallintoalue Belgiassa tarjoaa nykyään monia erilaisia järjestelyjä, joilla autetaan rahoittamaan ns. spin off -yrityksiä. Pilottihankkeena alueella kannustetaan riskipääomaa tarvitsevia pienyrityksiä vuokraamaan yritystensä hallituksiin ulkopuolisia hallintomiehiä osallistumalla näiden palkkakustannuksiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa Skotlannin aluehallitus on ottanut käyttöön uuden alkuvaiheen pääomasijoituspaketin korjatakseen investointivajeen, joka vallitsee alle 500 000 punnan (noin 709 000 euron) suuruisissa sijoituksissa. Lisäksi on otettu käyttöön sijoitusvalmiusohjelma (Investment Readiness Programme) auttamaan kasvuyrityksiä kustannuksissa, joita aiheutuu niiden kehittäessä ehdotuksia sille tasolle ja niin laadukkaiksi, että ne onnistuvat houkuttelemaan pääomasijoituksia. Tällaisia kustannuksia voidaan rahoittaa ohjelmasta enintään 50 prosenttia, ja korvauksen enimmäismäärä on 10 000 puntaa (noin 14 200 euroa).

Komissio

Komissio antoi marraskuussa 2003 viidennen ja viimeisen kertomuksen vuonna 1998 laaditun riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman (RCAP) edistymisestä [36]. Kertomuksessa todetaan, että kun tarkastellaan riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman kattamaa koko ajanjaksoa, edistys on ollut huomattavaa ja kaikki poliittiset sekä monet tekniset tavoitteet on saavutettu. Euroopan riskipääomamarkkinat ovat nyt paljon kypsemmät ja ammattimaisemmat kuin vuonna 1998. Yritykset ja viranomaiset Euroopassa ovat nykyisin hyvin tietoisia alan tärkeydestä ja tämän tyyppisen rahoituksen tarjoamista mahdollisuuksista. Riskipääomaa koskevalla toimintasuunnitelmalla on ollut poliittinen rooli suoraan tai välillisesti riskipääomatoimintoihin osallistuvien tukijana. Sen taustalla oleva filosofia on jo leviämässä muihin alueellisiin, kansallisiin ja yhteisön toimintalinjoihin ja ohjelmiin. Komissio seuraa jatkossakin tiiviisti Euroopan riskipääomamarkkinoita pitääkseen kehitystä yllä.

[36] Komission tiedonanto riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman (RCAP) täytäntöönpanosta, KOM(2003) 654 lopullinen, 4.11.2003. Se perustuu komission tiedonantoon "Riskipääoma: Avain työpaikkojen luomiseen Euroopan unionissa", SEC(1998) 552, huhtikuu 1998.

Komissio on julkaissut myös kahdeksannen kertomuksensa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman (FSAP) edistymisestä [37]. Kertomuksen lopuksi se toteaa, että talouden kokonaisnäkymät vahvistavat EU:n rahoituspalvelujen yhtenäistämisajatuksen poliittista toteutettavuutta. Edistyminen tarvittavien lainsäädäntötoimenpiteiden vahvistamisessa yhtenäisten markkinoiden luomiseksi on oikealla tiellä, ja on ratkaisevan tärkeää saada kaikki jäljellä olevat toimenpiteet toteutettua.

[37] "Financial Services: Nine months left to deliver the FSAP", 3.6.2003; http://europa.eu.int/comm/internal_market/ en/finances/actionplan/index.htm

Vuoden 2002 vuosikertomus [38] yrityksiä ja yrittäjyyttä tukevan monivuotisen ohjelman (2001-2005) mukaisista kolmesta rahoitusvälineestä - Euroopan teknologiaohjelman (ETF) käynnistysjärjestelmästä, pk-yritysten takausjärjestelmästä ja siemenpääomatoimesta [39] - osoittaa, että pk-yritysten takausjärjestelmästä ovat hyötyneet lähinnä alle kymmenen työntekijän pienyritykset. Vuoden 2002 lopussa järjestelmästä tukea saaneita pk-yrityksiä oli 125 164, kun taas vuoden 2002 puolivälissä niitä oli 112 581, ja vuoden 2001 lopulla 92 408. Lopulliset edunsaajat, joilla oli enintään kymmenen työntekijää, muodostivat 93 prosenttia pk-yritysten kokonaismäärästä, ja lopulliset edunsaajat, joilla oli enintään 50 työntekijää, muodostivat 99 prosenttia pk-yritysten kokonaismäärästä [40]. Tämä osoittaa selvästi, että takausjärjestelmä keskittyy vahvasti peruskirjalla tavoiteltuun kohderyhmään.

[38] Komission kertomus "Innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitetut rahoitustukitoimenpiteet (Kasvua ja työllisyyttä koskeva aloite)", KOM(2003) 480 lopullinen, 5.8.2003.

[39] Rahoitusvälineitä hallinnoi Euroopan investointirahasto (EIF), ja rahoitus toimitetaan rahoituksenvälittäjien kautta.

[40] 30.6.2002 saatavilla olleet tiedot.

Joulukuussa 2003 komissio antoi tiedonannon "Pienten ja keskisuurten yritysten rahoitusmahdollisuudet" [41], jonka tavoitteena on pitää neuvosto ajan tasalla siitä, miten pk-yritysten rahoituksessa on edistytty yritysten rahoitusmahdollisuuksista vuonna 2001 laaditun kertomuksen [42] jälkeen, ja tarkistaa pk-yritysten rahoitusta koskevat julkispoliittiset puitteet. Kertomuksen lopussa todetaan, että Euroopan yrittäjyyden tehokkaaksi edistämiseksi eurooppalaiset, kansalliset ja alueelliset julkisen sektorin toimenpiteet on jatkossa keskitettävä rahoitusmarkkinoiden toimivuuden parantamiseen (varsinkin uusissa jäsenvaltioissa), alkuvaiheen rahoitusvajeen korjaamiseen (erityisesti takauksin ja pienlainatoiminnan avulla) sekä oman pääoman lisäämiseen pk-yritysten taseissa.

