FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 18.10.2005 
KOM(2005) 514 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN  PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 
Ihmiskaupan torjunta – kokonaisvaltai nen toimintatapa ja ehdotukset 
toimintasuunnitelmaksi 
 
FI 2   FI IHMISKAUPAN TORJUNTA – KOKONAIS VALTAINEN TOIMINTATAPA JA 
EHDOTUKSET TOIMINTASUUNNITELMAKSI 
I. Johdanto .................................................................................................................... ... 3 
II. PERIMMÄINEN TAVOITE: IHMI SOIKEUKSIEN SUOJAAMINEN .................... 3 
III. JÄRJESTÄYTYNEEN RIKO LLISUUDEN ULO TTUVUUS ................................... 4 
IV. LAITTOMAN MAAHANM UUTON ULOTTUVUUS ............................................. 6 
V. ERITYISRYHMÄT, VARSIN KIN NAISET JA LAPSET......................................... 8 
VI. LUOTETTAVAT TIEDOT ......................................................................................... 9 VII. KOORDINOINTI JA YHTEISTYÖ ......................................................................... 10 LIITE ......................................................................................................................... ........... 13 
 
FI 3   FI I. J OHDANTO  
Tämän tiedonannon tarkoituksena on entisestään1 lujittaa Euroopan unionin2 ja 
jäsenvaltioiden sitoutumista sellaisen ih miskaupan estämiseen ja torjuntaan, jonka 
tarkoituksena on ihmiskaupan torjunnasta 19 päivänä hein äkuuta 2002 annetussa neuvoston 
puitepäätöksessä3 määritelty seksuaalinen hyväksik äyttö tai työvoiman hyväksikäyttö, ja 
sitoutumista ihmiskaupan uhrien suoj eluun, tukemiseen ja kuntouttamiseen.  
Tiedonannon perusajatuksena on se, että ih miskaupan tehokas torjuminen edellyttää 
kokonaisvaltaista, ihmisoikeuksien kunnioittamis een perustuvaa toimintatapaa ja ihmiskaupan 
maailmanlaajuisen luonteen huomioon ottamista.  Tällainen toimintatapa vaatii koordinoidun 
poliittisen ratkaisun varsinkin vapautta, turva llisuutta ja oikeutta koskevissa asioissa ja 
ulkosuhteiden, kehitysy hteistyön, työllisyyden4, sukupuolten tasa-arvon ja syrjinnän 
ehkäisemisen aloilla. Toiminnan yhteydessä pyri tään myös vahvistamaan laajaa julkisen ja 
yksityisen sektorin välistä vuoropuhelua näillä aloilla.  
Tällaista ratkaisua edellytetään Eurooppa -neuvoston marraskuussa 2004 hyväksymässä 
Haagin ohjelmassa5, jossa neuvostoa ja komissiota pyydetään laatimaan vuonna 2005 
suunnitelma yhteisiksi vaatimuksiksi, parhaiksi käytänteiksi ja mekanismeiksi ihmiskaupan 
estämiseksi ja torjumiseksi ja laittoma n maahanmuuton torjumis en tehostamiseksi.6 
Tiedonannon esittämisestä ilmo itettiin Haagin ohjelman tä ytäntöönpanoa koskevassa 
komission ja neuvoston toimintasuunnitelmassa.7 Sillä pyritään edistämään kyseisen 
suunnitelman toteuttamista. Tiedonannossa  otetaan huomioon vuoden 2002 kokonaisvaltainen 
toimintasuunnitelma laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunnasta ja ajatukset ja 
ehdotukset, jotka komission vuonna 2003 as ettama ihmiskauppaa käsittelevä 
asiantuntijaryhmä8 esitti joulukuussa 2004 antamassaan kertomuksessa9.  
II. PERIMMÄINEN  TAVOITE:  IHMISOIKEUKSIEN  SUOJAAMINEN 
Asianomaisten henkilöiden, heidän tarpeidens a ja oikeuksiensa on  oltava ihmiskaupan 
vastaisen EU-politiikan lähtökohtana. Tämä tarkoittaa ennen kaikk ea sitä, että EU:n 
toimielimet ja jäsenvaltiot sitoutuvat selkeästi noudattamaan ihmisoikeuslähtöistä 
toimintatapaa ja edistävät sitä ulkosuhde- ja  kehitysyhteistyöpolitiikassaan. 
EU:n perusoikeuskirjan 5 artiklan 3 kohta10 kieltää ihmiskaupan vedoten ihmisarvon 
loukkaamattomuuteen, joka kuuluu kansallisten perustuslakien ja jäsenvaltioita sitovien 
kansainvälisten ihmisoikeusasiakirjo jen keskeisiin periaatteisiin. 
Kansainvälisten lakien ja sitoumusten mukaan  valtio, joka suvaitsee ihmiskauppaa tai ei 
ryhdy tehokkaisiin toimiin sen taltuttamiseksi, syyllistyy ihmisoikeusloukkaukseen.11 
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden on  aktiivisesti harjoitettava politiikkaa, 
jolla tuetaan ihmiskaupan kieltämistä; tä llaiseen politiikkaan sisältyy uhrien ja 
potentiaalisten uhrien suojelu sekä EU:n tasolla että alueellisella ja kansainvälisellä tasolla. 
