FI Euroopan unionin virallinen lehti C 255/61

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle – Hyvän hallintotavan edistäminen verotusalalla”

KOM(2009) 201 lopullinen

(2010/C 255/11)

Esittelijä: Umberto BURANI

Euroopan komissio päätti 28. huhtikuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle – Hyvän hallintotavan edistäminen verotusalalla

KOM(2009) 201 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 13. marraskuuta 2009. Esittelijä oli Umberto Burani.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 16.–17. joulukuuta 2009 pitämässään 458. täysistunnossa (joulukuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti.

1. Päätelmät ja ehdotukset

1.1 Tiedonanto on komission panos veronkierron ja verokeitaiden vastaiseen toimintaan, jonka käynnistämisestä G20-ryhmä ilmoitti ja jonka Ecofin-neuvosto ja Eurooppa-neuvosto ovat vahvistaneet. Tavoitteena olevaan verotusalan hyvään hallintotapaan on pyritty jo kauan: alalle on annettu säädöksiä EU:n jäsenvaltioiden ja unionin ulkopuolisten maiden yhteistyöstä, keskinäisestä avunannosta, säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta ja verosaatavien perimisestä, ja lisäksi on hyväksytty haitallisen verokilpailun poistamista koskevat käytännesäännöt. Tämä todistaa, että EU pitää verotusalan hyvää hallintotapaa perustavan tärkeänä ja osoittaa sen konkreettisesti.

1.2 Tarkasteltavana olevassa tiedonannossa määritellään keskeiset toimet, joita komissio aikoo toteuttaa, erityisesti OECD:n aloitteiden jatkotoimet. Ehdotettu kokonaisuus on tiettyjen politiikkojen perusperiaatteisiin liittyvästä sääntelystä, neuvotteluista ja innovaatioista koostuva jäsennelty suunnitelma. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) antaa täyden tukensa kaikille komission esittämille toimenpiteille ja pohdinnoille. Komitea toivoo, että EU omaksuu vakaan ja vastuullisen toimintatavan erityisesti kysymyksissä, jotka liittyvät eri maille useissa muodoissa myönnetyn rahoitustuen ja kyseisten maiden verotusyhteistyöhalukkuuden vastaavuuteen. Tarkemmin sanottuna tukea ei enää pitäisi myöntää ehdoitta ja vastikkeettomasti.

1.3 Komitean on hyödytöntä luetella niitä kohtia, joista se on samaa mieltä, sillä lausunto vain pitenisi turhaan ilman, että tästä saataisiin lisäarvoa. ETSK katsoo kuitenkin, että sen on nostettava esille muutamia perusongelmia, jotka sen mielestä tulee ottaa tarkasti huomioon.

Komissio toteaa johdantokappaleessa verotusalan hyvän hallintotavan olevan yksi keino toteuttaa ”koordinoitua toimintaa” rahanpesun, korruption ja terrorismin torjumiseksi. Näin vahvistetaan siis se periaate, että kyseisiä ilmiöitä tulee torjua yhtenä kokonaisuutena. Käytännössä tämä väite on kuitenkin hieman kyseenalainen: yksin verotusalan hyvän toimintatavan avulla ei voida pätevästi torjua muita ilmiöitä, joilla on mahdollisesti merkitystä verotuksen kannalta mutta joiden syntymekanismi on erilainen. Tässä viitataan rahanpesuun järjestäytyneestä rikollisuudesta, terrorismista ja korruptiosta johtuvana ilmiönä.

1.4.1 Kolmannessa rahanpesudirektiivissä (1) veropetos luokitellaan ”vakavaksi rikokseksi”, jollaisen tulisi kuulua kyseisen direktiivin säännösten soveltamisalaan. Käytännössä näin ei ole, vaan veronkiertoon (tai veropetokseen) sovelletaan useita erityisdirektiivejä, joiden perusteella tämä kysymys ei kuulu rahanpesun torjunnasta vastaavien viranomaisten tehtäväkenttään ja toimivaltaan vaan pelkästään veroviranomaisten toiminta-alaan. Näin syntyy säädösten päällekkäisyyden ongelma, tai pikemminkin tarve rajata toimivalta selvästi: rahanpesudirektiiville tulisi palauttaa sen tunnustettu tarkoitus, ja sen soveltamisalasta tulisi sulkea pois sellaiset vero- ja talousrikokset, joiden taustalla ei ole rikollista tai terrorismiin liittyvää toimintaa. Vastavuoroisesti verotusta koskevilla direktiiveillä tulisi poistaa veroviranomaisten toimivallasta sellaiset rikokset, joiden taustalla on selvästi rikollista tai terrorismiin liittyvää toimintaa. Näiden kahden ilmiön väliin jää aina harmaa alue, mutta ainakin perusperiaatteet olisivat tällöin selvät.