[41] KOM(2003) 713 lopullinen, 1.12.2003.

[42] SEC(2001)1667, 19.10.2001.

Marraskuussa 2003 komission yksiköt julkaisivat myös kertomuksen, joka koskee markkinavajeen poistamista pienyrityksiä ja yrityksen perustamista varten tarjottavista pienluotoista ("Microcredit for small businesses and business creation: bridging a market gap") [43]. Kertomus laadittiin jäsenvaltioiden, unioniin liittyvien valtioiden ja ehdokasvaltioiden asiantuntijoista koostuneen työryhmän kanssa. Kertomuksessa korostetaan, että pienlainoja myönnetään eri tahoilta. Lainoja myöntävät muun muassa pk-yritysten tukemiseen keskittyneet julkiset pankit, säästöpankit, osuuspankit ja muut toimijat. Kertomuksessa todetaan, että takausjärjestelyissä riski jaetaan usein pienluottoja myöntävien laitosten kanssa ja korostetaan yritysten tukipalvelujen merkitystä. Eri käytännöt näkyvät varsinkin korkojen asettamisessa. Kertomuksessa todetaan myös, että pienluottotoiminnasta kertyvien korkotulojen ansiosta laitoksen pitäisi pystyä kattamaan kaikki kyseisestä toiminnasta aiheutuvat kustannukset ja riskit niin, että se voi tulla toimeen omilla varoillaan eikä tarvitse julkisia tukia.

[43] http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

Marraskuussa 2003 komissio julkaisi lisäksi vuosittaisen seurantakertomuksen CREA-siemenpääomatoimesta. Tämä toimenpide rahoitetaan pk-yrityksiä koskevasta kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta (1997-2000) [44], ja sillä on tuettu hiljattain perustettuja siemenpääomarahastoja, joiden sijoituspääoma on vähintään neljä miljoonaa euroa ja joiden tehtävänä on täyttää alkuvaiheen rahoituksen puutetta. Vuosina 1998-1999 valitut 19 aktiivista rahastoa ovat sijoittaneet 150,9 miljoonaa euroa 218 uuteen yritykseen, jotka ovat luoneet 2 205 uutta työpaikkaa. Useimmat rahastot tekevät paikkakunta- tai aluekohtaisia sijoituksia tietotekniikan, viestinnän, elektroniikan ja biotieteiden alalla toimiviin uusiin yrityksiin. Rahastoista on tehty sijoituksia yhteensä 47,6 miljoonaa euroa, josta 85 prosenttia on poistettu.

[44] Neuvoston päätös 97/15/EY, tehty 9 päivänä joulukuuta 1996, kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000).

Joulukuussa 2001 antamissaan päätelmissä teollisuusneuvosto kehotti komissiota laatimaan "pankkien sekä pienten ja keskisuurten yritysten väliset eurooppalaiset käytännesäännöt keskinäisen ymmärtämyksen lisäämiseksi". Työryhmän järjestettyä useita kokouksia eurooppalaisten pankkien ja pk-yritysten järjestöjen kanssa Eurochambres, UEAPME [45] ja UNICE [46] sekä Euroopan säästöpankkiryhmä (yksi tärkeimpiä pk-yrityslainojen tarjoajia Euroopassa) pääsivät syksyllä 2003 sopimukseen luonnoksesta. Euroopan osuuspankkien järjestö ja Euroopan unionin pankkiyhdistysten liitto pyysivät lisää aikaa voidakseen pyytää lausunnot kansallisilta jäseniltään.

[45] European Association of Craft, Small and Medium-sized Enterprises (käsiteollisuuden ja pienten ja keskisuurten yritysten eurooppalainen liitto).

[46] Union of Industrial and Employers' Confederations of Europe (Euroopan teollisuuden ja työnantajien liittojen etujärjestö).

Komissio julkaisi kesäkuussa 2003 oppaan eurooppalaisten pk-yritysten luottotappiovakuutuksesta ("Guide on Credit insurance for European SMEs") [47]. Siinä arvioidaan tarvetta hallita riskejä, jotka liittyvät asiakkaille tarjottaviin toimitusluottoihin. Jos riskejä ei kateta, ne saattavat aiheuttaa vakavia maksuvalmiusongelmia ja johtaa lopulta maksukyvyttömyyteen. Siksi pk-yritysten onkin tarkistettava huolellisesti tämän riskin hallinnassa käyttämänsä erilaiset välineet, kuten luottotappiovakuutus, pk-yrityksen oma riskinhallinta, factoring-rahoitus, tiedon ostaminen toimistoilta sekä perintätoimistojen ja pankkitakausten käyttäminen.

[47] http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

Komissiolle tilattu tutkimus factoring-rahoituksesta [48] keskittyi factoring-rahoituksen asemaan pk-yritysten rahoituksessa eri puolilla Eurooppaa. Factoring tarjoaa yrityksille mahdollisuuksia saada rahoitusta niiden myynnin kasvua vastaan. Factoring-rahoituksen kokonaismäärä Euroopassa on kasvanut 57 prosenttia vuosina 1998-2000, vaikka aloitustaso oli matalalla. Kasvua on tapahtunut kaikissa jäsenvaltioissa. Tutkimusraportissa esitettiin, että factoring-rahoitus kohdistuu pienempiin yrityksiin ja soveltuu niille erityisen hyvin. Koska factoring-rahoituksen kustannukset ovat kuitenkin korkeat, se kiinnostaa ainoastaan nopeasti kasvavia yrityksiä. Se ei ole todellinen vaihtoehto kaikille pienyrityksille.

