Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:

- "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta", ja

- "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa"

(2001/C 116/08)

Neuvosto päätti 14. syyskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 ja 175 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 15. marraskuuta 2000. Esittelijä oli Sergio Colombo.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. marraskuuta 2000 pitämässään 377. täysistunnossa (marraskuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 100 ääntä puolesta, 4 vastaan, ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Komission ehdotukset

1.1. Kyseisillä kahdella direktiiviehdotuksella pyritään käsittelemään sähkö- ja elektroniikkalaiteromun (Waste stream of electrical and electronic equipment, WEEE) nopeasti kasvavasta määrästä aiheutuvia ympäristöongelmia. Jätteet ovat peräisin erikokoisista kodinkoneista (pesukoneet, jääkaapit, leivänpaahtimet, hiustenkuivaajat jne.), tietotekniikka- ja televiestintävälineistä (tietokoneet, kirjoittimet, matkapuhelimet jne.) sekä valaisimista ja automaateista. Ehdotuksilla pyritään erityisesti yhteisön yleisen jätepolitiikan mukaisesti sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymisen ehkäisemiseen, uudelleenkäyttöön, kierrätykseen ja muuhun hyödyntämiseen sekä esikäsittelyyn ja turvalliseen käsittelyyn. Ehdotuksilla halutaan myös yhtenäistää jäsenvaltioiden kyseisellä alalla hyväksymiä aloitteita.

1.2. Vuonna 1998 syntyi 6 miljoonaa tonnia sähkö- ja elektroniikkalaiteromua (4 % yhdyskuntajätteestä). Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrä kasvaa vähintään 3-5 % vuosittain. Viiden vuoden kuluttua sähkö- ja elektroniikkalaiteromua syntyy siis 16-28 % enemmän kuin nyt, ja 12 vuodessa sen määrä kaksinkertaistuu. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrä lisääntyy noin kolme kertaa nopeammin kuin yhdyskuntajätteen määrä keskimäärin. Yli 90 % sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta viedään kaatopaikalle, poltetaan tai hyödynnetään ilman esikäsittelyä. Sähkö- ja elektroniikkalaitteiden sisältämien vaarallisten aineiden vuoksi merkittävä prosenttiosuus yhdyskuntajätteiden saastuttavista aineista on peräisin sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta. Sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuotannosta johtuva ympäristökuormitus on huomattavasti suurempi kuin muiden yhdyskuntajätteeseen sisältyvien materiaalien tuotannon aiheuttama ympäristökuormitus.

1.3. Ensimmäinen direktiiviehdotus (ns. WEEE-direktiivi) pohjautuu perustamissopimuksen 175 artiklaan (ympäristö) ja koskee sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuoltoa. Jaetun vastuun käsitteen perusteella direktiivissä säädetään asianomaisten toimijoiden - tuottajien, jakelijoiden, viranomaisten ja kuluttajien - velvoitteista.

1.3.1. Tämän asiakirjan taulukossa 1 on yhteenveto kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevista velvoitteista.

Taulukko 1

Kotitalouksilta peräisin oleva sähkö- ja elektroniikkalaiteromu - Toimijoille asetetut tärkeimmät velvoitteet

>TAULUKON PAIKKA>

1.3.2. Muilta käyttäjiltä kuin kotitalouksilta peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun suhteen ehdotetaan osittain erilaisia sääntöjä. Tuottajat esimerkiksi velvoitetaan keräämään sähkö- ja elektroniikkalaiteromu käyttäjiltä (4 artikla 3 kohta), eikä neljän kilon keräystavoitetta (4 artiklan 5 kohta) sovelleta. Tärkeintä on, että erillisen keräyksen kustannukset kyseisen romun keräyksestä, esikäsittelystä, hyödyntämisestä ja käsittelystä sisältyvät sopimuksiin, jotka tehdään laitteiden tuottajan ja käyttäjän välillä laitteiden oston yhteydessä (8 artikla).

