Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXVI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1996)"



Virallinen lehti nro C 073 , 09/03/1998 s. 0019



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXVI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1996)" (98/C 73/06) Komissio päätti 24. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "XXVI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1996)". Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 3. joulukuuta 1997. Esittelijä oli John Simpson. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa (joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 98 puolesta, kaksi vastaan neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Talous- ja sosiaalikomitea (TSK) on joka vuosi käyttänyt mahdollisuutta kommentoida kilpailupolitiikkaa käsittelevää Euroopan komission kertomusta. 1.2. Vuonna 1996 tapahtuneesta kehityksestä kertova XXVI kertomus julkaistiin huhtikuussa 1997 muutama päivä viidennen valtiontukea Euroopan unionissa koskevan katsauksen julkaisemisen jälkeen. Vuodet 1990 1994 kattavassa selonteossa valtiontuesta luodaan katsaus edellisen, vuonna 1994 julkaistun kertomuksen jälkeiseen kehitykseen. 1.3. Koska viidennessä katsauksessa esitetyssä analyysissä esiin nousseet politiikkaa koskevat kysymykset ja kilpailupolitiikkaa käsittelevässä kertomuksessa esitetty katsaus valtiontukea koskevaan politiikkaan ja päätöksiin liittyvät läheisesti yhteen, TSK päätti valmistella yhden lausunnon, jossa käsitellään kumpaakin asiakirjaa. 1.4. Kertomukset tarjoavat hyödyllisen näkökulman moniin vaikeisiin kilpailupolitiikan kehittämistä ja edistämistä sekä valtiontukien soveltamista koskeviin kysymyksiin, joihin komissio on törmännyt. 1.5. TSK on tyytyväinen, että komissio julkaisi kummankin asiakirjan ripeästi. 1.6. TSK panee tyytyväisenä merkille, että komissio on esittänyt selkeästi kilpailupolitiikan yleisperiaatteet; hyväksyy menetelmät, joilla arvioidaan liiketoimintaa koskevien sopimusten yhdenmukaisuutta perussopimuksen velvoitteiden kanssa; hyväksyy valtiontuen vaikutuksia koskevan selvityksen perustan; suhtautuu myönteisesti toimiin, joilla pyritään löytämään tasapaino kuluttajien ja yritysten tai eri puolilla unionia asuvien kansalaisten keskenään usein ristiriitaisten etujen välillä. 1.7. Komitea esittää jäljempänä lausunnossa kommentteja ja ehdotuksia, jotka toivottavasti auttavat komissiota kehittämään kilpailupolitiikkaa ja sen harjoittamista yhä edelleen. 2. Kilpailupolitiikan perusperiaatteet 2.1. Kilpailupolitiikka on EU:n kehitykseen vaikuttavien talouspolitiikkojen keskeinen tekijä. Vaikka käytännön perusta määräytyy perussopimusten sisällön ja siihen pohjaavien päätösten perusteella, tavoitteena on varmistaa taloudellisten resurssien jakaminen parhaalla mahdollisella tavalla. Tämän seurauksena kuluttajan tulisi olla turvassa liiketoimintaa koskevilta sopimuksilta, jotka estävät tai rajoittavat kohtuuttomasti markkinavoimien mukaista normaalia kilpailua tai joiden sallima markkina-aseman väärinkäyttö mahdollistaa kuluttajien hyväksikäytön. Lisäksi kilpailupolitiikan avulla voidaan lisätä liiketoiminnan tehokkuutta ja parantaa markkinoiden integroitumista sekä luoda entistä hyödyllisempiä kauppayhteyksiä jäsenvaltioiden välille. 2.2. Perustamissopimuksissa määrätään mahdollisia toimia sellaisten tilanteiden varalta, joissa sovitaan kiinteistä hinnoista tai kauppaehdoista; valvotaan tuotantoa, markkinoita, teknistä kehitystä tai investointeja; jaetaan markkinat tai toimitaan asiakkaita tai tavarantoimittajia syrjivästi. Poikkeukset ovat mahdollisia, kun liike-elämän järjestelyt tehostavat tuotantoa tai jakelua tai edistävät teknistä tai taloudellista kehitystä; tämä sillä edellytyksellä, että kohtuullinen osa näin saatavasta hyödystä koituu kuluttajan hyväksi. 2.3. Vastaavat toimet ovat kiellettyjä myös yksittäiseltä yritykseltä tai yritysryhmältä, jonka katsotaan väärinkäyttävän määräävää asemaansa unionissa (86 artikla). 2.4. Vaikka perustamissopimusten tavoitteista ollaan laajalti yhtä mieltä, mahdollisesti huolta aiheuttavien määräystenvastaisten järjestelyjen kirjo on käytännössä niin laaja ja moninainen, että on luotava oikeudenkäyttömekanismi. Kuten komissio toteaa, oletuksena on että "markkinavoimien avulla varat voidaan jakaa tasaisemmin mikä koituu etenkin kuluttajan eduksi parempana laatuna ja edullisempana hintana. Markkinamekanismeilla on kuitenkin rajoituksensa, ja ne voivat sulkea osan väestöstä etujen ulkopuolelle . Julkisten viranomaisten on tällöin valvottava yhteisen edun huomioonottamista." (). 2.5. TSK on analyysistä samaa mieltä ja katsoo, että joskus kilpailupolitiikoissa tulee ottaa huomioon tiettyjen tärkeiden palvelujen saatavuuden varmistaminen yleisesti tai toimintalinjoja on muutettava tähän suuntaan. 2.6. Kilpailupolitiikkaa voidaan tarkastella myös kilpailu- ja ympäristökysymysten välisen yhteyden kannalta. Vuoden 1995 kertomuksessaan komissio julkaisi toisiaan sivuavien ympäristö- ja kilpailukysymysten käsittelyn suuntaviivat. On selvää, että komission on mietittävä, milloin ja missä olosuhteissa ympäristöseikat oikeuttaisivat tekemään poikkeuksen normaaleista kilpailukriteereistä ja milloin ympäristökriteerien soveltamista tulisi rajoittaa kilpailuvääristymien välttämiseksi. 2.7. Komission kilpailupolitiikan tavoitteena on tunnistaa tilanne, jossa markkinavoimat ovat johtaneet tai voivat tulevaisuudessa johtaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja siten markkinoiden joustavaa toimintaa vaikeuttaviin kaupan esteisiin. Yritysten toimintaa ja valtiontukipolitiikkaa tulee valvoa. Tarvitaan oikeuden päätöksiä määrittämään, milloin "markkinahäiriöön" tai "markkinoiden väärinkäyttöön" on puututtava. Komission tulee tietenkin jatkuvasti varmistaa, että tunnusmerkit täyttävästä toiminnasta raportoidaan ja että sitä tutkitaan, tehdään päätöksiä niiden tapausten suhteen, joita ei voida hyväksyä, ja että ryhdytään pakkotoimenpiteisiin. 2.8. Kaupankäynnin maailmanlaajuistuessa kyseinen prosessi muuttuu kaikille yrityksille ja kaikille kuluttajille yhä merkittävämmäksi. Eräät esille nousevat kysymykset liittyvät Euroopan unionin kilpailupolitiikan lisäksi laajempiin kansainvälisiin yhteyksiin. Kun yrityksen päätökset liittyvät maailmanlaajuiseen toimintaan, määräävää asemaa EU:ssa ei tulisi arvioida pelkästään suhteessa EU:n sisäisiin markkinajärjestelyihin, koska "kyseeseen tuleva markkina-alue" on kansainvälinen. Arvioidessaan yksittäisten suuryritysten toimia komission tulee ottaa huomioon niiden kilpailuasema koko maailmassa (kuten pohtiessaan jokin aika sitten British Airwaysin toimia tai Boeingin ja McDonnell Douglasin fuusiota). 2.9. EU:n ulkopuolella sijaitsevia yrityksiä koskevien päätösten yhtenä seurauksena on, että voi olla entistä vaikeampi valvoa hyväksyttyjen järjestelyjen noudattamista. Kansainvälistä yhteistyötä vaativia erityisiä ongelmia saattavat aiheuttaa valvontaraporttien hankkiminen, luotettavan todistusaineiston kerääminen ja sen varmistaminen, että yhteisön ulkopuolisissa maissa sijaitsevat organisaatiot noudattavat toiminnalle asetettuja ehtoja (ks. jäljempänä kohta 3). 