[48] Factoring-rahoitus on keino lisätä maksuvalmiutta saamisia vastaan suoritetuilla ennakkomaksuilla; http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

Gate2Growth-aloite [49] on yleiseurooppalainen tietokanta sijoitusmahdollisuuksista. Siihen koottiin yhteen joitakin innovatiiviselle yrittäjälle nykyisin tarjolla olevia liiketoiminnan suunnitteluvälineitä, kuten yksilöllinen online-ohjaus, jossa hahmotellaan, mitä rahoituslähteitä yrittäjälle on tarjolla esimerkiksi riskipääoman, bisnesenkelien, liikepankkien ja arvopaperimarkkinoiden taholta. Ohjauksen yhteydessä määritellään odotettavissa olevat sijoituskriteerit ja mietitään, miten sijoittajia lähestytään. Liiketoimintasuunnitelman määritysmenetelmien kehittämiseksi aloitettiin myös pilottihanke, jotta sijoittajien valmiudesta saataisiin tietoja, jotka voidaan vahvistaa ja joita voidaan soveltaa käytäntöön. Näin liiketoimintasuunnitelman täydellisyys voidaan tarkastaa ja pisteyttää sijoitusalan asiantuntijoiden kehittämien ennalta määrättyjen kriteerien perusteella. Aloitteen osana on perustettu 18 alueellista palvelupistettä. Ne koostuvat yritys- ja innovaatiokeskuksista (Business and Innovation Centres, BIC) sekä innovaatiokeskuksista (Innovation Relay Centres, IRC, ks. kohta 2.3.1.), joilla on erityisosaamista innovaatioiden rahoittamisesta. Vuonna 2003 aloitettiin myös uudelleen alkuvaiheen teknologiayrityksiin erikoistuneiden riskipääomasijoittajien verkosto (I-TecNet network of early stage technology venture capital investors). Verkoston tavoitteena on parantaa alkuvaiheen yrityksiin erikoistuneiden eurooppalaisten riskipääomasijoittajien ja vastaavien yksityisten pääomasijoitusten ammattilaisten valmiuksia tehdä sijoituksia innovaatioyrityksiin ja auttaa tällaisia yrityksiä toteuttamaan kasvupotentiaalinsa.

[49] http:// www.gate2growth.com

Tulokset viime vuosina toteutetuista teknologialuokitusta koskevista pilottihankkeista koottiin julkaisua ja tuloksista tiedottamista varten [50]. Hankkeiden tarkoituksena oli tuottaa Euroopan tasolla testattuja ja hyväksyttyjä käyttökelpoisia menetelmiä, joiden avulla rahoitusalan toimijat voivat luokitella teknologiahankkeita kehittävät innovatiiviset pk-yritykset niiden riskien mukaan. Luokittelussa käytettiin teknologiayrityksille vahvistettuja arviointitekniikoita. Hankkeiden tuloksista voi olla hyötyä pankeille ja muille pienimuotoista alkurahoitusta tarjoaville tahoille, jotka haluavat löytää teknologiayrityksiä, joilla on voimakasta kasvupotentiaalia.

[50] Julkaisu ilmestyy vuonna 2004.

MEDIA-ohjelman yhteydessä toteutetaan kokeiluluonteisesti Kasvu ja audiovisuaaliala: audiovisuaalialan innovaatio 2000 -aloite [51], jonka tavoitteena on kannustaa pankkeja ja rahoituslaitoksia investoimaan sisällöntuotantoon. Euroopan investointipankki (EIP), joka haluaa lisätä elokuva- ja audiovisuaaliteollisuuden tukea, on tarjonnut puiteluottoja [52] kyseisiin aloihin erikoistuneille pankeille audiovisuaalista sisältöä ja audiovisuaalitekniikoita tuottavien pk-yritysten tai alan alihankintojen rahoittamiseen.

[51] http://europa.eu.int/comm/avpolicy/media/ i2iav_en.html

[52] Globaalilainoja sekä riskinjakoa sisältäviä globaalilainoja.

Komissio hyväksyi elokuussa 2003 tarkistetut ohjeelliset suuntaviivat rakennerahasto-ohjelmien välitarkistusta varten [53]. Välitarkistus toteutetaan vuoden 2003 lopulla tai vuoden 2004 alussa. Suuntaviivoissa on otettu huomioon peruskirjan suositukset, ja välitarkistuksen yhteydessä tarkastellaan yleensäkin pk-yrityksiä koskevia aiheita. Pk-yrityksille suunnattujen julkisten rahoitusvälineiden tarjonnan monipuolistamista kannustetaan. Komission

[53] KOM(2003) 499 lopullinen, 25.8.2003.

alkuperäisissä suuntaviivoissa kaudeksi 2000-2006 [54] korostettiin tarvetta saada paras hyöty yhteisön talousarviosta rahoitettavista toimista suosimalla mahdollisimman paljon turvautumista yksityisiin rahoituslähteisiin, eli riskirahoitukseen ja pääomasijoituksiin, sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin. Tukikelpoisia menoja koskevassa komission asetuksessa [55], joka tarkistettiin kesäkuussa 2003, määritellään riskipääomarahoituksen sekä laina- ja takuurahastojen käytön edellytykset ja annetaan niistä suosituksia. Opas riskipääomarahoituksesta aluepolitiikassa [56] on julkaistu, ja siitä on määrä tulla käytännön opas kaikille, jotka työskentelevät alue- ja keskustasolla riskipääomarahoituksen parissa. Rakennerahastojen ohjelmasuunnitelmat osoittavat, että suuntaviivoja noudatetaan ja että niiden ansiosta riskipääoma- ja takuuvaroista rahoitettujen tukitoimenpiteiden arvo nousee noin 1,4 miljardiin euroon kaudella 2000-2006. Se on siis yli kaksinkertainen kauteen 1994-1999 verrattuna.

