EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 20.12.2017 COM(2017) 791 final 2017/0358(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta ja direktiivien 2013/36/EU ja 2014/65/EU muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2017) 481 final}



PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA • Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet EU tarvitsee vahvemmat pääomamarkkinat, jotka antavat mahdollisuuden edistää investointeja, avata yrityksille uusia rahoituslähteitä, tarjota kotitalouksille parempia mahdollisuuksia ja lujittaa talous- ja rahaliittoa. Komissio on sitoutunut ottamaan käyttöön kaikki rakenneosat, jotka tarvitaan vielä, jotta pääomamarkkinaunioni voidaan toteuttaa vuoteen 2019 mennessä. Sijoituspalveluyritykset tarjoavat monenlaisia palveluja (kuten sijoitusneuvontaa, salkunhoitoa, välitystoimintaa ja toimeksiantojen toteuttamista), jotka antavat sijoittajille mahdollisuuden päästä arvopaperi- ja johdannaismarkkinoille. Sijoituspalveluyritykset ja niiden tarjoamat palvelut ovat olennainen osa hyvin toimivaa pääomamarkkinaunionia. Niiden tärkeänä tehtävänä on helpottaa säästö- ja sijoitusvirtojen kulkua EU:ssa tarjoamalla erilaisia palveluja, joilla tuetaan tehokasta pääoman kohdentamista ja riskienhallintaa. Sijoituspalveluyrityksiä on kaikissa jäsenvaltioissa. Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) keräämien tietojen mukaan Euroopan talousalueella (ETA) oli vuoden 2015 lopussa 6 051 sijoituspalveluyritystä. Niihin kuuluu yrityksiä, jotka tarjoavat suppeaa palveluvalikoimaa vähittäisasiakkaille sekä yrityksiä, jotka tarjoavat useita palveluja monenlaisille vähittäisasiakkaille, ammattimaisille asiakkaille ja yritysasiakkaille. EPV:ltä saatujen tietojen perusteella noin 85 prosenttia ETA-alueen sijoituspalveluyrityksistä rajoittaa toimintansa ·sijoitusneuvonnan tarjoamiseen ·toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen ·sijoitussalkkujen hoitamiseen ja ·toimeksiantojen toteuttamiseen. Yhdistyneellä kuningaskunnalla, joka on tärkeä pääomamarkkinoiden ja sijoitustoiminnan keskus, on eniten ETA-alueen sijoitusyrityksiä, sillä noin puolet näistä yrityksistä on sijoittautunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jonka jälkeen niitä on eniten Saksassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Espanjassa. Useimmat ETA-alueen sijoituspalveluyrityksistä ovat pieniä tai keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset). EPV:n arvion mukaan noin kahdeksalla sijoituspalveluyrityksellä, jotka ovat keskittyneet pääasiassa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, on hallinnassaan noin 80 prosenttia kaikkien sijoituspalveluyritysten varoista ETA-alueella. Tämän perusteella komissio ilmoitti pääomamarkkinaunionia koskevasta toimintasuunnitelmasta laatimassaan väliarvioinnissa, että se ehdottaisi yhtenä uutena pääomamarkkinoita vahvistavana ja pääomamarkkinaunionia edistävänä ensisijaisena toimena tehokkaampaa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuus- ja valvontakehystä, joka mukautettaisiin yritysten kokoon ja luonteeseen. Toimen tavoitteena olisi edistää kilpailua sekä tarjota sijoittajille uusia mahdollisuuksia ja parempia keinoja hallita riskejään. Koska Yhdistyneen kuningaskunnan sijoituspalveluyritykset ovat olleet keskeisessä asemassa tällä alalla, Yhdistyneen kuningaskunnan päätös erota EU:sta tekee vielä tarpeellisemmaksi päivittää EU:n sääntelykehystä, jotta voidaan tukea tätä kehitystä. Ehdotukset, joihin kuuluvat tämä direktiivi ja siihen liittyvä asetus, on sisällytetty komission vuoden 2017 työohjelmaan sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan REFIT-ohjelman toimena. Näiden ehdotusten tavoitteena on varmistaa, että sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan sellaisia pääoma-, maksuvalmius- ja muita keskeisiä vakavaraisuusvaatimuksia ja vastaavia valvontajärjestelyjä, jotka on mukautettu niiden liiketoimintaan mutta riittävät kuitenkin kattamaan sijoituspalveluyritysten riskit vakavaraisuuden kannalta terveellä tavalla, jotta voidaan turvata rahoitusjärjestelmän vakaus EU:n rahoitusmarkkinoilla. Ehdotukset perustuvat uudelleentarkasteluun, joka on tehty asetuksen (EU) N:o 575/2013 (vakavaraisuusasetus) 493 artiklan 2 kohdan, 498 kohdan 2 kohdan sekä 508 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla. Vakavaraisuusasetus muodostaa yhdessä direktiivin 2013/36/EU (vakavaraisuusdirektiivi) kanssa sijoituspalveluyritysten nykyisen vakavaraisuuskehyksen. Hyväksyessään näitä säädöstekstejä lainsäädäntövallan käyttäjät päättivät, että sijoituspalveluyrityksiin sovellettua kehystä tarkastellaan uudelleen, koska sen säännöt on suurelta osin tarkoitettu luottolaitoksille. Toisin kuin luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset eivät ota vastaan talletuksia tai myönnä lainoja. Tämä tarkoittaa sitä, että ne ovat paljon vähemmän alttiina luottoriskille ja riskille, että tallettajat nostavat varojaan lyhyellä varoitusajalla. Sijoituspalveluyritykset keskittyvät palveluissaan rahoitusvälineisiin, ja toisin kuin talletukset, niitä ei makseta nimellisarvon mukaisesti vaan niiden arvo seuraa markkinakehitystä. Sijoituspalveluyritykset kuitenkin kilpailevat luottolaitosten kanssa sijoituspalvelujen tarjoamisessa, sillä luottolaitokset voivat tarjota asiakkailleen sijoituspalveluja pankkitoimilupansa turvin. Sen vuoksi luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset ovat kaksi laadullisesti erilaista laitostyyppiä, joilla on erilaiset ensisijaiset liiketoimintamallit, mutta jonkin verran päällekkäisyyttä palveluissa, joita ne voivat tarjota. Sijoituspalveluyrityksiin on luottolaitosten tavoin sovellettu EU:n vakavaraisuussääntöjä vuodesta 1993, jolloin ensimmäinen EU:n kehys, jolla säännellään sijoituspalveluyritysten toimintaa, tuli voimaan. Kyseinen kehys on korvattu rahoitusvälineiden markkinoista annetulla direktiivillä (MiFID-direktiivi), ja tammikuusta 2018 alkaen se korvataan MiFID II direktiivin ja rahoitusmarkkina-asetuksen (MiFIR-asetus) muodostamalla kehyksellä. Tässä kehyksessä vahvistetaan toimiluvan myöntämistä koskevat edellytykset, organisaatiota ja liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset, joiden mukaisesti sijoituspalveluja voidaan tarjota sijoittajille, sekä muut vaatimukset, joilla säännellään rahoitusmarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan MiFID-direktiivin ohella vakavaraisuusasetuksessa ja direktiivissä sijoituspalveluyrityksille vahvistettua vakavaraisuuskehystä. Yleensä rahoituslaitosten vakavaraisuusvaatimusten tarkoituksena on i) varmistaa, että laitoksilla on riittävät resurssit pysyä taloudellisesti elinkelpoisina ja tarjota palvelujaan taloussuhdanteista riippumatta, tai ii) mahdollistaa laitosten toiminnan hallittu alasajo aiheuttamatta aiheetonta taloudellista vahinkoa laitosten asiakkaille tai niiden markkinoiden vakaudelle, joilla laitokset toimivat. Näin ollen vakavaraisuusvaatimuksissa olisi huomioitava riskit, joille eri rahoituslaitokset altistuvat ja joita ne aiheuttavat, vaatimusten olisi oltava oikeassa suhteessa riskien toteutumisen todennäköisyyteen, ja niissä olisi yleisesti ottaen löydettävä tasapaino eri rahoituslaitosten turvallisuuden ja vakauden varmistamisen ja liiallisten kustannusten välttämisen välillä, sillä korkeat kustannukset voisivat estää laitoksia harjoittamasta liiketoimintaansa taloudellisesti kannattavalla tavalla. Järjestelmän kannalta merkittäviin sijoituspalveluyrityksiin, joista tietyt määritellään maailmanlaajuisiksi ja muiksi järjestelmän kannalta merkittäviksi laitoksiksi vakavaraisuusdirektiivin 131 artiklan mukaisesti, olisi edelleen sovellettava vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostamaa kehystä, mukaan luettuina komission 23. marraskuuta 2016 ehdottamat muutokset, ehdotuksiin sisältyvän, laitosten määrittämistä koskevan tarkistetun lähestymistavan mukaisesti. Tämä sen vuoksi, että näille yrityksille on tyypillistä se, että ne merkittävässä määrin aiheuttavat riskejä ja ottavat vastatakseen riskeistä kaikkialla sisämarkkinoilla. Tällaisiin sijoituspalveluyrityksiin kohdistuu niiden toiminnan vuoksi luottoriski, joka on pääasiassa vastapuolen luottoriskin muodossa, sekä markkinariski sellaisten positioiden osalta, joita ne ottavat omaan lukuunsa asiakkaidensa puolesta tai omasta puolestaan. Tällaisten yritysten koon ja sidosten vuoksi niistä aiheutuu suurempi riski rahoitusjärjestelmän vakaudelle. Nämä riskit huomioon ottaen ja jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset, tällaisia järjestelmän kannalta merkittäviä sijoituspalveluyrityksiä olisi pidettävä luottolaitoksina.

