EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.11.2016 COM(2016) 759 final 2016/0375(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS energiaunionin hallinnosta,



direktiivin 94/22/EY, direktiivin 98/70/EY, direktiivin 2009/31/EY, asetuksen (EY) N:o 663/663, asetuksen (EY) N:o 715/715, direktiivin 2009/73/EY, neuvoston direktiivin 2009/119/EY, direktiivin 2010/31/EU, direktiivin 2012/27/EU, direktiivin 2013/30/EU ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/652 muuttamisesta sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2016) 394 final}

{SWD(2016) 395 final}

{SWD(2016) 396 final}

{SWD(2016) 397 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Joustava energiaunioni, kunnianhimoinen ilmastopolitiikka ja energiajärjestelmämme perustavanlaatuinen muutos voidaan saada aikaan vain yhdistämällä useita lainsäädännöllisiä ja muita yhteensovitettuja toimia EU:n tasolla ja kansallisella tasolla. Tätä varten energiaunioni tarvitsee vahvan hallintojärjestelmän sen varmistamiseksi, että eri tason toimenpiteet ovat johdonmukaiset, toisiaan täydentävät ja riittävän kunnianhimoiset. Tämän aloitteen päätarkoituksena on vahvistaa tälle prosessille energiaunionin aikaansaamiseksi tarvittava lainsäädännöllinen perusta, jota on hallinnon onnistumisen varmistamiseksi täydennettävä muilla kuin lainsäädäntötoimenpiteillä ja toimilla. Ehdotuksella vähennetään merkittävästi jäsenvaltioiden, komission ja EU:n muiden toimielinten hallinnollista taakkaa komission vakaasti ajaman paremman sääntelyn tavoitteen mukaisesti. Energia- ja ilmastoalan nykyisten suunnittelu- ja raportointivaatimusten (sekä komission että jäsenvaltioiden osalta) ansiosta eri politiikan aloilta saadaan yksityiskohtaista tietoa ja tukea alakohtaisen lainsäädännön täytäntöönpanoon. Koska niistä kuitenkin säädetään monissa erillisissä säädöksissä, joita on annettu eri aikoina, niissä on toistoa, epäjohdonmukaisuuksia ja päällekkäisyyksiä eikä energia- ja ilmastoaloja ole riittävästi yhdennetty. Lisäksi hiljattain on vahvistettu joitakin vaatimuksia vuoden 2020 vastaavien tavoitteiden saavuttamiseksi, mutta ne eivät siitä syytä sovellu vuoteen 2030 ulottuvien energia- ja ilmastopuitteiden saavuttamisen tukemiseen, eikä niitä ole synkronoitu Pariisin sopimuksesta johtuvien suunnittelu- ja raportointivelvollisuuksien kanssa. Tähän ehdotukseen kootaan nykyiset suunnittelu- ja raportointivelvollisuudet, jotka ovat hajallaan EU:n energiaa, ilmastoa ja muita energiaunioniin liittyviä politiikanaloja koskevassa lainsäädännössä. Näin velvollisuudet yksinkertaistuvat merkittävästi. Velvollisuuksia karsitaan, yhdenmukaistetaan ja päivitetään ja päällekkäisyydet poistetaan. Kaiken kaikkiaan tällä ehdotuksella yhdistetään, virtaviivaistetaan tai kumotaan yli 50 nykyistä energia- ja ilmastoalan säännöstön yksittäistä suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuutta (yhdistetään 31 ja poistetaan 23). Kun komissiolle ja jäsenvaltioille määritellään virtaviivaistettu poliittinen hallintoprosessi, johon EU:n toimielimet osallistuvat tiiviisti, velvollisuuksien aikavälit ja ajoitukset tulevat yhdenmukaisiksi ja avoimuus ja yhteistyö lisääntyvät merkittävästi. Tämän ansiosta myös hallinnollinen taakka kevenee. Eurooppa-neuvosto hyväksyi 24. lokakuuta 2014 päätelmissään vuoteen 2030 ulottuvat energia- ja ilmastopuitteet komission ehdotuksen perusteella. Päätelmissä edellytetään luotettavaa ja avointa hallintojärjestelmää, jonka avulla voidaan varmistaa, että EU saavuttaa kaikki energiapoliittiset tavoitteensa, lisäämättä tarpeettomasti hallinnollista taakkaa. Järjestelmän on tarjottava jäsenvaltioille riittävästi joustoa, ja siinä on täysin kunnioitettava jäsenvaltioiden vapautta valita energialähteidensä yhdistelmä. Se painotti, että tällaisen hallintojärjestelmän olisi perustuttava olemassa oleviin rakenteisiin, esimerkiksi kansallisiin ilmasto-ohjelmiin sekä uusiutuvaa energiaa ja energiatehokkuutta koskeviin kansallisiin suunnitelmiin, kuten myös tarpeeseen virtaviivaistaa ja yhdistää erilliset suunnittelu- ja raportointiosiot. Helmikuun 25. päivänä 2015 annetussa energiaunionistrategiassa laajennetaan hallinnon soveltamisalaa vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiapolitiikan puitteiden yli kaikkiin energiaunionin viiteen keskeiseen ulottuvuuteen (energiaturvallisuus, solidaarisuus ja luottamus; energian sisämarkkinat: kysynnän hillintä; hiilestä irtautuminen, mukaan lukien uusiutuva energia; sekä tutkimus, innovointi ja kilpailukyky). Marraskuun 18. päivänä 2015 annetussa energiaunionin tilaa koskevassa katsauksessa ja sen liitteenä olevissa komission jäsenvaltioille antamissa kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevissa ohjeissa esitetään lisää yksityiskohtia ja todetaan, että hallintojärjestelmästä olisi säädettävä lainsäädännössä. Neuvoston päätelmissä 26. päivältä marraskuuta 2015 todetaan, että hallintojärjestelmä on olennainen väline energiaunionin tehokkaan ja tuloksellisen perustamisen kannalta. Samanaikaisesti on komission ja jäsenvaltioiden välillä käyty keskusteluja kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia käsittelevässä teknisessä työryhmässä. Euroopan parlamentti totesi 15. päivänä joulukuuta 2015 antamassa päätöslauselmassa ”Kohti Euroopan energiaunionia” edellyttävänsä, että energiaunionin hallinto on kunnianhimoinen, luotettava, avoin ja demokraattinen, että siinä otetaan täysin huomioon Euroopan parlamentin asema ja että sillä varmistetaan vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttaminen. Edellä esitetyn perusteella tällä ehdotuksella perustetaan energiaunionin hallintoa koskeva sääntelykehys, jossa on kaksi pääpilaria: Ensimmäinen on nykyisten energia- ja ilmastoalan suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien virtaviivaistaminen ja yhdentäminen parempaa lainsäädäntöä koskevan periaatteen huomioon ottamiseksi. Toinen on se, että jäsenvaltioiden ja komission välille laaditaan energiaunionin tavoitteiden ja etenkin vuoteen 2030 ulottuvien energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi vankka poliittinen prosessi, johon muut EU:n toimielimet osallistuvat tiiviisti. Euroopan unioni ratifioi 5. lokakuuta 2016 Pariisin sopimuksen, joka tuli voimaan 4. marraskuuta 2016. Ehdotetulla asetuksella osallistutaan Pariisin sopimuksen täytäntöönpanoon, mukaan lukien sen viisivuotinen tarkistuskierros, ja varmistetaan, että UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksen mukaiset suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuudet yhdennetään tasapainoisesti energiaunionin hallintoon. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Energia-alan säännöstölle ja ilmastoalan säännöstön asiaankuuluville osioille tehdyn toimivuustarkastuksen tulokset huomioon ottaen ehdotetussa asetuksessa joko säilytetään, kumotaan tai muutetaan alakohtaiseen lainsäädäntöön nykyisellään sisältyviä jäsenvaltioiden suunnittelu- ja raportointivelvollisuuksia ja komission seurantavelvollisuuksia. Ehdotus on laadittu samanaikaisesti niiden komission tekemien uudelleentarkastelujen kanssa, jotka koskevat energiatehokkuusdirektiiviä, rakennusten energiatehokkuutta koskevaa direktiiviä, uusiutuvaa energiaa koskevaa direktiiviä sekä useita markkinoiden rakennetta koskevaan aloitteeseen liittyviä säädöksiä. Näin halutaan varmistaa, että aloitteet ovat keskenään täysin johdonmukaiset. Johdonmukaisuus myös muun ilmasto- ja energia-alaa koskevan EU:n lainsäädännön kanssa on varmistettu. Lisäksi ehdotukseen sisällytetään koko seurantajärjestelmäasetus energia- ja ilmastoalojen välisen yhdentymisen varmistamiseksi. Yleisesti ottaen ehdotuksessa jatketaan samaa lähestymistapaa kuin nykyisissä, seurantajärjestelmäasetuksen mukaisissa suunnittelua, raportointia ja seurantaa koskevissa säännöksissä. Kyseinen säännös syntyi, kun ilmastoalaa edellisen kerran virtaviivaistettiin. Tässä ehdotuksessa kuitenkin virtaviivaistetaan seurantajärjestelmäasetuksen energia-alaan liittyvät säännökset, päivitetään nykyisiä säännöksiä siten, että niiden avulla voidaan seurata ehdotettujen taakanjakamisasetuksen ja maankäyttöä, maankäytön muutoksia ja metsätaloutta koskevan LULUCF-asetuksen täytäntöönpanoa ja Pariisin sopimuksesta johtuvien EU:n sitoumusten noudattamista. Koska ehdotus koskee useita aihealueita, seurantajärjestelmäasetuksen uudelleenlaatimista ei ehdoteta. Komissio pitää kuitenkin erittäin tärkeänä, että kaikki seurantajärjestelmäasetuksen sisältö, jota ei ehdoteta muutettavaksi tällä asetuksella, säilyy ennallaan. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Aloite liittyy myös muihin politiikan aloihin, kuten liikenteeseen, ympäristöön, teollisuuteen, talouteen, tutkimukseen ja kilpailuun. On kuitenkin tärkeää huomata, että tämän aloitteen – siltä osin kuin kyse on suunnittelun ja raportoinnin virtaviivaistamisesta ja yhdentämisestä – kohteena ovat energia- ja ilmastoalat. Samalla siihen sisällytetään joitakin muiden alojen raportointi- ja suunnitteluosioita. Tämä on tarpeen, jotta voidaan varmistaa hallinnoitavissa oleva prosessi, jossa keskitytään energiaunionin päätavoitteisiin. Ehdotetussa asetuksessa esitetyt komission suositukset jäsenvaltioille täydentävät eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annettuja suosituksia ja ovat niiden kanssa johdonmukaiset. Jälkimmäiset suositukset koskevat makrotalous- ja rakennepolitiikkaa (jotka harvoin liittyvät energiaan tai ilmastoon), kun taas hallintojärjestelmä koskee nimenomaan energia- ja ilmastopolitiikkaan liittyviä kysymyksiä. Silloin kun energia- ja ilmastopolitiikkaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä makrotalouden tai rakennepolitiikan kannalta, niiden olisi edelleen pysyttävä eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä.

2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Asetuksen kaikkien säännösten oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 191, 192 ja 194 artikla. Ehdotetun asetuksen tavoitteena on näiden artikloiden soveltamisalaan kuuluva oikeutettu tavoite. SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohdan ja 194 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttäviin toimenpiteisiin sovelletaan yleensä tavallista lainsäätämisjärjestystä. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Tarve noudattaa toissijaisuusperiaatetta on yksi hallintojärjestelmän kulmakivistä, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi laadittava omat kansalliset suunnitelmansa ja päätettävä niihin sisältyvistä tavoitteista ja toimenpiteistä. EU:n toiminnan tarve Koska energiaunionistrategian useat osatekijät liittyvät EU:n tasolla vahvistettuihin tavoitteisiin, niiden saavuttamiseksi tarvitaan EU:n tason toimintaa. Se on tarpeen myös energia- ja ilmastopolitiikkojen johdonmukaisuuden varmistamiseksi EU:ssa ja jäsenvaltioiden kesken. Samalla kuitenkin jäsenvaltioilla on tiettyä liikkumavaraa. Useimpiin unionin energiahaasteista ei voi vastata yhteensovittamattomilla kansallisilla toimilla. Sama koskee ilmastonmuutosta, joka on luonteeltaan rajat ylittävä ilmiö, joten sitä ei voi ratkaista paikallisin tai kansallisin toimin eikä edes pelkästään EU:n toimin. Koska energiaunionin kaikilla ulottuvuuksilla on rajatylittävää merkitystä, EU:n toimea tarvitaan jäsenvaltioiden yhteistyön edistämiseksi entisestään. Mitään energiaunionin ulottuvuuksista ei voisi panna tehokkaasti täytäntöön ilman EU:n hallintoa, jonka puitteissa jäsenvaltiot ja komissio edistävät alueellista yhteistyötä energia- ja ilmastopolitiikan alalla. EU:n tason toimia tarvitaan myös sen varmistamiseksi, että EU on valmis osallistumaan täysimääräisesti Pariisin sopimuksen mukaisiin tarkastusmenettelyihin. EU:n toimea tarvitaan myös nykyisten suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien virtaviivaistamiseksi, koska niistä säädetään EU:n lainsäädännössä ja näin ollen niitä voidaan muuttaa tai kumota vain EU:n tason lainsäädäntöehdotuksella. EU-tason lisäarvo Kun energiaunionille perustetaan vankka hallinto, EU:n ja sen jäsenvaltioiden on helpompi saavuttaa yhteisesti energiaunionin sovitut tavoitteet, mukaan lukien vuoteen 2030 ulottuvat energia- ja ilmastotavoitteet, ja löytää yhteensovitettuja ja yhteisiä ratkaisuja yhteisiin haasteisiin tehokkaasti ja kohtuuhintaan. Tämä on välttämätöntä, koska energia-alalla on seuraavien vuosikymmenten aikana tehtävä merkittäviä investointeja. Jäsenvaltiot hyötyvät energia- ja ilmastopolitiikan virtaviivaistetuista ja yksinkertaisemmista suunnittelu- ja raportointipuitteista. Kun kansallisten viranomaisten omat ja jäsenvaltioiden väliset hallinnolliset menettelyt ovat tehokkaammat ja johdonmukaisemmat, energia- ja ilmastopolitiikkojen kehittäminen ja täytäntöönpano on helpompaa. Energia- ja ilmastoalalla investointipäätöksiä tekevä yksityinen sektori hyötyy avoimemmista kansallisista sääntelypuitteista. Kansalaiset puolestaan saavat paremmin tietoa energiaunionin ja siihen liittyvien politiikkojen täytäntöönpanosta. •Suhteellisuusperiaate Hallintojärjestelmää koskeva ehdotus perustuu lainsäädäntöön sen sijaan, että noudatettaisiin muuhun kuin lainsäädäntöön perustuvaa lähestymistapaa. Näin varmistetaan, että kaikki jäsenvaltiot osallistuvat prosessiin ja yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen vertailukelpoisella tavalla, parannetaan sääntelyn vakautta ja investointivarmuutta sekä varmistetaan jäsenvaltioiden ja komission välillä yhteinen seuranta. Kansallista suunnittelua ja raportointia koskeva lähestymistapa perustuu toimivuustarkastukseen (ks. jäljempänä), jonka päätavoitteena on arvioida nykyisen lähestymistavan oikeasuhteisuutta ja tarvittaessa parantaa periaatteen noudattamista. Jäsenvaltioiden ja komission välinen monivaiheinen prosessi perustuu komission suosituksiin eikä esimerkiksi komission päätöksiin. Näin varmistetaan suhteellisuusperiaatteen noudattaminen ja SEUT-artiklasta jäsenvaltioille johtuvien oikeuksien täysimääräinen noudattaminen. •Toimintatavan valinta Direktiivin sijasta tarvitaan asetus, jotta säännöksiä sovellettaisiin sellaisenaan ja näin varmistettaisiin kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien ja -raporttien vertailtavuus. Kun säännöksiä sovelletaan sellaisenaan, suunnitelmat myös valmistuvat hyvissä ajoin ennen vuotta 2021. Lisäksi monia asetuksen säännöksistä ei ole osoitettu jäsenvaltioille, joten niitä ei voitaisi saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä (esim. komission velvollisuudet, komission suosituksiin liittyvä menettely, Euroopan ympäristövirasto jne.).

