Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXVII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1997)"



Virallinen lehti nro C 101 , 12/04/1999 s. 0001



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXVII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1997)" (1999/C 101/01) Komissio päätti 24. huhtikuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "XXVII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1997)". Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 19. tammikuuta 1999. Esittelijä oli Mario Sepi. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. 28. tammikuuta 1999 pitämässään 360. täysistunnossa (tammikuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 37 puolesta ja kolme vastaan neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Talous- ja sosiaalikomitea on erityisen tyytyväinen siihen, että XXVII kilpailupolitiikkaa käsittelevä kertomus alkaa komission jäsenen Karel Van Miertin esipuheella, jossa käsitellään alan näkymiä, roolia ja yleisiä tavoitteita. 1.2. Komitea on aina suhtautunut myönteisesti komission toimiin kilpailupolitiikan alalla EU:n talouspolitiikan yleistavoitteiden toteuttamisvälineenä, ei niinkään tavoitteena sinänsä. 1.3. Komitea on korostanut kilpailupolitiikkaa koskevista kertomuksista antamissaan monissa aiemmissa lausunnoissa (), että kilpailupolitiikan yhteydessä on vältettävä liian oikeudellisia ja muodollisia näkemyksiä, ja pyrittävä tukemaan nykyistä enemmän talouselämän ja eurooppalaisen yhteiskunnan dynamiikkaa. 1.4. Näin ollen on korostettava uutta toimintatapaa, joka ei komitean mielestä ole vain muodollinen ja jonka tarkoituksena ei ole vain tehdä kertomuksesta tiivistelmää vastuussa olevien elinten toiminnasta, vaan myös määrittää näkymiä, joiden puitteissa komissio aikoo toimia. 1.5. Komitea uskoo, että tämä on tärkeä viesti talouden toimijoille ja yleisemmin Euroopan kansalaisille, jotka voivat ottaa sen huomioon valinnoissaan. 1.6. Tämän kaltainen lähestymistapa on toisaalta välttämätön aikana, jolloin taloudellisessa integraatiossa ollaan ottamassa suuri edistysaskel EMUun, mikä merkitsee sisämarkkinoiden loppuunsaattamista, samalla kun EU:n laajentuminen on näköpiirissä. 1.7. Tässä yhteydessä on yhtä tärkeää, että komissio jatkaa lainsäädännön muokkaamista, jotta perustamissopimusta sovelletaan tehokkaammin ja yhdenmukaisemmin. 1.8. Komitea korostaa myös tässä kohden, että markkinoiden maailmanlaajuistuminen on yhä tärkeämpää tietyille tuotteille ja palveluille, mikä on otettava entistä paremmin huomioon arvioitaessa perustamissopimuksen artikloiden tehokasta soveltamista, sillä maailmanlaajuistuminen oli vasta alkamassa, kun perustamissopimuksen artikloja laadittiin. 1.9. Tämän vuoksi komission on otettava huomioon maailmanmarkkinoilla toimivat eurooppalaiset yritykset, ja lainsäädäntöä sovellettaessa on otettava huomioon laajentunut toimintaympäristö. 1.10. Komitea korostaa, että sen antaman lausunnon ja komission kertomuksessa kuvattujen tapahtumien välinen aika on liian pitkä. Näin ollen komitea toivoo, että komission kertomuksen julkaisemisen ja komitean lausunnon antamisen välistä aikaa lyhennetään, jotta lausunnolla on ajoissa tehokas vaikutus muihin toimielimiin. 2. Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2.1. Kuten jo mainittiin, kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus alkaa komission jäsenen Karel Van Miertin poliittisluontoisella esipuheella, jossa korostetaan kilpailupolitiikan ja EU:n taloudellisten yleistavoitteiden suhdetta. 2.2. Kertomuksessa pannaan merkille Amsterdamin sopimuksen tarjoamat uudet puitteet ja etenkin uusi 7 d artikla, joka käsittelee yleistä taloudellista etua koskevia palveluja ja niiden merkitystä edistettäessä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. 