Alueiden komitean lausunto aiheesta "Tyttöjen ja poikien tasavertaiset vapaa-ajanviettomahdollisuudet ja tasavertaisuus erityisesti EU:n nuoriso- ja liikuntaohjelmissa"

(98/C 64/14)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon 12. maaliskuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunto aiheesta "Tyttöjen ja poikien tasavertaiset vapaa-ajanviettomahdollisuudet ja tasavertaisuus erityisesti EU:n nuoriso- ja liikuntaohjelmissa" ja antaa lausunnon valmistelu alavaliokunta 7:n "Nuoriso ja urheilu" tehtäväksi,

ottaa huomioon neuvoston 22. joulukuuta 1995 tekemän päätöksen yhteisön neljännestä naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevasta toimintaohjelmasta (),

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon aiheesta "Naisten ja miesten tasavertaiset mahdollisuudet" (),

ottaa huomioon valiokunta 7:n syyskuun 26. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 182/97 rev. 2, jonka esittelijä oli Barbro Sundback,

hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 1997 pitämässään 20. täysistunnossa (20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Alueiden komitean mielestä tyttöjen ja poikien yhdenvertainen kohtelu on oikeudellinen perusperiaate ja tasa-arvoon kuuluu tyttöjen täysipainoinen ja yhtäläinen osallistuminen poliittiseen, taloudelliseen ja kulttuurielämään.

1.2. AK toteaa tyytyväisenä, että korkeimmalla tasolla siis Eurooppa-neuvostossa on vahvistettu, että yhdenvertaisuuden edistäminen on unionin päätehtäviä. Komissio on osaltaan päättänyt, että yhdenvertaisuusulottuvuus on otettava huomioon kaikilla aloilla ja se tulee sisällyttää kaikkiin yhteisötoimiin. Alueiden komitea korostaa tämän yleisen lähtökohdan mukaisesti, että on tärkeää, että tyttöjen ja poikien yhtäläiset mahdollisuudet huomioidaan kaikissa nuorille suunnatuissa toimissa ja ohjelmissa.

1.3. Alueiden komitea katsoo kuitenkin, ettei yhdenvertaisuutta edistävä työ ole yhteisön yksinoikeus, vaan monet toimista on toteutettava kansallisella, alue- ja paikallistasolla sekä vapaaehtoisjärjestöjen määrätietoisella työllä, tiedotusvälineiden myötävaikutuksella ja ennen muuta yhteistoiminnassa tyttöjen ja poikien kanssa.

1.4. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että tytöillä ja pojilla on yhtäläiset mahdollisuudet itse valita vapaa-ajantoimintansa ja että yhteiskunta arvostaa ja tukee näitä valintoja yhtä voimakkaasti. Tämän takeena on myös, että komissio valvoo yhdenvertaisuusnäkökohtien vaikutusta kaikkiin päätöksiin kaikilla tasoilla erityyppisten yhteisötoimien ja ohjelmien suunnittelussa, toteutuksessa ja seurannassa, erityisesti mitä tulee EU:n nuoriso- kulttuuri- ja urheiluohjelmiin.

1.5. Alueiden komitea kannattaa komission päätöstä työskennellä neljännen toimintaohjelman (1996 2000) puitteissa "valtavirtaistamisperiaatteen" (engl. mainstreaming) mukaisesti, jotta yhdenvertaisuusulottuvuus voitaisiin sisällyttää kaikilla aloilla kaikkien yhteisön ja vastaavien kansallisten toimien toteuttamiseen vuorovaikutuksessa ja yhteistyössä kaikilla tasoilla (valtakunnallisella, alue-, paikallis- ja yhteisötasolla).