[54] Rakennerahastot ja niiden yhteensovittaminen koheesiorahaston kanssa - Ohjelmien laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 2000-2006, 1.7.1999,

[55] Komission asetus (EY) N:o 1145/2003, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2003, asetuksen (EY) N:o 1685/2000 muuttamisesta rakennerahastojen yhteisrahoituksen tukikelpoisuussääntöjen osalta, EUVL L 160, 28.6.2003, s. 48.

[56] www.europa.eu.int/comm/regional_policy/sources/docgener/guides/risk/risk_fi.pdf

Komissio on seurannut tarkoin pankkien uusia vakavaraisuusmääräyksiä koskevien Baselin pankkivalvontakomitean neuvottelujen edistymistä. Eurooppa-neuvoston pyynnön mukaisesti [57] komissio julkaisee tutkimuksen siitä, miten uudet vakavaraisuusmääräykset vaikuttavat Euroopan talouteen ja varsinkin pk-yrityksiin. Tutkimus julkaistaan vuoden 2004 alussa.

[57] Barcelonan Eurooppa-neuvosto, 15. ja 16. maaliskuuta 2002.

2.2.2. Päätelmät ja suositukset

Rahoituksen saatavuus on aiemmissa peruskirjaa koskevissa kertomuksissa ilmoitettu olevan merkittävä ongelma yrityksille, vaikka rahoitusmahdollisuuksien parantamisessa onkin edistytty. Viime vuosien kehitys osoittaa, että useita uusia toimenpiteitä tilanteen parantamiseksi on toteutettu. Silti, kuten aiemmin jo todettiin, rahoituksen saatavuus rajoittaa yritystoimintaa edelleen merkittävällä tavalla EU:n alueella.

Viimeaikaisista kehityssuunnista mainitsemisen arvoisia ovat Belgiassa toteutetut monet uudet toimenpiteet, kuten starttirahasto, La Pricaf privée ja ARKimedes-rahasto, joilla houkutellaan bisnesenkeleitä. Yhdistyneen kuningaskunnan aloite, jossa pienluottojen myöntäminen sallitaan myös muille kuin pankeille verokannustimin, ja Ranskan aloite paikallisista sijoitusrahastoista ovat mielenkiintoisia esimerkkejä uusista rahoitusmuodoista. Suomen DIILI-palvelu ammattilaisten houkuttelemiseksi yrityksiin osakkuutta vastaan on myös innovatiivinen esimerkki. Erityisen rohkaiseva merkki on ensimmäisen bisnesenkeliverkoston kehittäminen Kreikkaan.

Kokemukset pienyritysten rahoitusmahdollisuuksien parantamiseksi toteutetuista julkisen sektorin toimista ovat osoittaneet, että parhaimmat tulokset saavutetaan, kun julkinen sektori tekee tiivistä yhteistyötä rahoitusmarkkinoiden kanssa ja tukee niiden kehitystä. Julkisissa toimissa olisi keskityttävä ensisijaisesti yleisedellytyksiin ja saatava yksityinen sektori lisäämään osallistumistaan. Etenkin sektorikohtaisesti kohdennetut rahoitustoimet ovat osoittautuneet tehottomiksi, koska ei ole olemassa mitään objektiivista tapaa ennustaa markkinakehitystä useiksi vuosiksi eteenpäin.

Yrittäjyyden tehokkaaksi edistämiseksi ja eurooppalaisten yritysten rahoitusmahdollisuuksien parantamiseksi niin EU:n, jäsenvaltioiden kuin alueidenkin tasolla on toteutettava lisää julkisen sektorin toimia. Jatkuva vaje alkuvaiheen rahoituksessa tarkoittaa, että julkisen sektorin on jatkettava työtään yksityisen sektorin kanssa vajeen täyttämiseksi. Pankkilainat ovat yhä pienyritysten tärkein rahoitusväline. Siksi onkin ilmeistä tarvetta takauksiin, jotka jakavat riskit yksityisen ja julkisen sektorin välille. Tämä helpottaa pk-yritysten mahdollisuuksia saada pankkilainaa. Tältä osin voi olla kiinnostavaa tutkia arvopaperistamista. Kansallisten ja paikallisten pankkien käyttäminen välittäjinä tuo takausjärjestelyt pienyritysten ulottuville. Italian pitkäaikainen CONFIDI-järjestely on esimerkki hyvin toimivasta keskinäisten takausyhtiöiden järjestelmästä.

Pienluototus on tärkeä väline alkuvaiheen rahoituksen järjestämisessä. Sen laajuus ja tehokkuus vaihtelee huomattavasti maittain. Julkinen sektori voi helpottaa pienluottojen tarjontaa suotuisalla ympäristöllä ja antamalla verokannustimia sijoittajille, jotka järjestävät varoja pienluottojen välittäjille. Myös julkista tukea voidaan antaa tarjoamalla varoja erityisluottolaitoksille, jakamalla osa riskistä takausyhtiöiden kanssa ja/tai edistämällä yritysten tukipalveluja. Pienlainaohjelmissa olisi pyrittävä saamaan aikaan kestävää toimintaa, jotta julkisen sektorin tukea voitaisiin asteittain alentaa.

- Pienyritysten rahoitusmahdollisuuksien parantamisessa on keskityttävä alkuvaiheen rahoitukseen ja varsinkin takauksiin ja pienluottoihin.

