EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 11.7.2019 COM(2019) 333 final KOMISSION KERTOMUS VUOSIKERTOMUS 2018









TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATTEIDEN SOVELTAMISESTA JA SUHTEISTA KANSALLISIIN PARLAMENTTEIHIN



VUOSIKERTOMUS 2018

TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATTEIDEN SOVELTAMISESTA JA SUHTEISTA KANSALLISIIN PARLAMENTTEIHIN 1. Johdanto Komissio esittää vuosittain Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, liitetyssä pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan mukaisesti vuosikertomuksen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta Euroopan unionin säädöskäytännössä. Vuodesta 2005 alkaen komissio on esittänyt myös vuosikertomuksen suhteista kansallisiin parlamentteihin. Kansallisilla parlamenteilla on merkittävä rooli toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisessa, joten komissio on päättänyt yhdistää nämä kaksi kertomusta. Uudessa lähestymistavassa annetaan enemmän painoarvoa kansallisten parlamenttien näkemyksille ja sen avulla voidaan välttää kahden vuosikertomuksen päällekkäisyydet. Tässä järjestyksessään 26. vuosikertomuksessa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta käsitellään siis myös komission suhteita kansallisiin parlamentteihin. Erityisen merkille pantavaa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisessa vuonna 2018 on ollut puheenjohtaja Jean-Claude Junckerin perustaman ja ensimmäisen varapuheenjohtajan Frans Timmermansin johtaman toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän, jäljempänä ’työryhmä’, tekemä työ. Sen havainnot ovat antaneet uutta pontta toimielinten väliselle pohdinnalle ja konkreettisille toimille, joilla varmistetaan se, että unionin lainsäädäntöä kehitetään ja pannaan täytäntöön toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Kahden edellisvuoden tapaan perusteltujen lausuntojen määrä jatkoi laskuaan. Yksikään komission ehdotus ei saanut perusteltuja lausuntoja neljää useammalta kansalliselta parlamentilta, mikä ei millään muotoa riitä käynnistämään keltaisen kortin menettelyä. Yleisesti ottaen suhteet kansallisiin parlamentteihin olivat vuonna 2018 entiseen tapaan tiiviit ja tuloksekkaat. Sekä lausunnot, jotka annettiin osana komission poliittista vuoropuhelua kansallisten parlamenttien kanssa, että ne, jotka annettiin toissijaisuusasioita koskevan varhaisvaroitusjärjestelmän yhteydessä, kattavat useita politiikan aloja ja asiakysymyksiä. Kuten vuonna 2017, poliittisen vuoropuhelun puitteissa annettujen lausuntojen määrä oli vuonna 2018 suuri, vaikkakin suurimman osan lausunnoista antoi muutama erittäin aktiivinen kamari. Toisaalta niiden kansallisten parlamenttien määrä, jotka eivät antaneet yhtään lausuntoa, kasvoi vuonna 2018 kahdeksaan (kymmenen kamaria). Samaan aikaan kolmannes komission saamista lausunnoista koski ehdotuksia, joiden kohdalla ei toteuteta toissijaisuusperiaatteen valvontaa. Tällaisia olivat lukuisat oma-aloitteiset lausunnot, jotka eivät liittyneet mihinkään yksittäiseen komission ehdotukseen. Tämä osoittaa, että valtaosa kansallisista parlamenteista on jatkuvasti kiinnostunut tekemään aktiivista yhteistyötä komission kanssa sen aloitteisiin liittyen. Tämä on havaittavissa myös poliittisen päätöksenteon syklin varhaisessa mutta tulevaisuuteen tähtäävässä vaiheessa, kun työstettävänä on esimerkiksi seuraava monivuotinen rahoituskehys tai talous- ja rahaliiton syventäminen. Intensiivinen yhteistyö näkyy myös siinä, että komission jäsenet vierailevat usein kansallisissa parlamenteissa ja niiden edustajat vastaavasti komissiossa. 2. Kuinka toimielimet soveltavat toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita 2.1. Komissio Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkasteleva työryhmä ja sen suositusten seuranta Puheenjohtaja Jean-Claude Juncker ilmoitti 12. syyskuuta 2017 pitämässään unionin tilaa koskevassa puheessa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän perustamisesta. Työryhmää johti komission ensimmäinen varapuheenjohtaja Frans Timmermans. Työryhmän kuusi jäsentä tapasivat toisensa vuoden 2018 tammi- ja heinäkuun välisenä aikana seitsemän kertaa ja he keskustelivat seuraavista puheenjohtaja Jean-Claude Junckerin työryhmän perustamispäätöksessä esittämistä työryhmän tehtävistä: ·Miten EU:n toimielimet voisivat soveltaa työssään ja etenkin lainsäädäntötyössään paremmin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita? ·Onko politiikan aloja, joilla päätöksenteko ja/tai täytäntöönpano voitaisiin ajan mittaan siirtää kokonaan tai osittain takaisin jäsenvaltioille? ·Miten alue- ja paikallisviranomaiset saataisiin osallistumaan tiiviimmin EU:n politiikkojen muotoiluun ja toteuttamiseen? Keskustelujen, julkisen kuulemisen ja useiden sidosryhmien antaman palautteen pohjalta työryhmä esitti puheenjohtaja Jean-Claude Junckerille 10. heinäkuuta 2018 antamassaan loppuraportissa yhdeksän suositusta. Tärkeimmät suositukset olivat seuraavat: ·Tarvitaan uusi työskentelytapa, jotta toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta koskevan yhteisymmärryksen pohjalta voidaan valmistella parempia lakeja. ·Tarvitaan ”aktiivisempaa toissijaisuutta”, jonka ansiosta alue- ja paikallisviranomaiset ja kansalliset parlamentit saavat äänensä paremmin kuuluviin ja jolla edistetään sitoutumista unionin toimintaan. ·Unionin olisi käytettävä resurssejaan tehokkaammin ja asetettava toimensa tärkeysjärjestykseen, mutta ei ole mitään syytä siirtää jäsenvaltioille takaisin perussopimuksen mukaisia toimivaltuuksia tai kokonaisia politiikan aloja. Komissio antoi 23. lokakuuta 2018 tiedonannon Toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen aseman vahvistaminen EU:n päätöksenteossa, jossa se esitteli pääpiirteissään vastauksensa työryhmälle. Komissio kehotti myös muita toimielimiä, neuvoa-antavia elimiä, kansallisia parlamentteja ja muita toimijoita pohtimaan, miten ne vastaavat työryhmän suosituksiin. Komissio aikoo

·esittää toissijaisuus- ja suhteellisuusnäkökohtien arvioinneissa saadut tulokset yhdenmukaisesti ja jäsennellysti käyttämällä työryhmän suosittelemaa arviointitaulukkoa; arviointitaulukosta saadaan täysi hyöty, jos myös Euroopan parlamentti, neuvosto, ja kansalliset parlamentit käyttävät sitä ·parantaa alue- ja paikallisviranomaisten näkemysten huomioon ottamista kuulemisissa ja arvioinneissa, koska niiden ensi käden kokemukset EU:n lainsäädännön täytäntöönpanosta ovat ensiarvoisen tärkeitä ·tarkastella nykyistä lainsäädäntöä entistä lähemmin toissijaisuusperiaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja alue- ja paikallisviranomaisten roolin näkökulmasta; tämä koskee myös delegoituja ja täytäntöönpanosäädöksiä ·auttaa kansallisia parlamentteja hoitamaan tehtäväänsä tehokkaammin ja, yhteisymmärryksessä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa, jättää ottamatta huomioon joulun/uudenvuoden aika määrittäessään kahdeksan viikon määräaikaa, jonka kuluessa kansallisten parlamenttien on annettava perusteltu lausuntonsa ·laatia koonnetun vastauksen tapauksissa, joissa vähintään neljä kansallista parlamenttia esittää perustellun lausunnon komission lainsäädäntöehdotukseen, vaikka keltaisen kortin kynnysarvoa ei saavutettaisi; näin kansallisten parlamenttien lausunnoille annetaan enemmän painoarvoa ja saadaan kattavampi kuva esiin tuoduista huolenaiheista ja komission näkemyksistä, jotka myös julkistetaan yleisölle ja lainsäädäntövallan käyttäjille. Paremman sääntelyn agendaa koskevasta tilannearviosta 15. huhtikuuta 2019 antamassaan tiedonannossa komissio esitti toimet, jotka se aikoo toteuttaa valmistellessaan lainsääntöehdotuksiaan. Komission ensimmäinen varapuheenjohtaja Frans Timmermans esitteli 15.–16. marraskuuta 2018 komission lähestymistavan puheenjohtajavaltio Itävallan Bregenzissä järjestämässä konferenssissa Toissijaisuusperiaate Euroopan unionin rakentavana periaatteena. Komissio sai poliittisen vuoropuhelun yhteydessä 20. joulukuuta 2018 Puolan Senatilta ensimmäisen lausunnon 23. lokakuuta antamaansa tiedonantoon. Senat tuki komission aikomuksia ja pyysi samalla, että kansallisten parlamenttien roolia vahvistetaan, kun perussopimuksia tarkistetaan seuraavan kerran. Parempi sääntely – toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen analyysi Komissio sovelsi vuonna 2018 edelleen tehostettua paremman sääntelyn agendaansa ja jatkoi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden sisällyttämistä koko toimintapoliittiseen sykliin vuonna 2017 julkaistujen täydennettyjen suuntaviivojen pohjalta. Kerro mielipiteesi verkkosivustoa on kehitetty edelleen. Sivusto tarjoaa kansalaisille ja muille toimijoille keskitetyn asiointipisteen, jossa voi osallistua komission toimintapolitiikan valmisteluun. Niin ikään komissio arvioi edelleen nykyistä lainsäädäntöä ja toimintapoliittisia kehyksiä ennen kuin se esittää ehdotuksia niiden tarkistamisesta. Näissä arvioinneissa arvioidaan muun muassa sitä, vastaavatko nykyiset politiikkatoimet yhä tarkoitustaan ja missä määrin ne ovat toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisia. Myös komission verkkosivusto ”Kevennä sääntelytaakkaa – ota kantaa” ja sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskeva REFIT-foorumi tarjoavat yleisölle ja sidosryhmille keinoja vaihtaa komission kanssa näkemyksiä unionin voimassa olevan lainsäädännön aiheuttamasta mahdollisesti kohtuuttomasta rasituksesta tai tehottomuudesta, jotka saattavat koskea myös toissijaisuus- tai suhteellisuusperiaatteisiin liittyviä asiakysymyksiä. Vuonna 2018 sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevalla foorumilla annettiin 20 lausuntoa. Komissiolle annettiin muun muassa suosituksia siitä, miten unionin voimassa olevaa lainsäädäntöä voitaisiin yksinkertaistaa ja sen aiheuttamaa sääntelytaakkaa vähentää. Komissio vastaa näihin suosituksiin erityisesti työohjelmiensa kautta. Parempaa sääntelyä koskevat suuntaviivat ja niihin liittyvät välineet edellyttävät komissiolta toissijaisuusperiaatetta koskevan analyysin tekemistä, kun harkitaan uutta aloitetta aloilla, joilla EU:lla ei ole yksinomaista toimivaltaa, ja kun arvioidaan olemassa olevan toimen merkityksellisyyttä ja eurooppalaista lisäarvoa. Komissio tarkastelee toissijaisuusperiaatteen toteutumista sekä lainsäädännöllisissä että muissa aloitteissa. Analyysin tavoitteena on arvioida 1. ovatko kansalliset, alueelliset tai paikalliset toimet riittäviä tavoitteen saavuttamiseksi 2. tuottavatko unionin toimet lisäarvoa jäsenvaltioiden toteuttamiin toimiin nähden. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti unionin toiminnan sisältö ja muoto eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen perussopimusten tavoitteiden saavuttamiseksi. Suhteellisuusperiaatteen noudattamisella varmistetaan, että toimintapoliittisen sääntelytoimen lähestymistapa ja sääntelyn taso vastaavat sääntelytoimen tavoitetta. Vaikutustenarvioinneissa, arvioinneissa ja toimivuustarkastuksissa on analysoitava selkeästi suhteellisuusperiaatteen soveltamista. Vaikutustenarvioinnit Vuonna 2018 sääntelyntarkastelulautakunta, jäljempänä ’lautakunta’, tutki 75 vaikutustenarviointia ja antoi jokaisesta asiasta lausunnon. Näistä 16 tapauksessa katsottiin, että parannukset olivat tarpeen toissijaisuusperiaatteen ja EU:n lisäarvon analysoinnin osalta. Suhteellisuusperiaatteen analysoinnin parantamista ja toimintapolitiikan vaihtoehtojen vertailua koskevia huomautuksia sisältyi 47 lausuntoon. Seuraavilla esimerkeillä havainnollistetaan, miten lautakunta arvioi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita vuonna 2018 ja auttoi komissiota parantamaan sen analysointia, miten ehdotuksissa on noudatettu toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita: ·Lautakunnan tarkastelun jälkeen epäterveitä kaupan käytäntöjä koskevan komission ehdotuksen soveltamisalaa kavennettiin siten, että se koskee koko elintarvikeketjun sijaan vain epätasapainoisia neuvottelusuhteita pk-yritysten kanssa. ·Laittoman verkkosisällön torjumista koskevassa varaumin esitetyssä myönteisessä lausunnossa lautakunta kyseenalaisti suunnitellun toimintapolitiikan vaihtoehtojen oikeasuhteisuuden todeten, etteivät ne vastanneet toimenpiteen soveltamisalaa. Jälkimmäinen ehdotus koski terroristista verkkosisältöä, mutta lähtötilanne ja toimintapolitiikan vaihtoehdot eivät vastanneet asianmukaisesti tavoitteeseen. Vaikutustenarvioinnissa oli myös tarpeen tuoda paremmin esiin, miksi lisätoimet terroristisen sisällön torjumiseksi olivat kiireellisempiä kuin muun laittoman verkkosisällön torjumistoimet. Tämän tuloksena vaikutustenarviointia tarkistettiin ja toimintapolitiikan vaihtoehtoja muokattiin tarkempien painotusten ja yksityiskohtaisemman sisällön varmistamiseksi.

·Väärinkäytösten paljastajien suojelua koskevassa kielteisessä lausunnossa lautakunta kiinnitti huomiota vaikutustenarvioinnin toissijaisuusperiaatteen analyysiin ja kehotti parantamaan sitä. Tämän seurauksena tarkistetussa vaikutustenarvioinnissa esitettiin perustelut EU:n toiminnalle väärinkäytösten paljastamista koskevissa tilanteissa, joissa kansallinen lainsäädäntö ei ole riittävä tai unionin lainsäädäntöä ei ole. Tarve Euroopan unionin tason toiminnalle osoitettiin tarkentamalla ja havainnollistamalla paremmin rajat ylittävien tilanteiden ulottuvuutta. ·Vuosien 2021–2027 monivuotiseen rahoituskehykseen kuuluvan Digitaalinen Eurooppa ohjelman kohdalla lautakunta katsoi, että vaikutustenarvioinnissa olisi pitänyt ottaa paremmin huomioon se, miten sitoutuneita jäsenvaltiot ovat investoimaan ja siirtämään varoja yhteiseen infrastruktuuriin Euroopan tasolla. Vaikutustenarvioinnissa olisi pitänyt ottaa paremmin huomioon myös jäsenvaltioiden, tutkimusyhteisön ja yksityisen sektorin pyyntö koordinoida tutkimus- ja koulutustoimiaan. Arvioinnissa olisi pitänyt havainnollistaa, miten rahoitusohjelma kattaa tämän pyynnön. Vastauksena lautakunnan huomioihin tarkistetussa vaikutustenarvioinnissa jäsenvaltioiden osallistumista koskevaa kohtaa laajennettiin ja järjesteltiin uudelleen siten, että se vastasi rahoitusohjelman viittä osaa. Arvioinnit ja toimivuustarkastukset Toissijaisuus ja suhteellisuus olivat keskeisiä näkökohtia jälkiarvioinneissa ja toimivuustarkastuksissa. Niissä arvioidaan, tuottavatko Euroopan unionin toimet odotettuja tuloksia tuloksellisuuden, tehokkuuden, johdonmukaisuuden ja merkityksellisyyden kannalta sekä tuottavatko ne lisäarvoa EU:n tasolla. Vuonna 2018 komissio teki noin 70 arviointia, mukaan lukien kolme toimivuustarkastusta (laajojen politiikan alojen arviointia). Kolme toimivuustarkastusta koskivat meriasioita, laillista muuttoliikettä ja kemikaalilainsäädäntöä (pois lukien REACH). Lautakunta kävi vuonna 2018 läpi 10 keskeistä arviointia ja toimivuustarkastusta. Lautakunta antoi ryhmässä ”merkityksellisyys ja EU:n tasolla saatava lisäarvo” parannussuosituksia seitsemässä tapauksessa, joihin sisältyivät laillinen muuttoliike, meri- ja kalastusasiat, yhteisen maatalouspolitiikan viherryttäminen ja Euroopan unionin ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeva strategia. Siten arviointi auttoi parantamaan komission toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden analyysia arvioinneissa ja toimivuustarkastuksissa. 2.2. Euroopan parlamentti Euroopan parlamentti sai vuonna 2018 kansallisilta parlamenteilta toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta tehdyn pöytäkirjan N:o 2 nojalla virallisesti 473 kannanottoa. Näistä 46 oli perusteltuja lausuntoja ja loput 427 muita lausuntoja (toisin sanoen kannanottoja, joissa ei käsitelty toissijaisuusperiaatteen noudattamiseen liittyviä kysymyksiä). Vertailun vuoksi todettakoon, että vuonna 2017 Euroopan parlamentille toimitettiin virallisesti 49 perusteltua lausuntoa ja 372 muuta lausuntoa. Perusteltujen lausuntojen ja muiden lausuntojen välinen suhdeluku on edelleen alhainen, mikä viittaa siihen, että kansalliset parlamentit eivät näe toissijaisuuden valvontaa keinona hidastaa EU:n lainsäädäntöprosessia, vaan rakentavana lisävälineenä, jonka avulla ne voivat esittää näkemyksiään ja huolenaiheitaan. Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteen V nojalla horisontaalinen vastuu toissijaisuusperiaatteen noudattamisesta on oikeudellisten asioiden valiokunnalla (JURI). Kuuden kuukauden välein joku valiokunnan jäsenistä nimitetään poliittisten ryhmien keskinäisen vuorottelun perusteella toissijaisuusperiaatteeseen liittyvistä asioista vastaavaksi pysyväksi esittelijäksi. Vuoden 2018 alkupuoliskolla pysyvä esittelijä oli Sajjad Karim (Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä) ja vuoden jälkipuoliskolla Gilles Lebreton (Kansakuntien ja vapauden Eurooppa). Perustellut lausunnot, jotka valiokunta on vastaanottanut ja vahvistanut sellaisiksi, esitetään tiedoksi oikeudellisten asioiden ensimmäisen kokouksen esityslistalla. Oikeudellisten asioiden valiokunta laatii myös säännöllisesti mietinnön toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita koskevasta komission vuosikertomuksesta. Poikkeuksellisesti viimeisin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita koskevan kertomus kattoi vuodet 2015 ja 2016. Mady Delvaux’n (Sosialistien ja demokraattien ryhmä) laatima mietintö hyväksyttiin 18. huhtikuuta 2018 pidetyssä täysistunnossa. Valiokunta antaa panoksensa myös unionin asioita käsittelevien parlamentaaristen elinten konferenssin (COSAC) laatimiin toissijaisuusperiaatteeseen liittyviä kysymyksiä koskeviin puolivuotiskertomuksiin. Vastauksessaan COSACin 29. puolivuotiskertomukseen ja 17. toukokuuta 2017 antamansa päätöslauselman valossa oikeudellisten asioiden valiokunta toisti erityisesti, että jos perustamissopimuksia mahdollisesti tarkistetaan, tehokkuutta voitaisiin vahvistaa parantamalla toissijaisuusperiaatteen varmentamisprosessia. Voitaisiin esimerkiksi miettiä, pitäisikö perustellut lausunnot rajoittaa toissijaisuusperiaatteen perusteiden arvioimiseen vai pitäisikö lausuntoihin sisällyttää myös suhteellisuusarvioinnit. Lisäksi voitaisiin pohtia haluttuja seurauksia tilanteissa, joissa näitä menettelyjä koskeva perussopimusten pöytäkirjassa N:o 2 olevan 7 artiklan 2 kohdan mukainen kynnys ylittyy. Oikeudellisten asioiden valiokunta ehdotti myös, että kahdeksan viikon määräaikaa, jonka kuluessa kansallisten parlamenttien on annettava perustellut lausunnot, voitaisiin pidentää perustelluista syistä (esim. luonnonkatastrofi ja lomakaudet). Asiasta voitaisiin tehdä poliittinen sopimus Euroopan unionin toimielinten ja kansallisten parlamenttien välillä. Lisäksi valiokunta ehdotti, että komissio voisi arvioida yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa mahdollisuutta laatia kansallisille parlamenteille ohjeelliset suuntaviivat toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden noudattamisen arviointiin rajoittamatta kuitenkaan parlamenttien harkintavaltaa. Lisäksi Euroopan parlamentin tutkimuspalvelu auttoi edelleen Euroopan parlamenttia ottamaan huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet toimissaan ·tarkastelemalla systemaattisesti komission toteuttamien vaikutustenarviointien toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteisiin liittyviä näkökohtia ja kiinnittämällä huomiota tätä koskeviin huolenaiheisiin, joita etenkin kansalliset parlamentit ja alueiden komitea ovat tuoneet esiin ·varmistamalla, että näitä periaatteita noudatetaan kaikilta osin Euroopan parlamentin omissa toimissa, esimerkiksi kun se suorittaa vaikutustenarviointeja sen itsensä tekemistä merkittävistä tarkistuksista tai analysoi, mitä lisäarvoa on parlamentin SEUT-sopimuksen 225 artiklan nojalla tekemillä ehdotuksilla uudeksi lainsäädännöksi ja mitä kustannuksia aiheutuu Euroopan unionin toimien toteuttamatta jättämisestä ·tarkastelemalla toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteisiin liittyviä näkökohtia vaikutustenarvioinneissa painottaen eurooppalaista lisäarvoa, ei kansallisia menoja tai toimia. 