Ihmiskaupan uhreiksi joutuneilta kolmansien maid en kansalaisilta, joilla ei ole oikeudellista 
kotipaikka-asemaa EU:ssa, ei pitä isi kieltää tällaista suojelua
12 varsinkaan silloin, kun he ovat 
 
FI 4   FI tehneet yhteistyötä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa todistamalla 
ihmiskaupan harjoittajia vastaan. Tällaisilta  henkilöiltä ei pitäisi myöskään evätä 
mahdollisuutta harjoittaa oikeuksiaan, esimerki ksi nostaa kanne rikoksentekijää vastaan tai 
vahingonkorvauskanne tai hakea turvapaikkaa. 
On oleellista, että edellä mainittujen periaatteiden noudattami sta EU:n alueella valvotaan ja 
seurataan säännöllisesti asiantuntijataso lla ja poliittisella tasolla.  
Neuvoston olisi käytävä kiinteässä yh teistyössä komission kanssa ja 
kansalaisyhteiskunnan kanssa käyd yn perusteellisen vuoropuhelun13 perusteella 
vähintään kerran vuodessa poliittinen keskustelu ihmiskaupan vastaisesta EU:n politiikasta ja arvioitava, miten hyvin se vastaa ihmisoikeusnormeja. Lisäksi 
olisi pohdittava lisätoimien tarvetta esim erkiksi apua, suojel ua ja sosiaalista 
osallisuutta koskevien s uunnitelmien parantamiseksi.
14 
Asia on aiheellista ottaa esille monenvälisillä keskustelufoorumeilla ja kolmansien maiden 
kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhe lussa, joka perustuu EY:n kauppa- ja 
yhteistyösopimuksiin sisältyvään olennaisia ihmisoikeuksia koskevaan lausekkeeseen.15 
Yhteisön olisi vahvistettava kumppanuus maiden kanssa kä ytävää poliittista 
vuoropuhelua ihmiskaupan ja ihmisk aupan vastaisten politiikkojen 
ihmisoikeusulottuvuudesta kahden- ja mone nvälisillä tasoilla ja ottaa aihe 
uudestaan esille asiaan kuuluvilla alueellisilla ja monenvälisillä 
keskustelufoorumeilla.  
Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevassa eurooppa laisessa aloitteessa k iinnitettiin aiheeseen 
erityistä huomiota vuosina 2005–2006, ja siinä esitettiin ihmisoikeuskulttuurin edistämiskampanjan kautta j aettavaa erityistä tukea.  
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden olisi EU:n alueella ja suhteissaan 
kolmansiin maihin tehostettava to imia, joilla puututaan ihmiskauppaan, 
esimerkiksi tukemalla ihmiskaupan vastais ia aloitteita kehitysyhteistyön avulla. 
III. JÄRJESTÄYTYNEEN
 RIKOLLISUUDEN  ULOTTUVUUS 
Ihmiskauppa on vakava he nkilöihin kohdistuva rikos16, jota täytyy käsitellä muihin vakaviin 
rikoksiin liittyvänä järjestäytyneen rikollisuuden muotona ja selkeänä 
lainvalvontaprioriteettina. Työvoiman hyväksikäy töstä ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä17 
saatavat suuret tuotot kierrätetään usein raha npesun kautta, ja ne voivat antaa ihmiskaupan 
harjoittajille mahdollisuuden ryhtyä muuhun rikollis een toimintaan ja saavuttaa taloudellista, 
sosiaalista tai jopa poliittista valtaa.18 
Ihmiskauppa täytyy muuttaa ”vähäriskisestä ja  tuottoisasta järjes täytyneen rikollisuuden 
liiketoiminnasta”19 liiketoiminnaksi, johon sisä ltyy suuria riskejä ja huonot 
tuottavuusnäkymät. Lainvalvontaviranomaisten  on hyödynnettävä kaikkia saatavilla olevia 
voimavaroja ja valmiuksia20 voidakseen edistää ihmiska upan kieltämistä, poistaa 
ihmiskauppaan liittyvät taloudelliset edut ja takavarikoida ja tuomita menetetyksi siitä 
mahdollisesti saadut varat.21 Ihmiskaupan tutkintaa olisi pi dettävä yhtä tärkeänä kuin muuta 
järjestäytyneen rikollisuuden tutkintaa, ja siinä olisi käytettävä erityisiä tutkintamenetelmiä ja 
strategioita, joilla ihmiskauppiaide n toimintaan voidaan vaikuttaa.  
 
FI 5   FI Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, e ttä lainvalvontaviranomaisilla on 
käytössään tarvittavat  organisaatiorakenteet22, erikoishenkilöstö23 ja riittävät 
taloudelliset voimavarat, jotta ihmisk auppaa voidaan torjua tehokkaasti.24 
Neuvoston olisi komission arvioiden perust eella ja unionin toimivallan rajoissa 
huolehdittava tämän toiminnan säännöll isestä valvonnasta ja kehitettävä 
standardeja ja arviointiperusteita.  