1.4.2 Rahanpesun torjuntaa koskevat direktiivit ja verodirektiivit vaikuttavat olevan nykyisin eri raiteilla. Vastuuta tästä ei kuitenkaan voida sysätä komissiolle, vaan syynä on pikemminkin toimivallan ja tehtävien jakautuminen: maailmanlaajuisesti rahanpesua ja järjestäytynyttä rikollisuutta torjutaan FATF:n (2) (Financial Action Task Force) puitteissa ja EU:ssa oikeus- ja sisäasioiden neuvoston puitteissa, kun taas veronkiertoa käsitellään G20-ryhmässä ja EU:ssa Ecofin-neuvostossa. Yhdessäkään asiakirjassa ei mainita tarvetta yhteistyöhön, tietojenvaihtoon ja tehtävien jakoon eri viranomaisten välillä. ETSK kehottaa korjaamaan tämän tilanteen, joka vie perimmäisenä tavoitteena olevalta ”kokonaistorjunnalta” todellisuuspohjan ja tekee sen mahdottomaksi.

1.5 Juuri kokonaistorjuntaa pohdittaessa esille nousee verokeidasongelma. Verokeitaisiin kiinnitetään huomiota vain puhuttaessa veronkierrosta. Syrjään jää ongelma, joka koskee järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvää tai terrorismin rahoittamiseen käytettävää rahaa. Ilmiö ei liity ainoastaan tunnetuimpiin finanssikeskuksiin, joiden kanssa veroviranomaiset neuvottelevat parhaillaan, vaan erityisesti myös sellaisilla alueilla sijaitseviin nouseviin finanssikeskuksiin, joihin liittyvät geopoliittiset näkökohdat voivat rajoittaa neuvotteluhalukkuutta.

1.6 Yksi vaikea ja vaiettu ongelma ovat mukavuusliput (3), joiden johdosta syntyy merkittäviä – täysin laillisia, vaikkakin verotukselta välttyviä – pääomavirtoja. Ne ohjataan väliaikaisesti yleensä verokeitaisiin, joista ne siirretään uudelleen sijoitettaviksi. Vaikka mukavuusliput ovat monessa suhteessa kyseenalaisia, niiden olemassaololla on kaikkien maiden hiljainen hyväksyntä. Verokeitaiden vastaiset toimet eivät saisi vaikuttaa toivotun vastaisesti lailliseen toimintaan, eivätkä ne saisi johtaa siihen, että pääomat siirretään yhteistyöhaluttomampiin finanssikeskuksiin.

1.7 Päätelmänä ETSK toteaa, että EU on tehnyt ja tekee edelleen paljon, mitä tulee veronkierron torjuntaan sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjuntaan liittyviin talousnäkökohtiin. Komitea kiinnittää kuitenkin lainsäätäjien huomiota seuraaviin vakaviin puutteisiin: veronkierron torjuntaa ja rikollisuuden torjuntaa ei koordinoida tiiviisti, ja tehtävien ja toimivallan jako eri ilmiöiden torjunnasta vastaavien viranomaisten kesken on epäselvä. Kyseisiin ilmiöihin liittyy usein sekä veronkierron että rikollisuuden tai terrorismin tuntomerkkejä, mikä vaikeuttaa luokittelua. Tästäkin syystä tarvitaan eri viranomaisten järjestelmällistä yhteistyötä. Neuvoston ja komission ohjelmissa ei ole mitään tällaiseen yhteistyöhön viittaavaa.

2. Tiedonannon sisältö

2.1 Komission asiakirjassa esitetään pohdintoja verotusalan hyvästä hallintotavasta. Niissä heijastuvat seuraavien kokouksien tulokset: G20-maiden kokous marraskuussa 2008, Ecofin-neuvoston kokous joulukuussa 2008, G20-maiden valtiovarainministerien ja keskuspankkien pääjohtajien kokous 14. maaliskuuta 2009, Eurooppa-neuvoston kokous 19.–20. maaliskuuta 2009 ja G20-huippukokous 2. huhtikuuta 2009. Näiden kokousten päätelmät ovat yhteneviä siinä suhteessa, että tavoitteena on ryhtyä yhteistyöhaluttomien tahojen, mm. verokeitaiden, vastaisiin toimiin ja määrätä seuraamuksista julkistalouksien ja rahoitusjärjestelmien suojelemiseksi. G20-huippukokouksessa todettiin erityisesti, että ”pankkisalaisuuden aikakausi on päättynyt”.

