Virallinen lehti nro C 132 , 28/04/1997 s. 0031



A4-0112/97 Päätöslauselma ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa 1995 Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, - ottaa huomioon kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen sekä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ja niihin liittyvät pöytäkirjat, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien kaikkinaisen naisten syrjinnän poistavan yleissopimuksen, - ottaa huomioon Geneven sopimuksen vuodelta 1951 ja sen pöytäkirjat samoin kuin UNHCR:n suositukset, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen lapsen oikeuksista vuodelta 1989, - ottaa huomioon eurooppalaisen yleissopimuksen kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi (1987), - ottaa huomioon eurooppalaisen yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi samoin kuin sen pöytäkirjat, - ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimukset, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, - ottaa huomioon 12. huhtikuuta 1989 antamansa päätöslauselman, jossa se hyväksyi perusoikeuksien ja perusvapauksien julistuksen (((1)EYVL C 120, 16.5.89, s. 51)), - ottaa huomioon 9. heinäkuuta 1991 antamansa ihmisoikeuksia koskevan päätöslauselman ((()EYVL C 240 16.9.91, s. 45)), - ottaa huomioon 12. maaliskuuta 1992 antamansa päätöslauselman kuolemantuomiosta (( EYVL C 94, 13.4.92, s. 277)), - ottaa huomioon 11. maaliskuuta 1993 antamansa päätöslauselman Euroopan yhteisön ihmisoikeuksista (((4)EYVL C 115, 26.4.93, s. 178)), - ottaa huomioon 19. tammikuuta 1994 antamansa päätöslauselman asepalveluksesta kieltäytymisestä omantunnonsyistä yhteisön jäsenvaltioissa ((()EYVL C 44 14.2.94, s. 103)), - ottaa huomioon 27. huhtikuuta 1995 antamansa päätöslauselman rasismista, muukalaisvihasta ja juutalaisvastaisuudesta ((()EYVL C 126, 22.5.95, s. 75)), - ottaa huomioon 18. tammikuuta 1996 antamansa päätöslauselman ihmisarvoisista olosuhteista Euroopan unionin vankiloissa ((()EYVL C 32, 5.2.96, s. 102)), - ottaa huomioon 17. syyskuuta 1996 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksista Euroopan unionissa ((()EYVL C 320, 28.10.96, s. 36)), - ottaa huomioon 29. helmikuuta 1996 Euroopan uskonlahkoista antamansa päätöslauselman (( EYVL C 78, 18.3.96, s. 31)), - ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 28. maaliskuuta 1996 antaman lausunnon (2/94) yhteisön liittymisestä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyyn yleissopimukseen, - ottaa huomioon vuonna 1961 Torinossa hyväksytyn Euroopan sosiaalisen peruskirjan ja siihen Strasbourgissa vuonna 1988 hyväksytyn lisäpöytäkirjan, - ottaa huomioon yhteisön työntekijöiden sosiaalisten perusoikeuksien peruskirjan, - ottaa huomioon neljännessä naisten maailmankonferenssissa Pekingissä hyväksytyn päätösjulistuksen ja toimintaohjelman, - ottaa huomioon kansainvälisen oikeuden ja yhteisöoikeuden ihmisoikeuksiin liittyvät perusperiaatteet, - ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ihmisoikeuksia koskevat oikeuspäätökset, - ottaa huomioon Newmanin päätöslauselmaesityksen sairaaloissa vangittuina ja kahlehdittuina pidetyistä naisvangeista (B4-0031/96), - ottaa huomioon seuraavat vetoomukset: a) nro 382/95, jonka on esittänyt Johannes Pohl (saksalainen) YK:n lapsen oikeuksien sopimuksen soveltamisesta, b) ro 459/95, jonka on esittänyt Norbert Schneider (saksalainen) Saksan lastensuojeluliiton puolesta ehdotuksista, jotka koskevat lasten aseman parantamista Euroopan unionissa; c) nro 464/95, jonka on esittänyt Manfred Bruns (saksalainen) homojen liiton (SVD) puolesta homoseksuaalisten parien vaikeuksista kumppanin tullessa kolmannesta maasta, d) nro 597/95, jonka on esittänyt Leo Klein Lebbink (alankomaalainen) Euroopan yhteisön virkamiehen aseman muuttamiseksi, e) nro 684/95, jonka on esittänyt Jutta Birnbickel (saksalainen) YK:n lapsen oikeuksien sopimuksen soveltamisesta, f) nro 741/95, jonka on esittänyt Helga Lechner (saksalainen) lapsiasiamiehen toimen perustamisesta Euroopan parlamenttiin, g) nro 793/95, jonka on esittänyt Michael Becker (saksalainen) lasten oikeuksien valiokunnan perustamisesta Euroopan parlamenttiin, h) nro 1029/95, jonka on esittänyt Panagotis Karakolidis (kreikkalainen) uskonnollisen vakaumuksen ilmoittamisesta henkilöllisyystodistuksessa, i) nro 1197/95, jonka on esittänyt Russel J. Askem (britti) vanhempainyhdistys APART:in ja 35 000 muun allekirjoittaneen puolesta brittiläisestä Child Support Actista vuodelta 1991, j) nro 1223/95, jonka on esittänyt Ruben Urrutia ulkomaalaisten oikeutta elää perheenä puolustavan Coordination européenne pour le droit des étrangers à vivre en famille -yhdistyksen puolesta kahdesta tarkistusehdotuksesta Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, - ottaa huomioon työjärjestyksensä 48 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön sekä naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon (A4-0112/97), A. ottaa huomioon, että perustavat ihmisoikeudet ovat niitä oikeuksia, joiden avulla on mahdollista säilyttää yksilön arvokkuus, B. ottaa huomioon, että perustavien ihmisoikeuksien puolustaminen on loputon tehtävä, jota ei saa käyttää väärin ideologisiin tarkoituksiin, C. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin tehtävänä ei saisi olla jo olemassa olevien ihmisoikeustuomioistuinten toimintojen toistaminen vaan tuoda esiin ja julkistaa Euroopan unionissa yleisiä ihmisoikeuskysymyksiä, jotka kaipaavat korjaamista; Keinot ihmisoikeuksien parantamiseen 1. Vaatii, että ihmisoikeudet turvataan rajoituksitta Euroopan unionissa, jotta niiden kunnioittamista voidaan vaatia unionin ulkopuolisilta mailta; 2. On sitä mieltä, että yhdentyminen edellyttää yhä kipeämmin yhteisön sisäistä järjestelmää ihmisoikeuksien turvaamiseksi sekä ihmisoikeuksien kunnioittamisen valvomiseksi unionin lainsäädännössä; 3. Velvoittaa itsensä ainoana yhteisön demokraattisesti valittuna elimenä tuomaan julki unionissa tehdyt ihmisoikeusloukkaukset; 4. Vahvistaa toivomuksen, että Euroopan yhteisö liittyy yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi, ja vaatii jäsenvaltioita tekemään sopimukseen liittymistä silmällä pitäen vaadittavat yhteisölainsäädännön muutokset hallitusten välisessä konferenssissa; 5. Vaatii hallitusten välistä konferenssia tekemään Euroopan unionista itsenäisen oikeushenkilön, jotta myös se voi liittyä yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemiseksi; 6. Vahvistaa, että yhteisön direktiivien ja asetusten tulee antaa kaikille todellinen turva perusoikeuksien loukkaamista vastaan; viittaa siihen, että tällä hetkellä turva on riittämätön EY:n perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetun yksityishenkilölle kuuluvan kanteennosto-oikeuden perusteella ja että tätä valitusmahdollisuutta pitää laajentaa hallitusten välisessä konferenssissa; kehottaa laajentamaan tämän yhteisön päätöksiä koskevan valitusoikeuden myös oikeushenkilöitä koskevaksi; 7. Toteaa, että Euroopan unionin työtapa ja sen elinten tasapaino ovat merkkejä demokraattisesta vajeesta ja avoimuuden puutteesta; toteaa, että tämänkaltainen rakenne estää demokraattisen parlamentaarisen ja julkisen valvonnan; kannattaa toimielinten välisen sopimuksen tekemistä oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin; 8. Toteaa, että unionista ei ole vielä poistettu kaikkea kansalaisuuden perusteella tapahtuvaa syrjintää, ja vaatii tämänkaltaisen syrjinnän lopullista lopettamista; 9. Kehottaa hallitusten välistä konferenssia sisällyttämään perustamissopimukseen uuden 6 a artiklan, jolla laajennetaan syrjintäkieltoa, joka koskee tällä hetkellä ainoastaan kansalaisuuden perusteella tapahtuvaa syrjintää, koskemaan syrjintää, joka tapahtuu etnisen alkuperän, ihonvärin, sukupuolen, seksuaalisen identiteetin, iän, uskonnon, poliittisten ja filosofisten mielipiteiden, vähemmistöön kuulumisen tai vamman perusteella; 10. Vaatii Euroopan unionia laatimaan perusoikeuksien julistuksen, josta tulisi sopimuksen täysiarvoinen osa ja jossa osoitettaisiin ja vahvistettaisiin yksilön oikeudet mukaan lukien taloudelliset, sosiaaliset, sivistykselliset ja ekologiset oikeudet; 11. Vaatii, että sosiaalipolitiikkaa koskeva sopimus ja pöytäkirja samoin kuin sosiaaliperuskirja sisällytetään sopimukseen ja että Euroopan unioni liittyy Euroopan neuvoston laatimaan Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan; 12. Ottaa tyytyväisenä huomioon, että Euroopan unioni asetti virkaan 27. syyskuuta 1995 Euroopan oikeusasiamiehen, vaikka pahoittelee hänen toimialansa ja toimivaltansa rajoituksia; 13. Vahvistaa, että kaikkiin unionin kolmansien maiden kanssa tekemiin sopimuksiin on sisällytettävä ihmisoikeuslausekkeita, joissa määrätään asianmukaisista seuraamuksista, tarvittaessa jopa sopimuksen purkamisesta, mikäli ihmisoikeuksia loukataan vakavasti ja toistuvasti tai jos demokratiaprosessi keskeytetään; 14. On sitä mieltä, että yhteisön ja/tai sen jäsenvaltioiden ratifioimat sopimukset ovat sitovia eivätkä saa olla neuvoston rajoittavan tulkinnan kohteena; Oikeus arvokkaaseen elämään ja kuolemaan 15. Kehottaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Kreikkaa ja Belgiaa, jotka ovat jo nyt allekirjoittaneet Euroopan yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta liittyvän pöytäkirjan N:o 6, poistaneet kuolemanrangaistuksen rikoslaistaan ja lakkauttaneet sen soveltamisen, viimeistelemään nämä toimet ratifioimalla mainittu pöytäkirja; 16. Vaatii, että jäsenvaltiot eivät lähetä henkilöitä maihin, joissa kuolemantuomio on voimassa sen rikoksen suhteen, jonka vuoksi luovutusta pyydetään; 17. Vahvistaa, että oikeus elämään sisältää oikeuden sairaanhoitoon ja että tämä oikeus on taattava kaikille henkilöille riippumatta asemasta, terveydentilasta, sukupuolesta, etnisestä alkuperästä, ihonväristä, iästä, uskonnosta tai vakaumuksesta; 18. Vaatii eutanasian käytön kieltämistä vammaisten, koomapotilaiden, vastasyntyneiden vammaisten tai vanhusten hoidossa; vaatii jäsenvaltioita varmistamaan olosuhteet niin, että kuolevia hoidetaan arvokkaasti elämän viime hetkillä; 19. Vahvistaa, että unionissa asuvilla ihmisillä on tarve saada elää pelkäämättä henkilökohtaisen turvallisuutensa puolesta; 20. Tuomitsee järjestelmällisesti kaiken väkivallankäytön tai väkivallalla uhkaamisen vakavana ja perusteettomana kansalaisten ihmisoikeuksien loukkauksena; 21. Katsoo, että rikollisjärjestöjen olemassaolo ja kehittyminen muodostavat vakavan uhan oikeusvaltion uskottavuudelle, demokraattisen järjestyksen ylläpidolle ja ihmisoikeuksien kunnioittamiselle Euroopan unionissa; 22. Kehottaa HVK:a luomaan perustan tosiasialliselle eurooppalaiselle oikeusalueelle, joka takaa unionin väestön turvallisuuden, määräämällä erityisesti kansainvälisten virka-apua antavien komiteoiden lähettämisestä ja tutkimusten tulosten suorasta toimittamisesta tuomareiden kesken ilman toimeenpanovaltaa käyttävän elimen väliintuloa ja diplomaattikanavia käyttämättä; 23. Katsoo, että joidenkin lahkojen ihmisoikeuksien loukkauksia vastaan voidaan toimia tiedottamalla asiasta ja soveltamalla voimassaolevaa lainsäädäntöä; 24. Ilmaisee syvän huolestuneisuutensa laittomasta ja rikollisesta toiminnasta, joihin tietyt uskonlahkot syyllistyvät, sekä tavasta, jolla tietyt uskonlahkot loukkaavat jäsentensä oikeutta fyysiseen koskemattomuuteen, etenkin kun nämä loukkaukset kohdistuvat toisinaan alaikäisiin; 25. Kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, oikeusvaltion periaatteita noudattaen, sellaisten yksilön perusoikeuksien loukkausten ehkäisemiseksi, joihin tietyt uskonlahkot syyllistyvät, sekä - mikäli se on oikeudellisesti perusteltua ja juridisesti oikeutettua - määräämään niiden kieltämisestä; 26. Vahvistaa, että uskonnonvapaus tarkoittaa kaiken syrjinnän poistamista