EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 10.7.2020 COM(2020) 306 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n oikeusalan tulostaulu 2020



FI EUROOPAN

KOMISSIO Bryssel 10.7.2020 COM(2020) 306 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n oikeusalan tulostaulu 2020 1. Johdanto Tehokkaat oikeuslaitokset ovat olennaisen tärkeitä EU:n lainsäädännön täytäntöönpanossa sekä oikeusvaltioperiaatteen ja Euroopan unionin perustana olevien arvojen ylläpitämisessä. Kansalliset tuomioistuimet toimivat EU:n tuomioistuimina soveltaessaan EU:n lainsäädäntöä, ja EU:n lainsäädännössä säädettyjen oikeuksien ja velvollisuuksien tehokkaan täytäntöönpanon varmistaminen on ennen kaikkea kansallisten tuomioistuinten tehtävä (SEU 19 artikla). Tehokkaat oikeuslaitokset ovat olennaisen tärkeitä myös keskinäisen luottamuksen, investointi-ilmapiirin ja pitkän aikavälin kasvun kannalta. Tämän vuoksi kansallisten oikeuslaitosten tehokkuuden, laadun ja riippumattomuuden parantaminen kuuluu edelleen EU-ohjausjakson eli EU:n talouspolitiikan vuosittaisen koordinointijakson painopisteisiin. Vuotuisessa kestävän kasvun strategiassa 2020 esitetään EU:n talous- ja työllisyyspoliittinen strategia, asetetaan kestävyys ja sosiaalinen osallisuus EU:n talouspolitiikan keskiöön ja muistutetaan tehokkaiden oikeuslaitosten ja jäsenvaltioiden liiketoimintaympäristön välisestä yhteydestä. Hyvin toimivat ja täysin riippumattomat oikeuslaitokset voivat vaikuttaa myönteisesti investointeihin ja siten edistää tuottavuutta ja kilpailukykyä. Niillä on myös tärkeä rooli sisämarkkinoiden toiminnan kannalta olennaisten sopimusten, hallinnollisten päätösten ja riidanratkaisujen tehokkaan rajat ylittävän täytäntöönpanon varmistamisessa(). Näistä lähtökohdista EU:n oikeusalan tulostaulussa esitetään vuotuinen yleiskatsaus indikaattoreihin, joilla tarkastellaan tehokkaan oikeuslaitoksen keskeisiä ominaisuuksia: tehokkuutta, laatua ja riippumattomuutta. Vuoden 2020 tulostaulussa laajennetaan näitä kolmea ominaisuutta koskevia indikaattoreita. Covid-19-pandemian seuraukset eivät näy siinä, sillä tiedot kattavat vuodet 2012–2019 mutta eivät vuotta 2020. − Eurooppalainen oikeusvaltiomekanismi – Kuten puheenjohtaja Ursula von der Leyenin poliittisissa suuntaviivoissa ilmoitettiin, komissio on perustanut kattavan eurooppalaisen oikeusvaltiomekanismin seuratakseen entistä tarkemmin oikeusvaltioperiaatteen tilaa jäsenvaltioissa. Oikeusvaltiomekanismin on tarkoitus olla ennaltaehkäisevä väline, jonka avulla syvennetään vuoropuhelua ja yhteistä ymmärrystä oikeusvaltiokysymyksistä. Sen keskeisimmät osa-alueet on kuvattu komission vuonna 2019 antamassa tiedonannossa Oikeusvaltioperiaatteen noudattamisen lujittamisesta unionissa – Toimintasuunnitelma. Uusi mekanismi perustuu oikeusvaltiota koskevaan vuosikertomukseen, jossa esitetään yhteenveto oikeusvaltioperiaatteeseen liittyvistä merkittävistä kehityssuuntauksista – niin myönteisistä kuin kielteisistä – kaikissa jäsenvaltioissa. Kertomus perustuu moniin eri lähteisiin, mukaan lukien EU:n oikeusalan tulostauluun.



Mikä on EU:n oikeusalan tulostaulu? EU:n oikeusalan tulostaulu on vertaileva tietoväline, joka laaditaan vuosittain. Sen tarkoituksena on tukea EU:ta ja jäsenvaltioita kansallisten oikeuslaitosten tehostamisessa. Tulostaulu tarjoaa objektiivisia, luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja useista indikaattoreista, joiden avulla voidaan arvioida kaikkien jäsenvaltioiden oikeuslaitosten tehokkuutta, laatua ja riippumattomuutta. Oikeuslaitoksia ei aseteta paremmuusjärjestykseen, vaan siinä esitetään yleiskatsaus kaikkien oikeuslaitosten toiminnasta sellaisten indikaattoreiden pohjalta, jotka ovat tärkeitä kaikille jäsenvaltioille. Tulostaulussa ei pyritä edistämään mitään tietyntyyppistä tuomioistuinjärjestelmää, vaan kaikkia jäsenvaltioita kohdellaan tasavertaisesti. Tehokkaan oikeuslaitoksen keskeisiä tunnusmerkkejä ovat tehokkuus, laatu ja riippumattomuus riippumatta kansallisen tuomioistuinjärjestelmän mallista tai sen taustalla olevasta oikeusperinteestä. Näitä ominaisuuksia koskevia kaavioita olisi tarkasteltava yhdessä, sillä kaikki kolme liittyvät usein toisiinsa (yhden ominaisuuden parantamiseen tähtäävät aloitteet voivat vaikuttaa muihin ominaisuuksiin).

Tulostaulun pääaiheita ovat siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja hallinto-oikeudelliset asiat, joita tarkastelemalla pyritään auttamaan jäsenvaltioita kehittämään suotuisampaa toimintaympäristöä investoinneille, yrityksille ja kansalaisille. Tulostaulu on vertaileva väline, jota kehitetään käymällä vuoropuhelua jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa ( ). Sen tavoitteena on määrittää tehokkaan oikeuslaitoksen keskeiset osatekijät sekä tarjota niihin liittyvää tietoa vuosittain. Miten EU:n oikeusalan tulostaulu laaditaan? Tulostaulu perustuu moniin tietolähteisiin. Suuri osa määriä koskevista tiedoista on peräisin oikeuslaitoksen toimivuutta tarkastelevalta Euroopan neuvoston pysyvältä komitealta (CEPEJ). Komissio on tehnyt CEPEJ:n kanssa sopimuksen vuotuisesta tutkimuksesta. Tiedot ovat ajanjaksolta 2012–2018, ja jäsenvaltiot ovat toimittaneet ne komitean menetelmien () mukaisesti. CEPEJ:n tutkimukseen sisältyy myös yksityiskohtaisia kommentteja ja maakohtaisia tietosivuja, joissa annetaan enemmän taustatietoja. Niitä olisi tarkasteltava yhdessä kaavioissa olevien tietojen kanssa ( ). CEPEJ:n keräämistä oikeudenkäynnin kestoa koskevista tiedoista ilmenee käsittelyaika eli vireillä olevien asioiden määrän ja ratkaistujen asioiden määrän suhteen perusteella laskettu tuomioistuinmenettelyn kesto. Tiedoista, jotka koskevat tuomioistuinten toimivuutta EU:n lainsäädännön soveltamisessa tietyillä erityisaloilla, ilmenee menettelyjen keskimääräinen kesto laskettuna tuomioistuinkäsittelyjen todellisen keston perusteella. On syytä huomata, että tuomioistuinmenettelyn keston alueellinen vaihtelu voi olla suurta jäsenvaltion sisällä, erityisesti kaupunkikeskuksissa, joissa kaupallinen toiminta voi kasvattaa asiamäärää. Muita tietolähteitä, jotka kattavat ajanjakson 2010–2019(), ovat seuraavat: kansallisten oikeudenhoitojärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmä ( ), Euroopan tuomarineuvostojen verkosto (ENCJ) ( ), Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkosto (NPSJC) ( ), Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien yhdistys (ACA-Europe) ( ), Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto (ECN) ( ), viestintäkomitea (COCOM) ( ), tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalainen seurantakeskus ( ), kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkosto (CPC) ( ), rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmä (EGMLTF) ( ), Eurostat( ), Euroopan juridinen koulutusverkosto (EJTN)( ) ja Maailman talousfoorumi (WEF)( ). Vuosien mittaan tulostaulun menetelmiä on kehitetty ja tarkennettu tiiviissä yhteistyössä kansallisten oikeudenhoitojärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän kanssa, erityisesti (vuosittain päivitettävän) kyselylomakkeen avulla ja keräämällä tietoja tietyistä oikeuslaitosten toimintaan liittyvistä seikoista. Tietoja erityisesti oikeuslaitosten toimivuutta koskevista indikaattoreista on entistä paremmin saatavilla, sillä monet jäsenvaltiot ovat panostaneet valmiuteen tuottaa parempia oikeudellisia tilastoja. Jäljellä olevat tietojen keräämisen tai toimittamisen ongelmat johtuvat riittämättömästä tilastoinnista tai siitä, että jäsenvaltioiden tiedonkeruussa käyttämät luokitukset eivät täysin vastaa tulostaulussa käytettyjä luokituksia. Vain hyvin harvoissa tapauksissa tietojen puuttuminen johtuu siitä, etteivät kansalliset viranomaiset toimittaneet tietoja. Komissio kannustaa edelleen jäsenvaltioita hankkimaan puuttuvia tietoja. Miten oikeusalan tulostaulu tukee talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa? Tulostaulu tarjoaa tietoa kansallisten oikeuslaitosten tehokkuuden, laadun, riippumattomuuden arviointia varten ja pyrkii näin auttamaan jäsenvaltioita parantamaan kansallisten oikeuslaitosten toimivuutta. Oikeuslaitoksia koskevien tietojen vertaileminen tulostaulun avulla helpottaa puutteiden ja parhaiden käytänteiden selvittämistä sekä haasteiden ja kehityksen seuraamista. EU-ohjausjakson puitteissa toteutetaan maakohtaisia arviointeja kahdenvälisenä vuoropuheluna asianomaisten kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien kanssa. Nämä arvioinnit, joissa tulostaulun tietoihin yhdistyy laadullinen maakohtainen analyysi, sisällytetään EU-ohjausjaksoon liittyviin vuotuisiin maaraportteihin. Analyysi kuvastaa kunkin tarkastelun kohteena olevan jäsenvaltion oikeudellisen järjestelmän ominaispiirteitä ja jäsenvaltion laajempaa tilannetta. Jos havaituilla puutteilla on makrotaloudellista merkitystä, komissio voi EU-ohjausjaksoon liittyvän analyysin pohjalta ehdottaa neuvostolle maakohtaisten suositusten antamista yksittäisten jäsenvaltioiden oikeuslaitosten toiminnan parantamiseksi(). Miten tehokkaat oikeuslaitokset tukevat investoinneille suotuisaa liiketoimintaympäristöä? On havaittu, että oikeusvaltioperiaatetta kunnioittavilla tehokkailla oikeuslaitoksilla on myönteisiä vaikutuksia talouteen. Kun oikeuslaitos takaa oikeuksien täytäntöönpanon, luotonantajat ovat halukkaampia antamaan lainaa, yritysten ei tarvitse toimia opportunistisesti, liiketoimintakustannukset vähenevät ja innovatiiviset yritykset tekevät todennäköisemmin investointeja. Hyvin toimivien kansallisten oikeuslaitosten myönteisiä vaikutuksia talouteen on käsitelty lukuisissa tutkimuksissa ja akateemisessa kirjallisuudessa, joita ovat julkaisseet muun muassa Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) ( ), Euroopan keskuspankki (EKP) ( ), OECD ( ), Maailman talousfoorumi ( ) ja Maailmanpankki ( ). Eräässä äskettäin tehdyssä tutkimuksessa todettiin, että tuomioistuinmenettelyjen keston (käsittelyaikana ( ) mitattuna) lyheneminen yhdellä prosentilla voi lisätä yritysten kasvua ( ). Lisäksi todettiin, että oikeuslaitosta riippumattomana pitävien yritysten osuuden yhden prosentin kasvu on usein yhteydessä liikevaihdon ja tuottavuuden kasvuun ( ). Eräässä toisessa tutkimuksessa havaittiin, että käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta korreloi positiivisesti suorien ulkomaisten investointivirtojen kanssa Keski- ja Itä-Euroopassa ( ). Useissa kyselytutkimuksissa on tullut esiin myös kansallisen oikeuslaitoksen tehokkuuden merkitys yrityksille. Esimerkiksi eräässä kyselyssä 93 prosenttia suurista yrityksistä vastasi arvioivansa järjestelmällisesti ja jatkuvasti oikeusvaltioperiaatteeseen liittyviä olosuhteita ja tuomioistuinten riippumattomuutta maissa, joihin ne investoivat( ). Eräässä toisessa kyselyssä yli puolet pienistä ja keskisuurista yrityksistä vastasi, että oikeudenkäyntikulut ja oikeudenkäyntien pitkittyminen olivat tärkeimpiä syitä, joiden vuoksi ne eivät aloittaneet tuomioistuinmenettelyä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksissa ( ). Myös komission tiedonannossa sisämarkkinoiden esteiden tunnistamisesta ja poistamisesta() ja sisämarkkinasääntöjen täytäntöönpanon valvontaa koskevassa suunnitelmassa() annetaan tietoa tehokkaiden oikeuslaitosten merkityksestä sisämarkkinoiden toiminnalle ja erityisesti yrityksille. Miten komissio tukee hyvien oikeuslaitosuudistusten täytäntöönpanoa teknisen tuen avulla? Jäsenvaltiot voivat hyödyntää komission rakenneuudistusten tuen pääosaston antamaa teknistä tukea, joka perustuu rakenneuudistusten tukiohjelmaan ( ). Ohjelman kokonaisbudjetti on 222,8 miljoonaa euroa kaudella 2017–2020. Vuodesta 2017 lähtien jo 16 jäsenvaltiota ( ) on saanut tai pyytänyt teknistä tukea moniin eri tarkoituksiin, muun muassa tuomioistuinjärjestelmän tehostamista, tuomioistuinverkoston uudistamista, tuomioistuinten organisointia, sähköistä oikeudenkäyttöä koskevien ohjelmien ja kyberoikeuden suunnittelua tai toteuttamista, asianhallintajärjestelmiä, tuomareiden valinta- ja ylennysprosessia, tuomareiden koulutusta sekä tuomioistuimen ulkopuolista kuluttajariitojen ratkaisua varten. Toukokuussa 2020 komissio esitteli myös ehdotuksensa elpymissuunnitelmaksi ( ). Elpymissuunnitelma sisältää ehdotuksen teknisen tuen välineen ( ) perustamisesta. Teknisen tuen väline on jatkoa jo olemassa olevalle rakenneuudistusten tukiohjelmalle ja perustuu sen tuloksiin. Sen avulla komissio voi auttaa EU:n jäsenvaltioita institutionaalisten ja hallinnollisten valmiuksien parantamisessa. Välineen avulla jäsenvaltiot voivat jatkossakin pyytää teknistä tukea muun muassa oikeuslaitosten tarpeisiin.

