Täydentääkseen tehokkaasti täytäntöönpanotoimiaan komissio on myös ehdottanut OECD:n syksyllä 2015 laatimien kansainvälisten standardien pohjalta EU:n laajuisia koordinoituja toimia yritysten veronkierron torjumiseksi. Tätä varten komissio hyväksyi tammikuussa kunnianhimoisen verojen kiertämisen estämistä koskevan paketin. Sen tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita ryhtymään päättäväisiin ja koordinoituihin toimiin veronkiertoa vastaan ja varmistaa, että yritykset maksavat veroja riippumatta siitä, missä päin EU:ta niiden voitot kertyvät

Syyskuussa komissio aloitti perusteellisen tutkinnan tarkastellakseen GDF Suez -konsernin (nykyisin Engie) verokohtelua Luxemburgissa. Komissio on huolissaan siitä, että useat Luxemburgissa tehdyt veropäätökset ovat saattaneet antaa GDF Suezille perusteetonta etua muihin yrityksiin verrattuna, mikä on vastoin EU:n valtiontukisääntöjä. Lisäksi komissio jatkoi tutkintaa veropäätöksistä, jotka Luxemburg oli tehnyt McDonald’sin osalta, ja tutkintaa Luxemburgin Amazonille myöntämästä siirtohinnoittelujärjestelystä.

EU:n valtiontukisäännöt edellyttävät lähtökohtaisesti, että sisämarkkinoille soveltumaton valtiontuki peritään takaisin, jotta voidaan poistaa tuen aiheuttama kilpailun vääristyminen. EU:n valtiontukisäännöissä ei määrätä sakoista, eikä takaisinperinnällä rangaista asianomaista yritystä. Sillä yksinkertaisesti palautetaan yhdenvertainen kohtelu muiden yritysten kanssa. Lisäksi unionin tuomioistuimen valvonta ulottuu kaikkiin komission päätöksiin. Jos jäsenvaltio päättää hakea muutosta komission päätökseen, sen on silti perittävä sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin, ellei se pyydä unionin tuomioistuimelta välitoimia, jotka myönnetään ja joissa määrätään takaisinperinnän lykkäämisestä. Odottaessaan EU:n tuomioistuinmenettelyn tulosta jäsenvaltio voi takaisinperintävelvollisuutensa täyttämiseksi esimerkiksi tallettaa takaisinperityn määrän sulkutilille.

Appleen Irlannissa sovellettu valikoiva verokohtelu on EU:n valtiontukisääntöjen mukaan laiton, koska se antaa Applelle huomattavan edun verrattuna yrityksiin, joihin sovelletaan tavanomaisia kansallisia verosääntöjä. Komissio voi määrätä sääntöjenvastaisen valtiontuen perittäväksi takaisin kymmenen vuoden ajalta ennen komission ensimmäistä tietopyyntöä vuonna 2013. Irlannin on nyt perittävä Applelta verot, joita se ei ole maksanut kyseisessä maassa vuosina 2003–2014. Määrä on jopa 13 miljardia euroa, mihin lisätään korot.

Tätä lähestymistapaa sovelletaan myös verotukiin. Jos tietyt valikoidut yritykset voivat välttyä veroilta, niiden yritysten, jotka todella maksavat oman osuutensa veroista, on vaikea kilpailla tasavertaisin ehdoin. Erityisen verokohtelun suominen tietylle yritykselle antaa sille käteiseen verrattavissa olevan etuuden. Tästä syystä valtiontukisääntöjä sovelletaan yhtä lailla verovapautuksiin kuin muunkinlaiseen tukeen. Komissio on torjunut hyvin aktiivisesti veropäätöksin myönnettyä sääntöjenvastaista valtiontukea. Komissio totesi elokuussa 2016, että Irlanti oli myöntänyt Applelle EU:n valtiontukisääntöjen vastaista perusteetonta veroetua.

Komission ja erityisesti sen kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen tärkeimpiä tehtäviä on varmistaa, että EU:n sääntöjä sovelletaan oikeudenmukaisesti kaikkiin yrityksiin, jotka harjoittavat liiketoimintaa EU:n sisämarkkinoilla – koosta, toimialasta tai kansallisuudesta riippumatta. Tämä on ainoa tapa varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset, ja se on syy siihen, miksi komissio on valvonut valtiontukisääntöjen noudattamista viime vuosikymmeninä.

Lisäksi kaikki kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta vastaavien eurooppalaisten tahojen – komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten – päätökset vahvistavat, että EU on oikeusyhteisö. Ne osoittavat myös kansalaisyhteiskunnalle, että järjestelmä voi toimia yhteisen edun hyväksi ja tuottaa konkreettista hyötyä kansalaisille.