1.3.3. Tämän asiakirjan kohdissa 1.3.1 ja 1.3.2 mainittujen velvoitteiden ohella ehdotetussa WEEE-direktiivissä on säännöksiä käyttäjille (9 artikla) ja esikäsittelylaitoksille (10 artikla) kohdistetusta tiedotuksesta. Lisäksi direktiivissä velvoitetaan jäsenvaltiot toimittamaan komissiolle tietoja markkinoille saatettujen sekä kerättyjen ja kierrätettyjen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden määristä ja ryhmistä (11 artikla). Komissiolle on myös toimitettava kertomus direktiivin täytäntöönpanosta (12 artikla).

1.4. Toisessa direktiiviehdotuksessa (ns. vaarallisia aineita koskeva direktiivi), joka pohjautuu perustamissopimuksen 95 artiklaan (sisämarkkinat), velvoitetaan valmistajia korvaamaan lyijy, elohopea, kadmium, kuusiarvoinen kromi, polybromibifenyyli (PBB) ja polybromidifenyylieetteri (PBDE) sähkö- ja elektroniikkalaitteissa 1. tammikuuta 2008 mennessä. Tiettyihin kyseisten aineiden käyttötarkoituksiin ei kuitenkaan sovelleta tätä säännöstä (4 artikla 2 kohta). Ehdotuksen mukaan korvaamisvelvoitetta voitaisiin tarkistaa tulevaisuudessa tekniikan kehityksen ja uusien tieteellisten näyttöjen sekä tuottajien konsultoinnin perusteella. Komissio tarkistaa joka tapauksessa korvaamista koskevat vaatimukset jo 1. tammikuuta 2004 mennessä, jotta uusi tieteellinen näyttö voidaan tarvittaessa ottaa huomioon.

2. Yleistä

Yleishuomioita molemmista direktiiviehdotuksista

2.1. Komission ehdottamien kahden direktiivin perusteluosassa kuvataan seikkaperäisesti sähkö- ja elektroniikkalaiteromun tuotannon, hyödyntämisen, kierrätyksen ja käsittelyn tämänhetkistä tilannetta. Komission direktiiviehdotukset ovat kannatettavia, koska sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrä kasvaa nopeasti, ja se on sisällöltään vaarallista ja "ekologisesti kuormittavaa". Lisäksi yli 90 % sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta viedään tätä nykyä kaatopaikalle, poltetaan tai hyödynnetään ilman esikäsittelyä, mikä on erittäin haitallista niin ympäristölle kuin ihmisten terveydelle.

2.2. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on valinnut innovatiivisen lähestymistavan tarkastellessaan sähkö- ja elektroniikkalaitteiden ympäristövaikutuksia. Kyseisten toimien ansiosta Euroopan yhteisöstä tulee johtava toimija käsiteltäessä taloudellisesti strategiseen ja voimakkaasti kehittyvään talouden alaan nivoutuvia ympäristöongelmia. Komitea kehottaa komissiota edistämään kyseistä innovatiivista lähestymistapaa kansainvälisissä elimissä, etenkin OECD:ssä.

2.3. Komitea on jo todennut yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamista koskevassa lausunnossaan, että on tärkeää soveltaa käytännössä tuottajan vastuun periaatetta(1). Komitea on myös toivonut, että pakkauksista ja pakkausjätteistä annetussa direktiivissä määritelty lähestymistapa ulotettaisiin muihinkin keskeisiin jätevirtoihin. Vain tuottajat voivat kehittää tuotteidensa suunnittelua ja valmistusta siten, että taataan tuotteen mahdollisimman pitkä käyttöikä sekä ympäristönsuojelun kannalta paras mahdollinen hyödyntäminen ja käsittely tuotteen romuttamisvaiheessa. Myös ympäristömerkki (Ecolabel) ja ympäristösertifioinnin EMAS-järjestelmä voivat innovatiivisiin ratkaisuihin kannustaen osaltaan edistää kyseistä tavoitetta.

