Energian hinnat nousevat nyt rajusti Euroopan unionissa kuten monilla muillakin maailman alueilla. Hintapiikki johtuu pääasiassa energian ja erityisesti kaasun kasvavasta maailmanlaajuisesta kysynnästä, joka liittyy covid-19-kriisistä elpymiseen. Viime kuukausien ennätyshintojen syynä on useita tekijöitä, jotka johtuvat pääasiassa maailmanlaajuisesta kaasun kysynnästä, ja tämä on johtanut sähkön hintojen nousuun. Lisäksi sähkön hinnat ovat nousseet kausittaisten sääolosuhteiden vuoksi (kesän pienet vesimäärät ja vähäiset tuulet). Tämä on vähentänyt uusiutuvan energian tuotantoa Euroopassa. Myös hiilen hinnat Euroopassa nousivat jyrkästi vuonna 2021, joskin paljon vähemmän kuin kaasun hinta. Kaasun hinnan vaikutus sähkön hintaan on yhdeksänkertainen suhteessa hiilen hinnannousun vaikutukseen.

Puhtaan energian järjestelmää koskeva teknologinen edistys on ratkaisevan tärkeää, jotta EU:n ilmasto- ja energiatavoite voidaan saavuttaa vuoteen 2050 mennessä, kuten vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelman vaikutustenarvioinnissa korostetaan. Kansainvälinen energiajärjestö (IEA) ennustaa, että suurin osa vuoteen 2030 mennessä toteutettavista hiilidioksidipäästöjen vähennyksistä on peräisin jo markkinoilla olevista teknologioista, mutta lähes puolet vuoteen 2050 mennessä tarvittavista vähennyksistä tulee sellaisista teknologioista, jotka ovat parhaillaan esittely- tai prototyyppivaiheessa. Tässä toisessa vuotuisessa kilpailukykyraportissa seurataan eri puhtaan energian teknologioiden tämänhetkistä ja ennustettua tilannetta ja esitetään näkemyksiä siitä, miten puhtaan energian järjestelmä edistää EU:n ilmastoneutraaliuden saavuttamista vuoteen 2050 mennessä samalla kun kunnioitetaan Euroopan vihreän kehityksen ohjelman vihreää ”vältetään vahinkoa” -valaa. Tässä raportissa tarkastellaan kilpailukyvyn eri osa-alueita ja tuodaan esiin EU:n puhtaan energian järjestelmän vahvuuksia, haasteita ja huomiota. Se osoittaa erityisesti, että sekä puhtaan energian bruttoarvonlisäyksen että alan työllisyyden kehityssuuntaukset – alan sisäiset erot jätetään tarkastelun ulkopuolelle – ylittävät EU:n koko talouden kehityssuuntaukset. Puhtaan energian tutkimukseen ja innovointiin suunnatut julkiset investoinnit ovat puolestaan elpyneet viiden viime vuoden aikana, vaikkakaan ne eivät ole vielä saavuttaneet vuoden 2010 tasoa. Eurooppalainen innovaatioekosysteemi on johtavassa asemassa arvokkaissa patenteissa sekä alkuvaiheessa olevien ilmastoteknologian startup-yritysten tukemisessa. Laajentamisessa olemme kuitenkin paljon jäljessä muista maantieteellisistä alueista. Teknologian näkökulmasta tarkasteltuna EU:lla on edelleen vahva asema tuulivoimateollisuudessa, mutta sen asema voi olla vaakalaudalla useilla muilla aloilla, kuten aurinkosähkössä, uusiutuvassa vedyssä, lämpöpumpuissa ja uusiutuvissa polttoaineissa.

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on EU:n puhtaan energian politiikan yleinen kehys. Kyseessä on uusi kasvustrategia, jonka tavoitteena on tehdä Euroopasta maailman ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa oikeudenmukaisella, resurssitehokkaalla, kustannustehokkaalla ja kilpailukykyisellä tavalla. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ilmastotavoitteiden toteuttamiseksi EU:n ilmastolaissa on vahvistettu yhdeksi poliittiseksi painopisteeksi ilmastoneutraaliuden saavuttaminen vuoteen 2050 mennessä ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen 55 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasoon verrattuna.