2.3. Komissio korostaa, että on uudistettava kilpailupolitiikkaa, joka on suurimmalta osaltaan "laadittu yhteismarkkinoiden alkuaikoina". 2.4. Kilpailurajoituksia koskevan politiikan osalta komissio korostaa kertomuksessaan kilpailun vertikaalisia rajoituksia koskevan politiikan ajanmukaistamista, joka on määrä toteuttaa vuonna 1998 konkreettisin lainsäädäntötoimin, sekä horisontaalisten sopimusten alalla juuri aloitettua tarkistamista. Toimilla on kolme tavoitetta: lainsäädännön mukauttaminen ja tehostaminen, avoimuus sekä läheisyysperiaate. 2.5. Yrityskeskittymien suhteen kertomuksessa viitataan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 muuttamiseen, jolla yksinkertaistetaan ja tehostetaan asetusta etenkin määrittämällä uusi käsite "yhteisyritys" sekä korostamalla rajat ylittäviin keskittymiin sovellettavaa yhden toimivaltaisen viranomaisen periaatetta. 2.6. Komitea korostaa sen uuden tiedonannon tärkeyttä, jossa määritellään vähämerkityksiset sopimukset, joiden vaikutukset eivät tavallisesti kuulu EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. 2.7. Uutena lähtökohtana ovat myös komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten yhteistyötä koskevat perusteet ja käytännön ohjeet, joissa vahvistetaan "yksi toimivaltainen viranomainen" -periaate. 2.8. Komission toimet valtiontukien suhteen ovat olleet merkittäviä, ja se on tehnyt horisontaalisia valtiontukia koskevan asetusehdotuksen sekä vuonna 1998 julkaistun ehdotuksen valtiontukiin sovellettavista menettelyistä. Komissio on julkaissut valtiontukia käsittelevän tiedonannon, jonka mukaan "valtiontukisääntöjen soveltamista (verotuksellisiin toimenpiteisiin noudatettavaan politiikkaan) on selvennettävä ja lujitettava kilpailun vääristymisen vähentämiseksi yhteismarkkinoilla" (). 2.9. Komission mukaan EU:n laajentuminen johtaa väistämättä suuriin vaikeuksiin valtiontukien valvonnassa. 2.10. "Valvontatoiminta" oli vuonna 1997 erityisen vilkasta. Komissio käsitteli 1338 tapausta, eli 92 enemmän kuin vuonna 1996. Kasvu oli merkittävä. Vaikka valtiontukitapaukset ovat säilyneet suureksi osaksi ennallaan, keskittymiin liittyvät tapaukset ovat lisääntyneet 31 %. Ratkaisuun päästiin kaiken kaikkiaan 1165 tapauksessa. 2.11. Komissio korostaa useaan otteeseen julkisten palvelujen vapauttamisesta saavutettuja tuloksia, "jotta yleishyödylliset palvelut olisivat kaikkien unionin kansalaisten ulottuvilla". Edistystä on tapahtunut etenkin liikenteen ja televiestinnän aloilla. Keskeinen ongelma tulevaisuudessa on energia-alan liberalisointi. 2.12. Kansainvälisten suhteiden alalla komissio korostaa kertomuksessaan kahta merkittävää ongelmaa, jotka ovat kilpailulainsäädännön käyttöönotto EU:n jäsenyyttä hakeneissa maissa sekä yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kilpailuviranomaisten, etenkin Yhdysvaltojen antitrustikomission (Antitrust Commission) kanssa. 3. Yleistä 3.1. Poliittisluontoisessa johdannossa korostetaan pääosasto IV:n toimia, joilla pyritään kilpailupolitiikan avulla myös EU:n yleisiin sosiaalisiin tavoitteisiin, mutta siitä ilmenee myös se, että tätä näkökohtaa lienee aiemmin toisinaan laiminlyöty. Vaikka komitea tähdentääkin pääosasto IV:n suuria ansioita Euroopan kansantalouksien ja yhteiskunnan ajanmukaistamisessa, josta myös kuluttajat ovat hyötyneet, se on toisaalta havainnut liiallista kaavamaisuutta ja kehottaa lisäksi komissiota tekemään toimintansa tuloksia tunnetuiksi suuren yleisön keskuudessa. 3.2. Johdannossa todetaan, että EMU, ja lisättäköön tähän yhtenäismarkkinat, johtavat talouden rakenteiden laajaan muutokseen. Se lisää vääjäämättä yrityskeskittymiä, mikä ei suinkaan aina ole kielteistä Euroopan kilpailukyvylle maailmanlaajuistuneilla markkinoilla. Tämän vuoksi valvontaa on tiukennettava kuluttajille ja markkinoiden muille toimijoille koituvien haittojen estämiseksi. 