Lausunto aiheesta komission tiedonannot neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle:

Euroopan unionin teollisuuden kilpailupolitiikka, sekä Toimintaohjelma ja aikataulu Euroopan unionin teollisuuden kilpailupolitiikkaa koskevassa tiedonannossa julkistettujen aloitteiden täytäntöönpanemiseksi (96/C 39/01)

Komissio päätti 11. marraskuuta 1994 pyytää EY:n perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta teollisuuden kilpailukykyä edistävä politiikka.

Neuvosto päätti 20. syyskuuta 1995 pyytää EY:n perustamissopimuksen 130 artiklan mukaisesti talous- ja sosiaalikomitealta lausunnon aiheesta "Tiedonannossa 'eollisuuden kilpailukykyä edistävä politiikka' ilmoitettujen aloitteiden toimintaohjelma ja aikataulu Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanemisesta Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi".

Lausunto annettiin valmisteltavaksi teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaostolle, joka hyväksyi lausuntonsa 7. marraskuuta 1995. Esittelijänä toimi Jens Peter Petersen.

Komitea hyväksyi 330. täysistunnossaan 22. 23. marraskuuta 1995 (marraskuun 22. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

TIIVISTELMÄ

1. Johdanto (s. 4)

Komitea tukee komission teollisuuspoliittista suunnittelua, jossa on kyse tarkoituksenmukaisten ja luotettavien teollisuuspoliittisten puite-ehtojen asettamisesta. Puite-ehtojen on vaikutettava optimaaliseen varojen sijoittamiseen markkinoille, nopeutettava rakenteellista sopeutusprosessia ja vahvistettava eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä. Valtio toimii katalysaattorina ja innovatiivisena seuraajana, jolta yritykset voivat selvien ja ennakoitavien ulkoisten puite-ehtojen lisäksi odottaa näköaloja toiminnalleen. Päävastuu teollisesta kilpailukyvystä on kuitenkin yrityksillä itsellään (vrt. 1.1.3 kohta).

Komitean mielestä EY-sopimuksen 130 artikla muodostaa teollisen kilpailukyvyn vaakatason politiikan yhtenäisen oikeusperustan yhteisön tasolla (vrt. 1.2.5 kohta).

2. Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä (s. 6)

Komission empiirisessä analyysissään perustaksi asettamat makrotaloudelliset muuttujat osoittavat, että eurooppalaisilla yrityksillä on niiden tärkeimpiin kilpailijamaihin verrattuna selvästi epäedullisempi asema maailmantaloudellisen työnjaon piirissä. Komitea on pahoillaan, että komissio ei analyysissään ole riittävästi ottanut huomioon aikatekijää, tuotantosyklien lyhenemistä (vrt. 2.1.3 2.1.7 kohta).

Komissio korostaa oikeutetusti, että makrotaloudellisista lähtökohdista ei ilmene kilpailukyvyn perustekijöitä: esim. mikrotaloudellinen ulottuvuus, yrittäjähenki, työvoiman korkea laatu tai yksilölliset ponnistukset (vrt. 2.2.1 kohta).

Komitea tuki siksi valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" strategista suuntausta, joka kuvaa teknologisesti intensiivistä, tuottavaa ja kannattavaa teollisuutta Euroopan taloudellisen kehitysmallin selkärangaksi (vrt. 2.1.1 ja 2.1.2 kohdat).

3. Yhteisön teollisuuspoliittisen toiminnan painopisteet (s. 8)

Komitea nojaa lausunnossa pääkohdittain komission teollisuuspoliittiseen toimintaohjelmaan maaliskuulta 1995. Komitean mielestä toiminnan painopisteet jakautuvat moniin yksittäisiin toimiin ja erotetaan tavanomaisesta toiminta-alastaan. On myös epäselvää, millainen on yritysten ja valtion sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden välinen roolijako tulevaisuudessa ja miten se toimii. Ymmärtämisvaikeuksia syntyy myös tavoite- ja toimenpideluetteloiden järjestyksen suhteen, kun vertaa teollisuuspoliittista tiedonantoa toimintaohjelmaan (KOM(95) 87 lopull.) (vrt. 3.1.1 ja 3.1.2 kohdat).

Komitea tukee komission toimintaohjelmassaan esittämiä toiminnan painopistealueita (seuraaviksi kahdeksi vuodeksi?): sisämarkkinoiden kehittäminen, teollisuuden tarpeiden aiempaa parempi huomioonottaminen tutkimuspolitiikassa, tietoyhteiskunnan luominen ja teollisen yhteistyön tukeminen. Yllättävää kuitenkin on, että muita, yhtä tärkeitä tavoitteita mainitaan vain yleisesti tai ei lainkaan (vrt. 3.2.1 kohta).

Teollisen kilpailupolitiikkansa toteuttamiseksi komissio on esittänyt toimintaohjelman tavoitteineen ja ohjelmoituine toimenpiteineen sekä viitteellisen aikataulun. Komissio keskittyy tässä yhteydessä kuten jo syyskuun 1994 teollisuuspoliittisessa tiedonannossaan neljään toiminnan painopisteeseen, jotka vaikuttavat tulevaan suuntaan ja joiden on samalla vastattava teknisen muutoksen tarpeita:

aineettomien investointien edistäminen,

teollisen yhteistyön kehittäminen,

tasa-arvoisen kilpailun takaaminen,

julkisen sektorin roolin ajanmukaistaminen.

Aineettomiin kohteisiin investointien edistäminen (s. 11)

Komitea pahoittelee, että koulutusjärjestelmää koskevista yksittäisistä toimenpiteistä ei voi hahmottaa kokonaissuunnitelmaa. Vain jos onnistutaan aiempaa paremmin sovittamaan koulutus- ja työllisyysjärjestelmä toisiinsa, voidaan vähentää työmarkkinoiden jännitteitä ja vääriä kehityssuuntia. Ammatilliselle jatkokoulutukselle on asetettava enemmän painoa (vrt. 3.3.3.1 kohta).

Komitea pahoittelee kuitenkin, että vaikka komissio tunnustaakin nimenomaan työn organisoinnin nykyaikaistamistarpeet, se ei esitä konkreettisia toimia (vrt. 3.3.3.4 kohta).

Komitea on myös tyytyväinen komission aikomukseen tukea ympäristöystävällisen teknologian kehittämistä ja sen nopean levittämisen varmistusta soveltuvien puite-ehtojen avulla (vrt. 3.3.3.6 kohta).

Teollisen yhteistyön kehittäminen (s. 13)

Euroopan unioni ei ole vastuussa teollista yhteistyötä koskevien toimien toteuttamisesta, ilmoittaa komissio aivan oikein. Siitä huolimatta komission tehtävä on tukea teollista yhteistyötä mm. järjestämällä teollisuuden keskustelupiirejä. Komitea pahoittelee, että komissio ei kerro näiden keskustelupiirien kokoonpanoa (vrt. 3.3.4.1 kohta).

Komitea on varauksitta samaa mieltä komission kanssa siitä, että Euroopan unionin yrityksillä ei vielä ole sopivia lainsäädäntövälineitä rajat ylittävään järjestäytymiseen ja yhteistyöhön. On aika säätää yritysmuodoille eurooppalainen lainsäädäntö. Tämä koskee ennen kaikkea eurooppalaista osakeyhtiötä (vrt. 3.3.4.2 kohta).

Komitea tukee lueteltuja aloitteita tiiviimmästä yhteistyöstä Keski-Euroopan assosioituneiden maiden ja entisen Neuvostoliiton itsenäisten tasavaltojen kanssa (vrt. 3.3.4.5 kohta).

Tasa-arvoisen kilpailun takaaminen (s. 14)

Komission pyrkimys monenvälisiin kilpailusääntöihin ja tehokkaisiin valvontamekanismeihin ulkomaisten markkinoiden avaamiseksi on kannatettava. Komitea huomauttaa kuitenkin, että kiinteät sovittelukäytännöt sisältävien kilpailusääntöjen tapaiset suunnitelmat ovat tällä hetkellä epärealistisia. Komission tulisi ensi vaiheessa pyrkiä vain parantamaan kaupan pääosapuolien kilpailuviranomaisten yhteistyötä ennen kaikkea hallintokäytäntöjen lähentämiseksi (vrt. kohta 3.3.5.3 kohta).

Sisämarkkinoita silmälläpitäen komitea pahoittelee, että komissio käsittelee kilpailupolitiikan alalla vain tukia. Näin se ei ota riittävästi huomioon kilpailupolitiikan roolia eurooppalaisen teollisuuspolitiikan yhtenä kantavana pylväänä. Komitean mielestä unionin kilpailupolitiikka ei ole pysynyt yritystoiminnan kansainvälistymisen mukana. Fuusionvalvontaa lukuunottamatta kilpailuasioita koskeva prosessioikeus on peräisin 60-luvun alusta ja laadittu kuuden jäsenmaan yhteisöä varten (vrt. 3.3.5.6, 3.3.5.9 ja 3.3.5.11 kohdat).

Komitea suhtautuu varauksettoman myönteisesti komission ilmoitukseen tarkistaa kansallisten tukien valvontapolitiikkaansa. Komission viimeisimmän tukia koskevan raportin tulokset vahvistavat komitean epäilyt, että erot ovat raportin kuvaamana aikana (1990 1992) suhteellisesti kasvaneet taloudellista eroa kiinni kurovien maiden tappioksi (Kreikka, Irlanti, Portugali ja Espanja). Komission täytyy kirjata ja analysoida paremmin jäsenvaltioiden julkisten tukien aiheuttamat kilpailunvääristymät. (Ehdotetaan julkisen rekisterin muodostamista) (vrt. 3.3.5.12 3.3.5.14 kohta).

Julkisen alan roolin uudenaikaistaminen (s. 16)

Komitea on kyllä tyytyväinen komission aloitteeseen määrittää julkisen alan rooli uudelleen sääntelyn ja prosessin kannalta. Siihen kuuluu myös valtion monimuotoisiin kehitystehtäviinsä käyttämän välineistön määrätietoinen kehittäminen. Mutta jos etsii teollisuuspoliittisesta toimintaohjelmasta komission konkreettisia ehdotuksia, joutuu pettymään. Komitea pahoittelee myös, että komissio käsittelee toimintaohjelmassaan kokonaistaloudellisia ehtoja vain ohimennen. Komitea on toistuvasti korostanut tähän liittyvissä lausunnoissaan vakaiden ja ennustettavien makrotaloudellisten puite-ehtojen merkitystä teollisuuden kilpailukyvyn kohentamiselle (vrt. 3.3.6.1 ja 3.3.6.2 kohdat).

Lähtökohtia yhteiselle valtiolliselle toiminnalle tarjoaa yhteiskunnallisesti merkittävien kasvualojen kehittäminen, kuten komissio mainitsee strategisessa tavoitteenasettelussaan. Komitean näkemyksen mukaan yhteisöllä ja jäsenvaltioilla on näillä kasvualoilla huomattavia kehittämismahdollisuuksia, varsinkin perusrakenteissa (esim. liikenne, energia, ympäristö). Muita kehittämismahdollisuuksia tarjoaa oikeudellisten, sääntelypoliittisten ja normatiivisten toimintaehtojen asettaminen. Komitean näkökulmasta katsottuna tulisi valtiollisten tasojen tiedostaa kehittämistehtävänsä ja luomalla oikeat puitteet vapauttaa uudistavia impulsseja. Tähän kuuluu myös tien tasoittaminen aina kun mahdollista yksityistalouden toiminnalle (vrt. 3.3.6.5 kohta).

Sääntelyn vähentäminen edelleen on keskeinen osa komission toimintaohjelmaa. Komitean mielestä liian monet turhan monimutkaiset säännöt, jotka eivät ota huomioon taloudellisia tekijöitä, voivat heikentää markkinoiden itsesäätelykykyä ja vaarantaa varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten joustavoitumisen. Se korosti samalla, ettei yritysten välttämätön joustavuus saa asettaa kyseenalaiseksi työntekijöiden sosiaaliturvan tasoa. Ottaen huomioon riippumattoman asiantuntijaryhmän esittämän raportin "Oikeus- ja hallintomääräysten yksinkertaistamisesta" komitea tukee aloitetta, jonka mukaan jokaisen uuden lakiesityksen perusteluissa mainitaan säännöksen odotetut myönteiset ja kielteiset vaikutukset työllisyyteen, kilpailukykyyn sekä kustannuksiin ja uudistuskykyyn (vrt. 3.3.6.6 3.3.6.8 kohta).

Komissio haluaa tukea ja vauhdittaa teollista muutosta rakennepoliittisin rahoituskeinoin. Tämä tarkoittaa yhteisöaloiteohjelmien puitteissa tapahtuvia helpotuksia, suuryritysten ja pk-yritysten välille aikaansaatavia yhteistyökumppanuuksia sekä verkkojen ja toiminnan solmukohtien luomista. Komitea ymmärtää näitä aikeita, mutta huomauttaa, että kaikki valtiollinen katalysaattoritehtävän ylittävä asioihin puuttuminen olisi väärin. Julkisen sektorin tulisi auttaa eri osapuolia, teollisuuspolitiikan toimijoita, vuoropuheluun etsimään yhdessä menestyksellisiä ratkaisuja (vrt. 3.3.6.9 kohta).

Komitean mielestä EU:n rakennerahastoja ei saisi kuormittaa liikaa paisuttamalla tuettavien kohteiden määrää. Tämän vuoksi komission tulisi tarkistaa tuettavien toimien luetteloa jatkuvasti (ajankohtainen arviointi) ja asettaa selkeämmät painopistealueet. Komiteasta tuntuu myös järkevältä koordinoida eri rahastoja entistä paremmin (vrt. 3.3.6.10 kohta).

Toimintaohjelman aikataulu (s. 18)

Komitea on pahoillaan siitä, että komission lukuisia aloitteita varten esittämä aikataulu on epätäydellinen. Ennen kaikkea eräiden tärkeiden teollisuuden kilpailukykyä vahvistavien toimien konkreettisista vaiheista ei vielä ole käsitystä eikä myöskään niiden aikataulusta. Komitea toivoo, että komissio käyttää olevien aukkojen paikkaamiseen neuvoston vuodeksi 1996 vaatimaa raporttia teollisuuspoliittisten toimien edistymisestä ja toimintaohjelman mahdollisesta sopeuttamisesta (vrt. 3.3.7.1 kohta).

4. Teollisuuspoliittisten toimien koordinointi (s. 19)

Komitea yhtyy komission huoleen, että teolliseen toimintaan vaikuttavat julkiset päätöskeskukset lisääntyvät koko ajan ja että ne toimivat ilman kokonaisnäkemystä ja jatkuvaa koordinointia ja muistuttaa komissiota EY-sopimuksen 130 artiklasta, jonka 2 kohdassa määrätään, että jäsenmaat yhteistyössä komission kanssa neuvottelevat keskenään ja tarpeen tullen koordinoivat (Teollisuuspoliittiset) toimensa (vrt. 4.1 kohta).