2. Yleistä

2.1. Käsite "vapaa-aika"

2.1.1. Käsite "vapaa-aika" liitetään arkikielessä käsitteeseen "työ". Historiallisesti katsottuna kirkolla ja uskonnollisella elämällä on ollut ratkaiseva merkitys sekä vapaa-ajan sisällön että sen laajuuden säätelyssä. Vapaa-aika merkitsi lähinnä mahdollisuutta lepoon raskaan ruumiillisen työn lomassa. Koska naisten työaika entisinä aikoina kattoi likipitäen koko vuorokauden ja kaikki viikonpäivät, koski omaan käyttöön varattu vapaa-aika melkein pelkästään miehiä aina näihin päiviin saakka.

2.1.2. Palkkatyön myötä syntynyt vapaa-aika perustuu vaatimukselle kahdeksan tunnin työpäivästä, kahdeksan tunnin levosta ja kahdeksan tunnin vapaa-ajasta. Tämä yleisesti tunnustettu jaksottelu on tarjonnut perustan pääosin miesten luomalle vapaa-aikakulttuurille, joka ensi kädessä palvelee miesten rentoutumis-, huvittelu- ja virkistystarpeita. Perinteisesti miehiset vapaa-ajantoiminnat ovat määränneet vapaa-aikapolitiikan suunnan ja nauttivat tiedotusvälineiden ja erilaisten yhteiskunnallisten instituutioiden suurta arvostusta.

2.1.3. Vaikka naisten osuus työssäkäyvästä väestöstä on kasvanut, ja yhä useammat naiset ovat saavuttaneet taloudellisen riippumattomuuden, on naisilla edelleen päävastuu kodista ja perheestä. Naiset ovat siis kaikkien kehitysvaiheiden ajan tehneet korvauksetta kotitaloustyötä, mitä toisaalta voidaan pitää edellytyksenä sille, että miehet ovat voineet kehittää vapaa-ajanharrasteitaan.

2.1.4. Naisten kaksinkertainen työtaakka samoin kuin naisille tavanomainen lähimmäisten huomioiminen, hoito ja huolenpito rajoittavat voimakkaasti naisten mahdollisuuksia osallistua säännöllisesti erityyppisiin järjestettyihin vapaa-ajanviettomuotoihin. Naisilla on vähäisemmät mahdollisuudet valita vapaa-ajanharrasteensa. Tästä syystä naisten vapaa-aika on pirstoutuneempaa ja yksityisluonteisempaa ja usein jonkin muun toiminnan lisäke. Usein naiset yhdistävät sellaiset arvot kuin "tyytyväisyys" ja "ilo" siihen aikamäärään, joka jää heidän omaan käyttöönsä kodin, työn ja kanssaihmisten vaatiman vastuun jälkeen.

2.2. Tyttöjen ja poikien vapaa-aika

2.2.1. Miesten ja naisten vapaa-ajankäyttömuodot heijastelevat perinteistä sukupuoliroolikäsitystä ja ylläpitävät sitä. Tytöt ja pojat sosiaalistetaan tähän malliin tyttöjen ja poikien vapaa-ajankäyttötavoista tehdyt tutkimukset antavat tästä selkeää näyttöä. Poikien osuus urheilu- ja liikuntalaitosten sekä nuoriso- ja vapaa-ajantilojen käyttäjistä sekä erilaisten yhdistysten jäsenistä on huomattavasti suurempi kuin tyttöjen osuus. Kulttuurialalla sukupuolten välinen jakauma on tasapainoisempi.

2.2.2. Suuri osa poliittisesta työstä merkitsee luottamustehtävien hoitamista vapaa-aikana. Naisten ja tyttöjen osallistuminen demokraattisiin prosesseihin on suurinta paikallisella tasolla ja vähentyy alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla samalla kun miesten osuus kasvaa. Voidaan todeta, että naiset ja tytöt ovat ensisijaisesti vapaa-ajan poliitikkoja, kun taas pojat ja miehet etenevät vapaa-ajan politiikasta vaikutusvaltaisempiin tehtäviin korkeammalla poliittisella tasolla.

