20 artiklan 2 kohdassa vaaditaan, että toimilupaviranomaisen on käytettävä taloudellisen vakavaraisuuden tarkistamiseen erityisesti rautatieyrityksen tilinpäätöstä, tai jos toimilupaa hakevalla yrityksellä ei ole esittää tilinpäätöstä, tämän tasetta. Kunkin toimilupaa hakevan yrityksen on annettava vähintään direktiivin liitteessä III luetellut tiedot. Tällaisia tietoja ovat muun muassa käytettävissä olevat varat, käyttöpääoma, asiaan liittyvät menot, verot ja sosiaaliturvamaksut.

35 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut valtuudet

35 artiklassa asetetaan puitteet suorituskannustinjärjestelmien perustamiselle: infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmien on kannustettava rautatieyrityksiä ja rataverkon haltijoita minimoimaan häiriöt ja parantamaan rataverkon suorituskykyä suorituskannustinjärjestelmällä. Järjestelmään saattaa sisältyä seuraamuksia verkon toiminnalle häiriötä tuottavista toimista, korvauksia häiriöistä kärsiville yrityksille ja palkintomaksuja ennakoitua paremmasta suorituskyvystä. Direktiivin liitteen VI kohdassa 2 määriteltyjä suorituskannustinjärjestelmän perusperiaatteita sovelletaan koko verkkoon (esimerkiksi luettelo myöhästymisten luokista, maksujen laskennan yleiset menettelysäännöt ja velvollisuus luoda riitojenratkaisujärjestelmä).

Komissio voi 35 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa delegoituja säädöksiä liitteessä VI olevaan 2 kohdan c alakohtaan tehtävistä muutoksista. Liitteessä VI olevassa 2 kohdan c alakohdassa on luettelo luokista ja alaluokista, joihin kaikki myöhästymiset on voitava luokitella. Luetteloa voidaan muuttaa rautatiemarkkinoiden kehityksen sekä sääntelyelinten, rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten saaman kokemuksen perusteella. Muutoksilla tulisi mukauttaa luokkia toimialalla sovellettaviin parhaisiin käytänteisiin.

35 artiklan 1 ja 2 kohta korvasivat rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY 11 artiklan 1 ja 2 kohdassa määritellyt säännökset. Liitteessä VI määritellyt yksityiskohtaiset säännökset vahvistettiin kuitenkin ensimmäistä kertaa direktiivissä 2012/34/EU.

Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 16. kesäkuuta 2015 mennessä. Kaikki jäsenvaltiot eivät kuitenkaan noudattaneet velvoitetta määräaikaan mennessä. Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä oli eräissä jäsenvaltioissa kesken vielä vuoden 2017 alussa.

Komissio voi ryhtyä toimenpiteisiin 35 artiklan 3 kohdan mukaisesti rautatiemarkkinoiden kehityksen sekä sääntelyelinten, rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten saaman kokemuksen perusteella. Tämänhetkisen kokemuksen perusteella liitettä VI ei ole tarpeen muuttaa, koska direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä viivästyi ja lisäksi määräaika päättyi vasta kesäkuussa 2015. Siksi asiasta ei tähän mennessä ole annettu delegoituja säädöksiä.

Tässä yhteydessä on huomioitava, että liitteessä VI luetellut myöhästymisten luokat perustuvat Kansainvälisen rautatieliiton (UIC) asiakirjaan ”Assessment of the performance of the network related to rail traffic operation for the purpose of quality analyses – delay coding and delay cause attribution process” (Rautatieliikenteen käyttötoimintaan liittyvän verkon suorituskyvyn arvioiminen laatuanalyysien laatimista varten – myöhästymiskoodit ja syytietojen määritteleminen). UIC on maailmanlaajuinen rautatietoimijoiden yhteistyöjärjestö, joten asiakirja edustaa toimialan parhaita kansainvälisiä käytäntöjä. Asiakirja hyväksyttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1990, minkä jälkeen sitä on päivitetty neljä kertaa. Tämän perusteella toimialan menettelytapoja kehitetään, joten asiaan liittyvää lainsäädäntöä olisi muutettava tarvittaessa. Siksi komissio voi joutua käyttämään sille siirrettyä valtaa tulevina vuosina.

43 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut valtuudet

43 artiklassa vaaditaan, että rataverkon haltijat noudattavat käyttöoikeuden myöntämisessä direktiivin liitteessä VII vahvistettua aikataulua.