uskontojen, riittien ja kulttien väliltä, ja toistaa kantansa, jonka mukaan se pyytää, että jäsenvaltioiden hallitukset eivät järjestelmällisesti myönnä uskonnollisen järjestön asemaa ja määräävät mahdollisuudesta kieltää tämä verotuksellisia etuja ja tietyn oikeudellisen suojan tuova asema uskonlahkoilta, jotka harjoittavat laitonta tai rikollista toimintaa; Oikeus ruumiilliseen koskemattomuuteen 27. Tuomitsee painokkaasti väkivallan käytön, kidutuksen samoin kuin epäinhimillisen, julman tai halventavan rangaistuksen tai kohtelun, johon pidätetyt tai vangitut henkilöt joutuvat alistumaan järjestysviranomaisten tai vankilahenkilöstön toimesta; tuomitsee tällaisen toiminnan usein rasistisen luonteen; 28. Vaatii jäsenvaltioita ryhtymään tarpeellisiin toimenpiteisiin täydellisten tutkimusten suorittamiseksi pahoinpitelyistä tehdyistä rikosilmoituksista ja tutkimaan mahdollisimman tarkasti mahdollisen väkivallankäytön niiden yhteydessä sekä antamaan poliisin ja vankiloiden virkamiehille perus- ja jatkokoulutusta pidätettyjen pahoinpitelyn estämisen tukemiseksi; 29. Vahvistaa, että ruumiillisen väkivallan lisäksi myös uhkaukset, pakottaminen, sanallinen väkivalta sekä seksuaaliset ja rasistiset loukkaukset on katsottava epäinhimilliseksi ja halventavaksi kohteluksi, ja vaatii, että tällainen toiminta lopetetaan; 30. Vaatii jäsenvaltioita toteuttamaan tarpeelliset toimenpiteet, jotta näihin tekoihin syyllistyneet eivät selviä rankaisematta; 31. Vaatii jäsenvaltioita rajoittamaan poliisiviranomaisen mahdollisuutta nostaa syyte «virkavallan vastustamisen vuoksi» vastavetona uhrin virkavallan mielivaltaisuuden vuoksi nostettuun syytteeseen; 32. On sitä mieltä, että Euroopan kidutuksen vastaisen komitean johtopäätöksiä on sovellettava tehokkaasti, ja vaatii jäsenvaltioita sallimaan tämän komitean kaikkien mietintöjen julkaisu ja poistamaan sen toiminnan tieltä kaikki esteet; 33. Pitää tervetulleena sitä, että Tanskassa on annettu säädöksiä, joilla määrätään uudesta järjestelmästä poliisia vastaan nostettujen kanteiden käsittelyä varten; huomauttaa, että Tanskan kansallisen oikeuden olennaiset säännökset ovat tarkempia kuin kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen perustuvat velvoitteet; 34. Vaatii, että kaikki jäsenvaltiot takaavat välittömästi vangeille tehokkaan valitusmenettelyn; 35. Vaatii, että pidätetyille kerrotaan heidän ymmärtämällään kielellä heille kuuluvista oikeuksista - mukaan lukien oikeudesta valittaa pahoinpitelystä - samoin kuin siitä, että heillä on oikeus välittömästi kertoa pidätyksestään jollekin kolmannelle osapuolelle, että heillä on oikeus päästä itse valitsemalleen lääkärille ja että kuulustelun aikana on läsnä asianajaja; Perusluonteiset vapausoikeudet 36. Vahvistaa, että ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaus sekä yhdistymisvapaus ovat unionin kansalaisten perusvapauksia; 37. Vahvistaa, että asepalveluksesta, tiettyjen materiaalien tuotannosta ja jakelusta, tietyistä lääketieteellisistä käytännöistä ja tietyistä tieteellisen ja sotilaallisen tutkimuksen muodoista kieltäytyminen omantunnonsyistä kuuluu perusosana ajattelun-, omantunnon- ja uskonnonvapauteen; kehottaa valtioita, jotka eivät turvaa tätä oikeutta, takaamaan tämän oikeuden; toivoo lisäksi, että Euroopan kansalaisten välinen syrjintä asepalveluksen perusteella lopetetaan; 38. Vahvistaa 19. tammikuuta 1994 antamansa päätöslauselman asepalveluksesta kieltäytymisestä omantunnonsyistä ((()EYVL C 44, 14.2.94, s. 103)) ja muistuttaa, että mainitussa päätöslauselmassa jäsenvaltioita vaaditaan välittömästi ottamaan käyttöön siviilipalvelus, joka kestää yhtä kauan kuin asepalvelus; 39. Pitää myönteisenä laajan kannatuksen saaneita Kreikan puolustusministeriön lainsäädäntöaloitteita, joiden mukaan ne, jotka eivät omantunnon syistä haluaisi suorittaa varusmiespalvelusta, saisivat mahdollisuuden suorittaa varusmiespalveluksen sijasta siviilipalvelun; 40. Vaatii jäsenvaltioita kieltämään kaiken uskonnon, riittien ja kulttien perusteella tapahtuvan syrjinnän erityisesti valtion ja kansalaisten välisissä suhteissa; toteaa, että uskonnonvapaus sisältää oikeuden vapaasti harjoittaa ja ilmaista tätä uskontoa; 41. Vaatii jäsenvaltioita, että niiden kansalaisten ei ole pakko ilmoittaa uskonnollista vakaumustaan henkilöllisyystodistuksessa; 42. Tuomitsee päättäväisesti suuntauksen rajoittaa lehdistönvapautta sekä painostuksen ja pelottelun, joiden kohteeksi toimittajat usein joutuvat; 43. Tuomitsee vapaan mielipiteenilmaisun rajoitukset Irlannissa, jonka lainsäädäntö kieltää kaikki aborttiin myönteisesti suhtautuvat julkaisut; 44. Vahvistaa, että toimittajien oikeus pitää salassa tietolähteensä on olennainen osa tiedotus- ja lehdistönvapautta, ja vaatii, että tämä oikeus tunnustetaan kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädännössä esimerkiksi oikeutena kieltäytyä todistuksen antamisesta; 45. Vahvistaa, että lehdistönvapaus on perusoikeus, jota ainoastaan muut perusoikeudet voivat rajoittaa, ja että tätä oikeutta ei saa tehdä riippuvaiseksi hallintoelinten antamasta luvasta tai toimittajien ammattiliiton luvasta; 46. Vahvistaa, että oikeus vapaaseen mielipiteenilmaisuun sisältää oikeuden ilmaista mielipiteensä julkisesti ja rauhanomaisesti; edellyttäen että oikeusvaltion periaatteita kunnioitetaan eivätkä mielensoitukset ole luonteeltaan rasistisia tai terrorismia puolustavia torjuu tämän oikeuden harjoittamista koskevat rajoitukset; 47. Vaatii Kreikkaa takaamaan yhdistymis- ja kokoontumisvapauden antamalla etnisille, uskonnollisille ja muille vähemmistöille luvan kokoontua; kiinnittää huomiota siihen, että eurooppalaisessa yleissopimuksessa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tunnustetaan yhdistymis- ja kokoontumisvapautta koskevat rajoitukset vain tilanteissa, joissa maan alueellinen yhdentyminen ja kansallinen turvallisuus ovat uhattuina tai niitä on loukattu