Kuten syyskuussa 2017 annetussa komission tiedonannossa Euroopan valvontaviranomaisten uudelleentarkastelusta todetaan, tämä tarkoittaisi myös muun muassa sitä, että järjestelmän kannalta merkityksellisten sijoituspalveluyritysten toiminnot ovat pankkiunioniin osallistuvissa jäsenvaltioissa EKP:n suorassa valvonnassa yhteisessä valvontamekanismissa. Tällä hetkellä nämä yritykset sijaitsevat pääasiassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta ne harkitsevat parhaillaan siirtää osan toiminnoistaan EU-27:n jäsenvaltioihin, erityisesti pankkiunioniin osallistuviin jäsenvaltioihin. Vaikka kyse on vain pienestä määrästä yrityksiä, niiden osuus on kuitenkin merkittävä EU:n kaikkien sijoituspalveluyritysten varojen kokonaisarvosta ja liiketoiminnan volyymista. Muille sijoituspalveluyrityksille on ongelmallisempaa se, että nykyisessä vakavaraisuuskehyksessä keskitytään luottolaitoksiin ja niille aiheutuviin ja niiden aiheuttamiin riskeihin sijoituspalveluyritysten sijaan. Nykyisissä säännöissä ei pääsääntöisesti käsitellä nimenomaisesti näiden yritysten tarjoamia palveluja ja riskejä, joita ne saattavat aiheuttaa. Kahdeksasta sijoituspalvelusta, joita sijoituspalveluyrityksillä on lupa suorittaa MiFID-direktiivin nojalla, vakavaraisuusasetuksessa säädetään selkeästi vastaavista vaatimuksista vain seuraavien osalta: i) omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti ja ii) merkintäsitoumusten antaminen rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskulle tai rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun toteuttaminen kiinteän sitoumuksen pohjalta. Tällaiset vaatimukset puuttuvat muiden sijoituspalvelujen (toimeksiantojen vastaanottaminen ja välittäminen, toimeksiantojen toteutus, salkunhoito, sijoitusneuvonta, rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun järjestäminen ilman merkintätakausta ja monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän ylläpito) osalta, minkä vuoksi näihin toimintoihin liittyvät riskit on katettu vain likimääräisesti. Vaikka riskit ovatkin joissakin tapauksissa vähäisiä, riskejä joita näistä toiminnoista aiheutuu yritykselle ja näin ollen myös yrityksen asiakkaille ja laajemmin markkinoille, ei ole katettu kohdennetusti. Tästä seuraa kolme pääongelmaa, joita arvioidaan ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Ensinnäkin, vaikka kehyksessä on poikkeuksista säätämällä otettu jossain määrin huomioon sijoituspalveluyritysten erilaiset liiketoimintaprofiilit, kehyksen nojalla tapahtuva sääntely on yleisesti ottaen huomattavan monimutkaista monille yrityksille. Toiseksi kehyksen yksityiskohtaiset vaatimukset ja poikkeukset muodostavan karkean ja riskit huomiotta jättävän arvion sijoituspalveluyritykselle aiheutuvista ja sen aiheuttamista todellisista riskeistä, jotka eroavat pankkeihin liittyvistä riskeistä. Kolmanneksi kehykselle ominaisen monimutkaisuuden ja riskiherkkyyden puuttumisen vuoksi kehyksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa luo hajanaisuutta sijoituspalveluyritysten yleisessä sääntely-ympäristössä ja mahdollistaa vahingollisen toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön. Tämä voi uhata sisämarkkinoiden eheyttä ja toimintaa. Ehdotusten tavoitteina on puuttua nykyisen kehyksen ongelmiin ja samalla helpottaa mahdollisuuksien mukaan sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan aloittamista ja harjoittamista. Niissä säädetään vakavaraisuuskehyksestä, joka on paremmin mukautettu sijoituspalveluyritysten liiketoimintamalleihin. Kehys koostuu sijoituspalveluyrityksiin sovellettavista asianmukaisemmista ja riskiherkemmistä vaatimuksista, jotka kohdistuvat paremmin sijoituspalveluyritykselle eri liiketoimintamalleissa aiheutuviin ja sen aiheuttamiin riskeihin. Lisäksi ne muodostavat yksinkertaisemman sääntelyvälineistön, jonka avulla vakavaraisuusvalvonnasta vastaavat viranomaiset voivat suorittaa valvontaa tehokkaasti. MiFID II direktiivi ja MiFIR-asetus annettiin finanssikriisin jälkeen sovellettaviksi arvopaperimarkkinoihin, sijoituspalvelujen välittäjiin ja kauppapaikkoihin. Uudella kehyksellä vahvistetaan nykyistä MIFID I kehystä ja korvataan se. EU:n sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehyksen uudelleentarkastelun yhteydessä on todettu, että jäsenvaltioissa sivuliikkeiden kautta toimiviin kolmannen maan yrityksiin ei sovelleta pakollista ilmoitusvelvollisuutta. Tämä on selvä puute. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset eivät pysty säännöllisesti arvioimaan kolmansien maiden yritysten sivuliikkeiden niiden alueella toteuttamien finanssipalvelujen volyymia. Tällä ehdotuksella annettaisiin toimivaltaisille viranomaisille asianmukaiset välineet näiden toimien seurantaan. Vakavaraisuusasetuksen artikloissa annetun toimeksiannon mukaisesti sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehyksen uudelleentarkastelu on toteutettu kuullen EPV:tä, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista (EAMV) ja näissä Euroopan valvontaviranomaisissa edustettuina olevia kansallisia toimivaltaisia viranomaisia. Komission ensimmäisen joulukuussa 2014 esitetyn neuvontapyynnön jälkeen EPV julkaisi joulukuussa 2015 ensimmäisen sijoituspalveluyritysten nykyistä vakavaraisuuskehystä käsittelevän kertomuksensa, jossa se kehotti tekemään muutoksia nykyiseen, kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin sovellettavaan lähestymistapaan, lukuun ottamatta suurimpia ja järjestelmän kannalta merkittävimpiä sijoituspalveluyrityksiä. Komission toisen kesäkuussa 2016 esitetyn neuvontapyynnön jälkeen EPV julkaisi marraskuussa 2016 kuulemista varten keskusteluasiakirjan, jossa keskityttiin valtaosaan sijoituspalveluyrityksistä sovellettavaan mahdolliseen uuteen vakavaraisuusjärjestelmään. Ottaen huomioon saamansa palautteen ja täydentävät tiedot, jotka EPV oli kerännyt sijoituspalveluyrityksiltä yhdessä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa, EPV julkaisi lopulliset suosituksensa syyskuussa 2017. Ehdotukset perustuvat näin suosituksiin kaikilta keskeisiltä osiltaan, lukuun ottamatta järjestelmän kannalta merkittävien sijoituspalveluyritysten määrittämistä. Tätä selitetään tarkemmin ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa ja yhteenvetona jäljempänä kohdassa ”Vaikutusten arviointi”. • Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tämä ehdotus täydentää käynnissä olevaa vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin mukaisen luottolaitoksiin sovellettavan järjestelmän uudelleentarkastelua, joka on seurausta komission 23. marraskuuta 2016 hyväksymistä ehdotuksista, joissa kaikille muille kuin järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille annetaan mahdollisuus jättäytyä järjestelmän tarkistettujen säännösten ulkopuolelle. Tämä vaihtoehto esitettiin tunnustaen, että tarkistettuja säännöksiä ei ole laadittu sovellettaviksi useimpiin sijoituspalveluyrityksiin ja että ne aiheuttaisivat lisää monimutkaisuutta nykyiseen säännöstöön. Myös tässä ehdotuksessa eteenpäin viedyn useimpia sijoituspalveluyrityksiä koskevan vakavaraisuusjärjestelyn uudelleentarkastelu oli jo tuolloin käynnissä, joten katsottiin suhteettomaksi soveltaa jopa entistä monimutkaisempaa järjestelmää kyseisiin yrityksiin lyhyen aikaa siihen asti, kun uuden järjestelmän soveltaminen alkaa. Tällä ehdotuksella luodaan uusi järjestelmä useimmille sijoituspalveluyrityksille siirtämällä ne kokonaan pois vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostamasta kehyksestä. Vain järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset jätetään mainitun sääntelykehyksen soveltamisalaan, mukaan luettuina sen tarkistetut säännökset, tässä ehdotuksessa esitetyn, näiden laitosten määrittämistä koskevan tarkistetun lähestymistavan mukaisesti. Ehdotus on linjassa myös MiFID-direktiivin sekä MiFID II direktiivin ja MiFIR-asetuksen muodostaman kehyksen kanssa. Ehdotuksessa vahvistetaan vakavaraisuusvaatimukset, jotka on mukautettu sijoituspalveluyritysten liiketoimintaan ja riskeihin, ja siinä selvennetään, milloin ja miksi kyseisiä vaatimuksia sovelletaan. Sen avulla voidaan välttää jotkin tapaukset, joissa vakavaraisuusvaatimuksia on sovellettu mielivaltaisesti nykyisessä kehyksessä ja jotka johtuvat siitä, että vaatimukset on asetettu ennen kaikkea MiFID-direktiivissä lueteltuja sijoituspalveluja silmällä pitäen sen sijaan, että huomioitaisiin sijoituspalveluyritysten harjoittaman liiketoiminnan tyypistä ja volyymista tosiasiallisesti aiheutuvat riskit. • Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Sijoituspalveluyrityksillä on tärkeä tehtävä sijoitusvirtojen helpottamisessa kaikkialla EU:ssa. Näin ollen uudelleentarkastelu on myös osa komission aloitteita, joilla varmistetaan vahvat ja oikeudenmukaiset sisämarkkinat, joihin liittyy hyvin toimiva rahoitusjärjestelmä ja pääomamarkkinaunioni. Tämän kaiken tavoitteena on sijoitusten saaminen liikkeelle sekä kasvun ja työllisyyden edistäminen. Sopivammalla vakavaraisuus- ja valvontakehyksellä, jossa sijoituspalveluyrityksille säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat alhaisempia, i) parannettaisiin yritysten yleisiä toimintaedellytyksiä, ii) edistettäisiin markkinoille tuloa ja kilpailua ja iii) tarjottaisiin sijoittajille uusia mahdollisuuksia ja parempia tapoja hallinnoida riskejään. Tarkistetussa lähestymistavassa, jonka avulla määritetään järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset, joiden olisi säilyttävä vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostaman kehyksen alaisuudessa, noudatetaan myös tavoitetta välttää pankkiunionin toiminnassa ilmeneviä porsaanreikiä. Viimeaikainen markkinoiden rakenteessa tapahtunut kehitys osoittaa, että kolmansien maiden pankkiryhmillä on yhä monimutkaisempia rakenteita EU:ssa. Ne toimivat hyödyntäen yksikköjä, jotka välttyvät EKP:n harjoittamalta valvonnalta yhteisen valvontamekanismin puitteissa. Kuten lokakuussa 2017 annetussa komission tiedonannossa pankkiunionin valmiiksi saamisesta todetaan, varmistamalla että järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset pysyvät vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostaman sääntelykehyksen alaisuudessa tässä ehdotuksessa esitetyn, niiden määrittämistä koskevan lähestymistavan mukaisesti, kyseiset sijoituspalveluyritykset saatetaan EKP:n vakavaraisuusvalvonnan alaisuudessa myös pankkivalvontaviranomaisten vakavaraisuusvalvonnan alaisuuteen sellaisten toimintojensa osalta, jotka ne suorittavat pankkiunioniin osallistuvissa jäsenvaltioissa. 2. OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE • Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa (SEUT-sopimus) annetaan unionin toimielimille toimivalta antaa tarvittavat säännökset direktiiveinä tarkoituksena helpottaa henkilöiden ryhtymistä kaupalliseen toimintaan ja kaupallisen toiminnan harjoittamista eri puolilla EU:ta (SEUT-sopimuksen 53 artikla). Tämä pätee myös lainsäädäntöön, joka koskee finanssipalvelujen tarjoajien, tässä tapauksessa sijoituspalveluyritysten, vakavaraisuusvalvontaa. Ehdotetun direktiivin säännökset korvaavat vakavaraisuusdirektiivin säännökset, jotka myös perustuvat SEUT-sopimuksen 53 artiklaan, siltä osin kuin ne koskevat sijoituspalveluyrityksiä. • Toissijaisuusperiaate Ehdotuksessa tarkistetaan ja yksinkertaistetaan nykyisiä EU:n sääntöjä, joilla säännellään sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskohtelua, jotta voidaan i) paremmin ottaa huomioon ja hallita sijoituspalveluyritysten liiketoimintamalleihin liittyvät riskit, ii) parantaa yritysten tasapuolisia toimintaedellytyksiä ja iii) lähentää valvontakäytäntöjä. Tämän saavuttamiseksi uudella EU:n kehyksellä olisi korvattava nykyinen kehys sen sijaan, että nämä valinnat sisällytettäisiin jäsenvaltioiden sääntelykehyksiin. Tämä on tarpeen sen vuoksi, että MiFID-direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneet sijoituspalveluyritykset tarjoavat nykyään vakiintuneesti palvelujaan asiakkaille eri puolilla EU:ta. Jäsenvaltioihin sääntöihin tekemät erilliset ja irralliset muutokset saattaisivat vääristää kilpailua ja aiheuttaa syrjintää, mikä voisi pirstaloida sisämarkkinoita. Tämä saattaa lisätä vahingollista toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttöä, jolla voi olla rahoitusvakauteen ja sijoittajansuojaan kohdistuvia kerrannaisvaikutuksia muissa jäsenvaltioissa, jos ongelmia ilmenee. Se voisi myös vääristää tietyssä jäsenvaltiossa käytettävissä olevien sijoituspalvelujen valikoimaa ja tyyppiä, mistä saattaisi olla haittaa markkinoiden yleiselle tehokkuudelle ja sijoittajien valinnanvaralle. Tarkistetuissa säännöissä olisi vältettävä perusteettomia sääntelyn eroja ja varmistettava tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille toimiluvan saaneille yrityksille kaikkialla sisämarkkinoilla. • Suhteellisuusperiaate

