/* KOM/95/0434 lopull. - CNS 95/0247 */ Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä



Virallinen lehti nro C 052 , 21/02/1996 s. 0001



Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä (96/C 52/01) KOM(95) 434 lopull. - 95/0247(CNS) (Komission esittämä 10 päivänä marraskuuta 1995) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että tällä hetkellä erilaisten muutostekijöiden seurauksena hedelmä- ja vihannesala on joutunut uuteen tilanteeseen, johon tuottajien on mukauduttava; sen vuoksi tämän alan yhteisen markkinajärjestelyn perussääntöjen uudistaminen on perusteltua; ne lukuisat muutokset, joita hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 18 päivänä toukokuuta 1972 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1035/72(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1363/95(2), on tehty, antavat aiheen sen korvaamiseen uudella asetuksella selvyyden vuoksi, on suotavaa liittää tähän uuteen asetukseen hedelmä- ja vihannesalan tuottajajärjestöjen antamien tiettyjen sääntöjen soveltamisalan laajentamista koskevista yleisistä säännöistä 14 päivänä marraskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3285/83(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 220/92(4),yhteisön hedelmä- ja vihannesalan säännösten soveltamista koskevien valvontakeinojen vahvistamisesta 23 päivänä toukokuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1319/85(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 404/93(6), hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 b artiklan soveltamissäännöistä persikoiden, sitruunoiden ja appelsiinien osalta 19 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2240/88(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1327/95(8), omenien ja kukkakaalien interventiokynnyksen käyttöön ottamisesta 27 päivänä huhtikuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1121/89(9), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1327/95, ja yhteisön sitrusviljelmärekisterin perustamisesta 7 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1198/90(10) keskeisimmät säännökset; sen vuoksi kyseiset asetukset olisi kumottava, tuotteiden luokittelu sellaisia yhteisiä ja pakollisia vaatimuksia noudattaen, joita sovelletaan yhteisössä kaupan pidettäviin tai kolmansiin maihin vietäviin tuotteisiin, muodostaa toisaalta viitekehyksen kaupan vilpittömyyden ja markkinoiden avoimuuden edistämiseksi sekä toisaalta poistaa markkinoilta tuotteet, joiden laatu ei ole tyydyttävä; näiden vaatimusten noudattaminen vaikuttaa näin myös tuotannon kannattavuutta parantavasti, yksinkertaisuuden vuoksi vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta vahvistaa yhteiseen markkinajärjestelyyn sovellettaviksi vaatimuksiksi Yhdistyneiden Kansakuntien Euroo pan talouskomissiossa kyseiseen markkinajärjestelyyn kuuluville tuotteille vahvistetut vaatimukset; on tarpeen säätää edellytykset, joilla kansainvälisiä vaatimuksia voidaan mukauttaa yhteisön erityistarpeisiin, vaatimusten asettaminen voi olla täysin tehokasta ainoastaan, jos vaatimuksia sovelletaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa ja tuotteiden lähtiessä tuotantoalueelta; poikkeuksista voidaan kuitenkin säätää tiettyjen joko hyvin toisarvoisten ja paikallisten tai kaupan pidon alkuvaiheissa tapahtuvien toimintojen tai jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden osalta; myös katomahdollisuus on otettava huomioon; kuluttajien hedelmien ja vihannesten ominaispiirteitä koskevat vaatimukset edellyttävät, että päällysmerkinnät sisältävät tuotteiden alkuperän aina vähittäiskauppaan asti, hedelmien ja vihannesten tuotannossa ja kaupan pitämisessä on otettava huomioon ympäristönäkökohdat sekä viljelykäytäntöjen että käytetyistä tarvikkeista huolehtimisen ja tuotannosta vedettyjen tuotteiden hävittämisen tasolla, erityisesti vesiensuojelun, luonnon monimuotoisuuden säilyttämisen ja maisemanhoidon osalta, tuottajajärjestöt ovat yhteisen markkinajärjestelyn perustana, ja ne varmistavat omalla tasollaan markkinoiden hajautetun toiminnan; kysynnän keskittyessä yhä enenevässä määrin tarjonnan keskittyminen kyseisiin järjestöihin vaikuttaa entistä enemmän taloudelliselta välttämättömyydeltä tuottajien aseman vahvistamiseksi markkinoilla; tämän keskittymisen on toteuduttava vapaaehtoisuuden ja hyödyn perusteella tuottajajärjestön jäsenilleen tarjoamien palvelujen laajuuden ja tehokkuuden ansiosta, jäsenvaltio voi hyväksyä yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden toteuttamisen edistämiseen soveltuvan tuottajajärjestön ainoastaan, jos tämä täyttää tietyt edellytykset, joihin se on sitoutunut ja joihin se säännöissään velvoittaa jäsenensä sitoutumaan; tuottajien sellaisten ryhmittymien, jotka haluavat saada tuottajajärjestön aseman tämän asetuksen mukaisesti, on voitava saada siirtymäaika, jonka kuluessa voidaan myöntää kansallista ja yhteisön rahoitustukea, jos nämä ryhmittymät tekevät tiettyjä sitoumuksia ja noudattavat niitä, on aiheellista säätää siirtymäkaudesta niiden tuottajajärjestöjen osalta, jotka on jo nyt hyväksytty asetuksen (ETY) N:o 1035/72 mukaisesti, mutta jotka eivät vielä voi täyttää tämän asetuksen vaatimuksia tullakseen hyväksytyiksi; tällaisten järjestöjen on osoittauduttava kykeneviksi tarvittavien muutosten tekemiseen, tuottajajärjestöjen saattamiseksi vastuullisiksi erityisesti niiden taloudellisten päätösten osalta ja niille myönnettyjen julkisten varojen käytön suuntaamiseksi tulevaisuutta ajatellen olisi vahvistettava edellytykset, joilla tällaisia varoja voidaan käyttää; tuottajajärjestöjen toimintarahastojen yhteisrahoitus vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta ratkaisulta, toimintarahastojen olemassaolo ja moitteeton toiminta edellyttävät, että tuottajajärjestöt ottavat vastuun jäsentensä hedelmien ja vihannesten koko tuotannosta, tuottajajärjestöjen tai niiden liittojen toiminnan tehostamiseksi entisestään ja toivottavan vakauden varmistamiseksi markkinoilla jäsenvaltioiden olisi sallittava tietyin edellytyksin ulottaa erityisesti tuotantoon, markkinoille saattamiseen ja ympäristönsuojeluun liittyvät sellaiset säännöt koskemaan jonkin alueen kaikkia järjestöön kuulumattomia tuottajia, jotka kyseisen alueen tuottajajärjestö tai -liitto on antanut jäsenilleen; tietyt sääntöjen ulottamisesta aiheutuvat kulut voidaan tositteiden esittämistä vastaan saattaa kyseisten tuottajien maksettaviksi, jos nämä hyötyvät sääntöjen vaikutuksista, yksittäisten tai jo ryhmittyneiden toimijoiden aloitteesta muodostetut toimialakohtaiset järjestöt, jotka edustavat huomattavaa osaa hedelmä- ja vihannesalan eri ammattiryhmistä, ovat omiaan edistämään markkinatilanteiden entistä parempaa huomioon ottamista ja helpottamaan taloudellisen käyttäytymisen kehittymistä paremman tietämyksen ja siten tuotteiden tuotannon, tarjontamuotojen ja kaupan pitämisen entistä paremman järjestämisen suuntaan; jos kyseisten toimialakohtaisten järjestöjen toimet voivat yleisesti vaikuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden toteutumiseen ja erityisesti tämän markkinajärjestelyn tavoitteiden toteutumiseen, olisi kyseisten toimien määrittelemisen jälkeen hyväksyttävä erityisesti ne kyseisistä järjestöistä, jotka osoittavat kiistattomasti edustavuutensa ja harjoittavat myönteistä toimintaa edellä mainittujen tavoitteiden edistämiseksi; tuottajajärjestöjen tai -yhdistysten