Komitean mielestä komission koordinointitehtävässä on kaksi painopistettä: 1) yksittäisten valtioiden teollisuuspolitiikkojen koordinointi ja niiden sovittaminen yhteisön tason teollisuuspoliittisiin aloitteisiin, 2) lukuisten teollisuuspoliittisten toimien tiukempi koordinointi komission eri elinten välillä. Komitean mielestä tärkeintä on yksittäisten valtioiden teollisuuspolitiikkojen keskinäinen koordinointi ja yhteensovittaminen yhteisön tason vastaavien toimien kanssa. Neuvoston tulisi siksi hyväksyä komitean ehdotus yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanemisesta Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi. Komission ja jäsenvaltioiden tulisi viivyttelemättä toteuttaa toimien painopisteet (vrt. 4.2 kohta).

Komitean mielestä yhteiskunnallinen vuoropuhelu on Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn tärkeä osa. Vaikka komitea tukeekin jatkuvaa keskustelua julkisen sektorin ja eri ryhmien välillä, se on kuitenkin huolissaan näiden neuvotteluelinten lukumäärästä ja lisääntymisvauhdista. Komitea ehdottaa, että näitä elimiä perustettaessa huolehditaan valintaperusteiden avoimuudesta ja kulloinkin asiantuntevasta kokoonpanosta aiempaa enemmän. Tähän kuuluu myös, että yhteiskunnalliset ryhmät (esim. yritysten ja työntekijöiden edustajat) otettaisiin soveltuvasti huomioon. Lopuksi komission tulisi julkistaa neuvottelujen tulokset ja huolehtia seurannasta (vrt. 4.3 ja 4.4 kohdat).

1. Johdanto

1.1. Uudenaikaisen ja dynaamisen teollisuuspolitiikan puolesta

1.1.1. "Mikäli on olemassa alue, jolla yhteisö ... tarvitsee vahvistusta ja syventämistä, niin se on teollisuuspolitiikka" (). Komission suunnannäyttäjänä oli vakaumus, että teollisen kehityksen politiikan avulla eurooppalaista politiikkaa voitaisiin edistää ja nopeuttaa. Kaikki toimet jäivät kuitenkin vuosiksi ilman suurempaa vastakaikua. Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisten teollisuuspoliittisten perusohjelmien monimuotoisuus esti yhteisön teollisuuspolitiikan jo alkuunsa. Jotkut jäsenvaltiot panostivat maan sisällä interventionistisiin ja taloutta tukeviin toimiin, kun taas ulospäin turvauduttiin suojaaviin toimiin, toiset ensi sijassa markkinoihin ja kilpailuun (). Komissio on toistuvasti yrittänyt ratkaista perusmielipide-eroja molempiin suuntiin tehdyillä myönnytyksillä. Tavoiteltua yhteisymmärrystä ei kuitenkaan ole saavutettu. Jäsenvaltioiden teollisuutta ja kauppapolitiikkaa koskevien suunnitelmien peruserot säilyivät edelleen, ja EU-neuvostot pääsivät suurin ponnistuksin niiden yli.

1.1.2. Komissio saavutti ensimmäiset menestyksensä yhteisön teollisuuspolitiikan suuntaan vuoden 1990 lopulla tiedonannollaan "Teollisuuspolitiikka avoimessa ja kilpailuun suuntautuneessa ympäristössä: ehdotuksia yhteisön suunnitelmaksi" (). Jo tämän tiedonannon otsikko antaa ymmärtää, että komissio haluaa panostaa eurooppalaisessa teollisuuspolitiikassa voimakkaammin markkinatalouden periaatteisiin vahvistaakseen teollista perustaa. Komission mukaan tavoitteena on "uutta voimaa omaava yhteisön teollisuuspolitiikkaa". Komitea oli komission kanssa varauksetta yhtä mieltä siitä, että yhteisön teollisuusstrategiaa koskevista keskusteluista ovat vuosien ajan puuttuneet sopivat suunnitelmalliset puitteet (). Se on tämän vuoksi tyytyväinen komission aikeesta kehittää koko yhteisölle uudenaikaisen ja dynaamisen teollisuuspolitiikan suunnitelma, joka voidaan samanaikaisesti sovittaa pitkän aikavälin teollisiin ja teknologisiin näköaloihin.

1.1.3. Komission osalta on itse asiassa kyse tarkoituksenmukaisten ja luotettavien puite-ehtojen asettamisesta. Näin on tarkoitus vaikuttaa optimaaliseen varojen sijoittamiseen markkinoille, nopeuttaa rakenteellista sopeutusprosessia ja vahvistaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä. Puolustuksellisista, protektionistisista ja alueittaisista ohjelmista, joita komission mukaan noudatettiin aikaisemmin aivan liian usein, luovutaan. Tämän sijasta olisi alue- ja sektoritason teolliset ongelmat yhä useammin ratkaistava vaakatasoisten toimien avulla. Valtio toimii katalysaattorina ja uutta luovana tiennäyttäjänä, jolta yritykset voivat odottaa selvien ulkoisten puitteiden ohella myös näköaloja toiminnalleen. Päävastuu teollisesta kilpailukyvystä on kuitenkin yrityksillä itsellään.

1.1.4. Tätä tiedonantoa on tällä välin seurannut neuvoston teollisuuspolitiikkaa koskevia erilaisia päätöksiä ja johtopäätelmiä. Useat komission tiedonannot ja selonteot sekä valkoinen kirja "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" tukevat ja täydentävät yhteisön toimia. Toimien monimuotoisuutta ja määrää komissio perustelee sillä, että "yhteisön teollisen kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävä toiminta tukee yleisesti kaikkien yhteisöpolitiikan alojen toimia" (), puhumattakaan komission aloitteista, joiden on määrä parantaa joidenkin markkinoiden taloudellista toimintaympäristöä. Komissio nimeää tässä yhteydessä lento-, auto-, elektroniikka-, koneenrakennus- ja tekstiiliteollisuuden sekä merenkulun.

1.2. EU-sopimuksen 130 artiklasta

1.2.1. Komitean mielestä on vain johdonmukaista, että 1990 ehdotetun markkinoiden mukaisen teollisuuspolitiikan tärkeimmät periaatteet otettiin mukaan myös Euroopan unionin perustamissopimukseen. EU-sopimuksen 130 artikla oikeuttaa yhteisön ja sen jäsenvaltiot avoimen ja kilpailullisesti suuntautuneen järjestelmän puitteissa takaamaan teollisuuden kilpailukyvylle välttämättömät edellytykset. Kilpailun vääristymiseen mahdollisesti johtavat toimet ovat kiellettyjä. Neuvosto voi päättää vain yksimielisesti jäsenvaltioiden teollisuuspoliittisia aloitteita tukevista erityistoimista asetettujen tavoitteiden toteuttamiseksi.

1.2.2. Komission vuoden 1990 tiedonanto otettiin hyväksyvästi vastaan myös niissä jäsenvaltioissa, jotka tähän asti olivat erityisesti sääntelypoliittisista syistä suhtautuneet varauksella yhteisön tavoitteisiin. Tiettyjä epäilyjä kohdistuu kuitenkin yhä EU:n perustamissopimuksen XIII osaston (Teollisuus) hyväksymiseen. Puutteelliseksi mainitaan ensinnäkin teollisuuspoliittisten vastuualueiden epäselvä rajaaminen kansallisen ja yhteisön tason välillä. Komission viittaus, jonka mukaan "päätettyä teollisuuspolitiikkaa on toteutettava läheisyysperiaatteen mukaisesti", jättää ylimalkaisuudessaan toivomisen varaa. Samalla komitea yhtyy komission esittämään syytökseen, jonka mukaan jäsenvaltiot esittävät neuvostossa usein näkökantoja, jotka noudattavat EU:n perustamissopimuksen 3 b artiklan sijasta enemmän niiden omia perusnäkökohtia. Tämän vuoksi komission olisi komitean mielestä yhä uudelleen tehtävä selväksi, että läheisyysperiaate ei missään tapauksessa ole jäsenvaltioiden väline, jolla vaikeutetaan epäoikeutetusti yhteisön politiikkaa tai estetään se alkuunsa. Tämä koskee erityisesti sisämarkkinoiden lopullista toteuttamista.

1.2.3. Komission olisi myös eurooppalaisen teollisuuspolitiikan aralla alueella kiinnitettävä huomiota siihen, että jäsenvaltioiden ja yhteisön vastuualueen vastavuoroinen riippuvuussuhde tietyillä aloilla on jo kauan ollut olemassa ja käytännössä tehty rajanveto toimii. Rooman sopimuksen kilpailumääräyksiin mainitaksemme jonkin esimerkin, jolla on teollisuuspolitiikan kannalta erityistä merkitystä läheisyysperiaate on juurtunut alusta pitäen. EU-sopimuksen 85, 86, 92 ja myös 90 artiklaa voidaan soveltaa vain, jos yritysten väliset sopimukset, yritysyhteenliittymien päätökset ja keskenään sovitetut menettelytavat "vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan". Myös Euroopan fuusionvalvonta, jossa suunnitellaan kynnysarvojen mukaan suuntautunutta yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä fuusionvalvonnan rajoittamista, ottaa läheisyysperiaatteen riittävästi huomioon ().

1.2.4. Kriitikkojen muut epäilyt kohdistuvat EU-sopimuksen 130 artiklan 1 kohdassa lueteltuihin toiminta-alueisiin. Niiden kattavasta ja samalla epämääräisenä pidetystä muotoilusta puuttuu "ohjaavan teollisuuspolitiikan muotojen selvä pakollinen rajoittaminen" (). Ottaen huomioon samaan artiklaan juurtuneet sääntelypoliittiset kiinnekohdat TSK ei kuitenkaan yhdy näihin huolenaiheisiin. Samalla se valittaa kuitenkin sitä, että EU-sopimuksen XIII osastoon (Teollisuus) perustuvaa komission tiedonantoa vuodelta 1990 ei oteta riittävästi huomioon. Mikäli tämä tiedonanto olisi unionin jäsenvaltioiden teollisuuspoliittisessa keskustelussa voimakkaammin esillä, se saisi enemmän uskottavuutta ja monet epäilyt menettäisivät varmasti voimaansa.

1.2.5. Ottaen huomioon mahdolliset riskit, joita eurooppalaisen teollisuuspolitiikan kriitikot teoreettisten tapausesimerkkien avulla ovat osoittaneet, on tuskin yllättävää, että EU-sopimuksen 130 artiklan poistamiseen vuoden 1996 hallitustenvälisessä konferenssissa pyritään eri tavoin. Komitea on tätä ehdotusta vastaan ja muistuttaa, että EU-sopimuksen XIII osasto on vaakatasoisen teollisen kilpailupolitiikan yhtenäisen oikeusperustan keskeinen osa yhteisön tasolla. Mikäli tämä osa tärkeine järjestyksellisine perusteineen puuttuu, tulee eurooppalaisesta teollisuuspolitiikasta kuten se vuosikausia oli palasista koostuva rakennelma. On täysin pelättävissä, että "puolustukselliset, alueittaiset ja protektionistiset" toimintalinjat tulevat yhteisön tasolla uudestaan esiin vieläkin nopeammin kuin monet kriitikot toivovat. Välttämättömät sopeuttamisprosessit viivästyisivät ja vaikeutuisivat sekä sitoisivat varoja, jotka voitaisiin toisaalla käyttää tuottavammin.

1.3. Teollisuuspoliittiset periaatteet soveltuvia

1.3.1. Marraskuun 1994 () päätöksessään vahvistaa yhteisön teollisuuden kilpailukykyä neuvosto toteaa aivan oikein, että 1990 sovitut teollisuuspoliittiset periaatteet olivat osoittautuneet soveltuviksi. Myös aikanaan muotoillut tärkeät tavoitteet (sisämarkkinoiden toteuttaminen ja GATTin Uruguayn kierroksen päättäminen) on tällä välin saavutettu. Neuvosto pyytää samalla komissiota tiedottamaan kaikista niiden päätösten ja johtopäätelmien täytäntöönpanosta, jotka neuvosto oli vuodesta 1990 lähtien hyväksynyt teollisuuspolitiikan alalla.

1.3.2. Komitea on tyytyväinen komission äskettäin esittämään selontekoon () ja pitää sitä kattavana ja tiedottavana. Osa toteutetuista toimista kuului vaakatason teollisuuspolitiikkaan, toiset aloitteet tähtäsivät taloudellisen toimintaympäristön parantamiseen joillakin markkinoilla. Talousrakennetta ohjaavat toimet eivät ole hyväksyttäviä. EU-sopimuksen 130 artiklan kolmannen kohdan ainoa konkreettinen sovellus on Media II ohjelma (). Sen mukaan neuvoston tulee komission ehdotuksesta päättää yksimielisesti erityistoimista eurooppalaisten audiovisuaalisen ohjelmateollisuuden yritysten tukemiseksi. Ottaen huomioon seuraaviksi viideksi vuodeksi suunnitellut komission toimet komitea pitää tarpeellisena, että aika ajoin valmistetaan selontekoja neuvoston päätösten ja johtopäätelmien täytäntöönpanosta.

2. Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä

2.1. Makrotaloudellinen tulos

2.1.1. Suhdanne- ja rakennemuutokset jarruttivat viime vuosina kokonaistalouden kasvudynamiikkaa ja aiheuttivat unionissa työttömyyden kestämättömän voimakkaan lisääntymisen. Suhdanteita parantavat voimat ovat tosin taas palanneet, mutta, kuten komissio osuvasti huomauttaa, on yhä olemassa huomattavia riskejä, ja tärkeitä talouspoliittisia kysymyksiä on vielä ratkaistava. Aihetta tyytyväisyyteen antaa kuitenkin yhä laajemmalle levinnyt näkökanta, jonka mukaan talouden uudelleenelvyttäminen vaatii pitkällä aikavälillä kilpailukykyistä, tuottavaa ja uuden luomiseen suuntautunutta eurooppalaista teollisuutta. Sen asema, kuten komitea huomauttaa eräässä lausunnossaan komission valkoiseen kirjaan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" (), on vaakalaudalla ja sitä on vahvistettava, sillä muuten koko Euroopan talous kärsisi, työpaikat vähenisivät ja sosiaalinen turvajärjestelmä vaarantuisi pitkällä aikavälillä. Mikäli yritysten kilpailukykyä onnistutaan vahvistamaan, paranevat mahdollisuudet työpaikkojen pysyvään varmistamiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. Kaikki ponnistelut tuottavuuden ja työllisyyden kasvun parantamiseksi edellyttävät kuitenkin joustavasti toimivaa kokonaistaloutta, jotta voidaan hyödyntää nopeasti muuttuvan teknologisen ja yhteiskunnallisen toimintaympäristön mahdollisuuksia.