Työvoiman hyödyntämiseksi harjoite ttu ihmiskauppa vaatii uudenlaisia 
erikoistumis- ja yhteistyömuotoja ku mppaneiden kanssa, joihin kuuluvat 
esimerkiksi virastot, jotka ovat vas tuussa laitonta työvoimaa koskevien 
työolojen ja talousri kostutkinnan valvonnasta.25  
Korruption torjuntastrategioiden o lisi muodostettava olennainen osa 
ihmiskaupan vastaista politiikkaa.26 
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden olisi edistettävä ihmiskaupan torjuntaa 
ensisijaisesti lainvalvontasuhteissaan kolmansiin maihin.27 
Uhrin todistajanlausunto on erit täin tärkeä todiste ihmiska upan harjoittajaa vastaan. Koska 
todistaminen ihmiskaupan harjoittajaa vastaan  asettaa uhrin entistä suurempaan vaaraan28, on 
pyrittävä kehittämään keinoja, joiden avul la uhrit voivat anta a todistajanlausuntonsa 
turvallisesti ja asettama tta heitä tai heidän omai siaan alttiiksi riskeille.29 
Jäsenvaltioiden olisi tarjottava todistajin a toimiville uhreille suojaa ja apua 
olennaisena osana tehokkai ta syytetoimia ja entise stään kehitettävä ennakoivaa, 
tiedustelutietoihin pohjautuvaa tutkint aa, joka ei ole riippuvainen uhrien 
antamista todistajanlausunnoista.30 
EU:n toimielimille on annettu erityiset toimivaltuudet, ja niillä on käytössään 
erikoishenkilöstöä. Eurojustilla on toimivaltaa ihmiskaupan torjunnassa31, ja Europolilla on 
erityisen tärkeä asema.32 Se voi antaa tutkintaviranomaisille pääsyn tietokantoihin ja tarjota 
toiminnallista tukea vaihtamalla tietoja ja asiantuntijaneuvoja.33 Europol helpottaa 
tiedonvaihtoa, tarjoaa jäsenvaltio ille toiminta-analyyseja ja la atii strategisia selvityksiä 
jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella, jotka ne ovat saaneet Europolilta tai keränneet muista lähteistä. Europolin jäsenvaltioilta saama tietomäärä on kuitenkin pieni verrattuna 
tutkimusten määrään. Vaikuttaa siltä, että tutkimukset perustuvat pikemminkin spontaaniin 
kahden- ja monenväliseen yhteistyöhön ja EU:n  rakenteita ja mekanismeja pidetään 
vaihtoehtoina. Europol hallinnoi  jäsenvaltioiden puolesta ainoas taan yhtä analyysitietokantaa, 
joka keskittyy nimenomaan ihmiskauppaan.
34 
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että  kansalliset lainvalvontaviranomaiset 
antavat Europolille mahdollisuuden osallist ua säännöllisesti tietojenvaihtoon ja 
yhteisiin toimiin ja tutkintaryhmiin ja että ne hyödyn tävät Eurojustin 
tarjoamia mahdollisuuksia helpottaa ihmiskaupan harjoittajien syytteeseen asettamista. 
Euroopan poliisipäälliköiden olisi sää nnöllisesti valvottava jäsenvaltioiden 
välistä operatiivista yhteistyötä ja ta rvittaessa laadittava suosituksia sen 
edistämiseksi. 
 
FI 6   FI Cepolin olisi edelleen järjestettävä säännöllistä erityiskoulutusta 
lainvalvontaviranomaisille. 
EU:n toimielinten ja laitosten sekä jäsenvaltioiden olisi tuettava ja vahvistettava 
poliisiyhteistyön alueellisi a muotoja muun muassa erila isten ohjelmien, kuten 
AGIS-ohjelman, avulla. 
Ainoastaan 15 jäsenvaltiota oli sopimusp uolena YK:n yleissopimukseen liitetyssä 
ihmiskauppaa koskevassa lisäpöytäkirjassa ja ainoastaan 13 valtiota YK:n yleissopimukseen liitetyssä maahanmuuttajien salakuljetuksen kieltämistä koskevassa lisäpöytäkirjassa 4 päivään elokuuta 2005 mennessä. Komissio ehdotti elokuussa 2003
35, että Euroopan 
yhteisö36 tekee kyseiset lisäpöytäkirjat, mutta ne uvosto ei ole hyväksynyt asiaa koskevaa 
päätöstä, koska pöytäkirjojen m ääräyksiä koskevasta yhteisön to imivallan laajuudesta ei ole 
päästy yksimielisyyteen. 
Neuvoston olisi mahdollisimman pian37 hyväksyttävä komission 22 päivänä 
elokuuta 2003 tekemä päätösehdotus YK:n yleissopimukseen liitetyn 
ihmiskauppaa koskevan lisäp öytäkirjan tekemisestä38 Euroopan yhteisön 
puolesta. 
Euroopan yhteisön rahanpesunvast aiset välineet, kuten komission  hiljattain ehdottama uusi 
direktiivi, joiden tarkoitus on erityisesti vahvistaa alan rikoslainsäädäntöä, muodostavat 
perustan, jonka avulla puututaan ihmiskaupa sta johtuviin taloud ellisiin vaikutuksiin39. 