Uusiutuvan energian alan työpaikoissa luotiin vuonna 2018 keskimäärin 104 000 euroa bruttoarvonlisäystä työntekijää kohti. Vuotuinen kasvu on ollut keskimäärin 5 prosenttia vuodesta 2010. Tämä on 60 prosenttia enemmän kuin muussa taloudessa (64 000 euroa bruttoarvonlisäystä työntekijää kohti). Energiatehokkuuden ja energianhallinnan arvonlisäys työntekijää kohti on 64 000 euroa ja sähköisen liikkuvuuden 74 000 euroa, ja kasvuvauhdit olivat 3 prosenttia ja 7 prosenttia vuosina 2015–2018, mikä on nopeampaa kuin muussa taloudessa (2 prosenttia).

Vastaavasti ennen pandemiaa puhtaan energian järjestelmien bruttoarvonlisäys keskimääräisellä 5 prosentin vuotuisella kasvulla on ollut parempi kuin kokonaistaloudessa (3 prosentin kasvu) vuodesta 2010 alkaen. Puhtaan energian osuus oli 1 prosentti (133 miljardia euroa) EU:n kokonaisarvonlisäyksestä vuonna 2018 eli yli kaksinkertainen fossiilisten polttoaineiden tuotantoon ja valmistukseen (59 miljardia euroa) verrattuna . Puhtaan energian järjestelmän sisällä uusiutuvan energian bruttoarvonlisäys (60 miljardia euroa) on kasvanut keskimäärin 2 prosenttia vuodessa, kun taas energiatehokkuus- ja energianhallintajärjestelmät (67 miljardia euroa) ovat samalla jaksolla kasvaneet 9 prosenttia. Sähköisen liikkuvuuden 7 miljardin euron bruttoarvonlisäys on kasvanut alle prosentin vuodessa.

On vielä liian aikaista sanoa, miten pandemia ja elpymisrahoitus vaikuttivat inhimilliseen pääomaan, mutta Eurostatin tuoreimmat tiedot viittaavat siihen, että juuri ennen pandemiaa puhtaan energian suorituskyky oli parempi kuin talouden yleensä. Vuonna 2018 puhtaan energian ala työllisti suoraan 1,7 miljoonaa ihmistä, ja vuotuinen kasvu oli keskimäärin 2 prosenttia, kun taas koko talouden työllisyys kasvoi keskimäärin 1 prosentin vuodessa. Energiatehokkuus- ja energianhallintajärjestelmien työpaikkojen keskimääräinen vuotuinen kasvu on ollut keskimäärin 6 prosenttia vuodesta 2010, kun taas suorat työpaikat uusiutuvan energian ja sähköisen liikkuvuuden aloilla ovat vähentyneet 3 prosenttia (2010–2018). Tämä johtuu uusiutuvan energian hitaammasta kasvusta joissakin jäsenvaltioissa. Esimerkiksi monimutkaiset lupasäännöt ja lainsäädännön hankaluudet haittaavat uusia tuulivoimaloita Saksassa, jossa työpaikkojen väheneminen on selvintä (ks. myös kohta 3.1). Lisäksi teknologian ja tuottavuuden parantuminen on vähentänyt työvoimavaltaisuutta erityisesti kypsillä markkinoilla (esim. tuuli- ja aurinkoenergia). Työpaikkoja syntyy yhä enemmän muissa puhtaan energian sovelluksissa, kuten älymittareissa, älyverkoissa, varastoinnissa ja muissa energiatehokkuuteen ja energianhallintaan liittyvissä tuotteissa ja toiminnoissa.

Covid-19-pandemiasta elpymiseksi annettu elpymis- ja palautumistukivälinettä koskeva asetus on EU:ssa ensimmäinen laatuaan tulosperusteisena ohjelmana, jota komissio ehdottaa osana NextGenerationEU-pakettia. Rahoitusta on jäsenvaltioiden saatavissa niiden kattavien elpymis- ja palautumissuunnitelmien perusteella, ja sitä vapautetaan, kun mitattavissa olevia välitavoitteita ja tavoitteita saavutetaan. Edellytyksenä on, että jäsenvaltiot kohdistavat elpymis- ja palautumissuunnitelmissaan vähintään 37 prosenttia elpymis- ja palautumistukivälineen osuudestaan ilmastosiirtymään sekä sisällyttävät niihin toimenpiteitä, jotka ovat johdonmukaisia talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson ja kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien yhteydessä yksilöityjen asiaa koskevien maakohtaisten haasteiden ja painopisteiden kanssa.