2.3. Eurooppa-neuvosto ja Euroopan unionin neuvosto Euroopan unionin sisämarkkinaohjelman toteuttamista käsitelleessä, 14. joulukuuta 2018 pidetyssä kokouksessa hyväksytyissä päätelmissään Eurooppa-neuvosto kehotti ”panemaan tehdyt päätökset ja hyväksytyt säännöt täytäntöön ja valvomaan täytäntöönpanoa kaikilla hallinnon tasoilla sekä pitämään yllä vaatimustasoa ja varmistamaan paremman sääntelyn periaatteiden, kuten toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden, älykkään soveltamisen”. Seuraavan strategisen ohjelman valmistelun osalta Eurooppa-neuvosto oli päätelmissään tyytyväinen nykyisen ja seuraavan puheenjohtajavaltion yhdessä kansalaiskuulemisista laatimaan raporttiin. Euroopan unionin neuvoston, jäljempänä ’neuvosto’, puheenjohtajavaltion Itävallan ja seuraavan puheenjohtajavaltion Romanian yhdessä laatimassa raportissa korostettiin toissijaisuusperiaatteen merkitystä. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusta nro 16/2018 ”EU:n lainsäädännön jälkitarkastus: vakiintunut mutta puutteellinen järjestelmä”, koskevissa, 30. marraskuuta 2018 antamissaan päätelmissä neuvosto ”korostaa parempaa lainsäädäntöä koskevan toimielinten välisen sopimuksen, [...] sen asiaankuuluvien tavoitteiden – joita ovat lainsäädännön keskittäminen aloihin, jotka tuovat eniten lisäarvoa Euroopan kansalaisille, unionin lainsäädännön yksinkertaistaminen ja ylisääntelyn välttäminen – sekä toissijaisuuden, suhteellisuuden, oikeusvarmuuden ja avoimuuden kaltaisten periaatteiden merkitystä”. Perussopimusten pöytäkirjassa N:o 2 olevan 4 artiklan mukaan neuvosto toimittaa kansallisille parlamenteille jäsenvaltioiden ryhmältä, unionin tuomioistuimelta, Euroopan keskuspankilta tai Euroopan investointipankilta lähtöisin olevat esitykset lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviksi säädöksiksi (ja muutetut esitykset). Lisäksi kun säädösehdotus on lähtöisin jäsenvaltioiden ryhmältä, pöytäkirjassa N:o 2 olevan 6 artiklan mukaan neuvoston puheenjohtaja toimittaa kansallisten parlamenttien säädösehdotuksesta mahdollisesti antamat lausunnot esityksen tehneiden jäsenvaltioiden hallituksille. Vastaavasti neuvoston puheenjohtaja toimittaa myös unionin tuomioistuimelta, Euroopan keskuspankilta tai Euroopan investointipankilta lähtöisin olevia säädösehdotuksia koskevat kansallisten parlamenttien lausunnot asianomaiselle toimielimelle tai elimelle. Neuvosto toimitti huhtikuussa 2018 kansallisille parlamenteille unionin tuomioistuimen esittämän pyynnön, joka koski uutta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan N:o 3 muuttamisesta SEUT-sopimuksen 281 artiklan nojalla. Lokakuussa 2018 neuvosto toimitti kansallisille parlamenteille Euroopan investointipankin (EIP) pyynnön neuvostolle EIP:n perussäännön muuttamiseksi SEUT-sopimuksen 308 artiklassa määrättyä erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

Perussopimusten mukaisten velvoitteidensa lisäksi neuvosto tiedottaa jäsenvaltioille kansallisten parlamenttien lausunnoista, jotka koskevat komission lainsäädäntöehdotuksia. Vuonna 2018 neuvoston pääsihteeristö jakoi valtuuskunnille 36 pöytäkirjan N:o 2 puitteissa saatua perusteltua lausuntoa ja 200 muuta poliittisen vuoropuhelun yhteydessä annettua lausuntoa. 2.4. Alueiden komitea Keskeisellä sijalla vuonna 2018 oli toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän tekemä työ, jonka yhteydessä Euroopan alueiden komitean, jäljempänä ’komitea’, valtuuskunta korosti, miten tärkeä on alue- ja paikallisviranomaisten rooli toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisen valvonnassa ja koko eurooppalaisessa päätöksenteossa. Komitean näkemyksen mukaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta tarkastellaan Euroopan unionissa työryhmän tekemän työn ansiosta nyt aivan uudella tavalla. Työryhmä on myös tuonut esiin tarpeen löytää Euroopan unionin toimintapolitiikkojen valmisteluun uusi lähestymistapa. Työryhmän toimikauden päättymisen jälkeen komitea esitti useaan otteeseen, miten sitoutunut se on uuteen lähestymistapaan, jonka nimeksi on annettu ”Aktiivinen toissijaisuus – Uusi työskentelytapa” ja josta alueiden komitean työvaliokunta puhui etenkin 14. syyskuuta 2018 antamassaan julkilausumassa. Komitea ryhtyi myös konkreettisiin toimiin aktiivisen toissijaisuusperiaatteen lähestymistavan täytäntöönpanemiseksi neuvoa-antavassa ja poliittisessa työssään. Tärkeä esimerkki tästä työpanoksesta on Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanoa arvioivaa alueellisten keskusten verkostoa koskeva kokeiluhanke. Hanke sisältyi työryhmän loppuraportin suosituksiin, ja alueiden komitean työvaliokunta hyväksyi sen 8. lokakuuta 2018. Hankkeen keskeisenä tavoitteena on hyödyntää unionin toimintapolitiikkojen täytäntöönpanosta paikallisella ja alueellisella tasolla saatu kokemus unionin lainsäädännön lisäarvon kasvattamiseksi. Kokeiluvaiheen on tarkoitus kestää kaksi vuotta ja siihen osallistuu 20 aluetta. Hanke käynnistettiin Bukarestissa 14.–15. maaliskuuta 2019 pidetyssä Euroopan alueiden ja kuntien kahdeksannessa huippukokouksessa. Komitean keskeisin väline toissijaisuusperiaatteen valvonnassa on toissijaisuusperiaatetta koskeva työohjelma, jonka komitea pani täytäntöön myös vuonna 2018. Alun perin siihen valittiin viisi ensisijaista aloitetta ja viisi muuta aloitetta komission vuoden 2018 työohjelmasta. Työryhmään osallistuneen komitean valtuuskunnan työn vuoksi komitean säännölliset toissijaisuusperiaatteen valvontatoimet kuitenkin keskeytettiin vuoden 2018 ensimmäisen puoliskon ajaksi. Osana toissijaisuusperiaatetta koskevaa tarkistettua työohjelmaa vuoden 2018 jälkipuoliskoa varten valvonta kohdistui alun perin valittujen viiden aloitteen sijaan kahteen ensisijaiseen aloitteeseen. Työjärjestyksensä mukaisesti alueiden komitea arvioi lisäksi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden noudattamista säädösehdotuksissa, joista se antoi lausunnot. Vuonna 2018 alueiden komitea hyväksyi 78 lausuntoa, joista 40 liittyi lainsäädäntöehdotukseen, 35 sisälsi arvion toissijaisuusperiaatteen noudattamisesta ja 33 lausuntoa sisälsi arvion suhteellisuusperiaatteiden noudattamisesta. Tukeakseen esittelijöiden työtä toissijaisuusperiaatetta käsittelevä asiantuntijaryhmä toteutti kaksi kuulemista ensisijaisista aloitteista, jotka sisältyvät toissijaisuusperiaatetta koskevaan työohjelmaan vuoden 2018 jälkipuoliskoa varten. Sosiaalista oikeudenmukaisuutta koskeva paketti oli ensimmäinen ensisijainen aloite, joka sisältyi toissijaisuusperiaatetta koskevaan työohjelmaan vuoden 2018 jälkipuoliskoa varten. Toissijaisuusperiaatetta käsittelevä ohjausryhmä korosti, että erityistä huomiota pitäisi kiinnittää Euroopan työviranomaisen perustamista koskeviin säädösaloitteisiin, jotka julkaistiin 13. maaliskuuta 2018. Toissijaisuusperiaatetta käsittelevää asiantuntijaryhmää kuultiin Euroopan työviranomaisen perustamista koskevasta säädösaloitteesta. Suurin osa asiantuntijaryhmän jäsenistä esitti toissijaisuusperiaatteen soveltamista koskevia epäilyksiä, mutta ei katsonut, että ehdotus rikkoisi periaatetta selkeästi. Keskeiseksi ongelmaksi kannanotoissa koettiin se, oliko uusi Euroopan työviranomainen toimintansa laajuuden ja vaikutusten puolesta todellakin parempi vaihtoehto kuin kansallisten viranomaisten välinen vahvistettu yhteistyömekanismi. Lausunnossa todettiin päätelmänä, että ”toissijaisuusperiaatetta on noudatettava varauksettomasti kaikissa Euroopan työviranomaisen kehittämisvaiheissa ja kaikkea kansallista toimivaltaa työ- ja sosiaalipoliittisissa asioissa on kunnioitettava”. Lisäksi todettiin, että Euroopan työviranomaisen tulee antaa tilaa jäsenvaltioiden mahdollisille erilaisille työmarkkinamalleille ja -prioriteeteille. Monivuotinen rahoituskehys oli toinen ensisijainen aloite, joka sisältyi toissijaisuusperiaatetta koskevaan työohjelmaan vuoden 2018 jälkipuoliskoa varten. Lainsäädäntöehdotusten osalta epäilyksiä herätti ainoastaan ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionin talousarvion suojaamisesta tilanteissa, joissa oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen jäsenvaltioissa kohdistuu yleisiä puutteita. Ehdotuksessa korostetaan, ettei vaikutustenarviointia ole tehty, mitä ehdotuksen tärkeyden ja täysin uuden sisällön vuoksi on pidettävä merkittävänä menettelyllisenä puutteena. Vaikka komitea ”suhtautuu myönteisesti komission ehdotukseen ottaa käyttöön kolmenlaisia uusia omia varoja”, lausunnossa todetaan, että alueiden komitea ”pitää valitettavana, ettei komissio ole uusien omien varojen käyttöönottoa koskevassa ehdotuksessaan selvittänyt riittävällä tavalla, onko toissijaisuusperiaatetta noudatettu, ja ettei ehdotuksen mahdollisia vaikutuksia paikallis- ja alueyhteisöjen taloudelliseen tilanteeseen ole arvioitu”. Komissio vastasi, että uusien omien varojen käyttöönotto alentaisi jäsenvaltioiden BKTL:oon perustuvia rahoitusosuuksia ja että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden yhteistä veropohjaa koskeva periaate (esimerkiksi arvonlisävero) on vakiintunut käytäntö. Toissijaisuusperiaatetta