Alueiden komitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta"

(2001/C 357/14)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon "Vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta" KOM(2001) 68 lopullinen,

ottaa huomioon komission 13. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. kesäkuuta 2000 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n "maankäyttö, taajama-asiat, energia, ympäristö" tehtäväksi,

ottaa huomioon lausuntonsa aiheista "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi julkisia tavara- ja palveluhankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta" ja "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta" (CdR 312/2000 fin)(1),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamisesta" (CdR 339/96 fin)(2),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Yleisarvio Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta poliittisesta toimintaohjelmasta 'Kohti kestävää kehitystä' (viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma)" (CdR 12/2000 fin)(3),

ottaa huomioon valiokunta 4:n toukokuun 3. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 98/2001 rev., jonka esittelijä oli Jens Kramer Mikkelsen (DK/PES),

hyväksyi 13. ja 14. kesäkuuta 2001 pitämässään 39. täysistunnossa (kesäkuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Alueiden komitean näkemykset yhdennetystä tuotepolitiikasta annetusta vihreästä kirjasta

1.1. Alueiden komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että yhdennetyn tuotepolitiikan tulee perustua useiden eri välineiden käyttöön. Merkityksellisiä ovat tällöin vapaaehtoisuuteen perustuvat markkinapohjaiset välineet kuten ympäristömerkintä, ympäristötuoteselostukset, ympäristöä säästävät julkiset hankinnat, ympäristöhallinto ja ekologisen tuotesuunnittelun suuntaviivat.

1.2. Alueiden komitea korostaa kuitenkin, että yhdennetty tuotepolitiikka ja siihen sisältyvät vihreässä kirjassa käsitellyt osatekijät tulee nähdä vain välineinä, jotka täydentävät esimerkiksi vähimmäisdirektiivien muodossa olevaa perinteistä lainsäädäntöä, mutta eivät voi korvata sitä.

1.3. Lainsäädännölliset toimenpiteet ovat välttämättömiä, jotta voidaan säätää painopisteistä, tavoitteista sekä kriteereistä, joiden perusteella tavoitteiden saavuttamista arvioidaan. On säädettävä erityisesti voimaansaattamistoimista, joita sovelletaan silloin, kun tavoitteita ei ole saavutettu. Alueiden komitea katsoo, että yhdennetyn tuotepolitiikan tulee pohjautua unionin ympäristöpolitiikan perusperiaatteisiin eli ennalta varautumisen periaatteeseen ja läheisyysperiaatteeseen.

1.4. Erityisesti on tarpeen jatkaa direktiivien laatimista jätteenkäsittelyä ja kemikaalien käyttöä koskevien vähimmäisvaatimusten takaamiseksi. Yhdennetty tuotepolitiikka voi olla arvokas lisä jätteiden syntymisen ehkäisemiseen ja haitallisten kemiallisten aineiden korvaamiseen valikoiduissa tuotteissa, mutta vapaaehtoisuuteen perustuvat toimenpiteet eivät saa katkaista pyrkimyksiä ympäristönsuojelua koskevan peruslainsäädännön turvaamiseksi.

1.5. Jotta voitaisiin taata, että mm. vihreässä kirjassa mainitut vapaaehtoiset toimet sopivat tarkoituksenmukaisesti yhteen lainsäädännön kehittämisen kanssa ja tukevat sitä, alueiden komitea ehdottaa, että komissio selvittää kyseistä vuorovaikutusta tulevassa tiedonannossaan.

1.6. Alueiden komitea katsoo lisäksi, että on selvitettävä, miten yhdennetty tuotepolitiikka suhteutetaan yritysten toimintaympäristön perinteiseen sääntelyyn ja alan nykyisiin toimiin (IPPC- ja BAT-selvitykset) ja minkälaisessa vuorovaikutuksessa se toimii näiden kanssa.