3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Yksi ehdotetun asetuksen ydintavoitteista on sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen. Ehdotus on komission vakaasti ajaman paremman sääntelyn tavoitteen mukaisesti valmisteltu kattavasti, ja se perustuu avoimuuteen ja sidosryhmien jatkuvaan osallistumiseen. Ehdotetulle asetukselle tehdyn toimivuustarkastuksen (REFIT) mukaan uuden lähestymistavan myötä jäsenvaltioiden ja komission hallinnollinen taakka keventynee. Tämä vaikutus voitiin kuitenkin määrittää vain osittain luotettavan tiedon puuttumisen vuoksi. Samaan aikaan uusi lähestymistapa parantaisi johdonmukaisuutta ja tehokkuutta huomattavasti. Ehdotukseen ei sisälly poikkeuksia mikroyrityksille, eikä siinä ole erityistä pk-yrityksiin sovellettavaa lähestymistapa, koska aloite ei näihin vaikuta. Ehdotettu asetus lisää sähköistä raportointia, minkä odotetaan keventävän hallinnollista taakkaa entisestään. •Vaikutustenarviointi Tähän ehdotukseen liittyvä vaikutustenarviointi on valmisteltu ja laadittu noudattaen parempaa sääntelyä koskevia ohjeita, ja se on saanut sääntelyvalvontalautakunnalta positiivisen lausunnon. Lautakunnan suosittamat parannukset on sisällytetty lopulliseen versioon. Arvioidut vaihtoehdot suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien virtaviivaistamisen osalta vaihtelivat jäsenvaltioille annettavasta pehmeästä (muut kuin lainsäädäntö) ohjuksesta useisiin lainsäädännöllisiin lähestymistapoihin nykyisten velvoitteiden virtaviivaistamiseksi ja yhdentämiseksi. Useita politiikkavaihtoehtoja arvioitiin muun muassa seuraavien osalta: kansallisten suunnitelmien ja raporttien päivitykset ja ajoitus, komission toteuttama seuranta, jäsenvaltioiden ja komission välinen monivaiheinen prosessi, mukaan lukien suositukset jäsenvaltioille, mahdolliset toimet, jos jäsenvaltioiden yhdistetyt ponnistelut eivät riitä EU:n tasolla sovittujen tavoitteiden saavuttamiseen, sekä alueellisen kuulemisen rooli kansallisten suunnitelmien laadinnassa. Vaikutustenarvioinnin mukaan paras vaihtoehto on uusi erillinen säädös, johon sisällytetään seurantajärjestelmäasetus täysimääräisesti. Siinä korostettiin tarvetta sallia kansallisten suunnitelmien viralliset päivitykset, kuten myös jäsenvaltioiden kaksivuotisten edistymisraporttien ja komission seurantaraporttien (mukaan lukien tiettyjä politiikan aloja koskevat vuotuiset raportit) tärkeyttä. Sen mukaan komission kanssa noudatettavan monivaiheisen prosessin olisi katettava sekä kansallisten suunnitelmien laatiminen (kunnianhimoiset tavoitteet) että täytäntöönpano (toteutus). Tarvitaan myös komission suosituksia, jotka koskevat kansallisia suunnitelmia ja edistymisraportteja. Lisäksi siinä todetaan, että muita jäsenvaltioita on kuultava alueellisesti kansallisten suunnitelmien luonnoksista ja lopullisista versioista, jotta voidaan varmistaa kansallisten suunnitteluprosessien ja energiaunionin politiikkojen välinen asianmukainen koordinointi. Parhaat tulokset saadaan, kun suositeltavat politiikkavaihtoehdot yhdistetään edellä mainitulla tavalla: jäsenvaltioiden hallinnollinen taakka kevenee ja liikkumavara lisääntyy samalla kun varmistetaan hallinto, joka on riittävän vahva varmistamaan energiaunionin tavoitteiden saavuttamisen. Vaikutustenarvioinnin tiivistelmän viite: SWD(2016)395 Sääntelyvalvontalautakunnan positiivisen lausunnon viite: SEC(2016)494 •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Energia-alan säännöstöön kuuluvien suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien toimivuustarkastuksessa (REFIT) kannatettiin ehdotetun asetuksen valmistelutöitä. Toimivuustarkastuksessa myös arvioitiin energia-alan säännöstöön kuuluvien suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien yhteyksiä EU:n keskeisen ilmastolainsäädännön velvoitteisiin. Toimivuustarkastuksen yleinen päätelmä on, että vaikka nykyisellä EU:n energia-alan säännöstöön sisältyvällä suunnittelu-, raportointi- ja seurantajärjestelmällä on yleisesti saatu hyviä tuloksia, EU:n energia-alan säännöstöä voidaan tältä osin merkittävästi parantaa, sekä vahvistaa yhteyksiä EU:n energia-alan säännöstöön ja näin parantaa nykyistä kustannus-hyötysuhdetta. Näillä perusteilla toimivuustarkastuksessa painotetaan, että jäsenvaltioiden toteuttaman suunnittelun ja raportoinnin sekä komission toteuttaman seurannan systemaattinen yhdentäminen on tarpeen johdonmukaisuuden varmistamiseksi. Näin jäsenvaltio ja komissio voivat täysimääräisesti hyödyntää eri suunnittelu- ja raportointiosioiden synergioita ja varmistaa niiden johdonmukaisuuden. Samalla järjestelmästä tulee tarkoitukseensa soveltuva energiaunionin muodostamissa uusissa laajemmissa puitteissa, mukaan lukien vuoteen 2030 ulottuvat ilmasto- ja energiatavoitteet. Ehdotetulla asetuksella pannaan täytäntöön toimivuustarkastuksen suositukset lukuun ottamatta muutamia poikkeuksia; näitä ovat tapaukset, joissa se oli mahdotonta lähinnä siitä syystä, että aikaväli ei osunut yksiin hallintoasetuksessa säädetyn aikavälin kanssa tai joissa velvollisuus osoittautui liian tekniseksi. •Sidosryhmien kuuleminen Sidosryhmien ja kansalaisten mielipiteiden ja kannanottojen keräämiseksi järjestettiin julkinen kuuleminen, joka käynnistyi 11. tammikuuta 2016. Kuuleminen kesti yli 12 viikkoa, ja se suljettiin 22. huhtikuuta 2016. Verkkokyselyyn saatiin yhteensä 103 kannanottoa, joiden lisäksi vastaanotettiin huomautuksia sähköpostitse (näistä 15 tuli jäsenvaltioilta). Kuulemisen tulokset otettiin huomioon nykyisiä suunnittelu- ja raportointivelvollisuuksia koskevassa komission toteuttamassa arvioinnissa, toimivuustarkastuksessa ja asetusehdotusta koskevassa vaikutustenarvioinnissa. Suurin osa vastaajista piti nykyisiä suunnittelu- ja raportointivelvollisuuksia tärkeinä mutta katsoi, että niitä on tarpeen virtaviivaistaa, yhdenmukaistaa ja yhdentää puutteiden, päällekkäisyyksien ja epäjohdonmukaisuuksien välttämiseksi. Virtaviivaistamistoimet olisi niiden mukaan kohdistettava suunnitteluvelvoitteisiin, jotka liittyvät läheisemmin vuoden 2030 puitteiden tavoitteisiin. Useat sidosryhmät korostivat näiden alojen nykyisen kansallisten suunnitelmien paremman yhdentämisen tärkeyttä sekä yleisten suunnitteluvelvoitteiden virtaviivaistamis- ja vähentämistarvetta.

Suurin osa vastaajista katsoi, että paras vaihtoehto energia- ja ilmastoalan suunnittelu- ja raportointivelvollisuuksien virtaviivaistamiseksi vuoden 2020 jälkeen on yksi säädös. Jäsenvaltioiden mielipiteet jakautuivat tasaisemmin lainsäädäntövaihtoehdon ja muiden kuin lainsäädännöllisten vaihtoehtojen kesken. Useimpien vastaajien mielestä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava huomioon energiaunionin kaikki viisi ulottuvuutta, ne olisi laadittava yksityiskohtaisen mallin mukaan (tätä mieltä olivat myös jäsenvaltiot teknisessä työryhmässä), ja niissä olisi selkeästi keskityttävä EU:n määrällisiin tavoitteisiin. Jotkin vastaajat – mukaan lukien useat jäsenvaltiot – kannattivat lyhyitä strategisia kansallisia suunnitelmia. Useat sidosryhmät – mukaan lukien useimmat jäsenvaltiot – korostivat, että uusia hallinnollisia rasitteita tai lisäkustannuksia on vältettävä. Suunnitelmien viimeistelemistä ja tarkastelua koskevan poliittisen prosessin osalta monet vastaajat kannattivat avointa ja osallistuvaa suunnitteluprosessia, joka edistää sijoittajien luottamusta ja laajaa hyväksyntää kansalaisten keskuudessa. Vastaajat olivat yleisesti yhtä mieltä siitä, että uuden hallintojärjestelmän pitäisi helpottaa kansallisten energiapolitiikkojen koordinointia ja edistää alueellista yhteistyötä. Ne katsoivat myös, että komissiolla olisi oltava tärkeä rooli tässä prosessissa. Laajempi yhteenveto julkisesta kuulemisesta on vaikutustenarvioinnissa. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Toimivuustarkastuksessa ja asetusluonnosta koskevassa vaikutustenarvioinnissa otettiin huomioon kaksi tutkimusta, jotka Trinomics and Amec Foster Wheeler teki komission puolesta vuoden 2016 ensimmäisellä puoliskolla. Kansallisten suunnitelmien asetusehdotuksessa ja sen liitteessä 1 (kansallisten suunnitelmien malli) esitettyjen laajuuden ja lähestymistavan osalta on hyödynnetty kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia käsittelevän teknisen työryhmän työtä. Työryhmän puheenjohtajana toimi komissio, ja siinä oli edustajia kaikista jäsenvaltioista. Julkisessa kuulemisessa saaduissa sidosryhmien kannanotoissa ilmenevää asiantuntemusta on käytetty lisätietolähteenä analyysin viimeistelemiseksi. •Perusoikeudet Koska ehdotettu politiikka on suunnattu pääasiassa jäsenvaltioille institutionaalisina toimijoina, se on perusoikeuskirjan mukainen. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Tämän ehdotuksen päätavoitteena ovat suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksien virtaviivaistaminen ja hallintomekanismin perustaminen. Jäsenvaltioiden olisi toimittava yhdennetyt suunnitelmat ja raportit säännöllisesti komissiolle. Komission olisi jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella laadittava tarvittavat seurantaraportit. Komission tehtävien suorittaminen annetaan energiaa ja ilmastotoimia koskevilla politiikan aloilla työskenteleville virkamiehille, väliaikaisille toimihenkilöille tai ulkopuoliselle henkilöstölle komission nykyisten henkilöresursseja koskevien suunnitelmien puitteissa. Euroopan ympäristökeskuksen osalta on vähitellen palkattava uusia sopimussuhteisia toimihenkilöitä (3 vuoteen 2020 mennessä) viraston henkilöstöpolitiikkaa koskevan suunnitelman ulkopuolelta. Ehdotetun asetuksen täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset energian ja ilmastotoimien pääosastoissa katetaan täysimääräisesti asiaomaisille budjettikohdille osoitetuilla määrärahoilla vuoteen 2020 saakka. Kustannukset esitetään tarkemmin liitteenä olevassa säädökseen liittyvässä rahoitusselvityksessä. Euroopan ympäristökeskusta varten tarvittavat varat eivät sisälly nykyiseen rahoitusohjelmaan. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Asetuksen täytäntöönpanoa voidaan seurata tarkasti tässä asetuksessa säädettyjen komission ja jäsenvaltioiden raportointien ja arviointien avulla. Asetusta tarkastellaan uudelleen vuonna 2026. Uudelleentarkastelussa olisi otettava huomioon Pariisin sopimusta koskevan maailmanlaajuisen tilannekatsauksen tulokset. •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta) Ei sovelleta

•Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Asetusehdotuksen 1 luvussa vahvistetaan asetuksen kohde ja soveltamisala sekä määritelmät. Asetusehdotuksen 2 luvussa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta laatia vuosille 2021–2030 yhdennetty kansallinen energia- ja ilmastosuunnitelma 1. tammikuuta 2019 mennessä ja sen jälkeen seuraaville kymmenvuotisjaksoille. Liitteessä I esitetään suunnitelmien sitovat mallit ja täsmennetään politiikkoja, toimenpiteitä ja analyyttisiä perustoja. Tässä luvussa vahvistetaan myös suunnitelman viimeistelyä edeltävä komission ja jäsenvaltioiden välinen monivaiheinen kuulemisprosessi, joka perustuu kansallisen suunnitelman luonnokseen, joka on toimitettava komissiolle 1. tammikuuta 2018 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi seuraaville kymmenvuotisjaksoille. Komissio voi näissä puitteissa antaa suosituksia, jotka koskevat tavoitteiden, päämäärien ja panosten vaatimustasoa tai yksittäisiä suunnitelmaan sisältyviä politiikkoja ja toimenpiteitä. Myös muut jäsenvaltiot voivat kommentoida suunnitelmaluonnosta alueellisen yhteistyön yhteydessä. Suunnitelmia on päivitettävä 1. tammikuuta 2024 mennessä (näkymät edelleen vuoteen 2030). Asetusehdotuksen 3 luvussa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta laatia ja raportoida komissiolle vähäpäästöisyyttä koskevista pitkän aikavälin strategioista 50 vuoden aikajänteellä, koska ne ovat olennaisen tärkeitä, jotta voidaan edistää talouden muutosta, työpaikkoja ja kasvua, saavuttaa laajempia kestävän kehityksen tavoitteita sekä siirtyä oikeudenmukaisesti ja kustannustehokkaasti noudattamaan Pariisin sopimuksessa vahvistettuja pitkän aikavälin tavoitteita. Asetusehdotuksen 4 luvussa säädetään edistymisen seuraamiseksi jäsenvaltioiden velvollisuudesta laatia vuodesta 2021 eteenpäin joka toinen vuosi edistymisraportit suunnitelmien täytäntöönpanosta energiaunionin kaikkien viiden ulottuvuuden osalta. Jäsenvaltioiden on edistymisraporteissa myös raportoitava joka toinen vuosi kansallisista sopeutumissuunnitelmista ja -strategioista Pariisin sopimuksen mukaisessa aikataulussa. Tässä luvussa myös säädetään vuosittain tehtävistä raporteista muun muassa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten noudattamiseksi ja tarvittavan perustan varmistamiseksi vaatimustenmukaisuutta koskevan arvioinnin tekemiseksi [sitovista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä jäsenvaltioissa vuosina 2021–2030 joustavaa energiaunionia varten ja Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi sekä järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja niistä raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta annetun asetuksen OP: act number XXX] sekä [maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien sisällyttämisestä vuoteen 2030 ulottuviin EU:n ilmasto- ja energiapolitiikan puitteisiin sekä järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta annetun asetuksen OP: act number XXX] nojalla. Nämä raportit liittyvät muun muassa kasvihuonekaasuinventaarioihin ja kehitysmaille annettavaan tukeen, ja niiden avulla unioni ja sen jäsenvaltiot voivat osoittaa edistymisensä UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksen mukaisten sitoumusten täytäntöönpanossa. Siinä säädetään myös kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta annetun direktiivin (päästökauppadirektiivi) mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saatujen tulojen käytön avoimuudesta. Tässä luvussa säädetään myös näiden viittä ulottuvuutta koskevien raporttien sisällöstä ja sähköisestä raportointialustasta, jonka perustaksi olisi otettava ja jossa olisi hyödynnettävä nykyisiä, esimerkiksi Euroopan ympäristökeskuksen, Eurostatin ja yhteisen tutkimuskeskuksen raportointiprosesseja, tietokantoja ja sähköisiä välineitä. Asetusehdotuksen 5 luvussa säädetään komission toteuttamista seurantatoimista ja arvioinneista, joiden avulla se seuraa jäsenvaltioiden edistymistä kansallisessa suunnitelmassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Siinä vahvistetaan myös menettely sellaisille komission suosituksille, jotka koskevat kansallisten suunnitelmien tavoitetason nostamista tai suunnitelmien täytäntöönpanoa jo asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Lisäksi tässä luvussa säädetään ensimmäisten kansallisten suunnitelmien yhdistetystä arvioinnista, jotta voidaan havaita mahdolliset puutteet EU:n kokonaistavoitteissa. Siinä säädetään edistymiskertomuksiin perustuvista komission suosituksista ja vahvistetaan, että komissio toteuttaa toimia EU:n tasolla tai pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä, jos EU:n vuotta 2030 koskevia energia- ja ilmastotavoitteita ei saavuteta (kavennetaan tai suljetaan kunnianhimoisten tavoitteiden ja toteutuksen välisiä aukkoja). Siinä myös määritellään lähestymistapa komission vuotuiseen energiaunionin tilaa koskevaan katsaukseen. Asetusehdotuksen 6 luvussa säädetään vaatimuksista kasvihuonekaasupäästöihin, politiikkoihin, toimiin ja ennusteisiin liittyvien kansallisten ja unionin inventaariojärjestelmien osalta. Tällaisten järjestelmien perustaminen on kansainvälinen vaatimus. Ne myös tukevat kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanoa hiilestä irtautumisen suhteen. Tässä luvussa säädetään myös oikeusperustasta sellaisten unionin ja kansallisten rekisterien perustamiseksi, joilla pidetään kirjaa kansallisesti määritellyistä panoksista ja sallitaan Pariisin sopimuksen 3 artiklan 13 kohdan ja 6 artiklan mukaisesti hillintätoimien kansainvälisesti siirrettyjen tulosten käyttö. Asetusehdotuksen 7 luvussa säädetään jäsenvaltioiden ja komission välisen yhteistyön ja tuen mekanismeista ja periaatteista. Siinä säädetään myös Euroopan ympäristökeskuksen komissiolle antamasta tuesta, jota tarvitaan tämän asetuksen mukaisessa seuranta- ja raportointityössä. Asetusehdotuksen 8 luvussa säädetään säännöksistä, jotka ovat tarpeen säädösvallan siirtämiseksi komissiolle delegoitujen ja täytäntöönpanoasetusten antamista varten tarkoin määritellyissä tilanteissa. Asetusehdotuksen 9 luvussa säädetään energiaunionikomiteasta (asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukainen tarkastelukomitea) ja säännöksistä asetuksen uudelleentarkastelemiseksi vuonna 2026 sekä kumotaan ja muutetaan eräitä EU:n lainsäädännön osia johdonmukaisuuden varmistamiseksi. Siinä myös vahvistetaan siirtymätoimenpiteet ja voimaantulo. 2016/0375 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS energiaunionin hallinnosta,



direktiivin 94/22/EY, direktiivin 98/70/EY, direktiivin 2009/31/EY, asetuksen (EY) N:o 663/663, asetuksen (EY) N:o 715/715, direktiivin 2009/73/EY, neuvoston direktiivin 2009/119/EY, direktiivin 2010/31/EU, direktiivin 2012/27/EU, direktiivin 2013/30/EU ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/652 muuttamisesta sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan ja 194 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, [ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,] [ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon,] noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Tässä asetuksessa vahvistetaan tarvittava lainsäädäntöperusta luotettavalle ja läpinäkyvälle hallinnolle, jolla varmistetaan energiaunionin tavoitteiden ja päämäärien saavuttaminen unionin ja sen jäsenvaltioiden toteuttamien täydentävien, johdonmukaisten ja kunnianhimoisten toimien avulla edistämällä unionin parempaa sääntelyä koskevien periaatteiden toteutumista. (2)Euroopan energiaunionin olisi katettava seuraavat viisi keskeistä ulottuvuutta: energiavarmuus, energian sisämarkkinat, energiatehokkuus, hiilestä irtautuminen sekä tutkimus, innovointi ja kilpailukyky. (3)Koska tavoitteena on joustava energiaunioni, jonka ytimessä on kunnianhimoinen ilmastopolitiikka, jotta unionin kuluttajille (sekä kotitalouksille että yrityksille) voidaan tarjota varmaa, kestävää, kilpailukykyistä ja kohtuuhintaista energiaa, Euroopan energiajärjestelmää on muutettava perusteellisesti. Kyseinen tavoite voidaan saavuttaa vain koordinoidulla toiminnalla, jossa yhdistyvät säädökset ja muut toimenpiteet unionin ja jäsenvaltioiden tasolla. (4)Komission ehdotus on laadittu samanaikaisesti eräiden alakohtaisten energiapolitiikkojen aloitteiden kanssa, jotka liittyvät erityisesti uusiutuvaan energiaan, energiatehokkuuteen ja energiamarkkinoiden rakenteisiin, ja se hyväksytään yhdessä näiden kanssa. Kyseiset aloitteet muodostavat paketin, jonka laajemman teemakehyksen muodostavat energiatehokkuus etusijalle -periaate, unionin maailmanlaajuinen johtoasema uusiutuvan energian alalla sekä kuluttajien kohtuulliset sopimusehdot. (5)Eurooppa-neuvosto päätti 24 päivänä lokakuuta 2014 vuoteen 2030 ulottuvista unionin ilmasto- ja energiapolitiikan puitteista, jotka perustuvat neljään avaintavoitteeseen: kasvihuonekaasupäästöjä alennetaan koko talouden laajuudelta vähintään 40 prosenttia, energiatehokkuutta parannetaan vähintään 27 prosenttia pyrkien kuitenkin 30 prosenttiin, vähintään 27 prosenttia unionissa kulutetusta energiasta saadaan uusiutuvista energialähteistä ja sähköverkkojen yhteenliitäntäaste on vähintään 15 prosenttia. Sen mukaan uusiutuvaa energiaa koskeva tavoite on sitova unionin tasolla, ja se toteutetaan jäsenvaltioiden panoksilla, joita ohjaa tarve saavuttaa unionin tavoite yhteisesti. (6)Sitova, koko talouden laajuinen tavoite vähentää unionin kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2030 mennessä vähintään 40 prosentilla vuoteen 1990 verrattuna hyväksyttiin virallisesti unionin ja sen jäsenvaltioiden suunniteltuna kansallisesti määriteltynä panoksena Parisiin sopimukseen ympäristöneuvoston 6 päivänä maaliskuuta 2015 pidetyssä kokouksessa. Unioni ratifioi Pariisin sopimuksen 5 päivänä lokakuuta 2016, ja se tuli voimaan 4 päivänä marraskuuta 2016. Sopimuksella korvataan vuoden 1997 Kioton pöytäkirjaan perustuva lähestymistapa, jota ei noudateta enää vuoden 2020 jälkeen. Sen vuoksi päästöjä ja poistumia koskeva unionin seuranta- ja raportointijärjestelmä olisi ajantasaistettava. (7)Eurooppa-neuvosto päätti 24 päivänä lokakuuta 2014 myös, että olisi kehitettävä luotettava ja avoin hallintojärjestelmä, jonka avulla voidaan varmistaa, että EU saavuttaa kaikki energiapoliittiset tavoitteensa, lisäämättä tarpeettomasti hallinnollista taakkaa. Järjestelmän on tarjottava jäsenvaltioille riittävästi joustoa, ja siinä on täysin kunnioitettava jäsenvaltioiden vapautta valita energialähteidensä yhdistelmä. Se painotti, että tällaisen hallintojärjestelmän olisi perustuttava olemassa oleviin rakenteisiin, esimerkiksi kansallisiin ilmasto-ohjelmiin sekä uusiutuvaa energiaa ja energiatehokkuutta koskeviin kansallisiin suunnitelmiin, kuten myös tarpeeseen virtaviivaistaa ja yhdistää erilliset suunnittelu- ja raportointiosiot. Se myös päätti, että kuluttajien roolia ja oikeuksia vahvistetaan ja parannetaan avoimuutta ja ennakoitavuutta investoijien kannalta muun muassa seuraamalla järjestelmällisesti kohtuuhintaisen, turvallisen, kilpailukykyisen, varman ja kestävän energiajärjestelmän keskeisiä indikaattoreita, helpotetaan kansallisten energiapolitiikkojen koordinointia ja kannustetaan jäsenvaltioiden väliseen alueelliseen yhteistyöhön. (8)Komission 25 päivänä helmikuuta 2015 julkaisemassa energiaunionistrategiassa todetaan tarvittavan yhdennettyä hallintoa sen varmistamiseksi, että kaikki energiaan liittyvät toimet unionin, jäsenvaltioiden, alueellisella ja paikallisella tasolla edistävät energiaunionin tavoitteita ja näin laajentavat hallinnon soveltamisalaa vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiapolitiikan puitteiden yli kaikkiin energiaunionin viiteen keskeiseen ulottuvuuteen. (9)Komissio täsmensi 18 päivänä marraskuuta 2015 energiaunionin tilasta antamassaan tiedonannossa, että yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat, joissa otetaan huomioon kaikki energiaunionin viisi keskeistä ulottuvuutta, ovat tarpeen energia- ja ilmastopolitiikkojen strategisen suunnittelun parantamiseksi. Komissio on energiaunionin tilaa koskevan katsauksen yhteydessä antanut jäsenvaltioille yhdennettyjä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevia ohjeita, joiden perusteella jäsenvaltiot aloittavat kansallisten suunnitelmien laatimisen kaudelle 2021–2030, sekä vahvistanut hallintoprosessin pääpilarit. Energiaunionin tilaa koskevassa tiedonannossa todetaan myös, että hallintojärjestelmästä olisi säädettävä lainsäädännössä. (10)Neuvoston päätelmissä 26 päivältä marraskuuta 2015 todetaan, että energiaunionin hallintojärjestelmä on olennainen väline energiaunionin tehokkaan ja tuloksellisen perustamisen ja sen päämäärien saavuttamisen kannalta. Niissä korostetaan, että hallintojärjestelmän perustana olisi oltava strategisen suunnittelun ja ilmasto- ja energiapolitiikkojen täytäntöönpanosta raportoinnin yhdistämisperiaate sekä ilmasto- ja energiapolitiikasta unionin, alueellisella ja kansallisella tasolla vastaavien toimijoiden koordinointi. Niiden mukaan järjestelmällä olisi varmistettava, että vuodelle 2030 sovittuihin energia- ja ilmastotavoitteisiin päästään ja että siinä seurataan unionin yhteistä edistymistä Euroopan unionin poliittisten päämäärien saavuttamista kaikkien viiden ulottuvuuden osalta. (11)Euroopan parlamentti totesi 15 päivänä joulukuuta 2015 antamassa päätöslauselmassa ”Kohti Euroopan energiaunionia” edellyttävänsä, että energiaunionin hallintokehys on kunnianhimoinen, luotettava, avoin ja demokraattinen, että siinä otetaan täysin huomioon Euroopan parlamentin asema ja että sillä varmistetaan vuodelle 2030 asetettujen ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttaminen. (12)Näin ollen energiaunionin hallintojärjestelmän päätavoitteena olisi oltava mahdollistaa energiaunionin tavoitteiden ja erityisesti vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiapolitiikan puitteiden tavoitteiden saavuttaminen. Sen vuoksi tämä asetus on kytköksissä alakohtaiseen lainsäädäntöön, jolla pannaan täytäntöön vuoteen 2030 ulottuvat energia- ja ilmastotavoitteet. Jäsenvaltioiden on voitava joustavasti valita omaan kansalliseen energialähteiden valikoimaansa ja valintoihinsa parhaiten sopivat toimintapolitiikat, mutta joustavuus ei saisi olla ristiriidassa markkinoiden suuremman yhdentämisen, kilpailun lisäämisen, ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttamisen ja asteittaisen vähähiiliseen talouteen siirtymisen kanssa.