Unionin tilasta vuonna 2016 pitämässään puheessa Euroopan komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker muistutti, että ”tasapuoliset toimintaedellytykset merkitsevät myös sitä, että Euroopassa kuluttajia suojataan kartelleilta ja että vaikutusvaltaisten yritysten ei anneta käyttää asemaansa väärin. (...) Komissio valvoo tällaista oikeudenmukaisuutta, sillä kyse on kilpailuoikeuden sosiaalisesta puolesta. Ja juuri tätä Eurooppa tarkoittaa.” Kilpailusääntöjen täytäntöönpanon viesti on, että jokaisen, olkoon kuinka rikas tai vaikutusvaltainen, on noudatettava sääntöjä.

Kilpailupolitiikka perustuu oikeudellisiin ja taloudellisiin periaatteisiin, ja se yhdistetään usein näihin kahteen erittäin tärkeään seikkaan. Tämä on kuitenkin vain osa siitä, mitä kilpailupolitiikka on. Kilpailupolitiikalla on suora vaikutus ihmisten elämään, ja yksi sen tärkeimmistä piirteistä on avointen markkinoiden edistäminen niin, että kaikki – sekä yritykset että kansalaiset – voivat saada kohtuullisen osuuden kasvusta saatavasta hyödystä.

Lisäksi komissio hyväksyi huhtikuussa ehdotuksen direktiiviksi, jossa säädetään EU:n ja sen ulkopuolisten monikansallisten konsernien velvollisuudesta julkaista maakohtaisesti voitot ja maksetut verot sekä muut tiedot. Tällaisten tietojen avulla kansalaiset voivat arvioida monikansallisten yritysten verostrategioita ja niiden vaikutusta hyvinvointiin, ja ne viitoittavat tietä kohti yhtiöverotuksen suurempaa avoimuutta.

Avoimuuden ja oikeusvarmuuden lisääminen valtiontukiuudistusta koskevan aloitteen toteuttamisella

Avoimuus on tärkeää, koska se edistää veronmaksajien varojen viisasta käyttöä. Se on myös ollut keskeinen osa vuonna 2012 käynnistettyä valtiontukiuudistusta, jonka tavoitteena on taata oikeusvarmuus ja vähentää byrokratiaa viranomaisten ja yritysten osalta. Yksi tapa lisätä avoimuutta on antaa markkinatoimijoille tietoja jäsenvaltioiden myöntämistä valtiontukitoimenpiteistä.

Uusien sääntöjen mukaan tukea myöntävien viranomaisten on kaikilla hallintotasoilla toimitettava tiedot jokaisen yli 500 000 euron suuruisen yksittäisen tuen myöntämisestä. Heinäkuusta 2016 alkaen viranomaisten on kuuden kuukauden kuluessa myöntämispäivästä julkaistava hakutietokannassa yksittäisten tuensaajien nimet ja tiedot myönnetystä tuesta. Avoimuus liittyy läheisesti valtiontukisääntöjen yksinkertaistettuun soveltamiseen, minkä johdosta jäsenvaltioiden on helpompi myöntää tukitoimenpiteitä, koska niiden ei tarvitse ilmoittaa toimenpiteistä etukäteen komissiolle.

Auttaakseen viranomaisia ja yrityksiä selvittämään, milloin julkiset menot kuuluvat EU:n valtiontukien valvonnan piiriin, komissio julkaisi toukokuussa tiedonannon valtiontuen käsitteestä. Tiedonanto on yksi viimeisistä valtiontukiuudistusta koskevan aloitteen peruspilareista. Tiedonannossa annetaan selkeät ohjeet valtiontuen määrittelyn kaikista seikoista. Tämä on erityisen tärkeää julkisten investointien edistämiseksi, sillä se auttaa jäsenvaltioita ja yrityksiä suunnittelemaan julkisen rahoituksen tavalla, joka ei uhkaa vääristää tasapuolisia toimintaedellytyksiä sisämarkkinoilla tai syrjäyttää yksityisiä investointeja. Näin autetaan maksimoimaan investointien vaikutukset talouskasvuun ja työllisyyteen komission käynnistämän Euroopan investointiohjelman mukaisesti.