2.1.2. TSK korostaa samalla kilpailuasioiden neuvoa-antavan komitean käsitystä; tämä korostaa ensimmäisessä selonteossaan (), että kilpailukykyyn tosin kuuluu sellaisia näkökulmia kuin tuottavuus, tehokkuus ja kannattavuus, mutta se ei kuitenkaan ole itsetarkoitus eikä tavoite sinällään, vaan pikemminkin tärkeä väline, jolla kohotetaan elintasoa ja yhteiskunnallista hyvinvointia, siis tavoitteiden saavuttamisen väline. Tästä seuraa, että kilpailukykyä ei voi arvioida erillään vastaisuudessa tavoiteltavasta taloudellisesta kehitysmallista. Komitea on tukenut valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" strategista suuntausta, joka kuvaa teknologisesti intensiivistä, tuottavaa ja kannattavaa teollisuutta Euroopan taloudellisen kehitysmallin selkärangaksi.

2.1.3. Komission empiirinen analyysi Euroopan talouden suorituskyvystä antaa siitä tarkan kuvan. Markkinoiden, toimialojen, jäsenvaltioiden, mutta myös Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä on vahvuuksia ja heikkouksia ja ilmenee ajan mittaan monenlaisia muutoksia. Toimiala- ja työllisyysrakenne muuttuu jatkuvasti. Kuten komission tutkimus teollisuus- ja palvelualojen asemasta ja näköaloista Euroopan unionissa vaikuttavasti osoittaa, ovat muutamat perinteiset teollisuudenalat ja "kansalliset suosikit" rakennekriisissä, toiset talouden alat taas osoittavat hyviä kehitysmahdollisuuksia (). (Vaihtuvien) epätasapainoisuuksien ja siirtyvien suhteiden ei sinällään tarvitse olla kielteinen asia, vaan pikemminkin kokonaistaloudellisen kehityksen ilmaus. Lisäksi on useaan otteeseen osoittautunut, että teollisuudenalat, joilla ei uskottu olevan tulevaisuutta, ovat uusien tuotteiden kehityksen, tuotannon kasvun ja uusien markkinoiden avautumisen kautta saaneet uusia laajentumismahdollisuuksia.

2.1.4. Mikäli kasvun pelivara kapenee, rakenteellinen sopeutumisprosessi vaikeutuu, työllisyysongelmat kasvavat ja rakennemuutosten sosiaaliset vaikutukset kärjistyvät. Tämän vuoksi komitea peräsi teollisuuspoliittisessa lausunnossaan marraskuussa 1991, että vaakatasoisten toimien ohella on rakennemuutosten helpottamiseksi ja yritysten sopeutumiskyvyn parantamiseksi jäätävä tilaa teollisuuspoliittisille toimille, jotka (alueellisilla ja sosiaalisilla) ongelma-alueilla edistävät ja tukevat välttämättömiä sopeuttamistoimia ja pehmentävät rakennemuutosten sosiaalisia vaikutuksia. Konkreettisesti vaaditaan alueellisesti suuntautunutta tasapainottavaa politiikkaa, joka kasvutavoitteet huomioon ottaen vahvistaa kehityksessä jälkeenjääneiden tai talousrakenteen sopeutumisongelmista kärsivien alueiden mahdollisuuksia ja kehityskykyä. Rakennekriiseissä ja työpaikkojen menetykseen johtavissa rationalisoinneissa siihen on lisäksi kuuluttava kohdistettuja ja ajallisesti rajoitettuja sopeutumista helpottavia toimia, jotta lievitetään sosiaalista epäoikeudenmukaisuutta.

2.1.5. Valitut makrotalouden muuttuvat suureet vahvistavat eurooppalaisille yrityksille niiden pääkilpailumaihin verrattuna selvästi epäedullisemman aseman maailmantaloudellisessa työnjaossa (). On arvioitava kriittisesti erityisesti reuna-alueiden markkinoilla olevien johtoasemien ja uusien teollisuusalueiden, mm. Tyynenmeren alueen, riittämättömän läsnäolon välistä ristiriitaa. Suuret markkinaosuudet vakailla tai vain hitaasti laajenevilla markkinoilla ja pikemminkin heikko asema dynaamisella markkinoilla ovat epätasapainottavia tekijöitä. Tuloksia on kuitenkin myös komission mukaan tulkittava huolellisesti. Empiirinen analyysi sisältää vain vähän kokonaistaloudellisia osoittimia, toiset tutkimukset (World Competitiveness Report) operoivat monilla laadullisilla ja määrällisillä vertailusuureilla. Valittujen osoittimien kohdalla on lisäksi kyse enimmäkseen korkeasti kumuloituneista keskiarvoluvuista. Ne kattavat monenlaisia asioita, jotka vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain ja aloittain. Tilastollisesti ei ole riittävästi käsitelty palvelusektoria, joka komission arvion mukaan muodostaa yli 60 % yhteisön koko tuottavan elinkeinotoiminnan arvonmuodostuksesta ja työllisyydestä. Teknologiaan perustuvien tuotteiden määrittely ja mittaus on tuskin ratkaistu tyydyttävästi. Sama koskee maailmantaloudellisten "markkinaosuuksien" mittausta, joiden kohdalla, kuten asiaa koskevat tutkimukset osoittavat, on kyse ainoastaan maailmankaupan osuuksista. Lopuksi komissio viittaa menneiden vuosien heikkoon kokonaistaloudelliseen toimintaan, josta kukaan ei tiedä, missä määrin se on vaikuttanut osoittimiin ja vääristänyt niitä.

2.1.6. Komitea näkee komission esiin nostamissa heikoissa kohdissa myös tärkeitä signaaleita eurooppalaisten yritysten suorituskyvyn välttämättömäksi vahvistamiseksi sekä sisä- että maailmanmarkkinoilla. Ennen kaikkea korkeat valmistuskustannukset (työ-, pääoma- ja energiakustannukset), riittämättömät tutkimukseen ja kehitykseen suunnatut varat, tutkimus- ja kehitystulosten hidas muuttaminen markkinakelpoisiksi tuotteiksi sekä selvät vajeet perusrakenteen, julkisen hallinnon ja koulutuksen alalla ovat pysyvästi huonontaneet yritysten kilpailukykyä.

2.1.7. Komitea on tässä yhteydessä pahoillaan siitä, että komissio ei teollisuuspoliittisissa hahmotelmissaan kiinnitä riittävästi huomiota aikatekijään, vaikka siitä kustannusten, laadun ja liikkuvuuden ohella on muodostunut maailmanlaajuisesti yksi yritysten strategisista tavoitesuureista. Tuotantosyklit lyhenevät, uusien tuotteiden kehitykseen ja esittelyyn (sekä tähän liittyviin valmistusinvestointeihin) käytetyt summat nousevat jatkuvasti. Nämä summat on yhä lyhyemmillä aikaväleillä saatava takaisin markkinoilla, jotta voidaan kohdata kiihtyvä kilpailu. Kustannusten pieneneminen suurien tuotantomäärien kautta tulee muodostumaan menestyksen ratkaisevaksi tekijäksi. Jo muutaman kuukauden viivästyminen tuotteen markkinoille saannissa voi monissa tapauksissa havaittavasti rajoittaa yrityksen kasvu- ja voittomahdollisuuksia. Erityisesti mikroelektroniikassa, joka vaikuttaa suurilla ja merkittävillä aloilla toimivien yritysten kilpailukykyyn, on suunnaton uusiutumisvauhti ja tavaton suorituksen kasvu silmiinpistävää. Tämän alan yrityksille on aikasuuntautuneisuus etusijalla ja kilpailu muuttuu aikakilpailuksi.

2.2. Mikrotaloudellinen lähtökohta

2.2.1. Tarkasti ottaen voidaan makrosuureiden avulla käydä ainoastaan sijaintipaikkaa koskevaa keskustelua, jossa on ratkaistava osoitettujen heikkojen kohtien syyt. Osoittimet, jotka viittaavat kukin eri näkökohtiin, kuvaavat yritysten kilpailukykyä vain rajoitetusti. Komitea on oikeutetusti korostanut, että makrotaloudellisista tuloksista ei käy ilmi kilpailun peruselementtejä: mikrotaloudellinen ulottuvuus, esim. yrittäjähenki, työvoiman korkea laatu, yksilölliset ponnistukset, yritysten suuntautuneisuus sekä yritysketjujen dynamiikka ja talouselämän toimijoiden toiminnan painopistealueet.

2.2.2. Komitea totesi jo teollisuuspoliittisessa lausunnossaan 1991, että maailmanlaajuisen kilpailukyvyn käsite, joka usein mainitaan yhteisön teollisuuspolitiikan tavoitteeksi, on epämääräinen ja moniselitteinen. Puite-ehdot ovat tietenkin tärkeät Euroopan yritysten maailmanlaajuisen kilpailukyvyn kannalta. Ei kuitenkaan ole olemassa Euroopan unionin, jäsenvaltioiden tai yksittäisten toimialojen yleistä kilpailukykyä. Yksittäisten yritysten kilpailukyvyn arvioimiseksi tarvitaan siis muita (mikrotaloudellisia) lähtökohtia. Yrityksissä "benchmarking" on yhä merkittävämmässä asemassa. Se määritellään prosessiksi, jossa omaa yritystä verrataan ja mitataan jatkuvasti muihin maailmanlaajuisesti toimiviin yrityksiin. Benchmarkingin tarkoitus on "juurruttaa yrityksiin ulkomaailmaa tarkkaileva asenne, jonka on määrä toimia jatkuvana (oppimis)prosessina yrityksessä ja estää sitä näin tekemästä oman kilpailukyvyn virhearviointeja" (). On tarkasti tutkittava, voiko "kilpailullisesti suuntautunut benchmarking" myös talouspolitiikan alalla vaikuttaa uusien näköalojen saavuttamiseen ja sopivien strategioiden kehittämiseen jäsenvaltioiden makrotaloudellisten puite-ehtojen parantamiseksi, kuten European Round Table of Industrialists äskettäin esitti (). Nykyisestä näkökulmasta komitea suhtautuu ehdotukseen varauksella, sillä makrotietojen käyttöä yritysten kilpailukyvyn mittarina vastustavat perusasiat ovat edelleen olemassa.

3. Yhteisön teollisuuspoliittisen toiminnan painopistealueet

3.1. Teollisuuden kilpailupolitiikasta

3.1.1. Lausunnon tässä luvussa komitea tukeutuu painopisteittäin komission maaliskuun 1995 teollisuuspoliittiseen tiedonantoon () "Toimintaohjelma ja aikataulu Euroopan unionin teollisuuden kilpailupolitiikkaa koskevassa tiedonannossa julkistettujen aloitteiden täytäntöönpanemiseksi" sekä sen yhteydessä esitettyyn ehdotukseen neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanemisesta Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi (tuonnempana "toimintaohjelma"). Komission esitykset ovat kuitenkin tiiviisti sidoksissa syyskuun 1994 tiedonannossa () "Euroopan unionin teollisuuden kilpailupolitiikka" (tuonnempana "teollisuuspoliittinen tiedonanto") mainittuihin teollisuuspoliittisiin toteamuksiin. Komitean mielestä on siksi välttämätöntä mainita lausunnon prosessia käsittelevässä osassa myös silloinen tiedonanto ja, mikäli tarpeellista, viitata eriäviin ja sen vuoksi selitystä vaativiin kannanottoihin kahden teollisuuspoliittisen tiedonannon välillä.

3.1.2. Komissio määritteli teollisuuspoliittisessa tiedonannossaan alueet, "joilla yhteisön toimien vahvistaminen (on) toivottavaa". Komissiolle on ensi sijassa kyse siitä, että Euroopan teollisuus on paremmin läsnä tulevaisuuden markkinoilla, jotka luovat työpaikkoja. "Rajoitetulla tavoitteiden ja toimenpiteiden määrällä" on komission mukaan tarkoitus toteuttaa tehokkaasti teollisuuden kilpailupolitiikkaa. Vastoin komission ilmoitusta toiminnan painopisteet jakautuvat kuitenkin moniin yksittäisiin toimenpiteisiin. Tavanomaiset toiminta-alueet (esim. tutkimus- ja kehityspolitiikka) erotetaan toisistaan ja jaetaan useammiksi toiminta-aloiksi. On vaikeaa saada enää yleiskuvaa siitä, muodostavatko yksittäiset toiminta-alueet suljetun ja yhteenkuuluvan kokonaisuuden. Valitettavan monet muotoilut ovat osittain liian löyhiä, osittain epäselviä. Lopulta jää epäselväksi, millaiseksi talouselämän eri toimijoiden, yritysten ja valtion sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden välinen tuleva roolijako muotoutuu ja miten se toimii.

3.1.3. Neuvosto oli 21. marraskuuta 1994 tehdyssä päätöksessään () tyytyväinen komission tiedonantoon. Neuvosto on myös tietoinen komission analyyseistään tekemistä johtopäätöksistä. Neuvosto muistuttaa samalla komissiota tämän 1990-luvun toiselle puoliskolle asettamista tavoitteista ja teollisuuspoliittisista aloitteista. Neuvostolta puuttuu ennen kaikkea ohjelman käytännön suunnitelma ja ilmoitettujen aloitteiden täytäntöönpanoa koskeva aikataulu. Neuvoston näkökulmasta on "erityisen tärkeää", että yhteisö ja jäsenmaat, ottaen huomioon niiden kulloisetkin vastuu-alueet, olisivat aktiivisia viidellä kulloinkin yksityiskohtaisesti jaotellulla painopistealueella, jotka ovat: vakaiden yhteisötaloudellisten puite-ehtojen luominen, yritysten tarpeettomien byrokraattisten rasitteiden poistaminen, aidon sisäisen ja ulkoisen kilpailun takaaminen, teollisen yhteistyön vahvistaminen epäedullisimmassa asemassa olevien kolmansien maiden kanssa ja aineettomien kilpailutekijöiden edistäminen.

3.1.4. Toimintaohjelma sisältää nyt neuvoston toivoman käytännön suunnitelman. Komissio esittää toimintaohjelman tavoitteineen ja ohjelmoituine toimenpiteineen sekä "viitteellisen" aikataulun teollisen kilpailupolitiikan toteuttamiselle. Komissio pitää tärkeinä ennen kaikkea toimia, jotka vastaavat olemassa olevien yhteisön toimintalinjojen toteuttamista tai sellaisten aloitteiden täytäntöönpanoa, joihin ei tarvita uutta muodollista päätöstä. Tällaisia ovat useimmat seurantatoimet, jotka komissio on luetellut neuvoston teollisuuspolitiikasta tekemien päätösten ja johtopäätelmien toteuttamista koskevassa selonteossaan (). Monia tavoitteita ja toimenpiteitä tarvitaan. Komissio korostaa edelleen, kuinka laajalle Euroopan unionin teollisuuspoliittinen suunnitelma on ulotettu. Mikäli jaotteluperusteita kuitenkin muutetaan muutaman kuukauden aikana, seuraa tästä ymmärtämisvaikeuksia. Teollisuuspoliittinen tiedonanto sisältää vielä toimenpideluettelon, josta tuli jo puoli vuotta myöhemmin tavoiteluettelo, kun taas alkuperäisestä tavoiteluettelosta ei käytännöllisesti katsoen enää puhuta.