2.4. On kuitenkin korostettava, että komission asteittainen lähestymistapa (1. ehkäisy, 2. uudelleenkäyttö, kierrätys ja hyödyntäminen, 3. esikäsittely ja turvallinen käsittely) sähkö- ja elektroniikkalaiteromun suhteen kärsii jossain määrin sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelua ja valmistusta sääntelevän kolmannen välttämättömän lainsäädäntövälineen puutteesta. Komissio sitoutuu vain laatimaan kyseisen, sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymisen ehkäisyn kannalta tärkeän välineen "myöhemmin tänä vuonna".

2.4.1. Jotta varmistettaisiin tehokkaan ehkäisyn nivominen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden elinkaareen tuotannosta alkaen, talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota ottamaan huomioon kaikki käytettävissä olevat välineet, joilla voidaan ohjata sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelu- ja valmistuskriteereitä. Näin minimoitaisiin ympäristövaikutukset estämättä alan innovatiivista potentiaalia. Vain tällä tavoin sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huollossa noudatetaan täysin yhteisön jätelainsäädäntöön perustuvaa järjestystä (ehkäisy, uudelleenkäyttö, kierrätys ja hyödyntäminen, turvallinen käsittely).

3. Huomioita sähkö- ja elektroniikkalaiteromua käsittelevästä direktiiviehdotuksesta

3.1. 1 artikla - Tavoitteet

Komitea on tyytyväinen ehdotusten tavoitteisiin ja etenkin sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymisen ehkäisyn painottamiseen (eli sen määrän ja vahingollisuuden vähentämiseen). Komitea huomauttaa kuitenkin, että sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelua ja valmistusta koskevan ehdotuksen puuttuminen saattaa estää ehkäisytavoitteen täysimittaisen saavuttamisen.

3.2. 4 artikla - Erillinen keräys

3.2.1. Erillinen keräys on oleellinen edellytys, jotta taataan sitä seuraavat esikäsittely- ja hyödyntämisvaiheet. Koska sekä esikäsittelyä koskevissa velvoitteissa (5 artikla) että hyödyntämistavoitteissa (6 artikla) viitataan kerättyyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromuun (vastakohtana kaikelle sähkö- ja elektroniikkalaiteromulle), keräysaste on perustavanlaatuinen parametri mitattaessa direktiivin tavoitteiden noudattamista. Näin ollen 4 artiklan 5 kohdan säännökset (vapaaehtoinen tavoite kerätä vuoteen 2006 mennessä neljä kiloa kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromua asukasta kohti vuodessa) herättävät useita kysymyksiä.

3.2.2. Komission mukaan (perusteluosan kohta 9.2) neljän kilon keräystavoite vastaa ainoastaan 25 %:a vuosittain syntyvän sähkö- ja elektroniikkalaiteromun kokonaismäärästä. Näin ollen jäljelle jäävään 75 %:iin liittyviä ympäristöriskejä käsitellään edelleen riittämättömästi keskipitkällä aikavälillä. Tämän vuoksi tulisikin harkita yhtä tai useampaa seuraavista ehdotuksista: i) muutetaan ehdotettu "pehmeä" tavoite sitovaksi; ii) nostetaan neljän kilon keräysmäärä kunnianhimoisemmalle tasolle; iii) aikaistetaan vuodeksi 2006 asetettua määräaikaa; iv) otetaan käyttöön muilta käyttäjiltä kuin kotitalouksilta peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräystavoite, sillä kyseisen romun suhteen ei ehdoteta mitään keräystavoitetta. Kyseiset ehdotukset vaikuttavat oikeutetuilta, kun otetaan huomioon perusteluosassa 4 artiklan sisällön kuvauksessa esitetyt perusteet: ehdotettu neljän kilon keräysmäärä on jo saavutettu muutamia vuosia sitten eri maissa toteutettujen kokeiluhankkeiden yhteydessä(2).

3.3. 5 artikla - Esikäsittely

3.3.1. Komitea kannattaa 5 artiklan 1 kohdan vaatimuksia esikäsittelyn suhteen. Alan toimijoita koskeva luvansaantivelvoite sekä niitä jäsenvaltioita koskeva tarkastusvelvoite, jotka haluavat soveltaa direktiivin 75/442/ETY 9, 10 ja 11 artiklassa tarkoitetuista lupavaatimuksista vapauttavia säännöksiä, ovat kaksi merkittävää ympäristönsuojeluvaatimusten noudattamisen valvontavälinettä.