Euroopan vihreän kehityksen ohjelman poliittinen kehys lisää puhtaiden energian teknologioiden kysyntää, mutta covid-19-pandemia on varmasti koetellut niiden tarjontaa, kehitystä ja kilpailukykyä. Energia- ja ilmastopolitiikkojen täytäntöönpano riippuu uusiutuvan energian teknologioiden saatavuudesta, häiriöttömistä arvoketjuista sekä yritysten kilpailukyvyn säilymisestä ja niiden ammattitaitoisesta työvoimasta. Uhkana on, että pandemian taloudelliset vaikutukset ovat merkittävä takaisku puhtaan energian teknologioiden kilpailukyvylle. Toisaalta talouden elvytyspolitiikka tarjoaa myös mahdollisuuden kohdentaa ja lisätä investointeja puhtaaseen energiaan NextGenerationEU-välineen ansiosta.

Sähkön tukkuhintojen nousu saattaa olla signaali uusiutuvien energialähteiden kilpailukyvyn parantumisesta. Tämä saattaa kannustaa lisäämään investointeja alalla, mikä pitkällä aikavälillä auttaa alentamaan sähkön hintoja, kun otetaan huomioon niiden alhaisemmat tuotantokustannukset/toimintamenot, niiden jättäminen hiilen hinnoittelun ulkopuolelle ja odotettavissa oleva pääomakustannusten aleneminen. Euroopan energia-alan nykyinen hinnannousu osoittaa myös, että EU:n riippuvuutta fossiilisista tuontipolttoaineista on vähennettävä. Uudet ilmasto- ja energiatavoitteet tuottavat uusia investointitarpeita. Seuraavien kymmenen vuoden aikana tarvitaan vuosittain 390 miljardin euron lisäinvestointeja verrattuna viimeisten kymmenen vuoden aikana tehtyihin vuotuisiin investointeihin. Käyttöönottoa on nopeutettava huomattavasti, jotta voidaan saavuttaa nykyinen vuodelle 2030 asetettu uusiutuvan energian 32 prosentin tavoite. Sitä on nopeutettava vielä enemmän, jotta voidaan saavuttaa heinäkuussa hyväksytyssä paketissa ehdotettu uusi 40 prosentin tavoite Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttamiseksi. Koska lupamenettelyjen viivästyminen muodostaa merkittävän esteen siirtymiselle vähähiiliseen energiajärjestelmään ja viivästyttää puhtaan energian infrastruktuurien ja teknologioiden käyttöönottoa ja niihin tehtäviä investointeja monella vuodella, komissio antaa vuonna 2022 ohjeita uusiutuvia energialähteitä koskevien lupamenettelyjen nopeuttamisesta ja jatkaa tiivistä yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa hyvien käytäntöjen määrittämiseksi ja vaihtamiseksi. Lupamenettelyjä on yksinkertaistettava ja virtaviivaistettava kiireellisesti, jotta voidaan luoda uusiutuvien energialähteiden yhteismarkkinat, jotka helpottavat tehokasta ja kustannustehokasta käyttöönottoa sekä investointivarmuutta, myös erittäin suuret investointitarpeet huomioon ottaen.

Nämä tekijät näkyivät sähkön tukku- ja vähittäishintojen nousuna useimmissa maailman suurimmissa talouksissa vuoden 2020 jälkipuoliskolta lähtien. Sähkön tukkuhinnat ovat korkealla kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, mutta joissakin niistä vaikutukset ovat olleet suurempia. Tämä riippuu erityisesti fossiilisten polttoaineiden osuudesta sähköntuotannossa. Myös vähittäissopimusten ehdot (esim. sopimusten kesto, kiinteät tai muuttuvat hinnat jne.) vaikuttavat siihen, miten nopeasti kaasun tukkuhintojen nousu siirtyy vähittäishintoihin. Euroopan komissio on huolissaan hintojen nousun kielteisistä vaikutuksista kotitalouksiin ja yrityksiin. Kuultuaan jäsenvaltioita ja Euroopan parlamenttia komissio on antanut tiedonannon, jonka tarkoituksena on toteuttaa ja tukea asianmukaisia toimenpiteitä, joilla lievennetään energian tilapäisten hinnannousujen vaikutuksia ja vahvistetaan edelleen kykyä selviytyä tulevista häiriöistä.