2.2.3. Sukupuolen ohella aktiivisuuteen vaikuttavia muuttujia ovat sosiaaliryhmä, ikä, etninen tausta, vammaisuus, taajama- tai haja-asutusalue. Mitä useampia kuvaajia vertailuun otetaan, sitä vivahteikkaammaksi kuva tyttöjen ja poikien välisistä aktiivisuuseroista muuttuu. Yleisesti ottaen voidaan kuitenkin väittää, että alimpiin sosiaaliryhmiin kuuluvat tytöt osallistuvat vapaa-aikanaan kaikkein vähiten suunnitelmallisesti järjestettyihin toimintoihin.

2.2.4. Vapaa-ajantoiminnan valinta vahvistaa ominaisuuksia, jotka meillä on tapana yhdistää miehisyyteen ja naisellisuuteen. Urheilu ja liikunta muokkaavat pojista miehiä palkiten yksilöllisyyttä, suoritus- ja kilpailukykyä ja ryhmäuskollisuutta. Nuoriso- ja vapaa-ajantiloissa tehtävässä vapaassa nuorisotyössä kiinnitetään usein erityistä huomiota poikiin, joiden otaksutaan olevan vaarassa syrjäytyä sosiaalisesti. Tämän ehkäisemiseksi kehitetään toimintoja, joiden tarkoituksena on vahvistaa poikien itsetuntoa. Tytöt, joilla on heikko itsetunto, passivoituvat ja sulkeutuvat, minkä seurauksena he eivät usein myöskään saa tarvitsemaansa tukea ja riittävää huomiota.

2.2.5. Valitessaan vapaa-ajanharrastuksia pojat samastuvat ennen kaikkea ihanteisiin ja arvoihin, joita arvostetaan paljon ja jotka yhdistetään menestykseen ja voimaan. Sukupuolirajat rikkovat vapaa-ajankäyttötavat ovat poikien kannalta monitahoisempia ratkaisuja, mutta niiden seuraukset voivat kuitenkin olla myönteisiä.

2.2.6. Tyttöjen vapaa-ajanviettotapoihin liittyvät usein sellaiset arvot kuten kauneus, eläytymiskyky ja yhteistyö. Tytöt, joilla on urheiluharrastuksia, ovat monesti huonommassa asemassa näitä toimintoja leimaavien miehisten ihanteiden takia. Myös urheilun voimavarojen jaossa noudatetaan sellaisia normi- ja arvojärjestelmiä, jotka eivät suosi tyttöjä. Viestimien tyttöjen yleisille saavutuksille suoma vähäinen huomio heijastaa tyttöjen syrjintää urheilun piirissä.

2.2.7. Tyttöjen vapaa-aika on suurelta osin suuntautunut ihmissuhteisiin ja se kehittää sellaisia sosiaalisia valmiuksia kuten viestintäkyky ja myötätunto. Lukeminen, ulkoilu, tervehdyskäynti sairaan ystävän luona tai osallistuminen kotitaloustöihin vapaa-aikana ovat toimintoja, joiden myötä tytöt oppivat vapaa-aikanaan sopeutumaan kanssaihmistensä tarpeisiin ja hahmottamaan myös sosiaalisen yhdessäolon sinällään toimintana.

2.2.8. Yhdenvertaisuuteen liittyvät ongelmat heijastuvat tyttöjen vapaa-aikanaan tekemistä valinnoista. Vapaa-ajantoiminnot, jotka perustuvat perinteiselle rooliajattelulle, aiheuttavat tyttöjen osalta sen, että monet heidän vapaa-ajanharrastuksistaan kätkeytyvät yksityiselämän piiriin ja yhteiskunnallisessa katsannossa niitä pidetään vähempiarvoisina. Mutta jos tytöt taas ylittävät sukupuolirajat esim urheilussa, heidät helposti marginalisoidaan suorituksiltaan heikompina ja vähemmän kiinnostavina, minkä vuoksi tyttöjen on vaikea samastua urheiluliikkeen toimintasääntöihin ja yleisiin arvostuksiin. Tyttöjen osallisuutta saatetaan siis pitää poikia vähempiarvoisena olipa heidän vapaa-ajankäyttönsä sitten eristynyttä tai osallistuvaa.