Kasvuyritysten ja tavanomaisten eurooppalaisten pk-yritysten tarpeet ovat erilaisia, mutta molemmat tarvitsevat vahvemman taseen, jossa on tarpeeksi omaa pääomaa. Jakamaton voitto on paras tapa rahoittaa kasvua ja investointeja. Lähteinä oman pääoman lisäämiseen ovat epäviralliset pääomasijoittajat, pääomasijoitusrahastot ja instituutiot, jotka tarjoavat välirahoitusinstrumentteja, kuten pääomalainoja. Austria Wirtschaftsservicen pääomalainat, joilla rajoitetaan ulkopuolisten tahojen sekaantumista yritysten operatiivisiin päätöksiin, ovat mielenkiintoinen tapa tarjota julkisen sektorin riskipääomaa.

- Verolainsäädännön tarkastelua suositellaan, jotta voidaan selvittää, estääkö se vakaata kasvua verottamalla jakamatonta voittoa enemmän kuin jaettua voittoa.

- Likvidien ja hyvin toimivien pääomasijoitusmarkkinoiden kehittämistä kannustetaan.

- Bisnesenkelien tarjoamien mahdollisuuksien edistämiseen olisi edelleen kiinnitettävä huomiota.

- Epävirallisten riskisijoittajien tekemiä sijoituksia olisi edistettävä verohuojennusten avulla.

Komissio on mukana monessa eri aloitteessa parantaakseen pienyritysten rahoitusmahdollisuuksia. Yhteisön rahoitusvälineet tarjoavat EU:n vaikutusvaltaa ja tukea pk-yritysten rahoitukseen. Riskipääoman toimintasuunnitelman päättyminen on merkittävä saavutus, ja rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman päättyminen johtaa siihen, että niin pankkilainoja kuin pääomarahoitusta on helpommin saatavilla. Tutkimukset ja hankkeet hyvien toimintatapojen vaihtamisesta auttavat osaltaan tätä kehitystä.

2.3. Pienyritysten teknologia- ja innovaatiovalmiuksien vahvistaminen

"Vahvistamme niitä nykyisiä ohjelmia, joiden tavoitteena on edistää teknologian levittämistä pienyrityksille sekä pienyritysten valmiuksia teknologian tuntemukseen, valintaan ja mukauttamiseen.

Edistämme teknologian alan yhteistyötä ja jakamista erisuurten yritysten kesken ja erityisesti eurooppalaisten pienyritysten välillä, kehitämme tehokkaampia, tiedon ja teknologian kaupallisiin sovelluksiin suunnattuja tutkimusohjelmia sekä kehitämme ja mukautamme laatu- ja sertifiointijärjestelmiä pienyrityksille. On tärkeää huolehtia siitä, että yhteisön patentti on pienyritysten saatavilla ja että se on helppo saada.

Edistämme pienyritysten osallistumista yritysten väliseen yhteistyöhön paikallisella, kansallisella, eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla sekä yhteistyötä pienyritysten, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten välillä.

Näin ollen olisi tuettava kansallisen ja alueellisen tason toimia, joiden tarkoituksena on kehittää yritysryppäitä ja yritysten verkostoja, lisättävä tietotekniikkaa käyttävien pienyritysten Euroopan-laajuista yhteistyötä, levitettävä yhteistyösopimusten parhaita käytänteitä sekä tuettava pienyritysten yhteistyötä, jotta parannettaisiin niiden valmiuksia päästä Euroopan-laajuisille markkinoille ja laajentaa toimintaansa kolmansien maiden markkinoille."

Tehokkuus ja kustannusetu, laatu, nopeus ja joustavuus ovat ensiarvoisen tärkeitä yrityksen menestymiselle. Nämä tekijät eivät kuitenkaan enää riitä kilpailukyvyn säilyttämiseen pitkällä aikavälillä. Yritysten on nykyään jatkuvasti innovoitava, kehitettävä tuotteita ja palveluja edelleen ja näin ollen parannettava liiketoimintastrategioita vastatakseen markkinoiden vaatimuksiin, jotka puolestaan edellyttävät organisaatiorakenteiden ja prosessien jatkuvaa mukauttamista.

Viimeisimmän yhteisön innovaatiotutkimuksen [58] ja Euroopan Innobarometrin [59] luvut sekä Euroopan innovaatiokartoituksen [60] analyysit vahvistavat, että monet pienyritykset Euroopassa kohtaavat vielä merkittäviä ongelmia oman innovointitoimintansa parantamisessa.

[58] Eurostat.

[59] http://www.cordis.lu/innovation-policy/ studies/ca_study3.htm

[60] http://www.cordis.lu/innovation-policy/ studies/gen_study8.htm

Eurooppalaiset pienyritykset ja niiden innovaatiotarpeet ovat hyvin erilaisia. Tämä edellyttää poliittisia välineitä, jotka ovat tasapuolisesti eriytettyjä ja joita käytetään alueellisella, kansallisella ja EU:n tasolla. On korostettava, että pienyritykset ovat riippuvaisempia kuin suuryritykset alueellisten innovaatiojärjestelmien optimoinnista. Täydellistä ja vertailukelpoista tietoa alueellisista innovaatiopolitiikoista on kuitenkin varsin vähän saatavilla.

Pienyritysten innovaatiotarpeiden ymmärtämiseksi on hyvä tehdä eroja kirjossa, joka ulottuu uutta teknologiaa hyödyntävistä uusista yrityksistä perinteisiin pienyrityksiin ja käsiteollisuusyrityksiin. Edellä mainitut tutkimukset ovat osoittaneet, että perustamisvaiheessa olevat huipputeknologiayritykset ovat riippuvaisia lähinnä innovaatiorahoituksen saatavuudesta, tiiviistä vuorovaikutuksesta tutkimuslaitosten kanssa sekä teollis- ja tekijänoikeuksien tehokkaista suojelujärjestelmistä. Perinteisempien pienyritysten on puolestaan oltava tiiviissä vuorovaikutuksessa innovatiivisten asiakkaiden ja teknologian tarjoajien kanssa, ne ovat riippuvaisempia teknologia- ja markkinaosaamisen saatavuudesta ja niiden on jatkuvasti kehitettävä henkilöstöään.