2.10. TSK toteaa hyväksyen, että komissio pitää seuraavia seikkoja merkittävänä: kilpailupolitiikan toimintakeinojen nykyaikaistaminen; asianmukaisten analysointikeinojen kehittäminen; jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantaminen; lainsäädäntövälineiden nykyaikaistaminen ja kansainvälisten kilpailusääntöjen laatiminen Maailman kauppajärjestön WTO:n avulla. 3. Kansainvälinen yhteistyö 3.1. TSK on erittäin kiinnostunut suosituksesta (kohta 235), jonka mukaan WTO perustaisi työryhmän aloittamaan selvitystyön kansainvälisten kilpailusääntöjen laatimista varten. Tämä välttämätön hanke on tarpeen siellä, missä kansainvälistyminen vaikuttaa yhä enemmän kaupankäyntiin. 3.2. Entistä paremmat suhteet Yhdysvaltain kilpailuviranomaisiin ovat jossain määrin helpottaneet asianomaisten yritysten suostumuksella tapahtuvaa tiedonvaihtoa. Kahdenkeskiset järjestelyt Yhdysvaltain kartelliviranomaisten kanssa lisäävät mahdollisuuksia tehdä yhteistyötä sellaisen tiedon vaihdossa, jota ei ole luokiteltu luottamukselliseksi. Myös luottamuksellista tietoa voidaan vaihtaa mutta vain asianomaisten yritysten suostumuksella. Huolta aiheuttaa kuitenkin, että komission suhteellisen avoimet tutkimukset voivat olla haitallisia EU:ssa sijaitsevien yritysten liiketoimille, kun EU:n ulkopuolella, mahdollisesti USA:ssa sijaitsevat yritykset saattavat saada käyttöönsä niiden kilpailuasemaa parantavaa tietoa, joka ei vastavuoroisesti ole EU:ssa sijaitsevien yritysten saatavilla. 3.3. OECD:n viimeaikaiset toimet ovat lisänneet kilpailuasioiden tuntemusta ja niitä koskevaa yhteistyötä kansainvälisellä tasolla. Kansainvälisellä kilpailupolitiikalla on katsottava olevan suuri merkitys kansainvälisen kauppapolitiikan kehitykselle, ja se hyötyy komission asianosaisten pääosastojen välisistä mahdollisimman korkean tason yhteyksistä. 3.4. TSK:n mielestä tämä kehitys kilpailupolitiikan asettaminen maailmanlaajuiseen kehykseensä on aiheellista ja merkittävää. EU:n perustamissopimukset on tietenkin muotoiltu siten, että ne vaikuttavat unionin kilpailupolitiikkaan. Maailmanlaajuisen yhteistyön varmistaminen EU:n sisäisen kilpailupolitiikan ohella vaatii lisäulottuvuuden. Kuten edellä ehdotettiin (kohta 2.8), määräävää asemaa EU:ssa ei tulisi arvioida pelkästään EU:n sisäisten markkinajärjestelyjen kannalta, jos kyseiset markkinat ovat kansainvälisiä. 3.5. Vaikka tavoitteen muotoilu saattaa periaatteessa olla helppoa, haluttua kansainvälisen yhteistyön tasoa voi kuitenkin käytännössä olla vaikea saavuttaa. TSK toivoo, että komissio kehittää edelleen kilpailukysymyksiä maailmanlaajuisesti käsittelevää lähestymistapaansa, politiikkaansa ja menetelmiään. Kun EU:ssa selvitetään yrityksen tai tietyn alan kilpailuasemaa, tilanne tulisi samalla analysoida järjestelmällisesti maailmanlaajuista kilpailua silmällä pitäen. Myös jäsenvaltioiden myöntämä taloudellinen tuki tulisi analysoida samalla tavoin, ja sitä tulisi verrata muiden valtioiden samoille toimialoille myöntämään tukeen. 3.6. Tarjolla on erittäin hyviä mahdollisuuksia tehdä entistä laajempaa yhteistyötä Itä-Euroopan maiden kanssa; eräät näistä ovat pyrkimässä Euroopan unionin jäseniksi. TSK suhtautuu myönteisesti siihen, että eräät näistä valtioista ovat hyväksyneet EU:n nykyisen kilpailupolitiikan. 3.7. Komission tulee varmistaa, että kilpailupolitiikan tehokas käyttöönotto on osa mahdollisten uusien itäeurooppalaisten jäsenvaltioiden jäsenyyttä edeltävää strategiaa. Lisäksi yhteisön apu on tärkeää kyseisten valtioiden valmistautuessa jäsenyyteen, ja se on omiaan ylläpitämään yhteiskunnallista, taloudellista ja tuotannollista tasapainoa siirtymäaikana. 3.8. Jäsenyyttä edeltävien vaiheiden ratkaiseva piirre on valtiontuen myöntämistä koskevien kansallisten sääntöjen voimaansaattaminen ja soveltaminen. TSK hyväksyy komission toimet, joilla pyritään varmistamaan, että kukin jäsenvaltioehdokas ryhtyy jo aikaisessa vaiheessa asianmukaisiin toimiin valtiontuen ja kilpailupolitiikan osalta. 4. Kilpailupolitiikan kehitys 85 ja 86 artikla Lainsäädännön ja sen tulkinnan muutokset 4.1. 85 ja 86 artiklan päätavoitteena on varmistaa, että yritysten väliset yhteistyön muodot eivät ole kuluttajan kannalta epäedullisia vaan kumpaakin osapuolta hyödyttäviä. Euroopan unionissa yritykset tietävät, että perustamissopimusten 85 ja 86 artiklassa määrätään rajoituksia niiden toimille, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Yleisperiaatteita on kuitenkin aikojen kuluessa vahvistettu ja esitetty seikkaperäisemmin erityisin päätöksin, jotka luovat puitteet yksityiskohtaisempien kysymysten käsittelylle. 4.2. Mitä tulee hallinnollisen tutkinnan vähentämiseen, päätöksentekijöiden lainopillisen varmuuden lisäämiseen ja avoimuuden lisäämiseen, yksi komission politiikalta toivottava piirre on, että valmistellaan mahdollisuuksien mukaan lisäohjeita tai sääntöjä tietyissä olosuhteissa tehtävän yhteistyön muodosta ja sisällöstä. 4.3. Komissio julkaisi vuoden 1996 aikana (ja alkuvuonna 1997) seuraavat asiakirjat: uusi asetus tekniikansiirtosopimusten ryhmäpoikkeuksista (); tiedonantoluonnos jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten ja komission välisestä yhteistyöstä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvien asioiden käsittelyssä (); tiedonanto sakkojen määräämättä jättämisestä kartelleja koskevissa asioissa (); tarkistettu tiedonantoluonnos vähämerkityksisistä sopimuksista, jotka eivät kuulu 85 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan (); tiedonanto menettelysäännöistä käsiteltäessä oletetun rikkomuksen vuoksi tutkittavana olevien yritysten pyyntöjä saada tutustua asiakirjoihin (); pien- ja keskisuuria yrityksiä koskevan politiikan tarkistaminen (). 4.4. Kunkin yllä mainituista päätöksistä ja ehdotusluonnoksista tulisi helpottaa kilpailupolitiikan soveltamisen koontamista ja vähentää tiedonantoja, joita komission on käsiteltävä. 4.5. Tekniikansiirtosopimukset Vaikka ryhmäpoikkeuksia koskeva sopimus on tervetullut, sen toteuttaminen aiheutti ongelmia. Sopimus viimeisteltiin maaliskuussa 1996, mutta asetus (EY) N:o 240/96 tuli voimaan vasta 30. tammikuuta 1997. Näiden päivämäärien välinen aika oli oikeudenkäytön kannalta epävarmaa. 4.6. Tarkempi tarkastelu osoittaa, että asetuksen (EY) N:o 240/96 heikkoutena saattaa olla, että siitä puuttuu erotettavuuslauseke, joka olisi selventänyt suhtautumista lausekkeisiin, jotka eivät ole poikkeuksen alaisia. 4.7. Komissiota pyydetään lisäselvyyden vuoksi miettimään asetuksen täsmällisempää tulkintaa koskien erityisesti 10 artiklassa määriteltyä "liitännäiset ehdot" -käsitettä, jottei asetuksen tavoitteiden toteuttaminen ei vaikeudu tarpeettomasti. 4.8. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten rooli Komitea hyväksyy pyrkimyksen varmistaa, että jäsenvaltioiden viranomaiset tekevät yhteisölainsäädännön mukaisia päätöksiä saattamalla voimaan kansallista lainsäädäntöä, jossa niiden kilpailuviranomaisille annetaan keinot soveltaa tehokkaasti 85 artiklan 1 kohtaa ja 86 artiklaa. 4.9. Komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten välinen suhde kilpailulainsäädännön soveltamisessa on kehittymässä. Kun sisämarkkinat toteutuvat täydellisemmin ja EMUa ollaan ottamassa käyttöön, voi olla oikea aika suunnata suhde uusille urille läheisyysperiaatteen kehittämiseksi, johdonmukaisuuden lisäämiseksi, työtaakan jakamiseksi sekä politiikasta tehtyihin päätöksiin perustuvien toimien yhdentämiseksi. 