Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista /* KOM/2005/0455 lopull. - COD 2003/0300 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 26.9.2005 KOM(2005) 455 lopullinen 2003/0300 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista 2003/0300 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista 1. TAUSTAA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2003) 739 lopullinen – C5-0642-03-2003/0300 (COD)): | 11. joulukuuta 2003 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 28. lokakuuta 2004 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 7. kesäkuuta 2005 | Yhteinen kanta vahvistettiin: | 23. syyskuuta 2005 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Ehdotuksen tarkoituksena on edistää ja kehittää markkinoita energian loppukäytön tehokkuuden ja energiapalvelujen alalla ja siten edesauttaa hiilidioksidipäästöjen vähentämistä ja Lissabonin strategiaa sekä parantaa energian toimitusvarmuutta. Ehdotuksen pääkohdat ovat seuraavat: - Ehdotuksessa asetetaan jäsenvaltioille kaksi vuotuista pakollista energiansäästötavoitetta kuuden vuoden ajaksi. Nämä ovat 1) yleisenä kumulatiivisena tavoitteena yksi prosentti kuluttajille edeltävän (viiden vuoden) ajanjakson aikana keskimääräisesti jaellusta ja/tai myydystä energiasta ja 2) vastaavanlaisena mutta kunnianhimoisempana lisätavoitteena 1,5 prosenttia vuosittain julkiselle sektorille jaellusta ja/tai myydystä energiasta. - Jäsenvaltiot myös velvoittavat energian vähittäismyyjät ja/tai jakelijat tarjoamaan asiakkailleen energiapalveluja tai energiakatselmuksia. - Jäsenvaltioiden työn helpottamiseksi ehdotuksessa esitetään yhdenmukaistettuja periaatteita menetelmille, joilla mitataan tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä. - Edellä mainittujen tavoitteiden ja velvoitteen lisäksi ehdotuksessa esitetään erityisiä rahoitusvälineitä energiatehokkuuden alalle ja vaaditaan mittauksen ja laskutuksen parantamista kuluttajatiedon lisäämiseksi sekä energiapalvelujen tuottajien sertifiointia. Ehdotukseen sisältyy myös toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan energiakatselmuksia ja kannustamaan sääntelijöitä kehittämään sähkön ja kaasun jakeluhintoja siten, että niillä parannetaan energiatehokkuutta energiankulutuksen lisäämisen sijaan. Ehdotuksen soveltamisala on laaja. Siihen kuuluvat useimpien energiatyyppien, kuten sähkön, kaasun, lämmitysöljyn ja liikennepolttoaineiden, jakelu ja myynti loppukäyttäjille. Ehdotus kattaa useimmat energian loppukäyttäjät, mutta ei kuitenkaan päästökauppaan osallistuvia. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET 3.1. Yleiset huomautukset Komission mielestä yhteinen kanta on yleisesti ottaen komission 10. joulukuuta 2003 antaman ehdotuksen hengen mukainen, lukuun ottamatta 1) yleisen säästötavoitteen luonnetta (ohjeellinen sitovan sijaan) ja 2) säästötavoitteen poistamista julkiselta sektorilta. Yhteistä kantaa voidaan pitää merkittävänä askeleena kohti tätä ehdotusta koskevaa yleistä yhteisymmärrystä Euroopan parlamentin kanssa, koska siinä esitetään hyväksyttäviä kompromisseja lähestulkoon kaikissa muissa ehdotuksen osioissa ja annetaan siten hyvä pohja toista käsittelyä varten. Tavoitetta ja julkista sektoria koskevat kysymykset on kuitenkin vielä ratkaistava. Komissio katsoo, että yhteinen kanta myös parantaa alkuperäistä ehdotusta monilta osin ja ottaa samalla huomioon monet Euroopan parlamentin tarkistuksissa