Vuonna 2019 kaikkien EU:n jäsenvaltioiden julkisten investointien kokonaismäärä energiaunionin T&I-painopisteisiin oli edelleen 5 prosenttia alle vuoden 2010 tason, mutta määrä oli kasvanut 2 prosenttia vuoteen 2015 verrattuna. Noin neljäsosa jäsenvaltioista on jatkuvasti lisännyt menojaan koko kymmenen vuoden jakson ajan, ja vastaava osuus jäsenvaltioista on vähentänyt niitä. Muissa jäsenvaltioissa suuntaus on sama kuin EU:ssa kaiken kaikkiaan tai tutkimus- ja innovointimenoja koskevia tietoja ei ole saatavilla. On selvää, että T&I-investointien seurantaa on parannettava, mutta jäsenvaltiot toteuttavat myös entistä aktiivisemmin ja sitoutuneemmin vuonna 2023 toteutettavaa raportointia, josta säädetään energiaunionin hallintoa koskevassa asetuksessa. Tämä ei rajoitu julkisiin T&I-investointeihin, vaan lisäksi pyritään tehostamaan kansallisen tason toimia yksityisen sektorin T&I-investointien seuraamiseksi. Strateginen energiateknologiasuunnitelma (SET-suunnitelma) on EU:n tärkein väline, jonka avulla puhtaan energian teknologioiden tutkimukseen ja innovointiin suunnatussa politiikassa ja rahoituksessa voidaan tehdä yhteisiä linjauksia EU:n tasolla ja kansallisella tasolla sekä lisätä yksityisiä investointeja.

EU:n tutkimusvarat ovat kasvaneet vuosittain ja olleet keskimäärin 1,5 miljardia euroa, mikä on vaikuttanut olennaisesti tutkimukseen ja innovointiin tehtävien investointien tason säilymiseen viime vuosina. Kun yksityisten menojen arvioidaan olevan keskimäärin 20 miljardia euroa, keskimääräinen vuotuinen kokonaisinvestointi energiaunionin T&I-painopisteisiin viime vuosina (2014–2018) on ollut suuruusluokaltaan 25 miljardia euroa. Elpymisen kannalta ratkaisevan tärkeää on, että maailman suurin tutkimus- ja innovointiohjelma Horisontti Eurooppa, innovaatiorahasto sekä koheesiopolitiikan rahoitus ja LIFE-ohjelma edistävät nyt ja tulevaisuudessa ilmastoon ja ympäristöön liittyvää tutkimusta ja innovointia sekä markkinoille pääsyä.

Tutkimuksella ja innovoinnilla on keskeinen rooli tulevaisuuden kilpailukykyisten toimialojen muovaamisessa. Vuoden 2008 talouskriisin jälkeen julkiset investoinnit energiaunionin etusijalle asettamaan tutkimukseen ja innovointiin , laskivat puolen vuosikymmenen ajan ja osoittivat elpymisen merkkejä vasta vuoden 2016 jälkeen ( Figure 2 ). Sen jälkeen EU:n jäsenvaltiot ovat investoineet keskimäärin 3,5 miljardia euroa vuodessa, mutta menot ovat edelleen alhaisemmat kuin kymmenen vuotta sitten. Maailmanlaajuisella tasolla suuntaus on johdonmukainen sen kanssa, että investoinnit energiaan yleensä – ja erityisesti puhtaaseen energiaan – kyllä kasvavat mutta hitaammin kuin BKT ja muiden alojen tutkimus- ja innovointimenot. Osuutena BKT:stä mitattuna EU:n investointiaste (0,027 %) on tällä hetkellä alhaisin kaikista maailman suurista talouksista, hieman Yhdysvaltojen alapuolella, joskin kaikkien tasot näyttävät laskevan tai pysyvän ennallaan ( Figure 3 ).