antamien sääntöjen ulottamista ja tästä ulottamisesta aiheutuvien kulujen jakamista koskevia säännöksiä on, ottaen huomioon tavoitteiden samankaltaisuus, myös sovellettava toimialakohtaisesti, hintojen vakauttamiseksi on suotavaa, että tuottajajärjestöt voivat vaikuttaa markkinoilla erityisesti päättämällä olla saattamatta myyntiin tiettyjä tuotemääriä tiettyinä ajanjaksoina; kyseisiä vetäytymistoimia ei voida pitää markkinoita korvaavana menekkialueena; sen vuoksi yhteisön osallistuminen niiden rahoitukseen voidaan toisaalta taata ainoastaan tuotannon määrätyn prosenttiosuuden osalta ja toisaalta sen on rajoituttava alennettuun yhteisön korvaukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimintarahastojen suuntaamista tähän tarkoitukseen; yksinkertaisuuden vuoksi on osoittautunut perustelluksi pitää voimassa yksi ainoa samansuuruinen yhteisön korvaus kaikkien tuotteiden osalta; jotta vähennys olisi samansuuruinen kaikkien tuotteiden osalta, tietyt eriyttämiset ovat osoittautuneet tarpeellisiksi, interventiotoimenpiteillä voi olla täysi vaikutus ainoastaan, jos markkinoilta vedettyjä tuotteita ei saateta takaisin tämäntyyppisille tuotteille tavanomaisiin jakelukanaviin; olisi määriteltävä tämän edellytyksen täyttävien käyttötarkoitusten ja käyttötapojen eri muodot, jotta vältyttäisiin mahdollisimman pitkälle tällä tavoin markkinoilta vedettyjen tuotteiden hävittämiseltä, markkinoilta vedettyjen tuotteiden uusi hallinnointitapa mahdollistaa samalla voimassa olevien kynnysten ylittämisen seurauksia koskevien säännösten kumoamisen; on kuitenkin tarkoituksenmukaista säilyttää niiden periaate siirtymäkauden ajan ja antaa komissiolle toimivalta panna asia täytäntöön tarvittaessa, neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3290/94(11) on vahvistettu Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä tehtyjen sopimusten täytäntöön panemiseksi maatalousalalla tarvittavat mukautukset ja siirtymätoimenpiteet, erityisesti kolmansien maiden kanssa hedelmä- ja vihannesalalla käytävää kauppaa koskeva uusi järjestelmä; asetuksen (ETY) N:o 1035/72 säännökset, sellaisina kuin ne ovat muutettuina asetuksen (EY) N:o 3290/94 liitteellä XIII, liitetään tähän asetukseen; jalostusteollisuudelle tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa niitä ei kuitenkaan myydä kaupintaan; tässä tapauksessa tulohinnan todentaminen voi tapahtua muiden tekijöiden kuin kiinteän arvon perusteella; asianomaista säännöstä olisi täydennettävä, kaikkien sellaisten toimijoiden on noudatettava markkinajärjestelyn sääntöjä, joihin sitä sovelletaan, tai muutoin sääntöjen vaikutus vääristyy, mistä aiheutuu seurauksia joko julkisten varojen käytön tasolla tai toimijoiden välisen kilpailun tasolla; sen vuoksi olisi perustettava yhteisön alan erityistarkastajien elin, niin talousarvioon kuin tehokkuuteen liittyvistä syistä tämän tarkastajien elimen on koostuttava sekä komission virkamiehistä että kansallisista virkailijoista, tarkka markkinoiden tuntemus on hyvin tärkeä osa yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta hallintoa; olisi säädettävä tarpeellisista toimenpiteistä tätä tarkoitusta varten, tiettyjen tukien myöntäminen vaarantaisi sisämarkkinoiden toiminnan; tämän vuoksi myös tällä alalla olisi aloitettava sellaisten perustamissopimuksen määräysten soveltaminen, joiden mukaan jäsenvaltioiden myöntämät tuet voidaan arvioida ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet kieltää, hedelmä- ja vihannesalan yhteisessä markkinajärjestelyssä on otettava huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, ja suunniteltujen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Tällä asetuksella perustetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteinen markkinajärjestely. 2. Yhteinen järjestely koskee seuraavia tuotteita: >TAULUKON PAIKKA> 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuodet vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. I OSASTO TUOTTEIDEN LUOKITTELU 2 artikla 1. Tuoreina kuluttajalle toimitettaviksi tarkoitetut tuotteet voidaan luokitella laatuvaatimusjärjestelmän avulla. 2. Euroopan talouskomission pilaantuvien tuotteiden laatuvaatimusten asettamista ja laadun parantamista käsittelevän työryhmän suosittelemat tuoreita hedelmiä ja vihanneksia koskevat ETY/YK-vaatimukset, jotka ovat olemassa tämän asetuksen voimaantulopäivänä, annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen liitteessä I olevien tuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn panemiseksi täytäntöön. Kyseiseen antamiseen asti sovelletaan edelleen asetuksen (ETY) N:o 1035/72 2 artiklan mukaisesti määriteltyjä vaatimuksia. 3. Poikkeukset 2 kohdan mukaisesti annetuista vaatimuksista yhteisen markkinajärjestelyn erityisvaatimusten täyttämiseksi annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3 artikla 1. Tuotteita, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, voidaan pitää esillä myyntitarkoituksessa, tarjota myyntiin tai myydä, toimittaa tai pitää kaupan jollakin muulla tavoin yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat mainittujen vaatimusten mukaisia. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa laatuvaatimusten tai tiettyjen niiden säännösten noudattamisvelvollisuudesta a) tuotteet, jotka tuottaja pitää esillä myyntitarkoituksessa, saattaa myyntiin, myy, toimittaa tai pitää kaupan muulla tavoin tukkumyyntipaikoilla, erityisesti tuotantoalueella sijaitsevilla tuottajamarkkinoilla; b) tuotteet, jotka kuljetetaan näiltä tukkumyyntipaikoilta samalla tuotantoalueella sijaitseville kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille tai varastointipaikoille. Toista alakohtaa sovellettaessa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle ja toimitettava sille tiedot toteuttamistaan toimenpiteistä. 2. Laatuvaatimusten noudattamisvelvollisuus tuotantoalueella ei koske a) tuotteita, jotka tuottaja myy tai toimittaa kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille tai varastointipaikoille, tai tuotteita, jotka kuljetetaan tuottajan tilalta näille paikoille; b) varastointipaikoilta kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille kuljetettavia tuotteita. 3. Laatuvaatimusten noudattamisvelvollisuus ei koske a) tuotteita, jotka kuljetetaan jalostuslaitoksiin, jollei teolliseen jalostukseen tarkoitetuille tuotteille mahdollisesti 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetuista vähimmäislaatuvaatimuksista muuta johdu. Mainittujen tuotteiden on todistetusti täytettävä säädetyt edellytykset, erityisesti niiden käyttötarkoitusta koskevat edellytykset; b) tuotteita, jotka tuottaja luovuttaa tilallaan kuluttajalle hänen henkilökohtaisiin tarpeisiinsa tai jotka myydään tietyn seudun vähittäiskaupassa perinteiseen kulutukseen. 4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4 artikla Jos laatuvaatimuksia vastaavat tuotteet eivät riitä kattamaan kulutuskysyntää, vaatimusten soveltamisesta poikkeavia toimenpiteitä toteutetaan rajoitetun ajan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 5 artikla 1. Laatuvaatimusten edellyttämät merkinnät on tehtävä selvin ja näkyvin kirjaimin pakkauksen yhdelle sivulle joko suoraan tai siihen kiinnitettyyn etikettiin. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut merkinnät on tehtävä paljoustavarana lähetettävälle, suoraan kulkuneuvoon lastattavalle kauppatavaralle tavaraa seuraavaan asiakirjaan tai lappuun, joka on sijoitettu näkyvälle paikalle kulkuneuvon sisäpuolelle. 