2.2 Tiedonannossa pyritään määrittämään, kuinka EU voisi edistää verotusalan hyvän hallintotavan toteutumista. Siinä tarkastellaan kolmessa eri luvussa hallintotavan kehittämistapoja, välineitä sen konkreettiseksi edistämiseksi sekä sitä, miten jäsenvaltiot voivat tukea OECD:n ja YK:n aloitteita koordinoiduin toimin EU:ssa ja kansainvälisesti.

2.3 Komissio on edistänyt verotusalan hyvän hallintotavan tavoitetta jo pitkään EU:n sisäisen yhteistyön avulla ja laajemmassa mittakaavassa tekemällä yhteistyötä OECD:n kanssa verokeitaiden välityksellä tehtävän rahanpesun torjumiseksi.

Verotusalan yhteistyötä koskevaa EU:n lainsäädäntö- ja sääntelykehystä voidaan pitää kaiken kaikkiaan tyydyttävänä: direktiivejä on annettu tai on valmisteilla keskinäisestä avunannosta, säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta ja verosaatavien perimisestä. Nähtäväksi jää, millä tavoin ja miten ripeästi jäsenvaltiot alkavat soveltaa yhteisön säännöksiä käytännössä.

2.4.1 Haitallisen verokilpailun ehkäisemiseksi on laadittu ”yritysverotuksen käytännesäännöt” (4), joista on jo saatu lupaavia tuloksia, vaikka parantamisen varaa on edelleen. Käytännesäännöt on otettu käyttöön jäsenvaltioissa ja niistä riippuvaisilla alueilla; niiden laajentaminen unionin ulkopuolisiin maihin kuuluu vuosien 2009–2010 työohjelmaan. Koko kehyksen läpikäyvänä teemana on avoimuus. Komission kanta valtiontukisääntöjen soveltamiseen yritysten välittömässä verotuksessa on niin ikään selvä.

Komissio aikoo ehdottaa, että jäsenvaltiot toteuttavat koordinoituja toimia OECD:n aloitteiden asianmukaisen kansainvälisen seurannan varmistamiseksi, ja odottaa viime aikoina annettujen tärkeiden sitoumusten täytäntöönpanoa. Sitoumuksia on kahdenlaisia: toisaalta OECD pyrkii purkamaan 30 jäsenvaltionsa etuuskohteluun oikeuttavat verojärjestelmät, ja toisaalta se pyrkii saamaan OECD:hen kuulumattomat maat sitoutumaan poliittisesti yhteistyöhön OECD-maiden kanssa ja aikoo jatkaa tällaista toimintaa vastaisuudessakin.

2.5.1 OECD on solminut kontakteja lukuisiin maihin, käytännössä lähes kaikkialle maailmaan, ja yhtenä ensimmäisistä saavutuksista on, että 35 OECD:hen kuulumatonta maata, mukana useita verokeitaita, on sitoutunut poliittisesti yhteistyöhön avoimuuden ja verotusalan tietojenvaihdon edistämiseksi. Joukko muita maita (5) on hiljattain sitoutunut noudattamaan pyydettäessä tapahtuvaa tietojenvaihtoa koskevia OECD:n sääntöjä kansallisista vaatimuksista ja pankkisalaisuudesta riippumatta.

Kansainvälisen politiikan saralla komissio pyrkii sovittamaan verotusalan hyvän hallintotavan käytännöt yhteen eri maiden (6) kanssa. Ecofin puolestaan on edellyttänyt toukokuusta 2008 lähtien, että yhteisön ja sen ulkopuolisten maiden välisiin sopimuksiin sisällytetään verotusalan hyvää hallintotapaa koskeva määräys. Saman vuoden joulukuussa tällaisen määräyksen sisällyttämiseen velvoitettiin vielä tiukemmin, kun verokeitaiden ja yhteistyöhaluttomien lainkäyttöalueiden vastaista toimintaa kehotettiin tehostamaan.

