Ehdotus: neuvoston direktiivi (Euratom) käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta /* KOM/2003/0032 lopull. - CNS 2003/0022 */





Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI (Euratom) käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta (komission esittämä) 1. PERUSTELUT 1. JOHDANTO Kun tuotetaan sähköä ydinenergian avulla, syntyy käytettyä eli säteilytettyä polttoainetta ja radioaktiivista jätettä. Tämän materiaalin vaarallisimpia ja radiologisesti toksisimpia muotoja säilytetään nykyisin väliaikaisissa varastoissa. Jätettä ei ole vielä lainkaan loppusijoitettu, eikä missään jäsenvaltiossa ole välittömiä suunnitelmia loppusijoitusta varten. Samaan aikaan materiaalia kertyy yhä enemmän. Hiljattain julkaistussa Euroopan unionin (EU) energiahuollon tulevaisuutta koskevassa komission vihreässä kirjassa [1] yksilöitiin hyväksyttävien ratkaisujen löytäminen radioaktiivisen jätteen huoltoon erääksi ydinenergia-alan tärkeimmistä kysymyksistä. Vihreässä kirjassa korostettiin myös mahdollisimman suurta avoimuutta ratkaisujen määrittämisessä sekä toisaalta tutkimuksen jatkamista, koska tutkimus on olennaisen tärkeää vielä jäljellä olevien teknisten kysymysten ratkaisemiseksi sekä kyseisiä ratkaisuja koskevan yleisen ja poliittisen luottamuksen lisäämiseksi. Hiljattain tehdyssä EU:n laajuisessa mielipidemittauksessa [2] vahvistui, että yleisö pitää radioaktiivista jätettä koskevaa kysymystä erittäin tärkeänä. [1] KOM(2000) 769, 29.11.2000, "Energiahuoltostrategia Euroopalle", Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 2001, ISBN 92-894-0319-5. [2] Eurobarometri nro 56, 2001 - Europeans and Radioactive Waste (Eurooppalaiset ja radioaktiivinen jäte) (http://europa.eu.int/comm/energy/nuclear/ pdf/eb56_radwaste_en.pdf). Riippumatta energiantuotannon tulevista strategioista nykyiset jätteet on huollettava siten, että ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskevat perusperiaatteet otetaan huomioon. Toimeen on ryhdyttävä hyvin pian, jotta voidaan varmistaa, ettei vastuuta väliaikaisvarastoissa olevan ja jatkuvasti lisääntyvän käytetyn polttoaineen ja jätteen huollosta siirretä tulevien sukupolvien taakaksi. Jäsenvaltioissa tai ehdokasmaissa ei nykyisin puututa näihin kysymyksiin riittävästi. 2. TILANNE EU:N JÄSENVALTIOISSA JA EHDOKASMAISSA Kaikissa jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa syntyy radioaktiivista jätettä. Sitä syntyy etupäässä seuraavissa toiminnoissa: - ydinsähkön tuotanto, mukaan luettuina polttoainekierron loppupään toiminnot ja ydinlaitosten käytöstäpoisto, - tutkimusreaktorien käyttö, - säteilyn ja radioaktiivisten aineiden käyttö lääketieteessä, maataloudessa, teollisuudessa ja tutkimuksessa, - luonnon radionuklideja sisältävien materiaalien jalostaminen. Tilanne Euroopan unionissa Koko EU:ssa syntyy vuosittain kaikkiaan noin 40 000 m3 radioaktiivista jätettä, josta suurin osa on peräisin ydinsähkön tuotantoon liittyvistä toiminnoista [3]. [3] Lisätietoja jätteiden synnystä EU:ssa on alaviitteessä 11 mainitussa julkaisussa. Vaikka vähemmän vaarallisten jätetyyppien loppusijoitus [4] voidaan toteuttaa toimivaksi osoitetulla teknologialla, loppusijoitusta tehdään vain viidessä jäsenvaltiossa, joissa on käynnissä ydinvoimaohjelmia (Suomessa, Ranskassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Saksassa tällaisten jätteiden loppusijoitustoimia on toteutettu aiemmin. Belgiassa ja Alankomaissa sen sijaan ei ole kehitetty näiden jätteiden loppusijoituskapasiteettia, ja kyseiset maat varastoivat nykyisin kertyneet jätteensä keskitettyihin kansallisiin varastoihin. Samanlaisia määräämättömäksi ajaksi perustettuja väliaikaisvarastoja on myös jäsenvaltioissa, joilla ei ole ydinvoimaohjelmia. [4] Ks. komission suositus, annettu 15 päivänä syyskuuta 1999, kiinteän radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmästä (SEC(1999) 1302 lopullinen, 1999/669/EY, Euratom). Vähiten vaaralliset jätteet luokitellaan yleensä "matala- ja keskiaktiiviseksi jätteeksi". Ne voidaan yleensä loppusijoittaa maan pinnalla tai välittömästi sen alla sijaitseviin varastoihin. Varaston sulkemisen jälkeen ylläpidetään tavallisesti säädöksiin perustuvaa (institutionaalista) valvontaa noin 300 vuoden ajan, jotta voidaan varmistaa, ettei ihmisten toiminta vaikuta jätteisiin aikana, jolloin on vielä olemassa säteilyvaara. Vaarallisemmat jätteet [5] puolestaan varastoidaan maanpinnalla tai välittömästi pinnan alla sijaitseviin laitoksiin odoteltaessa pysyvämpiä ratkaisuja. Missään maailman maassa ei vielä ryhdytty loppusijoittamaan tällaisia jätteitä, ja eri maissa on edistytty eri tavalla pysyvän ratkaisun etsimisessä. Euroopan unionissa Suomi ja Ruotsi ovat ehkä pisimmällä. Ne ovat toteuttaneet jo pitkään ohjelmia, joissa kehitetään menetelmiä jätteiden loppusijoittamiseksi syvälle maaperäkerrostumiin. Jotkin jäsenvaltiot arvioivat parhaillaan uudelleen kaikkia vaihtoehtojaan ja niihin liittyviä päätöksentekomenettelyjään. Toiset ovat lähinnä odottavalla kannalla. [5] Ks. myös alaviite 4. Vaarallisimmat jätteet luokitellaan "korkea-aktiivisiksi ja pitkäikäisiksi jätteiksi". Käytettyä ydinpolttoainetta voidaan käsitellä käyttökelvottomien materiaalien erottamiseksi ja käyttämättömän uraanin ja plutoniumin kierrättämiseksi uuden ydinpolttoaineen valmistusta varten. Tätä prosessia kutsutaan "jälleenkäsittelyksi". Korkea-aktiiviset jätteet sulatetaan tavallisesti lasiksi ("vitrifikaatio" eli lasitus), jossa muodossa jäte voidaan varastoida pitkäksi aikaa eli loppusijoittaa. Näiden lasitettujen jätteiden tai itse käytetyn polttoaineen, jollei sitä ole jälleenkäsitelty, katsotaan olevan korkea-aktiivisia jätteitä. Tämän tyyppiset jätteet pysyvät vaarallisina tuhansia vuosia. Tilanne ehdokasmaissa Niissä ehdokasmaissa, joissa on neuvostovalmisteisia ydinvoimaloita ja tutkimusreaktoreja, käytetyn polttoaineen huollosta on tullut viime vuosikymmenen aikana kriittinen kysymys, koska polttoainetta ei voida enää lähettää takaisin Venäjälle jälleenkäsiteltäväksi tai varastoitavaksi. Näissä maissa on täytynyt rakentaa kiireisesti käytetyn polttoaineen väliaikaisia varastointilaitoksia. Käytetyn polttoaineen pitkän aikavälin huoltoa ja loppusijoitusta koskevien ohjelmien täytäntöönpanossa on sen sijaan edistytty hyvin vähän. Ainoastaan Tsekin tasavallalla ja Slovakialla on käytössä paikkoja ydinvoimaloiden toiminnassa syntyvien vähemmän vaarallisten jätteiden loppusijoitukseen. Useissa maissa on neuvostotyyppisiä varastointilaitoksia tietyn tyyppisissä laitoksissa syntyville, ts. muualta kuin ydinpolttoainekierrosta peräisin oleville radioaktiivisille jätteille. Nämä laitokset eivät useinkaan ole nykyisten turvallisuusnormien mukaisia. Joissakin tapauksissa jätteet täytyy mahdollisesti palauttaa varastoista ja loppusijoittaa muualle. 