Neuvoston puitepäätöstä rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä 
rikoksentekovälineiden menetetyksi t uomitsemisesta on hyödynnettävä tehokkaasti.40 Jotta 
ihmiskaupan torjuntaa koskevia politiikka- ja toimintavaihtoehtoja voidaan kehittää entisestään, on seurattava ja arvioitava ra hanpesunvastaisen toimin taryhmän, erityisesti 
toimintatapoja koskevan työryhmän (WGTYP),  työtä, joka keskittyy muun muassa 
ihmiskauppaan liittyviin  rahanpesumenetelmiin .  
IV. LAITTOMAN
 MAAHANMUUTON  ULOTTUVUUS   
Ihmiskauppa on usein kansainvälinen ongelm a, koska lukuisat ih miskaupan kohteeksi 
joutuneet henkilöt liikkuvat yli EU:n ulkorajojen tai heidät tuodaan EU:n alueelle. Tästä 
johtuen ihmiskaupan estäminen ja  torjunta ovat olennainen osa EU:n toimia, joilla pyritään 
parantamaan ulkorajoilla suorit ettavia tarkastuksia ja val vontaa ja edistämään laittoman 
maahanmuuton torjuntaa. 
Maahanmuuttajien salakuljetus ja  ihmiskauppa liittyvät tois iinsa, sillä ne ovat usein 
kansainvälisellä tasolla toimivien rikollis verkostojen harjoittamaa toimintaa ja osa 
järjestäytynyttä rikollisuutta, joka on sidoksissa  halpojen ja laittomien palvelujen tarpeeseen. 
Direktiivillä 2002/90/EY, joka annettiin 28 päivänä marraskuuta 2002,41 ja samana päivänä 
annetulla puitepäätöksellä42 on jo tärkeä asema tällaisten verkostojen harjoittaman laittoman 
maahantulon, kauttakulun ja maassa oleskelun avustamisen estämisessä. 
Vuonna 2002 neuvosto hyväksyi kokonaisvaltai sen toimintasuunn itelman laittoman 
maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunnasta EU:ssa43. Suunnitelma sisältää laajan luettelon 
toimenpiteistä ja toimista, jotka koskevat viis umipolitiikkaa, tiedonvaihto a, rajoihin liittyviä 
toimenpiteitä, palauttamista ja rikosoike udellisia seuraamuksia. Useita kyseisessä 
toimintasuunnitelmassa ehdotettu ja toimenpiteitä on toteutettu44, erityisesti (1) 29 päivänä 
 
FI 7   FI huhtikuuta 2004 annettu direktiivi 2004/81/EY45, jossa määritellään ehdot oleskeluluvan 
myöntämiselle yhteistyötä viranom aisten kanssa tekeville kolmansien maiden kansalaisille, 
jotka ovat ihmiskaupan uhreja tai jotka ovat joutuneet laittomassa maahantulossa avustamisen kohteiksi, ja (2) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annettu asetus (EY) N:o 491/2004
46 
taloudellisen ja teknisen tuen antamista kolma nsille maille siirtola isuuden ja turvapaikan 
aloilla koskevan ohjelman perustamisesta (A ENEAS), jolla nimenomaan mahdollistetaan 
ihmiskaupan estämiseen ja torjuntaan liittyvien hankkeiden osarahoittaminen.  
Sama kokonaisvaltainen toimintatapa sisältyy  myös YK:n yleissopimukseen liitettyihin 
maahanmuuttajien salakulje tusta ja ihmiskauppaa47 koskeviin lisäpöytäkirjoihin, jotka 
kuvastavat ongelman käsittelyä la ajemmalla kansainvälisellä taso lla ja jotka kaikkien EU:n 
toimijoiden olisi nopeasti ratifioitava.  
Jos ihmiskaupan vastaisia toimia on tarkoitu s lisätä, olisi syytä toteuttaa seuraavat 
rajavalvontaan ja maahanmuuton hal lintaan liittyvä t toimenpiteet: 
Parantaakseen ihmiskaupan kohteeksi jo utuneiden asemaa jäsenvaltioiden olisi 
nopeutettava direktiivin 2004/81/EY saattamista osaksi kansallista 
lainsäädäntöä.48  
Komissio harkitsee mahdollisuutta järjestää säännöllisiä kokouksia 
jäsenvaltioista tuleville asiantuntijoille, jotta voitaisiin vaihtaa tietoja keinoista 
ja menetelmistä, joita käytetään maahanmuuttajien salakuljetuksessa; tarkoituksena on tehdä käytännönläheisi ä ihmiskaupan estämistä ja torjuntaa 
koskevia päätelmiä, jotka liittyvät  esimerkiksi uhrie n värväykseen ja 
kuljetukseen. Euroopan rajaturvallisuusviraston (Frontex) ja Cepolin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota näihin ilmiöihin omissa koulutusohjelmissaan.  
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, e ttä tulevan neuvoston asetuksen
49 
perusteella, joka annetaan henkilöiden toimesta tapahtuvaa rajojen ylittämistä 
koskevasta yhteisön säännö stöstä, erityistä huomiota kiinnitetään siihen, että 
EU:n ulkorajoilla sijaitsevilla raja nylityspaikoilla suoritetaan entistä 
tehokkaampia potentiaalisiin ih miskaupan uhreihi n kohdennettuja 
tarkastuksia. Frontex avustaa jäsenval tioita tässä tehtävässä. Frontexin 
tehtäviin kuuluu ulkorajoilla toteutettavien yhteisten toimien ja pilottihankkeiden järjestäminen ja yh teensovittaminen ja riskianalyysityö. 