3.3. Komitea korostaa, että tulevien vuosien sisäiset (EMU, yhtenäismarkkinat, jne.) ja ulkoiset (laajentuminen, kansainvälinen yhteistyö) muutokset vaativat harkitsemaan uusien tehtävien ja niiden hoitamiseen tarvittavien varojen suhdetta, sillä uudet tehtävät ja nykyisten tehtävien kasvava monimutkaisuus vaativat aiempaa laajempia toimintaedellytyksiä. 3.4. Komitean mielestä tässä tilanteessa tarvitaan neljänlaisia uudistuksia: Työn organisointia on tehostettava, Euroopan unionin tasolla käsiteltävät tapaukset on valittava soveltuvalla tavalla, toimivaltaa on hajautettava jäsenvaltioiden viranomaisille ja lainsäädäntöä on selkeytettävä ja yhdenmukaistettava. 3.5. Nykyistä tehokkaampi valvonta on välttämätön, vaikkakaan ei riittävä edellytys, jotta varmistetaan "hintojen yhtenäistäminen alaspäin". Euroopan kansalaiset ja kuluttajat odottavat tätä etua rahaliitosta. 3.6. Komitea kiinnittää komission huomiota myös siihen, että yrityskeskittymien ja fuusioiden ennakoitu lisääntyminen vaatii väistämättä uusia lakeja sekä välineitä, joilla hillitään rakennemuutoksen sosiaalisia seurauksia. Yhteisen rahan käyttöönotto saattaa helpottaa myös (avointen tai salattujen) kartellien perustamista, joten tätä on valvottava. 3.7. Luxemburgin huippukokouksessa kehotettiin tehokkaan työllisyyspolitiikan vuoksi "suuntautumaan tukijärjestelmiin, joissa suositaan taloudellista tehokkuutta ja työllisyyttä vääristämättä kuitenkaan kilpailua". Kyseisiä suuntaviivoja määriteltäessä on tärkeää, että komissio muotoilee ehdotuksensa myös kilpailupolitiikkaa ajatellen ja määrittelee sopivat välineet suuntaviivojen noudattamiseksi. 3.8. Johdannossa todetaan tämä tarve mainitsematta kuitenkaan miten asiassa tulee edetä. Erityisesti jää epäselväksi, aikooko komissio käsitellä kyseistä tavoitetta kilpailukyvyn parantumisesta aiheutuneena sivuvaikutuksena vai kuten Luxemburgin huippukokouksen perusteella voidaan päätellä valmisteleeko se työllisyystavoitetta ajatellen uusia toimintaperusteita. 3.9. Myös julkisten palvelujen liberalisoinnin välineitä ja menetelmiä on ajanmukaistettava. Markkinoiden ja kansalaisten palvelusaatavuuden välistä tasapainoa on parannettava Amsterdamin sopimuksen 7 d artiklan mukaisesti. 3.10. Aiemmin yksinomaan jäsenvaltioiden toimivaltaan jätetty, mutta nyttemmin yhteisen rahan ja lisääntyneen kilpailun vuoksi erityisen mielenkiintoinen seikka on verotus ja sosiaaliturvamaksut. Tietyt valtiot haluaisivat koordinoida alan. Komitea on sitä mieltä, että muutoin saattaisikin syntyä vakavia kilpailuvääristymiä, ja verotus voisi kehittyä kohti työn verotuksen lisäämistä ja pääomatulojen verotuksen vähentämistä. 3.11. Joka tapauksessa kyseisillä yhteisön politiikan uusilla aloilla on yhä tärkeämpää laajentaa kolmenkeskistä vuoropuhelua kaikkien asianosaisten kesken siten, että EU:n sosiaali- ja teollisuuspolitiikassa otetaan huomioon myös kilpailunäkökulma. 3.12. Euroopan unionin kilpailupolitiikan tulee olla markkinoiden ja niiden kehityksen rytmiä seuraava elinvoimainen väline, jonka avulla tarkkaillaan markkina-analyysejä ja päätöksentekoa niin että pystytään toimimaan uusissa olosuhteissa (kuten komissio itse toteaa asiakirjansa kohdassa 2.3). Esimerkkeinä voidaan mainita kulutustavaroiden jakelun keskittyminen ja sen aiheuttama taloudellinen riippuvuussuhde teollisuuteen nähden, puolustusteollisuuden tilanne tai tietyt ammattiryhmien väliset vähimmäistariffisopimukset. Vaikka kyseisillä aloilla on tiettyjä herkkiä näkökohtia, niillä voi olla vaikutuksia yleiseen kilpailukykyyn. 