6 artikla Kun tuotteet myydään pakattuina tai esipakattuina neuvoston direktiivissä 79/112/ETY(12) tarkoitetussa merkityksessä, vaadittujen merkintöjen on vähittäismyyntivaiheessa oltava selvästi näkyvissä. Tuotteet voidaan myydä pakkaamattomina ainoastaan, jos vähittäismyyjä asettaa näkyville myytävästä tavarasta kyltin, jossa on näkyvin ja selvin kirjaimin esitetty laatuvaatimusten edellyttämät tiedot - lajikkeesta, - tuotteen alkuperästä, - laatuluokasta. 7 artikla Kunkin jäsenvaltion erikseen VI osastossa esitettyjen säännösten mukaisesti nimeämät toimielimet valvovat pistokokein kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa ja kuljetuksen aikana, ovatko tuotteet, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, 3-6 artiklan säännösten mukaisia. Nämä tarkastukset on tehtävä mielellään ennen tuotantoalueilta lähtöä kauppatavaran pakkaus- tai lastausvaiheessa. Jäsenvaltioiden on annettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tieto nimeämistään laadunvalvonnasta vastaavista toimielimistä. 8 artikla 1. Tuotteet, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, hyväksytään tuotaviksi kolmansista maista ainoastaan, jos ne täyttävät mainitut laatuvaatimukset tai vähintään niitä vastaavat vaatimukset. 2. Edellä 3-7 artiklan säännöksiä sovelletaan yhteisöön tuotuihin tuotteisiin tuontimuodollisuuksien täyttämisen jälkeen yhteisön asiaa koskevien säännösten mukaisesti. 9 artikla 1. Tuotteet, joita varten laatuvaatimukset on vahvistettu, hyväksytään vietäviksi kolmansiin maihin ainoastaan, jos ne täyttävät mainitut laatuvaatimukset. Poikkeuksia voidaan kuitenkin myöntää 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ottaen huomioon määrämaan markkinoiden vaatimukset. 2. Kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettujen tuotteiden laatu on tarkastettava ennen kuin ne lähtevät yhteisön tullialueelta. 10 artikla Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa tämän osaston säännösten yhdenmukainen soveltaminen, toteutetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voivat sisältää yhteisöön tuotavaksi tarkoitettujen tuotteiden osalta kolmannen viejämaan tarkastusviranomaisten hyväksynnän. II OSASTO TUOTTAJAJÄRJESTÖT 11 artikla 1. 'Tuottajajärjestöllä' tarkoitetaan tässä asetuksessa kaikkia niitä oikeushenkilöitä, a) jotka on muodostettu 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen hedelmien ja/tai vihannesten tuottajien omasta aloitteesta, ja joiden tarkoituksena on erityisesti 1) varmistaa tuotannon ohjelmointi ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta, 2) edistää tarjonnan keskittämistä saattamalla jäsenten tuotanto markkinoille, 3) alentaa tuotantokustannuksia ja vakauttaa hintoja, 4) kehittää viljelymenetelmiä ja tuotantotekniikkaa ja ympäristöystävällistä jätehuoltoa erityisesti vesien, maan ja maiseman suojelemiseksi ja luonnon monimuotoisuuden suosimiseksi; b) joiden säännöt velvoittavat jäsentuottajia, erityisesti 1) soveltamaan tuottajajärjestön antamia tuotantotietoja, tuotantoa ja kaupan pitämistä sekä ympäristönsuojelua koskevia sääntöjä, 2) liittymään jäseneksi tietyn tilan osalta ainoastaan yhteen tuottajajärjestöön, 3) myymään tuottajajärjestön välityksellä koko tuotantonsa. Tuottajajärjestön luvalla ja sen määräämin edellytyksin jäsentuottajat voivat kuitenkin - korkeintaan 10 prosenttiin asti niiden tuotannosta harjoittaa tilallaan suoramyyntiä kuluttajalle hänen henkilökohtaisiin tarpeisiinsa, ja lisäksi - pitää kaupan itse tai toisen oman järjestönsä määräämän tuottajajärjestön välityksellä tuotteita, jotka edustavat toisarvoista määrää suhteessa tuottajajärjestön kaupan pitämään määrään, - pitää kaupan toisen oman järjestönsä määräämän tuottajajärjestön välityksellä tuotteita, jotka ominaispiirteidensä vuoksi eivät ensisijaisesti kuulu viimeksi mainitun kaupallisen toiminnan piiriin, 4) toimittamaan tuottajajärjestön pyytämiä tilastotietoja, jotka voivat koskea erityisesti pinta-aloja, satoja, tuotoksia ja suoramyyntiä, 5) suorittamaan säännöissä määrätyt maksut 15 artiklassa säädettyjen toimintarahastojen kartuttamiseksi ja panemiseksi täytäntöön, c) joiden säännöt sisältävät 1) yksityiskohtaiset määräykset b alakohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen määräysten määrittelemisestä, antamisesta ja muuttamisesta, 2) tuottajajärjestön rahoittamiseen tarvittavat maksut, 3) määräykset, jotka kansanvaltaisesti varmistavat jäsentuottajille järjestönsä valvonnan ja päätöksenteon hallinnan, 4) seuraamukset, jotka aiheutuvat joko yhdistysjärjestyksessä määrättyjä velvoitteita, erityisesti maksujen maksamista, tai tuottajajärjestön antamia määräyksiä koskevista rikkomuksista, 5) uusien jäsenten hyväksymiseen liittyvät määräykset, ja erityisesti liittymisen vähimmäisajanjakson, ja d) jotka ovat asianomaisen jäsenvaltion 2 kohdassa mainituin edellytyksin hyväksymiä. 2. Jäsenvaltion on hyväksyttävä tuottajajärjestöksi tässä asetuksessa tarkoitetussa merkityksessä tuottajien ryhmittymät, jotka hakevat hyväksymistä, edellyttäen, että ne a) täyttävät 1 kohdassa asetetut vaatimukset ja osoittavat tätä varten muun muassa sen, että ryhmittymään kuuluu vähimmäismäärä tuottajia ja että se tuottaa vähimmäismäärän kaupan pidettäviä tuotteita, mitkä seikat määritetään 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen; b) antavat riittävät takeet toimintansa toteuttamisesta, kestosta ja tehokkuudesta; c) toisaalta asettavat jäsentuottajien käyttöön tekniikkaa ympäristöystävällisten viljelymenetelmien toteuttamiseen, teknisiä apuvälineitä tuotteiden varastointiin, kauppakunnostukseen ja kaupan pitämiseen ja toisaalta varmistavat asianmukaisen tehtäviensä mukaisen markkinoinnin ja kirjanpidon hoitamisen. 12 artikla 1. Jäsenvaltioiden on a) päätettävä hyväksymisen myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty; b) päätettävä tarvittaessa hyväksymisen peruuttamisesta sellaisten tarkastusten perusteella, jotka niiden on suoritettava lyhyin väliajoin ja jotka koskevat tuottajajärjestöjen hyväksymisen edellytysten noudattamista, ja määrättävä näihin järjestöihin sovellettavista hyväksymisen peruuttamista koskevista seuraamuksista; c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä. 2. Edellytykset, joilla jäsenvaltioiden on selostettava komissiolle tuottajajärjestöjen toimet, vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio varmistuu 11 artiklan noudattamisesta VI osaston mukaisesti suoritetuin tarkastuksin ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksymisiä näiden tarkastusten jälkeen. 13 artikla 1. Tuottajajärjestöjä, jotka on 30 päivään kesäkuuta 1995 mennessä hyväksytty asetuksen (ETY) N:o 1035/72 13 ja 13 a artiklan nojalla ja jotka eivät ilman siirtymäaikaa voi saada hyväksymistä tämän asetuksen 11 artiklan mukaisesti, koskevat IV osaston säännökset sen voimaantuloa seuraavien kahden vuoden ajan, jos kyseiset järjestöt täyttävät edelleen asetuksen (ETY) N:o 1035/72 mainittujen artiklojen vaatimukset. 2. Edellä 1 kohdassa mainitut kaksi vuotta pidennetään neljäksi vuodeksi, jos kyseinen järjestö a) esittää ennen 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättymistä määrättynä päivämääränä järjestön hyväksyvälle tai hyväksymisen epäävälle jäsenvaltiolle toimintasuunnitelman tullakseen hyväksytyksi 11 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti; b) osoittaa suunnitelmaa esittäessään perustaneensa 15 artiklassa tarkoitetun toimintarahaston; c) sitoutuu jäsenvaltion määräämän seuraamuksen uhalla saattamaan päätökseen toimintasuunnitelman ennen kyseisen neljän vuoden määräajan päättymistä. 