sekä silloin kun yhteiskunnallinen rauha on häiriintynyt; niin muodoin mikään muu rajoitus ei ole hyväksyttävissä; 48. Toteaa, että oikeutta perustaa ammattiyhdistys ja/tai liittyä ammattiyhdistykseen sovelletaan myös yleisesti valtion järjestöjen palveluksessa oleviin; 49. Vaatii, että oikeus päättää liittymisestä ammattiyhdistykseen on tunnustettava niin, että kyseinen päätös ei sisällä mitään haittoja niihin kuuluville; toteaa, että ammattiyhdistyksen jäsenten pitäisi pystyä täyttämään edustaja-asemansa yhdistyksessä riippumatta heidän kansallisuudestaan; 50. Kehottaa jäsenvaltioita ja EU-jäsenyydestä kiinnostuneita maita painokkaasti uudestaan ((Katso asiakirjat, joista osa on jo vanhoja, sotilaiden kokoontumisvapaudesta: EP-aloite 1984, Euroopan neuvoston aloite 1988, Bertensin aloite 1995, tiivistelmä Euroopan parlamentin kuulemisesta (kysymys Hundt), Konradin kirjallinen kysymys neuvostolle E-0282/96, 27. helmikuuta 1996 (EYVL C 305, 15.10.1996, s. 6).)) laatimaan säädöksiä, joilla tunnustetaan kokoontumisvapaus armeijassa, sekä asepalvelusta suorittavien että ammatti- ja määräaikaissotilaiden osalta; 51. Kannattaa joidenkin jäsenvaltioiden käytäntöä nimittää erityisiä valtuutettuja, joiden ensisijaisena tehtävänä on seurata ihmisoikeuksien huomioonottamista armeijoissa, ja kehottaa tekemään samoin Euroopan oikeusasiamiehen toimistossa; 52. Vahvistaa, että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi ratifioitava Euroopan neuvoston sosiaalinen peruskirja ja sovellettava sitä varauksetta käytäntöön, että niiden olisi noudatettava ILO:n kansainvälisiä sopimuksia ja suosituksia ja että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi viipymättä allekirjoitettava Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetty sopimus sosiaalipolitiikasta; Oikeus vapaaseen liikkuvuuteen 53. Pahoittelee, ettei perustamissopimuksen 7 a artiklaa, jossa määrätään vapaan liikkuvuuden voimaantulosta unionissa 1. tammikuuta 1993, ole vielä tähän päivään mennessä pantu täytäntöön; 54. Pitää tervetulleena sitä, että komissio on tehnyt heinäkuussa 1995 kolme direktiiviehdotusta parantaakseen vapaata liikkuvuutta unionin alueella; pahoittelee kuitenkin viivästystä näiden ehdotusten esittämisessä samoin kuin sitä tosiasiaa, että ne on kolmannen pilarin perusteella tehty riippuvaiseksi asiaa koskevien yleissopimusten voimaantulosta; 55. On tietoinen Schengenin sopimuksen voimaantulosta 26. maaliskuuta 1995 ja sen soveltamisesta käytäntöön siitä alkaen seitsemässä Euroopan unionin jäsenvaltiossa; 56. Kertaa toivomuksensa siitä, että Schengenin täytäntöönpanosopimus katsotaan kuuluvaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan piiriin; 57. Vahvistaa toistamiseen, että vapaan liikkuvuuden periaatetta on sovellettava kaikkien niiden kohdalla, jotka oleskelevat unionin alueella riippumatta heidän kansalaisuudestaan; Oikeudet tuomioistuimissa 58. Muistuttaa, että oikeuden riippumattomuus on yksi oikeusvaltion peruspilareista sekä kaikkien, erityisesti oikeuden eteen joutuvien ihmisten perusoikeuksia ja -vapauksia tehokkaasti suojaava perusta; katsoo, että asian ratkaisevan tuomarin puolueettomuus on taattava siten, että tutkintatuomarin ja asian ratkaisevan tuomarin virat pidetään erillään oikeudenmukaisuuden säilyttämiseksi; 59. Vahvistaa puolustavansa yleisiä oikeusperiaatteita, kuten oikeuden riippumattomuuden periaatetta, non bis in idem -periaatetta, syyttömänä pitämisen periaatetta, puolustuksen oikeuksien kunnioittamista ja periaatetta siitä, että syytetyn ei tarvitse osoittaa syyttömyyttään vaan valtion pitää osoittaa syyllisyys; vastustaa kaikenlaista puolustusoikeuden rajoittamista ja korostaa, että syyttäjän ja puolustuksen todellisen tasa-arvon vuoksi todisteiden on oltava käsittelyn tulosta eikä seurausta tutkintavankeudesta, jota käytetään tunnustamiseen tai pahimmassa tapauksessa ilmiantoon pakottamiseen; 60. Kehottaa jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että yksittäisellä ihmisellä on aina mahdollisuus käyttää oikeuttaan vaatia viranomaisten saattamista vastuuseen heidän syyllistyttyään vakaviin virheisiin tai tahalliseen velvollisuuksiensa laiminlyöntiin; 61. Pyytää jäsenvaltioita suorittamaan tarpeelliset rikosoikeudenkäyntejä koskevat uudistukset vahvistaakseen uhrin oikeuksia ja mahdollisuuksia turvautua oikeudenkäyntiin siten, että syyllisen rankaisun lisäksi voidaan myös korvata uhrin kärsimät aineelliset vahingot tai kärsimykset; 62. Pyytää, että myös rikosten ja terroritekojen uhrien oikeudet turvataan ja että uhreille taataan asianmukainen korvausjärjestelmä, sekä pyytää tässä tapauksessa, että kaikki yhteisön jäsenvaltiot hyväksyvät 24. marraskuuta 1983 tehdyn, väkivaltarikosten uhreille suoritettavia korvauksia koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen; 63. Pyytää jäsenvaltioita takaamaan mahdollisimman pian todistajien asianmukaisen suojelun ottaen huomioon neuvoston 23 päivänä marraskuuta 1995 antaman päätöslauselman ((EYVL C 327, 7.12.95, s. 5)) todistajien suojelusta kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa; 64. Kehottaa jäsenvaltioita käyttämään tarvittavia menettelyjä estääkseen oikeuskäsittelyjen viivästymisen kuten Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa esitetään; 65. Kehottaa jäsenvaltioita toimimaan edelleen tiiviissä yhteistyössä terrorismia vastaan ja pitämään tiukasti kiinni oikeusvaltion periaatteista; Vangittujen oikeudet 66. Omaksuu kidutuksen vastaisen komitean kannan, jonka mukaan valtio, joka riistää ihmiseltä vapauden, on vastuussa ihmisarvoisista vankeusoloista; 67. Vaatii, että Euroopan neuvoston antamia sääntöjä tuomion täytäntöönpanosta (R(87)3) ryhdytään lopultakin soveltamaan täysimääräisesti kaikissa vankiloissa; 68. Viittaa joidenkin Euroopan vankiloiden huonoon tasoon ja siihen, että vankilat ovat liian täynnä, samoin kuin aineellisesti ja terveyden kannalta