koskevaan työohjelmaan vuoden 2018 jälkipuoliskoa varten sisältyvien ensisijaisten aloitteiden valitsemista ja analysointia koskevien kannanottojen lisäksi toissijaisuusperiaatetta käsittelevää asiantuntijaryhmää kuultiin myös toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän työn edistämiseksi. Asiantuntijaryhmän jäseniä kuultiin työryhmän toimeksiannon mukaisesta tehtävästä a) ja etenkin toissijaisuusperiaatteen arviointitaulukosta. Tulokset sisällytettiin työryhmän 15. maaliskuuta 2018 pidetyssä kolmannessa kokouksessa esitettyyn komitean lausuntoon. Toissijaisuusperiaatetta käsittelevä ohjausryhmä, joka tukee työryhmään osallistuneen komitean valtuuskunnan työtä, tapasi vuonna 2018 viisi kertaa eli useammin kuin aiempina vuosina. Tukeakseen työryhmän työtä komitea järjesti 28. toukokuuta 2018 työryhmän kuulemistilaisuuden. Kuulemisessa asianosaiset tahot saivat esittää epäilyksensä ja ehdotuksensa suoraan työryhmälle. Kuulemista hyödynnettiin myös työryhmän loppuraportissa. Tärkeänä välineenä komitean toissijaisuusperiaatteen valvontatoimissa oli edelleen toissijaisuusperiaatteen toteutumisen seurantaverkosto. Vuoteen 2017 verrattuna seurantaverkostossa oli vain vähän muutoksia: verkoston kumppanien määrä nousi vuoden 2018 loppuun mennessä 155 kumppanista 156 kumppaniin. Vuoden 2018 uusi tulija oli portugalilainen Maian kunta. Vuonna 2018 toissijaisuusperiaatteen toteutumisen seurantaverkoston REGPEX-alustan aktiivisuustaso nousi edelleen. Lainsäädäntövaltaa käyttäville alueiden parlamenteille ja hallituksille avointa toissijaisuusperiaatteen toteutumisen seurantaverkoston alaverkostoa käytetään koko ajan enemmän, ja verkoston kautta on annettu 95 kannanottoa vuonna 2018. Aiempiin vuosiin verrattuna kasvu on merkittävä (66 kannanottoa vuonna 2017, 28 kannanottoa vuonna 2016), mikä saattaa olla merkki toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden poliittisen merkityksen kasvusta Euroopan unionissa. REGPEX-kumppaneilta eniten kannanottoja saaneet ehdotukset koskivat ehdotusta direktiiviksi ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta ja ehdotusta päätökseksi unionin pelastuspalvelumekanismista, joista esitettiin kummastakin kuusi kannanottoa. 2.5. Euroopan unionin tuomioistuin Vuonna 2018 Euroopan unionin tuomioistuin antoi yhden tuomion siitä, miten unionin lainsäätäjä oli noudattanut toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. Tuomioistuin katsoi, että periaatteita oli noudatettu. Tuomio annettiin 22. marraskuuta 2018 asiassa Swedish Match AB (asia C-151/17). Tuomiossaan tuomioistuin vahvisti, että edellä mainittujen periaatteiden valossa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/40/EU tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä on pätevä. Suhteellisuusperiaatteen osalta ennakkoratkaisussa vahvistettiin, että unionin lainsäätäjä on voinut tieteellisten tutkimusten perusteella ja sillä tältä osin olevan laajan harkintavallan ja ennalta varautumisen periaatteen nojalla päätellä, että suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattaminen saattaa aiheuttaa riskejä kansanterveydelle. Siitä, soveltuuko suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattamista koskeva kielto ihmisten terveyden suojelun korkean tason varmistamista koskevan tavoitteen saavuttamiseen, tuomioistuin huomautti, ettei direktiivi ylitä selvästi sitä, mikä on tarpeen kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamista koskevan tavoitteen saavuttamiseksi. Suhteellisuusperiaatteen osalta tuomioistuin totesi, että direktiivillä 2014/40/EU on kaksi tavoitetta, joiden tarkoituksena on helpottaa tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja taata terveyden suojelun korkea taso. Direktiivin kahden tavoitteen keskinäisestä riippuvuudesta seuraa, että unionin lainsäätäjä saattoi legitiimisti katsoa, että sen toimintaan oli kuuluttava suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattamista unionissa koskevan järjestelmän käyttöön ottaminen ja että tämän keskinäisen riippuvuuden vuoksi nämä kaksi tavoitetta voitiin toteuttaa paremmin unionin tasolla. Tuomioistuin katsoi erityisesti, että vaikka oletettaisiin, että kyseinen toinen tavoite voitaisiin saavuttaa paremmin jäsenvaltioiden tasolla, tuohon tavoitteeseen pyrkiminen tällä tasolla olisi kuitenkin omiaan vahvistamaan tilanteita, joissa tietyt jäsenvaltiot sallivat suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattamisen, kun taas muut jäsenvaltiot kieltävät sen. Tämä olisi täysin vastoin direktiivin 2014/40/EU ensisijaista tavoitetta eli tavoitetta parantaa tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden sisämarkkinoiden toimintaa.

3. kansalliset parlamentit ja toissijaisuusperiaatteen valvontamekanismin soveltaminen 3.1. Yleiskatsaus Vuonna 2018 kansalliset parlamentit antoivat komissiolle 37 perusteltua lausuntoa. Määrä on merkittävästi alhaisempi kuin vuonna 2016 (65) ja vuonna 2017 (52). Saatujen lausuntojen kokonaismäärä vuonna 2018 oli lähes sama kuin aiempina vuosina (576 lausuntoa vuonna 2017 ja 569 lausuntoa vuonna 2018). Näin ollen perusteltujen lausuntojen osuus saatujen lausuntojen kokonaismäärästä pieneni edelleen: osuus pieneni 10,5 prosentista vuonna 2016 ja 9 prosentista vuonna 2017 vain 6,5 prosenttiin vuonna 2018. Perusteltujen lausuntojen osuus suhteessa toissijaisuusperiaatteen valvontamekanismin piriin kuuluvia komission ehdotuksia koskevien lausuntojen kokonaismäärään laski myös jyrkästi: 17,6 prosentista (65/370) vuonna 2016 ja 16 prosentista (52/325) vuonna 2017 vain 10,5 prosenttiin (37/351) vuonna 2018. Vuonna 2018 saadut 37 perusteltua lausuntoa koskivat 22:ta eri ehdotusta tai pakettia (ks. Liite 1). Kustakin ehdotuksesta esitettiin enintään neljä perusteltua lausuntoa (viidestä seitsemään ääntä). Tilanne on aivan erilainen kuin vuonna 2016, jolloin ehdotus työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin tarkistamisesta johti 14 perusteltuun lausuntoon ja keltaisen kortin menettelyn käynnistymiseen, ja vuonna 2017, jolloin ehdotus sähkön sisämarkkinoista sai 11 perusteltua lausuntoa, mutta ei johtanut keltaisen kortin menettelyyn. Eniten perusteltuja lausuntoja esitettiin ehdotuksista, jotka koskivat juomavesidirektiivin tarkistamista, digitaalisen toiminnan verotusta Euroopan unionissa ja Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamista edistäviä yhdenmukaistamistoimenpiteitä. Kukin ehdotus johti neljään perusteltuun lausuntoon. Ehdotukset kuvataan yksityiskohtaisemmin kohdassa 3.2. Kansallisten parlamenttien antamissa perustelluissa lausunnoissa kyseenalaistetaan yleensä ehdotetun toimen lisäarvo Euroopan tasolla verrattuna kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason toimeen. On kuitenkin huomattava, että toisaalta Ranskan Assemblée nationalen perustellussa lausunnossa yhteisen maatalouspolitiikan nojalla laadituista strategiasuunnitelmista vastustettiin toimivallan liiallista siirtämistä jäsenvaltioille ja todettiin, että toimenpiteet voitaisiin panna tehokkaammin täytäntöön unionin tasolla. Vuonna 2018 annettujen perusteltujen lausuntojen kokonaismäärän vähenemiseen liittyi vastaava perusteltujen lausuntojen määrän pieneneminen parlamenttien kamareita kohti. Vuonna 2018 perustellun lausunnon antoi 41 kamarista 14 kamaria (26 kamaria vuonna 2016 ja 19 kamaria vuonna 2017). Kamareista selvästi eniten perusteltuja lausuntoja antoi Ruotsin Riksdag. Se antoi 12 perusteltua lausuntoa eli yli kolmanneksen kaikista lausunnoista. Muut kamarit, jotka antoivat perusteltuja lausuntoja vuonna 2018, olivat seuraavat: Tšekin Poslanecká sněmovna (4), Tšekin Senát (1), Tanskan Folketing (2), Irlannin Dáil ja Seanad Éireann (4), Saksan Bundestag (2), Ranskan Sénat (2), Ranskan Assemblée nationale (1), Italian Senato della Repubblica (1), Maltan Kamra tad-Deputati (1), Alankomaiden Tweede Kamer (1), Itävallan Bundesrat (3) ja Yhdistyneen kuningaskunnan House of Commons (2) ja House of Lords (1). 3.2. Tärkeimmät tapaukset Tässä kohdassa esitellään kolme yksittäistä ehdotusta/pakettia, joista annettiin eniten perusteltuja lausuntoja vuonna 2018 (neljä kustakin). ·Ehdotus juomavesidirektiivin tarkistamisesta Komissio ehdotti 1. helmikuuta 2018 ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta annetun direktiivin tarkistamista. Tästä ehdotuksesta annettiin neljä perusteltua lausuntoa. Itävallan Bundesrat kyseenalaisti riskiarviointia ja yleisölle tiedottamista koskevien säännösehdotusten antaman edun ja oikeussuojan saatavuutta koskevan säännöksen yhdenmukaisuuden Itävallan oikeusjärjestelmän kanssa. Irlannin Dáil ja Seanad Éireann katsoivat, että ehdotus rajoitti tarpeettomasti kansallista päätöksentekoa, eikä siinä otettu huomioon nykyisiä järjestelyjä kansallisella tasolla ja paikallisia ja alueellisia näkökohtia. Yhdistyneen kuningaskunnan House of Commons väitti, että ehdotuksessa ei kyetty perustelemaan, mitä etua toimista Euroopan tasolla olisi, ja jätettiin jäsenvaltioille liian vähän harkintavaltaa uusien säännösten täytäntöönpanossa ja etenkin juomaveden saamista julkisissa tiloissa koskevan vaatimuksen suhteen. Tšekin Poslanecká sněmovna katsoi, että veden laatu ja juomaveden ilmaiseen saatavuuteen julkisissa tiloissa liittyvät asiat voisi ratkaista riittävän hyvin jäsenvaltioissa keskushallinnon, alueellisella tai paikallisella tasolla. Vastauksessaan toissijaisuutta koskeviin kansallisten parlamenttien epäilyksiin komissio painotti, että ehdottaessaan juomavesidirektiivin tarkistamista se vastasi historian ensimmäiseen menestykselliseen eurooppalaiseen kansalaisaloitteeseen ”Vesi on perusoikeus” (Right2Water) sekä Euroopan parlamentin päätöslauselmaan, jossa