2. Tausta: Oikeuslaitosuudistusten kehitys vuonna 2019 Vuonna 2019 useat jäsenvaltiot jatkoivat toimia oikeuslaitostensa tehostamiseksi. Kaaviossa 1 esitetään päivitetty katsaus hyväksytyistä ja suunnitelluista toimista uudistustoimiin osallistuvien jäsenvaltioiden oikeuslaitosten eri toimialueilla. Kaavio 1: Oikeuslaitoksia koskevat lainsäädäntö- ja sääntelytoimet vuonna 2019 (hyväksytyt toimet / neuvoteltavana olevat aloitteet jäsenvaltioittain) (lähde: Euroopan komissio ( ))

Vuonna 2019 prosessioikeus oli edelleen erityisen huomion kohteena monissa jäsenvaltioissa, ja sitä koskevia lainsäädäntötoimia oli joko meneillään tai suunnitteilla runsaasti. Lisäystä oli myös uudistuksissa, jotka liittyvät tuomareiden asemaan, oikeusalan ammattilaisia koskeviin määräyksiin ja syyttäjiin. Edellisen vuoden EU:n oikeusalan tulostauluun verrattuna esimerkiksi tuomioistuinten hallintoa ja tuomarineuvostoja koskevien toimenpiteiden toteuttamisessa edistyttiin, kun jäsenvaltiot ryhtyivät toteuttamaan aiemmin julkistettuja uudistuksia. . Sen sijaan muihin osa-alueisiin, kuten oikeuslaitosten tieto- ja viestintätekniikan kehittämiseen tai tuomioistuinverkoston uudistamiseen, liittyvissä toimissa tapahtui hidastumista. Jotkin jäsenvaltiot käyttävät jo aktiivisesti tekoälyä tai ainakin suunnittelevat sen hyödyntämistä oikeusjärjestelmissään. Yleiskatsaus vahvistaa jälleen havainnon siitä, että oikeuslaitoksen uudistaminen vie aikaa: sen jälkeen kun uudistuksista on tiedotettu ensimmäisen kerran, saattaa kestää useita vuosia ennen kuin lainsäädäntö- ja sääntelytoimet hyväksytään ja lopulta toteutetaan käytännössä.



3. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulun tärkeimmät havainnot Tehokkuus, laatu ja riippumattomuus ovat toimivan oikeuslaitoksen tärkeimmät osatekijät, ja tulostaulussa esitetään niitä kaikkia koskevia indikaattoreita. 3.1. Oikeuslaitosten tehokkuus Tulostaulussa esitetään oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta koskevia indikaattoreita laajoilla siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten asioiden aloilla sekä tietyillä erityisaloilla, joilla hallintoviranomaiset ja tuomioistuimet soveltavat EU:n lainsäädäntöä ( ). 3.1.1. Asioiden määrän kehitys Kansallisten oikeuslaitosten asiamäärät laskivat suurimmassa osassa jäsenvaltioita ja jäivät suurelta osin vuoden 2012 tasojen alle, vaikka määrissä on yhä huomattavia eroja jäsenvaltioiden välillä (kaavio 2). Tämä osoittaa, että on tärkeää pysyä tilanteen tasalla, jotta oikeuslaitosten tehokas toiminta voidaan varmistaa. Kaavio 2: Käsiteltäväksi tulleiden siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden määrä vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus ( )) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Latviassa (sovellettu takautuvasti vuoteen 2016 ja vuoteen 2017), Slovakiassa ja Ruotsissa (vuosien 2016 ja 2017 tietoja on muutettu siten, että niihin on sisällytetty maahanmuuttolainsäädäntöön liittyvät asiat hallinto-oikeudellisina asioina CEPEJ:n määritelmän mukaisesti). Kaavio 3: Käsiteltäväksi tulleiden siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden määrä vuosina 2012 – 2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus)

(*) CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi asianosaisten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa on kyse esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 4: Käsiteltäväksi tulleiden hallinto-oikeudellisten asioiden määrä vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan hallinto-oikeudelliset asiat ovat yksityishenkilöiden ja paikallisten, alueellisten tai kansallisten viranomaisten välisiä riita-asioita. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Jotkin hallinto-oikeudelliset menettelyt siirtyivät oikeuslaitoksen ulkopuolelle Romaniassa vuonna 2018. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa, Slovakiassa ja Ruotsissa. Ruotsissa maahanmuuttoasiat on sisällytetty hallinto-oikeudellisiin asioihin (sovellettu takautuvasti vuoden 2016 ja myös vuoden 2017 osalta).

3.1.2. Toimivuutta koskevat yleiset tiedot Oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta koskevat indikaattorit laajoilla siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten asioiden aloilla ovat oikeudenkäynnin arvioitu kesto (käsittelyaika), selvitysaste ja vireillä olevien asioiden määrä. − Oikeudenkäynnin arvioitu kesto– Oikeudenkäynnin kestolla tarkoitetaan asian tuomioistuinkäsittelyyn kuluvaa arvioitua aikaa (päivinä) eli aikaa, jonka tuomioistuin käyttää päätöksen tekemiseen ensimmäisessä oikeusasteessa. Käsittelyaikaa koskeva indikaattori on saatu jakamalla vuoden lopussa ratkaisematta olevien asioiden määrä ratkaistujen asioiden määrällä ja kertomalla saatu osamäärä 365 päivällä ( ). Laskettu määrä osoittaa arvioidun vähimmäisajan, jonka tuomioistuin tarvitsee ratkaistakseen asian nykyisissä työolosuhteissa. Mitä suurempi arvo on, sitä todennäköisempää on, että tuomioistuimen päätöksen tekeminen kestää kauemmin. Useimmat kaaviot koskevat oikeudenkäyntejä ensimmäisessä oikeusasteessa, ja niissä verrataan vuosien 2012, 2016, 2017 ja 2018 tietoja, jos ne ovat saatavilla ( ). Kahdessa kaaviossa esitetään siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ja hallinto-oikeudellisten asioiden käsittelyaika kaikissa oikeusasteissa vuonna 2018. Yhdessä kaaviossa esitetään rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien keskimääräinen kesto ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimissa. Kaavio 5: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta vuosina 2012–2018 (*)(ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Latvia: Jyrkkä lasku johtuu tuomioistuinjärjestelmän uudistamisesta sekä tuomioistuimen tietojärjestelmän virhetarkistuksista ja tietojen puhdistamisesta. Kaavio 6: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta vuosina 2012–2018(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi asianosaisten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa on kyse esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 7: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ratkaisemiseen kuluneesta ajasta (*) kaikissa oikeusasteissa vuonna 2018 (ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Järjestys määräytyy sen oikeusasteen mukaan, jossa oikeudenkäynnin kesto on pisin kussakin jäsenvaltiossa. Tietoja ei ollut saatavilla ensimmäisestä ja toisesta oikeusasteesta Belgiassa, Bulgariassa ja Irlannissa, toisesta oikeusasteesta Alankomaissa, toisesta ja kolmannesta oikeusasteesta Alankomaissa ja Itävallassa eikä toisesta oikeusasteesta Saksassa ja Kroatiassa. Maltalla ei ole kolmatta oikeusastetta. Mahdollisuutta saada asia ratkaistuksi kolmannessa oikeusasteessa voidaan rajoittaa joissain jäsenvaltioissa. Kaavio 8: Arvio hallinto-oikeudellisten asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivänä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan hallinto-oikeudelliset asiat ovat yksityishenkilöiden ja paikallisten, alueellisten tai kansallisten viranomaisten välisiä riita-asioita. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Kypros: vuonna 2018 ratkaistujen asioiden määrä nousi, mikä on seurausta siitä, että osa asioista käsiteltiin yhdessä, 2 724 konsolidoitua asiaa peruuntui ja hallintotuomioistuin perustettiin kaksi vuotta sitten. Kaavio 9: Arvio hallinto-oikeudellisten asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta (*) kaikissa oikeusasteissa vuonna 2018 (ensimmäisessä ja, soveltuvin osin, toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus)

(*) Järjestys määräytyy sen oikeusasteen mukaan, jossa oikeudenkäynnin kesto on pisin kussakin jäsenvaltiossa. Tietoja ei ollut saatavilla ensimmäisestä oikeusasteesta Luxemburgissa, toisesta oikeusasteesta Maltalla ja Romaniassa eikä kolmannesta oikeusasteesta Alankomaissa. Korkein oikeusaste on ainoa muutoksenhakuaste Tšekissä, Italiassa, Kyproksella, Itävallassa, Sloveniassa ja Suomessa. Tämäntyyppisiä asioita varten ei ole kolmannen oikeusasteen tuomioistuinta Kroatiassa, Liettuassa, Luxemburgissa ja Maltalla. Korkein hallinto-oikeus on tietyissä asioissa ensimmäinen ja ainoa oikeusaste Belgiassa. Mahdollisuutta saada asia ratkaistuksi kolmannessa oikeusasteessa voidaan rajoittaa joissain jäsenvaltioissa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. − Selvitysaste – Selvitysaste saadaan jakamalla ratkaistujen asioiden määrä uusien asioiden määrällä. Sen avulla arvioidaan, suoriutuuko tuomioistuin uusien asioiden käsittelystä. Noin 100 prosentin tai sitä suurempi selvitysaste tarkoittaa, että oikeuslaitos pystyy ratkaisemaan ainakin käsiteltäväksi tulevia asioita vastaavan määrän asioita. Alle 100 prosentin selvitysaste tarkoittaa, että tuomioistuimet ratkaisevat vähemmän asioita kuin niiden käsiteltäväksi tulee. Kaavio 10: Selvitysaste siviili- ja kauppaoikeudellisissa, hallinto-oikeudellisissa sekä muissa asioissa vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina – yli 100 prosentin arvot tarkoittavat, että selvitettyjä asioita on enemmän kuin käsiteltäväksi tulleita, ja alle 100 prosentin arvot tarkoittavat, että käsiteltäväksi tulleita asioita on enemmän kuin selvitettyjä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Slovakiassa.Irlanti: Ilmoitetun ratkaistujen asioiden määrän oletetaan jääneen liian pieneksi sovelletun menetelmän vuoksi. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Kaavio 11: Selvitysaste siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa.Irlanti: Ilmoitetun ratkaistujen asioiden määrän oletetaan jääneen liian pieneksi sovelletun menetelmän vuoksi. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 12: Selvitysaste hallinnollisissa asioissavuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Eräiden jäsenvaltioiden aiempia arvoja on pienennetty esityksellisistä syistä (Kypros: 219 prosenttia vuonna 2018; Italia: 279,8 prosenttia vuonna 2012); Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa).Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Kyproksella ratkaistujen asioiden määrä nousi, mikä on seurausta siitä, että osa asioista käsiteltiin yhdessä, 2 724 konsolidoitua asiaa peruuntui ja hallintotuomioistuin perustettiin kaksi vuotta sitten. − Vireillä olevat asiat – Vireillä olevien asioiden määrällä tarkoitetaan kyseisen vuoden lopussa käsittelemättä olevien asioiden määrää. Vireillä olevien asioiden määrä vaikuttaa myös käsittelyaikaan. Kaavio 13: Vireillä olevien siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden määrä vuosina 2012–2018(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa.Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Kaavio 14: Vireillä olevien siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden määrä vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa.Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 15: Vireillä olevien hallinto-oikeudellisten asioiden määrä vuosina 2012–2018 (*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Eräiden jäsenvaltioiden aiempia arvoja on pienennetty esityksellisistä syistä (Kreikka: 3,5 vuonna 2012). Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen.



3.1.3. Toimivuus tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla Tässä osiossa täydennetään oikeuslaitosten toimivuutta koskevia yleisiä tietoja ja tarkastellaan oikeudenkäyntimenettelyjen keskimääräistä kestoa ( ) tietyillä erityisaloilla, joihin liittyy EU:n lainsäädäntöä. Vuoden 2020 tulostaulu pohjautuu kilpailua, sähköistä viestintää, EU-tavaramerkkiä, kuluttajalainsäädäntöä ja rahanpesun torjuntaa koskeviin aiempiin tietoihin. Nämä alat on valittu, koska ne ovat merkittäviä sisämarkkinoiden ja liiketoimintaympäristön kannalta. Oikeudenkäyntien pitkät viivästykset voivat yleisesti ottaen haitata EU:n lainsäädännössä säädettyjen oikeuksien toteutumista, esimerkiksi kun asianmukaisia oikeussuojakeinoja ei enää ole käytettävissä tai vakavia taloudellisia vahinkoja ei enää voida korvata.