Koska kyse on REFIT-ohjelmaan kuuluvasta toimesta, sen keskeisenä tavoitteena on tehdä uudesta kehyksestä sopivampi, relevantimpi ja oikeasuhteisempi sijoituspalveluyritysten nykyiseen kehykseen verrattuna. Tällä ehdotuksella saavutetaan tasapaino sen varmistamisessa, että vaatimukset ovat samalla ·kattavia ja riittävän tehokkaita puuttumaan sijoituspalveluyritysten riskeihin vakavaraisuuden kannalta terveellä tavalla ja ·riittävän joustavia sovellettaviksi erilaisiin liiketoimintamalleihin haittaamatta sijoituspalveluyritysten kykyä toimia liiketaloudellisesti kannattavalla tavalla. Ehdotuksessa pyritään tämän tasapainon saavuttamiseksi varmistamaan, että järjestelmän kustannukset pidetään mahdollisimman pieninä. Kustannuksia aiheutuu niin pääomavaatimuksista kuin säännösten noudattamisesta ja hallinnoinnista johtuen tarpeesta hallinnoida henkilöstöä ja järjestelmiä, jotta voidaan noudattaa uusia vaatimuksia ja raportoida säännösten noudattamisesta valvontaviranomaisille. Kuten tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, näiden kustannusten odotetaan pienenevän jatkuvasti, mutta järjestelmästä aiheutuu alussa joitakin uusia kertaluonteisia kustannuksia. Pääoman osalta kokonaisvaltainen poliittinen valinta, joka on toiminut perustana uudelleentarkastelussa ja vaikuttaa ehdotukseen, on tavoite varmistaa, että sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat EU:n pääomavaatimukset eivät kasva liikaa. Tästä seuraa tietyntyyppisten yritysten kannalta erilaisia jakautumisvaikutuksia. Näitä tasataan ehdotuksen säännöksillä siten, että suurimmat vaikutukset toteutetaan asteittain ja niille asetetaan yläraja. • Sääntelytavan valinta Sääntelytavaksi on valittu direktiivi, koska sen säännöksillä korvataan sijoituspalveluyrityksiä koskevat vakavaraisuusdirektiivin säännökset. Näin varmistetaan, että sen säännökset voidaan saattaa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä noudattaen asiaan liittyviä kansallisia hallinnollisia järjestelyjä yhdenmukaisesti nykyisen käytännön kanssa. 3. JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET • Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarviointi Tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitetään yhteenveto vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostaman nykyisen kehyksen arvioinnista, joka perustuu erityisesti EPV:n ja EAMV:n vuoden 2015 kertomuksessaan tekemään analyysiin sekä komission yksiköiden samanaikaiseen työhön ja analyysiin. Siinä todetaan, että voimassa olevia säännöillä, jotka perustuvat suuriin pankkiryhmiin sovellettaviin kansainvälisiin sääntelystandardeihin ja keskittyvät pankkien riskeihin, saavutetaan vain osittain niiden tavoitteet i) varmistaa riittävä pääoma useimpien sijoituspalveluyritysten riskeille, ii) pitää säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset kurissa, iii) turvata yhtäläiset toimintaedellytykset kaikkialla EU:n alueella ja iv) varmistaa tehokas vakavaraisuusvalvonta. Monia sen säännöksiä pidetään näiden tavoitteiden osalta tehottomina ja vaikutuksiltaan riittämättöminä. Poikkeuksena ovat suuret järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset, jotka ovat kokonsa, riskiprofiilinsa ja muihin rahoitusmarkkinoiden osapuoliin liittyvien sidostensa kannalta luonteeltaan pankin kaltaisia. Muiden sijoituspalveluyritysten osalta säännösten ennallaan säilyttämisen arvioitiin aiheuttavan i) liiallista monimutkaisuutta ja suhteetonta säännösten noudattamisesta aiheutuvaa rasitusta etenkin monille pk-yrityksille, ii) puutteellisesti räätälöityjä ja riskit huomiotta jättäviä vakavaraisuusmittareita ja vaatimuksia, jotta sijoituspalveluyritysten riskit voitaisiin kattaa asianmukaisesti ja iii) sääntöjen toisistaan eroavan kansallisen täytäntöönpanon ja sääntelyn pirstaleisuuden EU:ssa. • Sidosryhmien kuuleminen Sidosryhmiä kuultiin useaan otteeseen uudelleentarkastelun aikana. Keskeisenä virstanpylväänä EPV julkaisi komission joulukuussa 2014 esittämän ensimmäisen ehdotuspyynnön jälkeen joulukuussa 2015 kertomuksen nykyisestä sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehyksestä sekä muutosehdotukset. Kyseessä on kattava ja julkisesti saatavilla oleva arviointi vallitsevasta tilanteesta, ja siinä esitetään tietoja sijoituspalveluyritysten lukumääristä ja tyypeistä jäsenvaltioissa. Tämän analyysin avulla uudelleentarkastelua pystyttiin laajentamaan sidosryhmiin, joihin säännöt eivät saata vaikuttaa suoraan, ja kannustamaan sidosryhmiä osallistumaan analyysia seuranneeseen keskusteluun. EPV julkaisi 4. marraskuuta 2016 kuulemista varten keskusteluasiakirjan, jossa keskitytään mahdolliseen uuteen sijoituspalveluyrityksiä koskevaan vakavaraisuusjärjestelmään. Keskusteluasiakirjaa oli mahdollista kommentoida kolmen kuukauden ajan. EPV julkaisi 3. heinäkuuta 2017 luonnokset suosituksiksi ja pyysi sidosryhmiltä kommentteja. EPV:n työtä tuki myös yksityiskohtainen tietojenkeruu sijoituspalveluyrityksiltä. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset keräsivät tiedot EPV:n puolesta kahdessa vaiheessa vuosina 2016 ja 2017. Koska EPV oli toteuttanut yksityiskohtaisen julkisen kuulemisen ja tietojenkeruun, komissio piti tarpeettomana järjestää rinnakkaista yleistä julkista kuulemista. Sen sijaan komission yksiköt kuulivat sidosryhmiä kohdennetusti kerätäkseen näkemyksiä uudelleentarkastelun pääkohdista. Tässä yhteydessä järjestettiin ·pyöreän pöydän kokous toimialan sidosryhmien (sijoituspalveluyritykset, sijoittajat, lakiasiaintoimistot, konsultit) kanssa 27. tammikuuta 2017 tulevaa järjestelmää koskevista EPV:n ehdotusluonnoksista ·työpaja nykyisen järjestelmän kustannuksista 30. toukokuuta 2017 ja ·työpaja EPV:n lopullisten suositusten luonnoksista 17. heinäkuuta 2017. Uudelleentarkastelusta keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa rahoituspalvelukomiteassa maalis- ja lokakuussa 2017 ja pankki-, maksu- ja vakuutusasioita käsittelevässä asiantuntijaryhmässä kesä- ja syyskuussa 2017. Sidosryhmien kommentit komission maaliskuussa 2017 julkaistuun alustavaan vaikutustenarviointiin otettiin myös huomioon. Lisäksi komissio tarkasteli EU:n yleisen finanssipalvelujen sääntelykehyksen tehokkuutta, yhdenmukaisuutta ja johdonmukaisuutta koskeneen laaja-alaisen kannanottopyynnön yhteydessä aiemmin saatuja kommentteja, sillä useat vastaajat toivat esiin useita uudelleentarkastelun kannalta merkityksellisiä kysymyksiä.

Sijoituspalveluyritykset edustavat erilaisia liiketoimintamalleja, ja ne näyttävät keskittyvän ehdotuksia koskevissa näkemyksissään niille merkityksellisiin näkökohtiin. Tämä vaikeuttaa sidosryhmien kantojen suhteellista painoarvoa koskevien läpileikkaavien vertailujen tekemistä. Yleisesti ottaen suurin osa sidosryhmistä suhtautui myönteisesti niiden liiketoimintamalleihin paremmin sovitettuun vakavaraisuuskehykseen. Kyseiset sidosryhmät korostavat, että niiden merkitys on järjestelmän kannalta vähäinen ja että pääomavaatimuksissa olisi keskityttävä varmistamaan, että niiden toiminta voidaan lopettaa hallitusti. Kun on kyse erityisistä vaatimuksista, joita sovelletaan sellaisten sijoituspalveluyritysten erityiseen liiketoimintamalliin, jotka tarjoavat yksinomaan asiamiespalveluja eivätkä suorita liiketoimia rahoitusvälineillä käyttäen oman taseensa varoja, kyseiset sijoituspalveluyritykset arvostelevat yleensä ehdotuksia siitä, että niissä pääomavaatimukset yhdistetään lineaarisesti yritysten hoitamien asiakassalkkujen kokoon. Vaikka monet yritykset, jotka käyvät kauppaa omaan lukuunsa, myöntävät että markkinariskin kattamiseksi sovellettavassa nykyisessä kehyksessä on tiettyjä hyviä puolia kyseisille yrityksille aiheutuvien ja niiden aiheuttamien riskien suhteen, toiset kaupankäyntiä harjoittavat yritykset huomauttavat, että kehyksessä liioitellaan yritysten käyttämiin menetelmiin ja tuotteisiin sisältyviä riskejä. Nämä näkemykset on otettu huomioon ehdotettujen uusien riskimittareiden kalibroinnissa (K-tekijät – ks. jäljempänä) ja mahdollisuudessa ottaa asteittain käyttöön suurempia vaatimuksia ja asettaa vaatimuksille enimmäistasot. • Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Uudelleentarkastelu toteutettiin EPV:n antaman kattavan neuvonnan perusteella EAMV:tä kuullen, kuten edellytetään vakavaraisuusasetuksen asiaa koskevissa artikloissa, jotka muodostavat oikeusperustan uudelleentarkastelulle (erityisesti 508 artiklan 2 ja 3 kohta). EPV:n keskeiset julkiset tuotokset olivat seuraavat: ·joulukuussa 2015 annettu kertomus, jossa esitetään kattava arvio nykytilanteesta ja alustavat suositukset muutoksiksi ·marraskuussa 2016 julkaistu keskusteluasiakirja, jossa hahmotellaan mahdollista uutta järjestelmää ja ·syyskuussa 2017 annettu loppukertomus yksityiskohtaisine suosituksineen. Uusia pääomavaatimuksia koskevien suositusten tarkassa kalibroinnissa hyödynnettiin sijoituspalveluyrityksiltä kerättyjä yksityiskohtaisia tietoja. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset keräsivät tiedot EPV:n puolesta kahdessa vaiheessa vuosina 2016 ja 2017. Komissio on ollut koko ajan mukana, ja se on voinut hyödyntää keskusteluja, joissa arvioitiin yksityiskohtaisten toimintapoliittisten suositusten etuja ja haittoja. • Vaikutustenarviointi Paremman sääntelyn välineistön (väline nro 9) mukaan komission suorittamaa vaikutustenarviointia ei tarvita, jos EU:n virasto on valtuutettu suorittamaan politiikan suunnittelua ja siihen liittyvää analyysia ja edellyttäen että komission ehdotuksessa ei poiketa huomattavasti viraston suosituksista ja komission yksiköt katsovat viraston arvioinnin olevan laadultaan riittävä. Vaikka sääntelyntarkastelulautakunta tarkasteli tämän aloitteen vaikutustenarvioinnin luonnosta, komission yksiköiden valmisteluasiakirja katsottiin asianmukaisemmaksi, kun otetaan huomioon, että uudelleentarkastelua koskeva erityinen toimeksianto perustuu Euroopan valvontaviranomaisten antamiin neuvoihin, suorittamaan sidosryhmien kuulemiseen ja tekniseen työhön. Ehdotuksiin liitetyn komission yksiköiden valmisteluasiakirjan tavoitteena on selittää Euroopan valvontaviranomaisten antamia neuvoja, mukaan luettuina niiden suorittamien analyysin ja kuulemisen tulokset, ja samalla esittää komission yksiköiden näkemykset päätelmistä. Tämän kaiken tarkoituksena on ohjata komission päätöksentekoa. Pääomavaatimusten osalta EPV arvioi, että sen esittämät neuvot korottaisivat vaatimuksia EU:n kaikkien muiden kuin järjestelmän kannalta merkityksellisten sijoituspalveluyritysten tapauksessa yhteensä 10 prosenttia nykyisiin pilari 1:n vaatimuksiin verrattuna ja alentaisivat niitä 16 prosenttia pilari 2:n korotusten johdosta sovellettujen vaatimusten kokonaismäärään verrattuna. Se, miten nämä vaikutukset jakautuisivat eri sijoituspalveluyritysten välillä, riippuu niiden koosta, niiden tarjoamista sijoituspalveluista ja siitä, miten niihin sovelletaan uusia pääomavaatimuksia. Kuten ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, mukaan luettuna sen liite II, yksityiskohtaisesti esitetään, pilari 1:n pääomavaatimusten 10 prosentin yhteenlaskettu lisäys on summa, joka muodostuu joihinkin yrityksiin sovellettavista huomattavasti alhaisemmista pääomavaatimuksista ja toisiin yrityksiin sovellettavista pääomavaatimusten yli 10 prosentin korotuksista. Käytettävissä olevien omien varojen osalta EPV katsoo, että vain harvat yritykset epäonnistuisivat riittävän pääoman hankkimisessa uusien vaatimusten täyttämiseksi. Tässä on kyse vain pienestä määrästä sijoitusneuvojia, kaupankäyntiä harjoittavia yrityksiä ja monipalveluyrityksiä. Tähän ryhmään kuuluviin yrityksiin, joiden vakavaraisuusvaatimus olisi yli kaksi kertaa nykyistä suurempi, sovellettaisiin kuitenkin ylärajaa useita vuosia. Tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, että kokonaisuutena tarkasteltuna EPV:n suosituksia pidetään tarkoituksenmukaisena ja oikeasuhteisena keinona saavuttaa uudelleentarkastelun tavoitteet tehokkaasti ja tuloksekkaasti nykytilanteeseen verrattuna. Yleisesti ottaen EPV:n neuvot ovat selkeä myönteinen askel kohti sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehystä, jolla voidaan varmistaa, että yritykset toimivat vakaalla taloudellisella pohjalla, mutta ei estetä niiden kaupallisia näkymiä. Näin vakavaraisuuskehys tukisi uudelleentarkastelun tavoitteita tasapainoisella tavalla. Toisaalta sen avulla olisi voitava varmistaa, että sijoituspalveluyrityksistä asiakkaille ja markkinoille koituvia riskejä käsitellään kohdennetummin sekä yritysten meneillään olevissa toimissa että tilanteissa, joissa niiden toiminta on ajettava alas. Toisaalta vakavaraisuuskehyksellä olisi voitava varmistaa, että sijoituspalveluyritykset voivat kaikin puolin toteuttaa tehtävänsä sijoitusvirtojen edistämisessä kaikkialla EU:ssa, mikä on sopusoinnussa pääomamarkkinaunionin tavoitteiden kanssa, joilla pyritään saamaan säästöt ja sijoitukset liikkeelle kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. Vakavaraisuuskehys poikkeaa EPV:n suosituksista ainoastaan järjestelmän kannalta merkittävien sijoituspalveluyritysten määrittämisen osalta. Sen sijaan että asiaa lykättäisiin siten, että kehystä selvennettäisiin EPV:n suositusten mukaisilla perusteilla ehdotusten täytäntöönpanoa koskevissa teknisissä standardeissa, on asianmukaisempaa vahvistaa kehys itse ehdotuksissa, jotta voidaan varmistaa yhtäläiset sääntelylliset toimintaedellytykset luottolaitoksille ja järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille. Tältä osin ehdotukset menevät pidemmälle kuin mitä EPV esitti sijoituspalveluyritysten uudelleentarkastelua koskevassa lausunnossaan. Ehdotukset kuitenkin noudattavat EPV:n lausuntoa asioista, jotka liittyvät Yhdistyneen kuningaskunnan päätökseen erota EU:sta. • Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Kuten tähän asiakirjaan liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, sen että vakavaraisuussääntöjä yksinkertaistetaan useimpien sijoituspalveluyritysten osalta, odotetaan vähentävän huomattavasti näiden yritysten hallinnollista ja säännösten noudattamisesta johtuvaa rasitusta. Useat turhat sääntely- ja raportointivaatimukset voitaisiin poistaa, mikä mahdollistaisi sääntelytarkoituksiin varatun pääoman suuntaamisen tuottavampiin kohteisiin. Ehdotuksissa asetetaan pääoma- ja muita vakavaraisuusvaatimuksia, mukaan luettuina palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevat vaatimukset, jotka ovat oikeasuhteisia sijoituspalveluyritysten kannalta. Näin ehdotuksilla kevennetään ensimmäistä kertaa merkittäviä kustannuksia, joita yrityksille aiheutuu nykyisen järjestelmän pankkikeskeisistä vaatimuksista. Näin päästäisiin eroon monimutkaisesta tehtävästä yhteensovittaa ja sopeuttaa liiketoimintatiedot huonosti sopivaan sääntelykehykseen ja raportointijärjestelmään. Uusista säännöistä on eniten hyötyä sellaisille sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat kooltaan pk-yrityksiä. Niiden kannalta oikeasuhteisempi ja tarkoituksenmukaisempi vakavaraisuuskehys parantaisi niiden liiketoiminnan edellytyksiä, ja markkinoille tulon esteet vähenisivät. Esimerkiksi raskasta raportointikehystä yksinkertaistamalla vähennettäisiin hallinnollista rasitusta ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, joita aiheutuu pk-yrityksille, mukaan luettuina innovatiiviset yritykset, jotka pyrkivät kasvamaan digitaalisten ratkaisujen avulla. Vastaavasti vapauttamalla pienet ja ilman sidossuhteita olevat sijoituspalveluyritykset nykyisistä palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevista säännöistä, jotka on annettu vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin muodostaman kehyksen nojalla, ehdotuksilla vähennettäisiin näiden yritysten hallinnollisia ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Uuteen järjestelmään siirtymisestä aiheutuvia kertaluonteisia kustannuksia on odotettavissa jonkin verran, koska yritysten olisi tarkistettava riskienhallintajärjestelmät, saatettava sääntöjenmukaisuutta valvovat osastot ajan tasalle, tarkistettava asianajotoimistojen ja muiden palveluntarjoajien kanssa tehdyt sellaiset sopimukset, joita käytetään tällä hetkellä säännösten noudattamisen helpottamiseksi. Sääntöjen noudattamisesta aiheutuvissa kustannuksissa saavutettavat säästöt kuitenkin tukisivat pääomamarkkinaunionin yleisiä tavoitteita auttamalla sijoituspalveluyrityksiä täyttämään tehtävänsä sijoittajien säästöjen saamisessa tuottavaan käyttöön. Yritysten arvioidaan säästävän sääntöjen noudattamisesta aiheutuvissa kustannuksissa kymmenistä tuhansista satoihin tuhansiin euroihin riippuen yrityksen tyypistä ja koosta. Se, miten nämä säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten säästöt liittyvät ja ovat verrattavissa erityyppisten yritysten pääomavaatimusten muutoksiin, ei ole vielä tässä vaiheessa tiedossa, mutta se pitäisi sisällyttää kehyksen tulevaan seurantaan ja arviointiin. • Perusoikeudet Tällä ehdotuksella lujitetaan eri sijoituspalveluyritysten oikeutta harjoittaa liiketoimintaansa ilman haittaa säännöistä, jotka on suunniteltu ensisijaisesti muun tyyppisiä finanssimarkkinoiden toimijoita varten. Ehdotusten lainsäädännöllisissä toimenpiteissä, joissa vahvistetaan palkitsemista koskevat säännöt sijoituspalveluyrityksille, noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti vapautta harjoittaa liiketoimintaa sekä neuvotteluoikeutta ja oikeutta työtaistelutoimiin. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 5. LISÄTIEDOT • Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Ehdotuksissa esitettyjä muutoksia olisi arvioitava sen määrittämiseksi, missä määrin seuraavat tavoitteet on saavutettu: ·sijoituspalveluyritysten yksinkertaisempi luokittelu siten, että otetaan huomioon niiden erilaiset riskiprofiilit; ·vakavaraisuussäännöt, erityisesti pääomaa, likviditeettiä, palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevat vaatimukset, jotka ovat asianmukaisia, oikeasuhteisia ja joissa huomioidaan erityiset riskit, joille sijoituspalveluyritykset altistuvat, ja joilla varmistetaan, että pääomaa on kohdennettu sinne, missä sitä tarvitaan; ·kehys, jossa huomioidaan sijoituspalveluyritysten toimintojen luonteeseen ja laajuuteen liittyvät riskit suoraan ja selvästi havaittavasti ja tuetaan liiketoiminnan käynnistämistä; ja ·yksinkertaistettu valvontavälineistö, joka mahdollistaa liiketoimintakäytäntöjen ja niihin liittyvien riskien täysimääräisen ja tarkan valvonnan. Tätä varten joitakin seuraavista tiedoista voitaisiin kerätä osana tulevaa uudelleentarkastelua, jotta niitä voitaisiin käyttää indikaattoreina arvioitaessa ehdotettujen muutosten vaikutuksia: i) säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset henkilöstön, oikeudellisen neuvonannon ja lakisääteisen raportoinnin osalta, ii) pääomavaatimusten tasot, iii) muut uudet kustannukset, esimerkiksi likviditeettisäännöistä johtuvat, iv) yritysten lukumäärän kehitys eri luokissa, v) muutokset toimivaltaisten viranomaisten toimesta tapahtuvassa pilarin 2 korotusten käytössä, vi) uuden järjestelmän aikana tapahtuneet sijoituspalveluyritysten kaatumiset ja niiden vaikutukset ja vii) sijoituspalveluyritysten koon kehitys niiden varojen ja asiakastoimeksiantojen määrän osalta. • Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Kohde ja soveltamisala Ehdotuksessa esitetään vaatimukset, jotka koskevat vakavaraisuusvalvontaviranomaisten nimeämistä, sijoituspalveluyritysten perustamispääomaa, toimivaltaisten viranomaisten valvontavaltuuksia ja välineitä sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvontaa varten sekä toimivaltaisia viranomaisia koskevia julkistamisvaatimuksia vakavaraisuussääntelyn ja valvonnan alalla. Direktiiviä sovelletaan kaikkiin MiFID II direktiivin soveltamisalaan kuuluviin sijoituspalveluyrityksiin. MiFID II direktiiviä on määrä soveltaa tammikuusta 2018 alkaen. Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen ja niiden valtuudet Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen, jolla on toimivalta käyttää vakavaraisuusvalvontaa koskevia valtuuksia tämän direktiivin nojalla, ja ehdotuksessa siirretään sovellettavat säännökset vakavaraisuusdirektiivistä tähän direktiiviin. Jäsenvaltiot voivat antaa nämä valtuudet jo olemassa olevalle viranomaiselle vakavaraisuusdirektiivin nojalla myönnettyjen tehtävän ja valtuuksien muodossa tai antaa ne uudelle viranomaiselle. Perustamispääoma Perustamispääoman määrät, jotka perustuvat palveluihin ja toimintoihin, joita sijoituspalveluyrityksillä on lupa tarjota MiFID-direktiivin mukaisesti, tarkistetaan ja yhdenmukaistetaan EU:n tasolla vakavaraisuusdirektiivissä säädetyistä määristä, jotta voidaan ottaa huomioon määrien vahvistamisen jälkeen toteutunut inflaatio. Säädetään siirtymäjärjestelyistä, jotta erityisesti pienemmät yritykset pystyvät tarvittaessa lisäämään perustamispääoman määrää. Kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisten toimivalta Sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvontaa koskeva toimivalta annetaan kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille vakavaraisuusdirektiivin mukaisesti. Viranomaisten välillä olisi vahvistettava asianmukaiset yhteistyöjärjestelyt. Tietojenvaihto ja salassapitovelvollisuus Säännökset, jotka koskevat vakavaraisuusvalvontaan liittyvää toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa ja salassapitovelvollisuutta, annetaan vakavaraisuusdirektiivin perusteella, ja ne täydentävät MiFID II direktiiviä.