1.7. Komission vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta ei vastaa jätteiden syntymisen ehkäisemistä koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden ja painopisteiden osalta niitä alueiden komitean odotuksia, joita sillä on ollut siitä lähtien, kun komissio hyväksyi kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelmansa. Kyseisessä toimintaohjelmassa jätteiden syntymisen estämistä kuvataan yhdennetyn tuotepolitiikan ratkaisevaksi osatekijäksi.

1.8. Alueiden komitea on kiinnittänyt aiemmin ja viimeksi viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman yleisarviosta(4) antamassaan lausunnossa huomiota tarpeeseen ryhtyä määrätietoisiin toimiin, jotta voidaan taata jätteiden syntymisen ehkäisy. Komitea toistaa nyt kehotuksensa.

1.9. Alueiden komitea kehottaa siksi komissiota selvittämään tulevassa tiedonannossaan tavoitteita ja painopisteitä siten, että jätteiden syntymisen ehkäisy asetetaan sille tärkeyssijalle, jota jätemäärien rajoittaminen edellyttää. Alue- ja paikallisviranomaiset, jotka ovat vastuussa jätteenkäsittelystä useimmissa Euroopan yhteisön maista, tuntevat hyvin nykyisen jätetuotannon luonteen ja määrän aiheuttamat ongelmat. Ne ovat valmiita asettamaan tietämyksensä komission käyttöön tulevaa toimintaa varten ja esittävät, että komissio kutsuu alueiden komitean osallistumaan vastedes tiiviisti työskentelyyn.

1.10. Alueiden komitea on tyytyväinen komission toiveeseen saada kaikki osapuolet kaikilla tasoilla osallistumaan toimintaan sekä komission pyrkimykseen, jonka mukaan yhdennetyn tuotepolitiikan perustana on avoin vuoropuhelu ja kannustaminen yleisen elinkaariajattelun soveltamiseen kaikissa asiaankuuluvissa päätöksissä.

1.11. Alueiden komitea kiinnittää komission huomion erityisesti siihen, että tulevan tiedonannon laadinnassa tulee ottaa huomioon alue- ja paikallisviranomaisten merkitys yritysten ym. valvonnasta vastaavana tahona.

1.12. Alueiden komitea pitää valitettavana, että vihreässä kirjassa ei käsitellä alue- ja paikallisviranomaisten mahdollisuuksia vaikuttaa varsinaiseen tuotekehittelyyn yritysten kanssa käytävän vuoropuhelun avulla. Tämä on valitettavaa, koska alue- ja paikallisviranomaisilla on hyvät mahdollisuudet vaikuttaa vuoropuhelun avulla yrityksiin, jotta ne keskittyisivät tarkastelemaan tuotteiden ympäristöominaisuuksia elinkaarinäkökulmasta.

1.13. Alue- ja paikallisviranomaisten mahdollisuudet vaikuttaa ostopolitiikkansa välityksellä ympäristöä säästävien tuotteiden edistämiseen riippuvat nykyään suurien ostosopimusten osalta siitä, avataanko yhteisön hankintasäännöissä mahdollisuudet ottaa huomioon asiaankuuluvat ympäristönäkökohdat. Alueiden komitea pitää kyseisenlaisista sopimuksista puhuttaessa valitettavana, että yhdennetyn tuotepolitiikan onnistuminen tai epäonnistuminen jätetään vihreässä kirjassa sen varaan, että alue- ja paikallisviranomaiset voivat kannustaa ympäristöä säästävien tuotteiden myyntiä, kun otetaan huomioon kyseisten viranomaisten niukat toimintamahdollisuudet alalla.

1.14. Mikäli hankintasääntöihin ei tehdä riittäviä lievennyksiä, jotka mahdollistaisivat tämän tehtävän hoitamisen, alue- ja paikallisviranomaisilla ei ole mitään mahdollisuuksia täyttää niille asetettuja odotuksia. Siksi on korostettava, että yhdennetyn tuotepolitiikan täytäntöönpanon onnistuminen edellyttää hankintasääntöjen tulkintoja ja muutoksia, kun otetaan huomioon se keskeinen merkitys, jonka komissio antaa ympäristötietoisille julkisille hankinnoille.