2.6.1 Säästöjen tuottamien korkotulojen verotusta koskevissa asioissa komissio on saanut aikaan sen, että eräät unionin ulkopuoliset maat (7) ja jäsenvaltioista riippuvaiset tai niihin assosioituneet alueet (joista osa on aiemmin luokiteltu verokeitaiksi) soveltavat yhteisön direktiivien kanssa samankaltaisia tai niitä vastaavia toimenpiteitä. Muutamien muiden maiden (8) kanssa on alustavia tunnusteluja, mutta niiden kanssa ei ole vielä käynnistetty virallisia neuvotteluja.

2.6.2 Euroopan talousalueen (ETA) (9) maiden ja Sveitsin kanssa on meneillään erinäisiä neuvotteluja. ETA-maat soveltavat suoraan sisämarkkinoiden periaatteita, ja valtiontukikysymyksissä sovelletaan ”vastaavia sääntöjä”. Sveitsin-suhteita säätelee vuoden 1972 vapaakauppasopimus, mutta eräitä näkökohtia on viime aikoina palautettu keskusteltavaksi. Liechtensteinin kanssa neuvotellaan uudesta petostentorjuntasopimuksesta. Koko aihepiirin kehittely on käynnissä.

2.6.3 Avoimuuden, yhteistyön ja tietojenvaihdon periaatteet on sisällytetty monien maiden kanssa Euroopan naapuruuspolitiikan ja laajentumispolitiikan yhteydessä tehtyihin toimintasuunnitelmiin ja sopimuksiin. Komissio pyrkii levittämään näitä periaatteita lukuisiin unionin ulkopuolisiin maihin. Ensi kontaktit vaikuttavat lupaavilta eräiden maiden osalta, mutta olisi paikallaan määrittää, miten suhtaudutaan niihin maihin, jotka ovat toistaiseksi torjuneet ajatuksen.

2.6.4 Erityishuomiota kiinnitetään kehitysmaiden kanssa käytäviin neuvotteluihin. Avoimen suhtautumisen lisäksi esiintyy myös vastustusta, ja siitä pitäisi päästä eroon esimerkiksi asettamalla verotusalan hyvän hallintotavan sääntöjen hyväksyminen eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (European Neighbourhood and Partnership Instrument, ENPI) ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) saatavan rahoituksen ehdoksi.

2.7 Tiedonannossa on erillinen luku, jossa luetellaan parhaillaan toteutettavat toimet: direktiivien muodossa toteutetut EU:n sisäiset toimet, joita käsitellään kohdassa 2.4, ja ulkoiset toimet, jotka ovat käytännön jatkotoimia kohdassa 2.5 mainituille toimille. Merkillepantavaa on, että komissio pyytää aivan perustellusti neuvostoa antamaan sille riittävästi neuvotteluvaraa. Tämä on välttämätöntä, jotta yleinen politiikka voidaan mukauttaa kunkin maan erityistarpeisiin. Erityishuomiota kiinnitetään kehitysyhteistyön kannustimiin; vastahakoisia maita tulisi kannustaa niiden avulla avoimempaan suhtautumiseen (ks. edellä kohta 2.6.4).

2.8 Lisäksi komissio kiinnittää neuvoston huomion ehdotettujen toimenpiteiden tärkeyteen ja siihen, että tulee varmistaa jo annettujen direktiivien nopea voimaansaattaminen jäsenvaltioissa, nopeuttaa valmisteilla olevien direktiivien käsittelyä, laatia EU-tasolla entistä johdonmukaisempia ja koordinoidumpia politiikkoja sekä varmistaa, että jäsenvaltioiden kannat ovat yhä yhtenevämpiä sovittujen hallintotapaperiaatteiden kanssa.

3. Huomiot ja kommentit

3.1 ETSK on äärimmäisen tyytyväinen komission tiedonantoon. Olikin jo korkea aika määritellä verotusalan hyvän hallintotavan muodossa toimintalinja, jota sovelletaan veronkierron torjunnan monisyisellä alalla. Komitea antaa varauksettoman tukensa ja täyden hyväksyntänsä jokaiselle komission esille ottamalle näkökohdalle ja ehdottamalle toimenpiteelle. Komitea katsoo kuitenkin velvollisuudekseen kiinnittää huomiota muutamiin perusongelmiin ja yksityiskohtiin, jotka sen mielestä tulee ottaa tarkasti huomioon.