Seuraamukset Vakavaraisuusdirektiivin mukaisesti jäsenvaltioiden on vahvistettava hallinnollisia seuraamuksia ja muita hallinnollisia toimenpiteitä, jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, jotta voidaan määrätä säännösten rikkomisesta seuraamuksia tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--] säännösten mukaisesti. Sisäisen pääoman riittävyyden ja vakavaraisuuden arviointi Sijoituspalveluyrityksille ja toimivaltaisille viranomaisille otetaan käyttöön yksinkertaistetut vaatimukset, jotka perustuvat vakavaraisuusdirektiivin vaatimuksiin. Näillä vaatimuksilla arvioidaan järjestelyjen ja menettelyjen riittävyyttä, jotta voidaan varmistaa, että yritykset noudattavat tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--] säännöksiä. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava valtuudet tarkastella uudelleen ja arvioida sijoituspalveluyritysten vakavaraisuustilannetta ja tarvittaessa käyttää valtuuksia vaatiakseen muutoksia esimerkiksi sisäiseen hallinnointiin, ohjaukseen ja valvontaan, riskienhallintaprosesseihin ja menettelyihin sekä tarvittaessa asettaakseen lisävaatimuksia, mukaan luettuina erityisesti pääoma- ja likviditeettivaatimukset. Hallinnointi ja ohjaus sekä palkitseminen EPV:n neuvoissaan esittämän arvioinnin ja komission yksiköiden tästä EPV:n arvioinnista ehdotuksiin liittyvässä valmisteluasiakirjassaan esittämän evaluoinnin mukaisesti palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevia sääntöjä tarkistetaan, jotta varmistetaan sijoituspalveluyritysten asianmukainen toiminta ja estetään niiden henkilöstön liiallinen riskinotto. Samalla näissä säännöissä pyritään huomioimaan luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten aiheuttamien riskien erot. Tämän direktiivin vaatimusten soveltamisen pienten ja ilman sidossuhteita olevien sijoituspalveluyritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelyihin sekä palkitsemisjärjestelmiin ja käytäntöihin ei katsota olevan oikeassa suhteessa. Ehdotuksen tavoitteena on varmistaa palkitsemis- sekä hallinnointi- ja ohjaussääntöjen johdonmukaisuus eri säädöksissä, kuten vakavaraisuusdirektiivissä sekä direktiiveissä 2009/65/EY (yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivi) ja 2011/61/EU (vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva direktiivi). Vaikka ehdotuksessa ei vahvisteta erityistä raja-arvoa muuttuvien palkkioiden muuttuvien ja kiinteiden osien väliselle suhteelle, siinä edellytetään, että sijoituspalveluyritykset vahvistavat asianmukaiset suhdeluvut itse. Tässä otetaan huomioon se mahdollinen vaikutus, joka yhdellä yhteisellä suhdeluvulla voisi olla joidenkin sijoituspalveluyritysten kustannusten joustavuuteen ja kannattavuuteen. Komission kertomuksessa COM(2016) 510 esitettyjen havaintojen mukaan palkkioiden lykkäämistä ja maksamista rahoitusvälineinä koskevat vaatimukset eivät ole pääsääntöisesti tehokkaita pienten ja rakenteeltaan yksinkertaisten sijoituspalveluyritysten eikä pieniä muuttuvia palkkioita saavan henkilöstön osalta. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että yritys- ja henkilöstötasoille vahvistetaan raja-arvo, jonka alittuessa sijoituspalveluyritykset ja/tai henkilöstön jäsenet hyötyvät poikkeuksista palkkioiden lykkäämistä ja maksamista rahoitusvälineinä koskevien sääntöjen soveltamisesta. Kolmannet maat Unioni voi tehdä kolmansien maiden kanssa sopimuksia, jotka koskevat keinoja valvoa ryhmän pääomavaatimuksen noudattamista. Jäsenvaltiot ja EPV voivat sopia hallinnollisen yhteistyön järjestelyistä kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa tietojenvaihdon helpottamiseksi. Järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset Tähän direktiiviehdotukseen liittyvässä asetusehdotuksessa on säännös, jolla muutetaan luottolaitosten määritelmää siten, että siihen sisällytetään yritykset, joiden liiketoiminta sisältää kaupankäyntiä omaan lukuun taikka rahoitusvälineiden merkintää tai rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun järjestämistä merkintätakauksen perusteella, kun yrityksen varojen kokonaisarvo on vähintään 30 miljardia euroa. Tämä direktiiviehdotus sisältää täydentäviä säännöksiä prosessista, jolla haetaan lupaa toimia luotolaitoksena. 2017/0358 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta ja direktiivien 2013/36/EU ja 2014/65/EU muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Vankka vakavaraisuusvalvonta on olennainen osa sääntelyllisiä edellytyksiä, joiden mukaisesti rahoituslaitokset voivat tarjota palveluja unionissa. Sijoituspalveluyrityksiin, kuten myös luottolaitoksiin, sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2013/36/EU ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 575/2013 niiden vakavaraisuuskohtelun ja valvonnan osalta, kun taas niiden toimilupa- ja muista organisaatiota ja toimintaa koskevista vaatimuksista säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/39/EY. (2)Nykyiset asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaiset vakavaraisuusjärjestelmät perustuvat suurelta osin Baselin pankkivalvontakomitean suuria pankkiryhmiä varten laatimiin peräkkäin julkaistuihin kansainvälisiin sääntelystandardeihin, ja niillä puututaan vain osittain sijoituspalveluyritysten erilaisiin toimintoihin liittyviin erityisriskeihin. Sijoituspalveluyrityksille ominaisiin erityisiin heikkouksiin ja riskeihin olisi sen vuoksi puututtava asianmukaisilla ja oikeasuhteisilla unionin tason vakavaraisuusjärjestelyillä. (3)Vankalla vakavaraisuusvalvonnalla olisi varmistettava, että sijoituspalveluyrityksiä hoidetaan hallitusti ja niiden asiakkaiden etujen mukaisesti. Vakavaraisuusjärjestelyissä olisi otettava huomioon sijoituspalveluyritysten ja niiden asiakkaiden mahdollisuudet ryhtyä liialliseen riskinottoon ja sijoituspalveluyritysten ottamien ja niiden aiheuttamien riskien eri asteet. Tällaisella vakavaraisuusvalvonnalla olisi myös pyrittävä välttämään sijoituspalveluyrityksille aiheutuva kohtuuton hallinnollinen rasitus. (4)Monet asetukseen (EU) N:o 575/2013 ja direktiiviin 2013/36/EU perustuvat vaatimukset on suunniteltu käsittelemään luottolaitoksiin kohdistuvia yleisiä riskejä. Näin ollen nykyiset vaatimukset on suurelta osin mitoitettu säilyttämään luottolaitosten luotonantokapasiteetti taloussuhdanteista riippumatta ja suojaamaan tallettajat ja veronmaksajat luottolaitosten mahdolliselta kaatumiselta. Niitä ei niitä ole suunniteltu käsittelemään sijoituspalveluyritysten erilaisia riski-profiileja. Sijoituspalveluyrityksillä ei ole suuria vähittäis- ja yrityslainasalkkuja, eivätkä ne ota vastaan talletuksia. Todennäköisyys, että niiden kaatumisella voi olla haitallisia vaikutuksia yleiseen rahoitusvakauteen, on pienempi kuin luottolaitosten tapauksessa. Sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvat ja niiden aiheuttamat riskit poikkeavat näin ollen olennaisesti luottolaitoksiin kohdistuvista ja niiden aiheuttamista riskeistä, ja tällainen ero olisi otettava huomioon selvästi unionin vakavaraisuuskehyksessä. (5)Erot nykyisen kehyksen soveltamisessa eri jäsenvaltioissa uhkaavat sijoituspalveluyritysten tasapuolisia toimintaedellytyksiä unionissa. Erot johtuvat yleisestä monimutkaisuudesta soveltaa kehystä eri sijoituspalveluyrityksiin niiden tarjoamien palvelujen perusteella, kun jotkin kansalliset viranomaiset mukauttavat tai yksinkertaistavat tällaista soveltamista kansallisessa lainsäädännössä tai käytännössä. Koska nykyisessä vakavaraisuuskehyksessä ei käsitellä kaikkia tietyntyyppisiin sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvia ja niiden aiheuttamia riskejä, eräissä jäsenvaltioissa on sovellettu suuria pääomavaatimuksen korotuksia tiettyihin sijoituspalveluyrityksiin. Olisi vahvistettava näitä riskejä koskevat yhdenmukaiset säännökset, jotta voidaan varmistaa sijoituspalveluyritysten yhdenmukainen vakavaraisuusvalvonta kaikkialla unionissa. (6)Sen vuoksi tarvitaan erityistä vakavaraisuusjärjestelmää, jota sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin, jotka eivät ole kokonsa eivätkä muihin rahoitusalan ja talouden toimijoihin liittyviin sidoksiinsa nähden järjestelmän kannalta merkittäviä. Järjestelmän kannalta merkittäviin sijoituspalveluyrityksiin olisi kuitenkin edelleen sovellettava nykyistä direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 muodostamaa vakavaraisuuskehystä. Tällaiset sijoituspalveluyritykset ovat sijoituspalveluyritysten alaryhmä, jotka kuuluvat nykyään direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 muodostaman kehyksen soveltamisalaan. Niihin ei sovelleta erityisiä poikkeuksia mistään kehyksen tärkeimmistä vaatimuksista. Suurimmilla ja kaikkein kiinteimmässä sidossuhteessa olevilla yrityksillä on liiketoimintamallit ja riskiprofiilit, jotka ovat samankaltaiset kuin merkittävillä luottolaitoksilla. Ne tarjoavat pankkien kaltaisia palveluja ja ottavat vastatakseen riskeistä merkittävissä määrin. Lisäksi järjestelmän kannalta merkittävillä sijoituspalveluyrityksillä on riittävän suuri koko sekä liiketoimintamallit ja riskiprofiilit, jotka muodostavat uhan rahoitusmarkkinoiden vakaalle ja asianmukaiselle toiminnalle suurten luottolaitosten tavoin. Sen vuoksi on asianmukaista, että tällaisiin sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan edelleen direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 säännöksiä. (7)Joissain jäsenvaltioissa viranomaiset, joilla on toimivalta valvoa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuutta, ovat eri viranomaisia kuin viranomaiset, joilla on toimivalta valvoa markkinakäyttäytymistä. Sen vuoksi on tarpeen luoda yhteistyö- ja tietojenvaihtomekanismi kyseisten viranomaisten välille. (8)Jotta edistettäisiin valvontastandardien ja käytäntöjen yhdenmukaistamista unionissa, Euroopan pankkiviranomaisen, jäljempänä ’EPV’, olisi tiiviissä yhteistyössä Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen, jäljempänä ’EAMV’, kanssa säilytettävä ensisijainen toimivalta valvontakäytäntöjen koordinoinnissa ja lähentämisessä sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnan alalla Euroopan finanssivalvontajärjestelmässä, jäljempänä ’EFVJ’. (9)Sijoituspalveluyrityksen vaadittavan perustamispääoman tason olisi määräydyttävä niiden palvelujen ja toimintojen perusteella, joita kyseisellä sijoituspalveluyrityksellä on lupa tarjota ja suorittaa direktiivin 2004/39/EY mukaisesti. Jäsenvaltioiden mahdollisuus alentaa vaadittavaa perustamispääoman tasoa erityisissä tilanteissa, joista säädetään direktiivissä 2013/36/EU, ja mainitun direktiivin epäyhdenmukainen täytäntöönpano ovat johtaneet tilanteeseen, jossa vaadittavat perustamispääoman tasot eroavat toisistaan unionissa. Tämän pirstaloitumisen lopettamiseksi vaadittavan perustamispääoman taso olisi yhdenmukaistettava. (10)Vaikka sijoituspalveluyritykset poistetaan direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 soveltamisalasta, tietyt direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 yhteydessä käytetyt käsitteet säilyttävät vakiintuneen merkityksensä. Jotta tällaisten käsitteiden johdonmukainen tulkinta olisi mahdollista ja helpompaa, kun niitä käytetään unionin oikeuden säädöksissä sijoituspalveluyrityksiin liittyvissä yhteyksissä, viittaukset tällaisissa unionin säädöksissä sijoituspalveluyritysten perustamispääomaan, sijoituspalveluyritysten osalta toimivaltaisten viranomaisten valvontavaltuuksiin, sijoituspalveluyritysten sisäiseen pääoman riittävyyden arviointiprosessiin, toimivaltaisten viranomaisten sijoituspalveluyritysten osalta soveltamaan vakavaraisuuden arviointiprosessiin ja sijoituspalveluyrityksiin sovellettaviin palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskeviin säännöksiin on katsottava viittaavan tämän direktiivin vastaaviin säännöksiin. Kun kyseessä ovat viittaukset perustamispääoman määrään, sovelletaan seuraavaa vastaavuutta. Tämän direktiivin 8 artiklassa säädettyjen perustamispääoman tasojen olisi tämän direktiivin soveltamispäivästä alkaen katsottava korvaavan viittaukset direktiivissä 2013/36/EU säädettyihin perustamispääoman tasoihin seuraavasti: direktiivin 2013/36/EU 28 artiklassa tarkoitetun sijoituspalveluyritysten perustamispääoman olisi katsottava viittaavan 8 artiklan 1 kohtaan; direktiivin 2013/36/EU 29 tai 31 artiklassa tarkoitetun sijoituspalveluyritysten perustamispääoman olisi katsottava viittaavan 8 artiklan 2 tai 3 kohtaan riippuen sijoituspalveluyrityksen sijoituspalvelun ja toimintojen tyypistä; direktiivin 2013/36/EU 30 artiklassa tarkoitetun perustamispääoman olisi katsottava viittaavan 8 artiklan 1 kohtaan; (11)Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää, että vastuu sijoituspalveluyrityksen taloudellisen vakauden ja erityisesti vakavaraisuuden valvonnasta kuuluu sen kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jotta sijoituspalveluyrityksiä voitaisiin valvoa tehokkaasti myös muissa jäsenvaltioissa, joissa ne tarjoavat palveluja tai joissa niillä on sivuliike, olisi varmistettava tiivis yhteistyö näiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