Tämän toiminnan yhteydessä olisi py rittävä myös torjumaan ihmiskauppaa. 
Europolin ja Frontexin olisi tehtävä yhte istyötä tällä alalla oman toimivaltansa 
puitteissa.  
Neuvoston olisi mahdollisimman pian otettava käyttöön biometriset tunnisteet 
EU:n viisumeissa ja oleskeluluvissa, si llä entistä turvallisemmat asiakirjat 
helpottavat ihmiskaupan kohteiksi jo utuneiden henkilöiden tunnistamista. 
Neuvoston, Euroopan parlamentin
50 ja komission olis i mahdollisimman pian 
omien toimivaltuuksiensa rajoi ssa saatettava loppuun yhteistä 
viisumitietojärjestelm ää koskeva kehitystyö. 
Lähtömaissa sijaitsevien konsulaattien henkilöstön olisi tehtävä yhteistyötä ja 
vaihdettava tietoja, ja  heitä olisi koulutettava t unnistamaan viisumihakemukset, 
jotka voivat liittyä ihmiskauppaan.51 
 
FI 8   FI V. ERITYISRYHMÄT,  VARSINKIN  NAISET  JA LAPSET 
On erityisen tärkeää estää syrjintää ja edis tää sukupuolten välistä tasa-arvoa ja lasten, 
alkuperäiskansojen ja vähemmistöryhmien oikeuksia52, sillä monet ihmiskaupan uhrit tai 
potentiaaliset uhrit ovat naisia, lapsia ja etnisiin ja vähe mmistöryhmiin kuuluvia henkilöitä, 
jotka voivat joutua syrjinnän kohteeksi lä htömaassaan. Ihmiskauppa ei välttämättä ole 
pelkästään naisiin kohdistuva rikos, vaan myös  miehet ja erityisesti pojat voivat olla 
seksuaalisen hyväksikäytön ja työvoiman h yväksikäytön uhreja. Nais- ja tyttökauppa 
erityisesti kaupallista seksu aalista hyväksikäyttöä varten on nykypäivää monissa maissa.  
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden o lisi edistettävä sukupuoleen perustuvia 
ehkäisystrategioita olennaisena osana naisiin ja tyttöihin kohdistuvaa ihmiskaupan torjuntaa. Tätä varten olisi otettava käyttöön sukupuolten välistä 
tasa-arvoa koskevia periaat teita ja poistettava kai kkia hyväksikäytön muotoja, 
kuten seksuaalista hyväksi käyttöä ja kansallisella tasolla tapahtuvaa työvoiman 
hyväksikäyttöä, koskeva kysyntä.
53 
Daphnen kaltaisia ohjelmia olisi jatkossaki n käytettävä EU:n alueella sellaisten 
hankkeiden rahoittamiseen , jotka käsittelevät ihmisk auppaa lapsiin, naisiin ja 
muihin riskiryhmiin kohdistu van väkivallan muotona. Myös 
kehitysyhteistyöhön olisi kiinni tettävä nykyistä enemmän huomiota.  
Lisähuomiota on kiinnitettävä myös Eur oopassa esiintyvään lapsikauppaan ja 
sen tutkimukseen. Kuntia, joissa last en pakkotyötä esiintyy (mm. yritysten 
harjoittama työvoiman riisto, kerjääminen , taskuvarkaudet ja  prostituutio), 
olisi tuettava aktiivisesti. Ratkaisuja tähän ongelmaan olisi kehitettävä tiiviissä 
yhteistyössä lasten lähtömaiden kanssa.  
Lapsikauppaan liittyviin rikoksiin, erityisesti  lasten prostituutioon pakottamiseen tai 
seksuaalisen toiminnan harjoittamiseen lapsen kanssa, on jo puututtu neuvoston 
puitepäätöksissä ihmiskaupan torjumisesta ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja 
lapsipornografian torjumisesta.54 Torjuntatoimien yhdenmukaistamiseen on kuitenkin vielä 
tarvetta.  
Komissio laatii arviointikertomukset  ihmiskaupan torjumista ja lasten 
seksuaalisen hyväksikäytön ja laps ipornografian torjumista koskevien 
neuvoston puitepäätösten täytäntöö npanosta vuonna 2006. Kertomuksissa 
keskitytään tarpeeseen vahvistaa oike udellista kehystä, jolla puututaan 
erityisesti lapsikauppaan ja siihen li ittyviin rikoksiin, etenkin lasten 
pakottamiseen prostituutioon tai seksuaal isen toiminnan harjoittamiseen lapsen 
kanssa, ja esittää tarvittaessa  asianmukaisia ehdotuksia.  