3. MENEILLÄÄN OLEVAT YHTEISÖN TOIMET JA KANSAINVÄLISET TOIMET Vaarallisten jätteiden huoltoa koskevien perusperiaatteiden mukaan huollossa on ennen kaikkea ylläpidettävä väestön ja työntekijöiden turvallisuuden sekä ympäristön suojelun korkeaa tasoa. Kyseisiä huoltoa koskevia periaatteita soveltamalla pitää olla mahdollista varmistaa, että ihmisiä, yhteiskuntaa ja ympäristöä suojellaan käytetystä polttoaineesta ja radioaktiivisista jätteistä aiheutuvan ionisoivan säteilyn haitallisilta vaikutuksilta. Myös yhteisön toimissa ja kansainvälisissä toimissa, niin tutkimustoimissa kuin poliittisissa ja lainsäädännöllisissä aloitteissakin, on viime vuosina kiinnitetty erityistä huomiota näihin periaatteisiin. Näiden perusperiaatteiden yhdenmukaistamisen perustana ovat perusnormit, jotka koskevat väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemista ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta ja jotka takaavat saman kansainvälisesti hyväksytyn tason säteilysuojelulle koko Euroopan unionissa. Perusnormeja on tarkistettu viimeksi vuonna 1996 [6], ja tarkistukset oli määrä panna täytäntöön kansallisella lainsäädännöllä 13. toukokuuta 2000 mennessä. Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston III luvun nojalla on myös perustettu radioaktiivisen jätteen siirtojen valvontaa ja tarkkailua koskeva yhteisön järjestelmä [7]. Myös Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ympäristöä koskevaan osastoon perustuva tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi muutoksineen [8], [9]on tärkeä radioaktiivisten jätteiden kannalta. [6] Neuvoston direktiivi 96/29/Euratom, 13.5.1996. [7] Neuvoston direktiivi 92/3/Euratom, 3.2.1992. [8] Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, 27.6.1985. [9] Neuvoston direktiivi 97/11/ETY, 3.3.1997. Yhteisön toimintasuunnitelmassa [10] ja siihen liittyvässä strategiassa omaksutulla lähestymistavalla pyritään edistämään yhdenmukaistamista ja jäsenvaltioiden yhteistyötä yhtäläisen ja hyväksyttävän turvallisuuden tason varmistamiseksi koko EU:ssa. Tuorein raportti radioaktiivisten jätteiden huollosta EU:ssa julkaistiin vuonna 1999 [11]. Komissio on hiljattain julkaissut myös vastaavan raportin ehdokasmaista [12]. [10] Neuvoston päätöslauselma (92/C 158, s. 2), annettu 15 päivänä kesäkuuta 1992, radioaktiivisia jätteitä koskevan yhteisön toimintasuunnitelman jatkamisesta. [11] Komission tiedonanto neuvostolle "Komission tiedonanto ja neljäs kertomus ydinjätehuollon nykytilasta ja tulevaisuudennäkymistä Euroopan unionissa", KOM(98) 799, 11.1.1999. [12] "Radioactive Waste Management in the Central and East European Countries" (Radioaktiivisten jätteiden huolto Keski- ja Itä-Euroopan maissa), EUR19154, Euroopan komission raportti, heinäkuu 1999, ISBN 92-828-7760-4. Euratomin puiteohjelmissa radioaktiivisen jätteen huolto on ollut ja on edelleen eräs tärkeimmistä tutkimusaloista. Yksi keskeinen osa-alue on maanalaisten tutkimuslaitosten toiminnan tukeminen. Niiden avulla saadaan näytteitä ja kenttätietoa sekä voidaan varmistaa tulevien syvävarastojen toteutettavuus. Tärkeitä tutkimusaloja ovat myös pitkälle kehitetyt kemialliset ja ydinfysikaaliset erotustekniikat ja pitkäikäisten jätteiden minimointi (joita yleensä kutsutaan yhteisnimityksellä "erotus ja transmutointi"). Lisäksi on olemassa joitakin kansainvälisiä yleissopimuksia, joilla on huomattava merkitys tiettyjen yhteisten toimintatapojen ja turvallisuustasojen vakiintumiseen kansainvälisesti. Tärkein niistä on käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta koskeva yleissopimus [13](jäljempänä 'yhteinen yleissopimus'), joka avattiin allekirjoituksia varten Kansainvälisessä atomienergiajärjestössä (IAEA) 29. syyskuuta 1997 ja joka tuli voimaan 18. kesäkuuta 2001. Komissio on tehnyt ehdotuksen Euroopan yhteisön ja Euratomin liittymisestä kyseiseen yhteiseen yleissopimukseen [14]. Lisäksi IAEA valmistelee parhaillaan useita asiakirjoja radioaktiivisten jätteiden huollon turvallisuusnäkökohdista. Niihin sisältyvät muun muassa kaikentyyppisten radioaktiivisten jätteiden turvallista loppusijoitusta koskevat suositukset. [13] SOPIMUKSEN TEKSTI ON IAEA:N JULKAISUSSA INFCIRC/546, 24.12.1997. [14] KOM(2001) 520 LOPULLINEN, 15.10.2001. 4. LISÄTOIMIEN TARVE Euroopan unionissa on jo loppusijoitettu huomattavia määriä [15] (lähes 2 miljoonaa kuutiometriä) vähemmän vaarallisia radioaktiivisia jätteitä, mutta kaikilla mailla ei tällä hetkellä ole käytössään näiden jätteiden loppusijoituslaitoksia. Tämäntyyppisten jätteiden, joiden volyymi on paljon suurempi kuin vaarallisempien jätteiden volyymi, loppusijoitus ei aiheuta teknisiä vaikeuksia, mutta jätteitä on kuitenkin valvottava tarkasti välivarastoinnin aikana. [15] Lisätietoja jätteiden synnystä EU:ssa on alaviitteessä 11 mainitussa julkaisussa. Vaarallisempien jätteiden osalta vallitsee teknisten asiantuntijoiden keskuudessa laaja kansainvälinen yhteisymmärrys siitä, että jätteiden hautaaminen syvälle stabiileihin maaperäkerrostumiin loppusijoitusta varten on paras huoltoratkaisu. Kun sijoituskerrostuma valitaan huolellisesti ja käytetään moninkertaisia vapautumisesteitä [16], jätteet voidaan eristää erittäin pitkäksi ajaksi. Siten taataan, että mahdollinen jäljellä oleva radioaktiivisuus vapautuu vasta useiden tuhansien vuosien kuluttua ja että niiden pitoisuudet ovat silloin merkityksettömiä verrattuna luonnon taustapitoisuuksiin. [16] Sopivia sijoitusmaaperätyyppejä voivat olla kiteiset tai vulkaaniset kalliot tai savi- tai suolakerrostumat. Useissa selvityksissä on vahvistettu, että nykyisin harkittavina olevat ratkaisut voisivat tulevaisuudessa tarjota vaadittavan eristystason jätteille erittäin pitkiksi ajoiksi. Syväsijoitusstrategia pienentää huomattavasti sitä vaaraa, että ihmiset pääsisivät vahingossa jätteiden sijoituspaikkaan. Lisäksi sijoitustapa on perusluonteeltaan passiivinen ja pysyvä eikä edellytä ihmisten lisätoimia tai institutionaalista valvontaa. Huolestuttavaa on kuitenkin se, että useat jäsenvaltiot eivät ole vieläkään määrittäneet sopivia loppusijoituspaikkoja eivätkä antaneet varsinkaan syväsijoituspaikoille toimilupia. Samaan aikaan maanpinnalle tai sen lähelle välivarastoitua käytettyä ydinpolttoainetta ja jätettä kertyy yhä enemmän. Maanpinnalla sijaitsevat laitokset ja tilat edellyttävät aktiivisia toimia, kuten valvontaa ja ylläpitoa, jotta voidaan varmistaa korkea turvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso. Tällaista taakkaa ei saa antaa perinnöksi tuleville sukupolville, jotka eivät hyödy jätteet tuottavien reaktorien tuottamasta sähköstä. Lisäksi syyskuun 11. päivän 2001 tapahtumien myötä on käynyt entistä selvemmäksi, että tällaisten pintasijoituspaikkojen mahdollinen alttius terroriteoille edellyttää nopeaa toimintaa. Myös jatkossa tarvitaan merkittävä määrä tutkimusta ja teknologian kehittämistä, jotta