Komission tiedonanto - Edistyminen Kioton tavoitteiden saavuttamisessa (järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY 5 artiklan mukainen kertomus) {SEK(2008)2636} /* KOM/2008/0651 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 16.10.2008 KOM(2008) 651 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO EDISTYMINEN KIOTON TAVOITTEIDEN SAAVUTTAMISESSA (järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY 5 artiklan mukainen kertomus) {SEK(2008)2636} SISÄLLYSLUETTELO 1. YHTEENVETO 3 2. TOTEUTUNUT EDISTYMINEN VUOSINA 1990-2006 5 2.1. Kasvihuonekaasupäästöjen kehityssuunta 5 2.2. Asukaskohtaiset päästöt ja kasvihuonekaasuintensiteetti vuonna 2006 6 2.3. Vuoden 2006 kasvihuonekaasupäästöt verrattuna vuoteen 2005 7 2.4. Päästöjen kehitys tärkeimmillä sektoreilla 8 3. ENNUSTETTU EDISTYMINEN KOHTI KIOTON TAVOITETTA 10 3.1. Ennusteet jäsenvaltioittain 10 3.1.1. EU27-maat 10 3.1.2. EU15-maat 10 3.1.3. EU12-maat 10 3.1.4. Ehdokasmaat 10 3.2. Eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman (ECCP) täytäntöönpano 13 3.3. EU:n päästökauppajärjestelmän toteuttaminen 14 3.3.1. Ensimmäinen päästökauppakausi (2005–2007) 14 3.3.2. Toinen päästökauppakausi (2008–2012) 14 3.3.3. Yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hyödyntäminen 15 3.4. Kioton mekanismien hyödyntämissuunnitelmat 15 3.5. Hiilinielujen hyödyntämissuunnitelmat 15 1. YHTEENVETO Kohti Kioton tavoitteen saavuttamista, 2008–2012 EU15-maat ovat Kioton pöytäkirjassa sitoutuneet vähentämään kasvihuonekaasupäästöjään 8 prosenttia perusvuoden tasoista1 vuosiin 2008–2012 mennessä. Viimeisten saatavilla olevien inventaariotietojen (2006)2 mukaan EU15-maiden kasvihuonekaasujen kokonaispäästöt olivat 2,7 prosenttia alhaisemmat kuin perusvuonna, kun huomioon ei oteta maankäyttöä, maankäytön muutoksia ja metsätaloutta (LULUCF). Vuodesta 1990 lähtien EU15-maiden talous (BKT:hen suhteutettuna) kasvoi miltei 40 prosenttia. Vuonna 2006 EU15-maiden kasvihuonekaasupäästöt vähenivät 0,8 prosenttia verrattuna vuoteen 2005 vaikka niiden talous kasvoi 2,8 prosenttia. Kuvassa 1 esitettyjen ennusteiden3 mukaan Euroopan yhteisö saavuttaa Kioton tavoitteensa. Lisäksi EU:n päästökauppajärjestelmästä odotetaan noin 3,3 prosentin vähennyksiä, mitä ei tällä hetkellä ole kaikilta osin otettu arvioissa huomioon (katso valmisteluasiakirjan taulukko 11.). Kuva 1: EU15-maiden toteutuneet ja ennustetut päästöt [pic] Tämänhetkisten arvioiden mukaan EU15-maista kahdeksan eli Alankomaiden, Belgian, Irlannin, Kreikan, Portugalin, Ruotsin, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan odotetaan saavuttavan tavoitteensa vuoteen 2010 mennessä nykyisten toimenpiteiden, hiilinielujen ja Kioton mekanismien avulla. Lisäksi neljän jäsenvaltion eli Itävallan, Luxemburgin, Ranskan ja Suomen odotetaan saavuttavan tavoitteensa, jos huomioon otetaan suunnitellut lisätoimenpiteet. Tällä hetkellä kolmen jäsenvaltion eli Espanjan, Italian ja Tanskan osalta ennustetaan, että ne eivät saavuta Kioton tavoitettaan. On kuitenkin todettava, että erot näitä maita koskevien ennusteiden ja niiden tavoitteiden välillä ovat pienentyneet huomattavasti viime vuodesta, erityisesti Espanjan ja Italian osalta. Tämän vuoden ennusteissa ei ole otettu huomioon EU:n päästökauppajärjestelmän vaikutuksia Tanskan ja Espanjan kansallisiin päästöihin. Päästökauppajärjestelmän odotetaan helpottavan huomattavasti Tanskan ja Espanjan edistymistä kohti tavoitteitaan. Koko EU:n (EU27-maiden) kasvihuonekaasupäästöt olivat vuonna 2006 10,8 prosenttia pienemmät kuin perusvuonna, kun huomioon ei oteta LULUCF-sektorista johtuvia päästöjä ja poistumia, ja 0,3 prosenttia pienemmät kuin vuonna 2005. EU27-maiden talouskasvu oli 3,0 prosenttia vuonna 2006. Päästöjen ennustetaan lisääntyvän useimmissa uusissa jäsenvaltioissa (EU12-maat) vuosien 2006 ja 2010 välillä. Kuitenkin yhdeksän sellaisen uuden jäsenvaltion, joille on asetettu Kioton tavoite, odotetaan pääsevän tavoitteeseen tai jopa sitä parempaan tulokseen pelkästään nykyisten toimenpiteiden avulla. Slovenia kaavailee saavuttavansa Kioton