Suurimmalla osalla pienyrityksiä ei ole tarpeeksi osaamista eikä varoja oman tutkimus- ja kehittämistoimintansa (T&K) toteuttamiseksi, uuden teknologian käyttöön ottamiseksi tai työntekijöidensä kouluttamiseksi. Niiden saattaa olla jopa vaikea tunnistaa omia teknologiatarpeitaan tai tarpeitaan innovaatioprosessissa. Pienyritykset ovat erittäin riippuvaisia innovaatioita kannustavasta ympäristöstä. Siksi teknologian- ja osaamisensiirtoaloitteet ovatkin useimmille niistä ensiarvoisen tärkeitä.

Teknologiansiirto tarkoittaa laajan määritelmän mukaan ideoiden siirtämistä pois tiedeyhteisöstä teollisuuden käyttöön, mutta se tarkoittaa myös osaamisen siirtämistä yritysten välillä. Poliittiset päättäjät voivat vaikuttaa monin tavoin siihen, miten tutkimustuloksia hyödynnetään teollisuudessa niiden sisällyttämiseksi parannuksina tuotteisiin, prosesseihin ja palveluihin.

Epäsuoria keinoja ovat yleisedellytysten ja institutionaalisten rakenteiden muuttaminen julkisen sektorin tutkimuslaitosten ja yritysten välisen vuorovaikutuksen lisäämiseksi. Seuraavassa luetellaan esimerkkejä toimenpiteistä, joilla välillisesti autetaan edistämään ja siirtämään osaamista: (1) tiedepuistot, alueelliset teknologiakeskukset, akateemisten ja tutkimusorganisaatioiden yhteystoimistot ja muut yhteyksiä välittävät tahot; (2) teknologiansiirtoa helpottava lainsäädäntökehys esimerkiksi teollis- ja tekijänoikeuksia koskevissa kysymyksissä; (3) verokannustimet ja taloudelliset kannustimet, kuten rahoitustukijärjestelyt, joissa innovaatioyrityksille tarjotaan riskipitoista lainaa; (4) uutta osaamista luovan tutkimuksen ja teknologian kehittämistoiminnan (TTK) erityisrahastot osaamisen siirtämiseksi teollisuuteen.

Organisaatioiden ja yksityishenkilöiden välistä osaamisensiirtoa edistäviä suoria keinoja ovat seuraavat: (1) tulosten siirtämistä ja hyödyntämistä koskevat ohjelmat; (2) henkilöstön liikkuvuusjärjestelyt, joissa yksityishenkilöitä kannustetaan työskentelemään muissa organisaatioissa: näin he tuovat osaamista isäntäorganisaatioihin ja saavat puolestaan osaamista niiltä; (3) tiedonvälitystoimenpiteet, joilla lisätään organisaatioiden tietoisuutta tieteen ja tekniikan mahdollisuuksista; (4) yhteistyöjärjestelyt teollisuuden kanssa ja esittelyhankkeet.

Teknologiansiirto tiedeyhteisöltä perinteiseen pienyritykseen ei yleensä tapahdu suoran kontaktin kautta, koska korkeakoulujen ja suurten tutkimuslaitosten toimintatavat poikkeavat liikaa pienyritysten toimintatavoista. Teknologiansiirron lisääminen pienyrityksiin edellyttää siis välittäjiksi teknologiansiirto-organisaatioita, joita Euroopassa onkin runsaasti tarjolla.

Tutkimuslaitosten ja perustamisvaiheessa olevien huipputeknologiayritysten välillä on paljon suoremmat yhteydet joko niin, että yritykset ovat ns. spin off -yrityksiä tai että ne ovat saaneet alkunsa teknologiapuistojen tai teknologialähtöisten yrityshautomojen ansiosta. Tällaisten toimenpiteiden yhdistelmiä ja niitä täydentävää tukea käytetään yhä useammin perustettaessa tiettyjen teknologia-alojen klustereita. Tutkimuksen ja teollisen kehityksen yhteistoiminnan ansiosta pienyritykset pääsevät hyötymään helposti saatavilla olevasta osaamisesta ja mahdollisuuksista verkostoitua oman alueensa yritysten kanssa.

Toinen tutkimussektorin ja pienyritysten yhteistyömuoto, joka näyttää soveltuvan pikemminkin pienyritysten tarpeisiin, ovat ns. yhteistoiminnalliset tutkimuslaitokset (co-operative research institutes). Tällaiset laitokset näyttävät soveltuvan paremmin ns. välittävän teknologian (intermediate technologies) kuin huipputeknologian välitykseen. Tällainen teknologiansiirto ei ole yhtä innovatiivista kuin teknologiansiirto yleensä, mutta sillä on kuitenkin merkittävä taloudellinen vaikutus lyhyellä aikavälillä.

Viimevuotisessa peruskirjaa koskevassa kertomuksessa päädyttiin toteamaan, että viimeaikainen kehitys pk-yrityksiä sisältävien klustereiden ja teknologiaverkostojen edistämiseksi on rohkaisevaa ja että lupaavia aloitteita on käynnistetty. Kertomuksessa todettiin kuitenkin, että hyvien toimintatapojen vaihtoon on vielä runsaasti tilaa esimerkiksi korkeakouluilta pienyrityksille tapahtuvan teknologiansiirron edistämiseksi sekä pienten teknologiayritysten ja perinteisempien toimialojen innovatiivisuuden tukemiseksi. Jäsenvaltioita kehotettiin osallistumaan aktiivisesti Best-menettelyn mukaiseen hankkeeseen, jossa kehitetään teknologiansiirtokeskuksia ja kannustettiin jatkamaan kansallisten ja alueellisten teknologiaklustereiden ja yritysverkostojen kehittämistä. Kertomuksen mukaan tällaisten toimenpiteiden on oltava pitkäkestoisia tulosten vaikuttavuuden varmistamiseksi.