4.10. Jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tehtävästä yhteistyöstä annettua tiedonantoluonnosta voidaan kehittää sopimalla, että yhteisölainsäädäntö tulisi siirtää kunkin jäsenvaltion lainsäädäntöön, minkä jälkeen jäsenvaltioiden viranomaisten tulisi soveltaa sitä erikseen määritellyissä tapauksissa. Komissiolla olisi tällöin osittain valvojan tehtävä, minkä lisäksi se määrittelisi, mitkä tapaukset kuuluvat sen toimivaltaan. Mutta kuten komitea hiljattain totesi, "todellinen ja tehokas hajauttaminen tapahtuu nimittäin ponnekkain toimin kuten asetuksen (ETY) N:o 17/62 tarkistuksella" (). 4.11. Ensinnä voitaisiin kokeilla näiden periaatteiden kehittämistä koskemaan sopimuksia, jotka määritelmän mukaan rajoittavat kilpailua vertikaalisesti. 4.12. Sakkojen määräämättä jättäminen Komissiolla on tällä hetkellä päätösvalta jättää sakot määräämättä tai vähentää niitä silloin, kun kartellien toimet on paljastettu vapaaehtoisesti. TSK ymmärtää muutoksen perustana olevan logiikan, koska näin voidaan kannustaa yritysten yhteistyöhalukkuutta tapausten tutkinnassa. Harkintavallalle on kuitenkin ominaista vaara, että tutkimukset muotoutuvat ennalta-arvaamattomaksi "vetoomuskaupanteoksi", mikä saattaa asettaa virallisen tutkimuksen riippumattomuuden kyseenalaiseksi. Vaikka on esitetty perusteluja tällaisen kaupanteon pitämiselle luottamuksellisena, TSK yhtyy komission tiedonannossaan esittämään kantaan, että kun tehdään päätös sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä, tulee määräyksiä rikkoneen yrityksen nimi paljastaa, ja samoin se, miten paljon sakkoja on lievennetty. 4.13. Vähämerkityksiset sopimukset Komissio on ehdottanut de minimis -säännön (määritellään liikevaihdon raja-arvo, jonka alittavat sopimukset katsotaan vähämerkityksisiksi) laajentamista koskemaan suuryrityksiä, joiden markkinaosuus on pienehkö. Ehdotuksesta käydään yhä laajoja neuvotteluja. TSK kannattaa kuitenkin liikevaihtoon perustuvan kriteerin poistamista ja ratkaisujen perustamista entistä enemmän yksittäisten yritysten markkinaosuuteen. TSK on jo antanut lausunnon vertikaalisia rajoituksia käsittelevästä vihreästä kirjasta (). Sen mielestä viiden prosentin raja-arvo on sopiva horisontaalisille sopimuksille ja 10 prosentin raja-arvo vertikaalisille sopimuksille. 4.14. Vähämerkityksisiä sopimuksia käsittelevästä tiedonantoluonnoksesta on esitetty kritiikkiä kahdessa mielessä. Ensiksikin ehdotettu sopimustyyppien määritelmä vaatinee tarkennusta. Toiseksi "vakavien" rajoitusten käsite saattaa itsessään olla liian rajoittava. Komission tulisi miettiä, kuinka nämä käsitteet voitaisiin määritellä uudestaan, jotta lisättäisiin lainsäädännöllistä varmuutta ja selvennettäisiin niiden yleistä soveltamista. 4.15. De minimis -säännön laajentaminen koskemaan kaikkia pk-yritysten toimia on myös myönteinen osoitus siitä, että on tärkeää kannustaa pk-yrityksiä käymään kauppaa yhteisön sisällä, ja että menettelyjen yksinkertaistaminen on hyödyllistä. 4.16. Oikeus tutustua asiakirjoihin Tiedonannossa myönnetään tutkimusten kohteena oleville yrityksille oikeus tutustua komission pääosasto IV:n hallussa oleviin kyseistä asiaa koskeviin asiakirjoihin, mutta tästä ei välttämättä ole tarpeeksi apua. Asetukseen 17 tehtävää laajaa tarkistusta odoteltaessa komission tulisi harkita tiedonannon muuttamista siten, että oikeus tutustua asiakirjoihin koskisi myös muualla komissiossa kuin pääosasto IV:ssä säilytettävä asiakirjoja. 4.17. TSK on valmistellut lisäehdotuksen 85 artiklan soveltamisalaan kuuluvien menettelyjen parantamiseksi. Syynä on huoli komission menettelyjen oikea-aikaisuudesta, kun arvioidaan yksittäisten poikkeusten tekemistä tai epäämistä. Nykyistä asetuksen (ETY) N:o 17/62 mukaista menettelyä voitaisiin muuttaa lisäämällä siihen hakemuksen automaattista hyväksyntää vauhdittavia lausekkeita, eli soveltamalla samanlaisia periaatteita kuin fuusioiden valvontajärjestelmässä. Mikäli komissio ei ole tehnyt päätöstä esimerkiksi neljään kuukauteen ilmoitettuaan hakijalle hakemuksen saapumisesta, tulisi kyseinen hakemus hyväksyä automaattisesti. Tätä voitaisiin täydentää asettamalla esimerkiksi yhden vuoden aikaraja, mikäli komissio päättää, että hakemusta tulee tutkia perinpohjaisesti. (Ehdotettu menettely on Ruotsin voimassaolevan kansallisen kilpailulainsäädännön kaltainen). Voitaisiin antaa erityinen määräys sellaisten tapausten varalta, jolloin pidennetty ajanjakso on tarpeen hakemuksen yksityiskohtaista tutkimista varten. Poikkeustapauksissa voitaisiin sallia etukäteen määritelty, normaalia pidempi ajanjakso sellaisen perustellun kirjelmän nojalla, josta voidaan nostaa kanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. 5. Kilpailupolitiikka ja tietoyhteiskunta 5.1. Yksi nopeasti laajeneva, mahdollisuuksia tarjoava mutta myös ongelmia aiheuttava ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttava taloudellisen toiminnan ala on niiden yritysten kirjo, jotka ovat osa (niin sanottua) tietoyhteiskuntaa. Kuten komissio toteaa, uuden teknologian kehitys on nostanut esiin rajoittavaa käytäntöä ja määräävää asemaa koskevia kysymyksiä, jotka vaikuttavat markkinoiden vapauttamiseen. Tämän lisäksi teknologian kehitys korostaa myös tarvetta paneutua huolellisesti mahdollisten fuusioiden vaikutuksiin. 5.2. Komission toimintaa vuonna 1996 sävytti paljolti yritysten uudelleenjärjestelysuunnitelmien tutkiminen. Hyväksyessään ranskalaisen France Telecomin ja saksalaisen Deutsche Telekomin välisen Atlas-hankkeen sekä Atlasin ja Sprint Corporationin välisen Global One -hankkeen komissio edellytti muutoksia, joihin kuului mm. televiestintäperusrakenteen vapauttaminen, mikä osaltaan varmisti, etteivät kyseiset hankkeet poistaneet kilpailua. 5.3. Sama koski Unisource/Telefonica ja Uniworld -tapauksia, joihin komissio valmisteli myönteistä kantaa vuonna 1996. Vahvistusta odotetaan vuoden 1997 lopulla. 5.4. Televiestintäalalla on niin Euroopan unionin alueella kuin muuallakin maailmassa tyypillistä tarve löytää tasapainotilanne, kun toisaalta on otettava huomioon perusrakenneverkon taloudelliset vaatimukset ja toisaalta palvelun toimittajille tarjottavat mahdollisuudet käyttää verkon peruselementtejä hintaan, jota määrättäessä ei pyritä perusteettomasti rajoittamaan kilpailua. 5.5. Komissio on osoittanut olevansa valmis puuttumaan asiaan, mikäli nykyiset palvelun toimittajat laskevat hintoja ankarasti kilpailluilla palvelulohkoilla ja tukevat samoja palveluja perimällä muista palveluista korkeampia maksuja, mikä tosiasiassa tarkoittaa asiakkaiden käyttämistä hyväksi epäreilulla tavalla. 5.6. Vuonna 1998 yhä monopoliasemassa olevat kansalliset äänipuhelinpalvelujen toimittajat menettävät oikeutensa lainsäädännön keinoin suojattuun monopoliin. Ennen vuotta 1998 on vaarana, että operaattorit vääristävät äänipuhelinmarkkinoita nostamalla kotimaisilta asiakkailta perittäviä hintoja. Komissio on tietoinen vaarasta, ja sen odotetaan ryhtyvän asianmukaisiin ehkäiseviin toimiin. 5.7. TSK toivoo jäsenvaltioiden pystyvän varmistamaan, ettei tästä muodostu vakavaa ongelmaa, mutta suhtautuu samalla myönteisesti komission aielausumaan. 5.8. Koska televiestinnän vapauttaminen vaikuttaa kansainvälisesti, yritykselle käyttöoikeuden muiden verkkoihin sallivien ehtojen on oltava selkeät ja niiden tulee estää kilpailun vääristymistä. Komissiota pyydetään tutkimaan tarkoin saksalaisten media-alan jättien Bertelsmannin ja Leo Kirchin viimeisimmät maksu-TV:tä koskevat fuusiosuunnitelmat ja estämään tästä aiheutuva alan monopolisoituminen. TSK huomauttaa komission julkaisseen tiedonantoluonnoksen kilpailusääntöjen soveltamisesta televiestintäalan liittymäsopimuksiin. TSK suhtautuu myönteisesti tähän aloitteeseen (). 