Tätä varten Horisontti Eurooppa -puiteohjelman III pilarissa ”Innovatiivinen Eurooppa” pyritään tukemaan mullistavien ja markkinoita luovien innovaatioiden kehittämistä Euroopan innovaationeuvoston (EIC) kautta. Se toimii keskitettynä yhteyspisteenä, joka auttaa innovoijia luomaan markkinoita, hankkimaan yksityistä rahoitusta ja laajentamaan yrityksiään. Horisontti Eurooppa -ohjelmasta tuetaan myös Euroopan innovaatioekosysteemejä koskevaa aloitetta ja Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituuttia (EIT). Esimerkiksi EIT InnoEnergyn salkussa on yli 250 innovatiivista startup- ja scale-up-yritystä, joiden tavoitteena on säästää 1,1 gigatonnia hiilidioksidiekvivalenttia – mikä vastaa kolmasosaa Euroopan vuoden 2030 hiilidioksidipäästöjen vähennystavoitteesta – ja 9,1 miljardia euroa vuotuisia energiakustannuksia vuosikymmenen loppuun mennessä). InvestEU-ohjelmalla ja koheesiopolitiikalla tuetaan myös pääasiassa pk-yritysten mutta myös mid-cap-yritysten ja muiden yritysten rahoitusmahdollisuuksia ja rahoituksen saatavuutta. Lisäksi Euroopan investointipankki (EIP) ja Euroopan investointirahasto (EIR) tukevat tehokkaasti syväteknologian kehittämistä, jota Eurooppa tarvitsee saavuttaakseen kestävyystavoitteensa.

EU:hun sijoittautuneilla ilmastoteknologian alan startup-yrityksillä on kuitenkin edelleen muiden alueiden vastaavia yrityksiä heikompi valmius laajentaa toimintaansa, ja kokonaisinvestoinnit ovat vielä huomattavasti Yhdysvaltoja jäljessä (43 prosenttia). Viimeksi kuluneiden viiden vuoden aikana niihin kohdistui vain 6,9 prosenttia kaikista ilmastoteknologian alan startup-yrityksiin tehdyistä myöhemmän vaiheen investoinneista, mikä on selvästi vähemmän kuin Yhdysvalloissa (44 prosenttia) ja Kiinassa (40 prosenttia).

Ilmastoteknologian ala on myös osoittanut maailmanlaajuisesti häiriönsietokykyä covid-19-pandemiassa ja on edelleen houkutteleva riskipääomasijoituksille huolimatta siitä, että kokonaisinvestoinnit ovat vähenneet ja merkittävä riskipääomarahoitus on suunnattu uudelleen pandemiaan liittyville teollisuudenaloille, kuten lääke- ja terveydenhuoltoalalle.

Vuoden 2015 Pariisin ilmastokokouksen jälkeen ilmastoteknologia on saanut huomattavasti lisää vauhtia, ja se on muuttumassa erittäin houkuttelevaksi riskipääomasijoituksille, jotka ovat innovoinnin eturintamassa. Koska ilmastotekniikalla on pitkät kehitysvaiheet, tarvitaan huomattava määrä pääomaa startup-yritysten koko rahoitussyklin ajan sekä suuria investointeja tutkimukseen ja innovointiin ja valtion toimia uusien teknologioiden kehitykseen ja laajamittaiseen käyttöönottoon liittyvien riskien vähentämiseksi, jotta yksityisen sektorin osallistuminen voi lisääntyä entisestään.

Kypsempien tuotantoteknologioiden (esim. aurinkosähkö ja tuulivoima) käyttöönoton ohella uusien teknologioiden (esim. pitkä- ja lyhytaikainen energian varastointi, uusiutuvan vedyn tuotanto ja käyttö aloilla, joiden päästöjä on vaikea vähentää, sekä hiilidioksidin talteenotto, käyttö ja varastointi) ja erityisesti niin sanotun ilmastoteknologian kehittämisellä ja laajentamisella on ratkaiseva rooli hiilineutraaliuden saavuttamisessa vuoteen 2050 mennessä.