Tämän kertomuksen yhdeksi painopistealueeksi on valittu "Innovaatioiden ja teknologian siirto", joten keskitymme teknologiansiirtoon ja sen ohessa myös innovaatioihin. Tähän jaksoon on kuitenkin otettu myös kaikki peruskirjan otsakkeeseen "Pienyritysten teknologisten valmiuksien vahvistaminen" sisältyvät toimenpiteet.

2.3.1. Viimeaikainen kehitys

Indikaattorit ja tavoitteet

Kahdeksan jäsenvaltiota on asettanut T&K-menoille määrällisiä tavoitteita. Barcelonan tavoite T&K-investointien lisäämisestä EU:ssa kolmeen prosenttiin BKT:stä vuoteen 2010 mennessä on siirretty suoraan kansallisiin tavoitteisiin Tanskassa, Saksassa ja Ranskassa. Espanja, Portugali, Itävalta, Irlanti ja Suomi ovat puolestaan asettaneet välitavoitteita [61].

[61] Jäsenvaltiot ovat asettaneet yleisten T&K-menojen tavoitteet seuraavasti: Itävalta (2,5 % vuonna 2005), Tanska, Saksa ja Ranska (kaikilla 3 % vuonna 2010), Irlanti (2,8 % vuonna 2006), Alankomaat (yksi EU:n johtavia jäsenvaltioita vuonna 2010) ja Portugali (1 % vuonna 2003). Lisäksi kolme jäsenvaltiota on asettanut tavoitteekseen yritysten T&K-menojen lisäämisen: Tanska (2 % vuonna 2010), Espanja (0,84 % vuonna 2003) ja Alankomaat (EU:n keskitasoa vuonna 2005, EU:n johtavia jäsenvaltioita vuonna 2010). Suomi oli aiemmin asettanut yleisten T&K-menojen tavoitteen mutta on hiljattain muuttanut sitä ja asettanut tavoitteekseen sen sijaan nostaa julkisten laitosten T&K-menot 1 700 miljoonaan euroon vuonna 2007, mikä on 1 prosenttia BKT:stä. "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003.

Espanja, Irlanti ja Alankomaat ovat asettaneet myös patentteja koskevia tavoitteita. Espanjan tavoitteena on saada 24,5 eurooppalaista patenttia miljoonaa ihmistä kohden vuoteen 2006 mennessä ja 40,7 eurooppalaista patenttia miljoonaa ihmistä kohden vuoteen 2010 mennessä. Irlanti haluaa saada 350 haettua patenttia miljoonaa ihmistä kohden vuoteen 2006 mennessä ja 100 myönnettyä patenttia miljoonaa ihmistä kohden vuoteen 2010 mennessä. Alankomaiden tavoitteena on olla niiden maiden joukossa, joilla on suurin osuus Euroopan patenttiviraston (EPO) patenteista.

Alankomaat on asettanut myös joitakin tavoitteita tieto- ja viestintäteknologian, uusien huipputeknologiayritysten ja innovaatiotoiminnan T&K-menoille: yritysten ja tutkimuslaitosten T&K-menojen kasvaminen tieto- ja viestintäteknologian alalla nopeammin kuin muilla teknologian aloilla; 50 prosentin lisäys teknorahaston rahoittamissa uusyrityksissä vuonna 2004 ja ensimmäisten maiden joukossa vuonna 2010; lisäksi sillä on tavoitteena olla yksi johtavista EU:n jäsenvaltioista innovaatioyritysten, yhteistoiminnallisten innovaatioyritysten ja tutkimusyhteistyötä tekevien innovaatioyritysten osuuden osalta vuonna 2010 ja innovaatioista saadun hyödyn osalta ensimmäisten joukossa vuonna 2010.

Euroopan innovaatioiden [62] ja yrityspolitiikan tulostaulujen monet eri muuttujat osoittavat, että EU:n on parannettava tuloksiaan innovaatiotoiminnassa ja osaamisen levittämisessä. Eri jäsenvaltioiden välillä on tässä kuitenkin huomattavia eroja.

[62] SEC(2003) 1255, 10.11.2003.

T&K-menojen prosenttiosuus EU:n BKT:stä ei ole kasvanut vuonna 2001. T&K-menojen osuus on yhden prosentin molemmin puolin Kreikassa, Portugalissa, Espanjassa ja Italiassa. Ruotsin ja Suomen yli 3 prosentin osuudet ovat harvinaisempia ilmiöitä [63].

[63] Ruotsi: 3,8 % vuonna 1999 (viimeisimmät tiedot); Suomi: 3,7 % vuonna 2001 (viimeisimmät tiedot).

Patenttien lukumäärä on lisääntynyt vuodesta 2000 vuoteen 2001, myös huipputeknologian patenttien osalta. Joillakin jäsenvaltioilla - Ruotsi, Suomi, Saksa, Alankomaat, Luxemburg ja Tanska - patenttien suhde väestöön on korkeampi kuin Yhdysvalloilla, mutta ainoastaan Ruotsilla, Suomella ja Alankomailla oli enemmän huipputeknologian patentteja. Alankomaiden tavoite olla EPO:n patenttien osuuden osalta "yksi johtavista maista" vuoteen 2010 mennessä on näiden tietojen perusteella jo saavutettu.