3.13. McDonnell Douglas/Boeing-tapauksen jälkeen tiettyjä raaka-aineita ja huipputeknologian aloja koskeva kansainvälisen valvonnan ongelma on ilmennyt muillakin aloilla. Maailmanlaajuinen kilpailupolitiikka vaatii myös kansainvälisiä valvontavälineitä. Komitea kehottaa komissiota jatkamaan käynnissä olevia neuvotteluja tämän pyrkimyksen mukaisesti. 3.14. Tietyillä tekniikan aloilla yhteisön ulkopuolisissa maissa julkisen tuen muodot ovat paljon laajempia ja vaihtelevampia kuin EU:ssa. Komitean mielestä komission tulee pohtia tarvetta ottaa yhteisössä käyttöön samantyyppisiä teollisuuspolitiikan välineitä, jotta vältetään eurooppalaisen teollisuuden syrjiminen kyseisillä teollisuudenaloilla, jotka ovat taloudellisesti strategisia (avaruus-, puolustus- ja ilmailuteollisuus) ja joilla on maailmanlaajuiset markkinat. 4. Erityistä 4.1. Komitea on useissa lausunnoissaan () (valtiontuet, asetus vertikaalisista rajoituksista jne.) jo määritellyt kantansa komission esittämiin säädösehdotuksiin ja tiedonantoihin, eikä tässä lausunnossa enää puututa niihin. Komitea korostaa kuitenkin, kuten jo aiemmissa lausunnoissaan (), että komission tekemät "lainsäädännölliset" aloitteet (asetukset ja direktiivit) tai lainsäädäntöön liittyvät aloitteet (tiedonannot) ovat oikeuskäytäntöä tärkeämpiä. 4.2. On havaittavissa tietty pyrkimys siirtää osa kilpailupolitiikasta jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten vastuulle. Komitea suhtautuu tähän myönteisesti, jotta vältetään asioiden käsittelyn kasaantuminen Brysseliin. Se on kuitenkin sitä mieltä, että sääntöjä on yhdenmukaistettava ja kaikkiin jäsenvaltioihin on perustettava kilpailuviranomainen, jolla on samat toimivaltuudet kuin komissiolla on perussopimusten perusteella. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, ettei hajauttaminen aiheuta sekaannusta ja epäyhtenäisyyttä lainsäädännön soveltamisessa. 4.3. Komitea huomauttaa, että komission tiedonanto, joka mainitaan asetusehdotuksen 12 kohdassa, ei velvoita jäsenvaltioita mitenkään. Tämän vuoksi on kiinnitettävä erityistä huomiota tapauksiin, joissa jäsenvaltioiden viranomaisille ei ole käytössään asianmukaisia välineitä, joilla kontrolloida yhteisön lainsäädännön noudattamista. 4.3.1. Komitean mielestä uusissa asetusehdotuksissa ja vertikaalisiin rajoituksiin liittyvässä politiikassa on painotettava markkinoilta saatavia tietoja ennemminkin kuin abstrakteja oikeudellisia määritelmiä. 4.4. Komitea korostaa, että on käynnistettävä laajamittainen sääntöjen uudistusprosessi, jolla tuetaan lainsäädännöllisesti komission toimia sekä yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Näin Euroopan kansalaisille tarjotaan käytännönläheinen ja avoin järjestelmä, johon jäsenvaltioehdokkaat voivat mukautua nopeasti. Tässä yhteydessä komitea arvioi myönteisesti etenkin valvontamenettelyjä ja laittomiin valtiontukiin kohdistuvia määräyksiä käsitteleviä komission ehdotuksia, sillä niissä määritellään toimintatapa, jolla pyritään tasoittamaan eroja jäsenvaltioiden kauppalainsäädännössä. 4.5. Edellä kuvatun ja komission esittämien näkökantojen valossa verotuksesta ja sosiaaliturvamaksuista on tehtävä perusteellinen analyysi, joka tähtää lainsäädäntöprosessiin komission hiljattain ennakoimia, kilpailua koskevia "toimintasääntöjä" varten. Komitea valmistautuu osallistumaan kyseiseen keskusteluun, jonka se toivoo johtavan nopeasti konkreettisiin tuloksiin. 4.6. Päätösten teko vie toisinaan liian paljon aikaa. Komitea korostaa, että päätöksenteon lopulliset määräajat on määriteltävä kaikilla kilpailupolitiikan aloilla. 4.7. Tilastokatsauksen suhteen komitea huomauttaa, että ilmoitukset yrityskeskittymistä ovat lisääntyneet, mutta rikkomusten määrä on vähentynyt vuoteen 1996 verrattuna. Valtiontukien osalta asia on päinvastoin. Tämä riippuu selvästi tiettyjen taloudellisten prosessien nopeutumisesta. Valtiontukiin liittyviä ongelmia saattaa kuitenkin olla aiheellista tutkia uudelleen etenkin edellä mainitun rakennemuutoksen valossa. 