Lapsikauppaan55 on puututtava EU:n perusoikeuskirjan perusteella, sillä perusoikeuskirja 
korostaa, että lapsen etu on ensisijaisesti otetta va huomioon kaikissa lasta koskevissa 
toimissa.56 Lapsen oikeuksista vuonna 1989 tehty YK:n yleissopimus57, joka on tärkein 
kansainvälinen lapsen oikeuksia koskeva sopimus, sisältää lapsikauppaa koskevia 
säännöksiä.58 Yleissopimusta sovelletaan kaikkiin a lle 18-vuotiaisiin la psiin. Myös komissio 
kannattaa tällaista lähestymistapaa. YK:n ylei ssopimukseen liitettyä ihmiskauppaa koskevaa 
lisäpöytäkirjaa on tulkittava la sten oikeuksien yleissopimuks en pohjalta ottaen huomioon 
myös muut asiaan liittyvä t kansainväliset asiakirjat , kuten lapsen oikeuksien 
yleissopimukseen liitetty, 25 päivänä toukokuut a 2002 tehty valinnain en pöytäkirja, joka 
koskee lasten myyntiä, lapsiprostituutiota ja lapsipornografiaa, ja Kansainvälisen 
 
FI 9   FI työjärjestön (ILO) yleissopimus lapsityön pahimpien muotojen kieltämisestä ja välittömistä 
toimista niiden poistamiseksi59 sekä Haagin yleissopimus lasten suojelusta ja yhteistyöstä 
kansainvälisen adoption alalla. Huomioon olisi otetta va myös tätä alaa koskevat toimet, 
erityisesti kolmevuotinen lapsia ja väkiva ltaa koskeva toimintaohjelma, josta Euroopan 
neuvoston 46 jäsenvaltiota sopivat Varsovan huippukokouksessa.  
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden olis i varmistettava, että  EU:n ihmiskaupan 
vastainen politiikka vastaa lasten oike uksia koskevaa ja m aailmanlaajuisesti 
tunnustettuihin periaatteisiin perustuvaa lähestymistapaa, joka sisältyy muun 
muassa lapsen oikeuksista tehtyyn  YK:n yleissopimukseen. Tällaista 
lähestymistapaa on näin ollen sovellett ava jokaiseen alaikäis een. Lisäksi olisi 
varmistettava, että lähestymistapa sovitet aan yhteen Euroopan neuvoston lapsia 
ja väkivaltaa koskevan toimin taohjelman (2006–2008) kanssa.60 
Rajavalvonnassa erityistä huomiota on kiinnitettävä ilman huoltajaa matkustaviin alaikäisiin 
henkilöihin  tai ilman perheenjäsentä matkustaviin lapsiin61, kuten on tehty hiljattain 
hyväksytyssä neuvoston asetuksessa, joka annettiin henkilöiden toimesta tapahtuvaa rajojen 
ylittämistä koskevasta yhteisön säännöstöstä .62 Lähiaikoina63 komissio käsittelee lasten 
suojelua erityisessä tiedonannossa. 
Kehitysyhteistyön avulla on puututtava tehokka asti niiden kehitysmaiden lasten ahdinkoon, 
jotka ovat joutuneet ihmiskaupan kohteeksi.  
Komission olisi varmistettava, että maa- ja aluekohtaiset st rategia-asiakirjat 
lujittavat mahdollisuuksien mukaan stra tegioita, joiden avulla puututaan 
lapsikauppaa helpottaviin tekijöihin, esim erkiksi siihen, että syntyneiden lasten 
rekisteröintiä ei ole varmistettu tai että lapsilta puuttuu oikeus 
peruskoulutukseen.64 
VI. LUOTETTAVAT  TIEDOT 
EU:n ihmiskaupan vastaisen politiikan on pe rustuttava selkeään käsitykseen ongelman 
todellisesta laajuudesta EU:n tasolla ja koko maailmassa.65 Tarkkoja lukuja ei  kuitenkaan ole 
saatavilla66 ja vaikka lainvalvontatiedot ova tkin tärkeitä, ne eivät riitä.67 Vuonna 2003 
neuvosto kehotti komissiota ja jäsenvaltioit a edistämään toimenpiteitä ihmiskaupan 
valvontajärjestelmän kehittämiseksi, jotta toim ivaltaisilta kansalli silta viranomaisilta 
voitaisiin kerätä säännöllisesti ajantasaista tietoa.68 Tätä varten voitaisiin hyödyntää 
muuttoliikkeitä koskevia tilas totietoja, joita saadaan vuonna 2003 julkaistun toimintaohjelman 
tuloksena69 ja Eurostatilta70. Nämä tiedot kattavat osan ihmiskauppaan liittyvistä 
näkökohdista. Lähtökohtana yhtenä isen tilastointijärjestelmän  luomiselle on kerätä ja 
analysoida järjestelmällisesti tietoja – eriteltynä ikäryhmän, sukupuolen ja muiden oleellisten 
seikkojen mukaan71 – eri lähteistä sellaisten yhteisten suunt aviivojen perusteella, jotka ovat 
keskeisessä asemassa kansallisella  tasolla. Kun tietoja kerätään ri ittävästi kansallisella tasolla, 
on tärkeää kerätä ja verra ta niitä Euroopan tasolla72 ja tehdä yhteistyötä kolmansien maiden, 
kansainvälisten järjestöjen ja va ltiosta riippumattomien järjestö jen kanssa EU:n tasolla ja 
maailmanlaajuisesti. Jäsenvaltioiden käytössä olisi oltava riippumattomia laitoksia, esimerkiksi kansallisia raportoijia tai toimisto ja, jotka keräävät järjestelmällisesti tietoja 
esimerkiksi valtiosta riippumattomilta jä rjestöiltä ja seuraavat kansallisten 
toimintasuunnitelmien vaikutuksia.  