komissiota pyydettiin esittämään lainsäädäntöehdotuksia, mikä on eurooppalaisen kansalaisaloitteen ensisijainen tavoite. Komissio toimi myös YK:n Agenda 2030:n mukaisesti. Lisäksi juomavesidirektiivin arviointi vahvisti Euroopan tason juomavesilainsäädännön arvon. Niinpä komissio pysyi kannassaan, että ehdotuksen tavoite ihmisten terveyden suojelusta, joka tapahtuu varmistamalla korkealaatuisen juomaveden saatavuus kaikille Euroopan kansalaisille, saavutetaan paremmin Euroopan tasolla. Komissio muistutti myös, että ehdotuksessa jäsenvaltioille jätettiin runsaasti harkintavaltaa saatettaessa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sitä täytäntöönpantaessa. ·Ehdotus direktiiviksi digitaalisen toiminnan verotuksesta Euroopan unionissa Komissio hyväksyi 21. maaliskuuta 2018 ehdotuksen direktiiviksi merkittävän digitaalisen läsnäolon yhteisöverotusta koskevien sääntöjen vahvistamisesta ja ehdotuksen direktiiviksi tiettyjen digitaalisten palvelujen tarjoamisesta saatavista tuloista kannettavaa digitaalisten palvelujen veroa koskevasta yhteisestä järjestelmästä. Nämä direktiivit ovat osa digitaalitalouden verotuspakettia ja niiden tarkoitus on vastata yhteisöverojärjestelmän ongelmiin, jotta se pysyisi digitaalialan uusien ominaisuuksien tahdissa. Näistä kahdesta ehdotuksesta annettiin neljä perusteltua lausuntoa. Perustellut lausunnot antaneet neljä kamaria totesivat, että verotus kuului ensisijaisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan ja että ehdotusten tavoite saavutettaisiin paremmin sellaisten kansallisten ratkaisujen avulla, joita koordinoidaan kansainvälisellä tasolla, etenkin taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) alaisuudessa. Vastauksissaan komissio painotti, että digitaalisen toiminnan verotuksessa on kansainvälinen ulottuvuus, koska se pohjautuu kansainvälisiin veropuitteisiin ja koskee tapauksia, joissa digitaalinen palvelutoiminta on luonteeltaan rajat ylittävää. Koordinoimattomat kansalliset toimet tässä asiassa loisivat monimutkaisuutta, johtaisivat vääristymiin sisämarkkinoilla ja lisäisivät kaksinkertaisen verotuksen riskiä. Tähän verrattuna eurooppalainen ratkaisu toisi lisäarvoa suhteessa erilaisiin kansallisiin politiikkoihin, koska näin pienennettäisiin säännösten noudattamisesta aiheutuvaa rasitetta niille yrityksille, joita uudet säännöt koskevat. Lisäksi annettaisiin vahva viesti kansainväliselle yhteisölle, että Euroopan unioni on sitoutunut varmistamaan, että digitaalitaloutta verotetaan reilusti. Komissio on tehnyt tiivistä yhteistyötä taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kanssa kansainvälisen ratkaisun löytämiseksi, mutta se vie aikaa ja ehdotus merkittävän digitaalisen läsnäolon yhteisöverotuksesta toisi lisäpontta kansainvälisiin keskusteluihin. ·Ehdotus asetukseksi Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamista edistävistä yhdenmukaistamistoimenpiteistä Komissio hyväksyi 27. toukokuuta 2018 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamista edistävistä yhdenmukaistamistoimenpiteistä. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on tukea Euroopan laajuisen liikenneverkon ydinverkon tehokasta ja oikea-aikaista toteuttamista ja vaatia kaikkia jäsenvaltioita nimeämään toimivaltainen lupaviranomainen. Ehdotuksesta annettiin neljä perusteltua lausuntoa. Ruotsin Riksdag tuki ehdotuksen tavoitteita, mutta kritisoi asetusluonnoksen soveltamisalaa, joka koski Euroopan laajuisen liikenneverkon ydinverkon kaikkia infrastruktuurin osia. Ne koostuvat kansallisista liikenneverkoista, joihin sovelletaan kansallisia suunnittelu- ja lupamenettelyjä. Ruotsin Riksdagin näkemyksen mukaan kansallisia suunnittelu- ja lupamenettelyjä tai kansallisia instituutioita, mukaan lukien paikalliset ja alueelliset itsehallinnot, ei ole tarpeen valvoa niin tarkasti. Myös Saksan Bundestag tuki ehdotuksen tavoitteita, mutta katsoi, että jäsenvaltiot voisivat saavuttaa ne tehokkaasti keskus-, alue- tai paikallistasolla ilman, että jäsenvaltioiden pitää nimittää toimivaltainen lupaviranomainen. Lisäksi Bundestag kritisoi sitä, että säädökseksi oli valittu asetus, sillä direktiivin kohdalla olisi voitu ottaa paremmin huomioon kansalliset erityistilanteet. Tšekin Senát katsoi, että ehdotetussa unionin yhtenäisessä menettelyssä ei otettu huomioon monimutkaisia tilanteita ja että nykytilannetta voitaisiin parantaa hyvien käytäntöjen vaihdolla jäsenvaltioiden kesken. Irlannin Oireachtas katsoi, että ehdotus rajoitti tarpeettomasti kansallista päätöksentekoa, eikä siinä otettu huomioon paikallisia ja alueellisia näkökulmia.

Vastauksissaan komissio kertoi, että ehdotus kohdistuu Euroopan laajuisen liikenneverkon ydinverkkoon, jonka rajat ylittävä ja Euroopan laajuinen merkitys on selvä. Komissio totesi myös, että Euroopan unioni voi hyödyntää verkoston edut vain toteuttamalla ydinverkon kokonaan. Komissio oli samaa mieltä siitä, että toimivaltainen lupaviranomainen olisi nimettävä kansallista lainsäädäntöä ja hallinnollisia erityispiirteitä noudattaen. Komissio korosti kuitenkin, että nimittämällä toimivaltainen lupaviranomainen käytännöistä tulisi selkeämpiä, tehokkaampia ja avoimempia. Lisäksi komissio painotti, että joissakin jäsenvaltioissa nämä lupamenettelyt on jo yhdennetty ja keskitetty yhdelle toimivaltaiselle viranomaiselle, joka johtaa koko menettelyä. Tämän vuoksi komissio valitsi direktiivin sijaan asetuksen, jotta vältyttäisiin kansallisilta toimilta, joilla direktiivi siirretään osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun kansallinen organisaatio on jo toimivaltainen. 4. Poliittinen vuoropuhelu kansallisten parlamenttien kanssa Yleisiä huomioita kirjallisista lausunnoista Vuonna 2018 kansalliset parlamentit esittivät komissiolle 569 lausuntoa (mukaan lukien edellä mainitut 37 perusteltua lausuntoa). Luku on suurin piirtein sama kuin vuonna 2017, jolloin kansalliset parlamentit antoivat 576 lausuntoa. Näistä 569 lausunnosta 351 (62 prosenttia) koski komission ehdotuksia, joissa sovelletaan toissijaisuusperiaatteen valvontamekanismia. Loput 218 lausuntoa (38 prosenttia) koskivat joko muita kuin lainsäädäntöaloitteita, kuten tiedonantoja, tai ne olivat oma-aloitteisia lausuntoja. Tämä suhteellisen suuri osuus on merkki kansallisten parlamenttien kiinnostuksesta antaa komissiolle arvokasta poliittista palautetta päätöksentekoprosessin mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Osallistuminen ja aihealat Komissiolle annettujen lausuntojen lukumäärä jakautui vielä aiempia vuosiakin epätasaisemmin kansallisten parlamenttien kesken. Kymmenen aktiivisinta kamaria antoi 472 lausuntoa eli 83 prosenttia kaikista lausunnoista (74 prosenttia vuonna 2017, 73 prosenttia vuonna 2016, 72 prosenttia vuonna 2015). Kymmenen kamaria (neljä vuonna 2017) ei antanut lausuntoja lainkaan. Vuonna 2018 eniten lausuntoja antanut kamari oli Portugalin Assembleia da República. Sen 99 lausuntoa muodostivat noin 17 prosenttia kaikista annetuista lausunnoista. Muut yhdeksän kansallista parlamenttia tai kamaria, jotka antoivat eniten lausuntoja vuonna 2017, olivat Tšekin Senát (81 lausuntoa), Espanjan Cortes Generales (53 lausuntoa), Saksan Bundesrat (52 lausuntoa), Romanian Camera Deputaților (48 lausuntoa), Romanian Senat (45 lausuntoa), Tšekin Poslanecká sněmovna (37 lausuntoa), Ranskan Sénat (24 lausuntoa), Italian Senato della Repubblica (18 lausuntoa) ja Ruotsin Riksdag (15 lausuntoa). Kunkin kamarin antamien lausuntojen määrä kerrotaan liitteessä 2. Poliittisen vuoropuhelun yhteydessä annettujen lausuntojen keskeiset aiheet Kansallisten parlamenttien vuonna 2018 antamat lausunnot jakautuivat useisiin eri aihepiireihin vielä aiempia vuosia suuremmassa määrin. Yksikään komission aloite ei ole saanut osakseen niin paljon huomiota kansallisilta parlamenteilta kuin Puhdasta energiaa kaikille eurooppalaisille paketti vuonna 2017 (62 lausuntoa). Seuraavat kuusi pakettia, joista annettiin 11–15 lausuntoa kustakin, saivat suurimman huomion kansallisissa parlamenteissa: 1.Talous- ja rahaliiton viimeistely: 15 lausuntoa 2.Aluekehitys ja koheesio vuoden 2020 jälkeen: 13 lausuntoa 3.Kuluttajat vahvempaan asemaan: 11 lausuntoa 4.Yhteinen maatalouspolitiikka vuoden 2020 jälkeen: 11 lausuntoa 5. Euroopan työviranomainen ja sosiaalisen suojelun saatavuus: 11 lausuntoa 6. Oppimisen tulevaisuudennäkymät: 11 lausuntoa. ·Monivuotinen rahoituskehys 2021–2027 – horisontaaliset näkökohdat Komissio hyväksyi 2. toukokuuta 2018 ehdotukset monivuotisesta rahoituskehyksestä 2021–2027, Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä ja unionin talousarvion suojaamisesta tilanteissa, joissa oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen jäsenvaltioissa kohdistuu yleisiä puutteita. Kuusi kamaria antoi ehdotuksista heti kahdeksan lausuntoa, joista yksi oli perusteltu lausunto. Ehdotuksia täydennettiin toukokuun lopulla ja kesäkuussa useilla alakohtaisilla ehdotuksilla tai unionin politiikkojen tukemiseen tai täytäntöönpanoon tarkoitetuilla paketeilla. Näistä eniten huomiota kansallisilta parlamenteilta saivat aluekehitys ja koheesio (13 lausuntoa) ja maatalous (11 lausuntoa) (ks. jäljempänä). Kahdeksassa lausunnossa, jotka koskivat suoraan 2. toukokuuta hyväksyttyä pakettia, tuettiin yleisesti joitakin ehdotusten asiakohtia, kuten talousarvion rakenteen yksinkertaistamista ja joustavuuden lisäämistä EU:n varojen hallinnassa. Joissain lausunnoissa esitettiin myös varauksia ”perinteisten” politiikkojen, kuten maatalous- ja koheesiopolitiikan, rahoituksen vähentämistä ja/tai ehdotettua uutta omien varojen järjestelmää ja erityisesti yhteiseen yhdistettyyn yhteisöveropohjaan liittyviä omia varoja kohtaan.