Puhtaan energian teknologioiden patentoinnin laskeva suuntaus (vuodesta 2012) näyttää kääntyvän, sillä hakemusten vuotuinen määrä EU:ssa ja maailmanlaajuisesti on palaamassa vuosikymmenen takaisiin lukuihin. Ilmastonmuutoksen hillitsemisteknologioihin liittyvien ”vihreiden” keksintöjen osuus kaikista patenttihakemuksista on EU:ssa suurempi kuin muissa suurissa talouksissa (ja maailmassa keskimäärin), mikä osoittaa, että uutta luova toiminta on EU:ssa keskittynyt ja erikoistunut enemmän tälle alalle. Vain Japani on EU:ta edellä arvokkaissa keksinnöissä, mikä johtuu pääasiassa Japanin etulyöntiasemasta liikenneteknologian alalla. EU on kuitenkin johtavassa asemassa uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden alalla ( Figure 4 ). Viiden viime vuoden aikana EU:ssa on myös edelleen ollut neljännes sadasta tärkeimmästä yrityksestä, jotka toimivat puhtaaseen energiaan liittyvien arvokkaiden patenttien alalla. On kuitenkin (maailmanlaajuisesti) yhä enemmän huolta erityisesti Kiinassa ilmenevien valtion tukemien tai subventoitujen teknologioiden hallitsevan aseman, suljettujen markkinoiden ja erilaisten teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa koskevien sääntöjen ja politiikkojen vaikutuksesta alan innovointiin ja kilpailukykyyn. Näistä huolenaiheista huolimatta yli neljännes EU:n hakijoiden viimeisten viiden vuoden aikana kansainvälisesti suojaamista puhtaan energian keksinnöistä on kohdistunut myös Kiinan markkinoille. Yhteistyön osalta voidaan todeta, että EU:n yritykset tekevät yleensä eniten yhteistyötä yhdysvaltalaisten yritysten kanssa sen lisäksi, että maantieteellisen läheisyyden ja EU:n yhteistyöohjelmien ansiosta liittoutumia perustetaan Eurooppaan . EU:n jäsenvaltiot tuottavat yhteiskeksinnöistä 33 prosenttia EU:n sisäisten yhteyksien kautta, 29 prosenttia Yhdysvaltojen kanssa ja vain 6 prosenttia Kiinan kanssa.

Lisäksi muut rahoitusohjelmat, kuten innovaatiorahasto, modernisaatiorahasto ja sosiaalinen ilmastorahasto, auttavat siirtämään ilmastoon liittyvistä politiikoista saatavia tuloja energiakäänteen tukemiseksi.

Jotta EU voisi kuroa kiinni muiden suurten talouksien etumatkan skaalauksessa, myös yksityiset sijoittajat on saatava aktiivisemmin mukaan Euroopan riskipääomamarkkinoille sekä ilmastoteknologian ja syvän ilmastoteknologian startup-yritysten rahoittamiseen. Esimerkkinä voidaan mainita Euroopan komission, Euroopan investointipankin (EIP) ja Breakthrough Energy Ventures Europen (BEV-E) perustama yhteinen100 miljoonan euron pilottirahasto, jossa yhdistyvät institutionaaliset (riskejä karttavat) ja riskipääomaan perustuvat (vähemmän riskejä karttavat) investointimallit. EIP:llä oli oma roolinsa houkuteltaessa yksityisiä investointeja Northvoltiin – vuonna 2016 perustettuun ruotsalaiseen vihreään akkuyritykseen – joka rakentaa ensimmäisen eurooppalaisen kaupallisen mittakaavan akkutehtaan Ruotsiin ja keräsi 1,4 miljardia euroa rahoitusta kesäkuussa 2020. EIT InnoEnergy tuki yritystä sijoittajien yhteenliittymän kokoamisessa ja EIP:n rahoituksen saamisessa: EIP:n 350 miljoonan euron lainan lisäksi tuloksena oli 886 miljoonaa euroa yksityisiltä sijoittajilta.

EU:n kestäviä toimintoja koskeva luokitusjärjestelmä tarjoaa puitteet kestävien investointien helpottamiselle ja määrittelee ympäristön kannalta kestävät taloudelliset toiminnot. Vuoden 2020 Euroopan teollisuusstrategiapaketti, johon sisältyy pk-yritysstrategiaan kuuluva EU:n Start-up Nation -standardi, osoittaa, että komissio aikoo ottaa käyttöön uusia aloitteita riskipääomarahastojen laajentamiseksi, yksityisten investointien lisäämiseksi ja pk-yritysten rajatylittävän laajentumisen ja kasvun helpottamiseksi. Vuoden 2021 EU:n kestävän rahoituksen strategian tavoitteena on tarjota oikeanlaiset välineet ja kannustimet siirtymärahoituksen saamiseen. Tässä korostetaan pk-yritysten tukemisen merkitystä. Digitaali-innovaatiota ja scale-up-yrityksiä koskevassa aloitteessa keskitytään innovatiivisten startup-yritysten ja syväteknologian alan pk-yritysten varhaiseen vaiheeseen ja laajentamiseen Keski-, Itä- ja Kaakkois-Euroopan alueella. Muita mekanismeja innovatiivisten ratkaisujen käyttöönoton ja laajentamisen lisäämiseksi ovat Verkkojen Eurooppa -väline ja koheesiopolitiikan rahastot.