5.9. Muissa lausunnoissaan TSK on kiinnittänyt huomiota audiovisuaalisen alan (sisältää maa-, satelliitti- ja kaapelipalvelut) omistuksen keskittymisestä ja lisääntyvistä yhteenliittymistä aiheutuviin ongelmiin. Komission tulee pitää mielessä entistä laaja-alaisemmat toimintalinjakysymykset, jotka tulee ottaa huomioon määräävän markkina-aseman ja vaihtoehtoisille toimittajille avattavien riittävien toimintamahdollisuuksien ohella. Julkisen politiikan aiheita on useita, kuten sen varmistaminen, että julkisen palvelun velvoitteista vastataan ja että ohjelmasisällön vähimmäisvaatimuksista pidetään kiinni. Monia ihmisiä kiinnostava asia on komission päätös kuulla useita tahoja kilpailusääntöjen soveltamisesta urheilulähetyksissä. TSK:n mielestä on löydettävä ratkaisu, jotta yleisö saisi seuratakseen sovitun määrän jäsenvaltioissa yleistä kiinnostusta herättäviä merkittäviä urheilutapahtumia. 6. Muita aloja, joihin kilpailupolitiikka vaikuttaa 6.1. Komission kertomuksessa tarkastellaan liikennepalvelujen kehittämistä, mm. linjalaivaliikenteen konsortioita, tällaisten konsortioiden maakuljetusten hintojen vahvistamista, kilpailijoiden välisten hintasopimusten sallimista tai kieltämistä sekä lentoyhtiöiden välistä yhteistyötä. 6.2. Edellä mainituista aiheista kaksi herättää kysymyksiä, joita komissio voisi tutkia tarkemmin. 6.3. Kilpailupolitiikan kannalta lentokuljetukset ovat tällä hetkellä erityisen kiinnostavia. Vuodesta 1987 lähtien siviili-ilmailua on vapautettu asteittain, ainakin paperilla. Todellisuudessa lentoyhtiöiden välinen kilpailu on rajallista muutamia reittejä lukuunottamatta. Normaalia kilpailua saattavat ehkäistä ryhmäpoikkeukset hintaneuvotteluissa (asetus (ETY) N:o 1617/93), käytettävissä olevien lähtö- ja tuloaikojen vajaus, eräiden lentoyhtiöiden edelleen saama valtiontuki, palvelujen yhdistämisen tarjoamien etujen vaikutukset alaan, yhteisten tunnusten käyttämisestä tehtyjen sopimusten leviäminen sekä lentoyhtiöiden ulkomaalaisomistuksen rajoittaminen. TSK pyytää komissiota arvioimaan Euroopan lentoliikennemarkkinoiden säännöstelyn purkamisen vaikutuksia. 6.4. Ryhmäpoikkeus koskee linjalaivaliikenteessä myös eräitä linjalaivaliikenteen konsortioiden toimia (asetus (ETY) N:o 4056/86). Alan rakenne on muuttunut merkittävästi asetuksen hyväksymisen jälkeen. Konsortiot ja maailmanlaajuiset yhteenliittymät ovat nyt tärkeitä. Koska asetus ei ole määräaikainen, TSK pyytää komissiota arvioimaan merilinjaliikennepalveluja koskevien nykysäännösten vaikutuksia. 7. Valtion monopolit ja yksinoikeudet 7.1. Komissio on kertonut toimistaan, joilla pyritään varmistamaan kilpailun vapautuminen edelleen perinteisillä valtion monopolin alaisilla palvelualoilla kuten televiestinnässä, energia-alalla, postipalveluissa, tietyissä liikennepalveluissa, Itävallan valtion monopolin alaisilla aloilla (koskevat alkoholia ja tupakkaa) sekä Suomen ja Ruotsin valtion monopolin alaisilla aloilla (koskevat alkoholin myyntiä). 7.2. Monissa tapauksissa kilpailun vapauttamistoimia tulee täydentää kyseisten yritysten toiminnan valvonnalla kilpailun kannalta Euroopan unionin laajalla markkina-alueella. 7.3. Näiden alojen vapauttamisesta tähän mennessä saatujen kokemusten perusteella komissio on sitä mieltä, että "vapauttamisen ja julkisten palveluiden tavoitteiden yhdistäminen on täysin toteutettavissa yhteisön nykyisten sääntöjen avulla. Tämän vuoksi komissio vastusti hallitustenvälisen konferenssin suunnitelmia muuttaa perustamissopimuksen 90 artiklaa". 7.4. Hvk:ssa harkittiin ehdotuksia 90 artiklan muuttamisesta, mutta niitä ei hyväksytty kesäkuussa 1997. 7.5. Periaatteessa myös TSK on sitä mieltä, ettei 90 artiklaan olisi voitu hyväksyä sellaisia muutoksia, jotka hvk:lle tehdyn ehdotuksen mukaisesti olisivat suojanneet joitakin valtionyrityksiä kilpailupolitiikan säännöiltä vähintään yhdessä jäsenvaltiossa, etenkin jos näin olisi luotu epäreilut kilpailuolosuhteet eri jäsenvaltioiden operaattoreiden välille. 7.6. Asiaan liittyvässä laajemmassa, kaikille kansalaisille tarkoitettujen yleispalvelujen vähimmäistason määrittelevien yhteisöpolitiikkojen laajuudesta käytävässä keskustelussa komissio ehdottaa, että asiaa tulisi tarkastella julkisen palvelusektorin vapauttamisen kannalta. TSK on antanut lausunnon yleishyödyllisiä palveluja käsittelevästä komission tiedonannosta ja korostanut, miten tärkeää on ryhtyä asiaankuuluviin toimiin, jotta kaikki kuluttajat voisivat käyttää julkisia palveluja (). 7.7. Komission ehdotus lisätä EU:n perussopimuksen 3 artiklaan uusi kohta tukee sen pyrkimyksiä laajentaa yleishyödyllisten palvelujen vähimmäistason käsitettä kattamaan ympäristöä, kuluttajapolitiikkaa ja Euroopan laajuisia verkkoja koskevat aloitteet. Uusi u kohta lisäisi "myötävaikuttamista yleistä etua olevien palveluiden edistämiseksi". 7.8. Vaikkei kyseistä suositusta hyväksytty Amsterdamin hvk:ssa, päämäärä saavutettiin aiheesta ehdotetun uuden, perussopimuksiin lisättävän 7 d artiklan avulla. 7.9. TSK on muissa lausunnoissaan jo käsitellyt televiestintää () (), energiaa (), postipalveluja () ja lentokenttiä () koskevaa viimeaikaista lainsäädäntöä. 8. Sulautumien valvonta 8.1. Euroopanlaajuisten markkinoiden muuttuessa yhä enemmän kaupankäynnin todellisuudeksi ei ole yllättävää, että yhä useammat yritykset näkevät etuna toimintojensa yhdentämisen sisämarkkinoiden hyödyntämiseksi. Tämä taloudellinen prosessi rohkaisee yrityksiä sulautumiin ja yritysostoihin, jotka vaikuttavat yli rajojen. 8.2. Komission velvollisuutena on varmistaa lainsäädäntävaltansa sallimissa rajoissa, että taloudellisen toiminnan tulokset hyödyttävät sekä kuluttajia että yrityksiä. On ilmoitettava ja tutkittava sellaiset rajan yli käytävään kauppaan vaikuttavat yrityssulautumat eli fuusiot, jotka saattavat antaa operaattorille mahdollisuuden käyttää väärin markkina-asemaansa. Komission tulee tulkita aiottuja fuusioita tai yritysostoja vuoden 1989 sulautuma-asetuksen mukaisesti (). 8.3. Tammikuussa 1996 julkaistussa vihreässä kirjassa käsiteltiin mm. seuraavia ehdotuksia sulautuma-asetuksen tarkistamiseksi: vaadittujen liikevaihtoa koskevien raja-arvojen alentaminen (koko maailmasta kertynyt liikevaihto 3 miljardia ecua 5 miljardin ecun sijasta ja yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto 200 miljoonaa ecua 250 miljoonan ecun sijasta); alennettujen raja-arvojen (2,5 miljardia ja 100 miljoonaa ecua) käyttöönottaminen keskittymille, joista on ilmoitettava vähintään kolmessa jäsenvaltiossa; menettelyn laajentaminen kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitaviin yhteisyrityksiin; niiden edellytysten helpottaminen, joilla asian käsittely siirretään komissiosta jäsenvaltiolle ja päinvastoin. 8.4. TSK on antanut ehdotuksista pääosiltaan myönteisen lausunnon (). 8.5. Ministerineuvosto ei voinut hyväksyä määräenemmistöä vaativia ehdotuksia kokonaisuudessaan niiltä osin kuin niissä ehdotettiin komissiolle ilmoitettavien tapausten liikevaihdon raja-arvojen alentamista. Komission toimivallalle on kuitenkin sovittu uudet sitä laajentavat ehdot (ks. asetus (ETY) N:o 1310/97). Komissio voi analysoida entistä useampia fuusioehdotuksia, joihin sovelletaan alhaista raja-arvoa ja silloin, kun asia voi koskea kolmea tai useampaa jäsenvaltiota. 