Komissio nostaa esille ongelman, joka liittyy vastaavuuden toteutumiseen siinä, miten halukkaasti eräät EU:n rahoitustukea saaneet maat tekevät yhteistyötä verotusalan hyvään hallintotapaan liittyvissä kysymyksissä (ks. edellä kohta 2.7). Se mainitsee, että EKR:n seuraavan väliarvioinnin yhteydessä voidaan ”toteuttaa asianomaiset toimenpiteet” ja että Cotonoun sopimukseen (10) voidaan lisätä erityistoimenpiteitä. Tällaisiin toimenpiteisiin voisivat kuulua yhteistyöhön osallistumattomien maiden tukimäärärahojen pienentäminen sekä tekniseen apuun ja lisärahoitukseen perustuvien kannustimien luominen niille maille, jotka osoittavat haluavansa pitää kiinni sitoumuksista.

3.2.1 Komitea ehdottaa siis, että muiden maiden tukemista koskevaan yhteisön politiikkaan sisällytetään sellainen periaate, että tuet täytyy ansaita osoittamalla konkreettista yhteistyöhalua muun muassa – mutta ei ainoastaan – verotusalalla. ETSK katsoo, että tämä tulisi mainita nimenomaisesti tukien toteutustavan määrittelyasiakirjoissa. Tukien myöntämispolitiikkaa tulee muuttaa selvästi ja nimenomaisesti siihen suuntaan, että tuista tulee keino edistää konkreettista ja valvottavissa olevaa eettisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen prosessia. Korruptoituneet hallitukset eivät välitä yhteistyökehotuksista, vaan ainoa tapa saada ne vakuuttumaan on kyseenalaistaa niiden omat edut. Nähtäväksi jää, missä määrin komission esittämää politiikkaa voidaan harjoittaa käytännössä. Poliittisilla ja sosiaalisilla esteillä saattaa olla ratkaiseva rooli sen täytäntöönpanossa.

Tiedonannon johdantokappale antaa aihetta muutamille muille huomioille. Komissio katsoo verotusalan hyvän hallintotavan olevan yksi keino toteuttaa ”koordinoitua toimintaa” rahanpesuun, korruptioon ja terrorismiin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Tämä vahvistaa sitä useaan otteeseen esitettyä ja ETSK:n jakamaa käsitystä, että strategian, jonka avulla yhteiskuntaa puolustetaan kaikentyyppisiltä talousrikoksilta, liittyivätpä ne rikollisuuteen, terrorismiin tai verotukseen, on pohjauduttava kokonaistorjuntaan.

3.3.1 Kaikki komission tiedonannossaan mainitsemat toimenpiteet ovat käyttökelpoisia verotusalan hallintotapaan liittyvissä kysymyksissä. ETSK huomauttaa kuitenkin, että selvä ja suora viittaus kokonaisstrategian luomiseen puuttuu. Verotusalalla jo toteutettavien tai suunniteltujen toimien ohella ja niiden kanssa yhteen sovitettuna tulisi toteuttaa rahanpesun ja korruption, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin vastaisia toimia. Ensiaskel olisi tiettyjen harmaiden alueiden sekä verotusalan ja rahanpesun vastaisten direktiivien epäjohdonmukaisuuksien poistaminen.

Veropetosten torjuntaa koskevissa direktiiveissä ei viitata kolmannen rahanpesudirektiivin (11) säännöksiin, vaikka siinä luokitellaan ”vakavaksi rikokseksi” myös veropetos (tai ainakin muutamia siihen liittyviä näkökohtia) (12). Voitaisiin siis kysyä, kuuluuko verotus kolmannen rahanpesudirektiivin soveltamisalaan, erityisesti siltä osin kuin on kyse ilmoitusvelvollisuuksista, rahanpesun selvittelykeskuksen (13) tehtävistä ja kolmansien osapuolten, kuten itsenäisten ammatinharjoittajien (14), osallistumisesta. Vastaus tähän kysymykseen on kuitenkin kieltävä: ”verodirektiivien” mukaan petostentorjunta kuuluu ainoastaan veroviranomaisille, eikä niissä viitata lainkaan rahanpesun selvittelykeskuksen toimivaltuuksiin tai niihin liittyviin kytköksiin eikä oteta huomioon kolmannen rahanpesudirektiivin säännöksiä.