Näiden mekanismien virtaviivaistaminen oikealla tavalla ja eri välineiden välisten synergioiden hyödyntäminen voi saada EU:n ilmastoteknologian alan startup-yritykset kukoistamaan entistä enemmän ja lisätä ja nopeuttaa riskipääomarahastojen tukea kaikilla aloilla, mikä vahvistaa teknologisen innovoinnin ja täytäntöönpanon välistä yhteyttä.

3.Tärkeimmät puhtaan energian teknologiat ja ratkaisut

Seuraavassa osiossa arvioidaan sellaisten valikoitujen teknologioiden kilpailukykyä, jotka liittyvät Euroopan komission heinäkuussa 2021 hyväksymään lainsäädäntöehdotuspakettiin Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttamiseksi.

Tässä kertomuksessa keskitytään ensin tuuli- ja aurinkovoimaan, joiden ennustetaan kasvavan muita aloja nopeammin vuoteen 2030 saakka. Tämän jälkeen tarkastellaan sähkön varastointiteknologioita, kuten akkuja ja uusiutuvaa vetyä, koska niillä on ratkaiseva merkitys energiajärjestelmän yleisen joustavuuden lisäämisessä samalla kun optimoidaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön integroiminen markkinoille. Yhteiskuntiemme sähköistämisen osalta analyysissä tutkitaan lämpöpumppujen kilpailukykyä, koska niillä on suuri merkitys pyrittäessä irtautumaan hiilestä rakennusalalla. Kertomuksessa tarkastellaan myös uusiutuvia polttoaineita, joita tarvitaan helpottamaan hiilestä irtautumista tietyissä liikennemuodoissa. Lopuksi analysoidaan älyverkkoja horisontaalisena teknologiana, joka helpottaa eri teknologioiden yhdistämistä. Kutakin teknologiaa arvioidaan ensin sen nykytilanteen ja tulevaisuudennäkymien perusteella, sitten analysoimalla sen arvoketjua ja lopuksi analysoimalla sen maailmanlaajuisia markkinoita.

3.1Merituulivoima ja maatuulivoima

Teknologia-analyysi

Vuonna 2020 EU asensi 10,5 gigawattia tuulivoimakapasiteettia (sekä maalla että merellä), jolloin sen kumulatiivinen tuulivoimakapasiteetti nousi 178,7 gigawattiin. Pelkästään merituulivoima on kasvanut vuoden 2010 1,6 gigawatin kumulatiivisesta kapasiteetista 14,6 gigawattiin vuonna 2020. Kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa esitetyt nykyiset kansalliset tavoitteet viittaavat siihen, että merellä tuotettavan uusiutuvan energian tavoitteet vuodelle 2030 (vähintään 60 gigawattia) voidaan saavuttaa. Suurin osa vuoteen 2030 mennessä käyttöön otettavista merituulivoimaloista sijaitsee Pohjanmerellä (47 gigawattia), mutta muilla merialueilla voidaan odottaa huomattavaa kapasiteettia, erityisesti Itämerellä (21,6 gigawattia), Atlantin valtamerellä (11,1 gigawattia), Välimerellä (2,7 gigawattia) ja Mustallamerellä (0,3 gigawattia). Siirtyminen uusille merialueille edellyttää kelluvan teknologian ja satamainfrastruktuurin kehittämistä. Merituulivoiman käyttöönoton nopeuttamiseksi on myös tärkeää rakentaa tuleva offshore-verkko hybridihankkeiden ympärille tapauksissa, joissa niillä voidaan vähentää kustannuksia ja merialueiden käyttöä.

Pohjaan kiinnitettyjen merituulivoimaloiden tulevia kustannuksia koskevien tämänhetkisten ennusteiden perusteella sähkön tasoitettujen tuotantokustannusten odotetaan olevan 30–60 euroa megawattitunnilta vuoteen 2050 mennessä (samaa luokkaa kuin maatuulivoimaloiden kustannukset).