esille tuodut ajatukset ja kysymykset. Uusien johdanto-osan kappaleiden laatiminen sekä vanhojen määritelmien parantaminen ja uusien lisääminen ovat parantaneet komission ehdotuksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Esimerkiksi 6 artiklan (energian toimittajien velvoittaminen tarjoamaan asiakkailleen energiapalveluja) soveltamisalan laajentaminen parantaa artiklaa, koska siinä annetaan nyt useita vaihtoehtoisia tapoja täyttää velvoite. Mukana ovat energiapalvelujen, energiakatselmusten ja energiatehokkuuden parantamistoimien tarjoaminen sekä maksut energiatehokkuusrahastoon. Ilmaisten katselmusten vaihtoehdon poistaminen mahdollistaa yritysten työskentelyn vallitsevissa markkinaoloissa. Rahoitusvälineitä, laskutusta, mittausta ja energiakatselmuksia koskevissa artikloissa asetettuja vaatimuksia on nyt terävöitetty ja lähennetty jäsenvaltioissa voimassa oleviin vaatimuksiin. Parannuksena pidetään myös komiteaa, joka on perustettu avustamaan komissiota energiatehokkuuden parantumisen mittaamista koskevan yhdenmukaisen järjestelmän kehittämisessä. Monet Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään ehdottamista ja komission hyväksymistä tarkistuksista on jo otettu yhteisessä kannassa huomioon kokonaan, periaatteessa tai osittain. Näitä ovat useimmat määritelmät, komitologiamenettelyn käyttöönotto ja velvoitetta koskevan 6 artiklan parantaminen. Lisäksi yhteiseen kantaan on jo sisällytetty monia Euroopan parlamentin tarkistuksissa esitetyistä energiatehokkuuden parantumisen mittaamisjärjestelmää koskevista näkökohdista. Komissio on valmis hyväksymään myös nämä tarkistukset. Ne koskevat ”alhaalta ylös” -mittauksia ja ”ylhäältä alas” -indikaattoreita samoin kuin esikuva-analyysiä, johon ”ylhäältä alas” -indikaattoreja verrataan. Toisaalta yhteisessä kannassa ei käsitellä kaikkia parlamentin tarkistuksissa esiin otettuja kysymyksiä. Näitä kysymyksiä on vielä mietittävä ja niistä on keskusteltava. Ne koskevat tavoitteiden sitovuutta, mahdollisesti pitempää aikaa tavoitteen saavuttamiseksi sekä tarvetta asettaa julkiselle sektorille erillinen tavoite. Vaikka monia näistä kysymyksistä tullaan käsittelemään myöhemmin, komissio korostaa, ettei se voi hyväksyä, että 1 prosentin sitova yleistavoite on yhteisessä kannassa muutettu ohjeelliseksi [1]. Samasta syystä komissio ei hyväksy julkisen sektorin 1,5 prosentin sitovan tavoitteen heikentämistä siten, että se olisi vain vaatimus jäsenvaltioille varmistaa, että julkisella sektorilla ryhdytään energiatehokkuustoimiin[2]. Yhteisen kannan johdanto-osassa on myös kappale (8 a), jossa toistetaan, etteivät ohjeelliset tavoitteet ole oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisia. Komissio ei voi hyväksyä tätä johdanto-osan kappaletta, koska sillä tehdään tyhjäksi ja vähätellään tavoitteiden täyttämisen tärkeyttä. Yhteisessä kannassa lykätään myöhemmäksi keskustelu monesta Euroopan parlamentin tarkistuksesta. Jäsenvaltiot olisivat voineet mahdollisesti hyväksyä osittain tai periaatteessa monet näistä tarkistuksista, jos olisi ollut aikaa keskustella niistä perinpohjaisesti. Etusija annettiin sen sijaan ehdotuksen muilla aloilla tehtyjen sovitteluratkaisujen saattamiselle yhteiseen kantaan. Komissio katsoo, että jotkut tarkistuksista, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan, voitaisiin ottaa siihen mukaan (katso jäljempänä 3.4 kohta). 