Antamissaan vastauksissa komissio selitti, että sen ehdotuksissa keskityttiin EU-johtajien hyväksymiin uusiin painopisteisiin ja aloihin, joilla Euroopan unionin talousarvio tuo suurimman lisäarvon. Maatalouspolitiikan ja koheesiopolitiikan määrärahoihin ehdotettujen maltillisten leikkausten ei kuitenkaan pitäisi vahingoittaa näiden politiikkojen tavoitteiden saavuttamista. Komissio painotti myös, että uusien omien varojen kori linkitettäisiin suoremmin Euroopan unionin politiikkoihin kuin viimeisimmät tulolähteet. Samoin komissio totesi, että yhteisen yhdistetyn yhteisöveropohjan käyttöönotto vähentäisi vääristymiä luomalla yrityksille oikeudenmukaisemman ja yhtenäisemmän veroympäristön, estäisi kilpailemisen alhaisimmalla sääntelytasolla jäsenvaltioiden yhtiöverotuksen osalta ja edistäisi merkittävällä tavalla veronkierron ja veropohjan rapautumisen torjuntaa. ·Aluekehitys ja koheesio vuoden 2020 jälkeen Komissio hyväksyi 31. toukokuuta 2018 ehdotuspaketin, jonka tavoitteena on vähentää Euroopan eri alueiden välistä eriarvoisuutta niiden taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion osalta. Uutta koheesiopolitiikkaa koskevat ehdotukset on tarkoitus kohdistaa Euroopan unionin keskeisiin prioriteetteihin. Näitä ovat esimerkiksi työttömyyden torjunta ja taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen ohjaaminen kilpailukyvyn ja lähentymisen edistämiseen. Ehdotusten tarkoituksena on myös parantaa raja-alueilla toteutettaviin investointeihin ja hankkeisiin suunnattavien koheesiopolitiikan varojen vaikuttavuutta, mikä vauhdittaisi kasvua raja-alueilla. Vuonna 2018 seitsemän kamaria antoi 13 lausuntoa, joista yksi oli perusteltu lausunto. Lausunnoissa tuettiin yleisesti paketin tavoitteita ja oltiin tyytyväisiä menettelyjen yksinkertaistamiseen (osa toivoi laajempaa yksinkertaistamista) ja siihen, että alueet oli jaettu kehitysasteensa mukaan kolmeen kategoriaan. Lausunnoissa vastustettiin kuitenkin koheesiopolitiikan ja etenkin Euroopan alueellinen yhteistyö -tavoitteen (Interreg) määrärahojen leikkaamista koskevaa ehdotusta. Useat kamarit olivat huolissaan siitä, että lausunnot olivat keskittyneet aihepiiriltään suuresti tiettyjen politiikkatavoitteiden ympärille, ja/tai esittivät toivomuksen siitä, että jäsenvaltioiden liikkumavaraa lisättäisiin. Joillakin kamareilla oli epäilyksiä oikeudellisten esteiden poistamismekanismista ja/tai paluusta määrärahojen vapauttamista koskevaan kahden vuoden määräaikaan (”N+2”). Vastauksissaan komissio korosti, että koheesiopolitiikan ja Euroopan alueellisen yhteistyön tavoitteen (Interreg) määrärahoja oli tarkistettava johtuen useista syistä, kuten brexitistä, ja tarpeesta tukea uusia painopisteitä. Ehdotettu koheesiopolitiikka on rahoituksellisen arvonsa osalta edelleenkin unionin merkittävin politiikka ja sitä sovelletaan jatkossakin kaikkiin alueisiin. Komissio huomautti, että aihepiirien keskittämisellä vältettiin koheesiopolitiikan resurssien jakautuminen liian hajanaisesti. Komissio jatkoi, että tiettyjen politiikkatavoitteiden keskittämistarpeet kulkevat käsi kädessä jäsenvaltioiden liikkumavaran lisäämisen kanssa. Tämä sisältää mahdollisuuden määrittää vaatimukset kansallisella tasolla ja ottaa huomioon jäsenvaltioiden alueiden tarpeet ja mahdollisuudet. Komissio korosti, että asteittainen paluu N+2-sääntöön ja siihen liittyvät yli 80 yksinkertaistamisehdotusta, kuten kevyemmät ja strategisemmat ohjelmasuunnittelu- ja raportointivaatimukset ja alhaisempi ennakkorahoitus, edistäisivät Interreg-ohjelman käyttöönoton nopeuttamista. Komissio selitti myös, että ehdotetun oikeudellisten esteiden poistamismekanismin tavoitteena oli auttaa jäsenvaltioita, joilla ei ole vastaavaa mekanismia, ja antaa raja-alueiden toimijoille mahdollisuus kehittää yhteisiä hankkeita. Tällä ei puututa kansalliseen lainsäädäntövaltaan tai aseteta uusia velvollisuuksia jäsenvaltioille, joilla on jo tehokkaat mekanismit. ·Yhteinen maatalouspolitiikka vuoden 2020 jälkeen Komissio esitteli 1. kesäkuuta 2018 yhteistä maatalouspolitiikkaa vuoden 2020 jälkeen koskevan kolmen lainsäädäntöehdotuksen paketin. Paketin tavoitteena on muokata politiikkaa siten, että se vastaa paremmin nykyisiin ja tuleviin haasteisiin, kuten ilmastonmuutokseen tai sukupolvenvaihdokseen. Politiikan tarkoituksena on jatkossakin tukea eurooppalaisia viljelijöitä kestävän ja kilpailukykyisen maataloussektorin luomisessa. Yhteisen maatalouspolitiikan yksinkertaistamiseksi ja päivittämiseksi komissio myös ehdotti strategiasuunnitelmien pohjalta, että jäsenvaltioille annetaan enemmän liikkumavaraa toimenpiteiden yksityiskohtien määrittämisessä. Kymmenen kamaria antoi paketista 11 lausuntoa, joista yksi oli perusteltu lausunto. Suurin osa kamareista oli tyytyväisiä siihen, että yhteisen maatalouspolitiikan nykyinen rakenne, jossa on kaksi osiota, ja ehdotetut tavoitteet on säilytetty tulevalla ohjelmakaudella. Kamarit korostivat kuitenkin myös sitä, että politiikkaa varten on varattava riittävät taloudelliset resurssit. Osa kamareista oli eri mieltä maaseudun kehittämispolitiikan rahoituksen leikkaamisesta ja/tai siitä, että suorille maksuille asetetaan pakolliset katot ja maksuja pienennetään. Kamarit katsoivat, että jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus päättää tietyin ehdoin, ottavatko ne nämä välineet käyttöön vai eivät. Lisäksi yksi kamari vastusti toimivallan liiallista siirtämistä jäsenvaltioille asioissa, joissa oli parempi toimia Euroopan tasolla. Viitaten Yhdistyneen kuningaskunnan eroon Euroopan unionista ja tarpeeseen toteuttaa nykyisiä ja uusia toimintapolitiikan painopisteitä komissio totesi vastauksissaan, että haastavassa talousarviotilanteessa sen ehdotus myöntää 365 miljardia euroa yhteiseen maatalouspolitiikkaan kaudelle 2021–2027 oli vahva merkki siitä, että Euroopan unionin maataloutta ja maaseutualueita tuetaan jatkossakin. Komissio painotti, että suoria maksuja leikataan hyvin maltillisesti ja että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden myöntämän tuen tasapainottamista ehdotettiin maaseudun kehittämiseksi. Tämä pitää sisällään mahdollisuuden korottaa kansallisia maksuosuuksia, jotta maaseutualueiden tuki pysyy asianmukaisella tasolla. Komissio selitti myös, että jäsenvaltioiden liikkumavaran lisääminen toimenpiteiden yksityiskohtien määrittämisessä tarpeiden mukaan antaisi jäsenvaltioille paremmat mahdollisuudet kohdistaa ja yksinkertaistaa toimenpiteitä. Komissio korosti, että sen ehdotusten tarkoituksena oli säilyttää yhteisen maatalouspolitiikan tarkoituksenmukaisuus nykyaikaistamalla ja yksinkertaistamalla politiikkakehystä, jakamalla suorat maksut oikeudenmukaisemmin ja kohdennetummin, pyrkimällä kunnianhimoisempiin ympäristö- ja ilmastotavoitteisiin ja edistämällä toimia maaseutualueiden kasvun ja työllisyyden parantamiseksi sekä huolehtimalla samalla myös muista politiikoista ja Euroopan unionin kansainvälisistä sitoumuksista (esim. Pariisin ilmastosopimus ja YK:n kestävän kehityksen tavoitteet). ·Talous- ja rahaliiton viimeistely Komissio julkaisi 6. joulukuuta 2017 Euroopan talous- ja rahaliiton syventämisen etenemissuunnitelman, jonka tarkoituksena on edistää Euroopan talous- ja rahaliiton yhtenäisyyttä, tehokkuutta ja demokraattista vastuuvelvollisuutta vuoteen 2025 mennessä. Etenemissuunnitelmassa on neljä tärkeää aloitetta: 1)Ehdotus Euroopan valuuttarahaston perustamisesta. Euroopan valuuttarahasto ankkuroidaan EU:n oikeudelliseen kehykseen, ja se perustuu Euroopan vakausmekanismin vakiintuneeseen rakenteeseen. 2)Ehdotus liittää vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn sopimuksen keskeisin sisältö osaksi unionin oikeudellista kehystä ottamalla huomioon vakaus- ja kasvusopimuksen asianmukainen joustavuus. 3)Tiedonanto unionin kehykseen kuuluvista uusista vakaan euroalueen talousarviovälineistä. 4)Tiedonanto, jossa esitetään Euroopan talous- ja finanssiministerin mahdolliset tehtävät. Ministeri voisi olla komission varapuheenjohtaja ja johtaa euroryhmää. Tämä on EU:n nykyisten perussopimusten nojalla mahdollista. Vuonna 2018 seitsemän kamaria antoi paketista 15 lausuntoa. Useimmat kansalliset parlamentit olivat samaa mieltä siitä, että Euroopan talous- ja rahaliiton vakaus palvelee unionin strategista etua, ja lähtökohtaisesti tukivat pakettia. Parlamentit totesivat kuitenkin, että jotkin ehdotukset vaativat selkeyttämistä. Useimmat kamarit tukivat Euroopan talous- ja finanssiministerin viran perustamista, mutta ne esittivät epäilyksiä siitä, että Euroopan unionin perussopimuksiin oli tämän vuoksi tehtävä mahdollisesti muutoksia. Osa kamareista oli huolissaan siitä, että talous- ja rahaliiton syventäminen johtaisi toimivallan siirtoon kansalliselta unionin tasolle etenkin verotuksen ja pankkialan valvonnan alalla.

