EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 23.05.1996 
KOM(96) 229 lopull - COD 426 
KOMISSION LAUSUNTO 
EY:n perustamissopimuksen 189 b (2) (d) artiklan nojalla Euroopan parlamentin 
esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa 
ehdotuksesta 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) 
uuselintarvikkeista ja 
elintarvikkeiden uusista ainesosista 
KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA 
EY:n perustamissopimuksen 189 a (2) artiklan nojalla 

Johdanto 
Komissio teki 7 päivänä heinäkuuta 1992 ehdotuksen neuvoston asetukseksi 
uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista (KOM(92)295 lopullinen -
SYN 426). 
Euroopan parlamentin 27 päivänä lokakuuta 1993 antaman lausunnon johdosta komissio 
valmisti muutetun ehdotuksen, joka esiteltiin neuvostolle 1 päivänä joulukuuta 1993 
(KOM(93) 631 lopullinen - COD 426). 
Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa määräenemmistöllä 23 päivänä lokakuuta 1995. 
Euroopan parlamentti ehdotti 12 päivänä maaliskuuta 1996 kuutta tarkistusta neuvoston 
23 päivänä lokakuuta 1995 vahvistamaan yhteiseen kantaan komission ehdotukseen 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden 
uusista ainesosista1. 
Asetuksen tavoitteet 
Tällä hetkellä elintarvikkeet voidaan yleensä saattaa markkinoille Euroopan unionissa 
ilman markkinointia edeltävää arviointia tai lupaa. 
Viime aikoina saataville on tullut uudenlaisia raaka-aineita, valmistusmenetelmiä ja 
tekniikoita, joihin kuuluvat muun muassa nykyaikainen bioteknologia ja geneettiseen 
muuntamiseen liittyvä tekniikka. Uutuuksien tarkoituksena on esimerkiksi parantaa 
elintarvikkeiden ravinto- ja ruokavalio-ominaisuuksia, lisätä valmistusmenetelmien ja 
jakelun teknistä tehokkuutta, vähentää mikrobiologisen saastumisen vaaraa tai tuottaa 
satoa käyttäen vähemmän torjunta-aineita. Kuluttajansuojan varmistamiseksi ja kaupan 
esteiden muodostumisen estämiseksi sisämarkkinoilla katsottiin tarpeelliseksi perustaa 
yhteisön menettely näistä uutuuksista saatavien "uuselintarvikkeiden" markkinoille 
saattamista varten ja säätää turvallisuuden arvioinnista ja täsmällisistä merkintöjä 
koskevista vaatimuksista. Tämän vuoksi ehdotus on hyvin tärkeä sekä kuluttajansuojan ja 
kuluttajien saaman tiedon kannalta että sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle ja 
uuden tekniikan leviämiselle maatalouselintarvikealalla. Komissio uskoo, että 
toimielinten välillä vallitsee yksimielisyys siitä, että asiassa tarvitaan pikaisesti yhteisön 
lainsäädäntöä. 
Komission lausunto 
Komissio antaa tarkistuksista seuraavan lausunnon Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 189 b artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. 
EYVL N:o C 190, 29.7.1992, s. 3 
Komissio on yhtä mieltä parlamentin kanssa siitä, että asetuksen olisi tultava voimaan 
mahdollisimman pian, joten se voi antaa myönteisen lausunnon tarkistuksesta 48, jossa 
asetuksen soveltamiseen annettava määräaika lyhennetään 12 kuukaudesta 90 päivään; 
Komissio ymmärtää parlamentin tarkistuksessa 53 esittämän huolen, että 
elintarvikkeiden lisäaineiden, aromien ja uuttoliuotteiden on oltava samalla 
turvallisuustasolla kuin uuselintarvikkeet, ja on yhtä mieltä periaatteesta. Se ei 
kuitenkaan voi antaa myönteistä lausuntoa tarkistuksen 53 sanamuodosta, sillä se 
merkitsee, että poikkeusten tekeminen on ehdollista ja edellyttää määrättyjen toimien 
toteuttamista. Komissio huomauttaa, että elintarvikkeiden lisäaineista annetussa 
kehysdirektiivissä (89/107/ETY)2 ja neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1995 
vahvistamassa yhteisessä kannassa ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston 
asetuksen antamiseksi elintarvikkeissa käytettyjä tai käytettäviksi tarkoitettuja 
aromiaineita koskevan yhteisön menettelyn säätämisestä3 säädetään jo samasta 
turvallisuustasosta kuin uuselintarvikkeille on säädetty, muun muassa pakollisesta 
elintarvikealan tiedekomitean kuulemisesta asioissa, jotka ovat omiaan vaikuttamaan 
kansanterveyteen. Direktiivissä 83/344/ETY4 säädetään jo uuttoliuotteiden suhteen yhtä 
korkeatasoisesta kansanterveyden suojasta. 