– Kilpailu – Kilpailulainsäädännön tehokas täytäntöönpano takaa tasapuoliset toimintaedellytykset yrityksille, minkä vuoksi sillä on olennainen merkitys houkuttelevan liiketoimintaympäristön luomisessa. Kaaviossa 16 esitetään käsittelyn keskimääräinen kesto asioissa, jotka koskevat SEUT-sopimuksen ( ) 101 ja 102 artiklan nojalla annettuja kansallisten kilpailuviranomaisten päätöksiä. Kaavio 16: Kilpailu: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013–2018 (*) ( ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston kanssa) (*) Viro: Ei asioita. Irlanti ja Itävalta: Skenaariota ei voida soveltaa, koska viranomaisilla ei ole toimivaltaa tehdä kyseisiä päätöksiä. Itävalta: Tiedoissa ovat mukana kilpailuasioiden tuomioistuimen (Kartellgericht) ratkaisemat asiat, jotka liittyvät SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan rikkomiseen mutta eivät perustu kansallisen kilpailuviranomaisen päätöksistä tehtyihin valituksiin. Bulgariassa ja Italiassa käsittelyn kesto on arvio. Pylvään puuttuminen voi merkitä sitä, että jäsenvaltio ei ilmoittanut yhtään asiaa kyseisenä vuotena. Monissa jäsenvaltioissa asioita on vain vähän (alle viisi vuodessa), minkä vuoksi yksi poikkeuksellisen pitkä tai lyhyt asian käsittely voi vaikuttaa vuosittaisiin tietoihin. Kerätyssä tietoaineistossa pisimpiä käsittelyaikoja oli muun muassa asioissa, joissa pyydettiin ennakkoratkaisu unionin tuomioistuimelta (esimerkiksi Liettua), joissa oli kyse perustuslainmukaisuuden arvioinnista (esimerkiksi Slovakia) tai joissa oli erityisiä menettelyllisiä viiveitä (esimerkiksi Tšekki, Kreikka ja Unkari). – Sähköinen viestintä – Sähköistä viestintää koskevan EU:n lainsäädännön tavoitteena on lisätä kilpailua, myötävaikuttaa sisämarkkinoiden kehitykseen sekä edistää investointeja, innovointia ja kasvua. Lainsäädännön tehokkaalla täytäntöönpanolla voidaan aikaansaada myönteisiä vaikutuksia kuluttajille, sillä sen ansiosta loppukäyttäjien maksamat hinnat voivat alentua ja palvelujen laatu parantua. Kaaviossa 17 esitetään, kuinka kauan tuomioistuimilta on keskimäärin kulunut siihen, että ne ovat käsitelleet sellaisista kansallisten sääntelyviranomaisten päätöksistä tehdyt valitukset, jotka on annettu sähköistä viestintää koskevan EU:n lainsäädännön nojalla( ). Kaaviossa on mukana monenlaisia asioita monitahoisista markkina-analyysien uudelleentarkasteluista kuluttajakeskeisiin kysymyksiin. Kaavio 17: Sähköinen viestintä: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013–2018 (*)(ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä viestintäkomitean kanssa) (*) Asioiden määrä vaihtelee jäsenvaltioittain. Pylvään puuttuminen merkitsee sitä, että jäsenvaltio ei ilmoittanut yhtään asiaa kyseisenä vuotena (paitsi Portugali: ei tietoja vuodelta 2017 ja 2018 ja Romania: ei tietoja vuodelta 2018). Luxemburg: Ei asioita. Joissain oikeusasteissa asioiden vähäinen määrä (Latvia, Liettua, Malta, Slovakia ja Ruotsi) voi johtaa siihen, että yksi poikkeuksellisen pitkä tai lyhyt asian käsittely vaikuttaa vuosittaisiin tietoihin ja aiheuttaa suurta vaihtelua vuosien välillä. Tanska: Ensimmäisen oikeusasteen muutoksenhakumenettelyistä vastaa tuomioistuintyyppinen elin. Espanja, Itävalta ja Puola: Käsittelystä vastaavat eri tuomioistuimet asiasisällön mukaan. Malta: Erään vuonna 2016 ilmoitetun monimutkaisen asian käsittely kesti 2 500 päivää, mikä on poikkeuksellisen pitkään. Asian pani vireille paikallisviranomainen yhdessä useiden asukkaiden kanssa, ja se koski väitettyä matkaviestinnän tukiasemista peräisin olevaa haitallista säteilyä. – EU-tavaramerkki – Teollis- ja tekijänoikeuksien tehokas täytäntöönpano on olennaista pyrittäessä edistämään investointeja innovointiin. EU-tavaramerkkejä koskevassa EU:n lainsäädännössä ( ) annetaan merkittävä rooli kansallisille tuomioistuimille, jotka toimivat EU:n tuomioistuimina ja tekevät sisämarkkinoihin vaikuttavia päätöksiä. Kaaviosta 18 ilmenee EU-tavaramerkin loukkausta koskeviin yksityisten asianosaisten välisiin riita-asioihin keskimäärin kulunut aika.



Kaavio 18: EU-tavaramerkki: EU-tavaramerkin loukkausta koskeviin asioihin keskimäärin kulunut aika vuosina 2013–2018 (*) ( ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalaisen seurantakeskuksen kanssa) (*) Ranska, Italia, Liettua, Luxemburg: Tiettyjen vuosien tiedoissa on käytetty asioista tehtyä otosta. Bulgaria: Vuodesta 2016 on käytetty tuomioistuinten arvioita. Puola: Vuodesta 2015 on käytetty tuomioistuinten arvioita. Virossa, Irlannissa, Latviassa ja Ruotsissa oli asioita, joiden käsittely kesti erityisen pitkään, mikä vaikuttaa keskiarvoon. Kreikka: Tiedot perustuvat painotettuun keskimääräiseen kestoon kahdessa tuomioistuimessa. Tanska: Tiedot eivät koske pelkästään EU-tavaramerkkiin vaan kaikkiin tavaramerkkeihin liittyviä asioita meri- ja kauppatuomioistuimessa. Keskimääräistä kestoa koskevia tietoja ei ollut saatavilla vuodelta 2018 uuden tieto- ja viestintätekniikan järjestelmän vuoksi. Espanja: Keskimäärin kuluneen ajan laskennassa on otettu huomioon myös muut EU:n teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat asiat. Vuoden 2018 osalta on käytetty arviota. – Kuluttajansuoja – Kuluttajansuojalainsäädännön tehokkaalla täytäntöönpanolla varmistetaan, että kuluttajat hyötyvät oikeuksistaan ja että kuluttajansuojasääntöjä rikkovat yritykset eivät saa epäoikeudenmukaista etua. Kuluttajaviranomaisilla ja tuomioistuimilla on tärkeä tehtävä, kun EU:n kuluttajansuojalainsäädäntöä pannaan täytäntöön kansallisissa täytäntöönpanojärjestelmissä. ( ) Kaaviossa 19 näkyy EU:n lainsäädännön nojalla annettujen kuluttajansuojaviranomaisten päätösten oikeudelliseen uudelleentarkasteluun tuomioistuimessa keskimäärin kulunut aika. Täytäntöönpano voi olla kuluttajien tai yritysten kannalta tehokasta, kun mukana on useita toimijoita – ei pelkästään tuomioistuimia, vaan myös hallintoviranomaisia. Tämän täytäntöönpanoketjun tarkastelua jatketaan esittämällä uudelleen oikeudenkäyntimenettelyjen kesto kuluttajaviranomaisissa. Kaaviosta 20 ilmenee kansallisten kuluttajansuojaviranomaisten hallinnollisten päätösten tekemiseen keskimäärin kulunut aika vuosina 2014–2018 alkaen siitä, kun asian käsittely aloitettiin. Nämä päätökset koskevat muun muassa aineellisten sääntöjen rikkomisen toteamista, välitoimia, kieltomääräyksiä, tuomioistuinmenettelyn vireillepanoa tai asian käsittelyn päättämistä.





Kaavio 19: Kuluttajansuoja: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013–2018(*)

(ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kanssa) (*) Itävalta, Suomi, Saksa, Luxemburg: Skenaariota ei voida soveltaa, koska kuluttajaviranomaisilla ei ole toimivaltaa antaa päätöksiä kuluttajansuojasääntöjen rikkomisesta. Kyproksella, Irlannissa, Alankomaissa ja Ruotsissa asioita on vain vähän (alle viisi vuodessa). Kreikka ja Romania toimittivat arvion keskimäärin kuluneesta ajasta. Kaavio 20: Kuluttajansuoja: Kansallisten kuluttajansuojaviranomaisten hallinnollisten päätösten tekemiseen keskimäärin kulunut aika vuosina 2014–2018(*) (ensimmäisessä viranomaisasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kanssa) (*) Itävalta, Saksa, Luxemburg: Skenaariota ei voida soveltaa, koska kuluttajaviranomaisilla ei ole toimivaltaa antaa päätöksiä kuluttajansuojasääntöjen rikkomisesta. Alankomaissa ja Ruotsissa asioita on vain vähän (alle viisi vuodessa). Tanska, Suomi, Ranska, Kreikka ja Romania toimittivat arvion keskimäärin kuluneesta ajasta.

– Rahanpesu – Rahanpesun tehokas torjunta ei pelkästään edistä rikollisuuden torjuntaa, vaan sillä on ratkaiseva merkitys rahoitusalan luotettavuuden, koskemattomuuden ja vakauden, rahoitusjärjestelmän uskottavuuden ja sisämarkkinoilla vallitsevan tasapuolisen kilpailun kannalta ( ). Kuten Kansainvälinen valuuttarahasto on korostanut, rahanpesu voi estää ulkomaisia investointeja, vääristää kansainvälisiä pääomavirtoja ja vaikuttaa kielteisesti maan makrotalouden suorituskykyyn, mikä aiheuttaa hyvinvointitappioita ja vie resursseja tuottavammalta taloudelliselta toiminnalta ( ). Rahanpesudirektiivin mukaan jäsenvaltioiden on ylläpidettävä kattavia tilastoja rahanpesun tai terrorismin rahoituksen torjuntajärjestelmiensä tehokkuudesta ( ). Päivitetyllä kyselylomakkeella on kerätty yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tietoja kansallisten rahanpesun torjuntajärjestelmien puitteissa suoritetuista oikeuskäsittelyistä. Kaaviosta 21 ilmenee rahanpesurikosten käsittelyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa keskimäärin kulunut aika. Kaavio 21: Rahanpesu: Tuomioistuinkäsittelyyn keskimäärin kulunut aika vuosina 2014–2018(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmän kanssa) (*) Ei tietoja vuodelta 2018: Belgia, Viro, Kypros, Itävalta, Puola ja Portugali.Espanja, Alankomaat: Käsittelyn kesto on arvioitu. Latvia: Vuonna 2016 asioita oli suhteellisen vähän, minkä vuoksi käsittelyn kestoon saattaa vaikuttaa erilaisia tekijöitä, esimerkiksi yksittäisen asian lykkäys objektiivisista syistä. Puola: Käsittelyn kestoa vuonna 2016 koskeva laskelma perustuu satunnaisotokseen asioista. Ruotsi: Vuotta 2017 koskeva laskelma perustuu otokseen ratkaistuista asioista. Vuoden 2018 tiedot ovat alustavia. Italia: Tiedot koskevat vastanneita tuomioistuimia, joiden osuus kaikista oikeudenkäyntimenettelyistä oli noin 91 prosenttia vuonna 2015 ja noin 99 prosenttia vuosina 2016 ja 2017. Tiedoissa ovat mukana sekä varsinaiset että alustavat tuomioistuinkäsittelyt.