8.6. Koska eräät fuusioasetuksen muuttamista koskevan alkuperäisen ehdotuksen kriittiset näkökohdat eivät saaneet jäsenvaltioiden välitöntä hyväksyntää, TSK ehdottaa komissiolle sovitun EU-politiikan ja jäsenvaltioiden velvollisuuksien välisen tasapainon tarkistamista entistä perusteellisemmin. Tässä yhteydessä voitaisiin samanaikaisesti paneutua tarkistetun fuusioasetuksen päätöksentekomekanismien tarkistamiseen ja edellä kohdasta 4.8 eteenpäin koosteena esitettyihin kilpailupolitiikasta tehtyihin ehdotuksiin. 8.7. TSK on tarkastellut komission tutkimien fuusioehdotusten yhteenvetoja (kohdat 140 157) ja on tyytyväinen tiedon esittämiseen lyhennelmänä. Komitea toteaa, että fuusioehdotusten arvioinnin tuloksena tehdyissä päätöksissä on otettu huomioon erityisesti kuluttajien edut. 8.8. TSK toteaa tyytyväisenä EU:n ulkopuolella tapahtuvia fuusioita tutkitun silloin, kun ne olisivat saattaneet aiheuttaa vakavaa haittaa kilpailulle EU:ssa (kuten Boeing-McDonnell Douglasin tapauksessa). Kuten tässä lausunnossa on jo todettu (ks. kohta 2.8), tutkinnan jälkeen tulee huolehtia siitä, että valvotaan kaikkien ehtojen noudattamista (esimerkiksi ettei Boeing tee asiakkaittensa kanssa yksinoikeussopimuksia toimituksista). 8.9. Kun komissio tutkii fuusioehdotuksia yksityiskohtaisesti, TSK pelkää, että menettely pitkittyy joskus tarpeettomasti. Komitean mielestä komission tulisi hyväksyä, että päätökset tulisi tehdä mahdollisuuksien mukaan etukäteen määritellyssä ajassa. 9. Valtiontuki: yleiskatsaus 9.1. Euroopan unionissa valtioiden eri alojen yrityksille myöntämä rahoitus- ja verotuki on yleistä. Valtiontukea säännellään erityisesti perussopimusten 92 ja 93 artiklassa määrätyin ehdoin. Yhdentyneillä sisämarkkinoilla valtiontuki voi kuitenkin vääristää kilpailua ja luoda kuvan yritysten välisen tilanteen epätasapuolisuudesta, kun jotkin yritykset saavat ja toiset eivät saa valtiontukea. 9.2. Vaikka komission uusimmassa katsauksessa (ks. 10 luku) on korostettu huolta siitä, että valtiontuen vaihteluväli on liian suuri, valtiontuen säännöstelyä koskevia sääntöjä tarkistettaessa on ymmärrettävä paremmin ne olosuhteet, joissa valtiontuki on oikeutettua ja missä määrin sitä on saatavissa. Yhteisymmärryksen saavuttamiseksi on eräitä vaikeita kysymyksiä tutkittava uudelleen. 9.3. Eräs yksinkertaisimmista kannatettavista periaatteista on, että valtiontuki saattaa olla oikeutettua, kun normaalien talous- (tai markkina)voimien epäsuotuisa vaikutus yhteiskuntaan tai ympäristöön on suurempi kuin tuen mahdollisesti aiheuttaman kilpailuvääristymän vaikutukset. Vastaavasti periaate tekee mahdolliseksi, että valtiontuella voidaan luoda tai ylläpitää työllisyyttä alueilla, joilla vallitsee korkea työttömyys tai joilla on käynnissä rakenneuudistus muiden muutosten vuoksi. Valtiontukea voidaan käyttää myös silloin, kun tavoitteena on nopeuttaa tietyn teollisuudenalan, alueen tai tietyntyyppisten yritysten kehitystä (esimerkiksi tukea pk-yritysten kehittämistä). 9.4. Samalla kun halutaan vähentää valtiontuen määrää ja kustannuksia suhteessa sovittuihin tavoitteisiin, EU:ssa ollaan kiinnostuneita myös välttämään epätoivottuja kilpailuvääristymiä, jotka aiheutuvat valtiontuen käyttämisestä epäasianmukaisella tavalla eräissä maissa sekä eräillä alueilla ja teollisuudenaloilla. Valtiontuen sallitun määrän ja myöntämisperusteiden yhdenmukaistaminen on hyväksyttävää. Komitea on yhä vakuuttuneempi siitä, että tarkistettaessa valtiontuen vaikutusta olisi otettava huomioon eroavuudet verotuksessa sekä muut suoran taloudellisen tuen muodot. 9.5. Komissio ehdotti neuvostolle marraskuussa 1996, että sen tulisi valmistella ehdotuksia kahdeksi asetukseksi perussopimuksen 94 artiklan perusteella, minkä neuvosto hyväksyi. Ensimmäisessä asetuksessa koonnetaan valtiontuen menettelyt; toisessa annetaan komissiolle mahdollisuus tehdä tietyissä olosuhteissa tietyn tyyppisten tukien kohdalla (ympäristö, pk-yritykset, T& K, koulutus ja työllisyystuki) poikkeus ilmoittamisvelvollisuudesta, koska tiettyjen ehtojen täyttyessä tällaisen tuen voidaan katsoa olevan yhteensopiva yhteismarkkinoiden kanssa. 9.6. TSK suhtautuu katsaukseen myönteisesti ja toivoo sitä kuultavan, kun valtiontuen kehykseen esitetään muutoksia ehdotettujen neuvoston virallisten päätösten yhteydessä (joista yleensä pyydetään TSK:n lausuntoa) ja hyväksyttäessä jäsenvaltioiden käytettäväksi virallisia menettelytapasääntöjä ja -ohjeita (jotka eivät muutoin kuuluisi TSK:n tutkittavaksi). Keskustelussa tulee tarkastella myös valtiontuen suhdetta rakennerahastojen ja koheesiorahaston asemaan ja toimiin, joita tarkistetaan parhaillaan. 9.7. Kertomuksen tärkeä tavoite on tehostaa Euroopan unionin keinoja auttaa muita köyhempiä alueita sekä alueita, joiden avainalat kärsivät lamasta ja parantaa näiden alueiden asukkaiden elinoloja ja työllisyysnäkymiä. 10. Viides yleiskatsaus valtiontuista () 10.1. Viides yleiskatsaus valtiontukiin on niin perinpohjainen arviointi kuin mihin komissiolle on mahdollista ottaen huomioon, miten vaikeaa on saada jäsenvaltioilta tietoa ja todeta välillisen tai verotuksen kautta saadun tuen määrä. TSK toteaa tyytyväisenä komission saaneen katsauksen päätökseen, vaikkakaan kaikki aineisto ei kaikilta osin ole niin luotettavaa kuin olisi ollut toivottavaa. 10.2. Viidennessä yleiskatsauksessa käsitellään tehdasteollisuudelle ja tietyille muille aloille myönnettyä valtiontukea sekä arvioidaan, että jäsenvaltiot (tuolloin 12 jäsentä) käyttivät vuonna 1994 yli 95 miljardia ecua vuodessa valtiontukeen tehdasteollisuudelle, maatalouteen (YMP:n hintatakuut poissulkien), liikenteeseen, kalatalouteen ja hiilikaivosteollisuuteen. Pelkästään tehdasteollisuus sai 43 miljardia ecua vuodessa. 10.3. Koska tämän kaltaisella tutkimuksella on suuri merkitys tulevaisuuden toimintalinjoja hahmoteltaessa, ja viidennessä yleiskatsauksessa esitetyn tiedon laatu on parempaa kuin aiemmissa katsauksissa, TSK toivoo komission jatkavan työtä standardoidussa muodossa kaksivuotisjaksoin, ja epätäydellistä tai riittämätöntä tietoa toimittavia jäsenvaltioita vaaditaan parantamaan tiedon laatua ja määrää. 10.4. Tiettyjen tukimuotojen (esimerkkinä mainittakoon luotto- ja korkotakuut, oman pääoman sijoittaminen ja muita edullisempi verotuspaikka) kustannuksia on tietenkin luonnostaan vaikea ilmaista määrällisesti, ja ne täytynee aina laskea subjektiivisesti. Tämä on tietenkin lisäperuste pyytää jäsenvaltioita tekemään tukitarjouksistaan entistä avoimempia (). 10.5. Viidennessä yleiskatsauksessa esitetyn arvion mukaan valtion maksaman tuen kustannukset ovat suuret. Komissio on käsitellyt tuen suuruutta, sen keskittymistä ja jakautumista tietyille aloille ja valtioittain sekä yleistä suuntausta, joka komission mielestä ei osoita sen toivomaa tuen laskua. 10.6. Viides yleiskatsaus vahvistaa joka tapauksessa, että vuonna 1994 yksinomaan tehdasteollisuudelle myönnettiin 43 miljardia ecua vuoden 1993 hinnoissa laskettuna. Tämä vastaa 3,8 prosenttia teollisuuden jalostusarvosta, 1 472 ecua alan työntekijää kohti ja 20,7 prosenttia jäsenvaltioiden välisen viennin arvosta. Tämän suuruinen tuki voi selvästi vaikuttaa jäsenvaltioiden välisen kaupankäynnin ehtoihin. 