tavoitteensa, jos huomioon otetaan suunnitteilla olevat lisätoimenpiteet sekä Kioton mekanismien hyödyntäminen ja hiilinielut. Uudet toimenpiteet, joita tarvitaan EU:n kunnianhimoisen tavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2020 mennessä Eurooppa-neuvosto vahvisti keväällä 2007 yksipuolisen sitoumuksen vähentää EU27-maiden kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä vuoden 1990 tasoihin verrattuna. Lisäksi EU sitoutuu vähentämään päästöjä 30 prosenttia, jos muut teollisuusmaat sitoutuvat vastaaviin päästövähennyksiin ja taloudellisesti edistyneemmät kehitysmaat osallistuvat pyrkimyksiin riittävässä määrin vastuidensa ja valmiuksiensa mukaisesti. Euroopan komissio esitti tammikuussa 2008 EU:n sitoumuksen tueksi ilmastonmuutos- ja energiapaketin. Paketti sisältää uusia lainsäädäntötoimia, jotka kattavat EU:n talouden tärkeimmät sektorit. Paketissa ehdotetaan muun muassa seuraavia toimia: a) päästökauppajärjestelmän parantaminen, b) päästöjen vähennystavoite aloille, jotka eivät kuulu päästökauppajärjestelmään (esim. maatalous, rakennukset, liikenne, jätteet): päästöjä, jotka kuuluvat EU:n päästökauppajärjestelmän piiriin, vähennetään 21 prosenttia vuoden 2005 tasoista vuoteen 2020 mennessä, ja päästöjä, jotka eivät kuulu EU:n päästökauppajärjestelmän piiriin, 10 prosenttia. Kullekin jäsenvaltiolle asetetaan tavoite niiden tämänhetkisen ja ennustetun asukaskohtaisen BKT:n mukaan, c) oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoiset tavoitteet uusiutuvien energialähteiden osuudelle maiden kansallisessa energiayhdistelmässä ja d) uudet säännöt hiilen talteenotolle ja varastoinnille sekä ympäristötuille. Tämän paketin lisäksi Euroopan komissio esitti myös kattavan uuden strategian EU:ssa myytävien uusien henkilö- ja pakettiautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi. EU pyrkii strategian avulla saavuttamaan pitkäaikaisen tavoitteensa keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta 120 grammaan/km4 vuoteen 2012 mennessä. Tämä edellyttää noin 25 prosentin vähennystä tämänhetkisiin tasoihin verrattuna. Strategian esittämisen jälkeen tarkoituksena on tehdä EU:n polttoaineiden laatustandardien tarkistus. Polttoaineen laatua koskevan direktiivin5 tavoitteena on polttoaineiden ”puhdistamisen” lisäksi edistää vähemmän pilaavien ajoneuvojen ja koneiden käyttöönottoa. Direktiivin odotetaan johtavan siihen, että kasvihuonekaasupäästöt vähenevät 10 prosenttia vuosien 2011 ja 2020 välillä. Tämä vähentäisi päästöjä 500 miljoonalla hiilidioksiditonnilla vuoteen 2020 mennessä. Kuvasta 2 näkyy, että jäsenvaltioiden ennusteet vuodelle 2020 eroavat huomattavasti EU:n vuoden 2020 tavoitteista. Tämän vuoksi EU:n on vuoden 2012 jälkeen vähennettävä päästöjä paljon jyrkemmin kuin kaudella 1990–2012. Varsinaisesta tavoitteesta riippuen vuoteen 2020 mennessä saavutettavien päästövähennysten on oltava 1 000–1 500 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia tämänhetkisiin ennusteisiin verrattuna. Tämä korostaa sitä, että EU:n ja jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian vahvistettava uusi lainsäädäntö ja pantava se täytäntöön. Kuva 2: EU27-maiden toteutuneet ja ennustetut päästöt [pic] 2. TOTEUTUNUT EDISTYMINEN VUOSINA 1990-2006 2.1. Kasvihuonekaasupäästöjen kehityssuunta EU:n kasvihuonekaasupäästöjen yleistä kehityssuuntaa ohjaavat merkittävästi kaksi suurinta päästöjen aiheuttajaa, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta, jotka aiheuttavat noin kolmanneksen EU27-maiden kasvihuonekaasupäästöistä. Näiden kahden jäsenvaltion kasvihuonekaasupäästöt ovat vähentyneet yhteensä 339 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia vuodesta 1990. Myönteinen kehitys Saksassa johtuu pääasiassa sähkö- ja lämpövoimaloiden tehokkuuden parantamisesta sekä viiden uuden osavaltion talouden rakenteiden uudistamisesta Saksojen yhdistymisen jälkeen. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentyminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa johtuu merkittävistä energiatehokkuuden parannuksista, joiden saavuttamiseksi toteutettiin monenlaisia toimenpiteitä tärkeimmillä energiaa käyttävillä aloilla. Päästöjen vähentymiseen oli syynä myös energiamarkkinoiden vapautuminen ja se, että sähköntuotannossa on siirrytty hiili-intensiivisten polttoaineiden (kuten hiili ja öljy) käytöstä sähköntuotantoon, jossa käytetään vähemmän hiiltä tai jossa sitä ei käytetä lainkaan (kaasu, ydinvoima ja uusiutuvat energialähteet). Lisäksi adipiinihapon tuotannossa toteutettiin dityppioksidipäästöjen vähennystoimenpiteitä. Kolmanneksi ja neljänneksi eniten päästöjä tuottavat Italia ja Ranska. Molempien osuus on 11 prosenttia. Italian kasvihuonekaasupäästöt olivat vuonna 2006 noin 10 prosenttia suuremmat kuin vuonna 1990. Italian kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet vuoden 1990 jälkeen etenkin tieliikenteessä, sähkön ja lämmön tuotannossa sekä öljynjalostuksessa. Ranskan vuoden 2006 päästöt olivat 4 prosenttia pienemmät kuin vuonna 1990. Ranskassa adipiinihapon tuotannosta aiheutuvia dityppioksidipäästöjä on onnistuttu vähentämään tuntuvasti, mutta tieliikenteen hiilidioksidipäästöt lisääntyivät voimakkaasti vuosina 1990–2006. Espanja on EU27-maiden viidenneksi ja Puola kuudenneksi suurin päästöjen aiheuttaja. Kummankin osuus on noin 8 prosenttia kaikista EU27-maiden kasvihuonekaaasupäästöistä. Espanjan päästöt kasvoivat 51 prosenttia vuosina 1990–2006. Tämä johtuu pääasiassa tieliikenteen, sähkön ja lämmön tuotannon sekä valmistusteollisuuden päästöjen kasvusta. Puolan kasvihuonekaasupäästöt vähenivät 12 prosenttia vuosina 1990–2006 (vähennys on 29 prosenttia verrattuna perusvuoteen, joka on Puolan tapauksessa 1988). Suurin syy päästöjen vähenemiseen Puolassa – kuten muissakin Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioissa – oli energiaa tuhlaavan raskaan teollisuuden alasajo ja talouden yleinen rakennemuutos 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa. Huomattava poikkeus oli liikenne (etenkin tieliikenne), jonka päästöt kasvoivat. Muista jäsenvaltioista 10 jäsenvaltion kasvihuonekaasupäästöt olivat vuonna 2006 suuremmat ja 15 jäsenvaltion pienemmät kuin perusvuonna. Kyproksella ja Maltalla ei ole Kioton pöytäkirjaan perustuvia päästöjen vähennyssitoumuksia. Kyseisissä maissa päästöt olivat vuonna 2006 vuoden 1990 tasoja suuremmat. Kasvihuonekaasupäästöjen prosentuaalinen muutos perusvuodesta vuoteen 2006 vaihtelee –55,7 prosentista (Viro) +49,5 prosenttiin (Espanja). 2.2. Asukaskohtaiset päästöt ja kasvihuonekaasuintensiteetti vuonna 2006 Vuonna 2006 kukin EU:n asukas aiheutti päästöjä keskimäärin 10,4 hiilidioksidiekvivalenttitonnia. EU15-maissa keskimääräiset päästöt olivat 10,7 hiilidioksidiekvivalenttitonnia asukasta kohti, mikä tarkoittaa 0,2 hiilidioksidiekvivalenttitonnin vähennystä vuoteen 2005 verrattuna. EU:n eri maiden asukaskohtaisissa kasvihuonekaasupäästöissä on kuitenkin huomattavia eroja. Asukaskohtaiset päästöt vastaavat energiaintensiteettiä (primaarienergian kulutus henkeä kohti) ja kunkin maan energiayhdistelmää (joka vaikuttaa päästöjen määrään tuotettua energiayksikköä kohti). Nykyisissä talousoloissa asukaskohtaisten päästöjen lisääntymisen voidaan katsoa johtuvan siitä, että asukaskohtainen energiankulutus lisääntyy elintason kohotessa. Asukaskohtaisten päästöjen vähentyminen puolestaan selittyy sillä, että energiatehokkuus on parantunut ja uusiutuvien energialähteiden osuus maiden energiayhdistelmässä on lisääntynyt. 1990-luvulla asukaskohtaisten päästöjen määrät noudattivat kaikkien kasvihuonekaasupäästöjen yleistä laskusuuntausta. Vuoden 2000 jälkeen asukaskohtaiset päästöt ovat jatkuvasti vähentyneet EU15-maissa (–3,2 % vuosina 2000–2006), mutta Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioissa ne ovat lisääntyneet (+4,2 % vuosina 2000–2006). Eniten EU:ssa asukaskohtaiset kasvihuonekaasupäästöt ovat vuodesta 1990 lisääntyneet Espanjassa, Portugalissa, Kyproksella ja Maltalla, vaikka ne eivät näissä maissa ole vielä kohonneet EU:n keskimääräiselle tasolle. Kuva 3 osoittaa, että päästöt sekä EU15-maissa että EU27-maissa ovat vähentyneet vaikka talous on kasvanut