3.4.1 Yhteisön direktiiveissä vallitsee siis sääntelyalojen ja toiminta-alojen epätasapaino. Vaikka veropetoksen ja rikollisen rahanpesun väliset rajat voidaan teoriassa määrittää, käytännössä ne voivat olla epämääräiset tai puuttua kokonaan. Esimerkiksi arvonlisäveron kiertäminen voidaan mieltää salakuljetukseksi (rahanpesuksi) tai veronkierroksi, ja sen johdosta voi paljastua ”normaalilta” näyttävien yritysten yhteyksiä laittomaan huume-, ase- yms. kauppaan. Korruptioon liittyy aina veronkiertoa, mutta usein siihen kätkeytyy paljon vakavampia muunlaisia rikoksia. Verotuksellisesti ”epäilyttävät” rahansiirrot saattavat liittyä terroristiseen toimintaan. Tulkintaepävarmuutta ja soveltamisalaristiriitojen mahdollisuuksia on paljon.

3.5 Koko aihepiiri kaipaa siis uudelleentarkastelua ja johdonmukaista tarkistamista: rahanpesudirektiiville tulisi palauttaa sen tunnustettu tarkoitus eli järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunta, ja sen soveltamisalasta tulisi rajata selvästi pois sellaiset vero- ja talousrikokset, joiden taustalla ei ole rikollista tai terrorismiin liittyvää toimintaa. Toisaalta verotusta koskevilla direktiiveillä tulisi poistaa veroviranomaisten toimivallasta kaikki sellaiset rikokset, joiden taustalla on selvästi rikollista tai terrorismiin liittyvää toimintaa. Vaikka tarkoituksena ei ole luoda arvojärjestystä, rikollisuuden ja terrorismin torjunnalla on vielä suurempi poliittinen ja yhteiskunnallinen merkitys kuin veronkierron torjunnalla. Nämä alat liittyvät kuitenkin tiiviisti toisiinsa paitsi edellä mainitusta luokittelun epävarmuudesta johtuen myös ”kokonaistorjunnan”käytännön toteutuksen tähden. Se edellyttää eri viranomaisten välistä yhteistyötä ja tiedonvaihtoa. Eri viranomaisten yhteistyön tarve mainitaan kyllä vuonna 2004 julkaistussa tiedonannossa (15) muttei yhdessäkään direktiivissä.

3.6 Toimivaltuuksien jakautuminen tai päällekkäisyys heijastaa vallan jakoa neuvostossa: veronkiertoon ja verokeitaisiin liittyviä ongelmia käsitellään Ecofin-neuvostossa, rikollisuuden ja terrorismin torjuntaan liittyviä ongelmia puolestaan oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa. Sama jako näkyy toisaalta myös globaalilla tasolla: on aivan kuin G20-ryhmä ja FATF (16) olisivat eri maailmoista. OECD:ssä yhteys on olemassa, mutta vain keskustasolla: sen kansalliset keskustelukumppanit vaihtelevat ministeriöiden vastuualojen mukaan.

Virallisten julkilausumien perusteella voidaan ajatella, että on olemassa poliittista tahtoa edistää tehokasta kokonaistorjuntaa, mutta käytännön ratkaisuja ei ole näköpiirissä, ellei politiikan ja rahoitusmaailman korkeimmilla tasoilla tiedosteta selvästi tätä ongelmaa. Muutamia perusnäkökohtia on kuitenkin tarkasteltava alustavasti hyvin pian, eikä tätä voida lykätä myöhemmäksi. Niihin kuuluu ilman muuta verokeidasilmiön (17) arvioiminen kokonaisuudessaan. OECD:n ja komission toimien ansiosta monet ”verokeitaat” ovat myöntyneet yhteistyöhön veronkierron torjumiseksi (18) ja poistaneet tai heikentäneet pankkisalaisuutta, eikä yksikään maa ole enää ”mustalla listalla” (19). Lähitulevaisuudessa nähdään, pidetäänkö lupaukset ja missä määrin.

3.7.1 Erilaiset listat eivät kuitenkaan ole tyhjentäviä, tai niihin liittyy ainakin epävarmuustekijöitä. Nouseville finanssikeskuksille näyttää olevan tyypillistä tietynlainen avoimuuden puute. Osa niistä täyttää tai voi tulevaisuudessa täyttää verotuksellisen tai muunlaisen ”turvapaikan” – ellei peräti ”paratiisin” – tunnusmerkit. Esimerkkeinä voidaan mainita eräät Kaakkois-Aasian valtiot, Persianlahden valtiot ja jossain määrin myös Intia, Singapore ja Kiina (Hongkong on vain Kiinan rahoitusmarkkinoiden etuvartio). Koska terrorismin rahoitus mainitaan vakiolausekkeissa, neuvotteluissa hypätään usein tämän kysymyksen ylitse, sillä kyseiset rahoituskanavat pysyvät varmasti piilossa eivätkä ole avoimia varsinkaan neuvotteluille. Nämä ja muut ongelmat ovat niin arkaluonteisia, että on ymmärrettävää, että niihin suhtaudutaan pidättyvästi, mutta niitä ei kuitenkaan voida jättää tämän takia huomiotta.