voidaan tutkia perusteellisesti mahdolliset yksittäiset sijoituspaikat ja ymmärtää keskeisiä geofysikaalisia, geokemiallisia ja hydrogeologisia prosesseja sekä vapautumisesteiden pitkän aikavälin tehoa todellisessa varastointiympäristössä. Kun radioaktiiviset jätteet loppusijoitetaan syviin maakerrostumiin, ne voidaan eristää tarvittaviksi hyvin pitkiksi ajanjaksoiksi ihmisistä ja ympäristöstä. Varsin suuri määrä sekä nykyisiä että tulevaisuudessa syntyviä jätetyyppejä edellyttää tällaista varastointia. Syväsijoitus on paras käytettävissä oleva vaihtoehto monien vaarallisimpien jätetyyppien pitkän aikavälin huoltoon. On kuitenkin tärkeä ymmärtää, ettei geologisten varastojen käyttöön otto ole välttämättä ainoa ja lopullinen ratkaisu radioaktiivisten jätteiden huoltoon. On siis välttämätöntä, ettei edistyminen syviin maaperäkerrostumiin tehtävässä loppusijoituksessa johda TTK-ohjelmien supistamiseen muilla radioaktiivisten jätteiden huoltoa koskevilla tutkimusaloilla, kuten jätteiden synnyn vähentämiseen tähtäävien tekniikoiden tutkimukseen. Näistä voi mahdollisesti nousta esiin uusia vaihtoehtoja. Rahoituspanostusta on jatkettava ja jopa lisättävä joissakin jäsenvaltioissa. Lisäksi yksittäisten ohjelmien välillä on tehtävä tehokkaampaa yhteistyötä ottaen huomioon tämän alan edistymisen merkitys koko unionille. Luomalla puitteet alan yhteistyön ja koordinoinnin lisäämiselle voidaan parantaa myös yleistä kustannustehokkuutta ja lisätä samalla koko TTK-toiminnan uskottavuutta ja yleistä hyväksyttävyyttä, jotka ovat erittäin tärkeitä seikkoja. Yhteisön puiteohjelmalla tulee olemaan edelleen tärkeä merkitys alan tutkimuksessa, mutta yksinään se ei riitä takaamaan menestystä. Useilla jäsenvaltioilla on omat tutkimus- ja kehitysohjelmansa, joiden rahoittajana on joko valtio tai ydinvoima-ala. Kuitenkaan ei voida tällä hetkellä olla varmoja siitä, että nämä yksittäiset kansalliset ohjelmat ovat riittäviä jäljellä olevien kysymysten ratkaisemiseksi. Rahoitusvaroja on todennäköisesti lisättävä merkittävästi. Komissio tulee jatkamaan jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistämistä tutkimuksen ja teknologian kehittämisen yhteisillä aloilla. Se aikoo lisäksi ehdottaa neuvostolle perustamissopimuksen toisen osaston V luvussa tarkoitetun yhteisyrityksen perustamista varojen hallinnointia ja tutkimustyön organisointia varten. Tarkoituksena on, että teollisuus ja jäsenvaltiot osallistuvat vapaaehtoisuuden pohjalta tähän yhteisyritykseen, jonka avulla saatettaisiin yhteen Yhteisen tutkimuskeskuksen, jäsenvaltioiden ja teollisuuden rahoitusta. 5. PÄÄTELMÄT Enempi viivyttely radioaktiivisen jätteen loppusijoituspaikkojen kehittämistä koskevien päätösten tekemisessä ei ole perusteltua. Päinvastoin näiden laitosten nopealle kehittämiselle on olemassa selkeät eettiset sekä ympäristönäkökohdat ja ydinturvallisuuden huomioon ottavat perusteet. Kaikenlaisia viivytyksiä, jotka voitaisiin tulkita tuottamiemme jätteiden loppusijoitusvastuun siirtämiseksi tuleville sukupolville, olisi vältettävä erityisesti siksi, että tällaiset viivytykset varsinkin vaarallisimpien jätteiden osalta voivat samanaikaisesti lisätä mahdollisten onnettomuuksien ja terroritekojen vaaraa. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi laadittava asianmukaiset strategiat ja valmisteltava yksityiskohtaiset ohjelmat kaikentyyppisten niiden lainkäyttövaltaan kuuluvien jätteiden pitkän aikavälin huoltoa varten. Vaikka yhteisön on kokonaisuutena ylläpidettävä omien jätteidensä välivarastointikapasiteettia, ohjelmien pääpainon olisi kuitenkin oltava radioaktiivisten jätteiden loppusijoituspaikkojen kehittämisessä. Näiden ohjelmien keskeisen tärkeitä osatekijöitä ovat avoin ja kattava yleisötiedotus, kaikkien tahojen osallistuminen sekä saastuttaja maksaa -periaatteen noudattaminen. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarvittavat TTK-toimet toteutetaan, jotta ohjelmien toteutusmääräaikoja voidaan noudattaa. Ydinenergian käytön lisäämisen varalta olisi suotavaa myös kartoittaa uusia, jätteiden muodostumista vähentäviä teknologioita, joita voitaisiin mahdollisesti soveltaa tulevaisuudessa. Jäsenvaltioiden olisi ilman muuta pyrittävä huolehtimaan itse omista radioaktiivisista jätteistään, mutta niiden pitäisi myös toimia enemmän yhdessä erityisesti sellaisissa tapauksissa, joissa yhteistyön avulla voidaan taata tarvittava korkea ydinturvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso. Myös lähestymistapa, jossa kaksi tai useampi maata tekevät yhteistyötä, voisi tarjota hyötyjä erityisesti niille maille, joilla ei ole omaa ydinalan ohjelmaa tai joiden ohjelma on suppea, mikäli siten voitaisiin tarjota varma ja kyseisille kumppaneille taloudellisesti edullisempi ratkaisu. Minkään jäsenvaltion ei kuitenkaan olisi pakko ottaa vastaan muiden jäsenvaltioiden radioaktiivisia jätteitä. 6. TÄMÄN EHDOTUKSEN SÄÄNNÖKSET Johdanto-osa Ehdotuksen oikeusperusta on Euratomin perustamissopimus ja erityisesti sen 31 ja 32 artikla. Euratomin perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan mukaan yhteisö "laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta". Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa määrätään menettelystä, jolla normit laaditaan tai jolla niitä täydennetään siten kuin 32 artiklassa määrätään. Oikeusperustan validiteettia vahvistaa yhteisöjen tuomioistuimen hiljattain antama tuomio (asia C-29/99, 10. joulukuuta 2002), joka koskee yhteisön toimivaltaa ydinturvallisuuden alalla. Tämän tuomion mukaan "ei ole yhteisön toimivallan määrittämiseksi syytä ylläpitää keinotekoista eroa väestön terveyden suojelun ja ionisoivan säteilyn lähteiden turvallisuuden välillä." Nyt annettavan ehdotuksen yhteydessä mainitut lähteet sisältävät kaikki radioaktiiviset jätteet ja käytetyn polttoaineen. Tavoite ja soveltamisala (1 artikla) Direktiivin tavoitteena on edistää sellaisten parhaiden käytänteiden vakiintumista jäsenvaltioiden käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa, joissa noudatetaan seuraavia perusperiaatteita: - ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu sekä nyt että tulevaisuudessa (1 artiklan a alakohta), - ydinturvallisuus ja ympäristön suojelu siten, että toteutetaan ennalta varautumisen ja -ehkäisyn periaatteeseen perustuvia toimenpiteitä (1 artiklan b alakohta), - tiedotus yleisölle ja vuoropuhelu yleisön kanssa sekä aiheellisissa tapauksissa yleisön osallistuminen päätöksentekoprosessiin hyvän hallintotavan soveltamisen olennaisena näkökohtana radioaktiivista jätettä koskevissa asioissa (1 artiklan c alakohta). Yleiset vaatimukset selostetaan tarkemmin 3 artiklassa. Nimenomaan radioaktiivisia jätteitä koskevat tarkemmat vaatimukset esitetään 4 ja 5 artiklassa. Jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa sovelletaan erilaisia periaatteita