2.3. Vapaa-aikapolitiikka

2.3.1. Yhdenvertaisuutta tulee tietoisesti pitää vapaa-aikapolitiikan yleisenä tavoitteena, jotta tytöt ja pojat voisivat vapaasti tehdä vapaa-aikaansa koskevat valinnat henkilökohtaisten taipumustensa ja kiinnostustensa mukaan.

2.3.2. Jotta vapaa-aikaa koskevaa yhdenvertaisuutta voitaisiin lisätä, tulee vapaa-aikapolitiikka määritellä laajasti, niin että tyttöjen ja naisten tarpeet huomioidaan täysin. Vapaa-aikaa ei voida arvioida pelkästään ajan ja laitospalvelujen käytön mukaan vaan tämän lisäksi tulee ottaa lukuun yksilölle arvokkaat ja iloa tuottavat kokemukset ja tuntemukset.

2.3.3. Seuraavat kaksi yleistä käsitettä voivat toimia suuntaviivoina tyttöjen ja poikien yhdenvertaisuuden lisäämismenetelmistä jatkossa käytävälle keskustelulle. Ne ovat instrumentaalinen ja ekspressiivinen vapaa-ajankäyttömalli sekä avoimet ja suljetut vapaa-ajantoiminnot ja laitospalvelut.

2.3.4. Instrumentaaliset vapaa-ajantoiminnot ovat järjestettyjä ja niihin osallistujien edellytetään hyväksyvän tietyt tarkkaan määrätyt ja selkeästi ilmaistut tavoitteet ja säännöt. Lisäksi vaatimuksena useimmiten on ennakkoilmoittautuminen ja säännöllinen osallistuminen. Toiminta on ajankohtaan sidottua. Ekspressiiviselle toiminnolle on tyypillistä suuntautuminen näköpiirissä oleviin päämääriin. Säännöllinen osallistuminen ei ole välttämätöntä, eikä aika ole määräävä tekijä. Toimitaan silloin kun siihen tunnetaan halua ja kiinnostusta.

2.3.5. Käsiteparin avoin ja suljettu toiminta määreenä ovat ne esteet, joita toiminnan tai palvelun käyttöön liittyy. Avoimeen toimintaan osallistumiseen liittyy vain pienehköjä organisatorisia ja taloudellisia esteitä, kun taas suljettujen toimintojen ja laitospalvelujen organisointitapa takaa tietylle osanottajajoukolle mahdollisuuden vapaa-ajanharrastukseensa ja sulkee pois muita harrasteita.

2.3.6. Lienee käynyt selväksi, että ehtona tyttöjen ja poikien yhdenvertaisuudelle vapaa-aikana on, että yhteiskunnan voimavaroja kohdennetaan tietoisesti niin, että ekspressiivistä vapaa-ajankäyttömallia arvostetaan yhtä paljon kuin instrumentaalistakin, ja että avoimia vapaa-ajantoimintoja ja laitospalveluja tuetaan samalla tavoin kuin suljettuja.

2.3.7. Jotta vapaa-aika tuottaisi tyytyväisyyden ja ilon elämyksiä, yhdenvertaisuutta ajatellen on erittäin tärkeää, että vapaa-aika sisältää sosiaalista yhdessäoloa, viihtymistä ja esteettisiä arvoja.

3. Erityistä

3.1. Vapaa-aikaa jokaiselle

3.1.1. Jotta yhdenvertaisuus toteutuisi vapaa-ajan käytössä, on ekspressiivisiin vapaa-ajankäyttömalleihin kiinnitettävä huomiota ja niiden arvostusta on lisättävä, mikä onnistuu parhaiten paikallisyhteisön omien toimintamuotojen yhteydessä. Näin yhteiskunta voi vastata tyttöjen toiveeseen saada omaehtoisesti luoda vapaa-aikansa sisältö ja muodot. Eräs toimivuutensa osoittanut menetelmä on, että tyttöjen yksilöllisyyden kehitystä tuetaan erikoiskoulutetun henkilön johtamissa pienryhmissä, joissa tytöt oppivat myös puolustamaan oikeuksiaan ja toiveitaan.