3.1.5. Toimintaohjelman () johdannossa komissio korostaa uudelleen, että on yritysten tehtävä varmistaa oma kilpailukykynsä. Julkisen sektorin tehtävä on luoda tarpeelliset edellytykset teollisuuden kilpailukyvylle. Lisäksi teollisuuden kilpailukyvyn ja taloudellisen ja sosiaalisen yhtenäisyyden olisi vastavuoroisesti vahvistettava toisiaan. Komitea on tästä täysin yhtä mieltä. Muut esitykset taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta tuskin kuitenkaan vastaavat odotuksia, joita komitealla on tällä alueella. Komitea on toistuvasti kiinnittänyt komission huomiota EU:n perustamissopimuksen 130 a artiklaan, jossa sanotaan selvästi, että yhteisö kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi "edistääkseen koko yhteisön sopusointuista kehitystä". Tästä toivotuksesta on komission paperissa tuskin jälkeäkään. Minkä konkreettisen viestin välittää esim. virke: "perusrakenteiden parantamisen ja yleisen investointitason optimoinnin kautta voi suurempi taloudellinen ja sosiaalinen yhtenäisyys synnyttää ulkopuolisia ilmiöitä, jotka vaikuttavat edullisesti yksityisen sektorin suorituksiin"? Komitean näkökulmasta on välttämätöntä kehittää teollisuuspoliittisia strategioita ja muotoilla ne selvästi.

3.2. Huomautuksia teollisuuspoliittisten toimien painopistealueisiin

3.2.1. Euroopan komission toimintaohjelmassa mainitaan neljä tavoitetta (toiminnan painopistealuetta), jotka ovat "erityisen tärkeitä" teollisuuden kilpailukykypolitiikalle:

sisämarkkinoiden kehittäminen,

teollisuuden tarpeiden parempi huomioon ottaminen tutkimuspolitiikassa,

tietoyhteiskunnan luominen,

teollisen yhteistyön tukeminen ().

Komitea on samaa mieltä komission kanssa, että nämä tavoitteet ovat hyvin olennaisia teollisuuden kilpailukykypolitiikalle. On kuitenkin yllättävää, että muita, aivan yhtä tärkeitä tavoitteita mainitaan vain yleisesti ja kovin ohimennen tai jätetään kokonaan mainitsematta. Vielä teollisuuspoliittisessa tiedonannossaan () komissio piti investointitukipolitiikan "tärkeimpänä tavoitteena" sijoituksia aineettomiin kohteisiin (komitea lukee niihin työn inhimillistämiseen tehdyt investoinnit) ja asetti ensi sijalle ammattikoulutuksen parantamisen ja inhimillisten voimavarojen tukemisen. Komissio mainitsi myös, että maailmankaupan vapauttaminen ja kilpailun edistäminen sisämarkkinoilla ovat "erityisen tärkeitä" teollisuuden kilpailukyvylle. Niiden tulisi edetä tasatahtia ja tukea toinen toistaan. Lisäksi komissio piti viranomaisten aseman ajanmukaistamista teollisuuden kilpailukyvyn parantamisen "välttämättömänä edellytyksenä". Komissio ehdotti näillä alueilla kaikkien osapuolten yhteistoimintaa, jotta tarpeelliset aloitteet tuottaisivat nopeasti tuloksia. Komitean on vaikea käsittää, miksi komissio on muutamassa kuukaudessa muuttanut niin perusteellisesti syyskuussa 1994 ilmoittamiaan ja kiireellisinä pitämiään toimenpiteitä.

3.2.2.

Sisämarkkinoiden kehitys

3.2.2.1. Komission mukaan Euroopan unionin tärkein tehtävä teollisuuden kilpailukyvyn vahvistamiseksi on kehittää sisämarkkinoita niin että ne todella toimivat. Kokonaistalouden kannalta komitea yhtyy tähän käsitykseen. Se on tyytyväinen, että myös kilpailuasioiden neuvoa-antava komitea on nyttemmin hyväksynyt asian ja yhtyy rajoituksitta komitean kantaan viedä läpi sisämarkkinaprosessi ohjatusti. Tämä koskee sekä sen toimeenpanoa että laajemmalti, markkinoiden integraation kannalta katsoen, myös unionin säädösten parantamista ja karsimista. Kilpailuasioiden neuvoa-antavan komitean mukaan työpaikkoihin ja tarjottujen palvelujen laatuun vaikuttaisi myönteisesti, jos olemassa olevia esteitä poistettaisiin.

3.2.2.2. Komission vastaukset sisämarkkinoiden kehittämiseksi ovat valitettavasti kovin yleisiä. Komitean mielestä olisi ollut parempi, jos komissio olisi antanut yksityiskohtaisen toimenpidepaketin yhteisön sisäisen integraatioprosessin nopeuttamiseksi. Komitea aloitti viime vuonna niiden säädösten täytäntöönpanon säännölliset tarkistukset, jotka muodostavat sisämarkkinoiden oikeudelliset puitteet. Tätä tarkoitusta varten perustettiin sisämarkkinoiden tarkkailuelin. Ensimmäisessä asiaa koskevassa lausunnossaan () komitea antoi joukon suosituksia, jotka vahvistaisivat sisämarkkinoita entisestään. Komitea ehdottaa, että komissio hyväksyy ja toteuttaa ne.

3.2.2.3. Vapaan tavaraliikenteen suhteen komission tulisi ennen kaikkea painottaa, että EY-sopimuksesta vihdoinkin poistetaan 115 artikla. Komitea esitti teollisuuspoliittisessa lausunnossaan vuonna 1991, että kansalliset suojatoimet ovat ristiriidassa avoimen, kilpailuun pyrkivän teollisuuspolitiikan kanssa. Komitea tuki silloin painokkaasti komission käsitystä, että teollisuuspolitiikassa on tärkeätä poistaa kolmansia maita vastaan suunnatut kansalliset kiintiöt ja toimet, joilla on samantapainen vaikutus. Kansalliset markkinat joutuvat tuolloin kilpailemaan yhä enemmän kansainvälisesti, mikä "varustaa ne paremmin... maailmanlaajuisiin haasteisiin". Mikäli EY-sopimuksen 115 artiklasta luovutaan, komitea pitää kuitenkin tarpeellisena ryhtyä rakennepoliittisiin tukitoimiin erityisen vaikeissa tapauksissa, jotta rakenteiden sopeuttaminen pystytään hoitamaan mahdollisimman kitkattomasti.

3.2.2.4. Ongelmia aiheutuu liian vähäisestä avoimuudesta ja epäyhtenäisistä standardeja koskevista määräyksistä ja käytännöistä, tuoteturvallisuus- ja tuotevastuumääräyksistä sekä myös ympäristösäännöksistä ja tuotteiden merkintämääräyksistä. On myös muistettava julkisten hankintojen vapauttaminen, jolla on tärkeä teollisuuspoliittinen merkitys kaikilla aloilla. Komitea on toistuvasti pannut huolestuneena merkille, että pk-yritysten pääsyä julkisten hankintojen toimittajaksi ei vieläkään ole tarpeeksi helpotettu. Lisäparannuksia on ennen kaikkea tehtävä alihankintojen alueella, jolla yksittäisissä tapauksissa pitäisi asettaa ylärajat. Esteitä on lisäksi palvelujen, henkilöiden ja pääoman vapaassa liikkumisessa. Komission täytyy ottaa asiakseen niiden mahdollisimman nopea poistaminen sopivin toimin. Komitea toivoo edelleen, että kilpailuasioiden neuvoa-antava komitea antaa myöhemmissä selonteoissaan tarkkoja suosituksia valituille sisämarkkinoiden alueille.

3.2.3.

Teollisuuden tarpeiden laajempi huomioon ottaminen tutkimuspolitiikassa

3.2.3.1. Toiminnan toisen painopistealueen perusteluissa komissio kirjoittaa, että innovaatiot parantavat ratkaisevasti teollisuuden kilpailukykyä. Komitea yhtyy tähän varauksitta. Uudella verkostoajattelulla täydennetyt tuote-, prosessi- ja markkinainnovaatiot ovat avainasemassa kasvu- ja työllisyysongelmia ratkaistaessa. Kukaan tuskin enää kiistää, että tutkimukseen ja innovaatioihin panostavilla yrityksillä on muita paremmat mahdollisuudet markkinoilla ja hyvät työllistämismahdollisuudet. Mutta komissionkin mielestä teollisuuden on myös parannettava tutkimustulosten siirtymistä ja käyttöä.

3.2.3.2. Tutkimus- ja innovaatiokustannukset kasvavat jatkuvasti. Varsinkin pienissä ja keskisuurissa yrityksissä rasitteet muodostuvat niin suuriksi, että seurauksena on tutkimus- ja kehitystoiminnan supistaminen. Jotta nekin voisivat nauttia teknisistä uudistuksista, tekninen osaaminen on välitettävä niille aivan komission linjan mukaisesti teknologianeuvonnan ja -siirron avulla. Siten myös nopeutetaan huomattavasti teknisten keksintöjen muuttumista markkinointikelpoisiksi tuotteiksi ja menetelmiksi.

3.2.3.3. Komitea toteaa tyytyväisenä, että komissio aikoo kehittää useita teollisuuden kannalta mielekkäitä hankkeita kootakseen tutkimus- ja teknologiaponnistelut tiukemmin yhteen (myös rajat ylittäen) ja luodakseen synergiaa sisämarkkinoiden avulla. Komissio tukee myös komission aietta valmistella tiedonanto yhteyksien luomisesta tutkimuksen ja teollisuuden välillä sekä vihreä kirja innovaatiopolitiikan tukemisesta Euroopan unionissa. EY-sopimuksen 130 p artiklassa määrätty vuosikertomus yhteisön toiminnasta tutkimuksessa ja teknologisessa kehittämisessä sekä tulosten levittämisessä on komitean mielestä tärkeä keino julkistaa tutkimuspolitiikkaa. Komitea toivoo, että komissio antaa ensimmäisen kertomuksen vielä tänä vuonna.

3.2.4.

Tietoyhteiskunnan luominen

3.2.4.1. Kolmantena ensiarvoisen tärkeänä alueena komissio pitää toimia, jotka edistävät tietoyhteiskunnan luomista. Uusi teknologinen vallankumous vaikuttaa tuntuvasti kaikkeen, ei vain Euroopan unionin teollisuuteen. Se vahvistaa yritysten innovaatiokykyä, lyö leimansa tulevaisuuden tuotantoon ja työllisyyteen ja vaikuttaa monin tavoin elin- ja työolojen kehitykseen. Komitea on alusta asti tukenut tietoyhteiskuntaa koskevia komission aloitteita ja kannatti myös toimintasuunnitelmaa, jonka tarkoitus on valmistella Eurooppaa tietoyhteiskuntaan. Asiaa koskevassa lausunnossaan () komitea kuitenkin pahoittelee, että toimintasuunnitelmassa ei paneuduta kaikkiin alueisiin yhtä huolellisesti. Lisäksi yhteiskunnalliset ja kulttuurinäkökohdat jäävät vaille riittävää huomiota. Ne tosin mainitaan suunniteltujen toimien yhteydessä, mutta jäävät edelleenkin vaille huomiota nykyisissä toimissa. Tämä koskee varsinkin terveydenhoitoa, kasvatusta, ympäristöä, ammattikoulutusta, vammaisia ja elokuvateollisuutta.

3.2.4.2. Tällä hetkellä komissio pitää tietoliikenteen vapauttamisprosessin nopeuttamista yhtenä tärkeimmistä tehtävistä. Tarkoitus on avata kilpailulle perusrakenteet (kaapelointi, radioverkot, satelliitit) ja palvelut, joissa tällä hetkellä edelleen on monopoleja. Komission vuoden 1995 työohjelman mukaan tärkein tavoite onkin laatia tietoliikenteelle kilpailusäännöt.

3.2.4.3. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että tiedonsaannin ehdot, tietoverkkoon pääsyn ehdot ja verkon käyttöä helpottavien palvelujen ehdot ovat yhä tärkeämpiä teollisuuden kilpailukyvylle. Komitea onkin tyytyväinen komission aikeeseen luoda selkeä ja luotettava järjestely, mutta pitää samalla tarpeellisena, että tietoyhteiskuntaan siirtymistä tuetaan muin toimin, erityisesti teknologia-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alueella.

3.2.4.4. Tietoyhteiskuntaan johtavalla tiellä on lukemattomia haasteita, joita ajatellen komitea tukee kahden riippumattoman neuvoa-antavan elimen perustamista. Niiden tulisi olla kiinteässä yhteydessä kaikkien asianosaisten kanssa. Perustaminen on varmasti askel oikeaan suuntaan, jotta "tietoyhteiskunta... voi vastata kaikkien kansalaisten ja yritysten tarpeisiin" (). "Tietoyhteiskuntafoorumissa" yhteiskunnallisten eturyhmien edustajat (joihin kuuluu mm. kansanedustajia sekä työmarkkinaosapuolten, käyttäjäryhmien ja verkkojen ylläpitäjien edustajia) kokoontuvat pohtimaan tietoyhteiskunnan eri näkökohtia. Tiedot foorumin työskentelystä ja saavutetusta edistyksestä kootaan vuosikertomukseen. Toisessa elimessä joukko arvostettuja yhteiskunta-asiantuntijoita valottaa tietoyhteiskunnan sosiaalisia ja yhteiskunnallisia näkökohtia ja pohtii mm. niitä kuutta pääaihetta, jotka mainitaan Eurooppa-neuvoston Essenin kokousta varten laaditussa komission raportissa "Euroopan tietoyhteiskunta: Ensimmäinen arviointi Korfun kokouksen jälkeen" (). Neljätoista asiantuntijaa on myös jo nimetty, ensimmäinen (myös työmahdollisuudet huomioon ottava) väliraportti saataneen marraskuuhun 1995 mennessä.

3.2.4.5. Tyytyväisenä voi myös todeta komission aikomuksen nostaa tietoyhteiskunnan hyväksymistasoa pilottihankkeiden avulla ja kerätä lisäkokemuksia nykyaikaisen tieto- ja viestintätekniikan käytöstä. Tietoyhteiskuntatoimisto olisi näiden pilottihankkeiden yhteyspiste Euroopan unionissa ja sen tehtävänä olisi edistää kokemusten vaihtoa.

3.2.5.