3. Tuottajajärjestö, joka ei mistä tahansa syystä tai minä tahansa aikana enää täytä 2 kohdassa mainittuja edellytyksiä, menettää asemansa 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin. Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan joka tapauksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yksilöllisten oikeuksien soveltamista, jotka tuottajajärjestö on voinut hankkia asetuksen (ETY) N:o 1035/72 säännösten mukaisesti. 14 artikla 1. Uudet tuottajien ryhmittymät, joita ei ole hyväksytty asetuksen (ETY) N:o 1035/72 mukaisesti, ovat oikeutettuja enintään neljän vuoden siirtymäaikaan täyttääkseen 11 artiklassa tarkoitetut edellytykset. Ne esittävät jäsenvaltiolle tätä tarkoitusta varten määräpäivään mennessä hyväksymistä koskevan suunnitelman, jonka hyväksyminen pidentää määräajan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun neljään vuoteen ja vastaa esihyväksymistä. 2. Jäsenvaltiot voivat myöntää edellä 1 kohdassa tarkoitetuille tuottajien ryhmittymille esihyväksymistä seuraavien neljän vuoden aikana a) tukia kannustaakseen niiden perustamista ja helpottaakseen niiden hallinnoimista; b) tukia joko suoraan tai luottolaitosten välityksellä erityisehtoisina lainoina, joiden tarkoituksena on kattaa osa hyväksymistä varten tarvittavista investoinneista ja jotka on esitetty tähän tarkoitukseen 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa suunnitelmassa. 3. Yhteisö maksaa 2 kohdassa tarkoitetut tuet 51 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 4. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ennen esihyväksymisen myöntämistä aikomuksistaan ja niiden taloudellisista seurauksista. 5. Tuottajaryhmittymän hyväksymistä koskevan suunnitelman esittäminen jäsenvaltiolle merkitsee tämän ryhmittymän osalta sitoutumista kansallisten tarkastusten sekä yhteisön VI osaston mukaisesti suorittamien tarkastusten alaisuuteen erityisesti julkisten varojen oikean käytön osalta. 6. Jäsenvaltioiden on vahvistettava seuraamukset, joita sovelletaan tuottajien ryhmittymiin, jotka eivät noudata sitoumuksiaan. 15 artikla 1. Taloudellista tukea myönnetään tässä artiklassa määritellyin edellytyksin tuottajajärjestöille, jotka perustavat toimintarahaston, jota ylläpidetään jäsentuottajilta markkinoilla kaupan pidetyistä hedelmien ja vihannesten määristä kannetuilla todellisilla maksuilla. Kyseinen taloudellinen tuki lisätään toimintarahastoon. 2. Edellä 1 kohdassa mainittu toimintarahasto on tarkoitettu a) tuotteiden markkinoilta vetämisen sekä sitrushedelmien jalostuksen rahoitukseen 3 kohdassa määritellyin edellytyksin; b) kansallisille toimivaltaisille viranomaisille esitetyn ja näiden 6 kohdan mukaisesti hyväksymän toimintaohjelman rahoitukseen. Mainittu rahasto tai osa siitä voidaan myös osoittaa 13 artiklassa tarkoitettujen tuottajajärjestöjen esittämän toimintasuunnitelman rahoitukseen. 3. Toimintarahaston käyttö tuotteiden markkinoilta vetämisen ja sitrushedelmien jalostuksen rahoitukseen on mahdollista ainoastaan, jos toimintaohjelma on toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymä. Rahastoa voidaan käyttää seuraavilla tavoilla: a) vetäytymiskorvauksen maksaminen tuotteille, joita ei ole mainittu liitteessä II; b) lisän myöntäminen yhteisön vetäytymishyvitykseen; c) lisän myöntäminen sellaisten sitrushedelmien vähimmäistuottajahintaan, jotka toimitetaan jalostettaviksi neuvoston asetusten (ETY) N:o 1035/77(13) ja (EY) N:o 3119/93(14) mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa näin päätetyn korvauksen tai lisien enimmäistason asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 artiklan 3 a kohdan, 16 a ja 16 b artiklan sekä 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti markkinointivuonna 1995/1996 sovellettavien vetäytymishintojen enimmäistasojen rajoissa. Tuotteiden markkinoilta vetämisen rahoitukseen voidaan toimintarahastosta käyttää enintään 40 prosenttia ensimmäisenä vuonna, 35 prosenttia toisena vuonna, 30 prosenttia kolmantena vuonna, 20 prosenttia neljäntenä vuonna ja 10 prosenttia viidennestä vuodesta alkaen laskettuna päivämäärästä, jona toimivaltaiset kansalliset viranomaiset hyväksyivät ensimmäisen kyseisen ja näiden viranomaisten hyväksymän tuottajajärjestön esittämän toimintaohjelman. 4. Edellä 2 kohdan b alakohdassa mainitun toimintaohjelman a) tavoitteena on oltava tuotteiden laadun parantaminen, niiden kaupallisen hyödyntämisen kehittäminen, näiden tuotteiden arvostuksen edistäminen kuluttajien keskuudessa tai luonnonmukaisten tuotelinjojen kehittäminen; b) on käsitettävä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on kehittää jäsentuottajien ympäristöystävällisen tekniikan käyttöä sekä viljelymenetelmien että käytetyistä tarvikkeista huolehtimisen tasolla; c) taloudellisissa määräyksissä on määrättävä teknisistä apuvälineistä ja inhimillisistä voimavaroista, joita tarvitaan varmistamaan kasvien terveyteen liittyvien vaatimusten ja säännösten sekä sallittujen enimmäisjäämäpitoisuuksien noudattamisen valvonta. Ympäristöystävällisellä tekniikalla tarkoitetaan erityisesti tekniikkaa, joka mahdollistaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 2078/92(15) 1 artiklan a, b ja c kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamisen. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu taloudellinen tuki on mainitussa kohdassa tarkoitettujen todellisuudessa maksettujen maksujen suuruinen, ja se on rajoitettu 50 prosenttiin todellisista 2 kohdan mukaisesti toteutuneista kustannuksista. Tämä prosenttimäärä nostetaan 60 prosenttiin, jos toimintaohjelman tai osan toimintaohjelmasta esittää a) useampi tuottajajärjestö, jotka eri jäsenvaltioissa harjoittavat ylikansallista toimintaa, lukuun ottamatta 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja toimia tai b) yksi tai useampi tuottajajärjestö, joka harjoittaa toimialakohtaisesti toteutettavia toimia. 6. Jäsenvaltiot rahoittavat 5 kohdassa tarkoitetusta tuesta 20 prosenttia ja yhteisö rahoittaa 80 prosenttia. Niiden tuottajajärjestöjen osalta, joiden toiminta tapahtuu neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88(16) mukaiseen tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla, jäsenvaltiot kuitenkin rahoittavat 10 prosenttia ja yhteisö 90 prosenttia. 16 artikla 1. Edellä 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa mainittu toimintaohjelma esitetään toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joiden on hyväksyttävä tai evättävä se tai vaadittava sen muuttamista tämän asetuksen säännöksiä noudattaen. Jäsenvaltioiden on vahvisettava kansalliset säännökset 15 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevien sopimusasiakirjojen laatimisesta. Niiden on toimitettava luonnos tällaisista säännöksistä komissiolle, joka voi vaatia luonnoksen muuttamista kolmen kuukauden määräaikana, jos se havaitsee, ettei luonnos vastaa tavoitteita, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 130 r artiklassa ja yhteisön ohjelmassa ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta politiikasta ja toiminnasta. 