(13)Siirtymä vähähiiliseen talouteen edellyttää muutoksia sijoittajien toimintatavoissa ja kannustimia kaikilla politiikan aloilla. Kasvihuonekaasujen päästöjen vähentäminen edellyttää, että Euroopan talouden tehokkuutta ja innovointia edistetään, ja sen tulisi erityisesti johtaa myös ilmanlaadun parantumiseen. (14)Koska kasvihuonekaasut ja ilman epäpuhtaudet johtuvat pääosin yhteisistä lähteistä, kasvihuonekaasujen vähentämiseksi suunnitellulla politiikalla voi olla ilmanlaadun suhteen sivuhyötyjä, jotka voisivat korvata kasvihuonekaasupäästöjen hillitsemisestä johtuvat lyhyen aikavälin kustannukset osittain tai kokonaan. Koska direktiivin 2001/81/EY nojalla raportoidut tiedot ovat tärkeitä kasvihuonekaasujen inventorioiden ja kansallisten suunnitelmien laadinnassa, olisi tunnustettava direktiivin 2001/81/EY ja kasvihuonekaasuinventorioiden osalta kerättävien ja raportoitavien tietojen välisen johdonmukaisuuden tärkeys. (15)Asetuksen (EU) N:o 525/2013 täytäntöönpanosta saatu kokemus on tuonut esiin tarpeen lisätä synergiaa ja yhdenmukaisuutta muiden säädösten nojalla tehtävän raportoinnin kanssa; tällaisia säädöksiä ovat erityisesti direktiivi 2003/87/EY, asetus (EY) N:o 166/2006, asetus (EY) N:o 517/2014 ja asetus (EY) N:o 1099/2008. Yhdenmukaisten tietojen käyttö kasvihuonekaasupäästöjen raportoimisessa on olennaisen tärkeää päästöraportoinnin laadun varmistamiseksi. (16)Energiaunionin hallintojärjestelmän olisi komission vakaasti ajaman paremman sääntelyn tavoitteen mukaisesti johdettava siihen, että jäsenvaltioiden, komission ja muiden unionin toimielinten hallinnollinen taakka kevenee merkittävästi, ja sen pitäisi auttaa varmistamaan politiikkojen ja toimenpiteiden johdon- ja asianmukaisuus unionin ja kansallisella tasolla siltä osin kuin kyseessä on energiajärjestelmän muuttaminen vähähiilisen talouden suuntaan. (17)Energiaunionin tavoitteiden saavuttaminen olisi varmistettava yhdistämällä unionin aloitteita ja yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa vahvistettuja johdonmukaisia kansallisia politiikkoja. Unionin energia- ja ilmastoalan alakohtaisessa lainsäädännössä vahvistetaan suunnitelmavelvoitteita, jotka ovat olleet hyödyllisiä muutokseen kannustavia välineitä kansallisella tasolla. Koska niitä on otettu käyttöön eri aikoina, niissä on päällekkäisyyksiä eikä politiikan alojen välisiä synergioita ja vuorovaikutuksia ole otettu riittävästi huomioon. Sen vuoksi ilmasto- ja energia-alan nykyisiä erillisiä suunnittelu-, raportointi- ja seurantajärjestelmiä olisi virtaviivaistettava ja yhdennettävä niin paljon kuin mahdollista. (18)Yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien olisi katettava kymmenen vuoden ajanjakso, ja niissä olisi esitettävä yhteenveto nykyisen energiajärjestelmän ja politiikan tilasta. Niissä olisi vahvistettava kansalliset tavoitteet energiaunionin kaikille viidelle keskeiselle ulottuvuudelle sekä vastaavat politiikat ja toimenpiteet kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi; lisäksi niillä olisi oltava analyyttinen perusta. Ensimmäisessä, vuodet 2021–2030 kattavassa kansallisessa suunnitelmassa olisi otettava erityisesti huomioon kasvihuonekaasujen päästöjen vähennyksille, uusiutuvalle energialle, energiatehokkuudelle ja sähköverkkojen yhteenliitäntäasteelle vuodeksi 2030 vahvistetut tavoitteet. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä varmistamaan, että kansalliset suunnitelmat ovat johdonmukaiset kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa ja edistävät niiden saavuttamista. (19)Kansallisille suunnitelmille olisi vahvistettava pakollinen malli, jotta kaikki kansalliset suunnitelmat olisivat riittävän täydelliset ja jotta niiden vertailu ja yhdistäminen helpottuisi; samalla on varmistettava, että jäsenvaltioille annetaan riittävästi joustovaraa määritellä kansallisten suunnitelmien yksityiskohdat kansallisten tarpeiden ja erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. (20)Energia- ja ilmastoalojen politiikkojen ja toimenpiteiden täytäntöönpano vaikuttaa ympäristöön. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi varmistettava, että yleisölle annetaan ajoissa ja tosiasiallisesti mahdollisuus osallistua yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien valmistelemiseen ja tulla kuulluksi tällaisen valmistelun yhteydessä tapauksen mukaan direktiivin 2001/42/EY säännösten sekä tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa 25 päivänä kesäkuuta 1998 tehdyn YK:n Euroopan talouskomission (UNECE) yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava työmarkkinaosapuolten osallistuminen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien valmisteluun. (21)Alueellinen yhteistyö on keskeisessä asemassa, kun halutaan varmistaa energiaunionin tavoitteiden saavuttaminen. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus kommentoida toisten jäsenvaltioiden suunnitelmaluonnoksia, jotta vältettäisiin epäjohdonmukaisuudet ja mahdolliset negatiiviset vaikutukset muihin jäsenvaltioihin ja varmistettaisiin, että yhteisiin tavoitteisiin päästään yhteisesti. Kansallisten suunnitelmien laadinnassa, viimeistelyssä ja täytäntöönpanossa tehtävä alueellinen yhteistyö on olennaisen tärkeää toimien vaikuttavuuden ja tehokkuuden parantamiseksi sekä markkinoiden yhdentämisen ja energiavarmuuden edistämiseksi. (22)Kansallisten suunnitelmien olisi oltava vakaita, jotta voidaan varmistaa kansallisten politiikkojen ja toimenpiteiden avoimuus ja ennustettavuus investointivarmuuden varmistamiseksi. Olisi kuitenkin säädettävä, että kansallisia suunnitelmia olisi päivitettävä kerran asianomaisella kymmenvuotisjaksolla, jotta jäsenvaltiot voisivat mukauttaa niitä merkittävästi muuttuneisiin olosuhteisiin. Kun kyseessä ovat vuodet 2021–2030 kattavat suunnitelmat, jäsenvaltioiden olisi voitava päivittää suunnitelmansa vuonna 2024. Tavoitteita, päämääriä ja panoksia olisi muutettava vain korkeammalle tasolle asetetun yleistavoitteen huomioon ottamiseksi erityisesti vuoden 2030 energia- ja ilmastotavoitteiden osalta. Jäsenvaltioiden olisi päivitysten yhteydessä pyrittävä hillitsemään haitallisia ympäristövaikutuksia, jotka ovat tulleet esiin yhdennetyssä raportoinnissa. (23)Vakaat vähäpäästöisyyttä koskevat pitkän aikavälin strategiat ovat olennaisen tärkeitä, jotta voidaan edistää talouden muutosta, työpaikkoja ja kasvua, saavuttaa laajempia kestävän kehityksen tavoitteita sekä siirtyä oikeudenmukaisesti ja kustannustehokkaasti noudattamaan Pariisin sopimuksessa vahvistettuja pitkän aikavälin tavoitteita. Lisäksi Pariisin sopimuksen osapuolia on pyydetty ilmoittamaan tätä varten vuoteen 2020 mennessä vuosisadan puoliväliin ulottuvasta pitkän aikavälin strategiastaan vähäpäästöisen talouden kehittämiseksi. (24)Kuten suunnitelmienkin kohdalla, unionin energia- ja ilmastoalan alakohtaisessa lainsäädännössä vahvistetaan raportointivelvoitteita, joista monet ovat olleet hyödyllisiä muutokseen kannustavia välineitä kansallisella tasolla. Koska niitä on otettu käyttöön eri aikoina, niissä on kuitenkin päällekkäisyyksiä, eikä eri politiikan alojen (esim. kasvihuonekaasujen hillitseminen, uusiutuva energia, energiatehokkuus ja markkinoiden yhdentäminen) välisiä synergioita ja vuorovaikutuksia ole otettu riittävästi huomioon. Jotta saataisiin oikea tasapaino kahden tarpeen välille, jotka ovat tarve vahvistaa kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanon asianmukainen seuranta ja tarve keventää hallinnollista taakkaa, jäsenvaltioiden olisi laadittava suunnitelmien täytäntöönpanosta ja muusta energiajärjestelmän kehityksestä joka toinen vuosi edistymisraportit. On kuitenkin edelleen tarpeen raportoida vuosittain, erityisesti kun kyseessä ovat ilmastonmuutosta koskevasta Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksesta (UNFCCC) ja unionin asetuksista johtuvat ilmastoalan raportointivaatimukset. (25)Jäsenvaltioiden yhdennettyjen edistymisraporttien olisi kuvastettava kansallisille suunnitelmille vahvistetussa mallissa olevia seikkoja. Koska yhdennetyt edistymisraportit ovat luonteeltaan teknisiä ja koska ensimmäinen edistymisraportti on toimitettava vuonna 2021, yhdennettyjen edistymisraporttien malli olisi vahvistettava yhdessä tai useammassa täytäntöönpanosäädöksessä. Edistymisraportit olisi laadittava avoimuuden varmistamiseksi suhteessa unioniin, toisiin jäsenvaltioihin ja markkinatoimijoihin kuluttajat mukaan lukien. Niiden olisi koskettava energiaunionin kaikkia viittä ulottuvuutta, ja ensimmäisen ajanjakson osalta niissä olisi keskityttävä myös vuoteen 2030 ulottuvien EU:n ilmasto- ja energiapuitteiden tavoitteiden kattamiin aloihin. (26)Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat UNFCCC:n mukaan velvolliset laatimaan, saattamaan säännöllisesti ajan tasalle, julkaisemaan ja toimittamaan osapuolten konferenssille tiedoksi kansalliset inventaariot ihmisen toiminnan aiheuttamista kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista käyttäen osapuolten konferenssissa sovittuja vertailukelpoisia menetelmiä. EU:n kasvihuonekaasujen inventaariot ovat keskeisessä asemassa seurattaessa hiilestä irtautumista koskevan ulottuvuuden täytäntöönpanon edistymistä ja arvioitaessa ilmastolainsäädännön noudattamista etenkin [sitovista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä jäsenvaltioissa vuosina 2021–2030 joustavaa energiaunionia varten ja Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi sekä järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja niistä raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta annetun asetuksen [ ] [ESR]") OP: act number XXX] sekä [maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien sisällyttämisestä vuoteen 2030 ulottuviin EU:n ilmasto- ja energiapolitiikan puitteisiin sekä järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta annetun asetuksen [ ] [LULUCF] osalta. (27)Päätöksessä 1/CP.16 edellytetään kansallisten järjestelyjen perustamista ihmisen toiminnan aiheuttamien kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien päästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien arvioimiseksi. Tässä asetuksessa olisi mahdollistettava kyseisten kansallisten järjestelyjen perustaminen. (28)Asetuksen (EU) N:o 525/2013 täytäntöönpanosta saatu kokemus on osoittanut tietojen läpinäkyvyyden, tarkkuuden, johdonmukaisuuden, kattavuuden ja vertailukelpoisuuden tärkeyden. Tällä asetuksella olisi kyseiset kokemukset huomioon ottaen varmistettava, että politiikoista, toimista ja ennusteista raportointi on jäsenvaltioiden edistymiskertomusten keskeinen osio. Kyseisten raporttien sisältämät tiedot ovat olennaisen tärkeitä asetuksen [ ] [ESR] mukaisten sitoumusten oikea-aikaisen täytäntöönpanon osoittamiseksi. Kun järjestelmien hallinnoiminen ja jatkuvat parannustoimet unionin ja jäsenvaltioiden tasolla yhdistetään parempiin raportointia koskeviin ohjeisiin, hiilestä irtautumista koskevan ulottuvuuden edistymisen seuraamiseksi tarvittavien tietojen pitäisi jatkuvasti tulla paremmiksi. (29)Tällä asetuksella olisi varmistettava, että jäsenvaltiot raportoivat taloudellisesta, teknologisesta ja valmiuksien kehittämiseen tähtäävästä tuesta kehitysmaille ja näin edistävät unionille UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksesta johtuvien sitoumusten toteuttamista. Tiedot kansallisista sopeutumistoimista ja tuesta ovat tärkeitä myös yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien kannalta erityisesti ilmastonmuutoksen haittavaikutuksiin sopeutumisen osalta liittyen unionin energian toimitusvarmuuteen, kuten voimalaitosten jäähdytysvesiin, biomassan saatavuuteen energiantuotantoa varten ja tietoihin energiaunionin ulkoisen ulottuvuuden kannalta asiaankuuluvasta tuesta. (30)Komission olisi jäsenvaltioiden ja komission hallinnollisen taakan rajoittamiseksi perustettava verkkopohjainen raportointialusta viestinnän helpottamiseksi ja yhteistyön edistämiseksi. Näin pitäisi voida varmistaa raporttien oikea-aikainen toimittaminen ja edistää kansallisen raportoinnin avoimuuden parantamista. Sähköisen raportointialustan olisi täydennettävä nykyisiä, esimerkiksi Euroopan ympäristökeskuksen, Eurostatin ja yhteisen tutkimuskeskuksen raportointiprosesseja, tietokantoja ja sähköisiä välineitä sekä unionin ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää (EMAS), jotka olisi otettava kyseisen alustan perustaksi ja joita siinä olisi hyödynnettävä. (31)Kun jäsenvaltiot toimittavat komissiolle tietoja kansallisen suunnittelun ja raportoinnin kautta, kyseiset tiedot ja tilastot eivät saisi olla päällekkäisiä niiden tietojen ja tilastojen kanssa, jotka on jo asetettu Eurostatin saataville Euroopan tilastoista annetun asetuksen (EY) N:o 223/2009 nojalla samassa muodossa kuin tämän asetuksen mukaisissa suunnittelu- ja raportointivelvoitteissa edellytetään ja jotka ovat vielä Eurostatin saatavilla samoilla arvoilla. Kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa raportoitujen tietojen ja ennusteiden – jos niitä on saatavilla ja jos ajankohta on asianmukainen – olisi perustuttava Eurostatin tietoihin ja asetuksen (EY) N:o 223/2009 mukaisesti Euroopan tilastoista raportoinnissa käytettävään menetelmään ja olisi oltava niiden kanssa johdonmukaiset. (32)Komission on olennaisen tärkeää arvioida kansallisten suunnitelmien luonnokset ja ilmoitettujen kansallisten suunnitelmien täytäntöönpano edistymisraporttien perusteella, jotta energiaunionistrategian tavoitteet saavutettaisiin yhteisesti, erityisesti ensimmäisellä jaksolla unionin vuodelle 2030 asetettujen energia- ja ilmastotavoitteiden osalta, kuten myös kansalliset panokset kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tällainen arviointi olisi tehtävä joka toinen vuosi ja vain tarvittaessa vuosittain, ja se olisi vahvistettava komission energiaunionin tilaa koskevissa raporteissa.