10.7. Voidaan kuitenkin huomauttaa, että nämä kaikkien jäsenvaltioidenkin (12) käytettävissä olleet yleisindikaattorit osoittavat valtiontuen merkityksen mutta eivät kuvaa sen vaikutuksia tiettyihin alueisiin tai aloihin. Valtiontuki vastasi esimerkiksi 3,8 prosenttia koko tehdasteollisuuden jalostusarvosta. Vielä ei ehkä pystytä tekemään yksityiskohtaisia laskelmia, mutta on selvää, että luku olisi korkeampi, mikäli se mittaisi valtiontuen arvoa suhteessa valtiontukea saaneiden yritysten saavuttamaan arvonlisään. Tämä on erityisen merkittävää silloin, kun vain tietyt alueet (tai tietyt alat) kansantaloudessa ovat oikeutettuja valtiontukeen. 10.8. Osasta muille aloille myönnettävästä tuesta päätetään kyseistä alaa koskevien erityisehtojen perusteella. Esimerkiksi rautatiealalla myönnettävään valtiontukeen vaikuttaa suuresti se, miten liikennöitsijä täyttää julkisen palveluvelvoitteen ja yhteiskunnalliset velvoitteet, ja tuen määrä on yli 32,6 miljardia ecua vuosittain. Hiilikaivosteollisuuden tukeminen maksaa 13,2 miljardia ecua vuosittain. Näille aloille myönnettävien tukien voidaan katsoa perustuvan kriteereihin, jotka eroavat käsitteellisesti tehdasteollisuuteen sovellettavista kriteereistä. 10.9. Melkein puolet eli 45 % valtiontuen kokonaismäärästä kohdistetaan tehdasteollisuuteen. Tulevien teollisuus-, alue- ja kilpailupolitiikkojen kannalta tehdasteollisuudelle maksettava tuki on keskeinen kysymys. 10.10. Viidennessä yleiskatsauksessa esitetty aineisto teollisuudelle maksettavan tuen suuntauksesta ja määrästä ei ole niin vakuuttava kuin TSK olisi toivonut. Komissio päättelee esimerkiksi, että vuosina 1990 1994 "aiemmin havaittu asteittainen väheneminen näyttää päättyneen" (kohta 9), mutta päätelmä tehdään ottamatta erikseen huomioon Saksan "uusille" osavaltioille osoitettuja lisämäärärahoja. Mikäli näitä summia ei oteta huomioon, koska niiden vuoksi tämän vuosikymmenen luvut eivät ole keskenään vertailukelpoisia, olivat vuosien 1993/1994 vuosikustannukset alhaisemmat kuin vuosina 1990 1992. Tiedossa oleva vuotuinen arvo vuoden 1993 hintoina laskettuna oli hieman alle 29 miljardia ecua sekä vuonna 1993 että vuonna 1994 verrattuna vuoden 1990 yli 40 miljardiin ecuun. Tässä ei kuitenkaan oteta huomioon tuen todennäköistä uudelleenjakoa Saksassa itäisten osavaltioiden hyväksi. 10.11. Vaikka komissio pohtiikin erityisesti valtiontuen ansioita ja sen laajuutta, tarkoittaisi tehdasteollisuudelle myönnettävän vertailukelpoisen tuen jatkuva aleneminen sitä, että edistystä on tapahtunut, ja sillä voi olla vaikutusta politiikan suuntaamiseen. 10.12. Uusien osavaltioiden mukanaolo vaikuttaa myös muihin analyysin osiin. Yksi karu päätelmä (kohta 38) on, että "tapauskohtaisten" tukitoimien osuus on kasvanut vuoden 1990 luvusta eli 7 prosentista 36 prosenttiin vuonna 1994. Ilman kommenttia "tämä tuki koostuu pääasiassa yritysten pelastamiseen ja rakennemuutokseen tarkoitetusta tuesta ja Treuhandanstaltin myöntämistä tuista (uusille osavaltioille)" tämä näyttäisi viittaavan siihen, että mainittuna ajanjaksona tapahtui merkittävä politiikan suunnanmuutos. Komission olisi voinut odottaa tarjoavan tämän aineiston helpommin ymmärrettävässä muodossa. Johtopäätösten tekemiseksi tarvitaan tietoa "tapauskohtaisen" tuen myöntämisestä kussakin jäsenvaltiossa sekä erityisesti tietoa Saksan muutosten vaikutuksista. 11. Viidennen yleiskatsauksen herättämät linjakysymykset 11.1. Viidennen yleiskatsauksen ja muun komission julkaiseman aineiston perusteella voidaan todeta komission korostavan tietojensa pohjalta seuraavia päätelmiä: a) Vuoropuhelu jäsenvaltioiden kanssa on tarpeen täsmällisten tavoitteiden asettamiseksi ja aikataulun luomiseksi tukibudjettien alentamiselle ja komission omille toimille. b) Tarvitaan toimia Euroopan taloudelliseen koheesioon haitallisesti vaikuttavien jäsenvaltioiden harjoittamien tukipolitiikkojen vastapainoksi. Keskeisesti sijaitsevat rikkaat alueet saavat 85 % koko tuesta, kun taas koheesiomaiden osuus Irlantia lukuunottamatta on laskussa. c) Komissio ehdottaa uusia ohjeita jäsenvaltioiden myöntämälle aluetuelle. Yhden ehdotuksen odotetaan koskevan taloudellisen tuen sallittujen enimmäismäärien alentamista kolmanneksella. d) Komissio aikoo ehdottaa EU:n tavoitteita tukevien tukijärjestelmien hyväksymismenettelyn yksinkertaistamista. e) Komissio ehdottaa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja uudelleenorganisointiin suunnattavaa tukea koskevien säännösten tiukentamista entisestään. f) Komissio aikoo ehdottaa yleisohjeita, jotka antaisivat komissiolle valtuudet sellaisten yksittäistapausten tutkimiseen, joissa tukea aiotaan maksaa suuri summa ja jotka saattavat vääristää kilpailua merkittävästi. 11.2. Jokainen ehdotus herättää kysymyksiä, jotka on tutkittava perinpohjin ennen kuin tehdään päätöksiä valtiontukea koskevien muutosten suunnasta ja laajuudesta. 11.3. Viides yleiskatsaus auttaa asettamaan kysymykset todelliseen perspektiiviin: jako jäsenvaltioiden (ja niissä eri tasoilla toimivien hallintorakenteiden) vastuualueiden ja komission edustamien yhteisön vastuualueiden välillä. 11.4. Katsaus lisää myös valtiontuen laajuudesta käytävän keskustelun tietopohjaa ja auttaa arvioimaan komission näkemystä, että myönnetyn tuen määrä on liian suuri eikä laske kyllin nopeasti. 11.5. "Muita köyhempien" jäsenvaltioiden saaman rahoituksen laajuudesta ja lähteistä käytävä keskustelu on keskeisen tärkeää ja liittyy myös politiikan linjakysymyksiin. Näille jäsenvaltioille esimerkiksi talousarvion käytettävissä olevat määrärahat ovat tärkeämpi näkökohta kuin valtiontuen sallittu enimmäismäärä. Yhteisön talousarviosta jaettavaa rahoitusta koskevien EU:n politiikkojen tulee tästäkin syystä olla entistä selkeämpiä, myönnetäänpä rahoitus rakennerahastoista, koheesiorahastosta tai muista uudistetuista rahoituslähteistä. 11.6. Hiljattain pidetty koheesiopolitiikka-konferenssi antoi hyödyllisen alkusysäyksen näiden kysymysten käsittelylle. Agenda 2000:n julkaiseminen on tarjonnut mahdollisuuden pohtia niitä välittömästi uudelleen. 11.7. TSK toivoo, että kutakin näistä aiheista käsitellään komission nyt alulle panemassa valtiontukipolitiikan rajoja koskevassa selvitystyössä. Euroopan parlamentin ohella Euroopan kansalaisia todennäköisesti laajimmin edustavana elimenä TSK on valmis antamaan panoksensa tähän keskusteluun ja odottaa komission kuulevan sitä aikaisessa vaiheessa. 11.8. Tässä selvitystyön alkuvaiheessa komission tulisi TSK:n mielestä määrittää periaatteet, joille politiikasta tehtävien päätösten tulee rakentua. TSK palauttaa komission mieleen erityisesti vuonna 1996 julkaistun ensimmäisen koheesiokertomuksen merkityksen; TSK on antanut kyseisestä asiakirjasta lausunnon (). 11.9. Lisäksi TSK suosittelee kahden seikan erottamista toisistaan: 1) miten yhteisö osallistuu alue- ja elinkeinopolitiikkojen yhteydessä valtiontukea koskevien suuntaviivojen laatimiseen sekä 2) miten yhteisö tarjoaa rahoitusta tukeakseen asianmukaisia politiikkoja jäsenvaltioissa tai niiden tietyillä alueilla. Ensiksi mainittu seikka on hyvin merkittävä toimintalinjojen koordinoimisessa koko yhteisön alueella, ja erityisesti rikkaampien jäsenvaltioiden kannalta asia koskee toimintojen järjestämistä läheisyysperiaatteen mukaisesti. Jälkimmäinen seikka on puolestaan yhteisön talousarvion uudistamisesta käytävän keskustelun ydinkysymyksiä. 