3.1.4. Yhteenveto oikeuslaitosten toimivuudesta Toimiva oikeuslaitos suoriutuu asioiden määrästä ja asiaruuhkista, ja ratkaisut annetaan ilman aiheetonta viivytystä. EU:n oikeusalan tulostaulun tärkeimmät oikeuslaitosten toimivuuden seurantaan käytetyt indikaattorit ovat sen vuoksi oikeudenkäynnin kesto (asian ratkaisemiseen tarvittava arvioitu tai keskimääräinen aika päivinä), selvitysaste (ratkaistujen asioiden määrän suhde käsiteltäväksi tulleiden asioiden määrään) sekä vireillä olevien asioiden määrä (vuoden lopussa käsittelemättä olevien asioiden määrä). Toimivuutta koskevat yleiset tiedot EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulu sisältää toimivuutta koskevia tietoja seitsemältä vuodelta (2012–2018). Tämän pituisena ajanjaksona voidaan havaita tiettyjä kehityssuuntia sekä ottaa huomioon, että oikeuslaitosten uudistusten vaikutukset näkyvät usein vasta jonkin ajan kuluttua. Kun tarkastellaan vuodesta 2012 lähtien saatavilla olevia tietoja siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisista asioista, voidaan todeta, että oikeuslaitoksen toimivuus on parantunut tai pysynyt samana 11 jäsenvaltiossa ja heikentynyt – joskin usein vain hieman – kahdeksassa jäsenvaltiossa. Myönteistä kehitystä on havaittavissa useimmissa niistä jäsenvaltioista, joissa EU-ohjausjakson yhteydessä on todettu erityisiä haasteita: ( ) ·Vuodesta 2012 lähtien lähes kaikissa näissä jäsenvaltioissa oikeudenkäynnin kesto ensimmäisessä oikeusasteessa on lyhentynyt tai pysynyt samana laajassa kaikkien asioiden ryhmässä (kaavio 5) sekä siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa (kaavio 6). Hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 8) oikeudenkäynnin kesto on vuodesta 2012 lähtien lyhentynyt tai pysynyt samana useimmissa näistä jäsenvaltioista. Oikeudenkäynnin kesto pidentyi ainoastaan muutamassa jäsenvaltiossa vuonna 2018. ·Tulostaulussa esitetään tietoja oikeudenkäynnin kestosta kaikissa oikeusasteissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa (kaavio 7) sekä hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 9). Tiedoista ilmenee, että useissa jäsenvaltioissa, joissa todettiin oikeudenkäynnin kestoon liittyviä haasteita ensimmäisessä oikeusasteessa, ylempien oikeusasteiden toiminta on tehokkaampaa. Sitä vastoin eräissä muissa jäsenvaltioissa, joissa on haasteita, oikeudenkäynnin keskimääräinen kesto ylemmissä oikeusasteissa on jopa pidempi kuin ensimmäisessä oikeusasteessa. ·Niiden jäsenvaltioiden kokonaismäärä, joissa selvitysaste on yli 100 prosenttia laajassa kaikkien asioiden ryhmässä sekä siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ryhmässä (kaaviot 10 ja 11), on kasvanut vuodesta 2012. Vuonna 2018 selvitysaste oli hyvä (yli 97 prosenttia) lähes kaikissa jäsenvaltioissa – myös niissä, joiden tilanne oli haastava. Tuomioistuimet pystyvät näin ollen yleensä käsittelemään näihin ryhmiin kuuluvat uudet asiat. Hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 12) selvitysaste vaihtelee enemmän vuodesta toiseen, ja se on yleensä alhaisempi kuin muissa asiaryhmissä. Eräät jäsenvaltiot ovat kuitenkin edistyneet hyvin näissä asioissa. Etenkin on huomioitavaa, että suurimmassa osassa niistä jäsenvaltioista, joiden tilanne on haastava, hallinnollisten asioiden selvitysaste kasvoi vuodesta 2012 lähtien. ·Vuodesta 2012 lähtien tapahtunut edistyminen jatkuu asiaryhmästä riippumatta lähes kaikissa jäsenvaltioissa, joissa asiaruuhkaan liittyvät haasteet ovat suurimpia. Vireillä olevien asioiden määrää on usein onnistuttu vähentämään huomattavasti sekä siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ryhmässä (kaavio 14) että hallinto-oikeudellisten asioiden ryhmässä (kaavio 15). Jäsenvaltioiden väliset erot ovat näistä parannuksista huolimatta edelleen merkittäviä, sillä vireillä olevia asioita on toisissa jäsenvaltioissa suhteellisen vähän ja toisissa jäsenvaltioissa runsaasti, ja joissain jäsenvaltioissa asiat näyttävät ruuhkautuvan. Toimivuus tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla Tiedot, jotka koskevat oikeudenkäynnin keskimääräistä kestoa tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla (kaaviot 16–21), antavat tarkemman käsityksen oikeuslaitosten toiminnasta tämäntyyppisissä liike-elämään liittyvissä riita-asioissa. Tiedot oikeuslaitoksen toimivuudesta tietyillä lainsäädännön erityisaloilla kerätään suppeasti määriteltyjen skenaarioiden perusteella, ja niihin liittyvien asioiden määrä voi vaikuttaa vähäiseltä. Toisin kuin toimivuutta koskevista yleisistä tiedoista, joissa esitetään oikeudenkäynnin laskennallinen kesto, näistä kaavioista ilmenee kuitenkin kaikkien erityisaloihin liittyvien kyseisen vuoden asioiden todellinen keskimääräinen käsittelyaika. Onkin syytä huomata, että useissa jäsenvaltioissa, joilla ei toimivuutta koskevien yleisten tietojen perusteella näytä olevan haasteita, asioiden keskimääräinen käsittelyaika on huomattavasti pidempi tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla. Samaan aikaan eri erityisaloihin liittyvien oikeudenkäyntien kesto voi vaihdella merkittävästi samassakin jäsenvaltiossa. EU:n lainsäädännön erityisaloja koskevissa kaavioissa näkyvät seuraavat kehityssuunnat: ·Vaikka kilpailuasioiden (kaavio 16) kokonaismäärä jäsenvaltioiden tuomioistuimissa kasvoi hieman, oikeudelliseen uudelleentarkasteluun kulunut aika lyheni tai pysyi samana kuudessa jäsenvaltiossa, kun taas viidessä muussa jäsenvaltiossa aika piteni. Vuonna 2018 myönteinen suuntaus jatkui. Vain kahdessa jäsenvaltiossa uudelleentarkastelun keskimääräinen pituus oli yli 1 000 päivää (vuonna 2017 näitä jäsenvaltioita oli kolme). ·Sähköistä viestintää koskevien asioiden (kaavio 17) määrät tuomioistuimissa lisääntyivät edelleen, ja näin edellisinä vuosina havaittu myönteinen kehitys oikeudenkäynnin keston lyhentymisessä päättyi. Vuonna 2018 useimmissa jäsenvaltioissa oikeudenkäynnin keskimääräinen kesto pidentyi sekä vuoteen 2017 että vuoteen 2013 verrattuna. ·EU-tavaramerkin loukkausta koskevissa asioissa (kaavio 18) oikeudenkäynnin keskimääräinen kesto vaihteli huomattavasti vuonna 2018. Joissakin jäsenvaltioissa kestot pidentyivät jyrkästi, kun taas toisissa asiamääristä selviydyttiin paremmin ja asioiden ratkaisemiseen tarvittava aika lyheni. ·Kuluttajansuojalainsäädännön (kaaviot 19 ja 20) alalla tarkastellaan hallinnollisesta menettelystä ja tuomioistuimessa tapahtuvasta oikeudellisesta uudelleentarkastelusta muodostuvan täytäntöönpanoketjun mahdollisia yhteisvaikutuksia. Vuonna 2018 seitsemässä jäsenvaltiossa kuluttajansuojaviranomaiset tekivät päätöksen EU:n kuluttajalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvassa asiassa keskimäärin alle kolmessa kuukaudessa, kun taas yhdeksässä jäsenvaltiossa kesto oli yli kuusi kuukautta. Kun kuluttajansuojaviranomaisten päätöksiä riitautettiin tuomioistuimissa, hallinnollisen päätöksen uudelleentarkastelu kesti useimmissa jäsenvaltioissa vuonna 2018 keskimäärin alle vuoden. ·Rahanpesun tehokkaalla torjunnalla on ratkaiseva merkitys rahoitusjärjestelmän suojelussa, tasapuolisen kilpailun turvaamisessa ja kielteisten taloudellisten seurausten ehkäisemisessä. Rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien kestoon liittyvät haasteet voivat vaikuttaa rahanpesun tehokkaaseen torjuntaan. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulussa esitetään päivitettyä tietoa rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien kestosta (kaavio 21). Kaaviosta ilmenee, että oikeudenkäynti ensimmäisessä oikeusasteessa kestää keskimäärin enintään vuoden noin puolessa jäsenvaltioista ja keskimäärin noin kaksi vuotta useissa niistä jäsenvaltioista, joiden tilanne on haastava rahanpesurikosten syytteeseenpanon osalta ( ). 3.2. Oikeuslaitosten laatu Oikeuslaitosten laatua voidaan arvioida monin tavoin. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulussa tarkastellaan aiempien tulostaulujen tapaan tekijöitä, joita pidetään yleisesti tärkeinä oikeudenkäytön laadun parantamisessa. Kuten aiempinakin vuosina, nämä tekijät on jaettu neljään ryhmään: 1) kansalaisten ja yritysten oikeussuojan saatavuus, 2) riittävät taloudelliset ja henkilöresurssit, 3) arviointivälineiden käyttö ja 4) laatunormien käyttö. 3.2.1. Saatavuus

Saatavuus on tärkeää oikeusketjun kaikissa vaiheissa. Oikeuslaitoksesta, kanteen nostamisesta ja siihen liittyvistä taloudellisista näkökohdista sekä oikeudenkäynnin etenemisestä loppuun saakka ihmisten on voitava saada olennaista tietoa, ja tuomion on oltava nopeasti saatavilla verkossa. – Tiedottaminen oikeuslaitoksesta – Kansalaiset huomioon ottavan oikeuslaitoksen edellytyksenä on, että oikeuslaitosta koskevaa tietoa on helposti saatavilla ja että tieto on räätälöity sellaisille yhteiskunnan erityisryhmille, joiden olisi muuten vaikea saada tietoa. Kaaviosta 22 käy ilmi, millaista oikeuslaitokseen liittyvää tietoa ja yhteiskunnan erityisryhmille suunnattua tietoa on saatavilla verkossa. Kaavio 22: Oikeuslaitosta koskevien tietojen saatavuus verkossa vuonna 2019(*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Saksa: Kukin osavaltio sekä liittovaltiotaso päättävät itse, mitä tietoja ne antavat verkossa. – Oikeusapu, oikeudenkäyntimaksut ja asianajomaksut – Oikeudenkäyntikulut vaikuttavat merkittävällä tavalla oikeussuojan saatavuuteen. Korkeat oikeudenkäyntikulut, kuten oikeudenkäyntimaksut( ) ja asianajomaksut( ), voivat olla esteenä oikeussuojan saannille. Siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudenkäyntikuluja ei ole yhdenmukaistettu EU:n tasolla. Niihin sovelletaan kansallista lainsäädäntöä, joten ne vaihtelevat jäsenvaltioittain. Oikeusavun saaminen on Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettu perusoikeus ( ). Se mahdollistaa oikeussuojan saannin niille, jotka eivät kykenisi vastaamaan oikeudenkäyntikuluista tai maksamaan niitä ennakkoon. Useimmat jäsenvaltiot myöntävät oikeusapua hakijan tulojen perusteella( ). Kaaviosta 23 käy ilmi täysimääräisen ja osittaisen oikeusavun saatavuus tietyssä kuluttajansuoja-asiassa, johon liittyy 6 000 euron vaatimus. Kaaviossa verrataan oikeusavun myöntämisen tulorajoja, jotka on ilmaistu prosentteina kutakin jäsenvaltiota koskevasta Eurostatin köyhyysrajasta. ( ) Jos oikeusavun tuloraja on esimerkiksi 20 prosentissa, se tarkoittaa, että hakijalla, jonka tulot ovat 20 prosenttia suuremmat kuin kyseistä jäsenvaltiota koskeva Eurostatin köyhyysraja, on silti oikeus saada oikeusapua. Jos taas oikeusavun tuloraja on 0:n alapuolella, se tarkoittaa, että henkilöllä, jonka tulot jäävät alle köyhyysrajan, ei ehkä ole oikeutta saada oikeusapua. Eräissä jäsenvaltioissa on oikeusapujärjestelmä, joka kattaa kaikki riita-asiaan liittyvät kulut (täysimääräinen oikeusapu), ja sen lisäksi järjestelmä, joka kattaa osan kuluista (osittainen oikeusapu). Oikeusavun saamisen perusteet ovat kummassakin järjestelmässä erilaisia. Muissa jäsenvaltioissa on vain joko täysimääräisen tai osittaisen oikeusavun järjestelmä. Kaavio 23: Oikeusavun tuloraja tietyssä kuluttajansuoja-asiassa vuonna 2019(*) (erot Eurostatin köyhyysrajaan nähden prosentteina) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) (*) Viro: Päätös oikeusavun myöntämisestä ei perustu hakijan käytettävissä oleviin varoihin. Irlanti: Osittaisessa oikeusavussa on otettava huomioon myös hakijan käytettävissä olevat varat. Latvia: Raja-arvot vaihtelevat kunnittain, yläraja esitetään kaaviossa. Useimmissa jäsenvaltioissa asianosaisten on maksettava oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta. Oikeusavun saajat vapautetaan usein oikeudenkäyntimaksusta. Ainoastaan Bulgariassa, Virossa, Irlannissa, Alankomaissa, Puolassa ja Sloveniassa oikeusavun saajia ei automaattisesti vapauteta oikeudenkäyntimaksusta. Tšekissä tuomioistuin päättää tapauskohtaisesti oikeusavun hakijan vapauttamisesta oikeudenkäyntimaksusta. Kaaviossa 24 vertaillaan kahden skenaarion pohjalta oikeudenkäyntimaksun tasoa prosenttiosuutena vaatimuksesta. Jos oikeudenkäyntimaksu on jäljempänä olevassa kaaviossa esimerkiksi 10 prosenttia 6 000 euron vaatimuksesta, kuluttajan on maksettava 600 euron oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta. Arvoltaan vähäinen vaatimus perustuu kutakin jäsenvaltiota koskevaan Eurostatin köyhyysrajaan.



Kaavio 24: Oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kuluttajansuoja-asiassa vuonna 2019(*) (oikeudenkäyntimaksun taso prosenttiosuutena vaatimuksen arvosta) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( ))

(*) Arvoltaan vähäinen vaatimus tarkoittaa vaatimusta, joka vastaa Eurostatin kunkin jäsenvaltion henkilöä kohti laskettua köyhyysrajaa kuukausituloksi muutettuna (esimerkiksi vuonna 2019 tämä arvo vaihteli 164 euron (Romania) ja 1 804 euron (Luxemburg) välillä). Belgia, Kreikka ja Romania: Arvoltaan vähäiseen vaatimukseen liittyvistä oikeudenkäyntimaksuista ei annettu tietoja. Luxemburg: Asianosaisten on maksettava haastemiehen (huissier de justice) maksu oikeudenkäynnin vireillepanosta kantajana, elleivät he saa oikeusapua. Alankomaat: Oikeudenkäyntimaksu, kun kuukausitulot ovat alle 2 275 euroa.