3.7.2 Vielä ei ole mainittu seuraavia näkökohtia: Laittomassa asekaupassa liikkuvat aseet on usein myyty laillisesti ja asianmukaisten virallisten lupien nojalla, minkä jälkeen ne kulkeutuvat salateitse sotiin ja terroristien käyttöön monissa maissa. Tällaista toimintaa rahoitetaan usein huumekaupan tuloilla. Koko prosessi tuottaa valtavan määrän rahaa, joka näyttää katoavan tutkimattomaan ”mustaan aukkoon”. Ilmiö tunnetaan hyvin, mutta sitä ei varmasti pystytä poistamaan direktiivien, sopimusten tai selvitysten avulla: kyse on aivan eriluonteisesta ilmiöstä, ja maailmanpolitiikalla on siinä osansa.

3.7.3 Verokeidasilmiö kokonaisuudessaan on siis ratkaisua vaativa ongelma, mutta tässä yhteydessä on otettava huomioon ratkaisuihin vaikuttavat geopoliittiset näkökohdat. Kun pohditaan käytännön mahdollisuuksia, veronkierron ja rahanpesun (ja ennen muuta terrorismin) torjunnan on oltava mahdollisimman kokonaisvaltaista, mutta on muistettava, että kokonaisvoitto on vielä kaukainen tavoite. Erityisesti tulee pyrkiä ehkäisemään toiminnan siirtyminen tunnetuista keskuksista tuntemattomampiin keskuksiin, jotka saattavat olla vihamielisiä tai haluttomampia neuvottelemaan. Meneillään oleva kriisi kiihdyttää maailman finanssikeskusten voimasuhteiden asteittaista muutosta: Aasia ja islamilainen maailma ovat uusia nousevia voimatekijöitä, joiden logiikka ja toiminta eivät välttämättä vastaa perinteistä länsimaista logiikkaa ja toimintaa.

Toinen, tietyllä tavalla verokeitaisiin liittyvä ongelma ovat mukavuusliput ( flags of convenience, FOC), joiden alla purjehtii 63 prosenttia maailman kauppalaivastosta ja iso osa suurista huvialuksista. Ne sijaitsevat useimmiten verokeitaissa ja kanavoivat sinne merkittäviä – alkuperältään täysin laillisia, vaikkakin verotukselta täysin tai osittain välttyviä – omaisuusvirtoja. Mukavuuslippurekisterejä on myös EU:n jäsenvaltioissa. Mukavuuslippulaivoilla on etuoikeutettu kilpailuasema verrattuna kotimaisten lippujen alla purjehtiviin aluksiin, ja rahtimaksuista saatava tuotto merkitsee ”virallisen” verotuksen välttelyä, muttei varmasti veronkiertoa. Mukavuuslippulaivat eivät myöskään joudu noudattamaan merenkulkijoiden työehtosopimuksista johtuvia velvoitteita.

3.8.1 Mukavuuslippujen sääntelemiseksi ei kaavailla verotuksellisia toimia, koska toimille ei ole oikeusperustaa, mutta myös siksi, että pelkästään verotusnäkökohtiin perustuvat toimet saattaisivat mm. vahingoittaa koko maailman kannalta elintärkeää taloudellisen toiminnan alaa ja kuihduttaa maailmantalouden yhden merkittävän investointivirran. Sen lisäksi, että mukavuuslippuihin liittyy vakavia eettisiä näkökohtia, ne vääristävät kilpailua ja niiden avulla kierretään ay-sääntöjä – koko maailman valtioiden hiljaisella yhteisymmärryksellä tai hyväksynnällä. Yhteisön säännöstöstä niihin sovelletaan vain merenkulun turvallisuutta ja liikennettä koskevia sääntöjä.

3.8.2 Ottamalla nämä näkökohdat esille pyritään osoittamaan, ettei kaikki verokeitaisiin ja niistä maailman muihin finanssikeskuksiin investointitarkoituksessa suuntautuva rahaliikenne (20) liity veronkiertoon, rahanpesuun tai terrorismin rahoittamiseen. Tätä taustaa vasten G20-ryhmän kaavailemat ja komission verotusalalla edistämät toimet ovat kannatettavia. Toimien tulee koskea myös rahanpesu- ja terrorisminäkökohtia, mutta tulee varmistaa, etteivät ne vaikuta toivotun vastaisesti lailliseen tai joka tapauksessa muuhun kuin laittomaan toimintaan ja rahaliikenteeseen.