Teollisen yhteistyön tukeminen

3.2.5.1. Komission (monivuotisen) toimintaohjelman kohdassa 3.3.5 mainitaan myös neljäs toiminnan painopistealueiden pilari. Päällekkäisyyksiä välttääkseen komitea esittää tässä kohdassa vain muutamia huomautuksia. Komissio viittaa suoraan Leonardo-ohjelmaan, joka tukee yhteistyötä yritysten ja muiden ammattikoulutuksen alalla toimivien välillä. Lisäksi komissio mainitsee toukokuulta 1994 peräisin olevan "Pk- ja käsityöyrityksiä koskevan integroidun ohjelman", jonka avulla on ennen kaikkea tarkoitus ottaa käyttöön pk-yritysten työllistämismahdollisuudet (). Komitea antoi ohjelmalle () viime vuonna runsaasti tunnustusta. Erityisen tyytyväinen se oli yritykseen käsitellä eurooppalaisten pk-yritysten ongelmia integroidusti ja sovittaa unionin ja jäsenvaltioiden eri pk-ohjelmat toisiinsa ja koota ne yhteen. Komission tulisi kuitenkin kiinnittää huomiota siihen, että konkreettisia tukitoimia tarkistettaessa tai yritettäessä tehostaa tukiohjelmia ei unohdeta, että on välttämätöntä vähentää valtioiden ja yhteisön tukea.

3.2.5.2. Komitea pahoittelee, että komissio ei pidä muita teollisen yhteistyön tukitoimia ensiarvoisen tärkeinä. Se mainitsee vain: "Unionin tulee... yrittää poistaa teollisen yhteistyön esteitä ja samalla kehittää teollisen yhteistyön välineitä". Komitean näkökulmasta komission pitäisi konkreettisesti pyrkiä siihen, että Euroopan tasolla kehitetään periaatteita, joilla yritetään parantaa erikokoisten yritysten välisiä sekä teollisuutta lähellä olevien palvelujen ja tavaranvalmistusteollisuuden välisiä toimitussuhteita. Koska valmistusjärjestelmät ovat monimutkaisia, Euroopan teollisuus tarvitsee enemmän kuin koskaan pitkäaikaiseen yhteistyöhön tähtäävää kumppanuutta yritysten kesken. Teollisen muutoksen klassinen rakennemalli (kolmen sektorin malli) on korvattava uudella yhdentävällä lähestymistavalla. Kyseessä on uudenlainen tavaroiden, palvelujen ja tiedon verkosto. Perinteisiä rakenteita on muutettava laadullisesti, mikä varmasti vaatii voimakkaita ponnistuksia kaikilta asianosaisilta. Yritysten välinen kiinteä yhteistyö on aloitettava varhaisemmassa vaiheessa. Valmistajien ja tavarantoimittajien olisi laadittava yhdessä uusien tuotteiden kustannussuunnitelma, rationalisointi, laadunvarmistus ja logistiikka. Kaikki nämä vaatimukset huomioon ottaen ei riitä, että komissio toteaa summittaisesti: "Tämän yhteistyön tukemiseksi on vahvistettava kaikkia mahdollisia yhteyksiä teollisella, taloudellisella ja kaupallisella alalla sekä sijoituksia ja osaamisen siirtoa kolmansiin maihin, jotta ne pääsevät mukaan maailmantalouteen". Ennen kaikkea komitea kaipaa komissiolta selkeitä aloitteita, esimerkiksi, että se tarkistaisi, estääkö Euroopan kilpailulainsäädäntö maailmanlaajuista teollista yhteistyötä.

3.3. Huomautuksia (monivuotisiin) teollisuuspolitiikan toiminnan painopisteisiin

3.3.1. Toimintaohjelman () mukaan komission teollisuuspoliittiselle suunnalle tärkeimpiä ovat kuten teollisuuspoliittisessa tiedonannossa selvitettiin neljä ensisijaista toimea, jotka samalla vastaavat teknisen muutoksen välttämättömyyksiä:

aineettomiin kohteisiin investoinnin edistäminen,

teollisen yhteistyön kehittäminen,

kohtuullisen kilpailutason takaaminen,

valtion toimenpiteiden ajanmukaistaminen.

3.3.2. Toiminnan painopisteet käsittävät kolme toimenpideluokkaa: Toimet, jotka on jo käynnistetty tai voidaan käynnistää lyhyessä ajassa ja joilla voidaan välittömästi edistää Euroopan unionin kilpailukykyä; toimet, jotka ennen käynnistämistään edellyttävät politiikan suuntaviivojen määrittelemistä tarkemmin; toimet, joiden täytäntöönpano edellyttää lakiesitysten hyväksymistä.

3.3.3.

Aineettomiin kohteisiin investoinnin edistäminen

3.3.3.1. Komitea tukee voimakkaasti komission tavoitetta tukea aineettomia investointeja. Komitea pahoittelee kuitenkin, että koulutusjärjestelmää koskevista yksittäisistä toimenpide-ehdotuksista ei voi hahmottaa kokonaissuunnitelmaa. Komitea selvitti teollisuuspoliittisessa lausunnossaan jo vuonna 1991 (), että tieto- ja tietojenkäsittelytekniikan leviäminen kaikille talouden ja yhteiskunnan alueille vaikuttaa yhä useampiin ihmisiin. Vastuullisesta uuden tekniikan käytöstä tulee tärkeä osa heidän elämän- ja tulevaisuudensuunnitteluaan. Uusi tietotekniikka antaa ihmiselle yksityiskohtaista tietoa ennennäkemättömän runsaasti ja nopeasti. On yhä tärkeämpää pystyä sijoittelemaan yksityiskohtia ja tajuamaan yhteyksiä. Nämä muutokset asettavat unionin jäsenmaiden koulutusjärjestelmän uusien tehtävien eteen. Sen on ensinnäkin otettava huomioon teknisen muutoksen aiheuttamat muuttuneet ja useimmiten nousseet pätevyysvaatimukset ja huolehdittava siitä, että tietotekniikan peruskoulutusta annetaan jo kouluissa. Toiseksi koulutuksella on luotava pohja tämän muutoksen henkiselle hallinnalle.

3.3.3.2. Työmarkkinoiden jännitteet ja väärät kehityssuunnat, tarjolla olevan pätevyyden ja haetun pätevyyden välinen kuilu pystytään ylittämään vain, mikäli koulutus- ja työntekojärjestelmä onnistutaan entistä paremmin sovittamaan toisiinsa. Erilaiset lahjakkuudet ja työpaikan erilaiset tieto-, pätevyys- ja valmiusvaatimukset edellyttävät entistä suurempaa samanarvoisten tutkintojen ja samanarvoisen koulutuksen kirjoa. On edistettävä ohjatusti analyyttista, yhteyksiin perustuvaa ajattelua, koska uuden teknologian käyttö vaatii sitä erityisen paljon. Koulussa, korkeakoulussa ja ammatissa hankittu koulutus on kuitenkin vain "perusvarustus", jota on työssä koko ajan laajennettava. Siksi on korostettava enemmän ammatillista jatkokoulutusta, jotta teknologisen kehityksen käyttöönotto ei epäonnistu pätevyyden puutteen ja hyväksynnän puutteen vuoksi. Kilpailuasioiden neuvoa-antava komitea vaatii, että eurooppalaisten yritysten on oman etunsa vuoksi parannettava asemaansa koulutuksessa. Se on erityisen tärkeää, kun koulutetaan palkansaajia uudelleen ja levitetään uusia, elinikäiseen oppimiseen perustuvia oppimistottumuksia. On tarjottava "tarpeen mukaan suuntautunutta, mittojen mukaan suunniteltua jatkokoulutusta".

3.3.3.3. Myös johtoportaan jatkokoulutus on välttämätöntä. Johtamistapa vaikuttaa työn laatuun, työpaikan ilmapiiriin, suoritusmotivaatioon ja muihin yrityksen menestykseen vaikuttaviin tekijöihin. Jatkokoulutuksen tavoitteiden on suuntauduttava tämän mukaan. Toimintaan liittyvien ja asiallisten tietojen syventämisen lisäksi on edistettävä ennen kaikkea nykyaikaisten yrityksen johtamismenetelmien käyttöä. Käytännön kokemuksesta ja tutkimuksesta saatavat tiedot on jatkokoulutuksen avulla saatava käyttöön nopeasti ja menestyksekkäästi. Yrittäjät ovat hakoteillä, jos tekniikan ja innovaatioiden dynamiikan suhteen ollaan odottavalla kannalla ja pyritään säilyttämään saavutetut tulokset. Koventunut kansainvälinen kilpailu pakottaa jatkuvasti keksimään ja käyttämään uusia ratkaisuja. Yrittäjien täytyy olla avoimia muutoksille myös palkansaajien etua ajatellen.

3.3.3.4. Komissio tunnustaa nimenomaan työn organisoinnin nykyaikaistamistarpeet, muttei esitä konkreettisia toimia. Komitea ei tässä tarkoita esimerkiksi ehdotuksia yritysten sisäisen työn järjestelyn parantamiseksi, se ei ole komission tai muun valtiollisen elimen tehtävä. Komitea kaipaa kuitenkin rakentavaa ehdotusta selkeiden puite-ehtojen laatimiseksi. Sitä paitsi uusien työn organisointimuotojen etsimisessä valtiokohtaisesti tai unionin tasolla luovuuden ja tuottavuuden kaikki mahdollisuudet ovat vasta sitten käytössä, kun työntekijät tai heidän laillisesti tunnustetut edustajansa otetaan mukaan etsimisprosessiin. Työntekijöiden ammatillinen pätevyys ja motivaatio ovat tärkeä voimavara monisyisen ongelman ratkaisussa. Siinä suhteessa komitea tukee komission aikomusta syventää työmarkkinapoliittisia neuvotteluja kansalliset käytännöt ja kokemukset huomioon ottaen. Sama koskee myös työmarkkinaosapuolten osallistumista aloitteisiin, jotka vaikuttavat työllisyyteen.

3.3.3.5. Komitea suhtautuu myönteisesti myös komission aikomukseen luoda kokonaisvaltaisen ohjelman avulla suotuisat lainsäädännölliset puitteet henkiselle ja teolliselle omaisuudelle, ennen kaikkea patenttien, tavaramerkkien, suunnitelmien ja mallien sekä alkuperämerkintöjen alueella. Välineet henkisen ja tuotannollisen omaisuuden suojaamiseksi ovat täydelliset: Münchenin patenttisopimus, patenttiyhteistyösopimus, tavaramerkkioikeutta koskeva EY-asetus, mallioikeutta koskeva EY-asetus (valmisteltavana), useita tekijänoikeusdirektiivejä (tietokoneohjelmat, vuokrausoikeus, suojan kesto). Valitettavaa on vain, että Euroopan parlamentti ei hyväksynyt bioteknisten keksintöjen oikeudellista suojaa koskevaa direktiiviä. Se on varmasti kielteinen viesti koko tutkivalle teollisuudelle. Ulkorajoilla piraattikopioiden vastainen direktiivi N:o 3295/94 () antaa tulliviranomaisille oikeuden ryhtyä toimiin sellaista tuontia vastaan, joka loukkaa merkkioikeuksia, tekijänoikeuksia ja mallioikeuksia. Menestys riippuu kylläkin siitä, onnistuvatko tulliviranomaiset myös tunnistamaan suuremmassa mitassa epäilyttävät lähetykset. Olisikin tutkittava, mitä käytännön parannuksia tulliviranomaisten on asian suhteen tehtävä. Lisäksi on välttämätöntä vahvistaa kansainvälistä yhteistyötä myös itäisten kumppanuusvaltioiden kanssa jotta piraatteja vastaan voidaan taistella tehokkaasti jo alkuperämaissa.

3.3.3.6. Tyytyväisyydellä on suhtauduttava komission aikomukseen tukea ympäristöystävällisen teknologian kehittämistä ja varmistaa sen nopea leviäminen soveliailla puite-ehdoilla. Mahdollisuuksia on monia: aina tuotannon ylijäämien ja jätteiden kierrättämisestä mikroelektroniikkaan, jota voidaan pitää ympäristöystävällisimpänä tekniikkana sekä tuotannossa että käytössä. Komitean mielestä uusien markkinoiden muodostumista helpotetaan tuntuvasti, mikäli ympäristöpoliittisia tavoitteita kylläkin asetetaan, mutta yrityksien tehtäväksi jätetään parhaan menetelmän valinta. Tämä lähestymistapa suosii innovatiivista ilmapiiriä, joka nopeuttaa teknistä edistystä ja vaikuttaa samalla myönteisesti kasvuun ja työllisyyteen. Merkillepantava on komission oikea kanta, että ympäristönsuojelu on rajat ylittävä haaste, johon ei voida vastata kansallisin säädöksin. Euroopan yhteisön ja sen jäsenten tulisi P yhteiskunnan eri eturyhmien myötävaikutuksella määritellä toivottava ja tarpeellinen, taloudellisesti kestettävissä oleva ympäristönsuojelun taso, jotta sen pohjalta voidaan päättää tehokkaista toimista ekologisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja soveltaa niitä käytäntöön. Komission mukaan tässä näyttäisi "olevan mielekkäämpää määritellä yleinen kanta, joka ottaa huomioon kansainvälisen kilpailun asettamat ehdot, kuin luoda erilaisia lisäveroja yksittäisille tuotteille" ().

3.3.4.

Teollisen yhteistyön kehittäminen

3.3.4.1. Euroopan unioni ei ole vastuussa teollista yhteistyötä koskevien toimien toteuttamisesta, ilmoittaa komissio aivan oikein ja jatkaa: se on ensi sijassa yritysten ja yrittäjien asia. Siitä huolimatta komission tehtävä on tukea teollista yhteistyötä mm. järjestämällä teollisuuden keskustelupiirejä, jollaisia jo on Japanin ja Baltian maiden kanssa tai tietyillä teollisuudenaloilla. Komitea pahoittelee, että komissio vaikenee näiden keskustelupiirien kokoonpanosta. Joka tapauksessa tulisi välttää sitä, että esimerkiksi kutsutaan koolle vain "ryhmä pääjohtajia" neuvottelemaan teollisesta yhteistyöstä. Komitea epäilee vakavasti, pystyvätkö komissio ja jäsenmaiden hallitusten edustajat arvioimaan asiaan liittyviä kysymyksiä kattavasti ja tekemään käytännönläheisiä ehdotuksia. Tyytyväisenä on todettava komission aikomus poistaa teollisen yhteistyön lainsäädännöllisiä ja veroesteitä ja julkaista vihreä kirja teollisen yhteistyön lainsäädännöllisistä välineistä yhteisön tasolla. Komitea tukee myös komission pyrkimystä yhdentää Itä-Euroopan maat koko Euroopan käsittävään talousalueeseen.

3.3.4.2. Komitea on varauksitta samaa mieltä komission kanssa siitä, että Euroopan unionin yrityksillä ei vielä ole sopivia lainsäädäntövälineitä rajat ylittävään järjestäytymiseen ja yhteistyöhön. Eurooppalaisia taloudellisia etuyhdistymiä koskevan asetuksen soveltamisala rajoittuu tarkoin määriteltyihin yhteistyötapauksiin. Nyt kun sisämarkkinoiden vuoksi on edetty suurin askelin lainsäädännön yhdenmukaistamisessa, on aika säätää yritysmuodoille eurooppalainen lainsäädäntö.