Tehokas sopimusten täytäntöönpano on olennaisen tärkeää talouden kannalta. Todennäköisyys saada toteutuneet oikeudenkäyntikulut takaisin parantaa sopimuksen täytäntöönpanoa hakevan velkojan asemaa. Yleensä kantajana olevan velkojan on maksettava oikeudenkäyntimaksu asian vireillepanosta tuomioistuimessa. Yleensä tuomioistuimet määräävät hävinneen vastaajan korvaamaan kokonaisuudessaan voittaneen kantajan ennakkoon suorittamat oikeudenkäyntimaksut. Kaaviossa 25 esitetään tiedot oikeudenkäyntimaksun tasoista oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kauppaoikeudellisessa asiassa (ks. alaviite 59). Kaavio 25: Oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kauppaoikeudellisessa asiassa vuonna 2019(*) (euroissa) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa()) (*) Oikeudenkäyntimaksujen perinnästä päätetään tapauskohtaisesti Espanjassa, Portugalissa ja Romaniassa. Voittanut osapuoli ei voi periä oikeudenkäyntimaksuja täysimääräisesti Kreikassa ja Unkarissa. Yleensä velkojan on maksettava oman asianajajansa palkkiot ennakkoon paitsi oikeudenkäyntivaiheen ajan, myös sitä edeltävässä menettelyssä. Kulujen korvaamisen osalta useimmat jäsenvaltiot soveltavat sääntöä, jonka mukaan oikeudenkäynnin hävinnyt osapuoli vastaa paitsi omista myös voittajan oikeudenkäyntikuluista. Tällainen maksunsiirtosääntö hillitsee halua nostaa kanne tilanteessa, jossa oikeudenkäynnin voittaminen on epätodennäköistä, ja puolestaan kannustaa nostamaan kanteen silloin, kun voittaminen on todennäköistä. Kaaviossa 26 esitetään määrä, jonka tuomioistuin myöntäisi kantajalle, joka voittaa oikeudenkäynnin tietyssä kauppaoikeudellisessa skenaariossa (ks. alaviite 60). Jäsenvaltioissa on käytössä kolme pääasiallista järjestelmää: (1) jäsenvaltioissa, joissa on lakisääteinen maksujärjestelmä, asianajomaksujen korvaaminen riippuu asianajajan työstä maksettavan lakisääteisen maksun tasosta, joka vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä; (2) jäsenvaltioissa, joissa ei ole lakisääteistä maksujärjestelmää, asianajomaksut korvataan joko täysimääräisesti (Unkari, Portugali, Suomi) tai osittain (Puola, Latvia, Luxemburg), ja (3) joissakin jäsenvaltioissa tuomioistuin päättää maksujen korvaamisesta tapauskohtaisesti. Kaavio 26: Asianajomaksujen takaisinperittävyys kauppaoikeudellisessa oikeudenkäynnissä vuonna 2019 (*) (euroissa) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) (*) Tässä kaaviossa asianajomaksuihin ei sisälly toimistomaksuja eikä arvonlisäveroa, jos se on maksettava. Skenaariossa hypoteettinen asianajomaksu oikeudenkäyntivaiheessa on 1 650 euroa. Täysimääräinen korvaaminen järjestelmissä, joissa ei ole lakisääteistä maksua, tarkoittaa, että tämä määrä (1 650 €) voidaan periä takaisin. Jäsenvaltiot, joissa on käytössä osittainen takaisinperintä (Puola, Latvia, Luxemburg), on järjestetty perittävän asianajomaksun mukaan (korkeimmasta matalimpaan; 1 275 eurosta 500 euroon). Kaavio ei sisällä tietoja oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa syntyneiden asianajomaksujen perittävyydestä, koska siitä ei ole määräyksiä kaikissa jäsenvaltioissa. Itävalta: Skenaario ei ole täysin sovellettavissa Itävallan korvausjärjestelmään. Malta: Tuntiperusteista asianajomaksua ei ole käytössä. Korvaus määräytyy saatavan arvon perusteella. Italia: Lakisääteinen maksu on käytössä (skenaariossa 3 235 euroa), mutta tuomioistuin voi päättää korvausmäärästä tietyn vaihteluvälin mukaan. Liettua: Tuomioistuin päättää oikeusministeriön ohjeiden huomioimisesta. Skenaariossa enimmäismäärä olisi 3 350 euroa. – Kanteiden toimittaminen ja seuraaminen verkossa – Mahdollisuus suorittaa tietyt oikeudellisen menettelyn vaiheet sähköisin välinein on tärkeä oikeuslaitosten laadun kannalta, sillä kanteiden toimittaminen sähköisesti sekä mahdollisuus seurata menettelyjä ja viedä niitä eteenpäin verkossa voivat helpottaa oikeussuojan saatavuutta ja vähentää viivästyksiä ja kustannuksia. Tuomioistuinten tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmillä on yhä suurempi merkitys myös oikeusviranomaisten välisessä rajat ylittävässä yhteistyössä, ja ne helpottavat esimerkiksi vähäisiin vaatimuksiin sovellettavaa menettelyä koskevan EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa.



Kaavio 27: Sähköisten välineiden käyttömahdollisuus vuonna 2018 (*) (0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista, 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista ( )) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Uusi menetelmä. Tiedot eivät ole vertailukelpoisia edellisiin vuosiin. Tanska ja Romania: Asiat voidaan jättää tuomioistuimen käsiteltäväksi sähköpostitse. – Tuomioihin tutustuminen – Varmistamalla, että tuomiot ovat saatavilla verkossa, voidaan lisätä oikeuslaitosten avoimuutta, auttaa kansalaisia ja yrityksiä tuntemaan oikeutensa sekä edistää oikeuskäytännön yhtenäisyyttä. Oikeudellisten päätösten verkossa julkaisemiseen liittyvillä järjestelyillä on olennainen merkitys pyrittäessä luomaan helppokäyttöisiä hakumahdollisuuksia(), jotka tuovat oikeuskäytännön entistä paremmin oikeusalan ammattilaisten ja yleisön saataville. Oikeuskäytännön saumaton saatavuus ja helppo uudelleenkäyttö mahdollistavat innovatiiviset oikeustekniset sovellukset, joilla tuetaan alan ammattilaisia.

Tuomioistuinten päätösten julkaiseminen verkossa edellyttää erilaisten intressien tasapainottamista oikeudellisten ja poliittisten puitteiden asettamissa rajoissa. Tietosuojadirektiiviä() sovelletaan täysimääräisesti henkilötietojen käsittelyyn tuomioistuimissa. Tietosuojaa koskevan oikeuden, tuomioistuimen päätösten julkisuutta koskevan oikeuden ja oikeusjärjestelmän avoimuuden välillä on löydettävä oikeudenmukainen tasapaino arvioitaessa, mitä tietoja julkistetaan. Näin on erityisesti silloin, kun yleinen etu oikeuttaa näiden tietojen luovuttamisen. Monissa maissa laki tai käytäntö edellyttää oikeudellisten päätösten anonymisointia tai pseudonymisointia() ennen niiden julkaisemista joko järjestelmällisesti tai pyynnöstä. Oikeuslaitoksen tuottamiin tietoihin sovelletaan myös avointa dataa ja julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöä koskevaa EU:n lainsäädäntöä(). Oikeuslaitoksen päätösten saatavuus koneellisesti luettavassa muodossa() helpottaa algoritmien käyttöä oikeusjärjestelmässä(). Kaavio 28: Julkaistujen tuomioiden saatavuus verkossa vuonna 2019 (*) (siviili-/kauppaoikeudelliset sekä hallinto- ja rikosoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Enimmäispistemäärä: 9 pistettä. Kussakin oikeusasteessa annettiin yksi piste, jos kaikki siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden, hallinto-oikeudellisten asioiden ja rikosasioiden tuomiot ovat saatavilla, ja 0,5 pistettä, jos vain osa tuomioista on saatavilla. Jäsenvaltioissa, joissa on vain kaksi oikeusastetta, pisteitä annettiin kolmelle oikeusasteelle antamalla olemattomalle oikeusasteelle pisteet korkeamman olemassa olevan oikeusasteen mukaan. Jäsenvaltioissa, joissa näitä kahta oikeudenalaa (siviili-/kauppaoikeutta ja hallinto-oikeutta) ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin alalla. Belgia: Siviili- ja rikosasioissa kukin tuomioistuin on vastuussa omien tuomioidensa julkaisemisesta. Bulgaria: Kaikki kassaatiotuomioistuimen rikostuomiot julkaistaan, lukuun ottamatta salassa pidettäviä tietoja sisältäviä tuomioita. Saksa: Kukin osavaltio päättää ensimmäisen oikeusasteen tuomioiden saatavuudesta verkossa. Irlanti: Summaarisissa rikosasioissa ei yleensä laadita kirjallista tuomiota. Kypros: Tuomarit päättävät hallinto-oikeudellisissa asioissa ja rikosasioissa annettujen tuomioiden julkaisemisesta. Luxemburg ja Ruotsi: Tuomioistuimet eivät julkaise tuomioita säännöllisesti verkossa (vain merkittävät ennakkopäätökset). Itävalta: Ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa tuomarit päättävät, mitkä tuomiot julkaistaan. Alankomaat: Tuomioistuimet päättävät julkaisemisesta julkaistuja perusteita noudattaen. Puola: Hallinto-oikeudellisissa asioissa julkaisemisesta päättää kunkin tuomioistuimen yksikönpäällikkö. Portugali: Siviilioikeudellisissa asioissa ja rikosasioissa julkaisemisesta päättää tuomioistuimen toimikunta.



Kaavio 29: Järjestelyt koneellisesti luettavien oikeudellisten päätösten tuottamiseksi vuonna 2019 (*) (siviili-/kauppaoikeudelliset sekä hallinto- ja rikosoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Enimmäispistemäärä: 24 pistettä tapaustyyppiä kohti. Jokaisen kolmen oikeusasteen (ensimmäisen, toisen ja viimeisen) osalta annetaan yksi piste, jos järjestelyt koskevat kaikkia oikeudellisia päätöksiä. Jos järjestelyt koskevat vain joitain oikeudellisia päätöksiä yhdessä oikeusasteessa, pisteitä annetaan vain 0,5. Jos jäsenvaltiossa on vain kaksi oikeusastetta, pisteitä on annettu kolmelle oikeusasteelle antamalla olemattomalle kolmannelle oikeusasteelle pisteet korkeamman olemassa olevan oikeusasteen mukaan. Jäsenvaltioille, joissa hallinto-oikeudellisia ja siviili-/kauppaoikeudellisia asioita ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin oikeudenalalla. Espanja: Yleisen tuomarineuvoston (Consejo General del Poder Judicial, CGPJ) tietokannan käyttö kaupallisiin tarkoituksiin tai suurien tietomäärien lataaminen ei ole sallittua. Näiden tietojen uudelleenkäytössä tietokantojen laatimista tai kaupallisia tarkoituksia varten on noudatettava CGPJ:n oikeusasiakirjakeskuksessa vahvistettuja menettelyjä ja ehtoja. Ranska: Vain kassaatiotuomioistuimen julkaisemat tuomiot ovat yleisön saatavilla, ja ne ovat maksuttomia. Muutoksenhakutuomioistuinten Juricassa julkaisemat asiakirjat ovat saatavilla yksityisen virtuaalioikeusverkoston kautta ja laillisille kustantajille. Ensimmäisen ja ylemmän oikeusasteen tuomioistuinten kassaatiotuomioistuimelle toimittamia tuomioita ei anonymisoida tai pseudonymisoida. Tuomioistuinten antamat tuomiot ovat avoimesti saatavilla, lukuun ottamatta toistuvia ja järjestelmällisiä pyyntöjä. Tuomareiden ja oikeuslaitoksen henkilöstön henkilötietojen uudelleenkäyttö heidän tosiasiallisten tai oletettujen ammattikäytäntöjensä arviointiin, analysointiin, vertailuun tai ennustamiseen on rangaistavaa. Irlanti: Irlannin oikeusjärjestelmässä erityistuomioistuimella ei ole toimivaltaa käsitellä hallinto-oikeudellisia asioita. Luxemburg: Hallinto-oikeudellisissa asioissa on vain kaksi tuomioistuintasoa.

– Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen saatavuus – Kaaviosta 30 käyvät ilmi jäsenvaltioiden pyrkimykset edistää vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen vapaaehtoista käyttöä erityisten kannustimien avulla, jotka voivat vaihdella oikeudenalan mukaan ( ). Kaavio 30: Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käytön edistäminen ja kannustimet vuonna 2019 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Enimmäispistemäärä: 52 pistettä. Yhdistelmäindikaattorit, joka perustuvat seuraaviin indikaattoreihin: 1) vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä tietoa antavat verkkosivut, 2) tiedotuskampanjat tiedotusvälineissä, 3) yleisölle tarkoitetut esitteet, 4) tuomioistuimen pyynnöstä järjestämät tiedotustilaisuudet vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä, 5) tuomioistuimissa vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen tai välitysmenettelyjen koordinoinnista vastaava henkilö, 6) vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä koskevien arviointien julkaiseminen, 7) vaihtoehtoisia riidanratkaisumenettelyjä koskevien tilastojen julkaiseminen, 8) vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä aiheutuneiden kustannusten kattaminen oikeusavusta (osittain tai kokonaan), 9) oikeudenkäyntimaksujen, myös leimaverojen, korvaaminen kokonaan tai osittain, jos riita saadaan ratkaistua vaihtoehtoisessa menettelyssä, 10) asianajaja ei tarpeen vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä, 11) tuomarin mahdollisuus toimia asiassa sovittelijana, 12) osapuolten tekemä sopimus täytäntöönpanokelpoiseksi tuomioistuimessa, 13) sähköisten välineiden käyttö vaihtoehtoisten riidanratkaisumenetelmien avulla ratkaistavan riidan ratkaisemiseksi. Kustakin näistä 13 indikaattorista annettiin yksi piste kullakin oikeudenalalla. Tšekki: Hallinnollisten riitojen tietoja ei ole saatavilla. Tanska: Jokaisessa tuomioistuimessa on sovittelun käytön edistämisestä vastaava henkilö. Hallintotuomioistuimilla on mahdollisuus ehdottaa asianosaisille sovittelua. Irlanti: Hallinto-oikeudelliset asiat luokitellaan siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden ryhmään. Kreikka: Vaihtoehtoinen riidanratkaisu on mahdollista julkista hankintamenettelyä koskevissa asioissa hallinnollisissa muutoksenhakutuomioistuimissa. Espanja: Vaihtoehtoinen riidanratkaisu on pakollista työoikeudellisissa asioissa. Liettua: Kansallisen tuomioistuinhallinnon sihteeri koordinoi sovitteluprosesseja tuomioistuimissa. Portugali: Oikeudenkäyntimaksut korvataan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa vain, jos kyse on rauhantuomioistuimen käsittelemistä asioista. Slovakia: Slovakian oikeusjärjestys ei tue vaihtoehtoisen riidanratkaisun käyttöä hallinnollisiin tarkoituksiin. Ruotsi: Tuomareilla on vaihtoehtoista riidanratkaisua koskevaa menettelyllistä harkintavaltaa. Sovintoratkaisun hakeminen on tuomarin pakollinen tehtävä, ellei se ole asian luonteen vuoksi epäasianmukaista.



– Lapset huomioon ottava oikeus – Kaaviossa 31 esitetään jäsenvaltioissa käytössä olevat järjestelyt, joiden ansiosta lapsilla on paremmat mahdollisuudet saada heidän tarpeisiinsa soveltuvaa oikeusturvaa. Tällaisia järjestelyitä ovat esimerkiksi menettelyjä koskevan tiedon tarjoaminen lapsille ymmärrettävällä tavalla tai lapsen läsnäoloa vaativien kuulemisten rajoittaminen. Kaavio 31: Lapset huomioon ottava oikeus vuonna 2019 (*) (lähde: Euroopan komissio ( ))

3.2.2. Resurssit Oikeuslaitoksen toimivuuden edellytyksenä ovat riittävät resurssit, mukaan lukien tarvittavat investoinnit fyysiseen ja tekniseen infrastruktuuriin, sekä pätevä, koulutettu ja asianmukaista palkkaa saavaa henkilöstö kaikissa henkilöstöryhmissä. Oikeudenkäyntien ja ratkaisujen laatu vaarantuu ilman riittäviä tiloja, välineitä tai henkilöstöä, jolla on tarvittava pätevyys, taidot ja mahdollisuus täydennyskoulutukseen. – Taloudelliset resurssit – Seuraavissa kaavioissa näkyvät oikeuslaitoksen toimintaa (lukuun ottamatta vankiloita) koskevat toteutuneet julkiset menot sekä asukasta kohti (kaavio 32) että osuutena bruttokansantuotteesta (BKT) (kaavio 33) ja tuomioistuimia koskevien menojen pääryhmät (kaavio 34) ( ).