3.2. Komission hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty kokonaan tai osittain yhteiseen kantaan Tarkistuksessa 1 (johdanto-osan 1 kappale) todetaan, että energiatehokkuuden parantaminen edesauttaa uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa. Uusien energialähteiden käytön lisääminen onkin yhteisölle eräs tärkeä energia-alan tavoite. Tämä on tärkeä energiatehokkuuden parantamisesta koituva lisähyöty, joka usein unohdetaan. Tarkistuksessa 3 uudelleen laaditussa muodossaan ilmaistaan asianmukaisesti energiatehokkuuden parantamisesta koituvat lukuisat edut. Yleisen viittauksen Lissabonin strategiaan katsotaan osuvan oikeaan paremmin kuin Kokin korkean tason ryhmään tehtyjen viittausten. Tarkistukset 5 ja 12 on sisällytetty johdanto-osan 9 kappaleeseen (energiapalvelujen saatavuus ja niiden kysyntä), 12 kappaleeseen (julkisen sektorin merkitys energiatehokkaaseen teknologiaan ja energiapalveluihin kohdistuvan kysynnän lisäämisessä) ja 15 a kappaleeseen (komitologia), jotka kaikki ovat tärkeitä. Tarkistus 7 on otettu tyydyttävästi huomioon lukuun ottamatta tavoitteen luonnetta koskevaa osaa. Tavoite on yhteisessä kannassa muutettu ohjeelliseksi. Tätä komissio ei voi hyväksyä. Komissio voi sen sijaan hyväksyä sen, ettei viitata standardeihin, sillä ainakin kaupan pidettäviä hyödykkeitä koskevat standardit kuuluvat nykyään komission toimivaltaan. Tarkistus 8 on hyväksyttävissä sellaisena kuin se on sisällytetty yhteiseen kantaan. Yhteisen kannan 6 artiklan 3 kohdassa (joka koskee energiantoimittajien velvollisuutta tarjota asiakkailleen energiapalveluja ja muita energiatehokkuustoimia) tehdään selväksi, että jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kaikki alan toimijat pääsevät alan markkinoille ja että kaikille taataan yhdenvertaiset mahdollisuudet. Tarkistuksessa 8 esitetty periaate, jonka mukaan ristiintukemista energia-alan ja teknologian välillä on säänneltävä tai se on kiellettävä, on tärkeä, ja sitä sovelletaan osittain 6 artiklan 3 kohdassa. Tarkistus 10, jolla poistetaan johdanto-osan 12 kappale, hyväksytään, koska kappale on korvattu tyydyttävästi tarkistuksella 5. Tarkistus 11, joka koskee mittaustekniikan viimeaikaisten saavutusten arvoa, on otettu huomioon yhteisen kannan johdanto-osan 13 a kappaleessa. Sama koskee sisämarkkinadirektiivejä koskevaa tarkistusta 13, jonka sisältö on nyt tyydyttävästi johdanto-osan 4 kappaleessa. Komitologiamenettelyä koskeva tarkistus 12 on otettu hyväksyttävällä tavalla huomioon yhteisen kannan johdanto-osan 15 a kappaleessa. Tarkistus 14 on sisällytetty yhteiseen kantaan tyydyttävästi ja osittain 2 artiklan 2 kohdassa. Komissio hyväksyy päästökauppasektorin pois jättämisen. IPPC-direktiivin ja päästökauppadirektiivin soveltamisaloihin kuuluvat laitokset ovat lähes samat, ja IPPC-direktiivissä on biohajoavaa jätettä koskeva poikkeus, joka muodostaisi ristiriidan yhteisessä kannassa. Komissio hyväksyy sen vuoksi myös IPPC-poikkeuksen poistamisen. Rakennuksia ja niiden pois jättämistä käsitellään 12 artiklan 3 kohdassa. Siinä katsotaan, että rakennusten sertifiointia varten tehtävät energiakatselmukset täyttävät vaatimukset, mikä tarkoittaa, että asia voidaan jättää säädöksen ulkopuolelle tämän tarkistuksen mukaisesti. Maiseman säilyttämisestä syntyvää jätettä koskevaa tarkistusta 15 ei ole nimenomaisesti sisällytetty yhteiseen kantaan, mutta se on kuitenkin komissiota tyydyttävällä tavalla otettu huomioon 3 artiklan a kohdassa, jossa mainitaan