2. Vihreän kirjan yksittäisiä lukuja koskevat alueiden komitean suositukset

Hintamekanismi

2.1. Saastuttaja maksaa -periaate on yhteisön ympäristönsuojelutoiminnan perusperiaate, ja alueiden komitea kannattaa sitä täysin. Komitea yhtyy siten myös komission kantaan, jonka mukaan on varmistettava, että tuotteiden todellisen elinkaaren ajan kertyvät ympäristökustannukset otetaan huomioon tuotteiden hinnassa. Saastuttaja maksaa -periaatteen täytäntöönpanossa on useissa yhteyksissä osoittautunut, että ympäristökustannusten sisällyttämistä tuotteiden hintoihin on käytännössä vaikea taata. Alueiden komitea pitää epätodennäköisenä, että ehdotetut toimenpiteet riittävät asian takaamiseksi lähitulevaisuudessa.

2.2. Alueiden komitea ehdottaa, että yhdennetystä tuotepolitiikasta annettavassa tiedonannossa pyritään erityisesti kuvaamaan laajaa valikoimaa erilaisia toimenpiteitä, joilla voidaan vaikuttaa tuotteiden hintoihin siten, että niissä otetaan huomioon ympäristökustannukset. On kiinnitettävä huomiota siihen, onko tietyille raaka-aineille, kemikaaleille ym. tarkoituksenmukaista asettaa erityismaksu. Lisäksi on korostettava mahdollisuutta lakkauttaa avustusten, valtiontukien ym. myöntäminen mm. maatalous- ja ympäristöalan sellaisten tuotteiden tai prosessien kehittämiseen, joilla on kestävän kehityksen vastaisia vaikutuksia. Tiedonannossa on myös selvitettävä, miten ympäristövahinkovastuun ja mm. ympäristöhaittojen korvaustakuuta koskevien vaatimusten määrätietoisella soveltamisella voidaan vaikuttaa ympäristökustannusten sisällyttämiseen tuotteiden hintoihin.

2.3. Tuottajan vastuu voi olla keino sisällyttää loppuun käytettyjen tuotteiden jätekäsittelystä, jätevesihuollosta ym. aiheutuvat kustannukset uusien tuotteiden hintoihin, ja se voi kannustaa ehkäisemään jätteiden syntymistä jo suunnitteluvaiheessa. Alueiden komitea näkee tuottajan vastuun keinona panna täytäntöön saastuttaja maksaa -periaate. Jätehuoltojärjestelmien on monissa tapauksissa tarkoituksenmukaista rakentua tuottajakohtaiselle vastuulle siten, että tuottajalla on jakamaton taloudellinen vastuu kyseisen tuotteen keräilystä ja käsittelystä jätteenä. Käytännön toteutuksessa voi olla ja usein onkin tarkoituksenmukaista hyödyntää alue- ja paikallisviranomaisten perustamia jätehuoltojärjestelmiä, edellyttäen että tuottajat vastaavat kustannuksista. Alueiden komitea on aiemmin yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamisesta(5) antamassaan lausunnossa todennut, että tuottajan vastuun toteuttamisessa on sovellettava periaatetta, jonka mukaan vastuu jaetaan talousvastuuseen ja käytännön vastuuseen.

2.4. Alueiden komitean mielestä kunkin tuoteryhmän osalta on määriteltävä erikseen, missä määrin on tarkoituksenmukaista soveltaa tuottajan vastuuta, johon sisältyy velvollisuus ottaa vastaan käytöstä poistetut tuotteet. Tuottajan vastuu yhdennetyn tuotepolitiikan välineenä soveltuu erityisesti tuotteisiin, joiden koko ja arvo ovat sellaiset, että tuotteet käsitellään yksilöllisesti myös sen jälkeen, kun niistä on tullut jätettä. Romutetut ajoneuvot ovat yksi esimerkki tällaisista tuotteista.