3.3.2. Jotta vältetään markkinavääristymiä sekä vinoutuneita mekanismeja, jotka tukevat jätekuljetusta tietyille "heikoimpina" pidetyille alueille, jäsenvaltioiden on varmistettava, että jätteiden esikäsittely- ja hyödyntämislaitoksissa sovelletaan yhdenmukaisia ympäristönsuojelustandardeja koko EU:n alueella.

3.3.3. Asetus 259/93 tarjoaa tosin mahdollisuuden viedä hyödyntämiseen tarkoitettuja jätteitä myös yhteisön ulkopuolelle, mutta on kuitenkin muistettava, että vaarallisten aineiden aiheuttamat riskit kasvavat kuljetuksen pituuden sekä kyseisille aineille altistuneiden henkilöiden lukumäärän ja maantieteellisten alueiden laajuuden myötä. Komitea onkin jo todennut(3), että läheisyys- että omavaraisuusperiaatteita on sovellettava mahdollisuuksien mukaan myös ennaltaehkäisyä koskevia painopisteitä ajatellen.

3.4. 6 artikla - Hyödyntäminen

3.4.1. Komitea kannattaa hyödyntämistä, uudelleenkäyttöä ja kierrätystä koskevia kunnianhimoisia tavoitteita. Komission mukaan asianomaiset ehdotukset kuvastavat kierrättäjien nykytilannetta, eivätkä aiheuta erityisiä lisäkustannuksia muissa eurooppalaisissa kokeiluhankkeissa todettuihin keskimääräisiin kierrätyskuluihin verrattuna. Onkin kysyttävä, miksi ehdotetut tavoitteet on saavutettava vasta vuoteen 2006 mennessä ja miksi ne säilyvät ennallaan ainakin vuoteen 2009 asti (kunnianhimoisemmat tavoitteet on määrä ottaa käyttöön ehkä vasta "vuodesta 2008 eteenpäin"). Komitea korostaa, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromun uudelleenkäyttöä koskevan erillisen tavoitteen puuttuminen heikentää toivottua tulosta.

3.4.2. Komitea on tietoinen siitä, että kyseiset kunnianhimoiset tavoitteet edellyttävät ajanmukaisia ja tehokkaita jätteenkäsittelylaitoksia. Alalla toimivat yritykset ovat useimmiten pk-yrityksiä. Hyödyntämisen ja kierrätyksen lisäämiseksi edelleen on kannustettava alalle tehtäviä investointeja. Erityisesti on luotava rahoitusvälineitä, joilla tuetaan pk-yritysten välttämättömiä mukauttamistoimia.

3.5. 7 ja 8 artikla - Rahoittaminen

3.5.1. 7 artiklassa ovat mahdollisesti ehdotuksen ristiriitaisimmat ehdotukset. Vastuun jakamisen käsitteen perusteella ehdotuksissa pyritään jakamaan ehdotetuista toimista aiheutuvat kustannukset tuottajien ja viranomaisten kesken. Komitea kannattaa kyseistä periaatetta, mutta esittää kuitenkin seuraavat huomiot 7 artiklan tietyistä erityisnäkökohdista:

3.5.2. Kuluttajien mahdollisuutta palauttaa maksutta sähkö- ja elektroniikkalaiteromu tulisi pitää perustavanlaatuisena direktiivin tehokkuuden vuoksi.

3.5.3. Komitea huomauttaa, että - nykytilanteessa - ehdotettujen toimien vaikutuksesta kulut jakautuvat tasan (50 %/50 %) tuottajien ja viranomaisten kesken. Tulevaisuudessa on kuitenkin odotettavissa, että viranomaisten prosentuaalinen osuus kokonaiskustannuksista kasvaa, mikä vaikeuttaa vastuun jakamisen periaatteen soveltamista.