(33)Ilmailu vaikuttaa maailman ilmastoon siitä aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen ja muiden päästöjen, typen oksidien päästöt mukaan lukien, sekä cirrus-pilvien muodostumisen kaltaisten mekanismien tuloksena. Koska tieteellinen käsitys näistä vaikutuksista kehittyy nopeasti, asetuksessa (EU) N:o 525/2013 säädetään jo ajantasaisesta arvioinnista, joka koskee ilmailun vaikutuksia maailman ilmastoon. Tässä yhteydessä käytettävä mallintaminen olisi mukautettava tieteen kehitykseen. Kyseisiä vaikutuksia koskevien arviointiensa pohjalta komissio voisi tarkastella asiaankuuluvia toimintavaihtoehtoja vaikutuksiin puuttumiseksi. (34)Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus kansallisten ja unionin politiikkojen ja energiaunionin tavoitteiden välillä, komission ja jäsenvaltioiden olisi käytävä jatkuvaa vuoropuhelua. Komission olisi tarvittaessa annettava jäsenvaltioille suosituksia, jotka koskevat muun muassa kansallisten suunnitelmien tavoitetasoa, ilmoitettuihin kansallisiin suunnitelmiin sisältyvien politiikkojen ja toimenpiteiden tulevaa täytäntöönpanoa ja muita kansallisia politiikkoja ja toimenpiteitä, joilla on merkitystä energiaunionin täytäntöönpanon suhteen. Jäsenvaltioiden olisi otettava nämä suositukset mahdollisimman tarkasti huomioon ja mainittava seuraavissa edistymisraporteissa, miten ne on pantu täytäntöön. (35)Jos yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien tai niiden päivitysten tavoitetaso ei riitä siihen, että energiaunionin tavoitteet ja erityisesti uusiutuvaa energiaa ja energiatehokkuutta ensimmäisellä kymmenvuotisjaksolla koskevat vuodelle 2030 asetetut tavoitteet saavutetaan yhteisesti, komission olisi toteutettava unionin tasolla toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että kyseiset tavoitteet ja päämäärät saavutetaan yhteisesti (eli tavoitetasoihin liittyvät aukot suljetaan). Jos unionin edistyminen näiden tavoitteiden saavuttamisessa ei riitä niiden toteutumiseen, komissio voi antaa suosituksia, toteuttaa unionin tasolla toimenpiteitä tai vaatia jäsenvaltioilta lisätoimenpiteitä tavoitteiden saavuttamiseksi (eli toteutukseen liittyvät aukot suljetaan). Tällaisissa toimenpiteissä on otettava huomioon jäsenvaltioiden unionin vuoden 2030 uusiutuvaan energiaan ja energiatehokkuuteen liittyviä tavoitteita koskevat aiemmat kunnianhimoiset panokset, joilla ne ovat osallistuneet ponnistuksen jakamiseen, jotta tavoite saavutettaisiin yhteisesti. Uusiutuvan energian osalta tällaisiin toimenpiteisiin voi kuulua myös se, että jäsenvaltio myöntää määrärahoja komission hallinnoimaan rahoitusalustaan, jolla edistetään uusiutuvaa energiaa koskevia hankkeita koko unionissa. Uusiutuvaa energiaa koskevissa suosituksissa ja toimenpiteissä on otettava huomioon jäsenvaltioiden aiemmat kunnianhimoiset panokset, joilla ne ovat edistäneet unionin vuoden 2030 tavoitteen saavuttamista yhteisesti. Jäsenvaltioiden kansallisia uusiutuvaa energiaa koskevia vuoden 2020 tavoitteita olisi käytettävä uusiutuvan energian perusosuutena vuodesta 2021 eteenpäin. Energiatehokkuuden alalla voidaan toteuttaa lisätoimenpiteitä erityisesti tuotteiden, rakennusten ja liikenteen energiatehokkuuden parantamiseksi. (36)Unionin ja jäsenvaltioiden olisi pyrittävä toimittamaan kasvihuonekaasujen päästöistä ja poistumista tuoreinta tietoa. Tällä asetuksella olisi mahdollistettava se, että tällaiset arviot laaditaan mahdollisimman lyhyessä määräajassa käyttäen tilastotietoja ja muita tietoja, kuten tarvittaessa ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuisen seurannan ohjelman ja muiden satelliittijärjestelmien tarjoamia satelliittivälitteisiä avaruusperusteisia tietoja. (37)Päätöksellä N:o 406/2009/EY vahvistettua vuosittaisen raportointikierroksen lähestymistapaa jatketaan asetusta [ ] [ESR] sovellettaessa. Tämä edellyttää jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden kattavaa tarkastusta, jotta säännösten noudattaminen voidaan arvioida ja soveltaa tarvittaessa korjaavia toimia. Unionin tason menettely jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden tarkastamiseksi on tarpeen, jotta asetuksen [ ] [ESR] noudattamista arvioidaan uskottavasti, johdonmukaisesti, läpinäkyvästi ja oikea-aikaisesti. (38)Jäsenvaltioiden ja komission olisi varmistettava tiivis yhteistyö kaikissa energiaunionin ja tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyvissä kysymyksissä tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Komission olisi tarvittaessa avustettava jäsenvaltioita tämän asetuksen täytäntöönpanossa erityisesti kansallisten suunnitelmien laatimisen ja niihin liittyvien valmiuksien kehittämisen osalta. (39)Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa otetaan huomioon viimeisimmät eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset. (40)Euroopan ympäristökeskuksen olisi tarvittaessa avustettava komissiota vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti arviointi-, seuranta- ja raportointityössä. (41)Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 290 artiklan mukaisesti yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien yleisen kehyksen (malli) muuttamiseksi, sellaisen rahoitusalustan perustamiseksi, johon jäsenvaltiot voivat osoittaa varoja jos unionin kehityskulkua vuodelle 2030 vahvistetun unionin uusiutuvaa energiaa koskevan tavoitteen osalta ei saavuteta yhteisesti, lämmitysvaikutuksissa ja kansainvälisesti hyväksytyissä inventaario-ohjeissa tapahtuneiden muutosten huomioon ottamiseksi, unionin inventaariojärjestelmän sisällöllisten vaatimusten vahvistamiseksi ja 33 artiklan mukaisten rekisterien perustamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että kyseiset kuulemiset toteutetaan niiden periaatteiden mukaan, jotka on vahvistettu 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä parempaa lainsäädäntöä koskevassa toimielinten sopimuksessa. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle olisi toimitettava kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla olisi oltava järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. Sen olisi otettava huomioon myös mahdolliset UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksen nojalla tehdyt päätökset. (42)Jotta voitaisiin varmistaa tämän asetuksen 15 artiklan 3 kohdan, 17 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 6 kohdan, 31 artiklan 3 ja 4 kohdan sekä 32 artiklan 3 kohdan yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. (43)Energiaunionikomitean olisi avustettava komissiota tämän asetuksen mukaisten tehtävien hoidossa täytäntöönpanosäädösten valmistelemiseksi. Sillä olisi korvattava ilmastonmuutoskomitea ja tapauksen mukaan muut komiteat, ja sen olisi otettava niiden tehtävät. (44)Komissio tarkastelee tämän asetuksen täytäntöönpanoa vuonna 2026 ja tekee tarvittaessa muutosehdotuksia asetuksen moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi ja sen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tarkastelussa olisi otettava tarvittaessa huomioon muuttuvat olosuhteet ja Pariisin sopimusta koskevan maailmalaajuisen tilannekatsauksen tulokset. (45)Tällä asetuksella yhdennetään, muutetaan, korvataan ja kumotaan tiettyjä nykyisellään unionin alakohtaiseen energia- ja ilmastolainsäädäntöön sisältyviä suunnittelu-, raportointi- ja seurantavelvollisuuksia virtaviivaisen ja yhdennetyn lähestymistavan varmistamiseksi pääasiallisille suunnittelu-, raportointi- ja seurantaosioille. Sen vuoksi direktiivejä 94/22/EY, 98/70/EY ja 2009/31/EY, asetuksia (EY) N:o 663/2009 ja (EY) N:o 715/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/73/EY, neuvoston direktiiviä 2009/119/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivejä 2010/31/EU, 2012/27/EU ja 2013/30/EU sekä neuvoston direktiiviä (EU) 2015/652 olisi muutettava. (46)Tähän asetukseen sisällytetään asetuksen (EU) N:o 525/2013 säännökset kokonaan. Sen vuoksi asetus (EU) N:o 525/2013 olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2021. Eräiden säännösten soveltamista olisi kuitenkin jatkettava kyseisen päivämäärän jälkeen sen varmistamiseksi, että päätöksen N:o 406/2009/EY soveltaminen jatkuu asetuksen (EU) N:o 525/2013 nojalla ja että eräät Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon liittyvät seikat ovat edelleen lainsäädännön alaisia. (47)Koska jäsenvaltiot eivät voi yksinään saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita riittävällä tavalla, vaan ne voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:



1 LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla

Kohde ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella perustetaan hallintojärjestelmä, jolla

a)pannaan täytäntöön energiaunionin tavoitteiden ja päämäärien saavuttamiseksi laaditut strategiat ja toimenpiteet ja ensimmäisen, vuodet 2021–2030 kattavan kymmenvuotisjakson osalta erityisesti vuoteen 2030 ulottuvat EU:n energia- ja ilmastotavoitteet; b)varmistetaan unionin ja sen jäsenvaltioiden UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksen sihteeristölle suorittaman raportoinnin oikea-aikaisuus, läpinäkyvyys, tarkkuus, johdonmukaisuus, vertailtavuus ja kattavuus. Hallintojärjestelmän perustana ovat yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat, jotka kattavat kymmenen vuoden ajanjaksot alkaen vuosista 2021–2030, jäsenvaltioiden laatimat yhdennettyjä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevat edistymisraportit sekä Euroopan komission vahvistamat yhdennetyt seurantajärjestelyt. Siinä on määriteltävä komission ja jäsenvaltioiden välinen monivaiheinen jäsennelty prosessi, jossa pyritään viimeistelemään kansalliset suunnitelmat ja niiden täytäntöönpano, myös alueellisen yhteistyön osalta, sekä vastaavat komission toimet. 2. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin energiaunionin viiteen ulottuvuuteen: 1)energiavarmuus, 2)energiamarkkinat, 3)energiatehokkuus, 4)hiilestä irtautuminen sekä 5) tutkimus, innovointi ja kilpailukyky. 2 artikla

Määritelmät Tätä asetusta sovellettaessa sovelletaan direktiivin [uudelleenlaadittu direktiivi 2009/28/EY, sellaisena kuin sitä ehdotetaan asiakirjalla COM(2016) 767], direktiivin 2010/31/EU ja direktiivin 2012/27/EU määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan 1)’nykyisillä politiikoilla ja toimenpiteillä’ täytäntöönpantuja ja hyväksyttyjä politiikkoja ja toimenpiteitä; 2)’täytäntöönpannuilla politiikoilla ja toimenpiteillä’ politiikkoja ja toimenpiteitä, joihin sovelletaan kansallisen suunnitelman jättämispäivänä yhtä tai useampaa seuraavista edellytyksistä: kansallinen lainsäädäntö on voimassa, yksi tai useampia vapaaehtoisia sopimuksia on tehty, määrärahoja on myönnetty, henkilöresursseja on otettu käyttöön; 3)’hyväksytyillä politiikoilla ja toimenpiteillä’ politiikkoja ja toimenpiteitä, joiden osalta on tehty kansallisen suunnitelman tai edistymisraportin jättämispäivään mennessä virallinen hallituksen päätös ja joiden täytäntöönpanon jatkamiseen on selkeästi sitouduttu; 4)’suunnitelluilla politiikoilla ja toimenpiteillä’ keskustelun kohteena olevia vaihtoehtoja, joilla on realistinen mahdollisuus tulla hyväksytyiksi ja toteutetuiksi kansallisen suunnitelman tai edistymisraportin jättämispäivän jälkeen; 5)’ennusteilla’ ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia tai energiajärjestelmän kehittymistä koskevia ennusteita, joiden on sisällettävä ainakin määrälliset arviot raportointivuotta välittömästi seuraavista neljästä vuodesta, joiden viimeinen luku on 0 tai 5; 6)’ennusteilla, joissa ei oteta huomioon toimenpiteitä’, ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevia ennusteita, joissa ei ole otettu huomioon suunniteltujen, hyväksyttyjen tai toteutettujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksia sen vuoden jälkeen, joka on valittu kyseisen ennusteen lähtökohdaksi; 7)’ennusteilla, joissa on otettu huomioon toimenpiteet’, ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia tai energiajärjestelmän kehittymistä koskevia ennusteita, joissa on otettu huomioon hyväksyttyjen ja toteutettujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutukset kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiin; 8)’ennusteilla, joissa on otettu huomioon lisätoimet’, ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia tai energiajärjestelmän kehittymistä koskevia ennusteita, joissa on otettu huomioon ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi tai energiatavoitteiden saavuttamiseksi hyväksyttyjen ja toteutettujen politiikkojen ja toimenpiteiden sekä tätä varten suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutukset kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiin;

9)’vuoteen 2030 ulottuvilla unionin energia- ja ilmastotavoitteilla’ unionin laajuista sitovaa tavoitetta, jonka mukaan unionin kasvihuonekaasupäästöjä alennetaan koko talouden laajuudelta vuoteen 2030 mennessä vähintään 40 prosenttia vuoteen 1990 verrattuna, unionin tason sitovaa tavoitetta, jonka mukaan vähintään 27 prosenttia unionissa vuonna 2030 kulutetusta energiasta saadaan uusiutuvista energialähteistä, unionin tason tavoitetta, jonka mukaan energiatehokkuus on parantunut vuonna 2030 vähintään 27 prosenttia, jota on tarkistettava vuoteen 2020 mennessä pitäen mielessä EU:n 30 prosentin taso, sekä tavoitetta, jonka mukaan sähköverkkojen yhteenliitäntäaste on vuonna 2030 vähintään 15 prosenttia, tai muita Eurooppa-neuvoston tai neuvoston ja parlamentin tältä osin myöhemmin vuodelle 2030 sopimia tavoitteita; 10)’kansallisella inventaariojärjestelmällä’ jäsenvaltiossa perustettua institutionaalisten, oikeudellisten ja menettelyihin liittyvien järjestelyjen järjestelmää, jolla arvioidaan ihmisen toiminnan aiheuttamat kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästöt ja nielujen aikaansaamat poistumat sekä raportoidaan ja arkistoidaan inventaariotiedot; 11)’indikaattorilla’ määrällistä tai laadullista tekijää tai muuttujaa, joka auttaa paremmin ymmärtämään edistymistä täytäntöönpanossa; 12)’politiikoilla ja toimenpiteillä’ kaikkia välineitä, jotka edistävät yhdennettyjen energia- ja ilmastosuunnitelmien tavoitteiden saavuttamista ja/tai sellaisten UNFCCC:n 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisten velvoitteiden täytäntöönpanoa, joihin voivat kuulua ne, joiden ensisijaisena tavoitteena ei ole kasvihuonekaasupäästöjen rajoittaminen ja vähentäminen tai energiajärjestelmän muuttaminen; 13)’politiikkojen, toimien ja ennusteiden järjestelmällä’ institutionaalisten, oikeudellisten ja menettelyihin liittyvien järjestelyjen järjestelmää, jolla raportoidaan politiikoista ja toimenpiteistä ja ennusteista, jotka koskevat ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä, nielujen aikaansaamia poistumia ja energiajärjestelmää muun muassa tämän asetuksen 32 artiklassa vaaditun mukaisesti; 14)’teknisillä korjauksilla’ kansallisiin kasvihuonekaasuinventaarioihin sisältyvien arvioiden mukautuksia, jotka tehdään 31 artiklan mukaisesti tehtävän tarkastuksen yhteydessä, kun toimitetut inventaariotiedot ovat puutteellisia tai ne on laadittu tavalla, joka ei ole johdonmukainen asiaa koskevien kansainvälisten tai unionin sääntöjen tai ohjeiden kanssa, ja joiden on tarkoitus korvata alun perin toimitetut arviot; 15)’laadunvarmistuksella’ suunniteltua järjestelmää, jolla varmistetaan, että tiedon laatutavoitteet saavutetaan ja että parhaista mahdollisista arvioista ja tiedoista raportoidaan laadunhallintaohjelman toimivuuden tukemiseksi ja jäsenvaltioiden avustamiseksi; 16)’laaduntarkistuksella’ rutiininomaisten teknisten toimien järjestelmää, jolla koottujen tietojen ja arvioiden laatua mitataan ja valvotaan niiden eheyden, paikkansapitävyyden ja kattavuuden varmistamiseksi, virheiden ja puutteiden havaitsemiseksi ja käsittelemiseksi, tietojen ja muiden käytettävien materiaalien dokumentoimiseksi ja arkistoimiseksi sekä kaikkien laadunvarmistustoimien kirjaamiseksi; 17)’keskeisillä indikaattoreilla’ keskeisiä indikaattoreita, joilla mitataan komission ehdottamien energiaunionin viiden ulottuvuuden suhteen saavutettua edistymistä; 18)’SET-suunnitelmalla’ komission tiedonannossa (2015) 6317 esitettyä Euroopan strategista energiateknologiasuunnitelmaa. 2 LUKU

YHDENNETYT KANSALLISET ENERGIA- JA ILMASTOSUUNNITELMAT 3 artikla

Yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat 1. Jokaisen jäsenvaltion on 1 päivään tammikuuta 2019 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi annettava komissiolle tiedoksi yhdennetty kansallinen energia- ja ilmastosuunnitelma. Suunnitelmien on sisällettävä 2 kohdassa ja liitteessä I esitetyt seikat. Ensimmäinen suunnitelma kattaa vuodet 2021–2030. Seuraavien suunnitelmien on katettava kymmenvuotisjakso, joka alkaa välittömästi edellisen suunnitelman kattaman ajanjakson päätyttyä. 2. Yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa on oltava seuraavat pääosiot: a)yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien laadintaprosessista tehty yhteenveto, jonka muodostavat tiivistelmä, kuvaus sidosryhmien kuulemisesta ja osallistumisesta ja näiden tuloksista sekä kuvaus alueellisesta yhteistyöstä muiden jäsenvaltioiden kanssa suunnitelman laadintavaiheessa; b)kuvaus kansallisista tavoitteista, päämääristä ja panoksista energiaunionin kaikkien viiden ulottuvuuden osalta; c)kuvaus politiikoista ja toimenpiteistä, joita esitetään vastaavien b alakohdassa säädettyjen tavoitteiden, päämäärien ja panosten saavuttamiseksi; d)kuvaus energiaunionin viiden ulottuvuuden nykytilanteesta, myös energiajärjestelmän, kasvihuonekaasujen päästöjen, poistumien sekä b alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita koskevien ennusteiden osalta, jo olemassa olevien (täytäntöönpantujen ja hyväksyttyjen) politiikkojen ja toimenpiteiden kanssa; e)arvio b alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksista; f)tämän asetuksen liitteessä II esitettyjä vaatimuksia ja rakennetta noudattaen laadittu liite, jossa esitetään jäsenvaltion menetelmät ja politiikkatoimet energiansäästövaatimuksen saavuttamiseksi energiatehokkuusdirektiivin [sellaisena kuin se on muutettuna ehdotuksella COM(2016)761] 7 artiklan a ja b alakohdan sekä liitteen IV mukaisesti.

3. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa tarkoitettuja kansallisia suunnitelmia laatiessaan otettava huomioon energiaunionin viiden ulottuvuuden väliset yhteydet ja tapauksen mukaan käytettävä johdonmukaisia tietoja ja oletuksia kaikissa viidessä ulottuvuudessa. 4. Siirretään komissiolle valta antaa tämän asetuksen 36 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä liitteen I muuttamiseksi vastaamaan unionin energia- ja ilmastopolitiikan puitteiden muutoksia, energiamarkkinoiden kehitystä sekä uusia UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksen vaatimuksia. 4 artikla

Kansalliset tavoitteet, päämäärät ja panokset energiaunionin kaikkien viiden ulottuvuuden osalta Jäsenvaltioiden on vahvistettava yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan seuraavat keskeiset tavoitteet, päämäärät ja panokset, kuten liitteessä I olevassa A.2 jaksossa täsmennetään: a)Hiilestä irtautuminen: 1)kun kyseessä ovat kasvihuonekaasujen päästöt ja poistumat koko talouden laajuudelta sovellettavan EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen saavuttamisen edistämiseksi: i.kasvihuonekaasupäästöjä koskeva jäsenvaltioiden sitova kansallinen tavoite ja asetuksen [ ] [ESR] mukaiset vuotuiset sitovat kansalliset rajat; ii.jäsenvaltioiden asetuksen [ ] [LULUCF] mukaiset sitoumukset; iii.tapauksen mukaan muut kansalliset tavoitteet ja päämäärät, jotka ovat johdonmukaiset olemassa olevien pitkän aikavälin vähäpäästöisyyttä koskevien strategioiden kanssa; iv.tapauksen mukaan muut tavoitteet ja päämäärät, mukaan lukien alakohtaiset päämäärät ja mukauttamistavoitteet; 2)Uusiutuva energia: i.[uudelleenlaaditun uusiutuvaa energiaa koskevan direktiivin, jota ehdotetaan asiakirjalla COM(2016) 767] 3 artiklassa tarkoitetun unionin sitovan tavoitteen, jonka mukaan vähintään 27 prosenttia energiasta saadaan vuonna 2030 uusiutuvista energialähteistä, saavuttamiseksi, tähän tavoitteeseen osoitettu panos, joka liittyy uusiutuvista lähteistä saatavan energian osuuteen energian kokonaisloppukulutuksesta jäsenvaltiossa vuonna 2030 sekä kyseisen panoksen lineaarinen kehityskulku vuodesta 2021 lähtien; ii.kehityskulut, jotka liittyvät uusiutuvien energialähteiden alakohtaisiin osuuksiin lopullisesta energiankulutuksesta jäähdytys-, sähkö- ja liikennealoilla vuosina 2021–2030; iii.kehityskulut uusiutuvan energian teknologioille, joita jäsenvaltio aikoo käyttää saavuttaakseen yleiset ja alakohtaiset uusiutuvan energian kehityskulut vuosina 2021–2030, mukaan lukien odotettu energian kokonaisloppukulutus teknologiaa ja alaa kohden Mtoe:na sekä suunniteltu asennettu kokonaiskapasiteetti teknologiaa ja alaa kohden MW:na. b)Energiatehokkuus: 1)ohjeellinen kansallinen energiatehokkuuspanos direktiivin 2012/27/EU [sellaisena kuin se on muutettuna ehdotuksella COM(2016)761] 1 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun unionin sitovan energiatehokkuutta koskevan 30 prosentin tavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2030, joko primääri- ja/tai loppuenergian kulutuksen tai säästöjen taikka energiaintensiteetin perusteella; Jäsenvaltion on ilmaistava kulutuksensa primäärienergian kulutuksen ja loppuenergian kulutuksen absoluuttisena tasona vuosina 2020–2030 ja ilmoitettava panoksen lineaarinen kehityskulku vuodesta 2021 eteenpäin. Niiden on selitettävä käyttämänsä menetelmät ja muuntokertoimet; 2)energiansäästöjen kumulatiivinen määrä, joka aiotaan saavuttaa energiatehokkuusvelvoitteiden osalta vuosina 2021–2030 direktiivin 2012/27/EU [sellaisena kuin se on muutettuna ehdotuksella COM(2016)761] 7 artiklan nojalla; 3)tavoitteet, jotka koskevat kansallisen (julkisten ja yksityisten) asuin- ja kaupallisten rakennusten kannan pitkän aikavälin peruskorjausta; 4)korjattava kokonaispinta-ala tai vastaavat vuotuiset energiasäästöt, jotka aiotaan saavuttaa keskushallinnon rakennusten korjausten osalta vuosina 2020–2030 direktiivin 2012/27/EU 5 artiklan nojalla;