Tarkistuksessa 54 esitetään, että 8 artiklan merkintäsääntöjä sovellettaisiin 
uuselintarvikkeisiin ja elintarvikkeiden uusiin ainesosiin, jotka ovat yksinkertaistetun 
ilmoitusmenettelyn alaisia. Tarkistus ei itsessään tuota ongelmia, sillä se ainoastaan 
selkiyttää yhteisen kannan tarkoitusta soveltaa yksiä yhteisiä sääntöjä kaikkiin 
uuselintarvikkeiden luokkiin. Tarkistusta on kuitenkin tarkasteltava yhteydessä 
tarkistukseen 55, jossa poistetaan yhteisen kannan 8 artiklan 1 kohdan a alakohdasta 
sana "olennaisesti", jolloin uuselintarvikkeilta vaaditaan merkinnät kaikissa tapauksissa, 
joissa uuselintarvike poikkeaa perinteisellä tavalla valmistetusta elintarvikkeesta. Täytyy 
muistaa, että olennaisten erojen merkitseminen heijastaa kansainvälisesti tunnustettua 
"olennaisen vastaavuuden" tieteellistä periaatetta, johon asetus perustuu. Yhteisen kannan 
perusteella toimija tietäisi, että jos hän voi todistaa elintarvikkeen tai elintarvikkeen 
ainesosan olevan selvästi olennaisesti vastaava, ilmoitusmenettelyä voidaan käyttää ja 
tuote ei vaadi erityisiä merkintöjä. Tarkistus 55:n sanamuodon perusteella toimija ei voisi 
olla varma, onko hänen olennaisesti vastaavassa tuotteessaan ehkä epäolennaisia eroja. 
Ilmoitusmenettelyn noudattamisesta saattaisi näin tulla mahdotonta. 
Komissio ymmärtää parlamentin halun varmistaa, että kuluttajat saavat tietoa kaikista 
uuselintarvikkeiden ja perinteisesti valmistettujen elintarvikkeiden välisistä eroista. 
Sellaisen perusteen käyttäminen, joka johtaisi erityisten merkintävaatimusten 
soveltamiseen myös sellaisiin uuselintarvikkeisiin, jotka ovat olennaisesti vastaavia, 
aiheuttaa todennäköisesti kuitenkin käytännön ongelmia. Erityisesti hedelmien ja 
vihannesten kasvupaikkojen ilmastolliset ja maantieteelliset tekijät, esimerkiksi maaperän 
EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 27 
EYVL N:o C 59, 28.2.1996, s. 37 
EYVL N:o L 157, 24.6.1988, s. 28 
tyyppi, voivat vaikuttaa huomattavasti lopputuotteen ominaisuuksiin. Esimerkiksi 
vuotuiset sään vaihtelut vaikuttavat sadon laatuun. Tässä tilanteessa on vaikeata päättää, 
mitä mittareita olisi käytettävä määriteltäessä, eroaako uuselintarvike perinteisestä 
vastineestaan. Jos tarkoituksena on antaa kuluttajille merkityksellistä tietoa, komission 
mielestä tuotteeseen on tehtävä merkinnät vain, jos sen ominaisuudet ovat luonnollisten 
poikkeamien ulkopuolella ja voivat vaikuttaa tuotteen koostumukseen, ravintoarvoon tai -
vaikutuksiin taikka käyttötapaan. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä kyseisiä kahta 
tarkistusta vaan katsoo, että olisi tutkittava kaikki mahdollisuudet hahmotella eron käsite 
niin, että se on talouden toimijoiden kannalta oikeudellisesti vakaampi. 