Maatuulivoiman vuotuinen kasvu on vähentynyt vuoden 2018 jälkeen, mihin on ollut syynä sen suhteellisen vähäinen käyttöönotto Saksassa. Tämä johtuu monimutkaisista lupasäännöistä ja mahdollisista oikeudellisista hankaluuksista. EU:n maa- ja merituulivoimalaitosten ikärakenne osoittaa, että laitosten uusiminen on avainasemassa tulevina vuosina. Tuuliturbiinien korvaaminen käyttöiän lopussa uusilla turbiineilla tai käyttöiän pidentäminen parantamalla joitakin osia tarjoaa mahdollisuuden nykyaikaistaa laitoksia, kohdistaa resursseja parhaimpiin tuulivoimaloiden sijoituspaikkoihin ja voi lisätä yhteiskunnallista hyväksyntää, koska nykyiset turbiinipaikat pysyvät käytössä ja näin paikalliset työpaikat ja kunnille kertyvät tulot säilyvät. Nykyisten tuulivoimaloiden käytöstä poistaminen ja uudistaminen on kuitenkin haaste resurssitehokkuuden, raaka-aineiden saannin ja jätekuormituksen kannalta, koska monia nykyisten tuuliturbiinien osia ei voida vielä käyttää uudelleen tai kierrättää. Tuulivoimaloiden kiertotalous edellyttää edelleen tutkimus- ja innovointitoimia sekä käyttöönottoa. Sähkön hinnat, tukijärjestelmät ja lupamenettelyt vaikuttavat tuulivoimalaitosten omistajien valintaan käytöstäpoiston ja erilaisten uusimisvaihtovaihtoehtojen välillä. Maatuulivoiman osuus sähköntuotannosta on tällä hetkellä 13,7 prosenttia (2020). Vuoden 2030 ilmastosuunnitelman skenaarioissa maatuulivoiman tuotanto on 847 terawattituntia vuonna 2030 (osuus sähkön kokonaistuotannosta: 27,3 prosenttia) ja 2 259 terawattituntia vuonna 2050 (osuus: 32,9 prosenttia).

Viime vuosikymmenen aikana yksityiset tutkimus- ja innovointimenot tuuliteknologiaan ovat pysyneet vakaina 1,6–1,9 miljardin euron tasolla vuodessa. Ne ylittivät julkiset T&K-investoinnit kymmenkertaisesti kyseisellä jaksolla.

EU:n osuus tuulivoimateknologian alan arvokkaista patenteista oli 57 prosenttia vuosina 2015–2017, joten sillä on niissä maailmanlaajuinen johtoasema. Muiden suurten talouksien osuudet ovat seuraavat: Yhdysvallat (18 prosenttia), Japani (11 prosenttia), Kiina (5 prosenttia) ja Korea (1 prosentti). Arvokkaiden patenttien osalta maailman suurimmat hakijamaat olivat vuosina 2015–2017 Tanska, Saksa, Yhdysvallat, Japani ja Kiina. Suurimmat EU:n alkuperäiset laitevalmistajat (OEM-valmistajat) hakevat suurimman osan arvokkaista patenteista, mutta niiden määrä on laskenut vuodesta 2012, mikä johtuu siitä, että yhdysvaltalaiset (esim. General Electric) ja japanilaiset (esim. Mitsubishi Heavy Industries, Hitachi) suuryritykset ovat onnistuneet hyvin arvokkaiden patenttien hankinnassa. Tuulienergian alalla toimivat EU:n tutkimusorganisaatiot kuuluvat alan tunnustetuimpiin. Yhdeksän EU:n organisaatiota on 20 viitatuimman joukossa.

Arvoketjuanalyysi

Tuulivoiman tuotanto on Euroopalle strateginen teollisuudenala. Alalla on arviolta 240 000–300 000 työpaikkaa. Useimmat eurooppalaiset tuotantolaitokset sijaitsevat yrityksen päätoimipaikan maassa tai maissa, joissa tuulivoiman käyttö on lisääntynyt. Tuulivoima-alalla toimivista yrityksistä 48 prosentilla on päätoimipaikka EU:ssa. EU:ssa on 214 käytössä olevaa tuotantolaitosta (26 prosenttia kaikista maailman tuotantolaitoksista). Vuonna 2018 tuulienergian arvoketjun liikevaihto EU:ssa oli 36 miljardia euroa.

EU:n tuulivoima-ala on osoittanut innovointikykynsä. EU on johtavassa asemassa niissä arvoketjun osissa, jotka käsittelevät maalla sijaitsevien tuuliturbiinien anturi- ja seurantajärjestelmiä, mukaan lukien tutkimus ja tuotanto. EU:n tuulivoimateollisuudella on myös hyvät tuotantovalmiudet sellaisten komponenttien osalta, joiden osuus tuuliturbiinien kustannuksista on suuri (tornit, vaihteistot ja lavat), sekä komponenteissa, joilla on synergiaa muiden teollisuudenalojen kanssa (generaattorit, tehonmuuntimet ja valvontajärjestelmät).