käytetyn ydinpolttoaineen suhteen. Joissakin maissa sen katsotaan olevan jätettä, toisissa taas sitä pidetään resurssina, josta voidaan erottaa arvokkaita määriä hajoamis- ja hyötökelpoista materiaalia. Kolmanneksi on vielä maita, jotka eivät ole vielä määritelleet kantaansa. Direktiivissä otetaan nämä erot huomioon, eikä siinä katsota, että kaikki käytetty ydinpolttoaine on jätettä. Direktiivin säännöksiä sovelletaan kuitenkin sekä jätteeksi julistettuun materiaaliin että kaikkeen EU:n jäsenvaltioissa tuotettuun käytettyyn ydinpolttoaineeseen. Riippumatta jäsenvaltioiden politiikasta käytetyn ydinpolttoaineen suhteen, ydinpolttoaineen valvonnan ja tarkastusten on oltava samantasoisia kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä ehdotus koskee yhdenmukaisesti yhteisen yleissopimuksen kanssa niin kiinteässä, nestemäisessä kuin kaasumaisessa olomuodossa olevia radioaktiivisia jätteitä. Ehdotuksen 4 artiklassa säädetty radioaktiivisten jätteiden huolto-ohjelma kattaa myöskin radioaktiiviset päästöt. Sen sijaan 'loppusijoitus', päinvastoin kuin yhteisessä yleissopimuksessa, tarkoittaa tässä ehdotuksessa ainoastaan kiinteiden tai kiinteytettyjen jätteiden, käytetty polttoaine mukaan luettuna, sijoittamista sopivaan varastoon. Yhteisen yleissopimuksen määräysten mukaisesti tätä direktiiviä ei sovelleta jätteeseen, joka sisältää vain luonnossa esiintyviä radioaktiivisia aineita, paitsi jos ne ovat peräisin ydinpolttoainekierrosta. Tämä merkitsee sitä, että uraanimalmin louhinnasta ja jauhamisesta syntyvä jäte kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan, kun taas esimerkiksi öljynporaamisesta peräisin oleva jäte ei kuulu, elleivät jäsenvaltiot katso sen olevan perusnormien (direktiivi 96/29 Euratom) VII osaston 40 artiklassa tarkoitettua radioaktiivista jätettä. Määritelmät (2 artikla) Tässä direktiivissä käytetyt käsitteet on mahdollisuuksien mukaan vakioitu yhteisessä yleissopimuksessa käytettyjen käsitteiden mukaisesti (huomattakoon kuitenkin kohdassa 6.4 mainittu loppusijoitusta koskeva huomautus). Käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoa koskevat yleiset vaatimukset (3 artikla) Yleisten vaatimusten luettelossa täsmennetään toimenpiteet, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava saavuttaakseen direktiivin 1 artiklassa mainittu tavoite. Kyseisten toimenpiteiden voidaan katsoa muodostavan parhaat vakiintuneet kansanväliset toimintatavat käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa. Ne kattavat esimerkiksi kansanterveyden, ympäristönsuojelun, ydinturvallisuuden, rahoituksen ja hyvän hallintotavan. Tällaisia näkökohtia sisältyy jo monien jäsenvaltioiden nykyiseen politiikkaan. Radioaktiivisen jätteen huoltoa koskeva ohjelma (4 artikla) Tässä ohjelmassa puututaan perusongelmaan, joka on EU:ssa vielä ratkaisematta ja joka liittyy sellaisten nykyisten ja tulevien radioaktiivisten jätteiden varastointiin, käytetty ydinpolttoaine mukaan luettuna, joita ei ole tarkoitus jälleenkäsitellä. Kaikkien jäsenvaltioiden on määriteltävä pitkän aikavälin huolto-ohjelma tällaiselle materiaalille. Ohjelmassa on otettava huomioon ydinjätehuollon kansainvälisesti sovitut perusperiaatteet. Edellä 4 kohdassa esitettyjen perustelujen mukaisesti ohjelmassa olisi pyrittävä jätteiden loppusijoitukseen aina kun se on mahdollista. Vaarallisimpien jätteiden pitkäaikaista välivarastointia maan pinnalle tai välittömästi sen alle ei pidetä pitkällä aikavälillä ekologisesti perusteltuna. Tällaiset välivarastointilaitokset edellyttävät jatkuvasti aktiivisia toimenpiteitä, kuten säännöllistä ylläpitoa ja jatkuvaa valvontaa. Menetelmä jättäisi tuleville sukupolville liian raskaan taakan. Artiklassa säädetään päivämäärät, joihin mennessä kansallisten sääntelyviranomaisten olisi annettava luvat sekä uusien loppusijoituslaitosten kehittämiselle että niiden toiminnan aloittamiselle. Koska on selvää, että syväsijoituspaikkojen tutkimukseen tarvitaan paljon aikaa, niiden käyttöönoton päivämäärä on myöhäisempi kuin maanpinnalla sijaitsevien laitosten. Artiklassa esitetyt päivämäärät perustuvat jäsenvaltioiden nykytilanteeseen, mutta niissä otetaan huomioon myös tarve ryhtyä toimiin. Neuvosto voi komission ehdotuksesta tarkistaa ja muuttaa kaikkia päivämääriä. Direktiivin liitteessä annetaan lisätietoja eri vaiheista, jotka ovat tyypillisesti tarpeen uusien loppusijoituslaitosten kehittämisessä. Joissakin maissa käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen loppusijoituslaitokset suunnitellaan sellaisiksi, että sijoituspaikka voidaan helposti palauttaa alkuperäiseen tilaansa ja materiaaleja voidaan käsitellä edelleen, jos se osoittautuu mahdolliseksi ja hyödylliseksi. Eräs sellaisen loppusijoitusmenetelmän eduista, jossa materiaali tiivistetään ja eristetään, verrattuna menetelmään, jossa materiaali laimennetaan ja hajotetaan, on, että jätteet pysyvät eristettyinä pitkiä ajanjaksoja, jolloin jätesäiliöt voidaan palauttaa käyttöön. Tosin tällaisen operaation kustannukset olisivat korkeat. Tämän artiklan sekä kertomuksia koskevan 7 artiklan säännöksillä puututaan myös muihin komission vihreässä kirjassa yksilöimiin huolenaiheisiin, jotka liittyvät näiden kysymysten käsittelyssä vaadittavan avoimuuden tarpeeseen. Jätteiden vienti mainitaan myös artiklassa erikseen. Tietyille jäsenvaltioille, joiden jätemäärät ovat hyvin vähäiset, paras tapa sekä ympäristön, turvallisuuden että talouden näkökulmasta on todennäköisesti viedä jätteet muihin maihin. Tällaiset siirrot voidaan kuitenkin sallia vain sillä edellytyksellä, että artiklan erittäin tiukkia ehtoja noudatetaan. Näihin ehtoihin kuuluvat myös direktiivissä 92/3 (Euratom) säädetyt rajoitukset ja perusteet, jotka koskevat radioaktiivisten jätteiden siirtoja kolmansiin maihin. Ehdotuksella ei pyritä rajoittamaan valtioiden oikeutta huolehtia itse kaikista omien jätteidensä huoltoon liittyvistä asioista, vaan sillä pyritään lisäämään laitosten ja palvelujen yhteiskäyttöä mahdollisuuksien mukaan. Tutkimus ja teknologinen kehitys radioaktiivisen jätteen huollon alalla (5 artikla) Erikoistunutta ja syvälle menevää tutkimusta ja teknologian kehittämistä (TTK) tarvitaan sekä radioaktiivisten jätteiden huoltoa koskevan ohjelman toteuttamiseksi ajoissa että ehdotettavassa säädöksessä tarkoitetun yleisen tavoitteen saavuttamiseksi. On jäsenvaltioiden velvollisuus varmistaa riittävä rahoituksen määrä TTK-toimille. Saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti varat voidaan kerätä määräämällä maksu ydinvoiman tuotanto-oikeuksista, millä varmistetaan, että rahoitus on suhteutettu ydinvoiman tuotantoon. Kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden rahoituksen nykyiset määrät, niiden todennäköinen riittävyys sekä kehityksen taso kullakin radioaktiivisen jätteen huoltoon liittyvällä osa-alueella, voidaan