11.10. TSK panee merkille ristikkäisiä jännitteitä komission ehdotuksessa, joka koskee yksittäisille elinkeinohankkeille myönnettävän valtiontuen sallittua määrää koskevien suuntaviivojen tarkistamista. Miten varmistetaan, että 1) tuki on sallittua vain (joko uusille tai pelastustoimenpiteiden kohteina oleville) yrityksille, jotka ovat elinkelpoisia ja jotka eivät tarvitse jatkuvaa tukea, että 2) tuen määrä on tarpeeksi korkea korjaamaan tietyn elinkeinoalan tai alueen alunperin epäedullisen aseman, että 3) tuen enimmäismääriä alennetaan asteittain ja että 4) tuki vähentää taloudellista ja sosiaalista jälkeenjääneisyyttä määrätyillä alueilla ja elinkeinoaloilla. 11.11. Komission on mitä pikimmin julkaistava ehdotuksia suuntaviivoiksi tuen käytöstä vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja organisoimiseksi uudelleen. Nykyisen toimintalinjojen voimassaolo päättyy vuoden 1997 lopussa. TSK myöntää, että on löydettävä tasapaino vaikeuksissa olevien yritysten työpaikkojen turvaamisen ja yritysten kilpailuaseman säilyttämisen välillä. Kestävän työllisyyden maksimoiminen toteuttamiskelpoisissa hankkeissa on pidettävä tavoitteena, mutta on vältettävä vaaraa, että lyhyen aikavälin hyötynäkökohdat asetetaan pitkän aikavälin tavoitteiden edelle. 11.12. Tapauksissa, jolloin uuden yrityksen käynnistämiseksi tai vanhan yrityksen säilyttämiseksi tarvittavan avun määrä on todennäköisesti hyvin suuri, TSK suosittelee komissiolle aputoimien tutkimista tarkoin kilpailukykyisen toimintayksikön eloonjäämismahdollisuuksien tarkistamiseksi. Jäsenvaltion suorittaman, komission fuusiovalvonnassa ja muilla erityisaloilla käyttämiin menettelyihin perustuvan markkinatilanteen selvityksen tulisi koskea kaikkien toimialojen yrityksiä ja siihen tulisi sisältyä tutkimus tukitoimien vaikutuksista muiden saman alan yritysten kilpailuasemaan. 12. Valtiontukea koskevat toimet vuonna 1996 12.1. Vuotta 1996 koskeva kertomus kilpailupolitiikasta heijastaa alkanutta ja laajenevaa poliittista keskustelua valtiontuen tarkistamisesta ja on selostus komission toimista vuoden aikana. On ryhdytty moniin toimiin, jotka selventävät tuen arvioinnissa 92 ja 93 artiklan mukaisesti käytettäviä nykykriteereitä. 12.2. Pyrkiessään vähentämään puuttumistaan ilmoitettuun tukeen, joka ei todennäköisesti olisi laajuudeltaan merkittävää eikä vääristäisi kilpailua EU:ssa, komissio laati tiedonannon vähämerkityksisestä ("de minimis") tuesta () sekä antoi uudet suuntaviivat pk-yrityksiin kohdistettavasta valtiontuesta, jossa otetaan käyttöön aineettomille investoinneille mahdollisesti teknologian siirron muodossa () annettava tuki. Lisäksi esitettiin puitteet valtiontuen laajentamiselle koskemaan taantuneilla taajama-alueilla sijaitsevia yrityksiä (). 12.3. TSK suhtautuu myönteisesti näihin aloitteisiin, joiden avulla komissio pystyy keskittymään paremmin vaikeimpiin valtiontukeen liittyviin kysymyksiin. TSK toivoo komission kuitenkin laajentavan tämän kaltaisiin kannustimiin oikeutettujen toimien piiriä, kun ensin on jonkin aikaa kerätty kokemuksia määrätyille taantuneille taajama-alueille myönnettävää tukea koskevien säännösten helpottamisesta. 12.4. Viime vuonna komissio hioi edelleen toimia, jotka oikeudellisesti ja teknisesti katsotaan tueksi ja jotka siten kuuluvat 92 artiklan 1 alakohdan soveltamisalaan. TSK:n mielestä oli aiheellista esittää ne neljä kriteeriä, joiden kaikkien on täytyttävä ennen kuin 92 artiklan 1 alakohtaa voidaan soveltaa. 12.5. Neljästä kriteeristä kolme ei todennäköisesti tule aiheuttamaan kiistaa. Tuen on tuotettava yritykselle etua, tuen myöntäjänä tulee olla valtio tai sen tulee olla valtiolähtöinen ja tuen tulee vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. 12.6. Neljännen kriteerin kohdalla asia ei ole yhtä selvä. Siinä edellytetään, että tuen avulla tulee suosia tiettyjä yrityksiä tai tiettyjen tuotteiden valmistamista. TSK toteaa, että ehtoa voidaan tulkita monin eri tavoin. Mahdollisen eron havainnollistamiseksi komission tulisi selvittää, olisiko tuki olemassa, mikäli jäsenvaltio ulottaisi tuen ainoastaan valmistajiin eikä muihin yrityksiin vai olisiko tuki olemassa vain, mikäli sitä sovellettaisiin pienteollisuuteen? Komissio perustaa kantansa kaikille yrityksille avointen "yleisten" toimenpiteiden ja rajatulle ryhmälle avointen "erityisten" toimenpiteiden välillä olevaan eroon. Ero ei kuitenkaan kelpaa suoraksi vastaukseksi vaan tarvitaan selvennyksiä. TSK ehdottaa, että komissio selvittää, miten termi "tietyt yritykset" tulee määritellä. 12.7. "Tietyille yrityksille" myönnettävän tuen määrittely on tuottanut komissiolle jatkuvia vaikeuksia. Vuonna 1996 asia liittyi työkustannuksen alentamiseksi myönnettävästä tuesta tehtäviin päätöksiin. Komissio on päättänyt, että jäsenvaltioiden toimet työkustannusten alentamiseksi eivät kuulu 92 artiklan 1 alakohdan sovellusalaan. Tietyillä teollisuudenaloilla työkustannusten alentaminen sen sijaan kuuluisi kyseisen artiklan piiriin. Yksityiskohdat on julkaistu selittävässä tiedonannossa (). TSK on tyytyväinen tilanteen selventämiseen. 12.8. Komissio harjoittaa erityisiä tukipolitiikkoja, jotka liittyvät useisiin aloihin kuten laivanrakennus-, teräs-, hiili-, moottoriajoneuvo-, tekokuitu- ja vaatetus- ja tekstiiliteollisuuteen sekä liikenteeseen, maatalouteen ja kalatalouteen. TSK katsoo, että näitä politiikkoja on sovellettu johdonmukaisesti vuonna 1996. 12.9. TSK pahoittelee kuitenkin, että kaikki osallistujat eivät vielä ole ratifioineet ehdotettua OECD:n tukemaa laivanrakennusteollisuutta koskevaa kansainvälistä sopimusta. Yhdysvaltojen viivyttely on tehnyt sopimuksen tulevaisuuden epävarmaksi. TSK muistuttaa komissiota aiemmasta lausunnostaan, jossa komitea ehdottaa, että tällaisen viivytyksen sattuessa komissio esittää vaihtoehtoisia ehdotuksia mahdollisimman pian. Komitea toteaakin, että uusi asetusluonnos on julkaistu (). 12.10. TSK on todennut, että neuvoa-antavassa tutkimuksessa on suositeltu tekstiili- ja vaatetusteollisuuden erityisten alakohtaisten ohjeiden kumoamista ja korvaamista samanlaisin järjestelyin kuin ne, jotka yleensä koskevat muita teollisuudenaloja (ks. vuosikertomuksen kohta 194). Päätöstä lykättiin vuoteen 1997. Koska alan kilpailu on ankaraa, TSK kehottaa varovaisuuteen, jottei muutos kuluta alan yritysten elinvoimaa ja vähennä niiden tarjoamia työpaikkoja. 12.11. TSK on pannut merkille, että työllisyystuen hyväksyttävyyden määrittelevät suuntaviivat ovat tuottaneet tiettyjä tuloksia ensimmäisenä soveltamisvuonna. Se on todennut myös ympäristönsuojeluun liittyvän tuen myönteiset vaikutukset. 12.12. Komissio on kiinnittämässä huomiota "suorien ulkomaisten investointien" kilpailua vääristävään vaikutukseen yhteisössä (ks. vuosikertomuksen 224 kohta), ja myös TSK on huolestunut asian johdosta. TSK:n mielestä on tärkeää, että aihe on nostanut esiin monimutkaisia kysymyksiä: a) annetaanko tukea ja b) milloin verrattuna c) investoinnin sijaintiin. TSK pyytää komissiota kuulemaan laajalti eri tahoja ennen lopullisten johtopäätösten tekemistä tällaisissa tapauksissa myönnettävää tukea koskevien nykysäännösten soveltuvuudesta. 13. Vuoden 1997 näkymät 13.1. Komissio on lisännyt vuoden 1996 kertomuksensa loppuun tiivistelmän vuodelle 1997 suunnitelluista toimista. TSK on tyytyväinen, että komissio kertoo toiminnastaan yhä avoimemmin. 