5)muut kansalliset energiatehokkuustavoitteet, mukaan lukien pitkän aikavälin tavoitteet tai strategiat ja alakohtaiset tavoitteet muun muassa liikenteen, lämmityksen ja jäähdytyksen aloilla. c)Energiavarmuus: 1)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät energialähteiden monipuolistamiseen ja kolmansista maista tuleviin toimituksiin; 2)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät riippuvuuden vähentämiseen kolmansista maista tuotavasta energiasta; 3)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät valmiuksiin selviytyä jonkin energialähteen rajoittuneista tai keskeytyneistä toimituksista toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja asetuksen (EU) 994/2010 kumoamisesta annetun asetuksen [sellaisena kuin sitä ehdotetaan asiakirjalla COM(2016) 52] sekä riskeihin varautumisesta sähköalalla ja direktiivin 2005/89/EY kumoamisesta annetun asetuksen [sellaisena kuin sitä ehdotetaan asiakirjalla COM(2016) 862] nojalla vahvistettavien suunnitelmien mukaisesti, mukaan lukien aikataulu tavoitteiden saavuttamiselle; 4)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät vaihtoehtoisten kotimaisten lähteiden käyttöönottoon (erityisesti uusiutuva energia); d)Energian sisämarkkinat: 1)sähköverkkojen yhteenliitäntäaste, johon jäsenvaltio pyrkii vuonna 2030 ottaen huomioon tavoite, jonka mukaan sähköverkkojen yhteenliitäntäaste on vuonna 2030 vähintään 15 prosenttia; jäsenvaltioiden on selitettävä käyttämänsä menetelmät; 2)sähkön ja kaasun siirtoinfrastruktuuriin liittyvät kansalliset tavoitteet, jotka ovat tarpeen tavoitteiden ja päämäärien saavuttamiseksi energiaunionistrategian minkä tahansa viidestä ulottuvuudesta osalta; 3)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät energian sisämarkkinoiden muihin näkökohtiin, joita ovat esimerkiksi markkinoiden yhdentäminen ja yhteenkytkeminen, mukaan lukien aikataulu tavoitteiden saavuttamiselle; 4)kansalliset tavoitteet, jotka liittyvät sähköjärjestelmän riittävyyden varmistamiseen sekä energiajärjestelmän joustavuuteen uusiutuvan energian tuotannon osalta, mukaan lukien aikataulu tavoitteiden saavuttamiselle; e)Tutkimus, innovointi ja kilpailukyky: 1)energiaunioniin liittyvän julkisen ja yksityisen tutkimuksen ja innovoinnin kansalliset tavoitteet ja rahoitustavoitteet; myös mahdollinen aikataulu tavoitteiden saavuttamiselle. Tällaisten tavoitteiden ja päämäärien olisi oltava johdonmukaiset energiaunionistrategiassa ja SET-suunnitelmassa vahvistettujen tavoitteiden ja päämäärien kanssa. 2)vuotta 2050 koskevat kansalliset tavoitteet, jotka koskevat vähähiilisen teknologian käyttöönottoa; 3)kilpailukykyä koskevat kansalliset tavoitteet. 5 artikla

Prosessi jäsenvaltioiden panoksen vahvistamiseksi uusiutuvan energian alalla 1. Kun jäsenvaltio vahvistaa 4 artiklan a alakohdan 2 kohdan i alakohdassa tarkoitetun panoksensa, joka liittyy uusiutuvista lähteistä saatavan energian osuuteen energian kokonaisloppukulutuksesta vuonna 2030 ja viimeisenä seuraavien kansallisten suunnitelmien kattamana vuonna, sen on otettava huomioon seuraavat seikat: a)direktiivissä [uudelleenlaadittu direktiivi 2009/28/EY, sellaisena kuin sitä ehdotetaan asiakirjalla COM(2016)767] säädetyt toimenpiteet; b)direktiivin 2012/27/EU nojalla vahvistetun energiansäästötavoitteen saavuttamiseksi hyväksytyt toimenpiteet; c)muut uusiutuvaa energiaa edistävät toimenpiteet jäsenvaltioissa ja unionin tasolla; ja

d)uusiutuvan energian käyttöönottoon vaikuttavat olosuhteet, kuten i) käyttöönoton tasapuolinen jakautuminen Euroopan unionissa; ii)taloudellinen potentiaali; iii)maantieteelliset rajoitteet ja luonnonhaitat, mukaan lukien yhteenliittämättömät alueet; ja iv)jäsenvaltioiden välisten siirtoyhteyksien aste. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava yhteisesti, että niiden panosten summa on sellainen, että uusiutuvista energialähteistä saatavan energian osuus on unionin tasolla energian kokonaisloppukulutuksesta vähintään 27 prosenttia vuoteen 2030 mennessä. 6 artikla

Prosessi jäsenvaltioiden panoksen vahvistamiseksi energiatehokkuuden alalla 1. Kun jäsenvaltio vahvistaa 4 artiklan b alakohdan i alakohdassa tarkoitetut ohjeelliset kansalliset energiatehokkuuspanoksensa vuodelle 2030 ja viimeiselle seuraavan kansallisen suunnitelman kattamalle vuodelle, sen on otettava huomioon seuraavat seikat: a)unionin energiankulutus vuonna 2020 saa olla enintään 1 483 Mtoe primäärienergiaa ja enintään 1 086 Mtoe loppuenergiaa ja unionin energiankulutus vuonna 2030 saa olla enintään 1 321 Mtoe primäärienergiaa ja enintään 987 Mtoe loppuenergiaa ensimmäisellä kymmenvuotisjaksolla; b)direktiivin 2012/27/EU] sellaisena kuin se on muutettuna ehdotuksella COM(2016)761] 1 ja 3 artiklassa tarkoitettu vuoteen 2030 ulottuva unionin sitova tavoite saavutetaan; Lisäksi jäsenvaltioiden on otettava huomioon a)direktiivissä 2012/27/EY säädetyt toimenpiteet; b)muut energiatehokkuutta edistävät toimenpiteet jäsenvaltioissa ja unionin tasolla. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua panosta asettaessaan jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon myös primääri- ja loppuenergian kulutukseen vaikuttavat olosuhteet, kuten: a)jäljellä olevat kustannustehokkaat energiansäästömahdollisuudet; b)bruttokansantuotteen kehittyminen ja ennuste; c)muutokset energian tuonnissa ja viennissä; d)kaikkien uusiutuvien energialähteiden, ydinenergian, hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin kehitys; ja e)varhaiset toimet. 7 artikla

Kansalliset politiikat ja toimenpiteet energiaunionin kaikkien viiden ulottuvuuden osalta

Jäsenvaltioiden on kuvailtava liitteen I mukaisesti yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan tärkeimmät olemassa olevat (täytäntöönpannut ja hyväksytyt) sekä suunnitellut politiikat ja toimenpiteet erityisesti kansallisessa suunnitelmassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien toimet alueellisen yhteistyön ja riittävän rahoituksen varmistamiseksi kansallisella ja alueellisella tasolla. 8 artikla

Yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien analyyttinen perusta 1. Jäsenvaltioiden on kuvailtava liitteessä I esitettyä rakennetta ja muotoa noudattaen energiaunionin viiden ulottuvuuden nykytilannetta, myös energiajärjestelmän sekä kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien osalta, kansallisen suunnitelman jättämishetkellä tai tuoreimpien saatavilla olevien tietojen perusteella. Jäsenvaltioiden on kaikkien energiaunionin viiden ulottuvuuden osalta myös vahvistettava ensimmäiselle kymmenvuotisjaksolle vähintään vuoteen 2040 asti (mukaan lukien vuodelle 2030) ennusteet tuloksista, jotka odotetaan saatavan jo olemassa olevista (täytäntöönpannuista ja hyväksytyistä) politiikoista ja toimenpiteistä, sekä kuvailtava niitä. 2. Jäsenvaltioiden on kuvailtava yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan arviotaan kansallisella ja tapauksen mukaan alueellisella tasolla seuraavista: a)vaikutukset energiajärjestelmän kehitykseen ja kasvihuonekaasujen päästöihin ja poistumiin ensimmäisellä kymmenvuotisjaksolla vähintään vuoteen 2040 asti (mukaan lukien vuonna 2030) suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden yhteydessä, mukaan lukien vertailu 1 kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin (täytäntöönpantuihin ja hyväksyttyihin) politiikkoihin ja toimenpiteisiin perustuviin ennusteisiin; b)7 artiklassa tarkoitettujen ja liitteessä I täsmennettyjen suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden makroekonomiset ja sosiaaliset sekä ympäristöosaamiseen liittyvät vaikutukset ensimmäisellä kymmenvuotisjaksolla vähintään vuoteen 2030 asti, mukaan lukien vertailu 1 kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin (täytäntöönpantuihin ja hyväksyttyihin) politiikkoihin ja toimenpiteisiin perustuviin ennusteisiin; c)arviointi vuorovaikutuksista tietyn politiikan ulottuvuuden nykyisten (täytäntöönpantujen ja hyväksyttyjen) politiikkojen ja toimenpiteiden sekä eri ulottuvuuksien nykyisten (täytäntöönpantujen ja hyväksyttyjen) ja suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden välillä ensimmäisellä kymmenvuotisjaksolla vähintään vuoteen 2030 asti. Toimitusvarmuuteen, infrastruktuuriin ja markkinoiden yhdentymiseen liittyvät ennusteet on liitettävä vankkoihin energiatehokkuusskenaarioihin. 9 artikla

Yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien luonnokset 1. Jäsenvaltion on 1 päivään tammikuuta 2018 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi laadittava ja toimitettava komissiolle luonnos 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta yhdennetystä kansallisesta energia- ja ilmastosuunnitelmasta. 2. Komissio voi antaa jäsenvaltioille suunnitelmaluonnoksia koskevia suosituksia 28 artiklan mukaisesti. Kyseisissä suosituksissa on esitettävä erityisesti a)tavoitteiden, päämäärien ja panoksien vaatimustaso, jotta energiaunionin tavoitteet ja erityisesti uusiutuvaa energiaa ja energiatehokkuutta koskevat vuoden 2030 unionin tavoitteet voidaan saavuttaa yhteisesti; b)jäsenvaltioiden ja unionin tason tavoitteisiin liittyvät politiikat ja toimenpiteet sekä muut politiikat ja toimenpiteet, joilla voi olla rajatylittävää merkitystä; c)vuorovaikutukset ja johdonmukaisuus yhdennettyyn kansalliseen energia- ja ilmastosuunnitelmaan sisältyvien nykyisten (täytäntöönpantujen ja hyväksyttyjen) ja suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden välillä energiaunionin yhdessä ulottuvuudessa ja eri ulottuvuuksien kesken. 3. Jäsenvaltioiden on otettava komission suositukset mahdollisimman tarkasti huomioon viimeistellessään yhdennettyjä energia- ja ilmastosuunnitelmiaan. 10 artikla

Julkiset kuulemiset Jäsenvaltion on varmistettava, että yleisölle annetaan ajoissa ja tosiasiallisesti mahdollisuus osallistua tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen suunnitelmien luonnosten valmistelemiseen ja että yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman luonnokseen liitetään komissiolle toimitettaessa yhteenveto yleisön mielipiteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin muusta lainsäädännöstä johtuvien vaatimusten soveltamista. Siltä osin kuin direktiivin 2001/42/EY säännöksiä sovelletaan, kyseisen direktiivin mukaisesti toteutettujen kuulemisten katsotaan täyttävän myös tämän asetuksen velvollisuudet kuulla yleisöä. 11 artikla

Alueellinen yhteistyö 1. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä alueellisella tasolla varmistaakseen yhdennetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan vahvistettujen tavoitteiden, päämäärien ja panosten saavuttamisen. 2. Ennen kuin jäsenvaltio toimittaa komissiolle yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelmansa 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on hyvissä ajoin määriteltävä alueellisen yhteistyön mahdollisuudet ja kuultava naapurijäsenvaltioita ja muita asiasta kiinnostuneita jäsenvaltioita. Jäsenvaltion on esitettävä yhdennetyssä kansallisessa energia- ja ilmastosuunnitelmassaan tällaisen alueellisen kuulemisen tulokset ja mainittava tarpeen mukaan, miten kommentit on otettu huomioon. 3. Komissio helpottaa sille 9 artiklan nojalla toimitettuja suunnitelmaluonnoksia koskevaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja kuulemista suunnitelmien viimeistelyn varmistamiseksi.