Komissio voi antaa delegoituja säädöksiä liitteeseen VII tehtävistä muutoksista 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Komissio voi muuttaa liitettä VII ottaakseen huomioon käyttöoikeuden myöntämismenettelyn toiminnalliset näkökohdat, kun kaikkia rataverkon haltijoita on kuultu. Muutosten on perustuttava siihen, mikä saatujen kokemusten valossa on tarpeen, jotta varmistettaisiin käyttöoikeuden myöntämismenettelyn tehokkuus ja otettaisiin huomioon rataverkon haltijoiden toimintaan liittyvät intressit.

43 artikla ja liite VII korvasivat direktiivin 2001/14/EY 18 artiklassa ja liitteessä III määritellyt säännökset. Ne ovat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta samanlaisia.

Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskeva EU:n oikeudellinen kehys on ollut viime aikoihin saakka melko alkeellinen lukuun ottamatta direktiivissä 2012/34/EU (ja sitä ennen direktiivissä 2001/14/EY) säädettyjä aikataulujen laatimista koskevia perussääntöjä, eikä alalla ole voitu kehittää laajasti sovellettavaa yhteistä toimintatapaa.

Rataverkon haltijoiden järjestö RailNetEurope (RNE) työskentelee kapasiteetin käyttöoikeuteen liittyvien kysymysten parissa ja on laatinut joitakin aihetta koskevia ohje- ja menettelyluonnoksia. Esimerkiksi vuonna 2013 RNE hyväksyi ohjeistuksen Guidelines for coordination/publication of planned temporary capacity restrictions (Suunniteltujen tilapäisten kapasiteettirajoitusten koordinointi- ja julkaisuohjeet), joka päivitettiin vuonna 2015. RNE ei kuitenkaan voi pakottaa jäseniään noudattamaan ohjeistusta, joten yksittäiset rataverkon haltijat voivat viivästyttää täytäntöönpanoa tai estää sen kokonaan. RNE:llä ei myöskään ole valtaa tarkistaa järjestelmällisesti, noudatetaanko sen ohjeistusta. Järjestö ei myöskään julkista tietoja ohjeistuksen noudattamisesta.

Vuoden 2015 lopusta lähtien kaikki rautateiden tavaraliikennekäytävät ovat käyttäneet kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiselle määriteltyjä yhteisiä puitteita, jotka käytävistä vastaavat johtokunnat ovat hyväksyneet. Puitteita sovelletaan sellaisiin tavarajuniin, jotka käyttävät kunkin käytävän keskitetyn palvelupisteen (corridor one-stop-shop, COSS) tarjoamaa kapasiteettia.

Komissio alkoi valmistella ehdotusta delegoiduksi säädökseksi tammikuussa 2016 ja valitsi menettelyn, jossa rautatieyrityksiä ja rataverkon haltijoita voidaan kuulla erikseen. Komissio teki tiivistä yhteistyötä sidosryhmien kanssa ja pani merkille useita kysymyksiä, jotka on huomioitava delegoidussa säädöksessä.

Komissio kuuli rautatieyrityksiä – erityisesti kansainvälistä kuljetusta harjoittavia yrityksiä – niiden kohtaamista täytäntöönpano- ja aikatauluongelmista. Näin toimimalla myös pienet yritykset pääsivät keskustelemaan eri näkemyksistä ja kertomaan senhetkisistä toiminnallisista rajoituksistaan.

Samalla komissio kuuli rataverkon haltijoita kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisen aikataulusta. Aikataulusta keskusteltiin vuoden 2016 alkupuoliskolla myös jäsenvaltioiden kanssa sekä kesä–marraskuussa 2016 edustavien elinten kanssa järjestetyissä kahdenvälisissä kokouksissa.

Heinäkuussa 2016 komissio julkisti asiantuntijahaun, jossa etsittiin jäseniä rautatiemarkkinoille pääsyn asiantuntijaryhmän alaryhmään käsittelemään aikataulujen laatimista.

Sidosryhmien kanssa käydyissä keskusteluissa ilmeni, että liitteessä VII määriteltyjä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevia säännöksiä voi olla tarpeen täydentää, jotta otettaisiin huomioon joidenkin rautatieyritysten tarve varata kapasiteettia useammin kuin yhden vuosittaisen määräajan puitteissa sekä voitaisiin tarjota ajankohtaisempaa tietoa, neuvotteluja ja yhteistyötä tilanteissa, joissa kapasiteettia on tilapäisesti rajoitettu.