merkittävästi. Tämä on merkki siitä, että talouden kasvu on voitu suhteessa erottaa päästöjen määrästä EU15-maissa vuodesta 1993 ja EU27-maissa vuodesta 1996 alkaen. Vuosina 1990–2006 BKT EU27-maissa kasvoi 40 prosenttia mutta päästöt vähenivät 7,7 prosenttia. Samaan aikaan EU15-maissa BKT kasvoi miltei 39 prosenttia ja päästöt vähenivät 2,2 prosenttia. Kaikki EU:n jäsenvaltiot (Portugalia lukuun ottamatta) ovat merkittävästi vähentäneet päästöjään vaikka niiden talous kasvoi voimakkaasti vuosina 1990–2006. Päästöjen vähentyminen samaan aikaan kun talous kasvoi voimakkaasti oli havaittavissa erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioissa. Tämä johtui tehottomaan raskaaseen teollisuuteen perustuvan valmistussektorin rakennemuutoksesta. Kuva 3: EU15-maiden ja EU27-maiden kasvihuonekaasuintensiteetti sekä EU15-maiden BKT, energiankulutus ja hiilidioksidipäästöt [pic] 2.3. Vuoden 2006 kasvihuonekaasupäästöt verrattuna vuoteen 2005 EU27-maiden päästöt laskivat 14 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia vuodesta 2005 vuoteen 2006 (0,3 %). Tämä kokonaispäästöjen vähentyminen on tulosta kahdesta erilaisesta suuntauksesta. EU15-maissa päästöt vähenivät 35 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia (0,8 %), mutta muissa jäsenvaltioissa ne lisääntyivät 21 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia (2,2 %). Kasvihuonekaasupäästöt vähenivät tai pysyivät ennallaan kaikissa EU15-maissa Suomea ja Tanskaa lukuun ottamatta. Päästöt lisääntyivät useimmissa muissa jäsenvaltioissa Viroa, Unkaria ja Slovakia lukuun ottamatta. Kotimaisen ja kansainvälisen ilmailun ja meriliikenteen kasvihuonekaasupäästöt nousivat edelleen voimakkaasti vuonna 2006. Nämä sektorit eivät tällä hetkellä vielä kuulu kaikilta osin Kioton pöytäkirjan soveltamisalaan. Ilmailun päästöt nousivat EU15-maissa miltei 5,2 miljoonaan hiilidioksidiekvivalenttitonniin ja meriliikenteen 11,4 miljoonaan hiilidioksidiekvivalenttitonniin. Tieliikenteen päästöt lisääntyivät edelleen useimmissa maissa, erityisesti Espanjassa ja Puolassa. Saksassa ne kuitenkin vähenivät. Espanjassa päästöjen lisääntyminen johtui diesel-polttoaineen kulutuksen kasvusta (5,1 %), joka enemmän kuin kumosi bensiinin käytön vähentymisen (-4,6 %). Puolassa bensiinin kulutus lisääntyi 6,1 prosenttia ja diesel-polttoaineen kulutus 7,2 prosenttia. Saksan päästövähennykset johtuvat pääasiassa bensiinin kulutuksen vähentymisestä (–4,3 %). EU15-maista neljä vaikutti merkittävästi kokonaispäästöjen vähentymiseen: Ranska (14 MtCO2-ekv.), Italia (10 MtCO2-ekv.), Espanja (8 MtCO2-ekv.) ja Belgia (5 MtCO2-ekv.). Päästövähennykset johtuivat erityisesti kaasun ja öljyn kulutuksen vähentymisestä kotitalouksissa ja palvelualalla. Tämä puolestaan johtui siitä, että lämmin vuosi 2006 vähensi lämmitystarvetta Euroopassa ja että kaasun hinta kohosi. Sähkön tarve kotitalouksissa pysyi suurimmaksi osaksi tasaisena. Lisäksi Italiassa adipiinihapon tuotannosta aiheutuvat N2O–päästöt vähenivät huomattavasti (5 MtCO2-ekv.) vähennystoimenpiteiden ansiosta. Kokonaispäästöjen vähentyminen EU15-maissa vuonna 2006 johtui pääasiassa siitä, että julkisen sähkön- ja lämmöntuotannon, kotitalouksien ja palvelualan sekä erityisesti tieliikenteen hiilidioksidipäästöt vähenivät. Kasvihuonekaasujen kokonaispäästöt lisääntyivät eniten Puolassa (14 MtCO2-ekv.), Suomessa (11 MtCO2-ekv.) ja Tanskassa (7 MtCO2-ekv.). Tätä kasvua tapahtui pääasiassa energian tuotannon alalla ja se on seurausta seuraavista: • Puolassa sähkön tuotanto lämpövoimaloissa lisääntyi, fossiilisten polttoaineiden käyttö kotitalouksissa lisääntyi ja hiilidioksidipäästöt rauta- ja teräsalalla lisääntyivät; • Suomessa sähkön tuotanto hiilivoimaloissa lisääntyi, sähkön tuotanto vesivoimaloissa väheni ja sähkön nettotuonti laski; • Tanskassa sähkön tuotanto hiilivoimaloissa lisääntyi ja sähkön nettotuonti laski. Kasvihuonekaasujen kokonaispäästöt lisääntyivät myös Romaniassa (5 MtCO2-ekv.) ja Tšekissä (2 MtCO2-ekv.). Lisääntymistä tapahtui pääasiassa energiantuotannon (Romania) ja kemian teollisuuden (Tšekki) aloilla. Lisäksi näissä kahdessa maassa sekä Italiassa myös raudan ja teräksen tuotannosta johtuvat hiilidioksidipäästöt lisääntyivät. 