2. Tuottajajärjestöjen on ilmoitettava viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä jäsenvaltiolle toimintarahaston suuruus. Jäsenvaltion on ilmoitettava tuottajajärjestölle taloudellisen tuen määrä 15 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja rajoja noudattaen. 3. Kyseisen jäsenvaltion hyväksymä tuottajajärjestöjen liitto voi korvata tuottajajärjestöt niiden toimintarahastojen hoitamisen osalta 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä sekä 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen toimintaohjelmien laatimisen, täytäntöönpanon ja esittämisen osalta. Tässä tapauksessa liitto on taloudellisen tuen edunsaaja ja sen on suoritettava tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoittaminen. 4. Toimintaohjelma ja sen yksityinen ja julkinen rahoitus ovat monivuotisia vähimmäisrajan ollessa kolme vuotta ja enimmäisrajan viisi vuotta. 5. Tuottajajärjestön tai 3 kohdan mukaisesti tuottajajärjestön liiton toimintaohjelman esittäminen jäsenvaltiolle merkitsee kyseisen järjestön tai liiton kannalta sitoutumista kansallisiin tarkastuksiin sekä yhteisön VI osaston mukaisesti suorittamiin tarkastuksiin erityisesti julkisten varojen asianmukaisen käytön osalta. 17 artikla 1. Siinä tapauksessa, että yhteisen markkinajärjestelyn yleiset välineet osoittautuisivat riittämättömiksi tai sopimattomiksi sellaisten 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, joilla on suuri taloudellinen tai ekologinen, paikallinen tai alueellinen merkitys ja jotka ovat alttiina voimakkaalle kansainväliselle kilpailulle, erityistoimenpiteitä kyseisten tuotteiden kilpailukyvyn parantamiseksi ja niiden myynnin edistämiseksi voidaan toteuttaa 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua erityisesti 19 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja toimia. 18 artikla 1. Siinä tapauksessa, että tuottajajärjestö tai tuottajajärjestöjen liitto, jolla on samat säännöt ja joka toimii määrätyllä talousalueella, katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän talousalueen tuotantoa ja tuottajia edustavaksi, kyseinen jäsenvaltio voi tämän järjestön tai liiton pyynnöstä saattaa pakolliseksi talousalueelle sijoittautuneille muille tuottajille, jotka eivät ole jonkin edellä mainitun järjestön jäseniä a) edellä 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut säännöt; b) järjestön tai liiton antamat markkinoilta vetämistä koskevat säännöt; sillä edellytyksellä, että - kyseisiä sääntöjä on sovellettu vähintään yhden vuoden ajan, - kyseiset säännöt ovat liitteessä III olevassa rajoittavassa luettelossa, - kyseiset säännöt saatetaan pakollisiksi enintään kolmen markkinointivuoden pituiseksi ajanjaksoksi, 2. Tässä artiklassa tarkoitetaan 'talousalueella' maantieteellistä aluetta, joka muodostuu vierekkäisistä tai läheisistä tuotantoalueista, joilla on samanlaiset tuotanto- ja kaupan pitämisen edellytykset. 3. Tuottajajärjestöä tai tuottajajärjestöjen liittoa pidetään edustavana 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, jos siihen kuuluu vähintään kaksi kolmasosaa sen talousalueen tuottajista, jolla se toimii, ja jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen talousalueen tuotannosta. 4. Määrätyn talousalueen kaikille tuottajiille pakollisiksi saatetut säännöt a) eivät saa aiheuttaa haittaa toisaalta jäsenvaltion toisille tuottajille ja toisaalta yhteisölle; b) eivät ole sovellettavissa, ellei niitä erityisesti tarkoiteta, jalostettaviksi ennen markkinointivuoden alkua allekirjoitetun sopimuksen perusteella toimitettuihin tuotteisiin, lukuun ottamatta 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotantotietoja koskevia sääntöjä; c) eivät saa olla ristiriidassa yhteisön voimassa olevan sääntelyn kanssa. 5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä säännöt, jotka se on saattanut pakollisiksi määrätyn talousalueen kaikille tuottajille. Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämänsä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen, a) jos se toteaa, että kyseinen laajentaminen estää kilpailun merkittävällä osalla sisämarkkinoita tai että se haittaa kaupan vapautta tai että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat; b) jos se toteaa, että perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa sopimukseen, päätökseen tai käytäntöön, jonka soveltamisalan laajentamisesta on päätetty. Komission tekemää päätöstä kyseisen sopimuksen, päätöksen tai käytännön osalta sovelletaan vasta toteamispäivästä alkaen; c) jos se VI osaston mukaisesti suoritettujen jälkitarkastusten perusteella toteaa, että tämän artiklan säännöksiä ei ole noudatettu. 6. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa kyseinen jäsenvaltio voi päättää, jos tositteet esitetään, että järjestöön kuulumattomat tuottajat ovat velkaa järjestölle tai tarvittaessa järjestöjen liitolle jäsentuottajien maksamat maksut osittain siinä määrin kuin niiden on tarkoitus kattaa a) edellä 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän soveltamisesta aiheutuvat hallinnolliset kulut; b) tuottajajärjestön tai järjestöjen liiton suorittamista, koko talousalueen tuotantoa hyödyttävästä tutkimustoiminnasta sekä markkina- ja myynninedistämistutkimuksesta aiheutuvat kustannukset. 7. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi luettelo 2 kohdassa tarkoitetuista talousalueista. Komissio hyväksyy luettelon yhden kuukauden kuluessa kyseisestä tiedoksi antamisesta tai päättää kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota muutoksista, joita tämän on tehtävä luetteloon. III OSASTO TOIMIALAKOHTAISET JÄRJESTÖT JA SOPIMUKSET 19 artikla 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan hyväksytyillä toimialakohtaisilla järjestöillä, jäljempänä 'toimialakohtaisilla järjestöillä', oikeushenkilöitä a) joihin kuuluu edustajia taloudellisten toimintojen aloilta, jotka liittyvät 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon, jalostukseen ja kauppaan; b) jotka on perustettu kokonaan tai osittain niiden muodostavien järjestöjen tai yhteenliittymien aloitteesta; c) jotka harjoittavat yhdellä tai useammalla yhteisön alueella useampia seuraavista toimista ottaen huomioon tarvittaessa kuluttajien edun: - tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden parantaminen, - hedelmien ja vihannesten markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti markkinatutkimusten avulla, - yhteisön sääntelyn kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen, - hedelmien ja vihannesten arvostamisen kehittäminen, - tiedottaminen ja tutkimukset tuotannon ohjaamiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun entistä enemmän mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta, - sellaisten menetelmien tutkimus, jotka mahdollistavat kasvinsuojeluaineiden ja muiden tuotantopanosten käytön rajoittamisen ja varmistavat tuotteiden laadun sekä maiden ja vesien suojelun, - sellaisten menetelmien ja keinojen kehittäminen, joilla parannetaan tuotteiden laatua, - luonnonmukaisen maatalouden ja alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten nimitysten arvostaminen ja suojaaminen, - yhteisön säännöksiä tai kansallisia säännöksiä tiukempien sääntöjen määrittely liitteessä III lueteltujen tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevien sääntöjen osalta; d) jotka on hyväksytty 2 kohdassa tarkoitetuin edellytyksin. 2. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä toimialakohtaiseksi järjestöksi järjestöt, jotka on perustettu niiden alueella ja jotka hakevat hyväksyntää, jos a) ne harjoittavat toimintaansa yhdellä tai useammalla alueella tämän alueen sisällä; b) ne edustavat merkittävää osaa kyseisen alueen tai kyseisten alueiden hedelmien ja vihannesten sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden tuotannosta, jalostuksesta ja tarvittaessa kaupasta, ja niiden toimiessa useammalla alueella, jos ne osoittavat vähimmäisedustavuutta kunkin ryhmittyneen alan osalta kullakin kyseisellä alueella; c) ne harjoittavat useampia 1 kohdan c alakohdassa mainituista toiminnoista; d) ne eivät itse suorita hedelmien ja vihannesten sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden tuotantoon, jalostukseen tai kaupan pitämiseen liittyviä toimia. 3. Jäsenvaltioiden on ennen hyväksymistä ilmoitettava komissiolle toimialakohtaiset järjestöt, jotka ovat esittäneet kyväksymistä koskevan hakemuksen mukana seuraavine näiden järjestöjen edustavuuteen ja niiden harjoittamiin toimintoihin liittyvine tietoineen sekä muine tarvittavine arvosteluperusteineen. Komissio voi esittää hyväksymistä koskevan vastalauseensa kahden kuukauden kuluessa sille tehdyn ilmoituksen tekemisestä. 4. Jäsenvaltioiden on a) päätettävä hyväksymisen myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen ja mukana seuraavien liiteasiakirjojen jättämisestä alkaen; b) päätettävä tarvittaessa hyväksymisen peruuttamisesta sellaisten tarkastusten perusteella, jotka niiden on suoritettava pienin väliajoin ja jotka koskevat toimialakohtaisten järjestöjen hyväksymisen edellytysten noudattamista, ja määrättävä näihin järjestöihin sovellettavista hyväksymisen peruuttamista koskevista seuraamuksista; c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä. 5. Edellytykset, joilla jäsenvaltioiden on selostettava komissiolle toimialakohtaisten järjestöjen toimintaa, vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio varmistuu 2 kohdan noudattamisesta VI osaston mukaisesti suoritetuin tarkastuksin, ja se voi kyseisten tarkastusten perusteella pyytää jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksymisiä. 6. Hyväksyminen antaa oikeuden harjoittaa 1 kohdan c alakohdassa määriteltyjä toimia tämän asetuksen edellytyksin. 20 artikla 1. Jos yhdellä tai useammalla määrätyllä alueella toimiva toimialakohtainen järjestö katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän tuotteen tuotantoa, jalostusta ja mahdollisesti kaupan pitämistä edustavaksi, kyseinen jäsenvaltio voi kyseisen järjestön pyynnöstä saattaa rajoitetuksi ajanjaksoksi pakollisiksi kyseiseen järjestöön kuulumattomille yksittäisille tai muille kyseisellä alueella tai alueilla toimiville toimijoille järjestön neuvottelemat tietyt päätökset tai sopimukset. 2. Toimialakohtainen järjestö katsotaan edustavaksi 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen alueen tai alueiden hedelmien ja vihannesten tuotannosta, jalostuksesta tai kaupasta. Jos sääntöjen soveltamisalan laajentamista koskeva hakemus kattaa useampia alueita, toimialakohtaisen järjestön on osoitettava vähimmäisedustavuus kunkin jäsenistönsä edustaman ammattialan osalta kullakin kyseisistä alueista. 3. Säännöt, joiden soveltamisalan laajentamista voidaan hakea, a) voivat koskea ainoastaan yhtä seuraavista tavoitteista: - tuotanto- ja markkinatiedot, - yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mahdollisia säännöksiä tiukemmat tuotantoa koskevat säännöt, - kaupan pitämistä koskevat säännöt, - ympäristönsuojelua koskevat säännöt, - tuotannon edistämistä ja arvostamista koskevat toimet, - luonnonmukaisen maatalouden, alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten nimitysten suojaamista koskevat toimet; toisessa, kolmannessa ja neljännessä luetelmakohdassa mainitut säännöt eivät voi olla muita kuin niitä, jotka on lueteltu liitteessä III; b) on täytynyt soveltaa vähintään yhden vuoden ajan; c) ovat saatettavissa pakollisiksi ainoastaan enintään kolmeksi vuodeksi; d) eivät saa aiheuttaa haittaa toisaalta jäsenvaltion ja toisaalta yhteisön muille toimijoille. 21 artikla 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä neuvotellut säännöt, jotka ne ovat saattaneet pakollisiksi kaikille tietyn alueen tai tiettyjen alueiden toimijoille. Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämiensä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen 18 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa. 2. Jos tämän artiklan mukaisesti neuvotellut säännöt saatetaan pakollisiksi toimialakohtaiseen järjestöön kuulumattomille, jäsenvaltio voi päättää, jos tositteet esitetään, että järjestöön kuulumattomat yksittäiset tai muut toimijat ovat velkaa järjestölle jäsenten maksamat maksut kokonaan tai osittain. IV OSASTO INTERVENTIOJÄRJESTELMÄ 22 artikla 1. Tuottajajärjestöt ja niiden liitot voivat olla saattamatta myyntiin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kyseisiä jäsentensä myytäväksi tuomia tuotteita sopivaksi katsomansa määrien ja ajanjaksojen osalta, 2. Tuottajajärjestöjen tai niiden liittojen on vahvistettava 1 kohdan mukaisesti markkinoilta vedettyjen tuotteiden käyttötarkoitus toisaalta sillä tavoin, että kyseisen tuotannon tavanomainen myynti ei esty, ja toisaalta ympäristöä ja erityisesti vesien ja maiseman laatua kunnioittaen. 3. Jos 1 kohtaa sovelletaan, tuottajajärjestöt tai niiden liitot maksavat kunkin liitteessä II tarkoitetun vaatimuksia vastaavan tuotteen osalta tuottajajäsenille, 10 prosentin rajoissa kaupan pidetystä tuotannosta, 25 artiklan mukaisesti vahvistettua yhteisön vetäytymiskorvausta. Ensimmäisessä alakohdassa vahvistettua 10 prosentin rajaa sovelletaan ainoastaan kyseisen tuottajajärjestön tai 11 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdan 3 alakohdan toista ja kolmatta luetelmakohtaa sovellettaessa muun järjestön jäsenten kaupan pitämään tuotantoon, lukuun ottamatta 23 artiklan mukaisesti markkinoilta vedettyjä tuotemääriä. 4. Edellä 3 kohdassa vahvistettua 10 prosentin rajaa sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavasta viidennestä markkinointivuodesta alkaen. Neljän edeltävän markkinointivuoden siirtymäkauden aikana markkinoilta vedetyt tuotemäärät eivät saa ylittää 50 prosentin osuutta ensimmäisen markkinointivuoden osalta, 40 prosentin osuutta toisen markkinointivuoden osalta, 30 prosentin osuutta kolmannen markkinointivuoden osalta ja 20 prosentin osuutta neljännen markkinointivuoden osalta kaupan pidetystä tuotannosta sellaisena kuin se on määritelty 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Sitrushedelmien osalta nämä prosenttiosuudet ovat kuitenkin 30 prosenttia ensimmäisen, 25 prosenttia toisen, 20 prosenttia kolmanmnen ja 15 prosenttia neljännen markkinointivuoden osalta. Tähän kohtaan sovelletaan 3 kohdan toisen alakohdan säännöksiä. 23 artikla Liitteessä II tarkoitettujen tuotteiden osalta tuottajajärjestöt ovat 22 artiklan säännösten mukaisten etujen saajia, tässä asetuksessa säädettyihin kollektiivisiin rakenteisiin kuulumattomat viljelijät kyseisten viljelijöiden hakemuksen perusteella. Yhteisön vetäytymiskorvausta pienennetään kuitenkin 10 prosenttia. Lisäksi maksetussa määrässä otetaan huomioon jäsenille aiheutuneet vetäytymisen kokonaiskustannukset, jos tositteet esitetään. Edellä tarkoitettua korvausta ei voida myöntää suuremmalle prosenttiosuudelle kuin 10 prosentille viljelijän kaupan pitämästä tuotannosta. 