arvioida, että 0,5 miljoonaa euroa kutakin ydinsähkön tuotannossa tuotettua terawattituntia kohti riittää tarvittavaan TTK-työhön. Rahoitus kuitenkin todennäköisesti vähenee tulevaisuudessa sitä mukaa kuin valtiot ryhtyvät toteuttamaan loppusijoitusratkaisujaan. Komissio katsoo, että nämä TTK-toimet ovat tärkeitä, ja koska se haluaa varmistaa, että jäsenvaltioiden yhteistyö ja toimien koordinointi olisi mahdollisimman korkeatasoista, se kannustaa jäsenvaltioita yhteistyöhön yhteisillä tutkimuksen ja teknologian kehittämisen aloilla perustamissopimuksen toisen osaston I luvun määräysten mukaisesti. Tällaista yhteistyötä varten voidaan uskoa erityisiä tehtäviä yhdelle tai useammalle perustamissopimuksen toisen osaston V luvun mukaisesti perustettavalle yhteisyritykselle. Nämä yhteisyritykset vastaisivat yhteistä etua koskevien TTK-toimien toteuttamisesta. Investoinnit (6 artikla) Radioaktiivisen jätteen huoltoon tehtäviin investointeihin sovelletaan täysimääräisesti Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston IV luvun määräyksiä. Tässä yhteydessä on selvää, että ydinenergia-alan lisäkehitystä olisi tuettava vain, jos on riittävästi edistytty käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen pitkän aikavälin huoltoa koskevan ohjelman toteuttamisessa. Kertomukset (7 artikla) Kertomuksia koskevilla säännöksillä korvataan yhteisön toimintaohjelman 1 kohdan määräykset, ja niissä otetaan täysimääräisesti huomioon yhteisen yleissopimuksen puitteissa käydyt keskustelut. TTK-toimia koskevat tiedot ovat tärkeä osa kertomusta. Euratomin perustamissopimuksen 5 artiklan nojalla jäsenvaltioita voidaan pyytää toimittamaan komissiolle tietoja tämän alan tutkimustoimistaan. Täytäntöönpano (8 artikla) Koska tällä alalla on edistyttävä nopeasti, täytäntöönpanon tulisi tapahtua mahdollisimman pian. Täytäntöönpanon määräpäiväksi voitaisiin ehdottaa 1. päivää toukokuuta 2004. 2003/0022(CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI (Euratom) käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 31 ja 32 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [17],joka on laadittu perustamissopimuksen 31 artiklan mukaisesti komission saatua lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea on nimennyt jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta, sekä talous- ja sosiaalikomitealta [18], [17] EYVL C [...], [...], s. [...]. [18] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [19], [19] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsoo seuraavaa: (1) Euratomin perustamissopimuksen 30 artiklassa määrätään, että yhteisössä on vahvistettava perusnormit väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta. (2) Neuvoston direktiivissä 96/29/Euratom [20] vahvistetaan perusnormit väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. [20] EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. (3) Neuvoston direktiivillä 92/3/Euratom [21] on jo perustettu Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen jätteen siirtojen valvontaa ja tarkkailua koskeva järjestelmä, johon sisältyy pakollinen ja yhteinen ilmoitusmenettely tällaisen jätteen siirroista sekä tiukkoja rajoituksia ja vaatimuksia, jotka koskevat kolmansia maita, joihin radioaktiivisia jätteitä on lupa viedä. [21] EYVL L 35, 12.2.1992, s. 24. (4) Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY [22], jossa säädetään myös radioaktiivisen jätteen loppusijoitusta ja pitkäaikaisvarastointia koskevista hankkeista, edellyttää, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ennen luvan myöntämistä arvioidaan niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia. [22] EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY, EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5. (5) Voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö ei sisällä erityisiä säännöksiä, joilla varmistettaisiin, että käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huolto olisi aina turvallista, tehokasta ja yhdenmukaista kaikkialla Euroopan unionissa; olemassa olevia yhteisön sääntöjä on siksi täydennettävä. (6) Komission vihreässä kirjassa "Energiahuoltostrategia Euroopalle" [23] korostetaan, että radioaktiivisten jätteiden ongelma on ratkaistava tyydyttävästi ja avoimesti. [23] KOM(2000) 769. (7) Vihreää kirjaa koskevassa komission loppuraportissa [24] todetaan, että nopea edistyminen kestävien ratkaisujen etsimisessä radioaktiivisen jätteen huoltoon voidaan varmistaa vahvistamalla yhteisön tasolla täsmälliset määräajat, joihin mennessä jäsenvaltioissa on otettava käyttöön tehokkaammat järjestelmät radioaktiivisten jätteiden loppusijoitusta varten. [24] KOM(2002) 321 lopullinen. (8) Kesäkuun 18 päivänä 2001 voimaan tulleen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta koskevan kansainvälisen yleissopimuksen tavoitteena on saavuttaa ja ylläpitää käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa maailmanlaajuisesti korkea turvallisuustaso kehittämällä kansallisia toimenpiteitä ja kansainvälistä yhteistyötä. (9) Ydinenergian tuotannossa syntyy käytettyä ydinpolttoainetta ja radioaktiivista jätettä. (10) Radioaktiivista jätettä syntyy myös käytettäessä radionuklideja lääketieteessä, tutkimuksessa ja teollisuudessa. (11) Käytetystä polttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä peräisin olevien radionuklidien päästöillä voi olla valtion rajojen yli ulottuvia seurauksia. (12) Kukin jäsenvaltio on vastuussa sen lainkäyttöalueella olevan käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta. (13) Laajempi yhteistyö ja parempi koordinointi jäsenvaltioiden välillä edistäisi käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta. (14) Neuvosto kehotti 15 päivänä kesäkuuta 1992 antamassaan päätöslauselmassa [25] komissiota laatimaan yhteisen lähestymistavan ja työskentelemään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa radioaktiivisen jätteen huoltoa koskevien strategioiden ja toimintatapojen yhdenmukaistamiseksi yhteisössä mahdollisuuksien mukaan. [25] EYVL 158, 25.6.1992, s. 3. (15) Tekniset asiantuntijat ovat kaikkialla maailmassa laajalti samaa mieltä siitä, että geologinen loppusijoitus on nykytietämyksen mukaan sopivin menetelmä radioaktiivisen jätteen vaarallisimpien kiinteiden tai kiinteytettyjen muotojen pitkän aikavälin huoltoon. (16) Kun määrätään yhteisön tasolla määräajat, joihin mennessä asianmukaiset loppusijoitusjärjestelmät on otettava käyttöön, voidaan välttää kohtuuttoman taakan aiheutuminen tuleville sukupolville ja samalla noudattaa sekä nyt että tulevaisuudessa direktiivin 96/29/Euratom ensimmäisessä luvussa säädettyjä säteilysuojelua koskevia perusperiaatteita. (17) Radioaktiiviseen jätteeseen liittyvien eri osa-alueiden tutkimuksessa, jätteen minimointi mukaan luettuna, on monia jäsenvaltioita koskevia yhteisiä ongelmia, joita voidaan hyödyllisellä