2.4. Päästöjen kehitys tärkeimmillä sektoreilla Kuten kuvasta 4 näkyy, kaikista sektoreista päästöjä aiheuttaa eniten energia (mukaan luettuna liikenne). Se aiheutti vuonna 2006 80 prosenttia EU15-maiden päästöistä. Kaikista kasvihuonekaasupäästöistä 21 prosenttia on peräisin liikenteestä, 9 prosenttia maataloudesta, 8 prosenttia teollisuusprosesseista ja 3 prosenttia jätteistä. Liikennesektorin päästöjen kasvua tasoittivat vähennykset kaikissa muissa päästölähteiden luokissa (katso valmisteluasiakirja). Kaiken kaikkiaan vuoteen 1990 verrattuna EU15-maiden päästöt kehittyivät seuraavasti: - energia-alan (liikenne mukaan luettuna) päästöt laskivat 4 prosenttia; - liikenteen päästöt lisääntyivät 26 prosenttia, - teollisuusprosessien päästöt vähenivät 12 prosenttia; tämä oli seurausta pääasiassa siitä, että päästöt vähenivät adipiinihapon, halogeenihiilivetyjen ja rikkiheksafluoridien sekä typpihapon tuotannossa sekä rauta- ja teräsalalla, - maatalouden päästöt vähenivät 11 prosenttia nautakarjan määrän vähenemisen ja mineraalilannoitteiden ja lannan vähäisemmän käytön seurauksena, - jätealan päästöt vähenivät 39 prosenttia hoidettujen kaatopaikkojen metaanipäästöjen vähentymisen ansiosta. Kuva 4: EU15-maiden kasvihuonekaasupäästöjen muutokset aloittain ja toimialojen osuudet vuonna 2006 [pic] Lähde: EEA. 3. ENNUSTETTU EDISTYMINEN KOHTI KIOTON TAVOITETTA 3.1. Ennusteet jäsenvaltioittain 3.1.1. EU27-maat EU27-maiden kasvihuonekaasupäästöjen ennustetaan olevan vuonna 2010 noin 10,1 prosenttia pienemmät kuin perusvuonna (katso liitteen taulukot 7 ja 8). Tämä ennuste perustuu jäsenvaltioiden omiin arvioihin, joissa otetaan huomioon kaikki nykyiset kansalliset toimenpiteet. Ennustettu vähennys on 13,4 prosenttia, kun huomioon otetaan Kioton mekanismien ja hiilinielujen vaikutukset, ja se saattaa nousta jopa 16,3 prosenttiin, jos tällä hetkellä suunnitteilla olevat kansalliset lisätoimenpiteet toteutetaan ajoissa ja niiden vaikutus on odotuksenmukainen. 3.1.2. EU15-maat Nykyisiin kansallisiin toimenpiteisiin perustuvat yhteenlasketut ennusteet osoittavat, että EU15-maiden kasvihuonekaasupäästöt ovat vuonna 2010 ainoastaan 3,6 prosenttia pienemmät kuin perusvuonna (ero Kioton tavoitteeseen 4,4 prosenttia). Kun huomioon otetaan lisäksi 1. Kioton mekanismien ansiosta odotettavissa oleva 3 prosentin lisävähennys, ja 2. EU15-maissa toteutettavista Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 ja 4 kappaleen mukaisista toimista aiheutuva kokonaispoistuma, joka vastaa 1,3 prosentin vähennystä, EU-15-maiden päästöjen ennustetaan vähenevän 8,0 prosenttia vuoteen 2010, mikä vastaisi Kioton tavoitetta. Kuitenkin kun otetaan huomioon olemassa olevat epävarmuudet ja EU:n kunnianhimoinen tavoite vähentää päästöjä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä, jäsenvaltioiden on ehdottomasti varmistettava päästöjen vähentäminen hyvissä ajoin nykyisten toimenpiteiden avulla, mutta sen lisäksi niiden on myös nopeutettava suunniteltujen toimenpiteiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa. Jos toimenpiteet johtavat odotettuihin tuloksiin, kasvihuonekaasupäästöjen ennustetaan vähenevän kaiken kaikkiaan jopa 11,3 prosenttia perusvuoden tasosta. Lisäksi arvioidaan, että päätökset kansallisista jakosuunnitelmista, jotka koskevat päästöoikeuksien jakamista EU:n päästökauppajärjestelmän toisella kaudella, voisivat edistää EU15-maiden Kioton tavoitteen saavuttamista arviolta 3,3 prosentilla. Tätä ei toistaiseksi ole täysin otettu lukuun jäsenvaltioiden ennusteissa. 3.1.3. EU12-maat Muiden 12 jäsenvaltion yhteenlaskettujen päästöjen ennustetaan lisääntyvän vuoden 2006 jälkeen, mutta jäävän kuitenkin 28,4 prosenttia perusvuosien tasoa pienemmiksi vuonna 2010. Päästöjä voidaan vähentää lisätoimenpiteillä silti vielä 2 prosenttia. Slovenia on EU12-maista ainoa, joka aikoo investoida Kioton mekanismeihin. Slovenia, Tšekki ja Puola aikovat hyödyntää hiilinieluja. 