Jäsenvaltiot

Innovaatiotoiminnan osalta Saksassa on aloitettu "pk-yritysten innovaatioaloite", jonka tavoitteena on edistää perustamisvaiheessa olevia teknologiayrityksiä. Aloitteesta tarjotaan muun muassa rahoitusta ja verohelpotuksia tällaisiin yrityksiin tehdyistä sijoituksista sekä kannustetaan pk-yrityksiä ja tutkimuslaitoksia luomaan parempia yhteyksiä toisiinsa. Italiassa kauppa- ja teollisuusministeriö ja innovoinnista ja teknologiasta vastaava osasto ovat allekirjoittaneet yhteistoimintasopimuksen. Se koskee yhteistä toimintasuunnitelmaa pk-yritysten innovaatiotoiminnan edistämisaloitteista ja johtaa yhteisiin sääntely- ja rahoitustoimenpiteisiin.

Saksa ja Itävalta: Järjestelyjä monikansallisen yhteistyön edistämiseksi

Saksassa myönnetään vuodesta 2004 alkaen erityinen monikansallisen yhteistyön edistämispalkkio PRO INNO -järjestelyn puitteissa (Innovationskompetenz mittelständischer Unternehmen programme - pk-yritysten innovaatiokykyä koskeva ohjelma ). PRO INNO tukee sekä pk-yritysten keskinäistä että pk-yritysten ja tutkimuslaitosten välistä kansallista ja kansainvälistä tutkimusyhteistyötä sekä tutkimus- ja kehittämistoiminnan aloittamista tai uudelleenaloittamista yrityksissä. Noin 77 prosentilla edistämispalkkion saaneista yrityksistä on alle 50 työntekijää. Yrityksistä 40 prosenttia on alle viisi vuotta vanhoja ja 35 prosenttia 6-10 vuotta vanhoja. PRO INNOn laaja vaikutus on pantu merkille. Vuodesta 1999 T&K-toimintaan on käytetty arviolta 1,3 miljardia euroa noin 3 900 yrityksessä. Monikansallisesta yhteistyöstä maksettavan erityispalkkion tavoitteena on tarjota pk-yrityksille voimakkaampia kannustimia osallistua kansainvälisiin tutkimusverkostoihin.

Itävallassa valittiin huhtikuussa 2003 kaksitoista hanketta, joita edistetään STRAPAMO-pilottihankkeesta (Bildung von strategischen F&T-Partnerschaften mit Mittel- und Osteuropa - strategisten T&K-kumppanuuksien muodostaminen Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa). Hankkeiden tarkoituksena on lisätä teknologia-akseleita Itävallan teknologiapuistojen, tutkimustaitokeskusten (Forschungskompetenzzentren), teknologiaklustereiden ja yhteistoiminnallisten tutkimuslaitosten sekä vastaavien keski- ja itäeurooppalaisten laitosten välille. Keskeistä hankkeessa on luoda synergiaa kasvukeskusten välille ja käyttää sen myötä niiden keskinäistä hyötypotentiaalia ("Win-Win-Potenzialen"). Jokaiseen hankkeeseen osallistuu vähintään kuusi yritystä, joista vähintään kolme on Itävallasta. Tärkeimmät yhteistyömaat ovat Slovenia, Unkari ja Slovakia.

Alankomaissa tarkistetaan parhaillaan kaikkia poliittisia toimenpiteitä, jotka koskevat perustamisvaiheessa olevia innovaatioyrityksiä. Tarkoituksena on koota kaikki rahoitusvälineet yhteen "TechnoPartner"-aloitteeseen. Aloite rakentuu kolmen pilarin varaan: TechnoPartner Financing (tarjoaa riskipääomaa siemenvaihetta edeltävään vaiheeseen ja siemenvaiheeseen), TechnoPartner Contest (edistää yrittäjyyttä tutkijoiden keskuudessa ja potentiaalisia uusia teknologiayrityksiä) ja TechnoPartner Platform (neuvoo perustamisvaiheessa olevia teknologiayrityksiä siitä, miten liiketoiminta aloitetaan, ja auttaa tutkimuslaitoksia muuttumaan yrittäjähenkisemmiksi, järjestää ja pitää yllä yrityshautomoverkostoa, seuraa kehitystä asiaan liittyvillä aloilla ja lisää tietoisuutta seminaarien ja konferenssien avulla).

Portugalin innovaatiovirasto (AdI) on ryhtynyt johtamaan talousministeriön sekä tieteen ja korkea-asteen opetuksen ministeriön innovaatio-ohjelmia lähentääkseen yrityssektorin ja kansallisen tiede- ja teknologiajärjestelmän suhteita. Portugalissa on otettu käyttöön myös NEST-ohjelma, jolla tuetaan teknologiayritysten perustamista ostamalla niistä osakkuuksia. Norja on muuttanut lainsäädäntöään, joka koskee oikeutta työntekijöiden keksintöihin, joten patenttioikeudet annetaan nykyään korkeakoululle eikä tutkijalle. Tämän vuoksi Oslon ja Bergenin yliopistot ovat perustamassa omia teknologiansiirtotoimistojaan.

Aluetasolla Yhdistyneessä kuningaskunnassa SMART-järjestely on korvattu kahdella uudella tuotteella. Tutkimus- ja kehittämisavustus (Grant for Research and Development) tarjoaa pk-yrityksille ja yksityishenkilölle avustuksia, joilla näitä autetaan tutkimaan ja kehittämään teknologisesti innovatiivisia tuotteita ja prosesseja. Avustus on otettu käyttöön pienyrityksiltä saadun palautteen perusteella, ja se poistaa aiemmassa järjestelyssä olleen tutkimushankkeen de minimis -osion. Innovatiivisen idean kehittämisavustus (Grant for Investigating an Innovative Idea) auttaa rahoittamaan konsultointikustannuksia asiantuntija-avusta, jota pk-yritys saattaa tarvita innovaatiokykynsä parantamiseksi. Asiantuntija-apua saatetaan tarvita teknologiaa, markkinointia ja yrityksen organisaatiota koskevissa kysymyksissä. Walesissa on aloitettu innovaatioita koskeva toimintasuunnitelma (Wales for Innovation). Siinä luetellaan järjestelyt ja