24 artikla Tuottajajärjestöjen tai niiden liittojen on ilmoitettava kaikki 22 ja 23 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät tiedot, ja erityisesti ympäristönsuojelun varmistamiseksi vetäytymistoimien yhteydessä toteutetut toimenpiteet, kansallisille viranomaisille, jotka toimittavat nämä tiedot komissiolle. Mainitut ilmoitettavat tiedot määritellään tarvittaessa 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansalliset säännökset ympäristöä kunnioittavia vetäytymismenettelyjä koskevien sopimusasiakirjojen laatimisesta. Niiden on toimitettava tällaisten säännösten luonnos komissiolle, joka voi vaatia siihen muutosta kolmen kuukauden määräaikana, jos se havaitsee, ettei luonnos vastaa tavoitteita, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 130 r artiklassa ja yhteisön ohjelmassa ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta politiikasta ja toiminnasta. 25 artikla 1. Ensimmäisen tämän asetuksen voimaantuloa seuraavan markkinointivuoden osalta yhteisön vetäytymiskorvaus on kullekin liitteessä II tarkoitetulle tuotteelle, muulle kuin sitrushedelmille, samansuuruinen kuin alimpien markkinointivuonna 1995/1996 asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 artiklan 3 a kohdan, 16 a ja 16 b artiklan ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti sovellettavien kuukausittaisten vetäytymishintojen keskiarvo. Viidennestä tämän asetuksen voimaantulon jälkeisestä markkinointivuodesta alkaen yhteisön vetäytymiskorvaus on jokaisen kyseisen tuotteen osalta 85 prosenttia ensimmäisessä alakohdassa vahvistetusta korvauksesta. Tämän asetuksen voimaantuloa seuraavasta toisesta markkinointivuodesta viidenteen markkinointivuoteen ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettujen korvausten välinen erotus jaetaan yhtä suuriin osiin. 2. Ensimmäisenä tämän asetuksen voimaantuloa seuraavana markkinointivuonna sovellettava yhteisön vetäytymiskorvaus sitrushedelmille on kullekin tuotteelle satsumia lukuun ottamatta samansuuruinen kuin alin markkinointivuoteen 1995/1996 asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 a ja 16 b artiklan ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti sovellettava vetäytymishinta, ja satsumien osalta samansuuruinen kuin korkein vetäytymishinta. Viidennestä tämän asetuksen voimaantulon jälkeisestä markkinointivuodesta alkaen yhteisön vetäytymiskorvaus on kunkin tuotteen osalta samansuuruinen kuin ensimmäisen alakohdan säännösten mukaisesti vahvistettu alin vetäytymishinta klementiinien osalta. Tämän asetuksen voimaantuloa seuraavasta toisesta markkinointivuodesta viidenteen markkinointivuoteen ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettujen korvausten välinen erotus jaetaan yhtä suuriin osiin. 3. Yhteisön vetäytymiskorvaus on suuruudeltaan sama koko yhteisössä. 4. Tässä artiklassa tarkoitetut summat vahvistetaan tarvittaessa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen markkinointivuosien alussa 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 26 artikla 1. Jos jonkin liitteessä II mainitun tuotteen markkinoilla esiintyy tai tulee todennäköisesti esiintymään laajaa ja rakenteellista epätasapainoa siten, että se antaa tai voi antaa aihetta liian suuriin 22 artiklassa tarkoitettuihin markkinoilta vedettyjen tuotteiden määriin, ennen kyseisen tuotteen markkinointivuoden alkua vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen interventiokynnys, jonka ylittäminen saattaa tuottajat taloudelliseen vastuuseen tuotteittain arvioituna markkinoilta yhden markkinointivuoden tai vastaavan ajanjakson aikana vedettyjen tuotteiden määrien tai useamman markkinointivuoden aikana suoritettujen interventioiden keskiarvon perusteella. Interventiokynnyksen ylittämisen seurauksena on yhteisön vetäytymiskorvauksen pieneneminen seuraavan markkinointivuoden aikana. Tätä pienenemistä ei oteta huomioon myöhempinä markkinointivuosina. 2. Jäljempänä 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan a) kynnysten ylittämisen seuraukset kunkin kyseisen tuotteen ylittämisen osalta, b) tarvittaessa alennettu yhteisön vetäytymiskorvaus ja tämän artiklan soveltamista koskevat toimenpiteet. 3. Tätä artiklaa sovelletaan tämän asetuksen voimaantuloa seuraaviin neljään markkinointivuoteen. 27 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava jokaisena markkinapäivänä kunkin kyseisen markkinointivuoden aikana komissiolle tieto edustavilla tuottajamarkkinoillaan todetuista sellaisten tuotteiden hinnoista, joiden kaupalliset ominaisuudet kuten lajike tai tyyppi, laatuluokka, koko ja pakkaaminen on määritelty. 2. Luettelo 1 kohdassa tarkoitetuista markkinoista ja niiden tuotteista vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jäsenvaltioiden markkinoita, joilla pidetään kaupan huomattavaa osaa tietyn tuotteen kansallisesta tuotannosta koko markkinointivuoden aikana tai yhden sellaisen ajanjakson kuluessa, joihin markkinointivuosi on jaettu, pidetään edustavina 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. 28 artikla 1. Jäsenvaltioiden on maksettava 25 artiklassa vahvistettu yhteisön vetäytymiskorvaus tuottajajärjestöille tai niiden liitoille, jotka ovat vetäneet markkinoilta tuotteita 22 ja 23 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin ja jotka ovat kyseisen korvauksen velkaa jäsenilleen tai järjestöön kuulumattomille viljelijöille. Maksut ja ennakkomaksut suoritetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavin edellytyksin. 2. Yhteisön vetäytymiskorvaus maksetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta interventiokynnyksen ylittämisestä aiheutuvien mahdollisten taloudellisten seuraamusten soveltamista. Kyseisestä korvauksesta vähennetään lisäksi tuottajajärjestöjen tai niiden yhteenliittymien markkinoilta vedetyistä tuotteista saamat nettotulot. 3. Yhteisön vetäytymiskorvauksen myöntäminen tuotteille, joita tuottajajärjestöt eivät voi suunnata mihinkään 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista käyttötarkoituksista, edellyttää jäsenvaltioiden 29 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan nojalla antamien toimintaohjeiden mukaista tuotteiden käyttöä. 29 artikla 1. Markkinoilta 22 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti vedetyt myymättä jääneet tuotteet on myytävä yhtä seuraavista vaihtoehdoista noudattaen: a) kaikkien tuotteiden osalta: - ilmaisjakelu jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymille hyväntekeväisyysjärjestöille tai -säätiöille niiden toimintaan henkilöiden osalta, joita kansallisessa lainsäädännössä pidetään oikeutettuina valtion apuun erityisesti elämiseen tarvittavien varojen puutteellisuuden takia, - ilmaisjakelu rangaistuslaitoksille ja lomasiirtoloille sekä jäsenvaltioiden nimeämille sairaaloille ja vanhainkodeille jäsenvaltioiden toteuttaessa kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä varmistaakseen, että näin jaetut määrät ovat näiden laitosten tavallisesti ostamien määrien lisänä, - ilmaisjakelu yhteisön ulkopuolelle jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymien hyväntekeväisyysjärjestöjen välityksellä kolmansien maiden puutteessa olevalle väestölle, ja lisäksi - käyttö muihin tarkoituksiin kuin ihmisravinnoksi, - käyttö eläinten ruokintaan tuoreina tai rehuteollisuudessa jalostettuina; b) hedelmien osalta ilmaisjakelu koululaisille kouluruokaloissa tavallisesti tarjottujen aterioiden ulkopuolella; c) omenoiden, päärynöiden, persikoiden ja nektariinien osalta jalostaminen suoralla tislauksella alkoholiksi, jonka alkoholipitoisuus on suurempi kuin 80°; d) kaikkien tuotteiden osalta tiettyjen laatuluokkien tuotteiden luovuttaminen jalostusteollisuudelle, jollei siitä aiheudu minkäänlaista kilpailun vääristymää kyseiselle teollisuudelle yhteisössä tai tuoduille tuotteille. Tämän säännöksen täytäntöönpano vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa ja b alakohdassa säädetyt ilmaisjakelutoimet järjestetään jäsenvaltioiden vastuulla. Kun on kysymys hedelmien ilmaisjakelusta koululaisille, komissio voi kuitenkin tutkimus- ja edistämistoiminnan vuoksi tehdä aloitteen ja ottaa vastuun paikallisista pilottihankkeista. 