3.8.3 Verokeitaiden saaminen mukaan avoimuuteen ja yhteistyöhön olisi historiallinen saavutus. Se, että nyt ja todennäköisesti tulevaisuudessakin on jäljellä harmaita alueita, osoittaa, että suurten periaatteiden lisäksi tulee pyrkiä järkeviin tavoitteisiin, vaikka ne eivät olisikaan kaikkein parhaita. Kaiken kaikkiaan poliittisten päättäjien tulee ohjata ja valvoa rahoitus- ja verotusalan aloitteita kansainvälisiä suhteita koskevien strategioidensa puitteissa. Euroopan unioni tarvitsee näissä kysymyksissä yhteistä politiikkaa. Hallitusten tulisi pitää tätä tavoitetta ensiarvoisen tärkeänä, mutta nykytilanteessa se vaikuttaa vielä kaukaiselta.

Bryssel 17. joulukuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Rahanpesutarkoituksia ja terrorismin rahoitusta koskeva direktiivi 2005/60/EY, EUVL L 309, 25.11.2005.

(2) OECD:n yhteydessä toimiva rahanpesunvastainen toimintaryhmä.

(3) Laiva purjehtii mukavuuslipun alla (englanninkielinen nimitys on yleensä flag of convenience, FOC), kun se on rekisteröity ulkomaille käyttökustannusten pienentämiseksi tai raskaan sääntelyn kiertämiseksi. Kansainvälinen kuljetustyöntekijöiden liitto on luetteloinut 32 ”rekisteriä”, joita se katsoo käytettävän mukavuuslipputarkoitukseen.

(4) Niistä sovittiin 1. joulukuuta 1997 pidetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa.

(5) Mm. Sveitsi, Itävalta, Belgia, Luxemburg, Hongkong, Macao, Singapore, Chile, Andorra, Liechtenstein ja Monaco.

(6) Karibian maat, Tyynenmeren saaret.

(7) Sveitsi, Liechtenstein, San Marino, Monaco ja Andorra.

(8) Hongkong, Macao ja Singapore.

(9) Islanti, Liechtenstein ja Norja.

(10) Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä EU:n ja sen jäsenvaltioiden Cotonoussa 23.6.2000 allekirjoittama kumppanuussopimus.

(11) Rahanpesutarkoituksia ja terrorismin rahoitusta koskeva direktiivi 2005/60/EY, EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15. Sitä kutsutaan kolmanneksi rahanpesudirektiiviksi.

(12) Ks. kolmannen rahanpesudirektiivin 3 artiklan 5 kohdan d alakohta: ”’vakavalla rikoksella’ tarkoitetaan – – Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa ja 2 artiklassa tarkoitettuja petoksia – –”. Ainakin arvonlisäveron kiertäminen kuuluu siis selvästi kolmannessa rahanpesudirektiivissä tarkoitettuihin rikoksiin.

(13) Ks. kolmannen rahanpesudirektiivin 21 artikla.

(14) Ks. kolmannen rahanpesudirektiivin 2 artiklan 3 kohta.

(15) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yritys- ja rahoitustoiminnan väärinkäytösten estämisestä ja torjumisesta, KOM(2004) 611 lopullinen.

(16) OECD:n yhteydessä toimiva rahanpesunvastainen toimintaryhmä.

(17) On kiinnostavaa huomata, että englanninkielinen termi fiscal haven on käännetty muissa kielissä useimmiten ”veroparatiisiksi”. Sanojen haven (turvapaikka) ja heaven (paratiisi) ero ei selittyne pelkästä käännösvirheestä vaan paljastaa ajattelutavan eron.

(18) Todellisuudessa verokeitaiden kanssa solmittuihin sopimuksiin sisältyy järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia koskeva vakiolauseke, mutta päällimmäisenä ovat edelleen verotusnäkökohdat.

(19) Lisäksi on kaksi muuta listaa – ”vaaleanharmaa” ja ”tummanharmaa” – sen mukaan, miten tiiviiseen yhteistyöhön on sitouduttu.

(20) On laskettu, että maailman rahaliikenteestä 35 prosenttia kulkee verokeitaiden kautta. Se, millä perusteilla tämä luku on laskettu, ei ole kuitenkaan tiedossa.