Vastauksissaan komissio myönsi, että useita paketin ehdotuksia piti vielä kehitellä. Etenkin unionin kehykseen kuuluvia uusia vakaan euroalueen talousarviovälineitä koskevan komission tiedonannon useat ehdotukset on laadittu komission uutta monivuotista rahoituskehystä koskevien ehdotusten rinnalla. Komissio oli tyytyväinen kansallisten parlamenttien lausuntoon, jossa todetaan, että Euroopan talous- ja rahaliiton vakaus palvelee unionin strategista etua. Komissio pani myös merkille joidenkin kansallisten parlamenttien skeptisyyden Euroopan talous- ja finanssiministerin suhteen. Komissio katsoi kuitenkin, että tämän viran perustaminen auttaisi lisäämään talouden ohjausjärjestelmän tehokkuutta ja demokraattista vastuuvelvollisuutta euroalueella ja koko Euroopan unionissa. ·Kuluttajat vahvempaan asemaan Komissio hyväksyi puheenjohtaja Jean-Claude Junckerin Unionin tila 2017 puheessaan julkistaman Kuluttajat vahvempaan asemaan aloitteen tavoitteiden mukaisesti 11. huhtikuuta 2018 tiedonannon ja kaksi direktiiviehdotusta. Niiden tarkoituksena on parantaa Euroopan unionin kuluttajansuojalainsäädännön noudattamista uudistamalla sitä markkinoiden kehityksen valossa ja keventämällä tarvittaessa yrityksille aiheutuvaa taakkaa. Mitä tulee säännösten noudattamiseen, ehdotuksilla päivitetään nykyistä kieltokanteita koskevaa menettelyä, joka antaa asianmukaisesti nimetyille oikeutetuille yksiköille mahdollisuuden suojella kuluttajien yhteistä etua ja täydentää sitä ryhmäkannemekanismilla. Ehdotuksilla yhdenmukaistetaan edelleen seuraamussääntöjä, joita sovelletaan kuluttajalainsäädännön rikkomiseen ja etenkin rajat ylittäviin laajamittaisiin rikkomuksiin, sekä luodaan sopimattomien kaupallisten menettelyjen uhreille oikeus oikeussuojakeinoihin. Euroopan unionin kuluttajasuojalainsäädännön nykyaikaistamisen osalta ehdotukset vahvistavat verkkoasioinnin avoimuutta ja lisäävät kuluttajien suojaa näiden käyttäessä ”maksuttomia” palveluja. Kahdeksan kamaria antoi 11 lausuntoa, joista kolme oli perusteltuja lausuntoja. Suurin osa kamareista tuki komission pyrkimyksiä uudistaa kuluttajansuojalainsäädäntöä, mutta moni kamari suhtautui varauksella ehdotettuihin rangaistusten koventamista ja etenkin sakoista saatujen tulojen kohdentamista koskeviin sääntöihin ja sopimattomien kaupallisten menettelyjen uhrien oikeussuojakeino-oikeuteen. Osa kamareista kritisoi peruuttamisoikeuteen, tuotteiden laatueroon, ennalta ilmoittamattomaan ovimyyntiin ja myyntikierroksiin ehdotettuja muutoksia. Edustajakanteiden osalta osa kamareista pyysi joidenkin määritelmien (esimerkiksi kuluttajien yhteinen etu) ja oikeutettujen yksiköiden nimeämistä koskevien edellytysten selventämistä. Lisäksi pyydettiin selventämään sääntöjä sen suhteen, miten kuluttaja osoittaa haluavansa, että oikeutettu yksikkö edustaa häntä edustajakanteessa. Vastauksissaan komissio kertoi, että sakkojen enimmäismäärän yhdenmukaistaminen oli tarpeen, jotta jäsenvaltioiden viranomaiset voivat toteuttaa koordinoituja täytäntöönpanotoimia kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston puitteissa sekä rangaistusten varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi. Komissio lisäsi, että ehdotetut säännöt eivät edellytä, että kuluttajansuojatarkoituksiin osoitetaan erityisiä varoja tai että osoitettujen varojen tarkoitus määritetään. Komissio selvitti myös, että sen ehdotus oli neutraali sen suhteen, miten varmistetaan tarvittaessa, onko kuluttaja mukana edustajakanteessa (kuluttajan suostumus tai kieltäytyminen), ja jätti näin ollen päätöksen lähestymistavasta jäsenvaltioille. ·Euroopan työviranomainen ja sosiaalisen suojelun saatavuus Komissio hyväksyi 13. maaliskuuta 2018 sosiaalista oikeudenmukaisuutta koskevan paketin. Siihen kuuluu ehdotus asetukseksi Euroopan työviranomaisen perustamisesta ja ehdotus neuvoston suositukseksi sosiaalisen suojelun saatavuudesta työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien kannalta. Näiden ehdotusten tarkoituksensa on saavuttaa Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin tavoitteet ja tukea työmarkkinoiden toimivuutta ja oikeudenmukaisuutta. Vuonna 2018 yhdeksän kamaria antoi 11 lausuntoa, joista yksi oli perusteltu lausunto. Suurin osa lausunnoista koski ehdotusta Euroopan työviranomaisen perustamisesta. Monet kamarit kyseenalaistivat ehdotetun Euroopan työviranomaisen lisäarvon ja toimivallan jakamisen kansallisten viranomaisten ja EU:n virastojen välillä. Kamarit korostivat sitä, miten tärkeää oli kunnioittaa erilaisia kansallisia työmarkkinamalleja ja jäsenvaltioiden toimivaltaa sosiaalipolitiikan ja työllisyyden alalla. Jotkut kamarit suhtautuivat varauksella tilastotietojen keräämiseen ja yhteisiin tarkastuksiin tai pyysivät selventämään, miten erimielisyydet ehdotetun työviranomaisen ja jäsenvaltioiden välillä ratkaistaisiin. Osa oli huolissaan siitä, että sosiaalista suojelua koskeva ehdotus voisi muiden toimien rinnalla aiheuttaa painetta jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien muuttamiseen. Vastauksissaan komissio korosti, että ehdotettujen toimenpiteiden tarkoituksena oli tukea jäsenvaltioita vastaamaan Euroopassa lisääntyvän liikkuvuuden aiheuttamiin haasteisiin. Komissio selvitti myös, että ehdotetun työviranomaisen tehtävänä oli tukea kansallisia viranomaisia työvoiman liikkumiseen rajojen yli liittyvässä operatiivisessa toiminnassa ja sosiaaliturvan koordinointiasioissa. Työviranomaisen ei ole tarkoitus viedä kansallisten viranomaisten tehtäviä tai hoitaa niiden kanssa päällekkäisiä tehtäviä. Ehdotettu työviranomainen perustaisi sovittelulautakunnan, joka käsittelee jäsenvaltioiden väliset erimielisyydet kaikissa työvoiman liikkumiseen liittyvissä asioissa. Unionin tuomioistuin olisi kuitenkin jatkossakin ainoa toimielin, jolla on toimivalta tulkita unionin lainsäädäntöä. Komissio kertoi, että yhteiset tarkastukset eivät olisi pakollisia ja ne toteutettaisiin asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Komissio vakuutti kansallisille parlamenteille lisäksi, että tiedon keräämisen ja vaihdon suhteen ehdotettu työviranomainen noudattaisi asiaankuuluvia yhteentoimivuusperiaatteita. Sosiaalista suojelua koskevan ehdotuksen suhteen komissio huomautti, että ehdotettu suositus toisi sosiaalisen suojelun saatavuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemisessa tarvittavaa joustoa. Samalla komissio tunnusti täysin jäsenvaltioiden institutionaalisen rakenteen monimuotoisuuden. ·Oppimisen tulevaisuudennäkymät Komissio hyväksyi 17. tammikuuta 2018 kolme aloitetta parantaakseen eurooppalaisten avaintaitoja ja digiosaamista ja edistääkseen yhteisiä arvoja ja oppilaiden tietoisuutta siitä, miten Euroopan unioni toimii. Ehdotusten tarkoituksena on edistää avaintaitojen (esim. luku- ja kielitaito tai kansalaistaito ja digiosaaminen) kehittämistä kaiken ikäisten kansalaisten koulutusjärjestelmissä, hyödyntää paremmin digitaaliteknologiaa opetuksessa ja oppimisessa, kehittää nopeatahtisen digitaalisen muutoksen aikakautena henkilökohtaisessa ja työelämässä tarvittavia digitaitoja ja auttaa jäsenvaltioita edistämään yhteisiä arvoja ja luomaan osallistavia ja korkealaatuisia koulutusjärjestelmiä kaikilla koulutustasoilla. Vuonna 2018 viisi kamaria antoi koulutuspaketista 11 lausuntoa. Lausunnoissa tuettiin yleisesti komission ehdotuksia ja oltiin niihin tyytyväisiä. Osa kamareista muistutti komissiota siitä, että koulutus kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Kamarit katsoivat, ettei unionin roolin pitäisi mennä oikeudellisesti sitomattomia suosituksia edemmäs ja/tai pyysivät, että ehdotusten mahdollisesti tuoma eurooppalainen lisäarvo ja hallinnollinen taakka arvioidaan huolellisesti. Muut kamarit pyysivät vahvistamaan koulutuksen ja elinkeinoelämän välistä yhteyttä ja selkeyttämään digiosaamisen todentamista. Vastauksissaan komissio vakuutti kansallisille parlamenteille, että ehdotukset oli laadittu toissijaisuusperiaate mielessä pitäen ja kunnioittaen täysimääräisesti jäsenvaltioiden toimivaltaa koulutuspolitiikassa. Komissio selitti, että avaintaitojen kehittämistä tukeva tuleva materiaali laadittaisiin tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa vastavuoroista oppimista tukevina vapaaehtoisina välineinä. Komission aikomuksena ei ollut myöntää tutkintoja tai arvioida pätevyyttä digitaalisen koulutuksen toimintasuunnitelman puitteissa. Yhteiset oma-aloitteiset lausunnot