4.8. Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa määriteltyjen alueille suunnattavien valtiontukien osalta komitea kiinnittää komission ehdotuksessa huomiota siihen, että tavoitteiden 1 ja 2 mukaisen rakennerahastotuen piiriin kuuluvien alueiden tulisi olla samat kuin jäsenvaltioiden tukea saavat alueet. Vaikka komitea hyväksyy tämän yleissääntönä, se toteaa myös, että valtiontuen kasvu voi olla seurausta EU:n rakennerahastotoimien entistä keskitetymmästä soveltamisesta. Komitea korostaa siksi, että perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan nojalla alueille myönnetty valtiontuki on jäsenvaltion talouspolitiikan erillinen väline, jota jäsenvaltion tulisi voida käyttää harkintansa mukaan silloin, kun se on perusteltua. 4.9. Tässä yhteydessä on muistettava, että valtiontuet ovat nykyisessä järjestelmässä ja huolimatta komission tiukoista toimista hyvin epäsuhtaisia suurten maiden eduksi. 4.10. Vuosikertomuksen mukaisesti () komissio julkaisi marraskuussa 1998 koulutustukipuitteiden luonnoksen, jolla luodaan uudet säännöt ja menettelyt. Komission mielestä tietyt koulutustuet voitaisiin rinnastaa valtiontukeen. Komission asiakirjassa esitetään epämääräinen käsite "yritysten etujen mukainen koulutus". 4.11. Tietoyhteiskunnassa, jossa elinikäinen oppiminen on erityisen tärkeää, työntekijöiden koulutuksen vähentäminen tai vaikeuttaminen Eurooppa-neuvoston eri huippukokouksissa esittämistä työllisyys- ja koulutustavoitteista huolimatta saattaa vaikeuttaa entisestään kompromissiratkaisua, joka on saavutettava vuoden 1999 loppuun mennessä, sillä se on rakennerahastojen ohjelmointikauden viimeinen vuosi. 4.12. Komitea suhtautuu myönteisesti julkisten tukien laadulliseen muutokseen siten, että niillä tuetaan horisontaalisia tavoitteita kuten tutkimusta, pk-yrityksiä ja ammattikoulutusta vähentämällä samalla tukien osuutta juoksevista kuluista. 4.13. Komitea on tyytyväinen äskettäin solmittuun sopimukseen Yhdysvaltojen kilpailuviranomaisten kanssa. OECD:n ja Maailman kauppajärjestön WTO:n tasolla on kuitenkin vielä päästävä todellisiin kansainvälisiin sääntöihin, ja niitä on sovellettava tehokkaasti. 4.14. Komission olisi sille annetuista, yhä laajemmista tehtävistä selviytyäkseen luotava kilpailualalla sekä omia tutkimusvalmiuksia että edistettävä komission ulkopuolista tutkimusta erityisaiheista. 4.15. Yhä helppokäyttöisemmän vuosikertomuksen ohella on lisättävä tiedotusta vuoden mittaan, jotta selvitetään yleisölle erityisen merkittäviä aloitteita ja tehdään tunnetuksi tutkimuksia, jotka on toteutettu tärkeimpien tapausten määrittelemiseksi. 4.16. Komitea on vakuuttunut, että huolimatta komission käynnistämistä toimista jäsenvaltioiden soveltaman kilpailupolitiikan siirtäminen yhteisön jäsenyyttä hakeneisiin maihin on edelleen hyvin vaikea tehtävä. Mikäli kyseistä politiikkaa sovelletaan liian tiukasti, siitä aiheutuu vakavia sosiaalisia seurauksia, mutta jos kilpailupolitiikkaa ei sovelleta, kilpailu vääristyy voimakkaasti. Tästä syystä tarvitaan siirtymäaikaa, jonka yhteydessä otetaan huomioon taloudellisten näkökohtien ohella myös laajentumisen sosiaaliset näkökohdat kyseisellä alalla. 4.17. WTO:n puitteissa käytävissä neuvotteluissa ja kahdenvälisissä sopimuksissa on aina otettava huomioon Kansainvälisen työjärjestön ILO:n työoloja koskevat yleissopimukset, jotka on liitettävä kansainvälisen kaupan sääntöihin. Bryssel 27. tammikuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI () EYVL C 73, 9.3.1998; EYVL C 75, 10.3.1997; EYVL C 39, 12.2.1995. () EYVL C 384, 10.12.1998. () EYVL C 129, 27.4.1998; EYVL C 296, 29.9.1997; EYVL C 129, 27.4.1998; EYVL C 284, 14.9.1998; EYVL C 287, 22.9.1997. () EYVL C 129, 27.4.1998; EYVL C 296, 29.9.1997. () Kohta 293.