3.1.2. Tärkeä edellytys yhdenvertaisuuden edistämiselle vapaa-aikapolitiikassa on se, että tyttöjen ja naisten mahdollisuudet poliittiseen vaikuttamiseen lisääntyvät sekä niiden instituutioiden ja järjestöjen sisällä, jotka suoraan tekevät päätöksiä vapaa-aikaresurssien jakamisesta, että kaikilla poliittisilla tasoilla yleensä, mikä vahvistaa demokratian kehitystä.

3.1.3. Sekä instrumentaalisia että ekspressiivisiä toimintoja koskevaa päätöksentekoa on punnittava kaikilla suunnittelun, toteutuksen ja arvioinnin tasoilla, jotta tytöille ja pojille voidaan taata yhtäläiset mahdollisuudet osallistua molempiin vapaa-ajankäyttömalleihin kuuluviin keskeisiin toimintoihin. Sukupuolinäkökulma on otettava huomioon ja sen on annettava vaikuttaa yhteiskunnan vapaa-ajanlaitoksiin tekemiin investointeihin ja muuhun varainkäyttöön, esimerkiksi vapaa-ajanyhdistyksille ja erityyppisille hankkeille annettavaan tukeen. Avoimet laitokset, kuten kirjastot, uimalat ja vapaa-ajanalueet tarjoavat usein mahdollisuudet sekä instrumentaaliseen että ekspressiiviseen vapaa-ajankäyttöön ja niiden puitteissa tasa-arvo voineekin toteutua melko pitkälle.

3.1.4. Yhdenvertaisuus liikunnan ja urheilun piirissä kasvaisi melkoisen varmasti, jos vapaa-aikapolitiikassa otettaisiin käyttöön laajempi käsite "fyysiset toimintamuodot". Käsite sisältää paljon enemmän kuin vahvasti kilpailuhenkisen kaavamaisen ja miehisen säännöstön läpitunkeman urheilutoiminnan. Laajalla osanotolla fyysisiin toimintoihin on sukupuolten välisen tasa-arvon lisäksi myönteinen vaikutus muuhunkin yhdenvertaisuuteen, koska osanottomahdollisuus tarjotaan myös vanhuksille ja vammaisille. Paikallinen panostus turvallisiin ja hyvin suunniteltuihin pyörä- ja kävelyteihin, puistoalueisiin ja luonnonalueiden hoitoon edistää suosituimpia virkistys- ja liikuntatapoja eli kävelyä, pyöräilyä ja lenkkeilyä.

3.1.5. Sukupuolisidonnaiset valtarakenteet, arvostukset ja asenteet tulee paljastaa ja asettaa kyseenalaisiksi, jotta voidaan lisätä tyttöjen ja poikien yhtäläisiä mahdollisuuksia instrumentaalisissa ja suljetuissa urheilutoiminnoissa. On kaiken aikaa olemassa vaara, että keskeisiin urheilutoimintoihin osallistuvia tyttöjä vähätellään sekä urheilusuoritustensa osalta että tyttöinä. Viestimien ja yhteiskunnallisten instituutioiden tulee osoittaa aktiivista kiinnostusta tyttöjen urheiluharrastukseen, jotta vahvistettaisiin tyttöjen itsetuntoa ja uskoa omiin mahdollisuuksiinsa. Samoin tulee järjestöelämässä tietoisesti luoda edellytykset, jotka edistävät tyttöjen osallistumista kaikilla urheilun tasoilla.

3.1.6. Erityistä huomiota on annettava tytöille, jotka kuuluvat alimpiin sosiaaliryhmiin ja niille, joiden etninen tausta poikkeaa väestön enemmistöstä, vammaisille sekä haja-asutusalueilla asuville tytöille, koska he usein kärsivät kaksinkertaisesta syrjinnästä. Tasa-arvon puutteista johtuen tytöt helposti passivoituvat vapaa-aikanaan ja joutuvat sosiaalisesti eristyksiin, mikä puolestaan saattaa myöhemmin johtaa suureen hoito- ja sosiaalipalvelujen ja muiden yhteiskunnan tukitoimien käyttöön.