 
FI 10   FI Komissio tutkii, voisivatko EU:n nykyiset virastot ja  tulevaisuudessa ehkä myös 
Eurostat kerätä ja verrata oleellisia kansallisia tietoja, jotta voidaan taata 
asianmukainen seuranta EU:n tasolla.  
Tulevan Euroopan unionin  perusoikeusviraston73 olisi kerättävä ja analysoitava 
ihmiskauppaa koskevia tietoja toimeksiantonsa mukaisesti ja tiiviissä 
yhteistyössä tulevan Euroopan  muuttoliikkeiden verkoston74 ja ihmiskauppaa 
käsittelevän asiantuntijaryhmän kanssa. Lisäksi sen olisi kehitettävä 
menetelmiä tietojen vert ailukelpoisuuden ja luotet tavuuden parantamiseksi 
Euroopan tasolla yhteistyössä komi ssion ja jäsenvaltioiden kanssa. 
Yhteisön ja jäsenvaltioiden olisi ediste ttävä tällaista toimintatapaa suhteissaan 
kolmansiin maihin (erityisesti kehitysm aihin) ja tärkeimpiin kansainvälisiin 
järjestöihin. 
VII. KOORDINOINTI  JA YHTEISTYÖ 
Asianmukaiset koordinointi- ja yhte istyörakenteet ovat välttämättömiä.75 Ne voivat kuitenkin 
vaihdella maittain, kunhan varmistetaan, että ihmiskaupan vastaisen politiikan tärkeimmät 
tavoitteet, erityisesti ihmiskaupa n kohteeksi joutuneiden henkilöid en tunnistaminen, suojelu ja 
tukijärjestelyt, saavutetaan tehokkaasti. Kyse isten rakenteiden olisi koottava yhteen ja 
tasapainotettava asianomaisten toimielinten ja järjestöjen erilaiset intressit. 
Julkisen ja yksityisen sektorin välinen yhteistyö 
Kansalaisyhteiskunnan järjestöillä on merkittävä asema ihmiskaupan kohteiksi 
joutuneiden auttamisessa sekä EU:n alueella että maailmanlaajuisesti.76 Tällaisten 
järjestöjen, työnantajajärjest öjen ja lainvalvontaviranom aisten välisen suhteen on 
perustuttava keskinäiseen ym märrykseen ja luottamukseen. 
Jäsenvaltioiden olisi vahvistett ava julkisten viranomaisten ja 
kansalaisyhteiskunnan järjestöjen vä listä, ihmiskaupan estämiseen ja 
torjuntaan liittyvää yhteistyötä esimer kiksi antamalla yhteisesti sovittuja 
sääntöjä, jotka edistävät keskinäistä ymmärtämystä ja luottamusta. Myös 
työnantajajärjestöt ja tiettyjen teollis uudenalojen edustajat olisi tarvittaessa 
saatava mukaan tähän yhteistyöhön.  
Komissio jatkaa ja edistää vuoropuhe lua kansalaisyhteiskunnan järjestöjen 
kanssa tällä alalla, erityisesti ihmiska uppaa käsittelevän asiantuntijaryhmän ja 
järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemis tä koskevan foorumin välityksellä.  
Neuvoston olisi hyväksyttävä komission  lausunnossa esitetyn näkemyksen 
mukaisesti EU:n suuntaviivat ja/tai yhteistyötä koskeva eurooppalainen 
mallipöytäkirja77, mikä helpottaisi yhteistyötä EU :ssa ja kolmansissa maissa.  
Kansallinen yhteistyö Asiantuntijaryhmä korostaa erit yisesti, että on luotava kansallisen yhteistyön välineenä  
toimivia kansallisia ohjausmenettelyjä
78, kuten jo ihmiskaupan to rjuntaa koskevassa ETYJ:n 
toimintasuunnitelmassa79 suositellaan. 
 
FI 11   FI Jäsenvaltioiden olisi harkittava sellaisten kansallisten ohjausjärjestelmien 
luomista, joilla varmistetaan ihmiskaupan kohteeksi joutuneiden henkilöiden tunnistaminen ja ohjaaminen oikeille ta hoille. Valtionhallinnon koordinointielin 
voisi laatia, yhteensovittaa ja arvioida kansallisia po litiikkoja ja osallistua 
järjestelyihin, joiden avulla kä sitellään yksittäisiä kanteluja.
80 
Yhteistyö EU:n tasolla Kansallisten yhteistyö- ja koordinointijärjestelyjen olisi muodostettava perusta 
vastaavanlaiselle EU-tason järj estelylle, jonka puitteissa asia ntuntijat antais ivat neuvontaa. 
Näin pohjustettaisiin julkisen ja yksit yisen sektorin välistä laajaa vuoropuhelua.
81  
Komissio tarkastelee EU-tason yhteistyö-  ja koordinointijärjestelyjä, joilla 
huolehditaan vähimmäisvaatimusten ja arvi ointiperusteiden kehittämisestä ja 
jäsenvaltioiden ihmiskaupan vastaisen politiikan arviointikierroksista ja 
nimetään erityisesti uhrien tukemista ja su ojelua koskevat ensisijaiset toimet.  