Kuluttajien halukkuus ostaa vihreitä tuotteita

2.5. Alueiden komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että on tärkeää edistää uskottavan, asianmukaisen ja ymmärrettävän tiedon tuottamista tuotteiden ympäristöominaisuuksista. Alueiden komitea korostaa tässä yhteydessä, että ympäristötietojen tuottamisen tulee sisältyä laajalti tuottajan vastuuseen.

2.6. Alueiden komitea huomauttaa, että sekä kuluttajien että pk-yritysten keskuudessa esiintyy suurta koulutustarvetta ympäristökysymyksissä, ja että kyseisen koulutuksen tulee sisältyä yhdennettyyn tuotepolitiikkaan.

2.7. Kukkamerkki eli EU:n vapaaehtoinen ympäristömerkkijärjestelmä on tunnettu väline, joka on ollut olemassa jo vuosia. Alueiden komitea pitää sitä periaatteessa erinomaisena välineenä, sillä kuluttajien on helppo hyödyntää sitä ostotilanteessa, ja lisäksi merkin myöntämiskriteerit ovat monivivahteiset ja antavat mahdollisuuden jatkuvaan mukauttamiseen tietyssä tuoteryhmässä tapahtuvaan kehitykseen. Alueiden komitean mielestä järjestelmään on panostettava käytännössä entistä enemmän, minkä komissiokin myöntää vihreässä kirjassaan. Siinä todetaan, että järjestelmä tulee laajentaa kattamaan entistä useampia tuoteryhmiä ja että siihen on varattava lisää julkista rahoitusta. EU:n ympäristömerkkiohjelman lähtökohdaksi on eri tuoteryhmien osalta otettava nykyiset hyvin toimivat ympäristömerkit (esim. pohjoismainen joutsenmerkki) ja järjestelmien on täydennettävä toisiaan sen sijaan, että EU-merkkiä lähdettäisiin kehittämään tyhjästä ja siitä luotaisiin nykyisille merkeille kilpailija.

2.8. Alueiden komitea katsoo, että vihreässä kirjassa tehty ehdotus laajan markkinastrategian toteuttamisesta ympäristötuoteselostuksia (ISOn tyyppi III) hyödyntämällä voi olla hyvin merkityksellinen myös niille tuottajille, jotka eivät ole ekologisten tuotteiden kehittämisen "edelläkävijöitä" ja jotka eivät siksi voi saada lupaa käyttää ympäristömerkkiä. Hyvin yksityiskohtaiset ympäristötuoteselostukset ovat harvoin hyödyllisiä yksittäiselle yksityiselle kuluttajalle, mutta ne voivat olla erittäin käyttökelpoisia suurille julkisille tai yksityisille hankkijoille ja hankintaketjun ostajille. Ympäristötuoteselostusten avulla myös kuluttajatiedotusorganisaatiot voivat parantaa kuluttajille suunnattavaa neuvontaa. Sen sijaan, että ympäristötuoteselostuksista tehdään hyvin laaja-alaisia ja yksityiskohtaisia, on panostettava käytännönläheisyyteen kommunikoinnin helpottamiseksi.

2.9. Alueiden komitean mielestä on panostettava pakollisten ympäristötuoteselostusjärjestelmien kehittämiseen. Tällaisia tuoteselosteita voidaan myöntää EU:n energiamerkin tapaan kaikille tuotteille kaikilla markkinoilla.

2.10. Ympäristöväittämien ja omaehtoisten väittämien (ISOn tyyppi II) muodossa tarjottavaan tietoon ei alueiden komitean mielestä pidä panostaa, koska kuluttajien ei arvioida pitävän sitä kovinkaan uskottavana ja koska se voi aiheuttaa sekavan merkkiviidakon. Sellaisia väittämiä kuin "ei sisällä - -" tulee hyväksyä vain poikkeustapauksissa. Sen sijaan on annettava tietoa siitä, mitä aineita tuotteessa on käytetty, ja yleisestikin on varmistettava, että tiettyä tuoteryhmää koskevat ilmoitetut ympäristöominaisuudet ovat asianmukaisia.