direktiivissä 2001/77/EY määritelty biomassa. Määritelmiä (3 artikla) koskevat tarkistukset 16, 17, 21 ja 22 on otettu tyydyttävästi huomioon yhteisen kannan määritelmissä. (Tarkistuksissa 21 ja 22 ehdotetaan, että muotoiltaisiin uudelleen määritelmät ”kolmansien osapuolten rahoitus” ja ”energiatehokkuutta koskeva sopimus”. Komissio hyväksyy nämä muutokset. Tarkistus 23 on sisällytetty saksankieliseen toisintoon. ”Energiansäästöä koskevia sopimuksia” koskevaa tarkistusta 26 ei ole nimenomaisesti sisällytetty yhteiseen kantaan, koska määritelmä katsotaan nyt ”energiatehokkuutta koskevien sopimusten” alalajiksi, ja sille on määritelmä yhteisessä kannassa. Komissio hyväksyy tämän. Tarkistuksessa 33 korostetaan sitä, että kansallisista energiatehokkuustoimenpiteistä on jo ehkä annettu säännöksiä. Komissio on samaa mieltä siitä, että kansallisten toimenpiteiden vaikutukset on todennettava, sillä ne voidaan ottaa myönteisellä tavalla huomioon, kun tarkastellaan säästötavoitteiden saavuttamista. Tarkistuksella 47 poistetaan ilmaiset katselmukset ja täytetään täten 6 artiklassa säädetty velvollisuus. Tämä hyväksytään, koska on tarpeen edelleen kehittää muodostumassa olevia kaupallisia markkinoita, joilla tarjottaisiin näitä katselmuksia. Tarkistus 48 hyväksytään sellaisena kuin se on sisällytetty yhteiseen kantaan, koska kysyntäpuoli on energiapalvelujen ja muiden energiatehokkuuden parantamistoimien markkinoille yhtä tärkeä kuin tarjontapuoli. Jäsenvaltioiden pitäisi toteuttaa tarpeelliset toimet markkinaesteiden poistamiseksi. Tarkistuksessa 49 säädetään, että henkilöiden yksityisyyttä on suojeltava. Tämä tärkeä näkökohta on otettu huomioon tyydyttävästi. Tarkistuksessa 50 säädetään, että jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kaikki markkinatoimijat voivat osallistua energiapalvelujen ja muiden energiatehokkuustoimien markkinoihin. Tämä on tärkeä näkökohta, ja se on tarkasti sisällytetty yhteiseen kantaan. Tarkistus 57 hyväksytään sellaisena kuin se on sisällytetty yhteiseen kantaan. Jäsenvaltioita on vaadittava ottamaan huomioon kotimaisten markkinoiden pienkuluttajat, sillä näillä markkinoilla liiketoimista aiheutuvat kustannukset ovat suuret. Tarkistus 58 on sisällytetty tyydyttävästi, koska energiatehokkuusrahastojen olisi oltava kaikkien energiapalvelujen ja energiatehokkuuden parannustoimien tarjoajien käytössä. Tarkistus 64 on sisällytetty tyydyttävästi. Sen mukaan kuluttajille on tiedotettava säännöllisesti ja usein, jotta he voivat säännellä kulutustaan. Tarkistus 69 on sisällytetty tyydyttävästi yhteiseen kantaan. Loppukäyttäjien ja esimerkiksi energialaitosten on saatava tietoa. Tarkistuksen 74 mukaan komissio laatii kertomuksen neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä on sisällytetty osittain yhteiseen kantaan. On kuitenkin suotavaa myös lisätä 14 artiklan 1 kohtaan tarkistuksen vaatimus keskinäisestä tietojen vaihtamisesta. Tarkistus 76 on sisällytetty 16 artiklaan. Siinä ehdotetaan komitologiamenettelyä, jossa on määrä kehittää yhdenmukainen järjestelmä energiatehokkuuden parantumisen mittaamiseksi. Tarkistus 78 on otettu yhteiseen kantaan tavalla, joka selventää laskumenetelmää, mikä on mainitun tarkistuksen tavoite. Tarkistus 79 on sisällytetty liitteeseen I. Laskennan perustana on kuitenkin kuusi vuotta. Myös tavoitteen laskemista koskeva selvennys sekä se, että tavoite on kiinteä eikä riipu BKT:n tulevista muutoksista, on