Yhteistyö lähtö-, kauttakulku-  ja vastaanottajamaiden kanssa82 
Komissio jatkaa yhteisön muiden aihepiirikohta isten tai alueellisten varojen myöntämistä 
Aeneas-ohjelmasta tarpeen ja mahdollisuuksien mukaan kolmansissa maissa toteutettaviin 
toimiin, joiden tarkoituksena on estää ja torjua ihmiskauppaa, suojella ja avustaa uhreja ja 
edistää yhteistyötä näiden maiden ja EU:n välillä.  
Komission olisi tarvittaessa varmistett ava, että ihmiskauppaa ja sen estämistä 
ja torjumista koskevaa poliittista kehyst ä ja strategioita arvioidaan köyhyyden 
vähentämistä koskevissa st rategia-asiakirjoissa, ma a- ja aluekohtaisissa 
strategia-asiakirjoissa ja alustavissa ohjelmissa ja niiden tarkistuksissa. 
Yhteisön olisi – varsinkin EU:n ke hitysyhteistyöpolitiikan avulla, jossa 
keskitytään köyhyyden vähentämiseen ja vuosituhattavoitteiden  saavuttamiseen 
– jatkettava rahoitustoimenpiteitä, joilla  puututaan tekijöihin, jotka saattavat 
ihmiset alttiiksi ihmiskaupalle; tällais ia tekijöitä ovat es imerkiksi köyhyys, 
perus- ja korkeakouluopetuksen puutt eellinen saatavuus, sukupuolten välinen 
epätasa-arvo, oikeuden epääminen kansal aisuuteen, syrjintä, palvelujen huono 
saatavuus ja epätasa-arvo.  
Yhteistyö alueellisella ja maailmanlaajuisella tasolla Yhteistyötä on entisestään vahvi stettava maailmanlaajuisesti
83 muun muassa tukemalla ja 
auttamalla kolmansia maita nopeasti ratifioimaan ja panemaan täytäntöön YK:n 
yleissopimukseen liitetyn ihmiskauppaa koskevan lisäpöytäkirjan  ja tukemalla ihmiskauppaa, 
erityisesti nais- ja lapsikauppaa käsittel evän YK:n erityisraportoijan työtä.  
Komissio jatkaa yhteist yötä Euroopan neuvoston84 ja ETYJ:n kanssa erityisesti ihmiskaupan 
vastaisessa allianssissa , joka on syntynyt ihmiskaupan torjumista käsittelevän ETYJ:n 
erityisedustajan aloitteesta.  
EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden olisi 
– jatkettava yhteistyötä keskeisten kans ainvälisten organisaatioiden kanssa, 
joita ovat esimerkiksi YK, ETYJ ja  Euroopan neuvosto. Unionin on 
 
FI 12   FI erityisesti hyödynnettävä kaikil ta osin Euroopan neuvoston 
asiantuntemusta tilanteissa, jotka ed ellyttävät sen toim ivallan piiriin 
kuuluvaa toimintaa.85  
– pyrittävä ottamaan käyttöön as ianmukaisia koor dinointi- ja 
yhteistyöjärjestelyjä, jotka perustuvat  asiaan liittyviin kansainvälisiin 
asiakirjoihin.  
– edelleen edistettävä alueellisia aloitt eita, jotka voisiv at täydentää ja 
vahvistaa EU:n laajuista yhteis työtä. Näitä ovat muun muassa 
Pohjoismaiden ja Baltian ihmiskaupan vastainen työryhmä86, Kaakkois-
Euroopan yhteistyöaloite87, paneurooppalainen Budapestin prosessi88, 
”5+5 vuoropuhelu” läntisten Välimeren maiden välillä89 ja Välimeren 
alueen kauttakulkuliike ttä koskeva vuoropuhelu90. 
***
 
FI 13   FI LIITE  
Endnotes 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation: Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  
Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). 
Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal 
proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);  Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). 
The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, 
security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa Dialogue).  
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: 
STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): 
AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent 
and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for 
the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. 
For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project 
against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
FI 14   FI                                                                                                                                                          
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6  The Hague Programme on strengthening the area of fr eedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14). 
8 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group. 
9 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_hum an_trafficking_en.htm . 
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation 
of lucrative illegal immigration or sexual exploitation networks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Charter and that accor ding to a classical doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addr essed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union.  
11 At least seven International Conventions related to th e prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on the Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues. 
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the enslavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the exer cise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and in cludes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2). 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
FI 15   FI                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective 
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating trafficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approaches prevail regard ing the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of the purchase of sexual services of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, see al so Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Violence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.).
 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of 
these resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Declaration,” http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm . 
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, sixth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol offers similar services, see http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
36 Hereinafter referred to as EC. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004). 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be foun d in the Commissi on’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
FI 16   FI                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, re structure, consolidate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen intergovernmental framework and integrated into the Treaty since May 1999. 
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its session of 2003 re commended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti, http://www.childtrafficking.org/ ; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR ( http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
FI 17   FI                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications: http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU mechanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
 
67 Data on trafficking in human beings should not only f acilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
FI 18   FI                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) xxx of xx July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may prov ide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ). 
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations. 
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joining Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 20 05, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
FI 19   FI                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States . 
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force: 
http://www.against-trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information: http://www.secicenter.org/html/index.htm. 
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Lybia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information : http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1 .