4. Jäsenvaltion on otettava huomioon yhdennettyä kansallista energia- ja ilmastosuunnitelmaansa koskevat kommentit, jotka se on saanut muilta jäsenvaltioilta 2 ja 3 kohdan nojalla, ja selitettävä miten kommentit on otettu huomioon. 5. Jäsenvaltioiden on edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tarkoituksia varten jatkettava alueellisen tason yhteistyötä suunnitelmiensa politiikkojen ja toimenpiteiden täytäntöönpanon yhteydessä. 12 artikla

Yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien arviointi Komissio arvioi yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat ja niiden 3 ja 13 artiklan nojalla ilmoitetut päivitykset. Se arvioi erityisesti seuraavat näkökohdat: a)riittävätkö tavoitteet, päämäärät ja panokset siihen, että energiaunionin tavoitteet ja ensimmäisen kymmenvuotisjakson osalta erityisesti 25 artiklan mukaisten vuoteen 2030 ulottuvien unionin ilmasto- ja energiapuitteiden tavoitteet saavutetaan yhteisesti; b)ovatko suunnitelmat 3–11 artiklan vaatimusten ja komission 28 artiklan nojalla antamien suositusten mukaiset. 13 artikla

Yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittäminen 1. Jäsenvaltion on 1 päivään tammikuuta 2023 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi toimitettava komissiolle luonnos viimeisimmän 3 artiklassa tarkoitetun yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivityksestä tai vahvistettava komissiolle, että suunnitelma pysyy ennallaan. 2. Jäsenvaltion on 1 päivään tammikuuta 2024 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi toimitettava komissiolle luonnos viimeisimmän 3 artiklassa tarkoitetun yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman päivityksestä, jollei se ole vahvistanut 1 kohdan mukaisesti suunnitelman pysyvän ennallaan. 3. Jäsenvaltioiden on 2 kohdassa tarkoitetussa päivityksessä muutettava tavoitteita, päämääriä ja panoksia niin, että ne ovat korkeammalla vaatimustasolla kuin viimeisimmässä toimitetussa yhdennetyssä kansallisessa energia- ja ilmastosuunnitelmassa. 4. Jäsenvaltioiden on päivitetyssä suunnitelmassa pyrittävä hillitsemään haitallisia ympäristövaikutuksia, jotka ovat tulleet esiin 15–22 artiklan mukaisessa yhdennetyssä raportoinnissa. 5. Jäsenvaltioiden on otettava tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivitystä laatiessaan huomioon viimeisimmät eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset. 6. Päivitettyjen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien laadintaan ja arviointiin sovelletaan 9 artiklan 2 kohdassa ja 11 artiklassa säädettyjä menettelyjä. 3 LUKU

VÄHÄPÄÄSTÖISYYTTÄ KOSKEVAT PITKÄN AIKAVÄLIN STRATEGIAT 14 artikla

Vähäpäästöisyyttä koskevat pitkän aikavälin strategiat 1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja toimitettava komissiolle 1 päivään tammikuuta 2020 mennessä ja sen jälkeen joka kymmenes vuosi vähäpäästöisyyttä koskevat, 50 vuotta kattavat pitkän aikavälin strategiansa seuraavien tavoitteiden edistämiseksi: a)unionille ja jäsenvaltioille UNFCCC:n ja Pariisin sopimuksesta johtuvien sitoumusten toteuttaminen ihmisen toiminnan aiheuttamien kasvihuonekaasujen rajoittamiseksi ja nielujen aikaansaamien poistumien lisäämiseksi; b)tavoitteen, joka koskee maapallon keskilämpötilan nousun rajoittamista alle kahteen celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna, saavuttaminen ja pyrkimysten jatkaminen lämpötilan nousun rajoittamiseksi 1,5 celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna; c)kasvihuonekaasupäästöjen pitkän aikavälin vähennysten toteuttaminen ja nielujen aikaansaamien poistumien lisääminen kaikilla sektoreilla noudattaen unionin tavoitetta vähentää kustannustehokkaasti päästöjä 80–95 prosentilla vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasoihin verrattuna, osana IPCC:n mukaan tarvittavia vähennyksiä, jotka teollisuusmaiden on tehtävä ryhmänä. 2. Vähäpäästöisyyttä koskevien pitkän aikavälin strategioiden on katettava seuraavat osatekijät:

a)kasvihuonekaasupäästöjen kokonaisvähennykset ja nielujen aikaansaamien poistumien lisääntyminen; b)päästövähennykset ja poistumien lisääntyminen eri sektoreilla, mukaan lukien sähköala, teollisuus, liikenne, rakennusala (kotitaloudet ja palvelusektori) ja maatalous sekä maankäyttö, maankäytön muutokset ja metsätalous (LULUCF); c)odotettu edistyminen siirtymisessä vähäisten kasvihuonekaasupäästöjen talouteen, mukaan lukien kasvihuonekaasuintensiteetti, bruttokansantuotteen hiilidioksidi-intensiteetti ja tutkimus-, kehitys- ja innovointistrategiat; d)yhteydet muihin kansallisiin pitkän aikavälin suunnitelmiin. 3. Vähäpäästöisyyttä koskevien pitkän aikavälin strategioiden ja 3 artiklassa tarkoitettujen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien on oltava keskenään johdonmukaiset. 4. Jäsenvaltioiden on saatettava vähäpäästöisyyttä koskevat pitkän aikavälin strategiansa ja niiden mahdolliset päivitykset viipymättä yleisön saataville. 4 LUKU

RAPORTOINTI 1 jakso

Kaksivuotiset edistymisraportit ja niiden seuranta 15 artikla

Kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevat yhdennetyt edistymisraportit 1. Jokaisen jäsenvaltion on raportoitava komissiolle 15 päivään maaliskuuta 2021 mennessä ja sen jälkeen joka toinen vuosi yhdennetyn kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman täytäntöönpanotilasta toimittamalla yhdennettyjä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskeva edistymisraportti, joka kattaa energiaunionin kaikki viisi keskeistä ulottuvuutta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun raporttiin on sisällyttävä seuraavat seikat: a)tiedot edistymisestä yhdennetyssä kansallisessa energia- ja ilmastosuunnitelmassa vahvistettujen tavoitteiden, päämäärien ja panosten saavuttamisessa sekä niiden saavuttamiseksi tarvittavien politiikkojen ja toimenpiteiden täytäntöönpanossa; b)18–22 artiklassa tarkoitetut tiedot ja tapauksen mukaan politiikkojen ja toimenpiteiden päivitykset kyseisten artiklojen mukaisesti; c)16 artiklan mukaisesti politiikat, toimet ja ennusteet, jotka koskevat ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia; d)17 artiklan 1 kohdan mukaisesti tiedot kansallisista sopeutumissuunnitelmista ja -strategioista; e)jäljennökset kaksivuotisraporteista ja sovellettavina vuosina UNFCCC:n sihteeristölle toimitetuista kansallisista tiedonannoista; (f)arviot tapauksen mukaan parantuneesta ilmanlaadusta ja ilman laatua pilaavien päästöjen vähennyksistä sekä muista erityisten energiatehokkuustoimenpiteiden hyödyistä; (g)edellä 17 artiklan 2 kohdassa ja 23 artiklassa tarkoitetut vuosiraportit. Unioni ja jäsenvaltiot toimittavat UNFCCC:n sihteeristölle kaksivuotisraportit UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksen 2/CP.17 mukaisesti ja kansalliset tiedonannot UNFCCC:n 12 artiklan mukaisesti. 3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen rakenne, muoto, tekniset yksityiskohdat ja toimittamistapa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

4. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tietojen ja päivitysten aikaväli ja laajuus suhteutetaan tarpeeseen varmistaa investoijille riittävä varmuus. 5. Jos komissio on antanut suosituksia 27 artiklan 2 tai 3 kohdan nojalla, asianomaisen jäsenvaltion on kyseisten suositusten huomioon ottamiseksi sisällytettävä 1 kohdassa tarkoitettuun raporttiinsa tiedot politiikoista ja toimenpiteistä, jotka on hyväksytty tai jotka aiotaan hyväksyä ja panna täytäntöön. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä yksityiskohtainen toteuttamisaikataulu. 16 artikla

Kasvihuonekaasupolitiikkoja ja -toimia sekä ennusteita koskeva yhdennetty raportointi 1. Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle 15 päivään maaliskuuta 2021 mennessä ja sen jälkeen joka toinen vuosi seuraavista: a)liitteessä IV tarkoitetut kansalliset politiikat ja toimenpiteet, ja b)kansalliset ennusteet, jotka koskevat ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia, eriteltyinä liitteessä III olevassa 2 osassa lueteltujen kaasujen tai kaasuryhmien (fluorihiilivedyt ja perfluorihiilivedyt) mukaan. Kansallisissa ennusteissa on otettava huomioon unionin tasolla mahdollisesti hyväksyttävät politiikat ja toimenpiteet, ja niiden on sisällettävä liitteessä V säädetyt tiedot. 2. Jäsenvaltioiden on raportoitava ajantasaisimmat saatavilla olevat ennusteet. Jos jäsenvaltio ei toimita täydellisiä ennustearvioita 15 päivään maaliskuuta mennessä joka toinen vuosi ja jos komissio katsoo, että kyseinen jäsenvaltio ei pysty korjaamaan komission laadunvarmistus- tai laadunvalvontamenettelyissä havaittuja puutteita tiedoissa, komissio voi laatia unionin ennusteiden kokoamiseen tarvittavat arviot asianomaista jäsenvaltiota kuullen. 3. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kaikista 1 kohdan mukaisesti raportoiduissa tiedoissa raportointikauden ensimmäisen vuoden aikana tapahtuneista merkittävistä muutoksista edellistä raporttia seuraavan vuoden maaliskuun 15 päivään mennessä. 4. Jäsenvaltioiden on asetettava yleisön saataville sähköisessä muodossa 1 kohdan mukaiset kansalliset ennusteensa ja mahdolliset merkitykselliset arvioinnit niiden kansallisten politiikkojen ja toimenpiteiden kustannuksista ja vaikutuksista, jotka liittyvät kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittamista koskevien unionin politiikkojen täytäntöönpanoon, sekä näitä arviointeja tukevat tekniset raportit. Kyseisten ennusteiden ja arvioiden olisi sisällettävä kuvaukset käytetyistä malleista ja menetelmistä sekä määritelmät ja taustaoletukset. 17 artikla

Kansallisia sopeutumistoimia, kehitysmaille annettavaa taloudellista ja teknistä tukea sekä huutokauppatuloja koskeva yhdennetty raportointi 1. Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle 15 päivään maaliskuuta 2021 mennessä ja sen jälkeen joka toinen vuosi kansallisista sopeutumissuunnitelmista ja -strategioistaan ja mainittava täytäntöönpannut tai suunnitellut toimet, joilla helpotetaan sopeutumista ilmastonmuutokseen, mukaan lukien liitteessä VI olevassa 1 kohdassa täsmennetyt tiedot. 2. Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle 15 päivään maaliskuuta 2021 mennessä ja sen jälkeen joka vuosi (vuosi X) seuraavista seikoista: a)kehitysmaille annettu tuki, mukaan lukien liitteessä VI olevassa 2 osassa täsmennetyt tiedot; b)jäsenvaltion direktiivin 2003/87/EY 10 artiklan 1 kohdan ja 3 d artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saamien tulojen käyttö, mukaan lukien liitteessä VI olevassa 3 osassa täsmennetyt tiedot. 3. Jäsenvaltioiden on asetettava yleisön saataville raportit, jotka on toimitettu komissiolle tämän artiklan mukaisesti. 4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden tämän artiklan nojalla raportoimien tietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 18 artikla

Uusiutuvaa energiaa koskeva yhdennetty raportointi Jäsenvaltioiden on sisällytettävä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevaan edistymisraporttiin tiedot seuraavista seikoista: a)seuraavien kehityskulkujen ja tavoitteiden täytäntöönpanosta: 1)kansallinen kehityskulku uusiutuvien energialähteiden osuudelle energian kokonaisloppukulutuksesta vuosina 2021–2030;

2)kansalliset kehityskulut, jotka liittyvät uusiutuvien energialähteiden alakohtaisiin osuuksiin lopullisesta energiankulutuksesta sähkö-, lämmitys-, jäähdytys- ja liikennealoilla vuosina 2021–2030; 3)kehityskulut uusiutuvan energian teknologioille, joita käytetään yleisten ja alakohtaisten uusiutuvan energian kehityskulkujen saavuttamiseksi vuosina 2021–2030, mukaan lukien odotettu energian kokonaisloppukulutus teknologiaa ja alaa kohden Mtoe:na sekä suunniteltu asennettu kokonaiskapasiteetti teknologiaa ja alaa kohden MW:na. 4)bioenergian kysynnän kehityskulku eriteltynä lämmitys-, sähkö- ja liikennealojen mukaan, sekä biomassan saatavuus raaka-aineista, kotimainen tuotanto vs. tuonti. Metsäbiomassan osalta arvio sen lähteestä ja vaikutuksesta LULUCF-nieluun; 5)mahdolliset muut kansalliset kehityskulut ja tavoitteet, myös pitkän aikavälin ja alakohtaiset (kuten biopolttoaineiden osuus, kehittyneiden biopolttoaineiden osuus, maatalousmaalla viljellyistä tärkeimmistä viljelykasveista tuotetun biopolttoaineen osuus, biomassasta lämpöä käyttämättä tuotetun sähkön osuus, uusiutuvan energian osuus kaukolämmityksessä, uusiutuvan energian käyttö rakennuksissa, kaupunkien, energiayhteisöjen ja omaa energiaa käyttävien kuluttajien tuottama uusiutuva energia); b)seuraavien politiikkojen ja toimenpiteiden täytänt