Vuonna 2018 komissio sai kansallisilta parlamenteilta kaksi yhteistä oma-aloitteista lausuntoa. Lausunnot oli allekirjoittanut kuusi Visegrad-ryhmän parlamenttia/kamaria. Toinen lausunnoista koski Visegrad-ryhmän parlamentaarista yhteistyötä ja toinen toissijaisuusperiaatteen tulevaisuutta, energiaunionia ja ilmastopolitiikkaa. 5. yhteydenpito, vierailut, kokoukset ja konferenssit Komission vierailut kansallisiin parlamentteihin ja tapaamiset niiden kanssa Aiempien vuosien tapaan komission jäsenet vierailivat vuonna 2018 monta kertaa kaikkien jäsenvaltioiden parlamenteissa ja lähes kaikissa kamareissa. Puheenjohtaja Jean-Claude Juncker, ensimmäinen varapuheenjohtaja, varapuheenjohtajat tai komission jäsenet vierailivat monissa kamareissa useammin kuin kerran. Sen lisäksi lukuisat kansalliset parlamentit lähettivät valtuuskuntia Brysseliin tapaamaan komission jäseniä. Vuonna 2018 järjestettiin yhteensä yli 140 vierailua ja kokousta (ks. kartta jäljempänä). Brexit-neuvottelujen kiinteänä osana EU:n pääneuvottelija Michel Barnier tapasi neuvottelujen aikana suurimman osan kansallisista parlamenteista säännöllisillä maavierailuillaan, jolloin hän kertoi neuvottelujen kulusta ja/tai niiden tuloksista. Vuonna 2018 komission virkamiehet, jotka olivat enimmäkseen korkean tason virkamiehiä, osallistuivat yli 80:een kansallisten parlamenttien valiokuntien kokoukseen, joissa lainsäädäntöehdotuksia käsiteltiin teknisellä tasolla. Komission virkamiehiä kutsuttiin myös kansallisten parlamenttien Brysselissä olevien pysyvien edustajien 24 kokoukseen esittelemään keskeisiä aloitteita tai tärkeitä aiheita kuten brexit, monivuotinen rahoituskehys tai toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän työ ja seuranta. Lisäksi jäsenvaltioiden komission edustustoissa toimivat eurooppalaisen ohjausjakson erityisasiantuntijat pitivät yhteyttä kansallisiin parlamentteihin eurooppalaiseen ohjausjaksoon liittyvissä ja muissa talousasioissa. Parlamenttien väliset kokoukset ja konferenssit Vuonna 2018 järjestettiin useita tärkeitä parlamenttien välisiä kokouksia ja konferensseja, kuten unionin asioita käsittelevien parlamentaaristen elinten konferenssi (COSAC), Euroopan unionin parlamenttien puhemiesten konferenssi, Eurooppalaisten parlamenttien viikko, parlamenttien välinen konferenssi vakaudesta, talouspolitiikan yhteensovittamisesta sekä hallinnasta, parlamenttien välinen konferenssi yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta ja yhteisestä turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta ja hiljattain perustettu Europolin yhteisparlamentaarinen valvontaryhmä. COSACin puheenjohtajien kokouksia pidettiin vuonna 2018 kaksi, Sofiassa (Bulgaria) 21.–22. tammikuuta 2018 ja Wienissä (Itävalta) 8.–9. heinäkuuta 2018. Komission ensimmäinen varapuheenjohtaja Frans Timmermans osallistui molempiin kokouksiin. Valtuuskunnat tarkastelivat molempien puheenjohtajamaiden painopistealueita, Euroopan unionin tulevaisuutta ja makroaluestrategioita (Sofiassa). COSACin 59. täysistunnossa, joka järjestettiin Sofiassa 17.–19. kesäkuuta 2018, keskusteltiin Bulgarian puheenjohtajuuskauden saavutuksista, Länsi-Balkanin yhdentymisestä ja yhteyksistä, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista ja vuoden 2020 jälkeisestä koheesiopolitiikasta. Wienissä 18.–20. marraskuuta 2018 pidettyyn 60. täysistuntoon osallistui varapuheenjohtaja Maroš Šefčovič, joka keskusteli edustajien kanssa energiaunionin nykytilanteesta. Edustajat keskustelivat Itävallan puheenjohtajuuskauden tilanteesta, brexitistä (jonka osalta edustajat ilmaisivat täyden tukensa unionin pääneuvottelijalle ja erosopimukselle), ilmastopolitiikasta ja energiaunionista sekä unionin lainsäädäntöprosessin avoimuudesta lähestyvien Euroopan parlamentin vaalien valossa. Komissio antoi kirjallisia vastauksia COSACin kahdessa täysistunnossaan hyväksymiin kannanottoihin.



Komission jäsenten vierailut kansallisiin parlamentteihin ja tapaamiset kansallisten parlamenttien kanssa vuonna 2018 (kaikki jäsenvaltiot yhteensä: 140) 6. alueellisten parlamenttien rooli Alueelliset parlamentit osallistuvat välillisesti komission ja kansallisten parlamenttien suhteisiin. Perussopimusten pöytäkirjan N:o 2 mukaisesti kansallisten parlamenttien on tarvittaessa kuultava lainsäädäntövaltaa käyttäviä alueellisia parlamentteja, kun ne varmistavat, että Euroopan unionin lainsäädäntöluonnokset ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisia perusteltujen lausuntojen antamista varten. Alueellisten parlamenttien jäsenet ovat myös edustettuina alueiden komiteassa, joka toteuttaa valvontatoimia toissijaisuusperiaatteen toteutumisen seurantaverkoston kautta ja verkoston verkkoalustan (REGPEX) välityksellä. Se tukee lainsäädäntövaltaa käyttävien alueellisten parlamenttien osallistumista toissijaisuusasioiden alalla käytössä olevaan varhaisvaroitusjärjestelmään. Vuonna 2018 REGPEX-kumppanit antoivat 95 kannanottoa, joista 75 tuli alueellisilta parlamenteilta. Aktiivisimmat alueparlamentit olivat Emilia-Romagnan lainsäädäntävaltaa käyttävä edustajisto (21 kannanottoa), Baijerin maapäivät (20 kannanottoa) ja Thüringenin maapäivät (10 kannanottoa). Toiminta on lisääntynyt jyrkästi vuoteen 2017 verrattuna, jolloin alueelliset parlamentit olivat rekisteröineet REGPEXiin vain 30 kannanottoa (REGPEX-kumppaneiden 66 kannanotosta). Komission ehdotukset, joihin tuli eniten kannanottoja alueellisilta parlamenteilta, koskivat unionin pelastuspalvelumekanismia, juomavesidirektiivin tarkistamista, veden uudelleenkäytön vähimmäisvaatimuksia ja terveysteknologian arviointia. Perussopimuksissa ei selkeästi määrätä suorasta vuorovaikutuksesta komission ja alueellisten parlamenttien välillä, mutta monet alueelliset parlamentit antoivat komissiolle suoraan lausuntoja vuonna 2018. Lausunnoissa kommentoitiin paitsi toissijaisuusperiaatetta myös useiden komission ehdotusten muita poliittisia näkökohtia. Komissio otti huomioon kaikki esitetyt näkökohdat ja käsitteli niitä yleensä vastauksissaan alueellisille parlamenteille. Yksi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen toteutumista tarkastelevan työryhmän tehtävistä oli miettiä, miten alueelliset ja paikalliset viranomaiset saadaan paremmin mukaan unionin politiikkojen valmisteluun ja seurantaan (ks. kohta 2.1). Useat alueelliset parlamentit esittivät kannanottoja, joihin kuului mielekkäitä ehdotuksia työryhmälle, niin julkisissa kuulemisissa kuin näissä asiakysymyksistä lainsäädäntävaltaa käyttävien Euroopan alue-edustajistojen konferenssissa (CALRE) käydyissä keskusteluissa. Työryhmä rohkaisi kansallisia parlamentteja, alueellisia parlamentteja ja alueiden komiteaa parantamaan viestintäänsä esimerkiksi käyttämällä tietoteknisiä välineitä tehokkaammin sen varmistamiseksi, että niiden näkökannat otetaan paremmin huomioon lainsäädäntömenettelyssä ja toissijaisuusperiaatteen valvontamekanismissa. Puheenjohtaja Jean-Claude Juncker tapasi vuoden aikana useiden alueellisten hallitusten ja parlamenttien edustajia muun muassa Flanderista, Valloniasta (Belgia), Baijerista, Rheinland-Pfalzista (Saksa) ja Ala-Itävallasta (Itävalta). Muilla komission jäsenillä oli myös vastaavia tapaamisia.