3.5.4.7 artiklan 3 kohdassa esitettyjä rahoitusta koskevia säännöksiä voidaan tarkastella kahdesta näkökulmasta, jotka koskevat kyseisten säännösten voimaantuloa sekä jäsenvaltioiden toimintavaraa säännösten soveltamisessa.

3.5.4.1. Ensimmäisen näkökulman suhteen tulisi muistaa, että ehdotuksessa velvoitetaan tuottajat (osa)rahoittamaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huolto vasta viiden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta lähtien. Kyseisten säännösten vaikutuksia tulisi tutkia nykyistä syvemmin. Jos nimittäin viiden vuoden siirtymäkauden avulla on määrä ratkaista etenkin ennen direktiivin voimaantuloa markkinoille saatettuihin sähkö- ja elektroniikkalaitteisiin liittyvät ongelmat (ns. "vanhat"(4) tuotteet verrattuna "uusiin" tuotteisiin), laiminlyödään yli viisi vuotta vanhoihin sähkö- ja elektroniikkalaitteisiin liittyvät ongelmat.

3.5.4.1.1. Ehdotuksessa näytetään antavan jäsenvaltioille myös mahdollisuus ottaa haluttaessa käyttöön rahoitusvelvoite ennen viiden vuoden siirtymäkautta. Ehdotuksessa tulisi selostaa laajemmin kyseistä toimenpidettä.

3.5.4.2. Toisen näkökulman keskeisenä seikkana on kysymys siitä, tulisiko tuottajien voida ottaa käyttöön tuottajajärjestöjen vaatimusten mukainen näkyvä maksu. Komission mukaan tällainen maksu voisi pidättää tuottajia parantamasta jatkuvasti tuotteitaan, mutta ehdotuksessa se ei ole poissuljettu. Jos näkyvän maksun käyttöönottoa voidaan perustella "vanhoilla" sähkö- ja elektroniikkalaitteilla, jotka on saatettu markkinoille ennen direktiivin voimaantuloa (eli ennen kuin uusien suunnittelusääntöjen merkitys on täysin selvä), olisi tutkittava nykyistä tarkemmin sen käyttömahdollisuutta siirtymäkauden jälkeen.

3.6. 9 artikla - Käyttäjille kohdistettu tiedotus

Komitea korostaa, että käyttäjille kohdistettu tiedotus on ensiarvoisen tärkeää. Rohkaistaessa kuluttajia vaikuttamaan osaltaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huoltoon jäsenvaltioiden tulisi hyödyntää viestimien tukemia mainoskampanjoita. Ei tulisi myöskään aliarvioida innovatiivisten ja "hauskojen" kannustimien käyttöä (esimerkiksi "keräyspalkinnon" käyttöönotto paikallisyhteisöissä) eikä ympäristökasvatusta.

3.7. Esikäsittely- ja kierrätyslaitoksille kohdistettu tiedotus

3.7.1. Komitea pitää välttämättömänä taata laaja tiedotus kierrättäjille, jotka ovat pääosin pk-yrityksiä. Tuotantoteollisuuden avulla voitaisiin edistää ajanmukaistamisesta saatujen kokemusten siirtämistä ja pk-yritysten mukauttamista ympäristönsuojeluvaatimuksiin ottaen huomioon, että on hankittava asianmukaiset resurssit ammattikoulutukseen.

3.7.2. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa kierrätystä käsittelevien käsikirjojen laatimista, tunnusmerkin kiinnittämistä muoviosiin ja vaarallisia aineita sisältäviin osiin sekä tuotteiden suunnittelua siten, että helpotetaan kierrätykseen ja käsittelyyn tarkoitettujen osien erottelua.

4. Huomioita vaarallisia aineita käsittelevästä direktiiviehdotuksesta

4.1. Komitean mielestä 1. tammikuuta 2004 polybromibifenyylin (PBB) ja polybromidifenyylieetterin (PBDE) käytön lopettamisajankohtana vaikuttaa järkevämmältä kuin vuosi 2008. Kyseisten aineiden valmistus on esimerkiksi Saksassa lopetettu vapaaehtoisesti jo vuonna 1986. Komissiokin vahvistaa ajatuksen toteamalla, että "viimeinen eurooppalainen PBB-yhdisteiden valmistaja lopetti niiden valmistuksen vuonna 2000".