3. Kilpailun ja innovoinnin edistäminen digitaalisilla sisämarkkinoilla

Digitaalisten palvelujen markkinoista on tullut nopeasti yksi niistä aloista, joilla on eniten merkitystä eurooppalaisille kuluttajille. Digitaalinen teknologia voi tarjota alhaiset hinnat, laajan palveluvalikoiman ja nopeita innovaatioita, mutta se, hyötyvätkö kuluttajat näistä eduista todella, riippuu siitä, miten markkinat toimivat. Kilpailupolitiikan tavoitteena on varmistaa, että kuluttajia kohdellaan oikeudenmukaisesti ja että vaikutusvaltaiset yritykset eivät voi tehdä sopimuksia, jotka johtavat hintojen korotuksiin tai innovoinnin tukahtumiseen taikka vievät kuluttajilta vapauden valita haluamansa tuotteet.

Tällä tavoin digitaaliset sisämarkkinat ovat paljon muutakin kuin vain talouden tehostamista. Niiden avulla voidaan antaa kaikille tasavertaiset mahdollisuudet hyötyä teknologian kehityksestä. Lisäksi ne ovat keino edistää kuluttajien sananvaltaa.

Sähköinen kaupankäynti on esimerkki tästä. Suurin osa aikuisista EU:ssa tilasi vuonna 2015 kulutustavaroita tai palveluja internetistä. Joissakin jäsenvaltioissa tämä osuus oli enemmän kuin kahdeksan henkeä kymmenestä. Sähköisestä kaupankäynnistä on tullut hintojen läpinäkyvyyden ja hintakilpailun veturi. Se on lisännyt kuluttajien valinnanvaraa ja mahdollisuuksia löytää parhaat tarjoukset, mikä edistää kilpailua ja innovointia. Vaikka se myös luo uusia mahdollisuuksia yrityksille, toiminta nopeasti muuttuvilla sähköisillä markkinoilla ei ehkä aina ole helppoa. Kaikki verkossa toimivat yritykset, kuten vähittäismyyjät ja jakelijat samoin kuin valmistajat ja sisällön tuottajat, kohtaavat nyt uusia ja merkittäviä haasteita. Verkkokauppaa koskeva alakohtainen tutkinta, jonka komissio käynnisti vuonna 2015 osana digitaalisia sisämarkkinoita koskevaa strategiaa, auttaa ymmärtämään paremmin kyseisiä haasteita ja mahdollisuuksia.

Verkkokauppaa koskeva alakohtainen tutkinta: ensimmäiset tulokset ja jatkotoimet Komissio julkaisi syyskuussa 2016 alakohtaisen tutkimuksen alustavat päätelmät. Tutkimuksen aikana komissio keräsi näyttöä lähes 1 800:lta kulutustavaroiden ja digitaalisen sisällön verkkokaupassa toimivalta yritykseltä ja analysoi noin 8 000 jakelusopimusta. Alustava raportti vahvistaa sen, että verkkokaupan merkitys on kasvussa, mutta siinä kuvaillaan myös eräitä liiketoimintakäytäntöjä, jotka saattavat rajoittaa kilpailua verkkokaupan alalla. Tämä koskee erityisesti kulutustavaroiden verkkomyyntiä ja tekijänoikeuksia koskevia lisenssisopimuksia. Komissio voi käynnistää tapauskohtaisen tutkimuksen liiketoimintakäytännöistä, jotka saattavat olla kilpailun kannalta ongelmallisia. Alustavasta raportista järjestettiin julkinen kuuleminen, joka päättyi 18. marraskuuta 2016. Komissio julkaisi maaliskuussa maarajoituksia koskevat alustavat päätelmänsä, joiden mukaan käytäntö on yleinen verkkokaupassa koko EU:n alueella, erityisesti digitaalisen sisällön myynnissä. Lähes 60 prosenttia vastanneista digitaalisen sisällön tarjoajista on tehnyt oikeuksien haltijoiden kanssa sopimuksen maarajoitusten soveltamisesta. Jos maarajoitukset johtuvat toimittajien ja jakelijoiden välisistä sopimuksista, ne saattavat rajoittaa kilpailua sisämarkkinoilla EU:n kilpailusääntöjen vastaisesti. Kuten mikä tahansa kilpailusääntöjen täytäntöönpanoon liittyvä toiminta, maarajoituksia koskevat tutkimukset edellyttävät oikeudellista ja taloudellista arviointia, johon sisältyy myös analyysi rajoitusten mahdollisista perusteluista.