puutteellisiin olosuhteisiin tuomioon täytäntöönpanon aikana; vaatii jäsenvaltioita parantamaan elinolosuhteita ja hygieenisiä oloja vankiloissa, huolehtimaan riittävästä terveydenhuoltohenkilöstöstä, tarjoamaan vangeille mielekästä toimintaa ja sääntelemään vankien työehtoja; 69. Kehottaa jäsenvaltioita - olemaan vangitsematta alaikäisiä paitsi erittäin poikkeuksellisissa olosuhteissa, - tunnustamaan, että huumeiden väärinkäyttö ei ole sinänsä rikos vaan ongelma, johon puututaan parhaiten tarjoamalla hoitoa ja mahdollisuutta sopeutua uudelleen yhteiskuntaan; - järjestämään HIV-tartunnan saaneille ja AIDSia sairastaville vangeille heidän terveydentilastaan johtuvat terveydenhoidolliset ja psykologiset vaatimukset täyttävät olosuhteet; 70. Vaatii, että sellaisista vähäisemmistä rikkomuksista, joista ei aiheudu vaaraa kolmannelle osapuolelle, tuomio pannaan täytäntöön niin usein kuin mahdollista erilaisissa avolaitoksissa, ehdonalaisuudessa tai muussa muodossa, joka edistää jälleensopeutumista yhteiskuntaan; toivoo myös vaihtoehtoisten rankaisumuotojen käyttöä, kuten yhdyskuntapalvelua; 71. Vaatii, että vankeja suojellaan tehokkaasti loukkauksia vastaan, että naispuolisten vankien ruumiintarkastukset ja kuulustelut suorittavat naisvirkailijat ja että raskaana oleville naisille ja imeväisten ja pienten lasten äideille on järjestettävä sopivat tilat lasten hyvinvoinnin takaamiseksi; 72. Vaatii, että jäsenvaltiot ryhtyvät välittömästi tutkintavankeuden perinpohjaiseen uudistamiseen; 73. Vahvistaa toistamiseen periaatteen, jonka mukaan vankeusrangaistus on useimmissa tapauksissa pantava täytäntöön siinä paikassa, joka on mahdollisimman lähellä perhettä ja/tai muuta sosiaalista ympäristöä; 74. Tuomitsee voimakkaasti turvapaikanhakijoiden vapauden riiston käännytyspäätöstä odotettaessa; 75. Vaatii psyykkisesti sairaille vangeille sopivia sijoituspaikkoja; Maahanmuuttajien oikeudet ja turvapaikkaoikeus 76. Vahvistaa, että «nollasiirtolaisuuspolitiikka» ei estä millään tapaa maahanmuuttovirtoja vaan pikemminkin johtaa laittomaan oleskeluun maassa; kehottaa siksi jäsenvaltioita muuttamaan tapaansa tarkastella maahanmuuttoa rajoittavasta, rankaisevasta ja poliisille tyypillisestä näkökulmasta, tunnustamaan asian inhimillisen ulottuvuuden sekä sen myönteisen luonteen, joka maahanmuutolla on koko yhteiskunnalle, sekä varustamaan lainsäädäntönsä laillisen maahanmuuton kriteereillä; 77. Katsoo, että ihmisarvo on koskematon ja että loukkaamattomat ja luovuttamattomat ihmisoikeudet ovat siksi jokaisen inhimillisen yhteiskunnan sekä maailmassa vallitsevan rauhan ja oikeudenmukaisuuden perusta ja että niitä on noudatettava rajoituksitta Euroopan unionin alueella; 78. Kehottaa jäsenvaltioita ajattelemaan, että huomattava osa «paperittomista» ulkomaalaisista on henkilöitä, jotka ovat menettäneet laillisen asemansa rajoittavien ulkomaalaislakien vuoksi; vaatii, että nämä lait muutetaan ja nämä henkilöt saavat turvatun oikeusaseman; 79. Vahvistaa, että koska jokaisella on oikeus perheeseen, ei oikeutta perheiden yhdistämiseen saa kyseenalaistaa missään tapauksessa, samoin yhtään perhettä ei saa hajoittaa sen yhden jäsenen aseman vuoksi; 80. Vahvistaa, että oikeus sosiaaliturvaan ja lapsen kasvattamiseen on taattava riippumatta sosiaalisesta tai hallinnollisesta asemasta; 81. Kehottaa jäsenvaltioita olemaan karkottamatta alueeltaan lääkärinhoidon tarpeessa olevia henkilöitä, jos hoidon keskeytyminen ja olosuhteiden muuttuminen heikentäisivät heidän parantumis- tai henkiinjäämismahdollisuuksiaan; 82. Viittaa siihen, että joukkokarkotukset on kielletty eurooppalaisen ihmisoikeusyleissopimuksen perusteella; 83. Viittaa siihen, että oikeus anoa turvapaikkaa on yleismaailmallinen oikeus, joka käy ilmi ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 14 artiklasta; 84. Vaatii, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot soveltavat turvapaikkaoikeuksien kyseessä ollessa rajoituksitta Geneven sopimusta pakolaisten oikeusasemasta vuodelta 1951 ja sen pöytäkirjaa vuodelta 1967, pakolaisasiain päävaltuutetun toimiston laatimia periaatteita samoin kuin eurooppalaista yleissopimusta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi; 85. Viittaa siihen, että Geneven sopimus ei erottele vainojen uhreja sen perusteella, harjoittaako vainoa valtio tai jokin muu taho, niin kauan kuin valtio ei pysty takaamaan tai halua taata kyseisille henkilöille turvaa, jota heillä on oikeus odottaa; vaatii toistamiseen neuvostoa ja jäsenvaltioita tunnustamaan, että kolmannen osapuolen harjoittaman vainon tai yleisen sisäisen väkivallan uhreiksi joutuneet tarvitsevat samanlaista kansainvälistä suojaa; 86. Vaatii, että jäsenvaltiot tunnustavat erityisesti sukupuolen perusteella tapahtuvan vainon olemassaolon; 87. On sitä mieltä, että liikennöitsijöille määrätyt rangaistusmaksut rajoittavat huomattavasti maahantulo-oikeutta ja turvapaikkamenettelyä; 88. On sitä mieltä, että turvapaikanhakija voidaan lähettää «turvalliseen kolmanteen maahan» ainoastaan, mikäli kyseinen valtio on täysin taannut lähettävälle valtiolle käsittelevänsä turvapaikanhakijan hakemuksen perusteellisesti asianmukaista ja puolueetonta menettelyä käyttäen; 89. On huolissaan siitä, että neuvoston suositus kahdenvälisestä takaisinoton sopimuskaavasta unionin jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä ei sisällä riittäviä takeita turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten suojelemiseksi; 90. Kehottaa komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita soveltamaan sopimuskaavan 11 artiklassa olevaa vaikuttamattomuslauseketta eurooppalaiseen ihmisoikeusyleissopimukseen ja Geneven sopimukseen samoin kuin ottamaan käyttöön lisätakeita sen varmistamiseksi, että: - tilanne ihmisoikeuksien osalta kolmansissa maissa tutkitaan objektiivisesti ja maailmanlaajuisesti, - ne turvapaikanhakijat, joiden hakemuksen sisältöä ei