(12)Vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava toteuttaa tiedonsaanti- ja valvontatarkoituksiin sekä erityisesti rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi tapauskohtaisesti paikalla tehtäviä tarkastuksia, tarkastaa sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden toiminta alueellaan ja vaatia kyseisten sivuliikkeiden toimintaa koskevia tietoja. Näitä sivuliikkeitä koskevat valvontatoimenpiteet olisi kuitenkin säilytettävä kotijäsenvaltion vastuulla. (13)Kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojaamiseksi toimivaltaisten viranomaisten olisi noudatettava salassapitovelvollisuutta valvontatehtäviä suorittaessaan ja luottamuksellisia tietoja vaihtaessaan. (14)Sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnan ja niiden asiakkaiden suojan vahvistamiseksi tilintarkastajien olisi ilmoitettava viipymättä toimivaltaisille viranomaisille seikoista, jotka voivat vaikuttaa vakavasti sijoituspalveluyrityksen taloudelliseen asemaan tai sen hallinto- ja kirjanpitojärjestelmään. (15)Tätä direktiiviä sovellettaessa henkilötietojen käsittely olisi toteutettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 45/2001 mukaisesti. Erityisesti silloin, kun tässä direktiivissä sallitaan henkilötietojen vaihto kolmansien maiden kanssa, olisi sovellettava asetuksen (EU) 2016/679 V luvun asiaankuuluvia säännöksiä ja asetuksen (EU) N:o 45/2001 9 artiklaa. (16)Tässä direktiivissä ja [asetuksessa (EU) ----/--- [IFR]] säädettyjen velvoitteiden noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi säädettävä hallinnollisista seuraamuksista ja muista hallinnollisista toimenpiteistä, jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Sen varmistamiseksi, että hallinnollisilla seuraamuksilla on varoittava vaikutus, ne olisi julkistettava, paitsi tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa. Jotta asiakkaat ja sijoittajat voisivat tehdä tietoon perustuvan päätöksen sijoitusvaihtoehdoistaan, kyseisillä asiakkailla ja sijoittajilla olisi oltava mahdollisuus saada tietoja sijoituspalveluyrityksille määrätyistä hallinnollisista seuraamuksista ja toimenpiteistä. (17)Jotta havaitaan sellaisten kansallisten säännösten rikkomisia, joilla tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, tai [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] rikkomisia, jäsenvaltioilla olisi oltava tarvittavat tutkintavaltuudet, ja niiden olisi luotava tehokkaat mekanismit, joilla ilmoitetaan mahdollisista tai tosiasiallisista rikkomisista. (18)Sijoituspalveluyrityksillä olisi oltava sisäinen pääoma, joka riittää määränsä, laatunsa ja jakautumisensa puolesta kattamaan riskit, joille ne altistuvat tai voivat altistua. Toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava, että sijoituspalveluyrityksillä on riittävät strategiat ja prosessit sisäisen pääomansa riittävyyden arvioimiseksi ja ylläpitämiseksi. (19)Vakavaraisuuden arviointivaltuuksien olisi edelleen oltava tärkeä sääntelyväline, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat arvioida laadullisia tekijöitä, mukaan luettuina sisäinen hallinnointi, ohjaus ja valvonta sekä riskienhallintaprosessit ja menettelyt, sekä tarvittaessa asettaa lisävaatimuksia, mukaan luettuina erityisesti pääoma- ja likviditeettivaatimukset. (20)Jotta palkitseminen saataisiin vastaamaan sijoituspalveluyritysten riskiprofiilia ja voitaisiin varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset, sijoituspalveluyrityksiin olisi sovellettava hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiä koskevia selkeitä periaatteita ja palkitsemissääntöjä, joissa huomioidaan luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten väliset erot. Pienet ja ilman sidossuhteita olevat sijoituspalveluyritykset olisi kuitenkin vapautettava näistä säännöistä, koska direktiivin 2014/65/EU mukaiset palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevat säännökset ovat riittävän kattavat tämäntyyppisten yritysten osalta. (21)Komission kertomuksessa COM(2016) 510 esitettyjen havaintojen mukaan direktiivissä 2013/36/EU säädetyt vaatimukset palkkioiden lykkäämisestä ja maksamisesta rahoitusvälineinä eivät ole asianmukaisia pienille ja rakenteeltaan yksinkertaisille sijoituspalveluyrityksille tai pieniä muuttuvia palkkioita saavalle henkilöstölle. Tarvitaan selkeät, johdonmukaiset ja yhdenmukaistetut perusteet, joiden avulla voidaan määrittää sijoituspalveluyritykset ja henkilöt, jotka on vapautettu kyseisistä vaatimuksista, jotta voidaan varmistaa valvontakäytäntöjen lähentyminen ja varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset. Samalla on kuitenkin aiheellista tarjota toimivaltaisille viranomaisille jonkin verran joustovaraa ottaa käyttöön tiukempi lähestymistapa, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi. (22)On asianmukaista antaa sijoituspalveluyrityksille jonkin verran joustovaraa sen suhteen, kuinka ne käyttävät muita kuin käteisinstrumentteja, kun ne maksavat muuttuvia palkkioita, kunhan tällaiset instrumentit saavuttavat tehokkaasti tavoitteen, jonka mukaan henkilöstön edut on sovitettava yhteen eri sidosryhmien, kuten osakkeenomistajien ja velkojien, etujen kanssa, ja edistävät muuttuvien palkkioiden mukauttamista sijoituspalveluyrityksen riskiprofiiliin. (23)Sijoituspalveluyritysten tulot, joita se saa maksujen, palkkioiden ja muiden tulojen muodossa erilaisten sijoituspalvelujen tarjoamisesta, vaihtelevat erittäin voimakkaasti. Palkitsemisen muuttuva osan rajaamisella osuudeksi palkan kiinteästä osasta vaikutettaisiin yrityksen kykyyn vähentää palkitsemista silloin, kun tulot pienenevät, mikä voisi johtaa yrityksen kiinteiden kustannusten kasvuun, mikä puolestaan voisi aiheuttaa riskejä yrityksen kyvylle kestää talouden taantumaa tai tulojen vähenemistä. Näiden riskien välttämiseksi muille kuin järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille ei tulisi asettaa yhtä ainoaa korkeinta mahdollista tasoa palkitsemisen muuttuvan ja kiinteän osan suhteelle. Sen sijaan kyseisten sijoituspalveluyritysten olisi itse vahvistettava asianmukaiset suhdeluvut. (24)Vastauksena kasvavaan yleiseen vaatimukseen verotuksen avoimuudesta ja jotta voidaan edistää sijoituspalveluyritysten yritysvastuuta, on aiheellista edellyttää, että sijoituspalveluyritykset julkistavat tietyt tiedot, mukaan luettuina tiedot saaduista voitoista, maksetuista veroista ja saaduista julkisista tuista. (25)Jotta voitaisiin käsitellä riskejä yksinomaan sijoituspalveluyrityksistä muodostuvan ryhmän tasolla, asetuksessa (EU) N:o 575/2013 edellytetty varovaisuusperiaatteen mukainen konsolidoinnin menetelmä olisi yksinomaan sijoituspalveluyrityksistä muodostuvien ryhmien tapauksessa korvattava ryhmän pääomavaatimuksella. Ryhmävalvojan määrittämisen olisi kuitenkin perustuttava samoihin periaatteisiin, joita sovelletaan konsolidoidun valvonnan tapauksessa. Asianmukaisen yhteistyön varmistamiseksi koordinointitoimenpiteiden keskeisten osien ja erityisesti kriisitilanteissa sovellettavien tietovaatimusten tai yhteistyö- ja koordinointijärjestelyjen olisi oltava samanlaiset kuin luottolaitoksia koskevan yhteisen sääntökirjan yhteydessä sovellettavan koordinoinnin keskeiset osat. (26)Toisaalta komission olisi voitava antaa neuvostolle suosituksia sellaisten sopimusten neuvottelemisesta unionin ja kolmansien maiden välillä, jotka koskevat ryhmän pääomavaatimuksen noudattamisen käytännön valvontaa, kun kyseessä ovat sijoituspalveluyritykset, joiden emoyritys on sijoittautunut kolmanteen maahan, ja kolmansissa maissa toimivat sijoituspalveluyritykset, joiden emoyritys on sijoittautunut unioniin. Toisaalta jäsenvaltioiden ja EPV:n olisi voitava ottaa käyttöön hallinnollisista järjestelyjä kolmansien maiden kanssa valvontatehtäviensä hoitamiseksi. (27)Oikeusvarmuuden takaamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi sekä luottolaitoksiin että sijoituspalveluyrityksiin sovellettavan nykyisen vakavaraisuuskehyksen ja tämän direktiivin välillä, asetusta (EU) N:o 575/2013 ja direktiiviä 2013/36/EU muutetaan sijoituspalveluyritysten poistamiseksi niiden soveltamisalasta. Pankkiryhmään kuuluviin sijoituspalveluyrityksiin olisi kuitenkin sovellettava edelleen pankkiryhmää koskevia asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU säännöksiä, kuten direktiivin 2013/36/EU [21 b artiklassa] tarkoitettua väliyhtiönä toimivaa EU-emoyritystä koskevia säännöksiä, sekä asetuksen (EU) N:o 575/2013 ensimmäisen osan 2 osaston 2 luvussa annettuja sääntöjä varovaisuusperiaatteen mukaisesta konsolidoinnista. (28)On tarpeen täsmentää toimenpiteet, jotka yritysten on toteutettava tarkistaakseen, kuuluvatko ne asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyn luottolaitoksen määritelmän soveltamisalaan, jolloin ne tarvitsevat luvan toimia luottolaitoksena. Koska tietyt sijoituspalveluyritykset harjoittavat jo direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevan A osan 3 ja 6 kohdassa tarkoitettuja toimintoja, on myös tarpeen varmistaa selvyys siitä, että kyseisiä toimintoja koskeva lupa säilyy voimassa. (29)Tehokkaan valvonnan varmistamiseksi on tärkeää, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset täyttävät yritykset hakevat lupaa toimia luottolaitoksena. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi sen vuoksi oltava mahdollisuus soveltaa seuraamuksia yrityksiin, jotka eivät hae tällaista toimilupaa. (30)Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 olevaan luottolaitoksen määritelmään asetuksella [asetus (EU) ----/--- [IFR]] tehtävän muutoksen voimaantulon myötä määritelmän soveltamisalaan voidaan lukea sijoituspalveluyritykset, jotka jo toimivat direktiivin 2014/65/EU mukaisesti annetun toimiluvan perusteella. Tällaisten yritysten olisi sallittava jatkaa toimintaansa sijoituspalveluyrityksenä toimimista koskevan lupansa turvin, kunnes luottolaitosta koskeva toimilupa myönnetään. Tällaisten sijoituspalveluyritysten olisi esitettävä lupahakemus toimia luottolaitoksena viimeistään silloin, kun niiden kuukausittaisten kokonaisvarojen keskiarvo ylittää jonkin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyistä kynnysarvoista kahdentoista peräkkäisen kuukauden aikana. Jos sijoituspalveluyritys ylittää jonkin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyistä kynnysarvoista tämän direktiivin voimaantulopäivänä, niiden kuukausittaisten kokonaisvarojen keskiarvo olisi laskettava ottaen huomioon kyseistä päivämäärää edeltävät kaksitoista peräkkäistä kuukautta. Kyseisten sijoituspalveluyritysten olisi haettava lupaa toimia luottolaitoksena viimeistään yhden vuoden ja yhden päivän kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. (31)Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 olevaan luottolaitoksen määritelmään asetuksella [asetus (EU) ----/--- [IFR]] tehtävä muutos voi vaikuttaa myös yrityksiin, jotka ovat jo hakeneet lupaa toimia sijoituspalveluyrityksenä direktiivin 2014/65/EU nojalla ja joiden osalta hakemus on vielä vireillä. Tällaiset hakemukset olisi siirrettävä direktiivin 2013/36/EU nojalla toimivaltaisille viranomaisille, ja niitä olisi käsiteltävä mainitussa direktiivissä säädettyjen toimilupasäännösten mukaisesti, jos yrityksen suunnitellut kokonaisvarat täyttävät jonkin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyistä kynnysarvoista.