Kaavio 32: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot yhteensä vuosina 2012 ja 2016–2018 (*) (euroina asukasta kohti) (lähde: Eurostat) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty vuoden 2018 menojen mukaan (suurimmasta pienimpään). Espanjaa, Ranskaa, Kroatiaa, Portugalia ja Slovakiaa koskevat vuoden 2018 tiedot ovat väliaikaisia. Kaavio 33: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot yhteensä vuosina 2012 ja 2016–2018 (*) (osuutena BKT:stä) (lähde: Eurostat) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty vuoden 2018 menojen mukaan (suurimmasta pienimpään). Espanjaa, Ranskaa, Kroatiaa, Portugalia ja Slovakiaa koskevat vuoden 2018 tiedot ovat väliaikaisia.



Kaaviossa 34 esitetään tuomioistuimia koskevien julkisten menojen pääryhmät: 1) tuomareiden ja tuomioistuinten henkilöstön palkat ja palkkiot, mukaan lukien sosiaaliturvamaksut (”palkansaajakorvaukset” ( )), 2) tuomioistuinten käyttämien tavaroiden ja palvelujen toimintakulut, kuten rakennusten vuokrat, toimistotarvikkeet, energia ja oikeusapu (”välituotekäyttö” ( )), 3) investoinnit kiinteisiin varoihin, kuten tuomioistuinrakennuksiin ja ohjelmistoihin (”kiinteän pääoman bruttomuodostus” ( )) ja 4) muut menot. Kaavio 34: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot ryhmittäin yhteensä (*) (vuonna 2018, osuutena kokonaismenoista) (lähde: Eurostat) (*) Espanjan, Ranskan, Kroatian ja Slovakian tiedot ovat väliaikaisia; Portugalin tiedot ovat arvioita. – Henkilöresurssit – Riittävillä henkilöresursseilla on olennainen merkitys oikeuslaitoksen laadun kannalta. Tuomarikunnan monimuotoisuus, sukupuolten tasapuolinen edustus mukaan luettuna, tuo täydentävää tietämystä, osaamista ja kokemusta ja heijastaa yhteiskunnallista todellisuutta. Kaavio 35: Tuomarien määrä vuosina 2012–2018 (*) (100 000:aa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus)

(*) Tämän ryhmän muodostavat CEPEJ:n määritelmän mukaisesti kokoaikaiset tuomarit. Siihen eivät kuulu erilaiset tuomioistuinvirkailijat (Rechtspfleger, court clerk), joita on joissain jäsenvaltioissa. Itävalta: Hallintotuomioistuinten tuomarit ovat ensimmäistä kertaa mukana vuoden 2016 tiedoissa. Kreikka: Ammattituomareiden kokonaismäärä sisältää edellä esitettyinä vuosina eri ammattiryhmiä, mikä osittain selittää vaihtelun. Vuodesta 2016 lähtien ammattituomareiden määrää koskevissa tiedoissa ovat mukana kaikkien oikeusasteiden rikos- ja siviilituomioistuinten sekä hallintotuomioistuinten tuomarit. Italia: Alueellisia tilintarkastustuomioistuimia, alemman asteen verotuomioistuimia ja sotilastuomioistuimia ei ole otettu huomioon. Luxemburg: Määrät on tarkistettu parannetun menetelmän mukaisesti. Kaavio 36: Naisten osuus ammattituomareista korkeimmissa oikeuksissa 2017–2019 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) järjestetty vuoden 2019 lukujen mukaan, korkeimmasta alhaisimpaan.



Kaavio 37: Asianajajien määrä vuosina 2012–2018 (*) (100 000:aa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan asianajaja on henkilö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukainen pätevyys ja oikeus käyttää puhevaltaa ja toimia asiakkaidensa puolesta, harjoittaa asianajajan ammattia, osallistua oikeudenkäynteihin tai neuvoa ja edustaa asiakkaitaan oikeusasioissa (Euroopan neuvoston ministerikomitean suositus Rec(2000)21 asianajajan ammatin harjoittamisen vapaudesta). Saksa: Saksassa ei tehdä eroa eri asianajajaryhmien (esimerkiksi toimistoasianajajien ja oikeudenkäyntiasianajajien) välillä. Suomi: Ilmoitetussa asianajajien määrässä ovat vuodesta 2015 lähtien mukana sekä yksityisellä että julkisella sektorilla työskentelevien asianajajien määrät. – Koulutus – Oikeudenhoitoalan koulutuksella on tärkeä osa tuomioistuinten ratkaisujen ja kansalaisille tarjottavien oikeuslaitoksen palvelujen laadun parantamisessa. Jäljempänä esitetyt tiedot kattavat oikeudenhoitoalan koulutuksen lukuisilla osa-alueilla, joita ovat muun muassa viestintä asianosaisten ja lehdistön kanssa sekä oikeudellinen osaaminen. Kaavio 38: Tuomareiden osallistuminen täydennyskoulutukseen taitoalueittain vuonna 2018 (*) (osa-aluejakauma prosenttiosuuksina tällaista koulutusta saaneiden tuomareiden kokonaismäärästä) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*)(*) Kaaviossa 38 näkyy täydennyskoulutukseen (tuomarin peruskoulutuksen jälkeiseen koulutukseen) osallistuneiden tuomareiden jakautuminen neljälle samalle osa-alueelle ilmaistuna prosenttiosuutena tällaista koulutusta saaneiden tuomareiden kokonaismäärästä. Oikeudellista koulutusta ei ole otettu huomioon. Oikeudellista koulutusta ei ole otettu huomioon. Kreikan, Maltan ja Portugalin oikeudenhoitoalan koulutuksesta vastaavat viranomaiset eivät tarjonneet tässä tarkasteltuja taitoja koskevaa erityistä koulutusta. Tanska: Tiedoissa on mukana tuomioistuinten henkilöstö. Itävalta: Tiedoissa ovat mukana syyttäjät. Kaavio 39: Tuomarien viestintäkoulutuksen saatavuus vuonna 2019 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Enimmäispistemäärä: 14 pistettä. Jäsenvaltioille annettiin yksi piste, jos ne tarjoavat peruskoulutusta, ja yksi piste, jos ne tarjoavat täydennyskoulutusta (enintään kaksi pistettä kullakin koulutuksen osa-alueella). Tanska: Koulutusta ei tarjota viestintään näkö- tai kuulovammaisten kanssa, koska valtio tarjoaa näkö- tai kuulovammaisille välineitä tai avustajia oikeussaliin, esimerkiksi kuuron tulkin. Muita viestintään liittyviä koulutuksia ovat muun muassa kurssit, joilla pyritään vahvistamaan julkisen viestinnän ja mediaviestinnän taitoja (Belgia, Bulgaria, Viro, Latvia, Alankomaat, Puola, Romania, Slovakia), sekä kuulustelutaitokurssit (Saksa ja Itävalta), henkilöjohtamiskurssit (Belgia, Espanja, Puola) ja pehmeisiin taitoihin liittyvä koulutus, joiden avulla pyritään parantamaan tuomioistuinten päätösten ja esitystapojen selkeyttä (Tšekki, Tanska, Latvia, Unkari, Puola, Slovakia). 3.2.3. Arviointivälineet Tuomioistuinten toiminnan seuranta ja arviointi auttaa havaitsemaan puutteita ja muutostarpeita, mikä puolestaan auttaa parantamaan oikeuslaitoksen laatua. Säännöllinen arviointi voi parantaa oikeuslaitoksen kykyä reagoida nykyisiin ja tuleviin haasteisiin. Asianmukaiset tieto- ja viestintätekniset välineet mahdollistavat reaaliaikaiset asianhallintajärjestelmät ja voivat auttaa laatimaan koko maan kattavia standardoituja tuomioistuintilastoja. Lisäksi niitä voidaan käyttää tuomioistuinten asiaruuhkien ja automatisoitujen varhaisvaroitusjärjestelmien hallinnassa. Kyselytutkimukset ovat olennaisen tärkeitä arvioitaessa oikeuslaitosten toimintaa oikeusalan ammattilaisten ja tuomioistuinten käyttäjien näkökulmasta. Oikeuslaitosten laadun paraneminen edellyttää, että kyselytutkimusten tulosten johdosta toteutetaan asianmukaisia jatkotoimia.





Kaavio 40: Tieto- ja viestintätekniikan käyttömahdollisuus asianhallinnassa ja tuomioistuinten toiminnan tilastoinnissa vuonna 2018 (*)

(0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista, 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista ( )) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Uusi menetelmä. Tiedot eivät ole vertailukelpoisia edellisiin vuosiin. Kaavio 41: Tuomioistuinten käyttäjille tai oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten aiheet vuonna 2018 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Jäsenvaltioille annettiin yksi piste ilmoitettua kyselytutkimuksen aihetta kohti riippumatta siitä, tehtiinkö tutkimus kansallisella, alueellisella vai tuomioistuintasolla. Muita aiheita ovat muun muassa tiettyjen tuomioistuinten toimintaa koskevat asianajajien kyselyt (Espanja), tietämys tieto- ja viestintätekniikan käytöstä käytettävyyden parantamisessa (Malta), tuomioistuinten resurssit ja aineelliset olosuhteet (Puola), oikeudenkäyntien oikeudenmukaisuutta koskevaan hankkeeseen liittyvät kysymykset (Slovenia), mahdollisuudet parantaa tuomioistuinten toimintaa (Slovakia), käsitykset asianmukaisesta julkaisemisesta (Suomi) sekä oikeusalan ammattilaisten ja tuomioistuinten käyttäjien tyytyväisyys oikeuslaitoksen tarjoamiin palveluihin (Ruotsi). Saksassa toteutettiin useita eri tutkimuksia liittovaltioiden tasolla. Kaavio 42: Tuomioistuinten käyttäjille tai oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten jatkotoimet vuonna 2018 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Jäsenvaltioille annettiin yksi piste kunkin tyyppisestä jatkotoimesta. Ryhmään ”muut jatkotoimet” kuuluivat tarkastukset (Espanja), käyttö sisäisten toimintalinjojen kehittämisen ohjeena (Malta), yleisölle suunnattujen tietovälineiden julkaiseminen (Slovenia) ja tuomioistuinten itsearviointikertomukset (Slovakia). 3.2.4. Normit Normien avulla voidaan parantaa oikeuslaitosten laatua. Edellisissä EU:n oikeusalan tulostauluissa annetiin yleiskuva ajankäyttöön ja asianosaisille tiedottamiseen liittyvistä normeista. Vuoden 2020 tulostaulussa keskitytään ajankäyttöä, asiaruuhkaa ja aikatauluja koskevien normien käyttöön hallintavälineenä oikeuslaitoksessa ( ). Kaaviosta 43 käy ilmi, mitkä jäsenvaltiot käyttävät määräaikoja, aikatauluja ja asiaruuhkaa koskevia normeja. Ensimmäistä kertaa tiedot on myös eritelty niiden oikeudenalojen ja oikeusasteiden mukaan, joilla tällaisia normeja on olemassa. Määräajat ovat määräpituisia ajanjaksoja, esimerkiksi päivien enimmäismäärä asian kirjaamisesta ensimmäiseen oikeuskäsittelyyn. Asiaruuhkalla tarkoitetaan määritettyä ajanjaksoa vanhempia asioita. Aikataulut ovat mitattavissa olevia tavoitteita tai käytäntöjä, esimerkiksi tietty ajanjakso, jonka kuluessa ennalta määritetty osuus asioista on saatava käsiteltyä. Kaavio 43: Ajankäyttöä koskevien normien olemassaolo vuonna 2019 (*) (lähde: Euroopan komissio ( )) (*) Jäsenvaltioille annettiin yksi piste oikeusastetta kohti (ensimmäinen, toinen, viimeinen) kullakin oikeudenalalla (siviili-/kauppa-, hallinto- ja rikosoikeudellinen ala), jos normi on määritelty. Enimmäispistemäärä: 27 pistettä. Jäsenvaltioissa, joissa on vain kaksi oikeusastetta, pisteitä annettiin kolmelle oikeusasteelle antamalla olemattomalle oikeusasteelle pisteet korkeamman olemassa olevan oikeusasteen mukaan. Jäsenvaltioissa, joissa näitä kahta oikeudenalaa (siviili-/kauppaoikeus ja hallinto-oikeus) ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin alalla.