otettu yhteiseen kantaan hyväksyttävällä tavalla. Tarkistuksissa 82, 86, 88 ja 90 ehdotetaan uusia esimerkkejä tukikelpoisista energiatehokkuuden parannustoimista. Ne on sisällytetty liitteeseen III hyväksyttävällä tavalla, koska siten luettelo on kattavampi. Komissio on hyväksynyt osittain tai periaatteessa tarkistukset 83, 84, 92, 93, 95 ja 96. Nämä tarkistukset on myös sisällytetty hyväksyttävällä tavalla yhteiseen kantaan: tarkistukset 83, 92 ja 95 on sisällytetty osittain liitteessä III olevien m ja n kohtien uuteen tekstiin. Tarkistus 93 on otettu osittain f kohtaan (uudet tehokkaat laitteet ja ajastus energiankäytön optimoimiseksi) ja d kohtaan (digitaaliset ohjausjärjestelmät). Tarkistus 84 on myös osittain sisällytetty f kohtaan (sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitteet). Tarkistus 96 (sen periaate) on sisällytetty osittain p kohtaan (energiamerkkijärjestelmät). Tarkistuksessa 99 esitetään yhdenmukaistettua alhaalta ylös -mallia energiatehokkuuden parantumisen mittaamiseen. Tämä on osittain sisällytetty yhteiseen kantaan komissiota tyydyttävällä tavalla. Ehdotetut kynnysarvot – 2 prosentin katto mittauskustannuksille ja 40 miljoonaa kWh yksinkertaistettujen indikaattorien käytölle – olisi kuitenkin jätettävä komitologiamenettelyyn. 3.3. Komission hylkäämät tarkistukset, jotka on kuitenkin sisällytetty yhteiseen kantaan Komissio ei hyväksynyt tarkistuksia 80, 87 ja 98, mutta ne on sisällytetty yhteiseen kantaan. Tarkistuksesta 80 on otettu yhteiseen kantaan osa, jonka mukaan aikaisemmin toteutetuilla toimenpiteillä on oltava ”pysyvä vaikutus”. Komissio torjui tarkistuksen 80 lähinnä siksi, että siinä yritetään lyhentää ajanjaksoa, jonka aikana jäsenvaltioissa toteutetut toimenpiteet katsotaan ”aikaisemmin” toteutetuiksi, siirtämällä aloitusvuosi vuodesta 1995 (joissakin tapauksissa 1991) vuoteen 2000. Komissio torjui tarkistukset 87 ja 98 (liitteessä III ja liitteessä IV), koska ne oli jo otettu muualla huomioon ja katsottiin siksi tarpeettomiksi. (Tämän voitaisiin myös tulkita tarkoittavan, että tarkistukset on jo sisällytetty asianmukaisesti yhteiseen kantaan, ja niitä olisi sen vuoksi käsiteltävä edellä 3.2 kohdassa.) 3.4. Komission hyväksymät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Komissio hyväksyi tarkistukset 2 (uusi johdanto-osan 2 a kappale) ja 4, vaikkei niitä ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Yhteisessä kannassa ei ole katsottu tarpeelliseksi toistaa sitä, etteivät ehdotetut tavoitteet estä automaattisesti energian kokonaiskulutuksen kasvua. (Voidaan kuitenkin katsoa, että säästettävän energian absoluuttiset ja kiinteät määrät on tyydyttävästi sisällytetty yhteisen kannan liitteessä I olevaan 1 kohtaan.) Tarkistus 6, joka koskee energiaintensiteetin 2,5 prosentin parannustavoitetta (ja joka esitetään Euroopan parlamentin päätöslauselmassa 14. maaliskuuta 2001), osoittaa, että parlamentti pitää tärkeänä energiatehokkuuden parantamista mahdollisimman nopeasti. Tarkistus on siksi hyväksyttävissä, vaikkei sitä ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Tarkistuksessa 9 säädetään selvästi mahdollisuudesta käyttää rahastoja energiatehokkuusmarkkinoiden käynnistämiseksi. Se on siksi hyväksyttävissä, vaikkei sitä ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Komissio olisi voinut hyväksyä monia muitakin tarkistuksia, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Seuraavia tarkistuksia kannattaa korostaa, koska ne koskevat 4 ja 5 artiklaa eli kokonaistavoitetta ja julkisen sektorin tavoitetta. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 28 (kun käytetään termiä ”energiatehokkuustoimet”, jolloin terminologia on yhdenmukainen yhteisessä kannassa käytettyjen määritelmien kanssa). Tämä on merkittävä tarkistus, joka heijastaa parlamentin näkemystä sitovista tavoitteista ja pitkästä (yhdeksän vuoden) tavoiteajanjaksosta, jossa olisi kolme kolmen vuoden tavoitetta kuuden vuoden tavoitteen sijasta. Komissio hyväksyy myös tarkistuksen 29 osittain, koska se hyväksyy ajatuksen yhdeksän vuoden tavoitteesta. olmen tavoitteen asteittainen tiukentaminen on kuitenkin ongelma, sillä tänä aikana otetaan käyttöön tarkempi ”alhaalta ylös” -järjestelmä tavoitteen mittaamiseksi. Tarkempi alhaalta ylös -järjestelmä mahdollistaa alhaisemman tavoitteen kuin järjestelmä, jossa tavoite mitataan ylhäältä alas. Tämä johtuu siitä, että virhemarginaali on alhaalta ylös -mittauksissa pienempi. Tarkistuksessa 32 edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat uusia toimenpiteitä, jos ne raportoivat, etteivät ne saavuta tavoitteita. Tarkistus voidaan hyväksyä uudelleen muotoiltuna, koska vaatimus aiheuttanee, että jäsenvaltiot ryhtyvät heti toimiin. Asia voitaisiin sijoittaa kertomuksia koskevaan artiklaan (14 artikla). Tarkistuksessa 39 (joka koskee julkisen sektorin tavoitteita), ehdotetaan kolmea peräkkäistä sitovaa tavoitetta. Periaate on hyväksyttävissä, vaikkei sitä ole otettu yhteiseen kantaan. Tavoitteen nostaminen asteittain 2 prosenttiin vuodessa ei kuitenkaan sovi yhteen tarkemman alhaalta ylös -järjestelmän kehittämisen ja käyttöönoton kanssa. Kyseisessä järjestelmässä tavoitteen pitäisi pysyä samana. Taso on lisäksi niin korkea, etteivät kaikki jäsenvaltiot voi sitä todennäköisesti saavuttaa. Tarkistus 40 voidaan hyväksyä samasta syystä, eli siksi, että siinä viitataan kolmeen peräkkäiseen kolmen vuoden tavoitteeseen. Tarkistuksessa 41 esitetään sitovien tavoitteiden lisäksi sitovia ohjeita julkisiin hankintoihin. Tällaisilla ohjeilla varmistetaan parhaiten, että tavoite voidaan todella saavuttaa. Tarkistuksessa 43 edellytetään, että jäsenvaltiot julkaisevat julkisia hankintoja koskevat kansalliset ohjeet ja raportoivat niistä, ja että komissio arvioi ne. Tämä mahdollistaisi yhtäläiset mahdollisuudet, vertailtavuuden ja ajan mittaan jonkinasteisen yhdenmukaistamisen ainakin tavoitteiden vaativuuden suhteen. Komissio hyväksyy nämä periaatteet. Tarkistus 45 koskee (vapaaehtoisten) sopimusten käyttöä vaatimusten täyttämiseksi. Tällainen menettely on jo hyväksytty muissa direktiiveissä (esimerkiksi rakennusten energiatehokkuutta koskevassa direktiivissä) sillä edellytyksellä, että vastaavuus voidaan osoittaa. Tarkistus voidaan hyväksyä myös käsiteltävänä olevassa tapauksessa, kuten mainitaan 5 artiklan 1 kohdassa. Passiivista lämmitystä ja jäähdytystä koskeva tarkistus 85 on tärkeä, mutta sitä ei ole yhteisen kannan liitteessä III. Edellä mainittujen tarkistusten lisäksi komissio hyväksyi myös seuraavat parlamentin tarkistukset kokonaan, osittain tai periaatteessa: 30-31, 34, 38, 40, 44, 46, 51-52, 54, 60, 63, 65-66, 71-72, 75, 78, 95 ja 107-109. Niitä ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan erilaisista syistä. Monissa tapauksissa olisi tarvittu lisäaikaa ja enemmän keskustelua, jotta ne olisi hyväksytty neuvostossa. Esimerkiksi mainittakoon