(32)Asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuihin yrityksiin olisi myös sovellettava kaikkia direktiivin 2013/36/EU III osastossa säädettyjä luottolaitosten toiminnan harjoittamista koskevia vaatimuksia, mukaan luettuina säännökset toimiluvan peruuttamisesta mainitun direktiivin 18 artiklan nojalla. Mainitun direktiivin 18 artiklaa olisi kuitenkin muutettava sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset voivat myös peruuttaa luottolaitokselle myönnetyn toimiluvan, jos kyseinen luottolaitos käyttää toimilupaansa yksinomaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuihin toimintoihin ja jonka kokonaisvarojen keskiarvo on viitenä peräkkäisenä vuotena alhaisempi kuin kyseisessä 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädetyt kynnysarvot. (33)Direktiivin 2014/65/EU 39 artiklan mukaan rahoituspalveluja EU:ssa tarjoaviin kolmansien maiden yrityksiin sovelletaan kansallisia järjestelmiä, jotka saattavat edellyttää sivuliikkeen perustamista jäsenvaltioon. Jotta voidaan helpottaa kolmansien maiden yritysten unionissa sijaitsevien sivuliikkeidensä kautta suorittamien toimintojen säännöllistä seurantaa ja arviointia, toimivaltaisille viranomaisille olisi ilmoitettava niiden alueella sijaitsevien sivuliikkeiden kautta suoritettujen palvelujen ja toimintojen laajuudesta ja volyymista. (34)EPV on yhteistyössä EAMV:n kanssa antanut kertomuksen, joka perustuu perusteelliseen tausta-analyysiin, tietojenkeruuseen ja kuulemiseen kaikille muille kuin järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille räätälöidystä vakavaraisuusjärjestelmästä, joka toimii sijoituspalveluyritysten tarkistetun vakavaraisuuskehyksen perustana. (35)Jotta voidaan varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen, EPV:lle olisi annettava tehtäväksi laatia tekniset standardit, joissa täsmennetään tiedot, joita kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisen olisi vaihdettava valvonnan yhteydessä. Näissä standardeissa säädettäisiin siitä, kuinka sijoituspalveluyritysten olisi arvioitava toimintojensa laajuutta sisäistä hallinnointia ja ohjausta koskevien vaatimusten kannalta ja erityisesti sen arvioimiseksi, muodostavatko ne pienen ja ilman sidossuhteita olevan yrityksen. Teknisissä standardeissa olisi myös täsmennettävä, millä henkilöstön jäsenillä on olennainen vaikutus yritysten riskiprofiiliin palkitsemista koskevien säännösten soveltamiseksi ja täsmennettävä ensisijaisen lisäpääoman (AT1) ja toissijaisen pääoman (T2) instrumentit, jotka luokitellaan muuttuviksi palkkioiksi. Teknisissä standardeissa olisi myös täsmennettävä osatekijät, joiden avulla arvioidaan seuraavia seikkoja koskevien vaatimusten soveltamisala: sisäinen hallinnointi ja ohjaus, avoimuus, riskien käsittely ja palkitseminen, pääoman lisävaatimusten soveltaminen toimivaltaisten viranomaisten toimesta ja valvontakollegioiden toiminta. (36)Tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja jotta voidaan ottaa huomioon rahoitusmarkkinoiden kehitys, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä, joissa annetaan täsmentäviä säännöksiä tässä direktiivissä annetuista määritelmistä, sijoituspalveluyritysten sisäisestä pääomasta ja riskien arvioinnista sekä vakavaraisuuden arvioimista koskevista toimivaltaisten viranomaisten valtuuksista. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. (37)Komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän direktiivin täytäntöönpanolle ja erityisesti hyväksyä EPV:n laatimat luonnokset teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi, jotka koskevat toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa koskevia vaatimuksia, ja – jotta voidaan ottaa huomioon talouden ja rahapolitiikan kehitys – luonnokset, jotka liittyvät sijoituspalveluyritysten perustamispääoman tasoa koskeviin vaatimuksiin. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. (38)Tämän direktiivin tavoitteena on luoda toimiva ja oikeasuhteinen vakavaraisuuskehys, jonka avulla varmistetaan, että unionissa toimiluvan saaneet sijoituspalveluyritykset toimivat vakaalla taloudellisella pohjalla ja että niitä hoidetaan hallitusti, mukaan lukien niiden asiakkaiden etujen mukaisesti. Tavoitteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tavoitteita vaan ne voitaisiin saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. (39)Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, josta käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I OSASTO KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt, jotka koskevat a)sijoituspalveluyritysten perustamispääomaa; b)valvontavaltuuksia ja välineitä toimivaltaisten viranomaisten harjoittamaa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvontaa varten; c)toimivaltaisten viranomaisten harjoittamaa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvontaa [asetuksessa (EU) ----/--- [IFR]] vahvistettujen sääntöjen mukaisesti; d)toimivaltaisia viranomaisia koskevia julkistamisvaatimuksia sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnan alalla.