ole käsitelty ottaen huomioon turvallisen kolmannen maan käsite, tunnustetaan kolmannessa maassa henkilöiksi, jotka tarvitsevat suojaa ja sovelletaan heihin oikeudenmukaista ja täydellistä turvapaikkamenettelyä; 91. On pahoillaan, että neuvosto vuonna 1995 toistamiseen käsitteli turvapaikkaoikeutta päätöslauselmissa ja muissa välineissä, joita ei voida valvoa parlamentaarisesti ja oikeudellisesti; neuvoston 20. kesäkuuta 1995 antamasta päätöslauselmasta turvapaikkamenettelyn vähimmäistakuista: 92. Katsoo, että turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuita käsittelevään päätöslauselmaan sisältyy useita perusperiaatteita sitoutumisesta vapauteen, demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, perusvapauksiin ja oikeusvaltioon, ja se on yhteisön toiminnan tärkeä lähtökohta; muistuttaa, että jäsenvaltioilla on tärkeä oikeus määritellä kansallisessa lainsäädännössään yhteisiä vähimmäistakuita edullisempia määräyksiä turvapaikkamenettelyn takuista; 93. On huolestunut siitä, että päätöslauselma sisältää yleisiin periaatteisiin poikkeuksia, kuten oikeusvälineen lykkäysvaikutukseen ja periaatteeseen, jonka mukaan jokainen turvapaikkahakemusta koskeva päätös on tehtävä toimivaltaisen viranomaisen toimesta; 94. On huolestunut siitä, että päätöslauselmassa otetaan käyttöön käsite «turvallinen kolmas maa» antamatta kuitenkaan riittäviä takeita sitä vastaan, että henkilöitä palautetaan maihin, joissa he voivat joutua vainon kohteeksi; neuvoston 25. syyskuuta 1995 antamasta päätöslauselmasta ja marraskuussa 1995 tehdystä päätöksestä karkotettujen vastaanottamisesta ja väliaikaisesta oleskelusta koituvien kustannusten jakamisesta: 95. Kehottaa neuvostoa solmimaan viipymättä sopimuksen sisällissotapakolaisten väliaikaisesta vastaanotosta; 96. Pitää sopimattomana, että jäsenvaltion humanitäärinen ja sotilaallinen apu otetaan huomioon, jotta sen osallistumista pakolaisten ja vainottujen henkilöiden vastaanottoon voidaan vähentää; neuvoston 23. marraskuuta 1995 vahvistamasta pakolaiskäsitteen tulkintaa ja yhtenäistämistä koskevasta yhteisestä kannasta: 97. Pahoittelee, että yhteisen kannan mukaan edellytetään yksittäiseen henkilöön kohdistuvaa vainoa ja käsitteen ulkopuolelle jätetään ryhmät, jotka pakenevat kansalaissotia ja yleisiä aseellisia konflikteja; 98. On sitä mieltä, että käsitteen «jälleenkotiuttaminen» käyttöönotto alkuperämaassa vaikeuttaa edelleen pakolaisstatuksen saamista Euroopan unionissa; 99. On sitä mieltä, että neuvosto ei ole toissijaisuusperiaatteen nojalla valtuutettu yhtenäistämään pakolaiskäsitettä tavalla, joka rajoittaisi Geneven sopimuksen ulottuvuutta; 100. On erittäin surullinen siksi, että 133 pakolaista kuoli vuonna 1995 heidän yrittäessään päästä unionin toimivalta-alueelle; 101. On erittäin huolissaan järjestäytyneen rikollisuuden osuudesta laittomassa maahanmuutossa; Rasismin ja muukalaisvihan vastainen taistelu 102. Tuomitsee varauksetta kaikki rasismin, muukalaisvihan ja juutalaisvastaisuuden muodot sekä muun uskonnon tai etnisen tai kulttuurillisen taustan vuoksi tapahtuvan syrjinnän; vaatii, että tämä tuomitseminen tulee virallisesti ilmi sopimuksessa Euroopan unionista; 103. Pitää tervetulleena sitä, että oikeus- ja sisäministerien neuvosto on hyväksynyt yhteisen toimen rasismia vastaan ja päättänyt julistaa vuoden 1997 Euroopan rasismin vastaiseksi vuodeksi; kehottaa komissiota tarttumaan jatkossa rasismin, juutalaisvastaisuuden ja muukalaisvihamielisyyden vastaisiin aloitteisiin pyrkien samalla näiden aloitteiden täydentävyyteen Euroopan neuvoston toimiin nähden; 104. Vaatii, että jäsenvaltiot eivät luokittele rasististen, muukalaisvihamielisten ja juutalaisvastaisten mielipiteiden levittämistä sananvapauden laillisiin muotoihin vaan pitävät niitä rikoksina, ja vaatii toteuttamaan asianmukaiset ehkäisevät toimenpiteet; 105. Kehottaa jäsenvaltioita tekemään kaikkensa estääkseen virkamiehiä ja erityisesti järjestysviranomaisia antamasta rasistisia käyttäytymismalleja ja vetääkseen heidät vastuuseen mainitunlaisesta käyttäytymisestä; 106. Painottaa uudestaan koulutuksen alalla tehtävien toimien kehittämistä, jotta rasismia, muukalaisvihaa ja juutalaisvastaisuutta vastaan voidaan taistella tehokkaasti, ja on sitä mieltä, että näiden toimenpiteiden pitäisi kohdistua keskitetysti sosiaalityöntekijöihin, poliisiviranomaisiin, oikeusviranomaisiin, koululaisiin ja opiskelijoihin; Taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet ja oikeus sosiaaliturvaan 107. On sitä mieltä, että demokraattiseen ja rikkaaseen yhteiskuntaan ei kuulu köyhyys ja syrjintä; 108. Yhtyy isä J. Wresinskin (Fourth World Movement -liikkeen perustaja) vetoomukseen, jonka mukaan «Orjuus voitiin poistaa, samoin voidaan tehdä kurjuudelle»; 109. Arvostelee köyhyydestä ja syrjäytymisestä johtuvaa perusoikeuksien supistumista; tämä koskee erityisesti myös niitä henkilöitä, joilla ei ole pysyvää asuinpaikkaa ja joita itse asiassa estetään käyttämästä poliittisia oikeuksiaan, kuten äänioikeutta; 110. Tukee sitä, että kehitetään oikeudellisesti sitova yhteisötason väline, jolla määritellään ja taataan toimeentulo, sosiaalinen suoja, sairaanhoito ja asuntoa koskevat ihmisarvoisen elämän kannalta välttämättömät vähimmäisoikeudet; vaatii, että tämän politiikan yhteydessä kiinnitettäisiin erityistä huomiota vanhuksiin; 111. On tyrmistynyt kodittomien ja irtolaisten lukuisista sääolosuhteista johtuvista kuolemantapauksista; vaatii ehdottomasti sopivien majoitustilojen käyttöön antamista; 112. On sitä mieltä, että samaan aikaan sosiaalisten ja taloudellisten suojatoimien kanssa pitäisi ottaa käyttöön perusluonteisia politiikkoja, jotta yhteiskunnan köyhtyminen saadaan pidettyä aisoissa; 113. On pahoillaan siitä, että yhä useammat kunnat, varsinkin Ranskassa ja Saksassa kieltävät kerjäämisen alueellaan; 114. Kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan kiertolaisväestön