4.2. Komissio luettelee 5 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdissa kriteerit, joiden perusteella korvausvelvoitetta voidaan tarkistaa joulukuun 31. päivään 2003 mennessä (6 artikla) - neljä vuotta ennen kyseisen velvoitteen voimaantuloa. Tämä vaikuttaa ristiriitaiselta direktiivin tavoitteen kanssa. Olisi tehokkaampaa luoda neuvonantomekanismit kaikkien asianosaisten kanssa, ja ottaa ne käyttöön sen jälkeen kun ehdotuksessa käsiteltävät aineet on korvattu. Näin ollen 5 artiklan 2 kohdassa, jossa käsitellään direktiivissä käsiteltävien aineiden korvaamista koskevien vaatimusten mahdollista muuttamista, tulisi mainita kaikkien asianosaisten (kierrättäjien, uudelleenkäyttäjien sekä kuluttaja- ja ympäristönsuojelujärjestöjen) konsultaatio.

4.3. Komitea suosittaa - etenkin vaarallisten aineiden korvaamista käsittelevää direktiiviä ajatellen - tutkimaan huolellisesti lukuisat esimerkit raskasmetalleja, PBDE:tä ja PBB:tä sisältäviä tuotteita koskevasta jäsenvaltioiden lainsäädännöstä, jotta saatuja kokemuksia hyödynnettäisiin uudessa lainsäädännössä. Direktiivien tavoitteiden saavuttamisen takaamiseksi on myös hyödynnettävä täysin tietyissä jäsenvaltioissa jo tehtyjä vapaaehtoisia sopimuksia, jotta niiden myönteisiä tuloksia levitettäisiin ja jotta korjattaisiin tähän mennessä havaitut heikot kohdat.

4.4. Erityisen ongelmallinen aine sähkö- ja elektroniikkalaiteromun esikäsittelyn ja käsittelyn kannalta on PVC (polyvinyylikloridi). Muovien osuus on yleisesti ottaen 20 % sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (perusteluosan kohta 5.2). PVC:n osuus on puolestaan yli 20 % sähkö- ja elektroniikkalaitteissa käytetyistä muoveista. PVC:tä ja ympäristöä käsittelevässä vihreässä kirjassa(5) komissio erittelee ja selostaa PVC:n aiheuttamia ympäristövaikutuksia ja terveys ongelmia. Ongelmat nivoutuvat eniten tiettyjen lisäaineiden käyttöön ja PVC-jätteiden käsittelyyn.

4.5. Komitea on valmis osallistumaan vihreän kirjan käynnistämään keskusteluun, sillä aihe ja sen vaikutukset taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin valintoihin ovat merkittäviä. Komitea arvostaa komission aikomusta esittää vuoden 2001 alussa tiedonanto, jossa kuvataan yhteisön kokonaisstrategiaa PVC:hen nivoutuvien ympäristöongelmien suhteen. Komitea on sitä mieltä, että direktiiviehdotuksiin on kuuluttava nimenomainen sitoumus muokata tulevaisuudessa kyseisiä lainsäädäntövälineitä, kun yhteisön lähestymistapa PVC:n käytöstä aiheutuvien ympäristöongelmien ratkaisemiseksi muuttuu.

Bryssel 29. marraskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 89, 19.3.1997, s. 2.

(2) Esimerkiksi Norjassa saavutettiin nopeasti viiden kilon keräysmäärä.

(3) EYVL C 89, 19.3.1997, s. 2.

(4) Sekaannuksen välttämiseksi on aiheellista erottaa toisistaan ennen direktiivinvoimaantuloa markkinoille saatetut tuotteet ("vanhat" tuotteet) sekä ennen rahoitusvelvoitteen voimaantuloa markkinoille saatetut tuotteet ("historialliset" tuotteet).

(5) Vihreä kirja - PVC ja ympäristö, KOM(2000) 469 lopullinen, 26.7.2000.