3.1.4. Ehdokasmaat Vuonna 2006 Kroatian päästöt olivat lähes 31 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenssia, mikä on 14,4 vähemmän kuin perusvuonna. Kroatian päästöjen ennustetaan olevan hieman Kioton tavoitetta suuremmat, jos otetaan huomioon nykyiset toimenpiteet ja hiilinielut, mutta suunniteltujen (lisä)toimenpiteiden avulla se saavuttaisi tavoitteen ja sitä jopa paremman tuloksen. Vuonna 2006 Turkin päästöt olivat 332 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttia verrattuna 170 hiilidioksidiekvivalenttiin vuonna 1990 eli kasvu oli 95,1 prosenttia. Turkki on ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen liitteeseen I kuuluva osapuoli, mutta sillä ei ole Kioton pöytäkirjan liitteen B mukaisia päästöjen vähentämisvelvoitteita. Turkki ei ole vielä ratifioinut Kioton pöytäkirjaa. Asukaskohtaiset kasvihuonekaasupäästöt lisääntyivät kaudella 1990–2006 sekä Turkissa että Kroatiassa. Turkin asukaskohtaiset päästöt ovat kuitenkin vain 4,6 tonnia vuodessa eli alle puolet EU27-maiden keskimääräisistä asukaskohtaisista päästöistä. BKT:hen suhteutetut päästöt ovat vähentyneet molemmissa maissa, mikä on merkki siitä, että talouskasvu on irtautunut luonnonvarojen käytöstä. Tällä hetkellä käytettävissä ei ole tietoja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kasvihuonekaasupäästöistä. Kuva 5: Suhteelliset erot (parempi tai puutteellinen tulos) vuoden 2010 kasvihuonekaasujen päästöennusteen ja vastaavan vuoden 2010 tavoitteen välillä nykyisten kansallisten toimintapolitiikkojen ja toimenpiteiden sekä täydentävien toimintapolitiikkojen ja toimenpiteiden, Kioton mekanismien hyödyntämisen ja hiilinielujen sekä osittain EU:n päästökauppajärjestelmän perusteella [pic] 3.2. Eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman (ECCP) täytäntöönpano Kaikkia EU27-maita koskevassa toimenpiteiden arvioinnissa identifioitiin kahdeksan yhteistä ja yhteensovitettua tointa (CCPM), joita sovelletaan laajalti ja joiden odotetaan saavan aikaan merkittäviä kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiä EU:ssa. Näitä ovat EU:n päästökauppajärjestelmää koskeva direktiivi (arvioitu vaikutus jäsenvaltioiden raporttien mukaan: 123 MtCO2-ekv.), uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käyttöä edistävä direktiivi, liikennealan biopolttoainedirektiivi, autonvalmistajien kanssa tehty EU:n laajuinen ACEA-sopimus, rakennusten energiatehokkuutta koskevat direktiivit, energiaverotus ja sähkön ja lämmön yhteistuotantoa edistävä aloite sekä Kioton pöytäkirjan joustomekanismit. Näiden kahdeksan keskeisen toimenpiteen lisäksi määritettiin viisi muuta yhteistä ja yhteensovitettua tointa, joilla odotetaan saavutettavan tuntuvia päästövähennyksiä koko EU:ssa (4–7 MtCO2-ekv.). Nämä viisi toimenpidettä ovat kaatopaikkadirektiivi, uusien kuumavesikattiloiden hyötysuhdevaatimukset, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä annettu direktiivi (nk. IPPC-direktiivi), laitteiden merkintöjä koskeva direktiivi ja Motor Challenge -ohjelma, jonka tavoitteena on parantaa teollisuuden sähkömoottoreiden energiatehokkuutta. Kahdeksan tärkeimmän toimen osuuden arvioidaan olevan jopa 86 prosenttia kaikkien yhteisten ja yhteensovitettujen toimien avulla saavutettavista päästövähennyksistä EU27-maissa. Tämä osoittaa, miten suuri merkitys näillä avaintoimilla on, kun jäsenvaltiot pyrkivät saavuttamaan päästövähennyssitoumuksensa. Vuotta 2007 ja 2008 koskevat arviot ovat hyvin samanlaisia. Vuonna 2007 95 prosenttia kaikista yhteisten ja yhteen sovitettujen toimien avulla saaduista vähennyksistä saatiin 13 tärkeimmästä toimesta. Vuonna 2008 osuus on 94 prosenttia. Viimeaikaiset tapahtumat Tammikuussa 2008 esitettiin ilmastonmuutos- ja energiapaketti, joka sisältää seuraavat osat: 3. EU:n päästökauppajärjestelmä: Lainsäädäntöehdotus6, jonka tavoitteena on laajentaa, vahvistaa ja parantaa EU:n päästökauppajärjestelmän toimintaa vuoden 2012 jälkeen. 4. Velvoitteiden jako: Lainsäädäntöehdotus7 siitä, miten jäsenvaltiot jakavat päästövähennysvelvoitteet niillä aloilla, jotka jäävät EU:n päästökauppajärjestelmän ulkopuolelle. 