eritysaseman (useat romaaniheimot), kunnioittamaan heidän perinteistä elämäntapaansa, antamaan heidän perusoikeuksilleen täysi kunnioitus ja takaamaan heidän perustarpeensa ja pidättäytymään kaikesta syrjinnästä ja painostuksesta saada nämä henkilöt vakinaistamaan asuinpaikkansa; 115. Kehottaa toimimaan kaikkia kuntia koskevien oikeudellisten velvoitteiden mukaisesti ja perustamaan asianmukaisia vastaanottokeskuksia vartavasten kiertelevää elämää viettäville ryhmille sekä kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan näitä määräyksiä tai määräämään lainsäädännössään tällaisista velvoitteista; 116. Edustaa kantaa, jonka mukaan oikeus työhön on perusoikeus, joka velvoittaa jäsenvaltioilta yleiseen vastuullisuuteen tämän oikeuden turvaamiseksi ja vaatii toistamiseen, että yhteisön eri politiikoissa päätettäisiin sopivista joukkotyöttömyyden vastaisista toimenpiteistä; 117. Tukee iäkkään väestön oikeutta sosiaaliturvaan; Oikeus yksityisyyteen ja tietosuojaan 118. Viittaa siihen, että oikeus yksityisyyden ja asunnon kunnioittamiseen sekä omaa henkilöä koskevien tietojen suojaamiseen ovat perusoikeuksia, joiden turvaamiseen valtiot ovat velvollisia, ja katsoo sen vuoksi, että kaikessa optisin laittein tehtävässä valvonnassa ja salakuuntelussa on kunnioitettava tarkasti näitä oikeuksia ja varmistuttava aina toiminnan laillisuudesta; 119. Muistuttaa siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin tuominnut ilmeiset yksityisyyden loukkaukset ja korostanut samassa yhteydessä, että asunnon ja yksityisen kanssakäymisen loukkaaminen, lukuun ottamatta laissa määrättyjä poikkeustapauksia ja oikeustutkintaa, on vakava hyökkäys ihmisoikeuksia vastaan; 120. Vaatii jäsenvaltioita säätämään näiden oikeuksien turvaamiseksi yhteisistä määräyksistä, joissa otetaan huomioon uuden tekniikan nopea kehittyminen; 121. Vaatii, että tietokannoissa, kuten SIS, SIE, SID ja Europol, kunnioitetaan oikeutta yksityisyyden suojaamiseen sekä taataan, että niissä ei ole mitään sosiaalista ryhmää syrjiviä arviointiperusteita ja että niihin ei tallenneta henkilön uskontoa, maailmankatsomusta, vakaumusta, etnistä alkuperää, terveydentilaa tai seksuaalista suuntautuneisuutta koskevaa tietoa; Oikeus syrjimättömyyteen 122. Vahvistaa, että vammaisten perusoikeus tasa-arvoisiin mahdollisuuksiin ja syrjimättömyyteen on otettava huomioon yhteisön politiikassa; 123. Painottaa uudelleen ikääntyneiden ihmisten oikeutta arvokkaaseen elämään ja vahvistaa 24. helmikuuta 1994 antamansa päätöslauselman ikääntyneiden henkilöiden hyväksi tehtävistä toimenpiteistä ((()EYVL C 77, 14.3.94, s. 24)); 124. Vahvistaa, että oikeus tasa-arvoon ja oikeus syrjimättömyyteen käyvät ilmi Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 14 artiklasta ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 119 artiklasta ja että kyse on niin ollen turvatuista oikeuksista, joiden kunnioittamiseen jäsenvaltiot ovat velvoitettuja; 125. Vaatii jäsenvaltioita takaamaan naisten tehokkaan ja tasa-arvoisen osallistumisen yhteiskunnalliseen päätöksentekoon; 126. Vaatii jäsenvaltioita panemaan mahdollisimman pian täytäntöön Pekingin neljännessä naisten maailmankonferenssissa tehdyt sopimukset ihmisoikeuksista; 127. Katsoo, että yleissopimusta kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamisesta olisi täydennettävä harkinnanvaraisella pöytäkirjalla, jossa annetaan yksilöille ja ryhmille oikeudet nostaa kanteita, ja että yleissopimusta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemiseksi on täydennettävä naisten oikeuksia koskevalla lisäpöytäkirjalla; 128. Katsoo, että erityisesti naisten ihmisoikeustilannetta on tutkittava lisää, ja vaatii jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet seksuaalisen väkivallan ja muun naisten ihmisoikeuksien loukkausten estämiseksi; 129. On huolestunut naisilla käytävän kaupan lisääntymisestä Euroopan unionissa ja vaatii, että Euroopassa sovitaan nopeasti sopimuksia tämän alentavan käytännön poistamiseksi; 130. Tässä suhteessa puolustaa Euroopan ohjesääntöjä naisilla käytävän kaupan pois kitkemiseksi ottaen lähtökohdakseen uhrien tarpeet ja edellyttäen naisten oikeuksien loukkauksien kansallisten raportoijien nimeämistä; 131. Korostaa, että on olemassa lukuisia esteitä, joiden vuoksi naispuolisen turvapaikan hakijan on vaikeaa saada pakolaisasemaa, ja vaatii jäsenvaltioita tässä mielessä pitämään seksuaalista väkivaltaa yhtenä kidutuksen muotona; 132. Katsoo, että jäsenvaltioiden olisi myönnettävä siirtolaisnaisille erityiset oikeudet; 133. Katsoo, että jäsenvaltioiden olisi pidättäydyttävä tekemästä ja soveltamasta kahdenkeskisiä sopimuksia sellaisten maiden kanssa, jotka sallivat naisten perusoikeuksien kestämättömät loukkaukset; 134. Näkee taloudellisen riippuvuuden ja haavoittuvaisuuden olevan selkeästi yhteydessä seksuaaliseen väkivaltaan ja vaatii tästä syystä, että kaikille työntekijöille, mukaan lukien kotimaiselle työnantajalle työskentelevät siirtolaiset, tehdään selväksi, että heitä suojaa lainsäädäntö, mikä merkitsee sitä, että heidän oleskelunsa Euroopan unionissa ei riipu ainoastaan heidän työnantajansa hyvästä tahdosta; 135. Vahvistaa, ettei ketään saa syrjiä uskonnon, alkuperän, sukupuolen, seksuaalisen suuntautuneisuuden eikä mielipiteiden vuoksi; 136. Vaatii toistamiseen viitaten 8. helmikuuta 1994 antamaansa päätöslauselmaan homojen ja lesbojen tasa-arvosta Euroopan yhteisössä ((()EYVL C 61, 28.2.94, s. 40)), että heidän kaikkinainen syrjintänsä ja kaikkinainen epätasa-arvoinen kohtelunsa on lopetettava, erityisesti sen osalta, mitä tulee täysivaltaisuuten aloittaa homoseksuaaliset suhteet samoin kuin epäkohtiin työ-, siviili-, sopimus-, sosiaali-, talous-, rikos- ja adoptio-oikeudessa; 137. On sitä mieltä, että samaa sukupuolta olevien pariskuntien aseman tunnustamisen puute osoittaa koko unionia ajatellen syrjintää, erityisesti ajateltaessa vapaata