3.3.4.3. Tämä koskee ennen kaikkea ehdotuksia eurooppalaisista osakeyhtiöistä. Komitea on ilmaissut kantansa näihin aikomuksiin jo useamman kerran, viimeksi lausunnossaan eurooppalaisen osakeyhtiön yhtiöjärjestyksestä (), ja pitänyt soveliaana parantaa yritysten rajat ylittävää yhteistyötä ja tukea yhteisön sisäistä taloudellista integraatiota. Kilpailuasioiden neuvoa-antava komitea ottaa samansuuntaisen kannan: "Mahdollisia säästöjä tärkeämpää näyttää olevan, että pienet ja suuret yritykset voivat helpommin laajeta koko Eurooppaan, näin tuettaisiin kestävästi integraatiota." Komitea on myös tukenut eurooppalaisen osuuskunnan, eurooppalaisen keskinäisen vakuutusyhtiön ja eurooppalaisen yhdistyksen sääntöehdotuksia, jotka voisivat olla sopivia lainsäädäntövälineitä tietyillä toiminnan alueilla (). Komitea vetoaa neuvostoon, että se avaisi mahdollisimman pian uudelleen neuvottelut eurooppalaisen osakeyhtiön yhtiösäännöstä, jotka ovat lukossa poliittisista syistä, ja hyväksyisi ehdotukset (asetuksen ja direktiivin). Sisämarkkinat ovat kilpailykykyneuvoston mukaan vasta sitten valmiit, kun eurooppalaiset yritykset voivat toimia joustavasti ja tehokkaasti koko unionin alueella.

3.3.4.4. Komission vaatimus yhtenäisen oikeussäännöstön laatimisesta eurooppalaisten ulkomaaninvestointien tehokkaaksi yhteiseksi tukemiseksi on epäselvä. Komitea on kyllä samaa mieltä komission kanssa siitä, että eurooppalaisille yrityksille on erittäin tärkeää kyetä suojaamaan ulkomaiset investointinsa hyvin, mutta OECD valmistelee jo parhaillaan kattavaa investointisuojasopimusta. Tällaisen sopimuksen pohjalta tulisi komitean mielestä myös WTO:n tasolla laatia investointisuojasopimus, johon kuuluisivat kehitys- ja teollistuvat maat sekä Keski- ja Itä-Euroopan maat.

3.3.4.5. Teollisuuspoliittisessa tiedonannossa ja toimintaohjelmassa () puututaan toistuvasti yhteistyöhön Keski-Euroopan assosioituneiden maiden ja entisen Neuvostoliiton itsenäisten tasavaltojen kanssa. Komitea tukee lueteltuja aloitteita. Se on ottanut monissa lausunnoissaan perusteellisesti kantaa Eurooppa-sopimuksiin sekä IVY:n yksittäisten tasavaltojen (Venäjä, Ukraina ja Valkovenäjä) kanssa tehtyihin yhteistyö- ja kumppanuussopimuksiin (). Komission ehdottamat aloitteet kattavat tosin vain harvat Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tehtävän teollisen yhteistyön näkökohdat.

3.3.4.6. Niinpä Ukrainan kanssa tehdyssä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessa ottaaksemme esimerkin, joka edustaa hyvin kaikkia sopimuksia sovittu teollinen yhteistyö käsittää mm. seuraavia aloitteita: liikesuhteiden luominen molempien puolien talouden toimijoiden välille (esim. teknologian ja osaamisen siirtämiseksi), yhteisön osallistuminen Ukrainan teollisuuden rakenneuudistukseen ja tekniseen modernisointiin, johtamistaitojen parantaminen, sopivien sääntöjen ja käytäntöjen kehittäminen kaupan alalle (mukaanlukien tuotemarkkinointi), ympäristönsuojelu, teollisuustuotannon rakenteiden sovittaminen moderniin markkinatalouteen sekä sotateollisuuden muuttaminen siviiliteollisuudeksi.

3.3.4.7. Lisäksi pienten ja keskisuurten yritysten välistä yhteistyötä käsitellään perusteellisesti. Yhteistyö käsittää teknistä apua (etenkin pk-yrityksiä koskevan lainsäädännöllisen perustan luomiseksi) sekä pk-yritysten tarvitsemien perusrakenteiden ja teknologiapuistojen rakentamista. Myös sopimukset investointien edistämisestä ja investointisuojasta ovat yksityiskohtaisia. Tavoitteena ovat ennen muuta paremmat investointisuojan, pääomasiirtojen ja investointimahdollisuuksia koskevan tietojenvaihdon ehdot. Komitea on ottanut laajasti kantaa sopimusten sisältöihin. Siksi se ei nyt uudelleen puutu teollisuuspoliittisten tiedonantojen Keski- ja Itä-Euroopan maita koskeviin aloitteisiin, vaan viittaa niiden suhteen Eurooppa-sopimuksia sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia koskeviin lausuntoihinsa.

3.3.5.

Tasa-arvoisen kilpailun takaaminen

3.3.5.1. Avoin kauppapolitiikka on tarpeellinen täydennys sisämarkkinoiden avaamiselle, sanoo komissio lokakuussa 1990 antamassaan teollisuuspoliittisessa tiedonannossa. Tämä edellyttää, että "kaikki kaupan osapuolet noudattavat pelisääntöjä, sillä yhä pidemmälle menevän avautumisen myötä yhteisön talous tulee yhä haavoittuvammaksi sääntörikkomuksille" (). Siksi komissio painottaa erityisesti "reilua" kilpailua ja "reilua" kauppaa. Molemmat ovat sen mukaan "vapaan" kaupan loogista seurausta. Tavoitteidensa saavuttamiseksi komissio ilmoittaa ryhtyvänsä ulkomaan- sekä sisämarkkinoita koskeviin toimiin.

3.3.5.2. Tasa-arvoisen kilpailun takaaminen ulkomaanmarkkinoilla on määrä saavuttaa mm. Uruguayn kierroksen täydellisellä loppuunsaattamisella. Erityisesti terästeollisuutta, lentoliikennettä sekä palvelualoja samoin kuin tullietuuskohteluun oikeuttamattomia alkuperäsääntöjä koskevia neuvotteluja täytyy jatkaa ja ne tulee saattaa päätökseen lähitulevaisuudessa. Tarvitaan WTO:n puitteissa tehtäviä monenvälisiä ratkaisuja. Niihin voidaan lukea myös komission aikomus pohtia yhteistyössä kansainvälisen työjärjestön ILO:n pysyvän sihteeristön kanssa ensi sijassa sosiaaliseen kehitykseen liittyviä kysymyksiä.

3.3.5.3. Komission pyrkimys monenvälisiin kilpailusääntöihin ja tehokkaisiin valvontamekanismeihin ulkomaisten markkinoiden avaamiseksi edelleen on kannatettava. Komitea huomauttaa kuitenkin, että tämä on tällä hetkellä epärealistista. Kovimman kilpailun kolmiossa (Euroopan unioni, USA ja Japani) on jo tehokas kilpailulainsäädäntö, sen soveltaminen vain on hyvin kirjavaa. Uusien lakien sijasta komission tulisi ensi vaiheessa pyrkiä vain parantamaan kaupan pääosapuolien kilpailuviranomaisten yhteistyötä hallintokäytäntöjen lähentämiseksi. Viranomaisten tulisi lisäksi sopia vastuualueistaan kansainvälisissä asioissa. Päällekkäisiä menettelyjä sekä kansallisten kilpailusääntöjen soveltamista valtion rajojen ulkopuolella tulisi jatkossa välttää. Yritykset ovat hyvin kiinnostuneita nopeista ja ennustettavista menettelytavoista maailmanlaajuisten liiketoimien ollessa kyseessä. Monenvälisiä kilpailusääntöjä sitovine riita-asioiden välitysmenettelyineen voidaan pitää vain kaukaisena tavoitteena. Yksittäisten valtioiden näkemykset asiasta ovat vielä liian kaukana toisistaan.

3.3.5.4. Keski- ja Itä-Euroopan maiden kohdalla asia on toinen. Eurooppa-sopimuksia käsittelevissä lausunnoissaan komitea on antanut varauksettoman tukensa kilpailua ja valtioiden tukia koskeville johdonmukaisille määräyksille. Yhteisön tulisi vaikuttaa assosioituneihin sopimuskumppaneihin niin, että ne muuttaisivat kansalliset kilpailulakinsa mahdollisimman samankaltaisiksi Euroopan unionin kilpailusääntöjen kanssa. Tämä ei tarkoita kuten komissio aivan oikein kirjoittaa vain lakitekstien yhtenäistämistä vaan lisäksi hallinnollisten edellytysten luomista, jotta määräykset myös tehoavat (). Entisen Neuvostoliiton itsenäisten tasavaltojen kanssa solmittujen kumppanuus- ja yhteistyösopimusten heikkoina kohtina komitea piti kilpailua koskevia sopimuksia. Sopimusvaltiot velvoitetaan kyllä välillisesti säätämään omat kilpailulakinsa ja soveltamaan niitä, mutta sopimukset on Eurooppa-sopimuksiin verrattuna muotoiltu niin väljästi ja epäsitovasti, että ne tuskin velvoittavat sopimusosapuolia tai eurooppalaisia yrityksiä mihinkään. Komitea toivoo kuitenkin, että yhteisö suosittaa yhteistyöneuvostossa itäisille sopimuskumppaneille EY:n periaatteiden mukaista kilpailulainsäädäntöä.

3.3.5.5. Kansainvälisessä (eurooppalaisessa) kaupassa juuri "pienet" säännökset, kuten normit ja standardit, aiheuttavat suurimmat esteet markkinoillepääsylle. Komitea on usein painottanut, että yhtenäiset normit ovat markkinoiden integraation avaintekijä. Ne poistavat kaupan teknisiä esteitä ja sääntelyä, helpottavat rajat ylittävää teollista yhteistyötä sekä mahdollistavat suurien tuotantosarjojen etujen hyödyntämisen yrityksissä. Komitea kehottaa komissiota lisäämään ponnistuksiaan normien yhtenäistämiseksi yhteisön tasolla ja kansainvälisesti pyrkimään siihen, että luotaisiin lisää tehokkaita normien sovellusmenetelmiä. Komission on käytävä käsiksi näihin ongelmiin myös yhteistyössä kansainvälisten kauppakumppaniensa kanssa mahdollisimman nopeasti. Tämän vuoksi komitea on tyytyväinen komission ilmoitukseen aikomuksesta perustaa "Industrial Assessment Mechanism". Tämä keskinäisen ymmärtämisen väline on osoittautunut tehokkaaksi erityisesti ponnisteluissa Japanin markkinoiden avaamiseksi.

3.3.5.6. Erityisen tarpeellisena komitea pitää kansallisella ja yhteisön tasolla tehtävän investointien edistämisen parempaa koordinointia. Koordinoinnin tavoitteena tulee olla investointien edistämistoimien taloudellisuuden, avoimuuden ja tehokkuuden parantaminen sekä päällekkäisen työn ja voimavarojen tuhlauksen välttäminen. Myös yhteisön vienninedistämisjärjestelmässä, ennen kaikkea sen avoimuudessa, on parantamisen varaa. Jäsenvaltiot, yksityiset kauppakamarit ja yhteisö ovat pystyttäneet päällekkäisiä rakenteita. Myös niistä johtuva kaksinkertainen työ aiheuttaa huomattavia kustannuksia. Komitean mielestä kilpailu kansallisten ja yhteisön vienninedistämistoimien välillä tulisi estää. Nykyisten rakenteiden tehokkuus tulisi selvittää.

3.3.5.7. Vaikka komitea onkin komission kanssa yhtä mieltä useimmista ehdotetuista toimista, se varoittaa tavoittelemasta "reilua" kansainvälistä kilpailua yksipuolisin aloittein. Huolestuttava on etenkin komission aikomus parantaa "kauppapoliittisten välineiden tehokkuutta ja helppokäyttöisyyttä ottaen huomioon tuotannon ja kaupan rakenteiden kehitys, varsinkin tuotannon lisääntyvän kansainvälistymisen seuraukset". Samansuuntainen on komission aikomus käyttää "kauppapoliittisia välineitä palvelujen kehittämiseen liittyen talouden lisääntyvään aineettomuuteen ja vastaavien markkinoiden moitteettomaan toimintaan" (). Tällaiset sanamuodot herättävät epäilyksiä yhteisön periaatteessa ulkomaailmalle avoimen luonteen suhteen. Paljon parempi olisi, jos komissio perustettavan Industrial Assessment Mechanismin hengessä ratkaisisi kauppakumppaniensa kanssa kouriintuntuvia ongelmia siihen tarkoitetuilla kahden- ja monenvälisillä menettelyillä.

3.3.5.8. Sisämarkkinoita silmälläpitäen komitea pahoittelee, että komissio käsittelee kilpailupolitiikan alalla laajemmin vain tukia. Näin se ei ota riittävästi huomioon kilpailupolitiikan roolia eurooppalaisen teollisuuspolitiikan yhtenä tukipylväänä. Sikäli kun komissio ylipäätään puuttuu sopimuksen kilpailusääntöihin ja niiden toimintaan, se tyytyy itsestäänselvyyksiin kuten strategisten liittoutumien rooliin. Strategiset liittoutumat ovat vain yritysten yhteistoimintaa maailmanmarkkinoiden tasolla. Ne eivät tarvitse kilpailuviranomaisilta sen paremmin suosivaa kuin jarruttavaakaan erityiskohtelua. Komitea ei pysty havaitsemaan sellaista lisääntynyttä vaaraa, joka puoltaisi "johdonmukaisen ja yhtenäisen menettelyn strategisia liittoutumia kohtaan" asettamista toiminnan painopisteeksi.

3.3.5.9. Unionin kilpailupolitiikka ei ole pysynyt yritystoiminnan kansainvälistymisen mukana. Fuusionvalvontaa lukuunottamatta kilpailuasioita koskeva prosessioikeus on peräisin 60-luvun alusta ja laadittu kuuden jäsenmaan yhteisöä varten. Viidentoista jäsenen unionissa se on vanhentunut eikä vastaa oikeudenkäytön nykytilaa. Tämä koskee nimenomaan perus-, kuulemis- ja puolustusoikeuksia. Yritykset valittavat lisäksi aivan liian pitkiä käsittelyaikoja, monimutkaista oikeusasemaa, päätösmenettelyn puutteellista avoimuutta sekä sitä, ettei komissio ole asettanut käsiteltäviä tapauksia minkäänlaiseen tärkeysjärjestykseen.