3.2.5. Yhteenveto oikeuslaitosten laadusta Oikeussuojan helppo saatavuus, riittävät resurssit, tehokkaat arviointivälineet sekä asianmukaiset normit ja käytännöt ovat oikeuslaitosten laadukkuutta edistäviä tekijöitä. Kansalaiset ja yritykset odottavat tehokkaalta oikeuslaitokselta laadukkaita ratkaisuja. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulussa laajennetaan näiden tekijöiden vertailevaa tarkastelua. Saatavuus Tässä tulostaulussa perehdytään uudelleen seikkoihin, jotka edistävät kansalaiset huomioon ottavan oikeuslaitoksen rakentamista: ·Lähes kaikkien jäsenvaltioiden oikeuslaitoksesta on saatavilla jonkin verran tietoa verkossa. Tarjolla on muun muassa keskitetty verkkoportaali, jossa on saatavilla verkkolomakkeita, sekä vuorovaikutteista perehdytystä laillisiin oikeuksiin (kaavio 22). Eroa on siinä, millaisia tietoja annetaan ja miten tiedot vastaavat ihmisten tarpeisiin. Esimerkiksi vain jotkin jäsenvaltioista (9) tarjoavat ihmisille mahdollisuuden selvittää verkkosimulaation avulla, onko heidän mahdollista saada oikeusapua. Useimmissa jäsenvaltioissa on kuitenkin saatavilla vieraskielisille sekä näkö- tai kuulovammaisille kohdennettua tietoa. ·Oikeusavun saatavuudella ja oikeudenkäyntimaksujen suuruudella on merkittävä vaikutus erityisesti vähävaraisten henkilöiden oikeussuojan saatavuuteen. Kaaviosta 23 ilmenee, että kuluttajat, joiden tulot alittavat Eurostatin köyhyysrajan, eivät joissain jäsenvaltioissa saisi oikeusapua. Oikeusavun saatavuus on pysynyt viime vuoden tasolla. Samaan aikaan oikeusavun saaminen on vaikeutunut eräissä jäsenvaltioissa vuosien mittaan. Oikeudenkäyntimaksut (kaavio 24) ovat pysyneet pitkälti samalla tasolla vuodesta 2016 lähtien. Ne ovat kuitenkin edelleen suhteellisesti suurempia vähäisten vaatimusten osalta. Oikeusavun saamisen vaikeus sekä suuret oikeudenkäyntimaksut voivat heikentää vähävaraisten henkilöiden oikeussuojan saatavuutta eräissä jäsenvaltioissa. ·EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 on ensimmäistä kertaa myös tietoja oikeudenkäyntimaksuista ja asianajokustannusten takaisinperittävyydestä kauppaoikeudellisessa asiassa. Kauppaoikeudellisista riita-asioista perittävien oikeudenkäyntimaksujen tasoissa (kaavio 25) on suurta vaihtelua jäsenvaltioiden välillä (0,1–6 prosenttia vaatimuksen arvosta). Ainoastaan kahdessa jäsenvaltiossa ei ole oikeudenkäyntimaksua lainkaan. Kaaviosta 26 käy ensimmäistä kertaa ilmi, missä määrin voittanut osapuoli voi periä asianajokuluja takaisin kaupallisessa asiassa. Oikeudenkäyntivaiheen asianajokulujen takaisinperittävyydessä on suuria eroja sellaisten jäsenvaltioiden välillä, joissa on lakisääteinen maksujärjestelmä ja joissa sitä ei ole, mutta myös näiden kahden ryhmän sisällä (erityisesti enemmän tai vähemmän avokätisten lakisääteisten maksujärjestelmien välillä). Lisäksi monissa jäsenvaltioissa asianajokulujen takaisinperittävyys kuuluu tuomioistuinten harkintavallan piiriin. Asianajokulujen takaisinperintäjärjestelmän avokätisyys voi joko lisätä tai vähentää asian vireillepanon todennäköisyyttä ja siten oikeussuojan yleistä saatavuutta. ·Mahdollisuus käyttää sähköisiä välineitä oikeudellisen menettelyn aikana helpottaa oikeussuojan saatavuutta ja vähentää viivästyksiä ja kustannuksia. Kaaviosta 27 käy ilmi, että yli puolessa jäsenvaltioista kanteita ja haasteita ei voi toimittaa sähköisesti tai sähköinen toimitus on mahdollista vain rajallisesti, kuten jo vuoden 2019 EU:n oikeusalan tulostaulussa oli havaittavissa. Myös mahdollisuudessa seurata oikeuskäsittelyä verkossa on yhä huomattavia puutteita. Yhdessäkään jäsenvaltiossa tätä ei ole otettu käyttöön täysimääräisesti kaikissa tuomioistuimissa kaikilla oikeudenaloilla. ·Tuomioiden saatavuus verkossa (kaavio 28) on pysynyt edellisvuosien tasolla. Tämä pätee erityisesti korkeimmassa oikeusasteessa annettujen tuomioiden julkaisemiseen: Jäsenvaltioista 19 julkaisee kaikki siviili- ja kauppaoikeudellisissa sekä hallinto-oikeudellisissa asioissa annetut tuomiot, ja yhtä moni jäsenvaltioista julkaisee myös korkeimmassa oikeusasteessa annetut rikosoikeudelliset tuomiot. Nämä myönteiset luvut kannustavat kaikkia jäsenvaltioita jatkamaan parannuksia, sillä korkeimmassa oikeusasteessa annetuilla ratkaisuilla on suuri merkitys oikeuskäytännön yhtenäisyyden kannalta. Alemmissa oikeusasteissa niiden jäsenvaltioiden määrä, jotka julkaisevat kaikki tuomiot, on edelleen huomattavasti pienempi sekä rikos- että siviili- ja kauppaoikeudellisten ja hallinto-oikeudellisten tuomioiden osalta. Näiden jäsenvaltioiden määrä on pysynyt ennallaan vuodesta 2017 lähtien. ·EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 tarkastellaan syvemmin jäsenvaltioissa käytössä olevia järjestelyjä, jotka voivat helpottaa koneellisesti luettavien oikeudellisten päätösten tuottamista (kaavio 29). Kaikilla jäsenvaltioilla on käytössä ainakin joitakin tällaisia järjestelyitä siviili-, kauppa-, hallinto- ja rikosoikeudellisten asioiden käsittelyä varten. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja. Näyttää siltä, että hallintotuomioistuimet ovat suhteellisesti pidemmällä algoritmien käyttöä tukevan oikeusjärjestelmän toteuttamisessa. Sellaisissa oikeusjärjestelmissä, joissa on otettu käyttöön järjestelyjä tuomioiden mallintamiseksi koneellisen luettavuuden mahdollistavien standardien mukaisesti, näyttää olevan paremmat mahdollisuudet tämän suhteen tulevaisuudessa. ·Verrattuna aiempiin vuosiin, jälleen yhä useampi jäsenvaltio pyrkii edistämään vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen (kaavio 30) vapaaehtoista käyttöä yksityisoikeudellisten riitojen ratkaisemiseen. Menettelyjen käyttöä eri oikeudenaloilla on pyritty lisäämään pääosin ottamalla käyttöön entistä enemmän kannustimia. Hallinto-oikeudelliset riita-asiat on nyt otettu huomioon toisena vuonna peräkkäin, ja menettelyn käyttö tällä alalla on laajentunut hieman: tällä hetkellä yli puolet jäsenvaltioista mahdollistaa vaihtoehtoisen riidanratkaisun näissä asioissa. ·EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 esitetään ensimmäistä kertaa kattava yhteenveto toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet lapset huomioon ottavan oikeusjärjestelmän toteuttamiseksi (kaavio 31). Lähes kaikki jäsenvaltiot tekevät ainakin joitakin mukautuksia lapsia varten. Näihin kuuluvat lasten huomioiminen kuulemistilaisuuksissa (myös oikeussalissa) ja sen välttäminen, ettei asian kannalta keskeisessä asemassa oleva lapsi joudu käymään useissa kuulemisissa. Kuitenkin vain alle puolella jäsenvaltioista on käytössä verkkosivustoja, joilla annetaan tietoa oikeusjärjestelmästä lapsille ymmärrettävällä tavalla. Resurssit Laadukkaan oikeuslaitoksen edellytyksenä jäsenvaltioissa ovat riittävät taloudelliset ja henkilöresurssit, mukaan lukien tarvittavat investoinnit fyysiseen ja tekniseen infrastruktuuriin, asianmukainen perus- ja täydennyskoulutus sekä tuomarikunnan monimuotoisuus, mukaan lukien sukupuolten tasapuolinen edustus. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulusta käy ilmi seuraavaa: ·Taloudellisia resursseja koskevat tiedot osoittavat, että tuomioistuimiin liittyvät julkiset menot pysyivät jäsenvaltioissa yleisesti ottaen pitkälti ennallaan vuonna 2018. Toteutuneissa määrissä – sekä euroina asukasta kohti että osuutena BKT:stä – on edelleen merkittäviä eroja jäsenvaltioiden välillä (kaaviot 32 ja 33). Lähes kaikissa jäsenvaltioissa asukaskohtaiset menot lisääntyivät vuonna 2018 (vuoteen 2017 verrattuna), ja suurimmassa osassa menot lisääntyivät myös prosentuaalisena osuutena BKT:stä. ·Kuten vuonna 2019, EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 esitetään myös kokonaismenojen jakautuminen eri luokkiin Eurostatin keräämien tietojen perusteella. Kaaviosta 34 käy ilmi, että rahankäytössä on huomattavia eroja jäsenvaltioiden välillä. Useimmissa jäsenvaltioissa tuomareiden ja tuomioistuinten henkilöstön palkkojen ja palkkioiden (mukaan lukien sosiaaliturvamaksut) osuus menoista oli suurin, kun taas investoinnit kiinteisiin varoihin, esimerkiksi tuomioistuinrakennuksiin ja ohjelmistoihin, olivat yleisesti ottaen hyvin vähäisiä ja joissain jäsenvaltioissa niitä ei ollut lainkaan. Toimintakulujen (esimerkiksi rakennusten vuokrat, oikeusapu ja muut tarvikkeet) osuus menoista on sitä vastoin muutamissa jäsenvaltioissa merkittävästi muita suurempi. Jakauma on pysynyt suhteellisen vakaana vuodesta toiseen (kaavio 34). ·Useimmissa jäsenvaltioissa naisten osuus tuomareista on edelleen alle 50 prosenttia korkeimpien tuomioistuinten tasolla (kaavio 36). Kolmivuotiskauden 2017–2019 kehityksen tarkastelu osoittaa, että suuntaukset vaihtelevat jäsenvaltioiden välillä. Naisten osuus tuomareista korkeimmissa tuomioistuimissa on kuitenkin kasvanut vuodesta 2010 useimmissa jäsenvaltioissa. ·Tuomareiden koulutuksen osalta voidaan havaita, että useimmissa jäsenvaltioissa järjestetään ainakin jonkin verran tuomaritaitoa koskevaa täydennyskoulutusta, kun taas tietoteknisiä taitoja, tuomioistuimen hallintoa ja oikeusetiikkaa koskevaa koulutusta tarjotaan vähemmän ja koulutusta saavien tuomareiden osuus on edelleen pieni useimmissa maissa (kaavio 38). Kun tarkastellaan koulutusta, joka koskee viestintää haavoittuvassa asemassa olevien asianosaisryhmien kanssa, suuntaus jatkuu positiivisena etenkin näkö- tai kuulovammaisten, sukupuoleen perustuvan väkivallan uhrien ja turvapaikanhakijoiden osalta (kaavio 39). Viime vuosina on myös yleistynyt koulutus, jonka tavoitteena on lisätä tuomarien tietoisuutta valeuutisista ja parantaa heidän kykyään käsitellä sitä. Arviointivälineet ·Vaikka useimmat jäsenvaltiot ovat panneet tieto- ja viestintätekniset asianhallintajärjestelmät täysimääräisesti täytäntöön (muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta), tuomioistuinten toiminnan tilastointiin tarkoitetuissa välineissä on edelleen puutteita (kaavio 40). Järjestelmiä voidaan käyttää eri tarkoituksiin, muun muassa tilastojen laatimiseen, ja niiden on oltava johdonmukaisesti käytössä koko oikeuslaitoksessa. Eräissä jäsenvaltioissa on varhaisvaroitusjärjestelmiä, joiden avulla voidaan havaita virheitä tai asian käsittelyä koskevien normien laiminlyöntejä ja löytää näin ratkaisut ajoissa. Joissain jäsenvaltioissa ei edelleenkään ole mahdollista kerätä koko maan kattavia tietoja kaikilta oikeudenaloilta. ·Tuomioistuinten käyttäjille ja oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten käyttö on vähentynyt (kaavio 41), ja aiempaa useammassa jäsenvaltiossa ei toteutettu yhtään kyselytutkimusta. Jonkin verran vaihtelua vaikuttaa kuitenkin olevan sen osalta, mitkä jäsenvaltiot eivät toteuttaneet tutkimuksia. Tämä saattaa olla seurausta siitä, että joskus tutkimuksia tehdään vain joka toinen vuosi tai muutaman vuoden välein. Saatavuus, asiakaspalvelu, oikeuskäsittelyt ja tuomiot sekä luottamus oikeuslaitokseen toistuivat edelleen tutkimusaiheina, mutta vain muutamassa jäsenvaltiossa selvitettiin erityistarpeisten ryhmien tyytyväisyyttä tai tietoisuutta omista oikeuksistaan. Lähes kaikissa kyselytutkimuksia käyttäneissä jäsenvaltioissa varmistettiin myös jatkotoimien toteuttaminen (kaavio 42), vaikkakin toimien laajuus vaihteli edelleen suuresti. Yleensä tuloksia käytettiin aineistona vuosikertomuksissa tai erityiskertomuksissa, ja monissa jäsenvaltioissa niitä käytettiin arvioinneissa tai lainsäädännön muutostarpeiden kartoittamisessa. Normit Normien avulla voidaan parantaa oikeuslaitosten laatua. Tässä tulostaulussa tutkitaan aiempien tulostaulujen tapaan tarkemmin tiettyjä normeja, joilla pyritään parantamaan oikeudenkäyntimenettelyihin liittyvää ajankäyttöä. Nämä normit myös jaotellaan yksityiskohtaisemmin niiden oikeusasteiden ja oikeudenalojen mukaan, joilla näitä normeja on käytössä. ·Lähes kaikissa jäsenvaltioissa on ajankäyttöön liittyviä normeja. Niitä ei kuitenkaan kehitetä kaikissa oikeusasteissa ja kaikilla oikeudenaloilla samassa laajuudessa. Määräaikoja koskevat normit (esimerkiksi määrätty aika asian kirjaamisesta ensimmäiseen oikeuskäsittelyyn) yleistyvät edelleen, kun taas normeja, jotka liittyvät aikatauluihin (esimerkiksi tietty aika, jonka kuluessa ennalta määritetty osuus asioista on saatava käsiteltyä) ja asiaruuhkiin, käytetään yhä vähemmän (kaavio 43). Eräissä jäsenvaltioissa, joissa on erityisiä tehokkuuteen liittyviä haasteita, ei tällaisia normeja kuitenkaan ole käytössä tai niitä on käytössä vain rajallisesti.