Yhteisen kannan nykyisen sanamuodon mukaan elintarvikkeeseen sisältyvästä 
geneettisesti muunnetusta organismista ei tarvitse mainita merkinnöissä, jos se on 
peräisin ainoastaan viljelyominaisuuksista eikä muuta itse elintarvikkeen ominaisuuksia. 
Tämä poikkeus koskisi esimerkiksi maissia, jota on muutettu geneettisesti 
hyönteistenvastustuskyvyn lisäämiseksi. Tarkistukset 51 ja 52 kumoavat poikkeuksen. 
Komissio ei ole asiasta samaa mieltä parlamentin kanssa, jonka mukaan geneettisesti 
muunnettujen organismien sisältymisestä elintarvikkeeseen on mainittava elintarvikkeen 
merkinnöissä kaikissa tapauksissa, myös silloin, kun sillä ei ole vaikutusta elintarvikkeen 
ominaisuuksiin. Elintarvikkeiden merkintöjen tarkoitus on antaa kuluttajille tietoa 
elintarvikkeiden ominaisuuksista. Tietoa tuotantomenetelmistä ja viljelyominaisuuksista 
on annettava vain silloin, kuin ne vaikuttavat lopputuotteeseen. Parlamentin ehdottamien 
tarkistusten kaltaisen säännöksen antaminen merkitsisi, että olisi joko luotava erilliset 
jakelujärjestelmät geneettisesti muunnettuja organismeja sisältäville elintarvikkeille 
(mikä olisi käytännössä erittäin vaikeata) tai säädettävä, että tuotteisiin on aina tehtävä 
järjestelmällisesti merkintä, että se saattaa sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja. 
Erityisen ongelmallista tämä olisi maahantuotavien elintarvikkeiden merkintöjen 
kannalta, koska mikään yhteisön tärkeimmistä kauppakumppaneista ei tee merkintöjä 
kyseisissä tapauksissa, ja geneettisesti muunnettuja organismeja sisältävät tuotteet 
sekoittuvat yleensä perinteisten tuotteiden kanssa ennen kuljetusta Euroopan unioniin. 
Lisäksi tarkistuksessa 51 vaaditaan, että "geneettisillä tekniikoilla geneettisesti 
muunnetusta organismista" on tehtävä merkintä. Komission mielestä sanamuoto aiheuttaa 
oikeudellista epävarmuutta, sillä käytetty käsite ei ole riittävän tarkka eikä vastaa jo 
olemassa olevaa määritelmää. Tarkka geneettisesti muunnettujen organismien määritelmä 
on direktiivissä 90/220/ETY, ja siksi ehdotetaan, että samaa määritelmää käytettäisiin 
myös uuselintarvikkeiden merkintöihin. 
Edellä kuvatun perusteella komissio on sisällyttänyt yhden tarkistuksen (n:o 48) 
muutettuun ehdotukseensa. Komissio haluaa kuitenkin korostaa, että kaikki ovat yhtä 
mieltä siitä, että yhteisön tasolla on kiireesti vahvistettava tyydyttävä uuselintarvikkeita 
koskeva lainsäädäntö. Komissio osallistuu rakentavasti päätöksentekomenettelyn jäljellä 
oleviin vaiheisiin muiden toimielinten kanssa kaikin käytettävissä olevin keinoin edellä 
kuv..-.' ujen vielä selvittämättömien ongelmien ratkaisemiseksi. 
Muutettu ehdotus 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 
uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 
(komission Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdan nojalla 
Nykyinen ehdotus Muutettu ehdotus 
15 artiklan 1 kohta 
Tämä asetus tulee voimaan 12 Tämä asetus tulee voimaan 90 päivän 
kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona kuluttua päivästä, jona se julkaistaan 
se julkaistaan Euroopan yhteisöjen Euroopan yhteisöjen virallisessa 
virallisessa lehdessä. lehdessä. 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 229 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 is 
Luettelonumero : CB-CO 96-240-FI-C 
ISBN92-78-0441TC* 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-29»5 Luxemburg