2 artikla Soveltamisala 1.Tätä direktiiviä sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin, joille on myönnetty toimilupa ja joita valvotaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU nojalla. 3 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1)’oheispalveluyrityksellä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 18 alakohdassa määriteltyä oheispalveluyritystä; 2)’toimiluvalla’ direktiivin 2014/65/EU II osaston mukaista sijoituspalveluyrityksen toimilupaa; 3)’sivuliikkeellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 30 alakohdassa määriteltyä sivuliikettä; 4)’läheisillä sidoksilla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 35 alakohdassa määriteltyjä läheisiä sidoksia; 5)’toimivaltaisella viranomaisella’ jäsenvaltion viranomaista tai elintä, joka on virallisesti tunnustettu ja jolla on kansallisen oikeuden nojalla valtuudet valvoa sijoituspalveluyrityksiä tämän direktiivin mukaisesti osana kyseisessä jäsenvaltiossa käytössä olevaa valvontajärjestelmää; 6)’hyödykemarkkinoilla toimivilla välittäjillä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 145 alakohdassa määriteltyjä hyödykemarkkinoilla toimivia välittäjiä; 7)’määräysvallalla' emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä sidosta, siten kuin se on määritelty Euroopan parlamentin tai neuvoston direktiivin 2013/34/EU 22 artiklassa tai tilinpäätösstandardeissa, joita sijoituspalveluyritykseen sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1606/2002 nojalla, taikka samankaltaista luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön ja yrityksen välistä sidosta; 8)’ryhmän pääomavaatimuksen noudattamisella’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 7 artiklan vaatimusten noudattamista sijoituspalveluyritysryhmän emoyrityksen toimesta; 9)’luottolaitoksella’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyä luottolaitosta; 10)’johdannaisilla’ asetuksen (EU) N:o 600/2014 2 artiklan 1 kohdan 29 alakohdassa määriteltyjä johdannaisia; 11)’rahoituslaitoksella’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 13 alakohdassa määriteltyä rahoituslaitosta; 12)’ryhmällä’ direktiivin 2013/34/EU 2 artiklan 11 kohdassa määriteltyä konsernia; 13)’ryhmän valvojalla’ toimivaltaista viranomaista, joka vastaa unionissa emoyrityksenä toimivien sijoituspalveluyritysten sekä unionissa emoyrityksenä toimivien sijoitusalan holdingyhtiöiden tai unionissa emoyrityksenä toimivien rahoitusalan sekaholdingyhtiöiden määräysvallassa olevien sijoituspalveluyritysten ryhmän pääomavaatimuksen noudattamisen valvonnasta;

14)’kotijäsenvaltiolla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 55 alakohdan a alakohdassa määriteltyä kotijäsenvaltiota; 15)’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 56 alakohdassa määriteltyä vastaanottavaa jäsenvaltiota; 16)’perustamispääomalla’ pääomaa, joka tarvitaan sijoituspalveluyrityksen toimiluvan myöntämistä varten; 17)’sijoituspalveluyrityksellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyä sijoituspalveluyritystä; 18)’sijoituspalveluyritysryhmällä’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 23 alakohdassa määriteltyä sijoituspalveluyritysryhmää; 19)’sijoitusalan holdingyhtiöllä’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 21 alakohdassa määriteltyä sijoitusalan holdingyhtiötä; 20)’sijoituspalveluilla ja toiminnalla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa määriteltyjä sijoituspalveluja ja toimintaa; 21)’ylimmällä hallintoelimellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 36 alakohdassa määriteltyä ylintä hallintoelintä; 22)’valvontatehtäväänsä hoitavalla ylimmällä hallintoelimellä’ ylintä hallintoelintä, joka hoitaa tehtäväänsä valvoa ja seurata johdon päätöksentekoa; 23)’rahoitusalan sekaholdingyhtiöllä’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/87/EU 2 artiklan 15 alakohdassa määriteltyä rahoitusalan sekaholdingyhtiötä; 24)’toimivalla johdolla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 37 alakohdassa määriteltyä toimivaa johtoa; 25)’emoyrityksellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 32 alakohdassa määriteltyä emoyritystä; 26)’tytäryrityksellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 33 alakohdassa määriteltyä tytäryritystä; 27)’järjestelmäriskillä’ direktiivin 2013/36/EU 3 artiklan 1 kohdan 10 alakohdassa määriteltyä järjestelmäriskiä. 28)’unionissa emoyrityksenä toimivalla sijoituspalveluyrityksellä’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 49 alakohdassa määriteltyä unionissa emoyrityksenä toimivaa sijoituspalveluyritystä; 29)’unionissa emoyrityksenä toimivalla sijoitusalan holdingyhtiöllä’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 50 alakohdassa määriteltyä unionissa emoyrityksenä toimivaa sijoitusalan holdingyhtiötä; 30)’unionissa emoyrityksenä toimivalla rahoitusalan sekaholdingyhtiöllä’ [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 4 artiklan 1 kohdan 51 alakohdassa määriteltyä unionissa emoyrityksenä toimivaa rahoitusalan sekaholdingyhtiötä; 2.Siirretään komissiolle valta antaa 54 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa täsmennetään a)1 kohdassa annettuja määritelmiä sen varmistamiseksi, että tätä direktiiviä sovelletaan yhdenmukaisesti; b)1 kohdassa annettuja määritelmiä rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi tätä direktiiviä sovellettaessa.

II OSASTO TOIMIVALTAISET VIRANOMAISET 4 artikla Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen ja valtuudet 1.Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset, joka tai jotka hoitavat tässä direktiivissä säädettyjä toimintoja ja tehtäviä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja EPV:lle nimeämisestä, ja jos toimivaltaisia viranomaisia on useampi kuin yksi, kunkin toimivaltaisen viranomaisen toiminnot ja tehtävät. 2.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat sijoituspalveluyritysten ja tarvittaessa sijoitusalan holdingyhtiöiden ja rahoitusalan sekaholdingyhtiöiden toimintaa sen arvioimiseksi, noudatetaanko tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] vaatimuksia. 3.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tarvittavat valtuudet, mukaan luettuina valtuudet suorittaa 12 artiklan mukaisia paikalla tehtäviä tarkastuksia, hankkia tietoja, joita tarvitaan sijoituspalveluyritysten ja tapauksen mukaan sijoitusalan holdingyhtiöiden ja rahoitusalan sekaholdingyhtiöiden vaatimustenmukaisuuden arvioimiseksi tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] vaatimusten mukaisesti, sekä tutkia näiden vaatimusten mahdollisia rikkomisia. 4.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tässä direktiivissä säädettyjen vakavaraisuusvalvontaan, tutkintaan ja seuraamuksiin liittyvien tehtävien hoitamiseen tarvittava asiantuntemus, resurssit, toimintavalmiudet, toimivaltuudet ja riippumattomuus. 5.Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että sijoituspalveluyritykset toimittavat toimivaltaisille viranomaisilleen kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen sen arvioimiseksi, noudattavatko sijoituspalveluyritykset kansallisia sääntöjä, joilla tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja [asetusta (EU) ----/--- [IFR]]. Sijoituspalveluyritysten sisäisen valvonnan mekanismeilla sekä hallinto- ja kirjanpitomenettelyillä on mahdollistettava se, että toimivaltaiset viranomaiset voivat milloin tahansa tarkastaa näiden sääntöjen noudattamisen. 6.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sijoituspalveluyritykset rekisteröivät kaikki liiketoimensa ja dokumentoivat järjestelmänsä ja prosessinsa, jotka kuuluvat tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] soveltamisalaan, siten että toimivaltaiset viranomaiset voivat milloin tahansa arvioida, noudattavatko sijoituspalveluyritykset kansallisia sääntöjä, joilla tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja [asetusta (EU) ----/--- [IFR]]. 5 artikla

Jäsenvaltion sisäinen yhteistyö 1.Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltionsa niiden viranomaisten tai elinten kanssa, jotka vastaavat luottolaitosten ja rahoituslaitosten valvonnasta. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kyseiset toimivaltaiset viranomaiset ja kyseiset viranomaiset tai elimet vaihtavat keskenään tietoja, jotka ovat olennaisia tai merkityksellisiä niille kuuluvien toimintojen ja tehtävien hoitamiseksi. 2.Toimivaltaisten viranomaisten, jotka ovat muita kuin direktiivin 2014/65/EU 67 artiklan mukaisesti nimettyjä viranomaisia, on luotava mekanismi kyseisten viranomaisten kanssa tehtävää yhteistyötä varten sekä kaikkien kunkin viranomaisen toimintojen ja tehtävien hoitamiseksi tarvittavien tietojen vaihtoa varten. 6 artikla Yhteistyö Euroopan finanssivalvontajärjestelmän puitteissa Hoitaessaan tehtäviään toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon valvontavälineiden ja käytäntöjen lähentäminen tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] nojalla annettujen oikeudellisten säännösten soveltamisessa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että a)toimivaltaiset viranomaiset tekevät EFVJ:n osapuolina luottamukseen ja kaikenpuoliseen keskinäiseen kunnioitukseen perustuvaa yhteistyötä erityisesti varmistaessaan, että ne toimittavat toisilleen ja muille EFVJ:n osapuolille tarkoituksenmukaisia ja luotettavia tietoja;

b)toimivaltaiset viranomaiset osallistuvat EPV:n toimintaan ja tarvittaessa direktiivin 2013/36/EU 44 artiklassa ja 116 artiklassa tarkoitettujen valvontaviranomaisten kollegioiden toimintaan; c)toimivaltaiset viranomaiset pyrkivät kaikin tavoin noudattamaan EPV:n ohjeita ja suosituksia, jotka se on antanut Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 16 artiklan mukaisesti, sekä Euroopan järjestelmäriskikomitean, jäljempänä ’EJRK’, varoituksia ja suosituksia, jotka se on antanut Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 16 artiklan nojalla; d)toimivaltaiset viranomaiset toimivat läheisessä yhteistyössä EJRK:n kanssa; e)toimivaltaisille viranomaisille annetut tehtävät ja valtuudet eivät estä niitä hoitamasta tehtäviään EPV:n tai EJRK:n jäseninä taikka tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] mukaisesti. 7 artikla

Valvonnan unioniulottuvuus Jokaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on yleisten tehtäviensä hoitamisen yhteydessä otettava asianmukaisesti huomioon tekemiensä päätösten mahdollinen vaikutus rahoitusjärjestelmän vakauteen muissa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja erityisesti kriisitilanteissa kyseisenä ajankohtana saatavissa olevien tietojen perusteella. III OSASTO

PERUSTAMISPÄÄOMA 8 artikla

Perustamispääoma 1.Direktiivin 2014/65/EU 15 artiklan nojalla sijoituspalveluyritykseltä vaadittava perustamispääoma toimiluvan saamiseksi direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevan A osan 3, 6, 8 tai 9 kohdassa lueteltujen sijoituspalvelujen tarjoamiseen tai sijoitustoiminnan harjoittamiseen on 750 000 euroa. 2.Direktiivin 2014/65/EU 15 artiklan nojalla sijoituspalveluyritykseltä, jolla ei ole lupaa pitää hallussaan asiakkaidensa varoja tai arvopapereita, vaadittava perustamispääoma toimiluvan saamiseksi direktiivin 2014/65/EU liitteessä I olevan A osan 1, 2, 4, 5 tai 7 kohdassa lueteltujen sijoituspalvelujen tarjoamiseen tai sijoitustoiminnan harjoittamiseen on 75 000 euroa. 3.Direktiivin 2014/65/EU 15 artiklan nojalla muulta sijoituspalveluyritykseltä kuin 1 tai 2 kohdassa tarkoitetulta sijoituspalveluyritykseltä vaadittava perustamispääoma on 150 000 euroa. 4.Komissio saattaa täytäntöönpanosäädöksillä ajan tasalle tämän artiklan 1–3 kohdassa tarkoitetun perustamispääoman määrän talouden ja rahapolitiikan alan kehityksen huomioon ottamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 9 artikla

Perustamispääoman koostumus Sijoituspalveluyritysten perustamispääoma muodostuu ainoastaan yhdestä tai useammasta [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 9 artiklassa tarkoitetusta erästä. IV OSASTO

VAKAVARAISUUSVALVONTA

1 LUKU

Vakavaraisuusvalvonnan periaatteet 1 jakso

Kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivalta ja tehtävät 10 artikla

Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimivalta Sijoituspalveluyrityksen vakavaraisuuden valvonta on kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten vastuulla, jollei vastuu tämän direktiivin säännösten mukaisesti kuulu vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. 11 artikla

Eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välinen yhteistyö 1.Eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] mukaisten tehtäviensä suorittamiseksi erityisesti vaihtamalla keskenään viipymättä sijoituspalveluyrityksiä koskevia tietoja, muun muassa seuraavia tietoja: a)tiedot sijoituspalveluyrityksen liikkeenjohto- ja omistusrakenteesta; b)tiedot siitä, miten sijoituspalveluyritys noudattaa pääomavaatimuksia; c)tiedot sijoituspalveluyrityksen keskittymäriskistä ja likviditeetistä; d)tiedot sijoituspalveluyrityksen hallinto- ja kirjanpitomenettelyistä ja sisäisen valvonnan mekanismeista; e)muut merkitykselliset tekijät, jotka voivat vaikuttaa sijoituspalveluyrityksen aiheuttamaan riskiin. 2.Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on välittömästi toimitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikki tiedot ja havainnot sijoituspalveluyrityksen toimintaa valvoessaan toteamistaan mahdollisista ongelmista ja riskeistä, joita sijoituspalveluyrityksestä aiheutuu sen asiakkaiden suojelulle tai rahoitusjärjestelmän vakaudelle vastaanottavassa jäsenvaltiossa. 3.Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimittava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimittamien tietojen perusteella toteuttamalla kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla vältetään tai korjataan 2 kohdassa tarkoitetut mahdolliset ongelmat ja riskit. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, miten ne ovat ottaneet huomioon kyseisten viranomaisten toimittamat tiedot ja havainnot. 4.Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset katsovat 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen ja havaintojen ilmoittamisen jälkeen, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät ole toteuttaneet 3 kohdassa tarkoitettuja tarvittavia toimenpiteitä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoitettuaan asiasta kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja EPV:lle toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet suojatakseen asiakkaita, joille palveluja tarjotaan, ja suojatakseen rahoitusjärjestelmän vakautta. 5.Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat eri mieltä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimenpiteistä, ne voivat saattaa asian EPV:lle, joka käsittelee asian asetuksen (EU) N:o 1093/2010 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Toimiessaan mainitun artiklan mukaisesti EPV tekee päätöksensä yhden kuukauden kuluessa. 6.EPV laatii EAMV:tä kuultuaan luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa täsmennetään tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen tyyppiä ja luonnetta koskevat vaatimukset. Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 10–14 artiklan mukaisesti. 7.EPV laatii EAMV:tä kuultuaan luonnokset teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi, joissa määritellään tiedonantovelvollisuuksia varten vakiomuotoiset lomakkeet, mallit ja menettelyt, jotka ovat omiaan helpottamaan sijoituspalveluyritysten valvontaa. Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 15 artiklan mukaisesti.