Useimmat vähittäiskauppiaiden asettamat maarajoitukset perustuvat yksipuolisiin liiketoimintapäätöksiin olla myymättä rajojen yli, toisin sanoen ne on asetettu riippumatta toimittajan kanssa tehdyistä sopimuksista tai tämän aiheuttamasta kaupallisesta paineesta. Tällaiset rajoitukset eivät kuulu EU:n kilpailusääntöjen soveltamisalaan. Komissio antoi osana digitaalisia sisämarkkinoita koskevaa strategiaa toukokuussa 2016 ehdotuksen asetukseksi, jonka tavoitteena on puuttua maarajoituksiin ja muihin syrjinnän muotoihin, jotka perustuvat asiakkaan kansallisuuteen tai asuin- tai sijoittautumispaikkaan. Siinä määritellään tilanteet, joissa asiakkaiden erilaista kohtelua sijainnin perusteella ei voida missään tapauksessa pitää perusteltuna.

Innovoinnin säilyttäminen kun verkkotoimijat ovat määräävässä asemassa

Tietyt liiketoimintakäytännöt voivat rajoittaa kuluttajien valinnanvaraa, mutta ongelma on vielä suurempi, kun uusien tuotteiden tulo markkinoille estyy. Kilpailusääntöjen täytäntöönpano on olennaisessa asemassa sen varmistamiseksi, että määräävässä asemassa olevat yritykset eivät vie muilta mahdollisuutta keksiä seuraavan sukupolven innovatiivisia ideoita.

Hakukoneilla on keskeinen tehtävä, sillä ne ohjaavat kuluttajia digitaalisessa ympäristössä. Komissio pitää kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa näillä markkinoilla yhtenä ensisijaisena tavoitteenaan. Heinäkuussa toimitettiin kaksi väitetiedoksiantoa Googlelle ja sen emoyritykselle Alphabetille. Komissio vahvisti samassa asiassa huhtikuussa 2015 annettua väitetiedoksiantoa täydentävässä väitetiedoksiannossa alustavan päätelmänsä, että Google on käyttänyt väärin määräävää asemaansa suosimalla hakutulossivuillaan järjestelmällisesti omaa hintaseurantapalveluaan. Komissio on huolissaan siitä, että käyttäjät eivät välttämättä huomaa hyödyllisimpiä hakutuloksia. Menettelystä on haittaa kuluttajille ja innovoinnille markkinoilla. Lähettämällä täydentävän väitetiedoksiannon komissio vahvisti alustavan päätelmänsä samalla kun se suojeli Googlen puolustautumisoikeuksia antamalla sille mahdollisuuden vastata virallisesti lisätodisteisiin. Komission meneillään oleva tutkinta ei koskaan rajoita komission asiassa tekemää lopullista päätöstä.

Komissio lähetti Googlelle myös erillisen väitetiedoksiannon siksi, että yritys on rajoittanut tiettyjen kolmansien osapuolten verkkosivustojen mahdollisuuksia näyttää Googlen kilpailijoiden hakusanamainoksia. Google sijoittaa hakusanamainoksia sekä suoraan omalle hakusivustolleen että välittäjän ominaisuudessa kolmansien osapuolten verkkosivustoille AdSense for Search -alustansa kautta. Tällaisia sivustoja ovat esimerkiksi verkossa toimivat vähittäiskauppiaat, teleoperaattorit ja sanomalehdet. Komissio arvioi alustavasti, että Google on näillä käytännöillään sulkenut nykyisiltä ja potentiaalisilta kilpailijoilta, kuten muilta hakukonepalvelujen ja verkkomainonnan tarjoajilta, pääsyn tälle kaupallisesti tärkeälle alalle tai estänyt niiden kasvun.

Älypuhelinten ja tablettien osuus kaikesta internetliikenteestä on yli puolet, ja osuuden odotetaan kasvavan edelleen. Kilpailukykyinen mobiili-internet on yhä tärkeämpi kuluttajille ja yrityksille Euroopassa, ja komissio on toiminut erittäin valppaasti edistääkseen tasapuolista ja vireää kilpailua tällä alalla.

Komissio lähetti huhtikuussa Googlelle väitetiedoksiannon, jossa se ilmoitti tälle alustavasta arviostaan, jonka mukaan yritys on EU:n kilpailusääntöjen vastaisesti käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa soveltamalla rajoittavia ehtoja Android-laitteiden valmistajien ja matkaviestinverkko-operaattoreiden kanssa tekemänsä sopimuksen mukaisesti.

Komission alustavat havainnot osoittavat, että Googlen toiminnan seurauksena kilpailevat hakukoneet, mobiilikäyttöjärjestelmät ja selaimet eivät ole mahdollisesti voineet kilpailla omilla ansioillaan, vaan ne on keinotekoisesti suljettu tiettyjen liiketoimintamahdollisuuksien ulkopuolelle. Samaan aikaan kuluttajilta on saatettu EU:n kilpailusääntöjen vastaisesti evätä laajempi valikoima mobiilisovelluksia, verkkopalveluja ja innovatiivisia alustoja.