5. Uusiutuvat energialähteet: Lainsäädäntöehdotus8, jolla pyritään lisäämään uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuutta energian loppukulutuksesta EU:ssa 20 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä ja biopolttoaineiden osuus liikenteessä 10 prosenttiin. 6. Hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (CCS): Toimenpiteet9, joilla tuetaan hiilen talteenoton ja varastoinnin demonstrointia varhaisessa vaiheessa, mukaan luettuna lainsäädäntöehdotus sääntelykehystä varten10. Muita merkittäviä tapahtumia ovat olleet: 7. Ilmailu: Euroopan parlamentin 8. heinäkuuta 2008 hyväksymä lainsäädäntöehdotus, jolla lentoliikenne sisällytetään EU:n päästökauppajärjestelmään. Arvioiden mukaan järjestelmään sisällytettävien lentojen osalta saavutetaan 183 miljoonan hiilidioksiditonnin eli 46 prosentin vähennys vuoteen 2020 mennessä verrattuna siihen, että toimiin ei ryhdytä. 8. Fluoratut kaasut: Heinäkuussa 2006 annettu asetus ja direktiivi, joilla vähennetään fluorattujen kaasujen päästöjä, myös autojen ilmastointilaitteista peräisin olevia päästöjä. Asetuksen ja direktiivin arvioitu vaikutus vuoteen 2020 mennessä on noin 40–50 miljoonan hiilidioksiditonniekvivalentin päästövähennykset vuodessa sekä edut, jotka saadaan HFC-134a:n käytön lopettamisesta ilmastoinnissa. 9. Autojen hiilidioksidipäästöt: Helmikuussa 2007 annettu tiedonanto, jossa esitetään strategia päästöjen vähentämiseksi, ja joulukuussa 2007 annettu lainsäädäntöehdotus, jossa asetetaan vaatimukset autojen hiilidioksidipäästöille. 10. Liikenteen polttoaineet: Tammikuussa 2007 annettu lainsäädäntöehdotus, jolla tarkistetaan polttoaineen laatua koskevaa direktiiviä. Siinä asetetaan tavoitteet bensiinin ja dieselin tuotannosta aiheutuvien kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiselle. 11. Energiatehokkuus: Lokakuussa 2006 esitetty energiatehokkuutta koskeva toimintasuunnitelma. Siinä esitetään 10 ensisijaista tointa, joilla pyritään 20 prosentin energiansäästöön vuoteen 2020 mennessä. 12. Tutkimus: Marraskuussa 2007 esitetty Euroopan strateginen energiateknologiasuunnitelma (SET-suunnitelma)11, jonka pääasiallinen tavoite on vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavien teknologioiden kehittäminen ja toteuttaminen. Näillä teknologioilla katsotaan olevan merkittävä rooli energia- ja ilmastonmuutostavoitteiden saavuttamisessa. 3.3. EU:n päästökauppajärjestelmän toteuttaminen Vuonna 2007 EU:n päästökauppajärjestelmään kuuluvien laitosten todennettujen päästöjen kokonaismäärä EU27-maissa oli 2,050 miljardia hiilidioksiditonnia eli 0,8 prosenttia enemmän kuin vuonna 2006, jolloin ne olivat 2,034 miljardia tonnia. Kuitenkin kun lukuja mukautetaan siten, että huomioon otetaan vuoden 2006 jälkeen järjestelmään lisätyt ja suljetut laitokset, tuloksena on 581 laitoksen nettolisäys järjestelmään, jolloin päästöjen kokonaismäärä on noussut viime vuodesta kuitenkin ainoastaan 0,68 prosenttia. 3.3.1. Ensimmäinen päästökauppakausi (2005–2007) Päästökauppajärjestelmään osallistui ensimmäisen päästökauppakauden aikana keskimäärin 10 675 laitosta. Näille laitoksille jaettiin päästöoikeuksia määrä, joka vastaa 2 155 miljoonaa hiilidioksiditonnia vuodessa, ja niiden päästöt olivat keskimäärin 3 prosenttia12 vähemmän (2 084 miljoonaa hiilidioksiditonnia vuodessa). EU:n päästökauppajärjestelmän osuus vuonna 2005 oli noin 41 prosenttia kaikista EU25-maiden kasvihuonekaasupäästöistä. Miltei kaksi kolmannesta kaikista laitoksista on polttolaitoksia13, joiden osuus kokonaispäästöistä on 72 prosenttia. Todennetut päästöt olivat suuremmat kuin jaetut oikeudet ainoastaan kuudessa jäsenvaltiossa (Espanja, Italia, Itävalta, Irlanti, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta). 