8.EPV toimittaa 6 ja 7 kohdassa tarkoitetut teknisten standardien luonnokset komissiolle viimeistään [yhdeksän kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä]. 12 artikla

Paikalla tehtävä toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sivuliikkeiden tarkastus ja todentaminen 1.Jos toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys harjoittaa toimintaansa sivuliikkeen kautta, vastaanottavien jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat, ilmoitettuaan asiasta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, tarkastaa itse paikalla 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ja sivuliikkeen. 2.Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on valvonnan kannalta ja silloin, kun ne katsovat sen olevan tarpeen rahoitusjärjestelmän vakauden turvaamiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa, valtuudet suorittaa tapauskohtaisesti paikalla tehtäviä tarkastuksia ja todentamisia, jotka koskevat sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden toimintaa niiden alueella, ja vaatia sivuliikkeeltä tietoja sen toiminnasta. Ennen tarkastusten ja todentamisten suorittamista vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuultava kotijäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia. Tällaisten tarkastusten ja todentamisten päätökseen saattamisen jälkeen vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tiedot, jotka ovat merkityksellisiä asianomaisen sijoituspalveluyrityksen riskinarvioinnin kannalta.



2 jakso Salassapito- ja raportointivelvollisuus 13 artikla

Salassapitovelvollisuus ja luottamuksellisten tietojen vaihto 1.Tätä direktiiviä ja [asetusta (EU) ----/--- [IFR]] sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ja kaikki näitä viranomaisia lähellä olevat henkilöt, mukaan luettuina direktiivin 2014/65/EU 76 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut henkilöt, ovat salassapitovelvollisia. Tällaiset viranomaiset ja henkilöt saavat ilmaista tehtävissään saamiaan luottamuksellisia tietoja ainoastaan tiivistetysti tai kootusti edellyttäen, ettei niistä voida tunnistaa yksittäisiä sijoituspalveluyrityksiä tai henkilöitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rikosoikeuden alaan kuuluvien tapausten käsittelyä. Kun sijoituspalveluyritys on asetettu konkurssiin tai pakolliseen selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kolmansia osapuolia, voidaan ilmaista siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä, jos se on tarpeen kyseisten menettelyjen toteuttamiseksi. 2.Toimivaltaiset viranomaiset saavat käyttää tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] nojalla kerättyjä, vaihdettuja tai toimitettuja tietoja ainoastaan tehtäviensä hoitamiseen ja erityisesti seuraaviin tarkoituksiin: a)tässä direktiivissä ja [asetuksessa (EU) ----/--- [IFR]] vahvistettujen vakavaraisuussääntöjen seuranta; b)seuraamusten määrääminen; c)haettaessa muutosta toimivaltaisten viranomaisten päätökseen hallinnollisessa muutoksenhaussa; d)tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 21 artiklan mukaisesti.

3.Luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt tai elimet, jotka eivät ole toimivaltaisia viranomaisia ja jotka saavat luottamuksellisia tietoja tämän direktiivin ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] nojalla, saavat käyttää näitä tietoja ainoastaan niihin tarkoituksiin, joita varten toimivaltainen viranomainen ne nimenomaisesti luovuttaa tai kansallisen oikeuden mukaisesti. 4.Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaihtaa luottamuksellisia tietoja 2 kohdan soveltamiseksi; ne voivat nimenomaisesti ilmoittaa, miten kyseisiä tietoja on käsiteltävä, ja ne voivat nimenomaisesti rajoittaa tietojen toimittamista edelleen. 5.Edellä 1 kohdassa tarkoitettu velvoite ei estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta luottamuksellisia tietoja Euroopan komissiolle, jos nämä tiedot ovat tarpeen komission toimivallan käyttämiseksi. 6.Toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa EPV:lle, EAMV:lle, EJRK:lle, jäsenvaltioiden keskuspankeille, Euroopan keskuspankkijärjestelmälle, jäljempänä ’EKPJ’, ja EKP:lle, kun nämä toimivat rahapoliittisina viranomaisina, sekä tarvittaessa maksu- ja toimitusjärjestelmien valvonnasta vastaaville viranomaisille luottamuksellisia tietoja, jos nämä tiedot ovat tarpeen niiden tehtävien hoitamiseksi. 14 artikla

Kolmansien maiden kanssa sovittavat hallinnolliset järjestelyt tietojen vaihtamiseksi Jäsenvaltiot ja EPV voivat asetuksen (EU) N:o 1093/2010 33 artiklan mukaisesti sopia tämän direktiivin tai [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] mukaisten valvontatehtävien suorittamiseksi kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa hallinnollisia järjestelyjä tietojen vaihtamiseksi, mukaan luettuina tiedot a)rahoituslaitosten ja rahoitusmarkkinoiden valvonnasta; b)sijoituspalveluyritysten selvitys- ja konkurssimenettelyistä sekä muista samankaltaisista menettelyistä; c)sijoituspalveluyritysten selvitys- ja konkurssimenettelyihin sekä muihin samankaltaisiin menettelyihin osallistuvien elinten valvonnasta; d)rahoituslaitosten tai korvausjärjestelmiä hallinnoivien laitosten lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta; e)rahoituslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henkilöiden valvonnasta; f)päästöoikeuksien markkinoilla toimivien henkilöiden valvonnasta kokonaiskuvan saamiseksi rahoitus- ja spot-markkinoista; g)maatalousalan hyödykejohdannaisten markkinoilla toimivien henkilöiden valvonnasta kokonaiskuvan saamiseksi rahoitus- ja spot-markkinoista. Näihin järjestelyihin on sisällyttävä salassapitovelvollisuutta koskevat säännökset, jotka vastaavat tämän direktiivin 13 artiklassa säädettyjä säännöksiä. 15 artikla

Tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen tarkastuksesta vastuussa olevien henkilöiden velvollisuudet Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikilla direktiivin 2006/43/EY mukaisesti toimiluvan saaneilla henkilöillä, jotka hoitavat sijoituspalveluyrityksessä direktiivin 2009/65/EY 73 artiklassa tai direktiivin 2013/34/EU 34 artiklassa tarkoitettuja tehtäviä tai muita lakisääteisiä tehtäviä, on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaisille viranomaisille kaikista kyseistä sijoituspalveluyritystä tai yritystä, jolla on läheiset sidokset kyseiseen yritykseen, koskevista tosiseikoista tai päätöksistä, jotka a)olennaisesti rikkovat tämän direktiivin nojalla annettuja lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä; b)saattavat vaikuttaa sijoituspalveluyrityksen toiminnan jatkuvuuteen; tai

c)saattavat johtaa tilien vahvistamatta jättämiseen tai varaumien esittämiseen. 3 jakso

Seuraamukset, tutkintavaltuudet ja muutoksenhakuoikeus 16 artikla

Hallinnolliset seuraamukset ja muut hallinnolliset toimenpiteet 1.Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt, jotka koskevat hallinnollisia seuraamuksia ja muita hallinnollisia toimenpiteitä, joita sovelletaan tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä annettujen kansallisten säännösten ja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] rikkomisiin, mukaan luettuina seuraavat tapaukset: a)sijoituspalveluyrityksellä ei ole 24 artiklassa säädettyjä sisäisiä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiä; b)sijoituspalveluyritys ei ilmoita toimivaltaisille viranomaisille tietoja siitä, miten se täyttää [asetuksen (EU) ---/--- [IFR]] 11 artiklassa säädetyt pääomavaatimukset tai antaa tästä epätäydellisiä tai epätarkkoja tietoja, rikkoen siten mainitun asetuksen 52 artiklan 1 kohdan b alakohtaa; c)sijoituspalveluyritys ei ilmoita toimivaltaisille viranomaisille tietoja keskittymäriskistä taikka antaa siitä epätäydellisiä tai epätarkkoja tietoja, rikkoen siten [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 34 artiklaa; d)sijoituspalveluyrityksellä on [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 36 artiklassa säädetyt rajat ylittävä keskittymäriski, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun asetuksen 37 ja 38 artiklan soveltamista; e)sijoituspalveluyrityksellä ei toistuvasti tai pysyvästi ole likvidejä varoja [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] 42 artiklan vastaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun asetuksen 43 artiklan soveltamista; f)sijoituspalveluyritys ei julkista tietoja taikka antaa epätäydellisiä tai epätarkkoja tietoja, rikkoen siten [asetuksen (EU) ----/--- [IFR]] kuudennessa osassa säädettyjä säännöksiä; g)sijoituspalveluyritys suorittaa maksun sen omiin varoihin sisältyvien välineiden haltijoille tapauksissa, joissa asetuksen (EU) N:o 575/2013 28, 52 tai 63 artiklassa kielletään tällaiset maksut omiin varoihin sisältyvien välineiden haltijoille; h)sijoituspalveluyrityksen todetaan rikkoneen vakavalla tavalla direktiivin (EU) 2015/849 nojalla annettuja kansallisia säännöksiä; i)sijoituspalveluyritys sallii, että yksi tai useampi henkilö ei noudata direktiivin 2013/36/EU 91 artiklan säännöksiä ylimmän hallintoelimen jäseneksi tulemisesta tai jäsenenä pysymisestä. Jäsenvaltioiden, jotka eivät säädä hallinnollisia seuraamuksia koskevista säännöistä sellaisten rikkomisten osalta, joihin sovelletaan kansallista rikosoikeutta, on ilmoitettava komissiolle asianomaiset rikosoikeudelliset säännökset. Hallinnollisten seuraamusten ja muiden hallinnollisten toimenpiteiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 2. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin hallinnollisiin seuraamuksiin ja muihin hallinnollisiin toimenpiteisiin kuuluvat seuraavat: a)julkinen ilmoitus, jossa yksilöidään vastuussa oleva luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, sijoituspalveluyritys, sijoitusalan holdingyhtiö tai rahoitusalan sekaholdingyhtiö ja rikkomisen luonne; b)määräys, jossa vastuussa olevaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vaaditaan lopettamaan rikkominen ja olemaan toistamatta sitä;

c)väliaikainen kielto, joka estää sijoituspalveluyrityksen ylimmän hallintoelimen jäseniä tai muita luonnollisia henkilöitä hoitamasta tehtäviä sijoituspalveluyrityksissä; d)oikeushenkilön tapauksessa hallinnolliset taloudelliset seuraamukset 10 prosenttiin saakka yrityksen koko edellisen tilikauden kokonaisnettoliikevaihdosta, joka sisältää bruttotulot, jotka koostuvat korkotuotoista ja vastaavista tuloista, tuotoista osakkeista ja muista vaihtuva- tai kiinteätuottoisista arvopapereista ja saaduista palkkioista; e)oikeushenkilön tapauksessa hallinnolliset taloudelliset seuraamukset, jotka ovat enintään kaksi kertaa suuremmat kuin rikkomisesta saatu taloudellinen hyöty tai vältetyt tappiot, jos kyseinen hyöty tai kyseiset vältetyt tappiot voidaan määrittää; f)kun on kyse luonnollisesta henkilöstä, enintään 5 000 000 euron suuruiset hallinnolliset taloudelliset seuraamukset tai niissä jäsenvaltioissa, joissa euro ei ole virallinen valuutta, vastaava arvo kansallisena valuuttana [tämän direktiivin voimaantulopäivänä]. Jos d alakohdassa tarkoitettu yritys on tytäryritys, bruttotuloksi katsotaan perimmäisen emoyrityksen konsolidoidun tilinpäätöks