3.3. Riippumattomuus Oikeuslaitoksen riippumattomuus on sisäänrakennettuna oikeudellisessa päätöksenteossa. Oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskeva vaatimus perustuu SEU-sopimuksen 19 artiklassa mainittuun tehokkaan oikeussuojan periaatteeseen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ( ) vahvistettuun tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevaan oikeuteen (47 artikla). Tämä vaatimus edellyttää a) ulkopuolista riippumattomuutta, jossa asianomainen elin huolehtii tuomiovallan käyttöön liittyvistä tehtävistään itsenäisesti olematta missään hierarkkisessa tai alisteisessa suhteessa mihinkään tahoon ja ottamatta vastaan määräyksiä tai ohjeita miltään taholta ja että se on täten suojattu sellaisilta ulkoisilta toimenpiteiltä tai painostuksilta, jotka voivat vaarantaa sen jäsenten päätöksenteon riippumattomuuden ja vaikuttaa heidän ratkaisuihinsa, ja b) sisäistä riippumattomuutta ja puolueettomuutta siten, että tuomioistuin ylläpitää yhtäläistä etäisyyttä oikeusriidan asianosaisiin ja siihen, mitkä ovat heidän intressinsä oikeusriidan kohteeseen(). Tuomareiden riippumattomuudella taataan, että suojataan kaikkia niitä oikeuksia, joita yksityisillä on unionin oikeuden nojalla, ja että turvataan ne jäsenvaltioille yhteiset arvot, jotka on vahvistettu SEU 2 artiklassa ja joihin kuuluu muun muassa oikeusvaltiota koskeva arvo(). EU:n oikeusjärjestyksen säilyttäminen on olennaisen tärkeää kaikille kansalaisille ja yrityksille, joiden oikeuksia ja vapauksia suojellaan EU:n lainsäädännön nojalla. Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on kasvua edistävä tekijä, kun taas käsitys riippumattomuuden puuttumisesta voi karkottaa investointeja. EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 esitetään indikaattoreita, jotka kuvaavat, miten riippumattomana eri tahot pitävät oikeuslaitosta. Lisäksi esitetään useita indikaattoreita siitä, miten oikeuslaitokset on järjestetty niin, että niiden riippumattomuus on turvattu tietyntyyppisissä tilanteissa, joissa se saattaa vaarantua. EU:n oikeusalan vuoden 2020 tulostaulussa tarkastellaan päivitettyjä indikaattoreita, jotka koskevat tuomareiden kurinpitomenettelyihin ja tuomarineuvostojen jäsenten nimittämiseen liittyviä oikeudellisia takeita sekä kahta uutta katsausta syyttäjiä koskeviin kurinpitomenettelyihin. Tiedot on saatu Euroopan tuomarineuvostojen verkostolta (ENCJ), Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkostolta (NPSJC) ja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmältä.

3.3.1. Oikeuslaitoksen riippumattomuus Kaavio 44: Kansalaisten käsitys tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuudesta (*) (lähde: Eurobarometri ( ) – vaaleat värit: 2016, 2018 ja 2019; tummat värit: 2020) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai erittäin huono (molemmat yhdessä ”huono”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”- ja ”huono”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä. Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-, ”huono”- ja ”erittäin hyvä” -vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin huono. Kaaviossa 45 esitetään vastaajien ilmoittamat tärkeimmät syyt siihen, miksi tuomioistuimia ja tuomareita ei pidetä riippumattomina. Kyselyyn vastanneet kansalaiset, joiden arvio maansa oikeuslaitoksen riippumattomuudesta oli ”melko huono” tai ”erittäin huono”, saivat valita arvionsa perusteeksi kolme syytä. Jäsenvaltiot on lueteltu samassa järjestyksessä kuin kaaviossa 44. Kaavio 45: Tärkeimmät syyt siihen, miksi kansalaiset eivät pidä oikeuslaitosta riippumattomana (kaikkien vastaajien osuus — mitä suurempi luku, sitä tärkeämpi syy) (lähde: Eurobarometri ( )) Kaavio 46: Yritysten käsitys tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuudesta (*) (lähde: Eurobarometri ( ) – vaaleat värit: 2017, 2018 ja 2019; tummat värit: 2020) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai erittäin huono (molemmat yhdessä ”huono”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”- ja ”huono”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä. Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-, ”huono”- ja ”erittäin hyvä” -vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin huono. Kaaviossa 47 esitetään vastaajien ilmoittamat tärkeimmät syyt siihen, miksi tuomioistuimia ja tuomareita ei pidetä riippumattomina. Kyselyyn vastanneet yritysten edustajat, joiden arvio maansa oikeuslaitoksen riippumattomuudesta oli ”melko huono” tai ”erittäin huono”, saivat valita arvionsa perusteeksi kolme syytä. Jäsenvaltiot on lueteltu samassa järjestyksessä kuin kaaviossa 46. Kaavio 47: Tärkeimmät syyt siihen, miksi yritykset eivät pidä oikeuslaitosta riippumattomana (kaikkien vastaajien osuus – mitä suurempi luku, sitä tärkeämpi syy) (lähde: Eurobarometri ( )) Kaavio 48: Maailman talousfoorumi: yritysten käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta vuosina 2010–2019 (käsitys riippumattomuudesta – mitä suurempi arvo, sitä riippumattomampana oikeuslaitosta pidetään) (lähde: Maailman talousfoorumi, WEF ( )) 3.3.2. Rakenteellinen riippumattomuus

Rakenteellisen riippumattomuuden takaaminen edellyttää sääntöjä erityisesti tuomioistuimen kokoonpanosta, sen jäsenten nimityksestä ja toimikauden kestosta sekä perusteista, jotka koskevat tuomioistuimen jäsenten pidättymistä päätöksenteosta, jääviyttä ja erottamista. Näiden sääntöjen tarkoituksena on poistaa yksityisten kansalaisten kaikki perustellut epäilyt sen suhteen, onko kyseinen tuomioistuin täysin ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa ja onko se täysin puolueeton vastakkain oleviin intresseihin nähden ( ). Näiden sääntöjen on erityisesti oltava sellaisia, että ne eivät estä ainoastaan määräysten kautta tulevan suoran vaikuttamisen, vaan myös epäsuoran ja mahdollisen vaikuttamisen asianomaisten tuomareiden päätöksiin (). Etenkin Euroopan neuvosto on laatinut Euroopan tason normeja, joita sisältyy muun muassa vuonna 2010 annettuun Euroopan neuvoston suositukseen tuomareiden riippumattomuudesta, tehokkuudesta ja vastuualueista ( ). EU:n oikeusalan tulostaulussa 2020 esitetään useita indikaattoreita oikeuslaitosten järjestämisestä niiden riippumattomuuden turvaavalla tavalla. Tämän vuoden EU:n oikeusalan tulostaulu sisältää tuomareiden kurinpitomenettelyihin osallistuvia elimiä ja viranomaisia koskevat päivitetyt indikaattorit (kaaviot 49 ja 50) sekä tuomarineuvostojen tuomarijäsenten nimittämistä koskevat indikaattorit (kaaviot 51 ja 52) ( ). Vuoden 2020 EU:n oikeusalan tulostaulussa esitetään myös tietoja elimistä ja viranomaisista, jotka osallistuvat syyttäjien kurinpitomenettelyihin (kaaviot 53 ja 54) sekä päivitetty yksityiskohtaisempi kaavio syyttäjille annetuista määräyksistä yksittäistapauksissa (kaavio 55) ( ). Kaavioissa esitetään kansalliset puitteet sellaisina kuin ne olivat joulukuussa 2019. Tulostaulun kaavioissa ei arvioida takeita tai esitetä määrällisiä tietoja niiden tehokkuudesta. Kaavioiden ei ole tarkoitus kuvata takeiden monimuotoisuutta tai yksityiskohtia. Takeiden suuri määrä ei sinänsä takaa oikeuslaitoksen tehokkuutta. On myös syytä huomata, että oikeuslaitoksen lahjomattomuuden edistämistä ja korruption torjuntaa koskevien toimintaperiaatteiden ja käytäntöjen soveltaminen on olennaisen tärkeää oikeuslaitoksen riippumattomuuden takaamiseksi. Oikeuslaitoksen riippumattomuuden tehokas turvaaminen edellyttää viime kädessä lahjomattomuuden ja puolueettomuuden kulttuuria, jonka tuomarit ottavat omakseen ja jota kunnioitetaan koko yhteiskunnassa. – Tuomareiden kurinpitomenettelyjä koskevat takeet – Tuomareita koskevat kurinpitomenettelyt ovat oikeuslaitoksen riippumattomuuden suhteen kaikkein herkimpiä tilanteita. Unionin tuomioistuimen mukaan lainkäyttötehtävää hoitavia tahoja koskevaan kurinpitojärjestelmään sovellettavilla säännöillä on oltava tarvittavat takeet, jotta vältetään täysin vaara siitä, että tällaista kurinpitojärjestelmää käytetään tuomioistuinratkaisujen sisällön poliittisen valvonnan järjestelmänä ( ). Unionin tuomioistuimen mukaan lainkäyttövallan riippumattomuuden säilymisen kannalta olennaisten takeiden kokonaisuuteen kuuluvat säännöt, joissa määritellään muun muassa kurinpitosääntöjen rikkomista merkitsevät toiminnat sekä konkreettisesti sovellettavat seuraamukset, joissa säädetään riippumattoman elimen asiaan puuttumisesta sellaisen menettelyn mukaisesti, jossa taataan täysimääräisesti perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklassa vahvistetut oikeudet ja etenkin puolustautumisoikeudet ja joissa vahvistetaan mahdollisuus riitauttaa tuomioistuimessa kurinpitoelinten päätökset ( ). Unionin tuomioistuin on todennut, että ”SEUT 267 artiklassa annetaan kansallisille tuomioistuimille mitä laajimmat mahdollisuudet saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi – – missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa” ( ). Lisäksi unionin tuomioistuin katsoo, että kansallisella oikeussäännöllä, joka estää tällaisen harkintavallan käytön, tarkoituksena välttää ”joutumasta kurinpidollisten seuraamusten kohteeksi”, ”loukataan näin ollen SEUT 267 artiklassa kansallisille tuomioistuimille annettuja toimivaltuuksia ja täten ennakkoratkaisujärjestelmällä käyttöön otetun unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön tehokkuutta” ( ). Unionin tuomioistuin on myös todennut, että ”tuomioistuinten riippumattomuuden vaatimukseen kuuluu erottamattomana osana se, ettei niiden jäseniin voida kohdistaa kurinpitoseuraamuksia – – sellaisen toimintamahdollisuuden käyttämisestä, joka koskee ennakkoratkaisupyynnön esittämistä unionin tuomioistuimelle” ( ). Euroopan neuvoston normien mukaan tuomareita koskeviin kurinpitomenettelyihin voidaan ryhtyä, jos tuomari ei hoida tehtäviään tehokkaasti ja asianmukaisesti ( ). Tuomarin asian ratkaisemiseksi suorittamasta lain tulkinnasta, tosiseikkojen arvioinnista tai todisteiden punninnasta ei pitäisi aiheutua siviilioikeudellista tai kurinpidollista vastuuta, paitsi jos on kyse rikollisesta tarkoituksesta tai törkeästä huolimattomuudesta ( ). Kurinpitomenettely olisi toteutettava riippumattoman viranomaisen, kuten tuomioistuimen johdolla, ja sen yhteydessä olisi varmistettava kaikki oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin takeet. Kurinpitomenettelyn kohteena olevalla tuomarilla olisi oltava oikeus riitauttaa sekä tehty päätös että määrätty seuraamus. Kurinpitoseuraamusten olisi oltava oikeasuhteisia ( ). Kaaviossa 49 esitetään päivitetty katsaus viranomaisista, jotka päättävät yleisten tuomioistuinten tuomareita koskevista kurinpitoseuraamuksista. Tällaisia päätöksiä voivat tehdä a) tavalliset riippumattomat viranomaiset, kuten tuomioistuimet (korkein oikeus, korkein hallinto-oikeus tai tuomioistuimen presidentti) tai tuomarineuvostot, tai b) muut elimet, joiden jäsenet tuomarineuvosto, tuomarit tai toimeenpanovallan käyttäjä on nimittänyt tehtävää varten. Kaavio 49: Tuomareita koskevista kurinpitoseuraamuksista päättävä viranomainen (*) ( ) (*) Bulgaria: Tuomioistuimen presidentti voi määrätä lievempiä kurinpitoseuraamuksia. Kurinpitotoimia koskevat päätökset voidaan saattaa oikeudellisen uudelleentarkastelun kohteeksi korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Tšekki: Kurinpitoasioita tutkivat korkeimman hallinto-oikeuden kurinpitojaostot, joiden jäsenet valitaan arvalla tuomioistuimen presidentin esittämistä ehdokkaista, jotka hän valitsee tuomarien luettelosta. Tanska: Kurinpitoseuraamuksista päättää erityinen viisijäseninen valitustuomioistuin (Den Særlige Klageret), jonka jäsenet nimittää virallisesti oikeusministeri. Nimittämiseen osallistuvat kuitenkin myös korkein oikeus, korkeimmat tuomioistuimet, tuomariyhdistys ja asianajajayhdistys, ansioituneen oikeusoppineen lisäksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti voi antaa varoituksen. Saksa: Kurinpitotoimia voivat määrätä virallisissa kurinpitomenettelyissä (ks. Saksan tuomarilain 63 pykälä liittovaltioiden tuomarien osalta ja vastaavat säännökset osavaltioiden tasolla ) virkaoikeudet (liittovaltion tuomareiden osalta ”Dienstgerichte des Bundes”, osavaltion tuomareiden osalta ”Dienstgericht der Länder”), jotka ovat yleisten tuomioistuinten erityiselimiä. Virkaoikeuksien jäsenet ovat asianomaisen tuomioistuimen (liittovaltion korkeimman oikeuden osavaltion ylioikeuden tai osavaltion alioikeuden) tuomareiden (”Präsidium”) nimittämiä. Tuomioistuimen presidentti tai oikeusministeri (sekä osavaltio- että liittovaltiotasolla) voi määrätä lievempiä kurinpitotoimia, esimerkiksi antaa varoituksen, kurinpitomääräyksellä (ks. Saksan tuomarilain 64 pykälä li