Julkiset hankinnat

2.11. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä, että komissio ottaa huomioon käytettävissä olevat huomattavat mahdollisuudet edistää ekologisten tuotteiden kehittämistä tarkoituksenmukaisen, ympäristötietoisen julkisen hankintapolitiikan avulla. Samalla komitea kiinnittää huomiota siihen, että alue- ja paikallisviranomaisten halukkuus harjoittaa ympäristötietoista hankintapolitiikkaa on ilmennyt jo useilla Euroopan alueilla. Kyseisten viranomaisten hankintapolitiikka on myötävaikuttanut huomattavasti uusien tekniikoiden kuten sähköautojen, tuulivoimaloiden ym. kehittämiseen.

2.12. Tätä taustaa vasten on erittäin huolestuttavaa, että julkisia hankintoja koskevia säännöksiä tulkitaan siten, että ympäristötietoisen hankintapolitiikan harjoittaminen hankaloituu huomattavasti. Samalla kun alueiden komitea kiinnittää huomiota perustamissopimuksen 6 artiklaan, se korostaa, että tavaroiden ja palvelujen vapaiden markkinoiden ja ympäristökysymysten huomioon ottamisen julkisissa hankinnoissa ei pidä olla keskenään ristiriidassa. Alan nykyiset hyvin suppeat mahdollisuudet ilmenevät siitä, että jo nyt on ryhdytty oikeudellisiin toimiin eräitä kaupunkeja vastaan, jotka ovat osoittaneet halukkuutta ottaa ympäristökysymykset huomioon hankinnoissaan.

2.13. Alueiden komitea on aiemmissa yhteyksissä ja viimeksi 13. joulukuuta 2000 julkisia tavarahankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä(6) antamassaan lausunnossa kiinnittänyt huomiota siihen, että komissio näyttää olevan taipuvaisempi kiristämään julkisia hankintoja koskevia säännöksiä kuin käyttämään mahdollisuutta asettaa julkisia hankintoja koskevia ympäristövaatimuksia.

2.14. Alue- ja paikallisviranomaiset korostavat jälleen, että julkisia hankintoja koskevien säännösten tulee ainoastaan taata, että hankintatavat ovat yhdenmukaisia yhtenäismarkkinoiden tavoitteiden kanssa. On ratkaisevan tärkeää, että kyseisillä säännöksillä ei vaikuteta siihen, mitä ostetaan, jos esimerkiksi hankintaviranomainen haluaa ostaa luonnonmukaisesti tuotettuja vihanneksia tai ilman hormoneja tuotettua lihaa. Toisin sanoen ympäristövaatimuksia on voitava asettaa myös tuotantoprosessille. Alueiden komitea kiinnittää jälleen huomion viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman yleisarviosta(7) antamaansa lausuntoon, jossa korostetaan tarvetta edistää kestävään kehitykseen tähtäävää eurooppalaista maatalouspolitiikkaa.

2.15. Alueiden komitea tiedostaa, että tuotteiden valmistukseen liittyvästä voimavarojen, energian ym. käytön minimoinnista voi syntyä tuottajalle todellista säästöä. Komitea korostaa kuitenkin, että alue- ja paikallisviranomaisten kokemusten mukaan ympäristötietoisista hankinnoista aiheutuu yleensä lisähintaa, joka johtuu mm. tuotekehityskustannuksista.

2.16. Alueiden komitean mielestä on varmistettava mahdollisuus vaatia tavarantoimittajilta, että heidän tuotteilleen on myönnetty EU:n ympäristömerkki, sekä mahdollisuus esittää vaatimuksia muista valtiokohtaisista tai rajanylittävistä ympäristömerkeistä kuten esim. Pohjoismaissa käytettävä joutsenmerkki edellyttäen, että hankinnoissa otetaan huomioon myös tavarat, joiden osalta voidaan asiakirjoin osoittaa, että ne täyttävät vastaavat vaatimukset samoilla aloilla.