13.2. Monet lainsäädäntötyön painopisteistä ovat loogista jatkoa tässä lausunnossa edellä käsitellyille politiikoille. Myös TSK:n mielestä ne ovat varsin merkittäviä. Komitea esittää kuitenkin vakavan huomautuksen, että eräiden politiikkojen tarkastelu ansaitsee avoimen ja perinpohjaisen keskustelun ennen lopullisia päätöksiä. Komitea pyytää mahdollisuutta lausua mielipiteensä erityisesti valtion-, alakohtaisen ja alueellisen tuen myöntämistä koskevista säännöistä. 13.3. TSK on tyytyväinen, että tehokas toimeenpanopolitiikka tunnustetaan yhä välttämättömämmäksi kilpailupolitiikan menettelyjen laajentuessa ja muuttuessa yhä monimutkaisemmiksi. 14. Päätelmät 14.1. TSK arvostaa suuresti, että komissio on julkaissut nopeasti kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen (1996) ja valtiontukia tarkastelevan viidennen yleiskatsauksen (vrt. kohta 1.5). 14.2. Maailmanlaajuisen kaupan merkityksen kasvaessa TSK on erityisen kiinnostunut komission suosituksesta, että Maailman kauppajärjestö WTO:n tulisi asettaa työryhmä kehittämään maailmanlaajuisia kilpailusääntöjä. TSK toivoo, että komissio kehittää edelleen kilpailukysymyksiä maailmanlaajuisesti käsittelevää lähestymistapaansa, politiikkojaan ja menetelmiään (kohta 3.5). Työnsä tueksi komission tulisi pyytää muissa valtioissa sijaitsevia EU:n toimistoja keräämään tietoa siitä, miten kilpailupolitiikkaa kehitetään muualla, usein EU:n yritysten kannalta epäsuotuisasti. 14.3. Tässä lausunnossa tarkastellaan useita kilpailupolitiikan näkökulmia, joita hahmotellaan vuoden 1996 kertomuksessa. Siinä esitetään myös TSK:n ensireaktioita valtiontukia käsittelevään viidenteen yleiskatsaukseen. Komitea toivoo komission harkitsevan lausunnossa tehtyjä ehdotuksia kehittäessään tärkeää työtään edelleen eli varmistaessaan, että kilpailupolitiikka toimii unionin kansalaisten eduksi. 14.4. TSK haluaa erityisesti (ja muun muassa) kiinnittää komission huomion seuraaviin päätelmiin: Määräävää asemaa EU:ssa ei tulisi arvioida pelkästään EU:n sisäisten markkinajärjestelyjen kannalta, jos kyseiset markkinat ovat kansainvälisiä (3.4). Olisi ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin, joilla varmistetaan, että EU:n kilpailupolitiikkaa ja valtiontukipolitiikkaa kehitetään kussakin jäsenehdokkaana olevassa valtiossa jo ennen laajentumista (3.8). Yhteisön kilpailulainsäädäntö tulisi siirtää kunkin jäsenvaltion lainsäädäntöön, minkä jälkeen jäsenvaltioiden viranomaisten tulisi soveltaa sitä erikseen määritellyissä tapauksissa (4.10). Kun sopimuksia annetaan tutkittavaksi 85 artiklan mukaisesti, menettelyä voitaisiin muuttaa lisäämällä siihen hakemuksen automaattista hyväksyntää vauhdittavia lausekkeita, eli soveltamalla samanlaisia periaatteita kuin fuusioidenvalvontajärjestelmässä (4.17). Valtiontuki (ja yhteisön myöntämä tuki) tulisi suunnata huolellisesti ja kurinalaisesti, jolloin minimoidaan vaikutukset kilpailuun, rajoitetaan erilaisten tukien laajuutta ja vähennetään valtiontuen määrää mahdollisuuksien mukaan. Tarkistettaessa valtiontuen vaikutusta olisi otettava huomioon eroavuudet verotuksessa sekä muut suoran taloudellisen tuen muodot (9.4). Tässä olisi otettava huomioon talousneuvoston joulukuussa 1997 sopimat toimintaohjeet. Valtiontuen vaikutusten tarkistusten yhteydessä on otettava selkeästi esille myös työllisyyskysymys. Valtiontuen suhde rakennerahastojen ja koheesiorahaston rooliin ja toimiin tulisi tarkistaa. Olisi tehtävä selvä ero kahden seikan välillä: 1) miten yhteisö osallistuu alue- ja elinkeinopolitiikkojen yhteydessä valtiontukea koskevien suuntaviivojen laatimiseen sekä 2) miten yhteisö tarjoaa rahoitusta tukeakseen asianmukaisia politiikkoja jäsenvaltioissa tai niiden tietyillä alueilla (11.9). Komission tulisi kuitenkin laajentaa tämän kaltaisiin kannustimiin oikeutettujen toimien piiriä, kun ensin on kerätty kokemuksia määrätyille taantuneille taajama-alueille myönnettävää tukea koskevien säännösten helpottamisesta (12.3). Komission tulisi selventää, miten tehdään ero yleisten toimenpiteiden ja erityistuen välillä, koska kyseessä ovat eri yritysryhmät (12.6). 14.5. TSK toteaa lausunnossaan esittämiensä ehdotusten olevan tärkeitä myös keskusteltaessa heinäkuussa 1997 julkaistusta Agenda 2000:sta, joka tulee vaikuttamaan ensi vuosituhannen kilpailu-, alue-, teollisuus- ja maatalouspolitiikkoihin. 14.6. Monet kilpailupolitiikan merkittävimmistä kysymyksistä ovat kehittyneet viime vuosina, joten nyt voi olla sopiva aika tarkistaa kilpailupolitiikan soveltamista. Yleisperiaatteita voitaisiin tarkistaa ja jakaa niiden perusteella vastuuta toimeenpanosta niin, että se sallii sekä hajauttamisen että läheisyysperiaatteen soveltamisen. Näin voitaisiin tehostaa avoimuutta, kiinnittää enemmän huomiota kuluttajien tarpeisiin ja kehittää pk-yritysten osuutta. 14.7. Koska maailmanlaajuistuminen vaikuttaa kilpailuun entistä enemmän, TSK ehdottaa, että komission tulisi laajentaa kilpailupolitiikkaa käsittelevää vuosikertomustaan katsauksella tärkeimmissä kilpailijavaltioissa harjoitettavaan kilpailupolitiikkaan erityisesti silloin, kun kilpailijamaiden toimet saattavat vaikuttaa EU:n alueella sijaitsevien yritysten toimintaedellytyksiin. Bryssel, 10. joulukuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () SEK(97) 628 lopull., johdannon 1 kohdan 3 alakohta, jossa lainataan aikaisempaa tiedonantoa yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa. () EYVL L 31, 9.2.1996 () EYVL C 262, 10.9.1996 () EYVL C 207, 18.7.1996 () EYVL C 29, 30.1.1997 () EYVL C 23, 23.1.1997 () EYVL L 107, 30.4.1996 () TSK:n 19. joulukuuta 1996 antama lausunto, II osan kohta 11, EYVL C 75, 10.3.1997, s. 22 () TSK:n 9. heinäkuuta 1997 antama lausunto, EYVL C 296, 29.9.1997, s. 19 () TSK:n 28. toukokuuta 1997 antama lausunto, EYVL C 287, 22.9.1997, s. 8 () Tiedonanto yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa, EYVL C 281, 26.9.1996 sekä TSK:n lausunto, 29. toukokuuta 1997, EYVL C 287, 22.9.1997 () Direktiivi matkaviestinnästä ja henkilökohtaisesta viestinnästä, EYVL L 20, 26.1.1996, jota edelsi TSK:n lausunto, EYVL C 15, 20.1.1996 () Direktiivi täydellisen kilpailun toteuttamisesta televiestintämarkkinoilla, EYVL L 74, 22.3.1996, jota edelsi TSK:n lausunto, EYVL C 39, 12.2.1996 () Direktiivi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL L 27, 30.1.1997, jota edelsi TSK:n lausunto, EYVL C 73, 15.3.1993 () Ehdotus tiedonannoksi postialaan sovellettavista kilpailusäännöistä, SEC(95) 830 final, 26.7.1995; TSK:n lausunto, EYVL C 174, 17.6.1996 () Direktiivi pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla, EYVL L 272, 25.10.1996, jota edelsi TSK:n lausunto, EYVL C 301, 13.11.1995 () Asetus 4064/89, 21.12.1989 () TSK:n lausunto, EYVL C 295, 7.10.1996 () KOM(97) 170 lopull. () On tietysti ymmärrettävä, miten valtiontuki vaikuttaa EU:n ulkopuolisissa maissa sekä miten se vaikuttaa yritysten päätöksiin, jotka ovat välillisesti merkittäviä EU:n politiikan kannalta. OECD:n katsaus teollisuuden valtiontukeen (1996) ja siihen verrattavien organisaatioiden julkaisut osoittavat, miten hyödyllistä on asettaa EU:n tilanteesta tehty katsaus kansainväliseen yhteyksiinsä. () TSK:n lausunto, EYVL C 206, 7.7.1997 () EYVL C 68, 6.3.1996 () EYVL C 213, 23.7.1996 () SEC(96) 1706/2 () EYVL C 1, 3.1.1997 () EYVL C 153, 22.5.1997