3.3.5.10. Komission tulisi tarkistaa tähänastista linjaansa soveltaa kaikkeen pystytason yhteistyöhön Rooman sopimuksen 85 artiklan kilpailukieltoa. Mikäli tutkittavana ei ole kilpailun rajoittaminen, olisi sovellettava joustavaa käytäntöä. Komission antamat tiettyjä sopimusryhmiä koskevat vapautusasetukset johtavat epäselvään ja osittain ristiriitaiseen oikeusasemaan. Syntyy kilpailupoliittinen vinouma, koska komissio pakottaa yritykset samanmuotoisiin sopimuksiin. Komitea huomauttaa, että Euroopan sisämarkkinoilla yrityksillä täytyy olla periaatteessa vapaus järjestää markkinointinsa mielensä mukaan. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio aikoo julkaista piakkoin vihreän kirjan tulevasta kilpailupoliittisesta kohtelusta tällaisissa tapauksissa. Komitea ehdottaa jo nyt, että vain sellaisiin pystysuuntaisiin yhteishankkeisiin puututtaisiin, jotka uhkaavat muodostaa tuntuvia sisämarkkinoille pääsyn esteitä. Vasta kun tämä kynnys ylitetään, voidaan mielekkäästi puhua kilpailun esteestä Rooman sopimuksen 85 artiklan 1 kohdan tarkoittamassa merkityksessä.

3.3.5.11. Komission tulisi ottaa aiempaa paremmin huomioon kansainvälinen kilpailutilanne. Komitea valittaa sitä, ettei komissio näytä tarkastelevan asioita riittävän johdonmukaisesti talouden näkökulmasta. Konkreettinen esimerkki tästä on se, että viime aikoina komissio on ollut olennaisten markkinoiden rajaamisessa yhä tiukempi. Tämä koskee nimenomaan eurooppalaista fuusionvalvontaa, mutta myös EY-sopimuksen 85 artiklan soveltamista. Komitea suosittaa, että komissio ottaa tulevaisuudessa kansainvälisen kilpailun paremmin huomioon. Markkinat ovat muuttumassa paitsi Euroopassa myös maailmanlaajuisesti (iskusana: tietoyhteiskunta). Kilpailuoikeudesta ei saa tulla estettä yritysten välttämättömille rakenneuudistuksille.

3.3.5.12. Komitea suhtautuu varauksettoman myönteisesti komission ilmoitukseen tarkistaa kansallisten tukien valvontapolitiikkaansa. Varauksellisesti komitea kuitenkin suhtautuu komission esittämään näkemykseen, että taloudellinen ja yhteiskunnallinen yhtenäisyys vastaa väitettä "reilun kilpailun tulisi johtaa valtion tukien vähentämiseen". Jäsenvaltioiden julkisia tukia (mukaan lukien alueiden, kuntien ym. tuet) tulee karsia kaiken kaikkiaan alueellinen epätasapaino huomioonottaen. Tukien myöntöperusteet tulee tarkistaa, rakennepolitiikan ja kansallisten tukien valvonnan välistä samansuuntaisuutta tulee parantaa ja nykyisiä sääntöjä yksinkertaistaa. Komitea korostaa ilmoitettujen toimien merkitystä ja kiireellisyyttä. Toimivilla sisämarkkinoilla yritykset tuntevat voimakkaammin ja välittömämmin kansallisten tukitoimien mutta myös yhteisön tukiohjelmien kilpailua vääristävät vaikutukset.

3.3.5.13. Komission viimeisimmän tukia koskevan raportin tulokset vahvistavat komitean epäilyt, että kansalliset teollisuudelle myönnettyjen tukien vuosittainen keskiarvo on raportin kattamana ajanjaksona 1990 1992 laskenut vain vähän (). Jalostuselinkeinojen tuottamaan bruttolisäarvoon verrattuna valtiolliset tuet supistuivat Euroopan unionin neljässä suurimmassa kansantaloudessa () vain 4 prosentista (1988 1990) 3,3 prosenttiin (1990 1992), kun taas taloudellista eroa kiinni kurovissa maissa (Kreikka, Irlanti, Portugali ja Espanja) sama muuttuja on laskenut huomattavasti enemmän, keskimäärin 6 prosentista vajaaseen 3 prosenttiin. Yhtä epätyydyttävä oli unionin tukien kokonaismäärän jakauman kehitys: Neljän pienemmän valtion keskimääräinen osuus laski 15 prosentista (1988 1990) 8 prosenttiin (1990 1992), kun neljän suurimman valtion osuus pieneni 82 prosentista (1988 1990) runsaaseen 72 prosenttiin (1990 1992). Jäsenvaltioiden välillä on siis edelleen huomattavia eroja, jotka ovat raportin kuvaamana aikana suhteellisesti katsoen vielä kasvaneet pienempien valtioiden tappioksi. Komissio toteaakin oikeutetusti, että neljän suurimman jäsenvaltion julkisten tukien vähäisempi pieneneminen on yhteenkuuluvuuden tavoitteen vastaista. Rakennerahastoista maksettavat avustukset tosin tasoittavat julkisten tukien aiheuttamia kilpailuvääristymiä jonkin verran, mutta eivät läheskään tarpeeksi yhteisön tavoitteen toteutumiseksi.

3.3.5.14. Komitea vetosi jo vuoden 1991 teollisuuspoliittisessa lausunnossaan () Euroopan yhteisön jäsenvaltioihin ja erityisesti neljään suurimpaan maahan, että nämä raivaisivat edelleen tukiviidakkoaan ja leikkaisivat kansallisia tukiaan tuntuvasti. Komitea kehottaa uudelleen jäsenmaita ja myös yhteisöä ryhtymään vihdoin valvomaan tiukasti myöntämiensä tukien tarpeellisuutta. Tukien kokonaissummaa täytyy yhteisön tasolla tuntuvasti pienentää. Yhteisön edistyspolitiikan tulee noudattaa samoja tukia koskevia sääntöjä kuin jäsenvaltioidenkin (EY-sopimuksen 92 artikla). Komission täytyy lisäksi kirjata ja analysoida paremmin suorien tai epäsuorien julkisten tukien aiheuttamat kilpailunvääristymät. Tätä varten sen tulisi kuulla enemmän kilpailijoita, luoda selkeä tärkeysjärjestys ja tutkia, voitaisiinko komissioon ilman liikaa byrokratiaa perustaa julkinen rekisteri kaikista myönnetyistä tuista. Tiukka kuri tukien myöntämisessä on komission mukaan "lisääntyvän kilpailun edellytys, jota ilman sisämarkkinoista odotettavista eduista ei toteudu kuin osa". Kansainvälisen kilpailun yhteydessä komission on myös otettava huomioon kolmansien maiden tukikäytäntö. Komission olisi joka tapauksessa vietävä WTO:n sovittelupaneelin käsittelyyn kolmansien maiden tuntuvat tuet, jotka rikkovat GATT:in tukisäännöksiä.

3.3.6.

Julkisen sektorin roolin uudenaikaistaminen

3.3.6.1. Teollisuuspoliittisessa tiedonannossa ja toimintaohjelmassa () komissio painotti moneen kertaan P ja aivan oikein että päävastuu teollisuuden kilpailukyvystä on yrityksillä. Julkisen sektorin osana on, kuten sanottu, olla pääasiassa katalysaattori ja innovatiivinen tienavaaja, jolta yritykset voivat odottaa selviä ja johdonmukaisia ulkoisia puitteita ja tulevaisuudennäkymiä toiminnalleen. Lisäksi se voi asiakkaan ja investoijan tärkeän kaksoisroolinsa ansiosta antaa ratkaisevan panoksen markkinoiden dynaamiseen kehitykseen. Komitea on tyytyväinen komission aloitteeseen määrittää julkisen sektorin rooli uudelleen sääntelyn ja prosessin kannalta. Siihen kuuluu myös valtion monimuotoisiin kehitystehtäviinsä käyttämän välineistön määrätietoinen kehittäminen. Joka etsii teollisuuspoliittisesta toimintaohjelmasta komission konkreettisia ehdotuksia, joutuu kuitenkin pettymään. Niiden sijasta sanotaan vain lyhyesti, että julkisen sektorin uudet tehtävät on vielä määritettävä.

3.3.6.2. Samoin komitea pahoittelee, että komissio käsittelee toimintaohjelmassaan kokonaistaloudellisia ehtoja vain ohimennen ja paikoitellen. Komitea on toistuvasti korostanut tähän liittyvissä lausunnoissaan vakaiden ja ennustettavien makrotaloudellisten puite-ehtojen merkitystä teollisuuden kilpailukyvyn kohentamiselle. Sen, joka haluaa tehdä pitkän aikavälin sijoituksia, on pystyttävä tekemään myös vastaavat laskelmat niin kustannuksista kuin voitoista. Mitä pikemmin onnistutaan parantamaan yritystoiminnan kokonaistaloudellisia puitteita, sitä nopeammin saadaan laajennettua kaikkien talouselämään osallistuvien toimintamahdollisuuksia ja vahvistettua taloudellisteknisten riskien oton ja suoritusvalmiuden kannusteita. Tärkeitä ovat myös yleiset poliittiset puitteet, joiden rakenteita muokkaava vaikutus useimmiten unohdetaan.

3.3.6.3. Myös perusrakenteita ja nimenomaan Euroopan laajuisia verkkoja käsitellään komission toimintaohjelmassa riittämättömästi. Pitkälle kehittynyt teollisuus tarvitsee suorituskykyisiä perusrakenteita. Tästä tavoitteesta Euroopan unioni on vielä kaukana. Edes perinteiset liikenneperusrakenteet eivät ole enää tyydyttäviä. Lisääntyvät hyvinvointia vähentävät ruuhkat ja pullonkaulat ovat merkkejä siitä, että jotain täytyisi kiireesti tehdä. Erityisesti tulevaisuuteen suuntautuvat kuten esim. tietotekniikan perusrakenteet ovat useimmissa jäsenvaltioissa kehittämisen tarpeessa. Myös Euroopan laajuisissa verkoissa on huomattavia puutteita. Komitea korostaa vielä kerran, että suorituskykyiset perusrakenteet merkitsevät Euroopan teollisuudelle suurta taloudellista lisäarvoa. Transaktioiden sekä tavaran ja rahan kierron kustannuksia alentamalla lisätään tuottavuutta. Lopuksi komitea huomauttaa moittien, että huolellisesti muotoilluista julistuksista huolimatta edes hankkeiden järjestelyihin liittyviä teknisiä ja rahoituksellisia ongelmia ei ole ratkaistu, vaikka Eurooppa-neuvosto nimenomaan asetti ne etusijalle tärkeysjärjestyksessä.

3.3.6.4. Muuten neuvoston ja komission tulisi paneutua selvästi tähänastista päättäväisemmin kysymykseen, kuinka voidaan varmistaa kaikkien osallisten koordinoitu toiminta. Rooman sopimuksen 130 artiklan 1 kohdassahan yhteisö ja sen jäsenvaltiot velvoitetaan yhdessä takaamaan yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn välttämättömät edellytykset. Makrotalouden tasolla ovat etusijalla näin katsoi myös neuvosto 21. marraskuuta 1994 () antamassaan päätöslauselmassa jäsenvaltioiden politiikan johdonmukainen sovittaminen yhteisön lähentymistavoitteiden mukaiseksi, budjetin päättäväinen kiinteyttäminen kaikilla valtiollisilla tasoilla, talous- ja rahaliiton toteuttaminen sekä valtiollisen toiminnan luotettavuus pitkällä aikavälillä. Yhtä tärkeää on yritysten taloudellisten ja muiden rasitteiden rajoittaminen niiden investointikyvyn ja uusien työpaikkojen luomismahdollisuuksien parantamiseksi.

3.3.6.5. Muita lähtökohtia yhteiselle valtiolliselle toiminnalle tarjoaa yhteiskunnallisesti merkittävien kasvualojen kehittäminen, kuten komissio mainitsee strategisessa tavoitteenasettelussaan. Toteutettavissa toimissa tarvitaan myös aiempaa tiiviimpää yhteistyötä ja tehokkaampaa koordinointia. Komitean näkemyksen mukaan yhteisöllä ja jäsenvaltioilla on näillä kasvualoilla huomattavia kehittämismahdollisuuksia, varsinkin perusrakenteissa (esim. liikenne, energia, ympäristö). Käytettäviä keinoja on paljon, julkisten urakoiden myöntämisestä erilaisiin sekarahoituksen muotoihin (esim. energiaperusrakenteiden alalla). Muita kehittämismahdollisuuksia yhteisöllä ja jäsenmailla on oikeudellisten, sääntelypoliittisten, normatiivisten ja poliittisten toimintaehtojen asettamisessa. Tämä näkyy erityisesti tieto-, bio- ja ympäristötekniikan alalla. Komitean näkökulmasta katsottuna tulisi valtiollisten tasojen tiedostaa kehittämistehtävänsä ja luomalla oikeat puitteet vapauttaa uudistavia impulsseja.

3.3.6.6. Sääntelyn vähentäminen edelleen on keskeinen osa komission toimintaohjelmaa. Se tarkoittaa toisaalta erilaisten kansallisten säännösten yhtenäistämistä (Rooman sopimuksen 101 ja 102 artikla), toisaalta turhien ja hidastavien byrokraattisten sääntöjen karsimista. Komissio kirjoitti jo 1990, että sisämarkkinat tulee toteuttaa niin epäbyrokraattisesti kuin mahdollista. Myös komitea huomautti silloisessa teollisuuspoliittisessa lausunnossaan, että liian monet turhan monimutkaiset säännöt, jotka eivät ota huomioon taloudellisia tekijöitä, voivat heikentää markkinoiden itsesäätelykykyä ja vaarantaa varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten joustavoitumisen. Se korosti samalla, ettei yritysten välttämätön joustavuus saa asettaa kyseenalaiseksi työntekijöiden sosiaaliturvan tasoa. Sopivantasoinen sosiaaliturva tätä mieltä on myös komissio muodostaa "suojaverkon", joka vähentää (rakenteellisen) muutoksen vaaroja ja lisää siten liikkuvuutta.

3.3.6.7. Tällä välin on riippumaton asiantuntijaryhmä jättänyt raporttinsa lainsäädännöllisestä ja hallinnollisesta yksinkertaistamisesta Cannesissa [26. 27. kesäkuuta 1995 ()] kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle. Eurooppa-neuvosto otti raportin kommentoimatta vastaan ja pyysi komissiota esittämään vielä ennen vuoden loppua "konkreettisia toimia hallintosäännösten yksinkertaistamiseksi". Komitea on Eurooppa-neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että työllisyyden, kilpailukyvyn ja innovatiivisuuden lisäämiseksi sääntelyn paisumista vastaan torjua siellä, missä yksinkertaistaminen on perusteltua eikä yhteisön voimassa olevaa säännöstöä vaaranneta. Tarvitaan toisin sanoen sääntöjä, jotka tukevat pitkäaikaisesti yhteiskunnallista ja taloudellista muutosta sekä pitävät lainsäädännön ja hallinnon pyrkimyksen täydellisyyteen aisoissa. Suurin piirtein samoilla linjoilla on Euroopan parlamentti kertomuksessaan teollisuuspoliittisesta tiedonannosta (). Kertomuksessa sanotaan tarvittavan järkevää ja uudistavaa sääntelyä. Tämä tarkoittaisi lähtötilanteesta riippuen turhien sääntöjen kitkemistä, hallintomenettelyjen yksinkertaistamista ja nopeuttamista, markkinatalouden kannustimien voimakkaampaa käyttöä ja mahdollisesti yksityistämistä.