tavalla käsitellä yhteisön tasolla siten, että täydennetään yhteisön puiteohjelmien kautta koordinoitua tutkimusta ja kehitystä. (18) Radioaktiivisen jätteen huollon alalla tarvittavan tutkimuksen ja teknologian kehittämisen edistämiseksi komissio kannustaa jäsenvaltioita rahoittamaan hankkeita yhdessä; tätä varten olisi säädettävä mahdollisuudesta muodostaa yhteisyrityksiä yhteistä etua koskevien alojen tutkimus- ja kehitystyötä varten. (19) Tämän direktiivin soveltamista seurataan jäsenvaltioiden laatimien määräaikaiskertomusten avulla, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite ja soveltamisala 1. Tällä direktiivillä annetaan määräykset käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen turvallista huoltoa varten, jotta voidaan a) varmistaa, että kaikki säteilytetty ydinpolttoaine ja radioaktiivinen jäte huolletaan turvallisesti siten, että työntekijät, väestö ja ympäristö suojataan asianmukaisesti ionisoivan säteilyn haitallisilta vaikutuksilta sekä nyt että tulevaisuudessa, b) saavuttaa ja ylläpitää käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa korkea turvallisuustaso ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi toteuttamalla ennalta varautuen kaikki tarvittavat ehkäisevät toimenpiteet ja pyrkimällä siihen, että riittävä suojataso saavutetaan koko yhteisössä yhtenäisellä ja toimivalla tavalla, c) edistää toimivaa yleisötiedotusta ja aiheellisissa tapauksissa yleisön osallistumista tarvittavan avoimuuden varmistamiseksi asiaa koskevissa päätöksentekoprosesseissa. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon kaikkiin vaiheisiin. Tätä direktiiviä ei sovelleta jätteeseen, joka sisältää ainoastaan luonnossa esiintyviä radioaktiivisia materiaaleja ja joka ei ole peräisin ydinpolttoainekierrosta, ellei jokin jäsenvaltio ilmoita sen olevan tässä direktiivissä tarkoitettua radioaktiivista jätettä. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. "käytöstäpoistolla" kaikkia toimia, jotka johtavat ydinlaitoksen, joka on muu kuin loppusijoituslaitos, vapauttamiseen viranomaisvalvonnasta. Näihin toimiin sisältyvät puhdistaminen radioaktiivisesta saasteesta sekä laitoksen purkaminen; 2. "valvotuilla päästöillä" valvontaviranomaisten asettamien rajojen puitteissa laillisena toimena suoritettuja, normaalissa toiminnassa olevista valvotuista ydinlaitoksista peräisin olevien nestemäisten tai kaasumaisten radioaktiivisten aineiden suunniteltuja ja hallittuja suoria päästöjä ympäristöön; 3. "loppusijoituksella" kiinteän tai kiinteytetyn radioaktiivisen jätteen, käytetty polttoaine mukaan luettuna, sijoittamista sopivaan laitokseen aikomatta siirtää sitä pois myöhemmin; 4. "geologisella loppusijoituksella" loppusijoitusta geologiseen kerrostumaan; 5. "geologisella varastolla" radioaktiivisen jätteen loppusijoituslaitosta, joka on rakennettu geologisesti stabiiliin kerrostumaan niin syvälle, että sen ajan kuluessa, jonka jäte pysyy vaarallisena radioaktiivisuuden vuoksi, kerrostuman rapautumista esimerkiksi sellaisten luonnon prosessien kuten säävaikutusten ja jäätiköitymisen vuoksi ei tarvitse ottaa huomioon, ja ihmisten varastoon tunkeutumisen todennäköisyys on äärimmäisen pieni, silloinkin kun paikan institutionaalinen hallinta menetetään; 6. "ionisoivalla säteilyllä" energian siirtoa hiukkasina tai sähkömagneettisina aaltoina, joiden aallonpituus on vähemmän kuin 100 nanometriä tai taajuus enemmän kuin 3x1015 hertsiä ja jotka kykenevät tuottamaan ioneja suoraan tai välillisesti; 7. "ydinlaitoksella" laitosta sekä sen yhteyteen kuuluvaa maata, rakennuksia ja laitteistoja, joissa radioaktiivisia materiaaleja valmistetaan, jalostetaan, käytetään, käsitellään, varastoidaan tai loppusijoitetaan siinä määrin, että toiminta edellyttää turvallisuusnäkökohtien huomioon ottamista; 8. "ydinpolttoainekierrolla" kaikkia ydinreaktoreissa käytettävän polttoaineen tuotannon, käytön ja jälleenkäsittelyn vaiheita, mukaan luettuina malmien louhinta, muuntaminen, rikastus, polttoaineen valmistus, energiantuotanto, käytetyn polttoaineen väliaikaisvarastointi ja/tai jälleenkäsittely sekä sen jälkeinen hajoamis- ja hyötökelpoisten materiaalien kierrätys ja lasitetun ja muun radioaktiivisen jätteen väliaikaisvarastointi, käytetyn polttoaineen ja/tai muun radioaktiivisen jätteen pakkaus ja kapselointi sekä lopuksi loppusijoitus; 9. "radioaktiivisella jätteellä" sellaista kaasumaisessa, nestemäisessä tai kiinteässä muodossa olevaa radioaktiivista materiaalia, jolle jäsenvaltio tai sellainen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jonka päätöksen jäsenvaltio hyväksyy, ei näe mitään jatkokäyttöä, ja jota valvontaviranomainen valvoo radioaktiivisena jätteenä jäsenvaltion säädösten ja määräysten mukaisesti [26]. Kiinteiden radioaktiivisten jätteiden luokat, joita käytetään laadittavissa kertomuksissa, selostetaan kiinteän radioaktiivisen jätteen luokitusjärjestelmästa 15 päivänä syyskuuta 1999 annetussa komission suosituksessa SEC(1999) 1302 lopullinen (1999/669/Euratom); [26] EYVL L 265, 13.10.1999, s. 37. 10. "radioaktiivisen jätteen huollolla" kaikkia toimenpiteitä, mukaan luettuna ydinlaitoksen käytöstäpoistoon liittyvät toimenpiteet, jotka koskevat radioaktiivisen jätteen esikäsittelyä, käsittelyä, pakkaamista, varastointia tai loppusijoitusta, lukuun ottamatta kuljetusta laitosalueen ulkopuolella; siihen voidaan lukea kuuluvaksi myös valvotut päästöt; 11. "valvontaviranomaisella" elintä tai elimiä, joille jäsenvaltio on antanut laillisen toimivallan säädellä käytetyn polttoaineen tai radioaktiivisen jätteen huoltoon liittyviä asioita, mukaan luettuna toimilupien myöntäminen; 12. "jälleenkäsittelyllä" prosessia tai toimintaa, jonka tarkoituksena on poistaa käytetystä polttoaineesta ydinmateriaaleja jatkokäyttöä varten; 13. "siirrolla" kaikkia toimintoja, jotka tarvitaan radioaktiivisten jätteiden siirtämiseksi lähtöpaikasta määräpaikkaan, mukaan luettuina kuljettaminen, lastaus ja purkaminen loppusijoitusta tai varastointia varten; 14. "käytetyllä (ydin)polttoaineella" ydinpolttoainetta, joka on säteilytetty reaktorin sydämessä ja pysyvästi poistettu sieltä; 15. "varastoinnilla" radioaktiivisen jätteen tai käytetyn ydinpolttoaineen pitämistä laitoksessa, jossa huolehditaan sen säilyttämisestä ja josta se on tarkoitus siirtää myöhemmin pois. 3 artikla Käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoa koskevat yleiset määräykset 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että käytetty ydinpolttoaine ja radioaktiivinen jäte huolletaan siten, että ihmisiä, yhteiskuntaa ja ympäristöä suojellaan riittävällä tavalla säteilyvaaraa vastaan. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että radioaktiivista jätettä syntyy mahdollisimman vähän. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat lainsäädännölliset, sääntelyyn liittyvät ja hallinnolliset toimenpiteet, joilla varmistetaan käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen turvallinen huolto. 4. Jäsenvaltioiden on perustettava tai nimettävä viranomainen, jonka tehtävänä on panna täytäntöön lainsäädännöllinen ja sääntelyä koskeva järjestelmä ja jolla on riittävät valtuudet ja pätevyys sekä taloudelliset ja henkilöresurssit, jotta se voi suoriutua sille määrätyistä tehtävistä. 5. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että käytettävissä on riittävät rahoitusvarat käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen - mukaan luettuna sellainen käytetty polttoaine ja radioaktiivinen jäte, joka syntyy ydinlaitosten käytöstä poiston seurauksena - turvallisen huollon takaamiseksi, ja että rahoitusjärjestelmissä noudatetaan "saastuttaja maksaa" -periaatetta. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava toimiva yleisötiedotus sekä aiheellisissa tapauksissa yleisön mahdollisuudet osallistua avoimuuden lisäämiseksi sellaisten asioiden käsittelyyn, jotka koskevat jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan kuuluvan käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoa. 4 artikla Radioaktiivisen jätteen huoltoa koskeva ohjelma 1. Kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön selkeästi määritelty radioaktiivisen jätteen huoltoa koskeva ohjelma, joka kattaa kaiken kyseisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan radioaktiivisen jätteen ja kaikki jätteen huollon eri vaiheet. Tässä ohjelmassa radioaktiiviseksi jätteeksi on luettava myös kaikki sellainen käytetty ydinpolttoaine, josta ei ole tehty jälleenkäsittelysopimuksia tai, tutkimusreaktorin polttoaineen osalta, sopimuksia siitä, että valmistusmaa ottaa käytetyn polttoaineen takaisin. 2. Ohjelmassa on erityisesti otettava huomioon kaikki pitkän aikavälin huoltoon ja kiinteiden tai kiinteytettyjen jätteiden loppusijoitukseen liittyvät näkökohdat sekä laadittava tarkka aikataulu kullekin vaiheelle. 3. Jos loppusijoitukselle ei ole olemassa sopivaa vaihtoehtoa eikä loppusijoitusvaihtoehto ole vielä käytettävissä, jäsenvaltioiden on sisällytettävä ohjelmiinsa seuraavat päätöksentekoajankohdat: a) Lupa loppusijoituslaitoksen tai loppusijoituslaitosten kehittämiseen on myönnettävä viimeistään vuonna 2008; jos on kyseessä korkea-aktiivisen ja pitkäikäisen radioaktiivisen jätteen geologinen loppusijoitus, luvan edellytykseksi voidaan asettaa perusteellisten maanalaisten lisätutkimusten teko, jota varten voidaan myöntää lisäaikaa, b) jos on kyseessä lyhytikäinen ja keskiaktiivinen radioaktiivinen jäte, joka on tarkoitus loppusijoittaa erillään korkea-aktiivisesta ja pitkäikäisestä jätteestä, lupa loppusijoituslaitoksen toiminnalle on myönnettävä viimeistään vuonna 2013, c) jos on kyseessä pitkäikäinen ja korkea-aktiivinen radioaktiivinen jäte, joka on tarkoitus loppusijoittaa geologiseen varastoon, lupa loppusijoituslaitoksen toiminnalle on myönnettävä viimeistään vuonna 2018. 4. Neuvosto voi 7 artiklassa edellytettyjen jäsenvaltioiden ja komission määräaikaiskertomusten perusteella komission ehdotuksesta päättää 3 kohdassa mainittujen päivämäärien muuttamisesta, mikäli se on tarpeen EU:n ydinturvallisuuden parantamisen kannalta. 5. Ohjelmassa on kiinnitettävä erityistä huomiota 3 artiklassa lueteltuihin yleisiin määräyksiin ja otettava huomioon tämän direktiivin liitteessä selostetut loppusijoitusprosessin eri vaiheet. Tässä yhteydessä sellaisen käytetyn ydinpolttoaineen, jota ei ole määrä jälleenkäsitellä, varastointia määräämättömäksi ajaksi maan pinnalle tai pinnan lähelle maan alle ei pidetä hyväksyttävänä tai toteuttamiskelpoisena loppusijoituksen vaihtoehtona pitkällä aikavälillä. 6. Ohjelmaan voi kuulua radioaktiivisen jätteen tai käytetyn polttoaineen siirto toiseen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jos tällainen siirto on voimassa olevan EU:n lainsäädännön, etenkin direktiivin 92/3/Euratom, ja kansainvälisten sitoumusten mukaista, jos siirrosta on tehty sitovat sopimukset ja jos se tapahtuu ainoastaan sellaisiin maihin, joilla on lähtömaana olevassa jäsenvaltiossa hyväksyttyjen normien mukaiset asianmukaiset laitokset, jotka perustamissopimuksen 197 artiklassa tarkoitettujen materiaalien ollessa kyseessä ovat asianmukaisen ydinmateriaalivalvonnan alaisia. 5 artikla Tutkimus ja teknologinen kehitys radioaktiivisen jätteen huollon alalla 1. Tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitetussa radioaktiivisen jätteen huoltoa koskevassa ohjelmassa on otettava huomioon radioaktiivista jätettä koskeva tutkimus ja teknologian kehittäminen. 2. Komissio yksilöi tämän direktiivin 7 artiklassa edellytettyjen jäsenvaltioiden määräaikaiskertomusten perusteella yhteisiä tutkimuksen ja teknologian kehittämisen osa-alueita, joita voitaisiin koordinoida yhteisön tasolla, ja ottaa tässä yhteydessä huomioon perustamissopimuksen 7 artiklan nojalla vahvistettuihin tutkimuksen ja koulutuksen ohjelmiin sisältyvät toimet. 3. Komissio kannustaa jäsenvaltioita yhteistyöhön yhteistä etua koskevilla tutkimuksen ja teknologian kehittämisen aloilla Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston I luvun määräysten mukaisesti. Tätä varten voidaan uskoa erityisiä tehtäviä yhdelle tai useammalle perustamissopimuksen toisen osaston V luvun mukaisesti perustettavalle yhteisyritykselle. 6 artikla Investoinnit Komission suorittaessa perustamissopimuksessa ja erityisesti sen toisen osaston IV luvussa määriteltyjä tehtäviään se ottaa huomioon jäsenvaltioiden edistymisen niiden pyrkimyksissä saavuttaa 4 artiklassa säädetyt tavoitteet, jotka koskevat lupien myöntämistä eri tyyppisille radioaktiivisille jätteille tarkoitetuille yhdelle tai useammalle varastolle. 7 artikla Kertomukset 1. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava joka kolmas vuosi, ensimmäisen kerran vuoden kuluttua 8 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivämäärästä, komissiolle kertomus jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa vallitsevasta tilanteesta sekä edistymisestä tämän direktiivin soveltamisessa, mukaan luettuina tarvittaessa liitteessä tarkoitetut tiedot. 2. Kertomuksessa on perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti selostettava kaikki radioaktiivisen jätteen huoltoa koskevat tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen hankkeet, joita jäsenvaltiossa toteutetaan tai suunnitellaan, niiden kustannukset ja rahoituslähteet sekä arvioitu kesto ja valmistumispäivämäärä. 3. Komissio koostaa näistä kertomuksista saamistaan tiedoista joka kolmas vuosi tilannekatsauksen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta Euroopan unionissa. 