3.1.7. Perheen ja koulun ohella vapaa-aika on ratkaisevassa osassa niiden mahdollisuuksien kannalta, jotka tytöillä ja pojilla on kehittyä itsenäisiksi aikuisiksi, joiden elämä on rikasta ja joilla on kyky käyttää vapaa-aikaansa rakentavalla ja myönteisellä tavalla joko yksin tai muiden seurassa. Tästä syystä vapaa-ajanpalveluihin suunnattavien yhteiskunnan voimavarojen jako on tärkeä kysymys oikeudenmukaisuuden toteutumisen kannalta, ja siksi paikallis- alue-, kansallisen ja yhteisötason päättäjien on suhtauduttava vakavasti tällä politiikan alalla vallitsevaan epätasa-arvoon ja epäyhdenvertaisuuteen.

3.2. Yhteisötoimet

3.2.1. Alueiden komitea toivoo, että sukupuolten tasa-arvoon liittyvien ohjelmien ja rahastojen puitteissa osoitettaisiin varoja yhtäältä tutkimukseen, joka koskee tyttöjen ja poikien vapaa-ajanviettomalleja yhteisömaissa, ja toisaalta hankkeisiin, joissa paneudutaan kehittämään menetelmiä, joiden avulla voidaan lisätä tyttöjen ja poikien yhtäläisiä mahdollisuuksia heidän valitessaan vapaa-ajanharrasteitaan.

3.2.2. Alueiden komitea pitää aiheellisena, että nuorille suunnattujen hankkeiden ja ohjelmien yhdenvertaisuusulottuvuutta tutkitaan kriittisesti ja niitä tarkistetaan, jos yhdenvertaisuutta ei ole riittävästi huomioitu.

3.2.3. Alueiden komitea esittää nykyisten ohjelmien uudistamista niin, että ekspressiivisen vapaa-ajankäyttömallin arvostus ja mahdollisuudet ovat samat kuin instrumentaalimallin tuesta ja avustuksista päätettäessä.

3.2.4. Alueiden komitean mielestä komission Eurathalon-ohjelmaa tulee täydentää tavoitelausumalla, jonka mukaan ohjelman tulee edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa, ja että käsitettä "urheilu" tulee laajentaa kattamaan kaikki fyysiset toimintamuodot. Eurathalon-ohjelman talousarviota on siinä tapauksessa korotettava huomattavasti, jotta se voi vastata merkittävästi laajemman kohderyhmän tarpeisiin kuin sen nykyiset toimintasäännöt sallivat.

3.2.5. Alueiden komitea pitää tärkeänä, että yhteisöohjelmaa "Nuorten Eurooppa" uudistetaan yhdenvertaisuusulottuvuutta korostaen. Nuorisovaihtoon, opintokäynteihin, nuoriso-ohjaajien koulutukseen ja koehankkeisiin myönnettävää tukea tulee tarkistaa niin, että sen yhteydessä otetaan huomioon, edistetään ja havainnollistetaan yhdenvertaisuuteen liittyviä kysymyksiä sekä pyritään tarjoamaan kaikista sosiaaliryhmistä ja kaikilta alueilta peräisin oleville tytöillä ja pojille yhtäläisemmät osallistumismahdollisuudet.

3.2.6. Kulttuurialan yhteistyöohjelmia, kuten Kaleidoskooppi ja Ariane -ohjelmia tulee myös tarkastella yhdenvertaisuuden kannalta erityisenä pyrkimyksenä lisätä poikien mielenkiintoa kulttuuritoimintoihin sekä kehittää toimintoja ja toimintamuotoja, jotka tavoittavat vakiintuneiden toimintamuotojen ulkopuolelle jääneitä nuoria.