3.3.2. Toinen päästökauppakausi (2008–2012) Kansallisten jakosuunnitelmien arvioinnin jälkeen EU:n katto vuosille 2008–2012 on 2,08 miljardia päästöoikeutta vuodessa. Tämä on 10,4 prosenttia eli 243 miljoonaa hiilidioksiditonnia vähemmän kuin alun perin esitettiin niissä kansallisissa jakosuunnitelmissa, jotka jäsenvaltiot toimittivat komission hyväksyttäväksi. Tämä tarkoittaa sitä, että keskimääräiset päästöt ovat vähentyneet 6 prosenttia vuodesta 2005 vuoteen 2007. Tämä vastaa 12,7 prosentin varsinaista keskimääräistä vähennystä 23 jäsenvaltioiden päästöoikeuksien kokonaismäärässä. Neljän jäsenvaltion (Tanska, Ranska, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) kansalliset jakosuunnitelmat hyväksyttiin ilman leikkauksia. 3.3.3. Yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hyödyntäminen Kukin jäsenvaltio on asettanut toisen kauden kansallisissa jakosuunnitelmissa ylärajan sille, kuinka paljon toimijat voivat käyttää hankepohjaisia päästöhyvityksiä (yhteistoteutus ja puhtaan kehityksen mekanismi). Kaikkien jäsenvaltioiden päästökauppaan kuuluvat laitokset saavat toisella päästökauppakaudella käyttää vielä yhteensä enintään 278 miljoonaa sertifioitua päästöoikeutta tai päästövähennysyksikköä vuodessa. Tämä vastaa 13,4 prosenttia EU:n katosta toisella päästökauppakaudella. Käytännössä vaikuttaa epätodennäköiseltä, että tämä hyödynnettäisiin kokonaan. 3.4. Kioton mekanismien hyödyntämissuunnitelmat Jäsenvaltiosta 13 päivitti tai vahvisti yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä tehdyn päätöksen mukaisessa kyselyssä tiedot, jotka koskivat aikomusta käyttää Kioton mekanismeja vuonna 2008. Muiden jäsenvaltioiden osalta käytettiin Kioton mekanismien käyttöä koskevasta kyselystä aiemmin saatuja tietoja sellaisina kuin ne sisältyivät päästökauppadirektiivin (2003/87/EY) mukaisiin toisen kauden kansallisiin jakosuunnitelmiin (valmisteluasiakirjan taulukko 12). Kymmenen EU15-maata ja Slovenia ovat päättäneet hyödyntää Kioton mekanismeja Kioton tavoitteidensa saavuttamiseksi. Kaiken kaikkiaan kyseiset kymmenen EU15-maata aikovat hankkia 126,5 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia vuodessa Kioton pöytäkirjan ensimmäisen sitoumuskauden aikana. Tämä on noin 3 prosenttia EU15-maiden Kioton tavoitteesta, joka on –8 prosenttia. Mainitut 11 jäsenvaltiota ovat päättäneet sijoittaa yhteensä noin 2,95 miljardia euroa yksiköiden hankkimiseksi yhteistoteutuksen, puhtaan kehityksen mekanismin tai kansainvälisen päästökaupan kautta. Alankomaat, Espanja, Itävalta, Luxemburg ja Portugali ovat osoittaneet suurimmat määrärahat viiden vuoden sitoumuskaudelle (Alankomaat 505 miljoonaa euroa, Espanja 384 miljoonaa euroa, Itävalta 531 miljoonaa euroa, Luxemburg 400 miljoonaa euroa ja Portugali 354 miljoonaa euroa). 3.5. Hiilinielujen hyödyntämissuunnitelmat Kasvihuonekaasujen päästölähteisiin kohdistuvien toimenpiteiden lisäksi jäsenvaltiot voivat hyödyntää hiilinieluja (katso valmisteluasiakirjan taulukko 13). Vuonna 2008 11 jäsenvaltiota toimitti ajantasaiset arviot. Edellisenä vuonna oli toimitettu tiedot yhdeksän muun jäsenvaltion osalta. Seitsemän jäsenvaltiota ei ole vastannut vapaaehtoiseen kyselyyn. Tähän mennessä toimitettujen tietojen mukaan Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 kappaleen mukaisilla metsittämistoimilla ja metsien uudistamistoimilla saadaan sidottua sitoumuskauden aikana yhteensä noin 23,9 miljoonaa tonnia hiilidioksidia vuodessa. Tämän lisäksi Slovenia on ilmoittanut sitovansa 0,4 miljoonaa tonnia hiilidioksidia vuodessa. Lisäksi jäsenvaltiot arvioivat 3 artiklan 4 kappaleen mukaisten toimien vähentävän hiilidioksidipäästöjä 25,7 miljoonaa tonnia vuodessa EU15-maissa sitoumuskauden aikana. Näissä luvuissa otetaan huomioon metsänhoidosta saatavien hyvitysten enimmäismäärä, mutta niihin ei ole sisällytetty Espanjaa, koska käytettävissä ei ole riittävän yksityiskohtaista tietoa. Jos mukaan lasketaan Espanjan kokonaisarvio, kaikki 3 artiklan 3 ja 4 kappaleen mukaiset toimet EU15-maissa vähentävät hiilidioksidipäästöjä ennusteen mukaan 57,5 miljoonaa tonnia vuodessa sitoumuskauden aikana. Tämä on 17 prosenttia EU15-maiden vähennysvelvoitteesta, joka on 341 miljoonaa hiilidioksiditonnia vuodessa sitoumuskauden aikana perusvuoden päästöihin verrattuna. Puola, Slovenia ja Tšekki odottavat 5,9 miljoonan hiilidioksiditonnin lisävähennystä vuodessa sitoumuskauden aikana.