tarkistukset 30, 46 ja 107 (lukuun ottamatta eriytettyjä tavoitteita, joita komissio ei hyväksy) sekä 108 (mukaan lukien esikuva-analyysi, joka voitaisiin todennäköisesti hyväksyä ylhäältä alas -indikaattorina ohjenuoraksi jäsenvaltioille, kun ne valitsevat kustannustehokkaita sektoreita energiatehokkuustoimia varten). Tarkistus 31 koskee yhdeksän vuoden tavoitetta kuuden vuoden tavoitteen sijasta. Sitä voitaisiin todennäköisesti pitää keinona lisätä joustavuutta. Tarkistuksia 38, 40 ja 44 ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan, koska niin julkisen sektorin asema kuin julkisen sektorin tavoitteiden merkitys on katsottu vähäiseksi verrattuna komissio alkuperäiseen ehdotukseen. Tarkistuksia 51, 52 ja 54, jotka koskevat yhteisen kannan 7 artiklaa, voitaisiin myös mahdollisesti harkita, vaikkakin 7 artiklan luonnetta on yhteisessä kannassa muutettu. Mittareiden vaihtamista koskeva tarkistus 63 voitaisiin todennäköisesti myös hyväksyä, jos asiasta keskusteltaisiin ja teksti muotoiltaisiin kevyesti uudelleen. Komission kustannus-hyötyraporttia koskeva tarkistus 75 voitaisiin myös mahdollisesti hyväksyä, mutta sille pitäisi asettaa erilaiset määräajat ja muut ehdot. Liitteitä I ja III koskevat tarkistukset 78 ja 95 voitaisiin erittäin todennäköisesti myös hyväksyä lisäkeskustelun jälkeen. (Komissio ei hyväksynyt seuraavia liitteen III tarkistuksia, joita ei ole myöskään sisällytetty yhteiseen kantaan: tarkistukset 81, 89 ja 91, jotka koskevat mahdollistavia laitteita, siirtymistä muiden polttoaineiden käyttöön ja biopolttoaineita. Mikään näistä ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. 3.5. Neuvoston tekemät lisäykset Yhteisessä kannassa on tehty komission ehdotukseen useita muutoksia, joista monet ovat samansuuntaisia parlamentin tarkistusten kanssa, kuten edellä on selostettu. Huomionarvoinen poikkeus on muutos sitovasta tavoitteesta ohjeelliseen tavoitteeseen (4 artiklan 1 kohta ja johdanto-osan 8 a kappale). Yhteisessä kannassa ei myöskään ole enää ( korkeampaa ) erityistavoitetta (1,5 %) julkiselle sektorille (5 artiklan 1 kohta). Sen sijaan jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan toimenpiteitä, jotka edesauttavat kokonaistavoitteen saavuttamista (4 artiklan 1 kohta). Uudessa liitteessä V on ohjeellinen energiatehokkuustoimien luettelo julkista sektoria varten. Yhteisessä kannassa esitetään nyt lisäksi komitologiamenettelyä . Sen tarkoituksena on, että liitteissä selostettua laskentamenetelmää kehitetään edelleen ja että sitä mukautetaan tarvittaessa tekniikan kehitykseen. Tämä vastaa Euroopan parlamentin tarkistuksia. Lisäksi on otettu mukaan säännöksiä, joiden nojalla on mahdollista käyttää vapaaehtoisia sopimuksia ja valkoisten todistusten järjestelmiä välineinä, joiden avulla voidaan osaksi täyttää 6 artiklan vaatimukset ja saavuttaa tavoitteet. 4. YHTEENVETO Komission mielestä 19. syyskuuta 2005 yksimielisesti vahvistettu yhteinen kanta selkeyttää monia asioita. Siinä parannetaan määritelmiä, ehdotetaan tyydyttävää komitologiamenettelyä ja annetaan periaatteet energiatehokkuuden parantumisen mittaamiseksi. Se antaa myös jäsenvaltioille lisäjoustoa, jotta direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä voidaan tehdä kustannustehokkaasti. Muitakin kysymyksiä, jotka liittyvät energiapalvelujen ja muiden energiatehokkuustoimien tarjoajien sertifiointiin sekä energiatehokkuusinvestointien rahoitusvälineiden