liikkuvuutta ja oikeutta perheiden jälleenyhdistämiseen; 138. Arvostelee sitä, että Euroopan neuvoston mukaisia kansanryhmien ja kielellisten vähemmistöjen oikeuksia ei ole vielä toteutettu juuri missään jäsenvaltiossa ja että neuvosto, hallitusten välinen konferenssi sekä jäsenvaltiot eivät ole antaneet peruskirjan mukaisesti tukeaan kansanryhmille ja kielellisille vähemmistöille Euroopan unionissa, minkä vuoksi monilla jäsenvaltioiden kansanryhmillä ja kielellisillä vähemmistöillä ei ole oikeuksiensa suojaa tai suoja on vain alueellista tai valtion sisäistä; 139. Korostaa, että ketään ei saa syrjiä kansalliseen tai kielelliseen vähemmistöön kuulumisen vuoksi ja että vähemmistöjen tukeminen enemmistön aiheuttamaa sulautusmispainetta vastaan ei loukkaa tasa-arvoperiaatetta vaan päinvastoin edistää tasa-arvon toteutumista; 140. Kehottaa Itävaltaa välittömästi kumoamaan homoseksuaalien vastaiset lakinsa, erityisesti määräykset, joissa homoseksuaalisten suhteiden aloittamisen laillinen vähimmäisikä määrätään 18 vuodeksi, kun sen sijaan vastaava heteroseksuaalisia ja lesbosuhteita koskeva ikä on 14 vuotta; 141. Viittaa siihen, että nämä määräykset ovat ristiriidassa Euroopan neuvoston yleiskokouksen suositusten (924/81) kanssa; 142. Ottaa huomioon, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tuomitsi Euroopan yhteisön komission sen loukattua Euroopan yleissopimusta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi seurauksena AIDS-testien väärinkäytöstä henkilökunnan palvelukseenoton yhteydessä (5 päivänä lokakuuta 1994, asia C- 404/92 P, X vastaan komissio); 143. Kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön erityislainsäädännön, jossa määritellään perusteet ja velvoitteet tieteellistä tutkimusta, erityisesti geenitekniikkaa ja sikiöiden suojelua, varten; Lapsen oikeudet 144. Vahvistaa, että oikeus koulutukseen ja vapaaseen koulujärjestelmän valintaan on perusoikeus ja että valtioiden pitää taata kaikille vapaa, maksuton ja laajapohjainen koulutus; 145. Vaatii Euroopan unionia poistamaan lasten taloudellisen hyväksikäytön lapsityön muodossa; 146. Vaatii, että käyttöön otetaan keinoja lapsen perusoikeuksien valvomiseksi ja turvaamiseksi; 147. Vaatii jäsenvaltioita välittömästi yhdenmukaistamaan työelämään siirtymisen vähimmäisiän ja nostamaan sen 16 ikävuoteen sekä määräämään maksuttoman oppivelvollisuusajan kestämään tähän ikään saakka; 148. Vaatii, että jäsenvaltiot katsovat lapsiin kohdistuvan väkivallan rikolliseksi teoksi; 149. Vetoaa jäsenvaltioita sopimaan yhteisellä toiminnalla kadonneiden lapsien keskitetyn rekisterin perustamisesta odottaessaan Euroopan tietojärjestelmää koskevan sopimuksen täydentämistä; 150. Vaatii jäsenvaltioita vahvistamaan lasten törkeää laiminlyöntiä estäviä ja poistavia kannustimia; 151. Vaatii, että jäsenvaltiot panevat toimeen laajat lasten pahoinpitelyä koskevat tutkimukset; 152. Katsoo, että lasten pahoinpitelyn vähentämiseksi lääkäreiden, sosiaaliviranomaisten, sairaanhoitohenkilöstön ja oikeusviranomaisten yhteistyö on välttämätöntä; 153. Tuomitsee päättäväisesti lasten seksuaalisen riiston, seksuaalisen hyväksikäytön eri muodot sekä lasten alentamisen seksiobjekteiksi ja kaupallisiksi hyödykkeiksi; vaatii lapsipornon tuotannon, myynnin, kuljetuksen ja hallussapidon täydellistä kieltoa; pyytää saattamaan voimaan tällä hetkellä Ruotsissa keskusteltavana olevat ehdotukset, joiden mukaan pedofiilisen aineiston hallussapito tulisi laittomaksi; 154. Ottaa tyytyväisenä vastaan internetin laittoman ja haitallisen sisällön lukintajärjestelmien kehittämisen; vaatii komissiota kiirehtimään eurooppalaisen laatumerkintäjärjestelmän laatimista internet-yhteyksien tarjoajille ja tukemaan kansainvälistä koordinointia tällä alueella; 155. On sitä mieltä, että jokaisella lapsella on oikeus perheeseen tai kasvuun perhettä muistuttavissa olosuhteissa, koska tämä vahvistaa lapsen mahdollisuuksia; 156. Toteaa, että lapsen oikeus turvattuun kasvuun voi kärsiä, jos oikeutta avioeroon ei ole tai jos sitä koskevat monet, esimerkiksi syyllisyyden todistamista koskevat säännöt, jotka voivat haitata lapsen suhdetta toiseen vanhemmista; 157. Kehottaa jäsenvaltioita periaatteellisesti tukemaan lapsen oikeutta tavata molempia vanhempiaan eron jälkeenkin; 158. On sitä mieltä, että lasta on kuultava huoltajuuskysymyksessä vanhempien kuoltua, ja katsoo, että lapsen tahdon ratkaisevuus kasvaa iän myötä, kunnes se tietyssä iässä on täysin ratkaiseva; 159. Vaatii, että jäsenvaltiot päättävät toimista niiden matkanjärjestäjien ja lehtoyhtiöiden mahdolliseksi rankaisemiseksi, jotka mainostavat seksiturismia; 160. Vaatii, että rangaistuksia lapsilla käytävästä kaupasta ja lapsiin kohdistuvasta seksuaalisesta väkivallasta kovennetaan kaikissa Euroopan maissa ja että kaikki jäsenvaltiot säätävät antavat ns. ekstraterritoriaalisia määräyksiä, joilla mahdollistetaan rikoksentekijän haastaminen oikeuteen niiden toimivalta-alueella rikoksesta, jonka hän on tehnyt jossakin muussa valtiossa; Oikeus saasteettomaan ympäristöön 161. Vahvistaa, että oikeus elämään sisältää vastuun nykyisten ja tulevien sukupolvien tulevaisuudesta, jonka on tultava esiin luonnon lisääntyneenä kunnioittamisena välttämättömänä edellytyksenä henkiinjäämiselle; 162. On sitä mieltä, että viranomaisten on taattava kaikille saastumaton ympäristö ja mahdollisuus vaikuttaa ympäristöön vaikuttavaan päätöksentekoon; 163. Vaatii, että jäsenvaltiot yhtenäistävät kansallisia oikeusmääräyksiä ja koventavat rangaistuksia ympäristönsuojeluun kohdistuneista loukkauksista «saastuttaja maksaa» -periaatteen mukaisesti; 164. Vaatii, että kaikkien sellaisten materiaalien, ravintoaineiden, lääkkeiden jne. vienti kielletään, joiden myynti on kielletty Euroopan unionissa; 165. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille ja valtioille, jotka ovat jo muodollisesti anoneet pääsyä Euroopan unionin jäseneksi.