3.2.7. Alueiden komitea muistuttaa tässä yhteydessä myös, että yhteisötoimien puitteissa järjestettävä laaja nuorisovaihto keskittyy mitä suurimmassa määrin vapaa-aikaan, ja että tukea saavien toimintamuotojen tulee täyttää yhdenvertaisuusvaatimukset, jotta tytöillä ja pojilla olisi yhtäläiset mahdollisuudet kehittää omaa ja yhteistä tulevaisuuttaan yhä tasa-arvoisemmassa Euroopassa.

4. Päätelmät

4.1. Alueiden komitea korostaa, että tyttöjen ja poikien yhdenvertaiset mahdollisuudet vapaasti valita vapaa-ajanharrastuksensa saavutetaan, jos kaikkiin vapaa-aikapolitiikkaa koskeviin päätöksiin sisältyy tietoinen pyrkimys raivata pois kaavamaiset sukupuolikäsitykset ja -odotukset. Tutkimustulokset osoittavat, että tyttöjen ja poikien vapaa-ajankäyttötavat heijastavat perinteistä sukupuolimallia, mutta myös muut tekijät, kuten yhteiskuntaluokka sekä etninen ja alueellinen tausta vaikuttavat yksilöiden valinnanvapauteen.

4.2. Alueiden komitea korostaa, että kaikkien tyttöjen ja poikien vapaa-ajantoimintoihin liittyvien ohjelmien ja hankkeiden tavoitteena tulee olla yhdenvertaisuuden lisääminen säilyttäviä ja syrjiviä arvostuksia ja malleja paljastamalla ja poistamalla. Jotta saavutettaisiin tyttöjen ja poikien yhtäläiset mahdollisuudet, on käsite "vapaa-aika" määriteltävä niin laajasti, että yhteisöohjelmien piiriin tulevat myös ne vapaa-ajan muodot, joissa osanotto ylittää sukupuolten välisen rajan ja käsittää myös ne nuoret, jotka eivät ole mukana järjestötoiminnassa.

4.3. Alueiden komitea ehdottaa, että voimavaroja suunnataan vapaa-aikaan kohdistuvaan tutkimukseen, jotta saataisiin täydellisempi kuva tyttöjen ja poikien vapaa-ajanharrastuksista jäsenvaltioissa, kansallisella, alue- ja paikallistasolla, ja kerättäisiin asiasta yhteisiä tietoja ja tilastoja. Näiden tietojen pohjalta voidaan uudistaa vapaa-ajantoimintoja koskevia ohjelmia ja parantaa yhdenvertaisuutta ja valinnanvapautta, niin että tytöt ja pojat tuntevat voivansa vapaasti, stereotyyppisistä mies- ja naiskäsityksistä riippumatta käyttää vapaa-aikansa henkilökohtaisen kiinnostuksensa ja taipumustensa mukaan.

4.4. Alueiden komitea toteaa, että ratkaiseva edellytys yhdenvertaisuuteen perustuvan vapaa-aikapolitiikan saavuttamiseksi on, että poliittisen työn muotoja kehitetään niin, että naisille annetaan ei pelkästään muodolliset, vaan myös todelliset mahdollisuudet osallistua päätöksentekoon, ja että naisten vaikutusvalta kasvaa entisestään paikallisella ja alueellisella tasolla, samalla kun erilaisin keinoin helpotetaan naisten etenemistä tärkeisiin tehtäviin kaikilla ylemmillä tasoilla.

4.5. Lopuksi alueiden komitea korostaa, että kaiken vapaa-ajan on tuotettava mielihyvän ja ilon elämyksiä, ja tasavertaisuuden lisäämistä ajatellen on siksi äärimmäisen tärkeää, että kaikessa vapaa-aikaan liittyvässä pyritään ottamaan huomioon tyttöjen ja poikien tarve sosiaaliseen yhdessäoloon, viihtymiseen ja esteettisiin arvoihin.

Bryssel, 20. marraskuuta 1997.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EYVL L 335, 30.12.1995, s. 37

() EYVL C 34, 3.2.1997, s. 39