2.17. Alueiden komitean mielestä on annettava mahdollisuus siihen, että julkisten tavaroiden ja palvelujen tarjoajilta vaaditaan ympäristöasioiden hallintojärjestelmien kuten eurooppalaisen EMAS-järjestelmän tai kansainvälisen ISO 14000 -standardin noudattamista.

2.18. Alueiden komitea katsoo samalla, että sellaisilta tavaroiden ja palvelujen tarjoajilta, jotka eivät noudata paikallisia, alueellisia, valtiokohtaisia tai EU:n ympäristösäännöksiä, on voitava evätä mahdollisuus julkisten tavaroiden ja palvelujen tarjoamiseen.

2.19. Alueiden komitean mielestä on olennaisen tärkeää, että komission suunnittelemassa tiedonannossa korostetaan edellä mainittujen toimenpiteiden välttämättömyyttä, jotta suurten julkisten hankintojen yhteydessä voidaan hyödyntää täysin kaikkia mahdollisuuksia.

2.20. Kun otetaan huomioon edellä mainittu epävarmuus, joka liittyy ympäristökustannusten hintoihin sisällyttämiseksi suunniteltujen toimien käyttökelpoisuuteen, sekä ympäristötietoisille julkisille hankinnoille vihreässä kirjassa annettu keskeinen rooli, on erittäin huolestuttavaa, että merkkejä halukkuudesta helpottaa ympäristöseikkojen huomioon ottamista julkisissa hankinnoissa ei ole välittömästi havaittavissa.

Tuotetietojen tuottaminen

2.21. Alueiden komitea kannattaa komission ehdotusta, jonka mukaan tuottajat velvoitetaan antamaan keskeisiä tietoja tuotteiden ympäristöominaisuuksista kaikille hankintaketjun osapuolille sekä yksittäisille kuluttajille. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että kehitetään velvoittavia suuntaviivoja, joilla hankintaketjulle ja kuluttajille taataan mahdollisuus saada asianmukaista tietoa tavalla, joka ei loukkaa yritysten liikesalaisuusoikeutta.

Tuotesuunnittelun suuntaviivat

2.22. Alueiden komitea kannattaa komission aikomusta nopeuttaa suuntaviivojen laatimista ekologiselle tuotesuunnittelulle ja näiden suuntaviivojen levittämistä. Yhdennetty tuotepolitiikka voi siten toimia tärkeänä välineenä pyrittäessä estämään jätteiden syntymistä, edistettäessä kestävää kehitystä sekä pyrittäessä takaamaan haitallisten aineiden korvaaminen tuotteissa. Suuntaviivoilla on pyrittävä sekä jätemäärän että jätteiden haitallisuuden vähentämiseen. Aloite alue- ja paikallisviranomaisten jätteidenkäsittelystä saamien kokemusten keräämiseksi voi osaltaan saada aikaan palautetta, joka voi olla arvokasta jätteiden syntymisen ehkäisyssä tuotteiden suunnittelu- ja käyttövaiheessa.

Standardointi ja uusi lähestymistapa

2.23. Alueiden komitea myöntää, että tuotestandardien kehittämisellä on huomattava merkitys tuotteiden todelliselle ympäristövaikutukselle ja että ympäristökysymysten sisällyttäminen standardointiin käyttäjäturvallisuuden tavoin tarjoaa siten vaikuttamismahdollisuuksia. Turvallisuuskysymykset ovat kuitenkin huomattavasti yksiselitteisempiä kuin ympäristökysymykset, joissa on mm. tarkasteltava vaikutusten ehkäisemistä pitkällä aikavälillä. Alueiden komitea huomauttaa, että ympäristönäkökohdissa on paljon enemmän kuin turvallisuuskysymyksissä kyse poliittisista painopisteistä, koska huomioon on otettava useita eri muuttujia, jotka voivat olla usein keskenään ristiriitaisia.