3.3.6.8. Komitea kiittää sitä, että asiantuntijat tekivät yleisessä osassa toimintaehdotuksia sääntelytoimien tulvan hillitsemiseksi. Tärkeää tässä kertomuksen osassa on ennen muuta ehdotus kuulla lakiesityksiä valmisteltaessa "tehokkaasti, järjestelmällisesti ja oikea-aikaisesti" niitä piirejä, joita uusi säännös eniten koskee, erityisesti kuluttajia, yrityksiä ja työntekijöitä. Merkittävä on myös aloite, jonka mukaan jokaisen uuden lakiesityksen perusteluissa mainitaan säännöksen odotetut myönteiset ja kielteiset vaikutukset työllisyyteen, kilpailukykyyn sekä kustannuksiin ja uudistuskykyyn. Lopuksi komitea kannattaa myös ehdotusta, jonka mukaan komission tulisi seurata oikeussäännösten yksinkertaistamista EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla ja raportoida siitä Eurooppaneuvostolle. Komitea pitää selvänä, että myös Euroopan parlamentti ja talous- ja sosiaalikomitea pidetään ajantasalla.

3.3.6.9. Komissio haluaa tukea ja vauhdittaa teollista muutosta rakennepoliittisin rahoituskeinoin. Tämä tarkoittaa yhteisöaloiteohjelmien () puitteissa tapahtuvia helpotuksia, suuryritysten ja pk-yritysten välille aikaansaatavia yhteistyökumppanuuksia sekä verkkojen ja toiminnan solmukohtien (clusters) luomista. Komitea ymmärtää näitä aikeita, mutta huomauttaa, että esim. yhteistyökumppanuuksien eli yritysten välisen järjestelmällisen yhteistyön luominen on yksinomaan asianosaisten yritysten vastuulla. Kaikki valtiollinen katalysaattoritehtävän ylittävä asioihin puuttuminen olisi väärin. TSK olettaa, että tämä on komissionkin kanta. Siksi komitea suosittaa, että tällaiset toimintakentät määritetään erityisen huolellisesti, jotta väärien signaalien mahdollisuus suljetaan pois heti alusta alkaen. Toisaalta ei vähiten syvän rakennemuutoksen vaikutuksesta kaikkien asianosaisten valmius keskusteluihin on kasvamassa. Julkisen sektorin tulisi auttaa eri osapuolia, teollisuuspolitiikan toimijoita, vuoropuheluun etsimään yhdessä menestyksellisiä ratkaisuja. Käsillä olevat ongelmat ovat liian vaikeita ratkaistaviksi joustamattoman vastakkainasettelun keinoin. Valtio (jäsenvaltiot ja Euroopan unioni) on tässä tärkeässä keskustelua ohjaavan puheenjohtajan osassa.

3.3.6.10. Toimintaohjelman eri aloitteiden rahoituksen suhteen komissio viittaa moneen kertaan yhteisön rakennerahastojen käyttöön. Komiteasta tämä on järkeenkäypä ajatus, mutta se on huolissaan siitä, että tuettavien kohteiden määrän yhä paisuessa EU:n rakennerahastot käyvät riittämättömiksi ja niiden tavoitetarkkuus kärsii. Toistaiseksi rakennerahastot ovat pystyneet täyttämään oleellisimmat tehtävänsä. Jotta näin olisi jatkossakin, tulisi komission tarkistaa jatkuvasti tuettavien toimien luetteloa ja asettaa selkeämmät painopistealueet. Myös tukitoimien rahoitus- ja tulosvalvontaa pitäisi parantaa. Ilahduttavia merkkejä tästä on jo nähtävissä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskertomuksissa. Komitea suosittaa ensi askeleeksi tiivistä seurantaa, joka mahdollistaa onnistumiseltaan kyseenalaisten toimien keskeyttämisen ajoissa. Uudet rahoituspyynnöt huomioon ottaen tuntuisi komiteasta myös järkevältä koordinoida eri rahastoja entistä paremmin.

3.3.7.

Toimintaohjelman aikataulu

3.3.7.1. Aikatauluun joka on tarkoitettu suuntaa-antavaksi voi tuskin ottaa kantaa; sen taustalla vaikuttaa liian monia vain komission tuntemia tekijöitä. On kuitenkin valitettavaa, että eräiden tärkeiden teollisuuden kilpailukykyä vahvistavien toimien konkreettisista vaiheista ei vielä ole käsitystä eikä näin muodoin myöskään niiden aikataulusta. Näin on kiireesti tarvittavan tukien myöntämisperusteiden tarkistamisen, rakennepolitiikan ja valtiollisten tukien valvonnan välisen sekä valtiollisia tukia koskevien säännösten ja muun kuin rakennepolitiikan piiriin kuuluvien yhteisön rahoitusehtojen välisen samansuuntaisuuden kohdalla. Toivoa sopii, että komissio käyttää neuvoston vuodeksi 1996 vaatimaa raporttia toimien edistymisestä ja mahdollisista sopeuttamisista (monivuotisen) toimintaohjelman ja aikataulun aukkojen paikkaamiseen, jotta tuleville vuosille voidaan määrittää uskottavat teollisuuspoliittiset painopistealueet.

4. Teollisuuspoliittisten toimien koordinointi

4.1. Teollisuuspoliittisessa tiedonannossa komissio on huolestunut siitä, että teolliseen toimintaan vaikuttavat julkiset päätöskeskukset lisääntyvät koko ajan ja että ne toimivat ilman kokonaisnäkemystä ja jatkuvaa koordinointia (). Komitea yhtyy tähän huoleen ja muistuttaa komissiota EY-sopimuksen 130 artiklasta, jonka 2 kohdassa määrätään, että jäsenmaat yhteistyössä komission kanssa neuvottelevat keskenään ja tarpeen tullen koordinoivat teollisuuspoliittiset toimensa. Komissio voi tehdä aloitteita, jotka ovat tarpeen tämän koordinoinnin järjestämiseksi. Komitea katsoo, että on ryhdyttävä pikaisiin toimiin ottaen huomioon saadut kokemukset. Se kehottaa komissiota tutkimaan mahdollisimman pikaisesti, miten voidaan toteuttaa välttämättömäksi käynyt "niiden moninaisten laitosten yksinkertaistaminen ja yhtenäinen muoto, jotka toteuttavat teollisuuspolitiikan toimia". Teollisuuspolitiikan alalla tulisi ehkäistä kaksinkertainen työ ja siihen liittyvä tehottomuus.

4.2. Komitean mielestä komission koordinointitehtävässä on kaksi painopistettä: 1) yksittäisten valtioiden teollisuuspolitiikkojen koordinointi ja niiden sovittaminen yhteisön tason teollisuuspoliittisiin aloitteisiin, 2) lukuisten teollisuuspoliittisten toimien tiukempi koordinointi komission eri elinten välillä.

Komitean mielestä tärkeintä on yksittäisten valtioiden teollisuuspolitiikkojen keskinäinen koordinointi ja yhteensovittaminen yhteisön tason vastaavien toimien kanssa. Neuvoston tulisi siksi hyväksyä komitean ehdotus yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanemisesta Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi ().Komission ja jäsenvaltioiden tulisi viivyttelemättä toteuttaa toimien painopistealueet. Komitea toteaa ilahtuneena, että yhteisön tasolla käyty keskustelu oikeasta, markkinoiden mukaisesta teollisuuspolitiikasta on sysännyt liikkeelle "ketjureaktion" unionin jäsenvaltioissa. Nyt kaikki riippuu siitä, löydetäänkö yhteinen teollisuuspoliittinen tie, joka vahvistaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä ja luo siten uusia työpaikkoja.

Komissio on perustanut useita korkean tason paneeleja (esim. meriteollisuus, ilmailuteollisuus tai "autoöljyohjelma") parantaakseen koordinointia yhteisön tasolla. Ne mahdollistavat ensimmäisen tärkeysjärjestyksen asettamisen. Niiden rinnalla on kuitenkin (tai on suunniteltu) tietoyhteiskuntaa käsitteleviä korkean tason ryhmiä sekä pyöreän pöydän keskusteluja yksittäisten maiden (Japani, Venäjä) ja alueiden (Keski- ja Itä-Eurooppa, Välimeren alue ja Aasia) välille. Lisäksi on olemassa tai suunnitteilla erityisryhmiä (task force) tietyille alueille, jotta esimerkiksi voidaan yhdessä määritellä eurooppalaisia tutkimuksen tavoitteita tai sovittaa tutkimusohjelmia paremmin toisiinsa (mm. tulevaisuuden auto, multimediaan perustuvat opetusohjelmat tai lentokoneiden rakennus).

4.3. Komitea painottaa yhteiskunnallisen vuoropuhelun merkitystä. Sen mielestä se on tärkeä osa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.

4.4. Vaikka komitea tukeekin jatkuvaa keskustelua julkisen sektorin ja eri ryhmien välillä, se on kuitenkin huolissaan näiden neuvotteluelinten lukumäärästä ja lisääntymisvauhdista. Jos halutaan koordinoida näiden elinten työ mielekkäästi ja tehostaa niiden työtä, lukumäärän on pysyttävä järkevissä rajoissa. Lisäksi olisi estettävä alkuunsa yritykset institutionalisoida näiden neuvontaelinten osallistuminen valtiolliseen päätöksentekoon. Elimillä voi olla vain neuvoa-antava tehtävä, niistä ei saa tulla poliittisten päätösten tekijöitä. Komitea ehdottaa, että näitä elimiä perustettaessa huolehditaan valintaperusteiden avoimuudesta ja kulloinkin asiantuntevasta kokoonpanosta aiempaa enemmän. Tähän kuuluu myös, että yhteiskunnalliset ryhmät (esim. yritysten ja työntekijöiden edustajat) otettaisiin soveltuvasti huomioon. Lopuksi komission tulisi julkistaa neuvottelujen tulokset ja huolehtia seurannasta. Tässä mielessä komitea vaatii komissiota toteuttamaan viipymättä ilmoittamansa aloitteet ja ottamaan tällöin huomioon komitean ehdotukset. Tähän kuuluu luonnollisesti myös, että poliittisesti herkkiä aiheita, kuten valtion toimien ajanmukaistamista, ei enää lykätä.

Bryssel, 22. marraskuuta 1995.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Carlos FERRER

() COM(70) 100 fin.

() Yleiskuvan monipuolisista teollisuuspoliittisista toimista saa Yhdysvaltain International Trade Commissionin tekemästä tutkimuksesta: Foreign Industrial Targeting and its Effects on US Industries. Phase II: The European Community and Member States. Report to the Subcommittee on Ways and Means, US House of Representatives on Investigation, No 332 162. USITC Publication 1517, April 1984.

() COM(90) 556 fin.

() EYVL N:o C 40, 17. 2. 1992.

() SEK(95) 437 fin.

() EYVL N:o C 34, 2. 2. 1994, s. 83 ja EYVL N:o C 388, 31. 12. 1994, s. 41.

() Euroopan unionin sääntelypoliittinen suuntaus (Saksan liittotasavallan valtiovarainministeriön tieteellisen neuvoston lausunto). Tübingen, 31. 8. 1994.

() EYVL N:o C 343, 6. 12. 1994, s. 1.

() SEK(95) 437 fin.

() COM (94) 523 fin.

() EYVL N:o C 295, 22. 10. 1994, s. 47.

() Euroopan kilpailukyvyn edistäminen. Ensimmäinen selonteko komission puheenjohtajille sekä valtioiden ja hallitusten päämiehille (kilpailuasioiden neuvoa-antava komitea, kesäkuu 1995).

() Komissio: EU:n teollisuuden näköalat 1994.

() Euroopan komissio: EU:n teollisuuden näköalat 1994.

() K. Kleinfeld, Benchmarking für Prozesse, Produkte und Kaufteile. Ein Weg zur permanenter Verbesserung im Unternehmen. Marktforschung und Management, 38. vuosik., 1. neljännes 1994.

() Euroopan kilpailukyky. Tie kasvuun ja työpaikkoihin. (European Round Table of Industrialists, 15. marraskuuta 1994).

() KOM(95) 87 lopull.

() COM(94) 319 fin.

() EYVL N:o C 343, 6. 12. 1994.

() SEK(95) 437 fin.

() KOM(95) 87 lopull.

() KOM(95) 87 lopull.

() COM(94) 319 fin.

() EYVL N:o C 393, 31. 12. 1994, s. 14.

() EYVL N:o C 110, 2. 5. 1995, s. 37.

() DOC IP(95) 150.

() COM (94) 347.

() COM(94) 207 fin.

() EYVL N:o C 393, 31. 12. 1994, s. 221.

() KOM(95) 87 lopull.

() EYVL N:o C 40, 17. 2. 1992, s. 31.

() Vrt. TSK:n lausunto EYVL N:o C 52, 19. 2. 1994, s. 37.

() COM (94) 319 final.

() EYVL N:o C 124, 21. 5. 1990, s. 34.

() EYVL N:o C 223, 31. 8. 1992 (saksankielisen version s. 42, 48 ja 52).

() COM(94) 319 final, KOM(95) 87 lopull.

() EYVL N:o C 339, 31. 12. 1991; EYVL N:o C 19, 25. 1. 1993; EYVL N:o C 129, 10. 5. 1993; EYVL N:o C 102, 24. 4. 1995.

() COM(90) 556 final.

() KOM (95) 163 lopull.

() COM(94) 319 final.

() KOM(95) 365 lopull.

() Saksan liittotasavalta mitattuna ennen vuotta 1990 voimassa olliden rajojen mukaan.

() EYVL N:o C 40, 17. 2. 1992 (s. 31 saksankielisessä painoksessa).

() COM(94) 319 final, KOM(95) 87 lopull.

() EYVL N:o C 343, 6. 12. 1994.

() Lainsäädännöllistä ja hallinnollista yksinkertaistamista koskeva riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomus KOM(95) 288 lopull./2 .

() Kertomus komission Euroopan unionin teollisuuden kilpailupolitiikkaa koskevasta tiedonannosta (COM(94)319 final). Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta. Euroopan parlamentti 29. 5. 1995.

() Erityisesti PKY-, Adapt- ja myös Leonardo-aloitteet.

() COM(94) 319 fin.

() KOM(95) 87 lopull.