edistämiseen, on käsitelty ansiokkaasti, ja niitä on parannettu. Komission mielestä yhteisessä kannassa ovat hyväksyttäviä asioita innovatiivisten tariffirakenteiden käyttö, tehokkuusrahastojen rakenne sekä energiakatselmusten saatavuus ja laadunvarmistus. Myös mittaamisen ja laskutustietojen parantamistoimenpiteet on muotoiltu tyydyttävästi niin, että täytäntöönpano voidaan tehdä kustannustehokkaasti. Yhteisessä kannassa vahvistetaan siten ratkaisuja, joihin neuvostossa on päästy useissa tärkeissä kysymyksissä. Tämä on tehty sisällyttämällä asiaa koskeviin johdanto-osan kappaleisiin sekä artikloihin monet Euroopan parlamentin tarkistuksista. Komission mielestä on kuitenkin valitettavaa, että yhteisestä kannasta puuttuu mielekkäät sitovat tavoitteet: kokonaistavoite ja julkisen sektorin tavoite. Komissio ei myöskään voi hyväksyä johdanto-osan 8 a kappaletta, jossa toistetaan ehdotettujen säästötavoitteiden vapaaehtoisuus ja vielä korostetaan sitä. Komissio katsoo, että tavoitteen heikentäminen ja johdanto-osan 8 a kappale vesittävät pyrkimyksiä energiatehokkuuden parantamiseen. Julkisia hankintoja koskevia ohjeita koskevien vaatimusten heikentäminen on myös valitettavaa. Komissio toteaa, että jäsenvaltiot ovat pitäneet ja pitävät edelleen energiatehokkuuden parantamista tärkeänä. Komissio on siis tietoinen jäsenvaltioiden laajasta tuesta tämän ehdotuksen yleisen tavoitteen saavuttamiselle. Jäsenvaltiot ovat toisaalta ilmaisseet huolensa johdanto-osan 8 a kappaleessa esitetystä mahdollisuudesta käynnistää rikkomismenettely, jos säästötavoitteita ei saavuteta. Komissio mielestä tämä huolenilmaus on epäjohdonmukainen. Jäsenvaltioidenhan tarvitsee toteuttaa vain sellaisia toimenpiteitä, jotka ovat kustannustehokkaita. Julkisen sektorin energiatehokkuuden parantamiseen voidaan sentään vaikuttaa voimakkaasti, vaikka yksityisten kansalaisten ja yritysten energiankulutukseen saattaa olla joskus vaikeaa vaikuttaa niin paljon kuin olisi toivottavaa. Tämä ei käy selvästi ilmi yhteisestä kannasta. Komissio on yleisesti ottaen sitä mieltä, että jäsenvaltioilla ja EU:lla kokonaisuudessaan tulee olemaan vaikeuksia täyttää Kioton sitoumukset, jollei ehdotuksessa esitettyä yleistä vuotuista säästötavoitetta saavuteta. Ainakin puolet sitoumuksessa mainituista säästöistä koituu energiansäästön lisääntymisestä. Jos energiansäästötavoitteita ei saavuteta, on vaikeampaa saavuttaa myös Lissabonin strategiassa asetettuja kilpailukyky- ja työllisyystavoitteita. Silloin menetetään myös yksi mahdollisuus parantaa energiahuoltoa EU:ssa. Komissio katsoo edellisen johdosta, että yhteisen kannan pohjalta on hyvä rakentaa ja ratkaista toisessa käsittelyssä muutamat vielä auki olevat asiat, jotka koskevat mielekkäitä tavoitteita ja julkisen sektorin johtoaseman tarvetta. Komissio suosittelee edellisen perusteella yhteistä kantaa Euroopan parlamentille. [1] Euroopan parlamentin kanta, jonka mukaan tavoite on pidettävä sitovana, on komission kannan mukainen. Tämä tuli selvästi ilmi täysistunnon äänestyksessä 7. kesäkuuta: 458 ääntä annettiin tavoitteen sitovuuden puolesta, 148 vastaan, ja 27 pidättäytyi äänestämästä. Tämä osoittaa voimakasta tukea tavoitteiden sitovuudelle ja antaa samalla selvän valtuutuksen toista käsittelyä varten. [2] Sen lisäksi, että Euroopan parlamentti haluaa säilyttää erillisen tavoitteen julkiselle sektorille, se on ehdottanut tarkistusta, jonka mukaan tavoitetta nostettaisiin.