2.24. Alueiden komitean mielestä ympäristönsuojelutasoa ym. koskevan päätösvallan siirtämiseen sellaisille elimille kuin Euroopan standardointikomitealle CEN:lle, joka ei ole suoran demokraattisen valvonnan alainen, liittyy huomattavia demokratiaongelmia. Ympäristöön liittyvistä painopisteistä tulee päättää poliittisissa elimissä, ja uutta lähestymistapaa on siksi vaikea käyttää lähtökohtana ympäristöalalla. Komitean mielestä on myös kyseenalaista, onko perustamissopimuksen nojalla mahdollista siirtää poliittista toimivaltaa ei-poliittisesti valvottaville elimille, kuten uuden lähestymistavan mukaan voidaan toimia. On kiinnitettävä huomiota siihen, että esimerkiksi CEN:ssä tehdyt päätökset eivät ole Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen valvonnan alaisia.

2.25. Alueiden komitea huomauttaa lisäksi, että vaikka standardointi on yhteisymmärrykseen perustuva prosessi, kyseiseen yhteisymmärrykseen eivät vaikuta mitkään demokraattiset toimintatavat, vaan osapuolien mahdollisuudet käyttää prosessiin voimavaroja.

2.26. Alueiden komitea kiinnittää lisäksi huomiota kokemuksiin, joita on saatu uuden lähestymistavan soveltamisesta pakkausdirektiivin yhteydessä. Vaikka tavoitteeseen on panostettu melkoisesti rahoitusta, ei mm. pakkausten valmistuksessa käytettävän materiaalin rajoittamiseen tarvittavista olennaisista vaatimuksista ole onnistuttu kehittämään suunniteltuja standardeja.

2.27. Alueiden komitea ei tätä taustaa vasten usko, että "uuden lähestymistavan" mukaiset direktiivit voivat korvata perinteisen sääntelyn. Harkittaessa uuden lähestymistavan soveltamista ympäristöalaan on korostettava erityisesti, että kyseistä lähestymistapaa sovelletaan vain jos edellä mainittuihin ongelmiin on löydetty tyydyttävä ratkaisu.

Tuotepaneelit

2.28. Alueiden komitea uskoo, että tuotepaneelien perustaminen voi edesauttaa yhdennetyn tuotepolitiikan täytäntöönpanoa. On kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen, että myönteisten tulosten saaminen tuotepaneeleista edellyttää, että paneeliin osallistuvat tuottajat voivat asettaa keskinäisiä velvoitteita ja että niillä on kiinnostusta rakentavan verkon muodostamiseen. Tämä asettaa erityisiä vaatimuksia, mikäli halutaan perustaa Euroopan laajuisia tuotepaneeleja. Alueiden komitea kehottaa järjestämään tulevien eurooppalaisten tuotepaneelien toiminnasta jatkuvia arviointeja.

Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmät

2.29. Alueiden komitea pitää ympäristöasioiden hallintajärjestelmiä hyvänä välineenä, jonka avulla voidaan vahvistaa yritysten sisäistä keskittymistä ja panostusta ympäristökysymyksiin sekä arvioida yritysten viranomaisille ja muille välittämien ympäristötietojen asianmukaisuutta. Komitea katsoo sen vuoksi, että EMAS-järjestelmä tulisi sisällyttää yhdennettyyn tuotepolitiikkaan sen sijaan, että sitä pidettäisiin pelkkänä tukivälineenä.

Seuraava vaihe

2.30. Alueiden komitea kehottaa komissiota asettamaan yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevassa seuraavassa aloitteessaan tavoitteita ja aikarajoja sekä kehittämään indikaattoreita yhdennetyn tuotepolitiikan tulosten mittaamiseksi.

Bryssel 13. kesäkuuta 2001.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert

(1) EYVL C 144, 16.5.2001, s. 23.

(2) EYVL C 116, 14.4.1997, s. 74.

(3) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 1.

(4) KOM(1999) 543 lopullinen.

(5) KOM(96) 399 lopull.

(6) KOM(2000) 275 lopullinen - 2000/0115 COD ja KOM(2000) 276 lopullinen - 2000/0117 COD.

(7) KOM(1999) 543 lopullinen.