8 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää toukokuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle. 9 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 10 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [...] LIITE Radioaktiivisen jätteen loppusijoitus Radioaktiivisen jätteen loppusijoitusjärjestelmän kehittämiseen, tekniseen demonstrointiin ja toteuttamiseen on sekä tarpeellista että välttämätöntä soveltaa vaiheittaista lähestymistapaa. Viime aikoina saadut kokemukset osoittavat, että päätöksentekoprosessien on oltava mahdollisimman läpinäkyviä ja avoimia, jotta niissä onnistuttaisiin. Kaikki vaiheet olisi siksi yksilöitävä mahdollisimman selvästi jo heti alussa. On myös laadittava selkeä aikataulu, jossa on määritelty osavaiheet. Prosessin keskeinen osa on varaston sijoituspaikan valinta. Se on monimutkainen ja kiistoille altis tehtävä, joka edellyttää yksityiskohtaista teknistä työtä sekä laajoja keskusteluja ja kuulemismenettelyjä monien asiaan liittyvien tahojen, erityisesti paikallisyhteisöjen kanssa. Prosessin keskeiset osavaiheet ovat tavallisesti seuraavat: - loppusijoitusperiaatteen ja varastokonseptin valinta, - suunnitteluun liittyvien tekijöiden arviointi (esim. vaihtoehtoiset vapautumisestemateriaalit ja eri kalliotyypit), - koko järjestelmän mallin kriteerien ja valittujen vapautumisestetyyppien turvallisuuskriteerien määrittely, - järjestelmän mukauttaminen mahdollisiin sijoituspaikkoihin, suunnittelun optimointi, - yhden tai useamman mahdollisen sijoituspaikan yksityiskohtaiset tutkimukset, - luvan myöntäminen valitun paikan kehittämiselle (geologisen loppusijoituksen ollessa kyseessä lupa edellyttää todennäköisesti yksityiskohtaisempia maanalaisia lisätutkimuksia, joihin sisältyy maanalaisen laboratorion rakentaminen ja käyttö), - varaston rakentaminen, - luvan myöntäminen varaston toiminnanharjoittajalle (mahdollisesti aluksi pilottilaitokselle geologisen loppusijoituksen ollessa kyseessä). Kansallisista säädöksistä ja määräyksistä riippuen prosessissa voi olla muita yksilöitävissä olevia välivaiheita. Erityisen tärkeää on mahdollisten tai valittujen sijoituspaikkojen lähettyvillä olevien paikallisyhteisöjen osallistuminen. Perinpohjaiseen kuulemiseen ja eri tahojen vuorovaikutukseen päätöksentekoprosessissa onkin varattava riittävästi aikaa. Lisäksi kestää tavallisesti kauemmin valita paikka korkea-aktiivisille ja pitkäikäisille radioaktiivisille jätteille kuin matala- ja keskiaktiivisille lyhytikäisille jätteille, koska ensin mainittu valinta edellyttää useampien geologisten tekijöiden ja teknisten vapautumisesteiden tutkimista. Tästä syystä edellä mainittujen prosessien toteuttamiselle ei selvästikään ole olemassa optimiaikaa. Jäsenvaltioiden on kuitenkin asetettava realistiset ja tarkoin määritellyt tavoitepäivämäärät prosessin jokaiselle vaiheelle. Prosessin keskeisiä etappeja ovat sijoituspaikan kehitysluvan ja laitoksen toimintaluvan myöntäminen. Jäsenvaltioiden on tässä yhteydessä varmistettava, että niiden aikataulut sellaisen radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen huollolle, josta ei ole tehty jälleenkäsittelysopimuksia, noudattavat tämän direktiivin 4 artiklassa määriteltyjä määräaikoja. SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS Politiikan ala(t): Ydinturvallisuus Toimenpide (toimenpiteet): Käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huolto Toimen nimi: Neuvoston direktiivi käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta 1. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT JA OTSAKE (OTSAKKEET) 2. NUMEROTIEDOT 2.1 Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): milj. euroa maksusitoumusmäärärahoina 2.2 Toimenpiteen soveltamisaika: (alkamisvuosi ja lopettamisvuosi) 2.3 Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen ja/tai maksumäärärahojen aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> b) Teknisen ja hallinnollisen avun menot ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstö- ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen(vrt. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 2.4 Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa [X] Ehdotus on tehdyn ohjelmasuunnitelman mukainen. [...] Ehdotus edellyttää rahoitusnäkymien kyseisen otsakkeen ohjelmasuunnitelman muuttamista, [...] ja tämä voi edellyttää toimielinten sopimuksen määräysten soveltamista. 2.5 Vaikutukset tuloihin [X] Ei vaikutusta tuloihin (kyseessä ovat toimenpiteen toteuttamiseen liittyvät tekniset seikat). TAI [...] Vaikutukset tuloihin ovat seuraavat: Huomautus: Tuloihin kohdistuvan vaikutuksen laskutapaa koskevat täsmennykset ja huomautukset on liitettävä tähän rahoitusselvitykseen erillisellä lehdellä. milj. euroa (yhden desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> (Kaikki asianomaiset budjettikohdat ilmoitetaan ja taulukkoon lisätään tarvittaessa rivejä, jos toimenpide kohdistuu useampaan budjettikohtaan.) 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA Euratomin perustamissopimus ja erityisesti sen 31 ja 32 artikla. 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1 Yhteisön toiminnan tarve Toiminta yhteisön tasolla on tarpeen, jotta voidaan välttää lisäviivytyksiä radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen pitkän aikavälin huoltoa koskevien ohjelmien toteuttamisessa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. 5.2 Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt 5.3 Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt 6. Rahoitusvaikutukset EI VAIKUTUKSIA. 6.1 Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi) (Alla olevassa taulukossa ilmoitettujen kokonaismäärien on vastattava taulukossa 6.2 esitettyä jaottelua.) ) 6.1.1 Rahoitustuki Maksusitoumusmäärärahat, miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 6.1.2 Teknisen ja hallinnollisen avun menot, tukimenot ja tietotekniikkakustannukset (maksusitoumusmäärärahat) >TAULUKON PAIKKA> 6.2. Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi) [27] [27] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. (Jos toimia on useita, on ilmoitettava kuhunkin toimeen kuuluvista konkreettisista toimenpiteistä tarkat tiedot suoritteiden laajuuden ja kustannusten arviointia varten.) Maksusitoumusmäärärahat, miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> Laskutapa on tarvittaessa selitettävä. 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1. Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja. 7.3 Muut toimesta johtuvat toimintamenot >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja. (1) Mainittava komitean laji sekä ryhmä, johon se kuuluu. >TAULUKON PAIKKA> Henkilöstöön ja hallintoon liittyvien voimavarojen tarpeet katetaan niistä määrärahoista, jotka osoitetaan energian ja liikenteen pääosastolle vuosittaisen määrärahojen jaon yhteydessä. 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1 Seurantajärjestelmä 8.2 Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot 9. PETOSTEN TORJUNTA