3. Jäsenvaltioiden on järjestettävä tuottajajärjestöjen ja hyväntekeväisyysjärjestöjen tai markkinoilta vedettyjä tuotteita niiden alueella todennäköisesti jollakin 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuista ilmaisjakelumuodoista käyttävien toimielinten väliset yhteydet. 4. Asianomaisen jäsenvaltion nimeämä toimielin toteuttaa tuotteiden luovuttamisen rehuteollisuudelle tarjouskilpailun kautta. Tislaamot toteuttavat 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tislaustoimet joko omaan lukuunsa tai asianomaisen jäsenvaltion nimeämän toimielimen lukuun. Ensiksi mainitussa tapauksessa mainittu toimielin luovuttaa tuotteet tislaamoille tarjouskilpailun kautta. Jälkimmäisessä tapauksessa toimielin antaa tislaustoimet näiden tislaamojen hoidettaviksi tarjouskilpailulla. 5. Yhteisö vastaa toisaalta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(17) 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määritettävin edellytyksin 1 kohdan a ja b alakohdassa säädettyihin ilmaisjakelutoimiin liittyvistä kuljetuskustannuksista ja toisaalta omenien ja sitrushedelmien ilmaisjakeluun liittyvistä lajittelu- ja pakkaamiskustannuksista, jos viimeksi mainittu tapahtuu porrastetusti tuottajajärjestöjen ja hyväntekeväisyysjärjestöjen tai 3 kohdassa tarkoitettujen toimielinten tekemien sopimusten mukaisesti. 6. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti tarjouskilpailun järjestämisen perusteet annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. V OSASTO KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄN KAUPAN JÄRJESTELMÄ 30 artikla 1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuontiin yhteisöön tai vientiin yhteisöstä vaaditaan tuonti- tai vientitodistus. Jäsenvaltiot myöntävät todistuksen hakemuksesta jokaiselle riipumatta siitä, mihin hakija on sijoittautunut yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 ja 36 artiklan soveltamiseksi toteutettuja toimenpiteitä. Tuonti- tai vientitodistus on voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä voi olla vakuuden antaminen, jolla taataan tuonti- tai vientisitoumuksen toteutuminen todistuksen voimassaoloaikana; ylivoimaista estettä lukuun ottamatta vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos toiminta ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu ainoastaan osittain. 2. Todistusten voimassaoloaika vahvistetaan ja muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 31 artikla 1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja, jollei säädetä tämän asetuksen kanssa ristiriidassa olevia säännöksiä. 2. Siinä määrin kuin yhteisen tullitariffin tulleja sovelletaan tuodun erän tulohinnan mukaan, kyseisen hinnan todenperäisyys todennetaan komission kunkin alkuperän ja kunkin tuotteen osalta kyseisten tuotteiden jäsenvaltioiden edustavilla tuontimarkkinoilla tai mahdollisesti muilla markkinoilla todettujen hintanoteerausten painotetun keskiarvon perusteella laskeman kiinteän tuontiarvon avulla. Erityissäännöksiä voidaan kuitenkin 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen antaa pääosin jalostettaviksi tarkoitettujen tuontituotteiden tulohinnan todentamiseksi. 3. Jos kyseisen erän ilmoitettu tulohinta on korkeampi kuin kiinteä tuontiarvo, johon on lisätty 5 kohdan mukaisesti vahvistettu marginaali ja joka ei voi ylittää kiinteää arvoa yli 10 prosentilla, tuontitullien suuruinen kiinteän arvon perusteella määritetty vakuus menetetään. 4. Jos kyseisen erän tulohintaa ei ole ilmoitettu tulliselvityksessä, yhteisen tullitariffin tulleja sovelletaan kiinteän tuontiarvon mukaan tai 5 kohdan mukaisesti määritettävin edellytyksin tullilainsäädännön asiaankuuluvien säännösten soveltamisen mukaan. 5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 32 artikla 1. Tiettyjen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnista mahdollisesti aiheutuvien vahingollisten vaikutusten yhteisön markkinoilla välttämiseksi tai poistamiseksi yhden tai useamman kyseisen tuotteen tuonnissa yhteisessä tullitariffissa määrätyin tullein vaaditaan ylimääräistä tuontitullia, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisen maataloutta koskevan sopimuksen 5 artiklasta aiheutuvat edellytykset täyttyvät, paitsi jos tuonnista ei voi aiheutua yhteisön markkinoiden häiriytymisen vaaraa tai jos vaikutukset olisivat epäsuhtaiset toivottuun tavoitteeseen nähden. 2. Käynnistyshinnat, joita alhaisempien hintojen osalta ylimääräinen tuontitulli voidaan vaatia, ovat ne hinnat, jotka yhteisö välittää Maailman kauppajärjestölle. Käynnistysmäärät, jotka on ylitettävä, jotta ylimääräinen tuontitulli vaadittaisiin, määritetään erityisesti yhteisöön kolmen sitä vuotta edeltävän vuoden aikana tuotujen määrien perusteella, jolloin 1 kohdassa tarkoitetut vahingolliset vaikutukset ilmenevät ja ovat vaarassa ilmetä. 3. Ylimääräistä tuontitullia vaadittaessa huomioon otettavat cif-tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen tuontihintojen perusteella. Cif-tuontihinnat todennetaan tätä tarkoitusta varten kyseisen tuotteen maailmanmarkkinoilla tai tuotteen yhteisön tuontimarkkinoilla edustavien hintojen perusteella. 4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kyseiset yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti a) tuotteita, joihin sovelletaan ylimääräisiä tuontitulleja maataloutta koskevan sopimuksen 5 artiklan mukaisesti; b) muita tarvittavia perusteita 1 kohdan soveltamisen varmistamiseksi mainitun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti. 33 artikla 1. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyistä sopimuksista aiheutuvat 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tariffikiintiöt avataan ja niitä hallinnoidaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 2. Kiintiöiden hallinnointi voi tapahtua soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai näitä menetelmiä yhdistämällä: a) hakemusten ajalliseen saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteella 'ensiksi tullutta palvellaan ensiksi'); b) jakamismenetelmä suhteessa hakemuksissa anottuihin määriin (samanaikaiseksi tutkimiseksi kutsutun menettelyn mukaisesti); c) perinteisten kauppavirtojen huomioon ottamiseen perustuva menetelmä ('perinteiset/uudet tulokkaat' -nimiseksi kutsuttu menettely). Muita sopivia menetelmiä voidaan vahvistaa. Niissä on vältettävä kaikkea asianomaisten toimijoiden välistä syrjintää. 3. Hallinnointimenetelmässä otetaan huomioon, jos se osoittautuu aiheelliseksi, yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve säilyttää kyseisten markkinoiden tasapaino sekä mahdollistetaan samalla vaikutteiden saaminen aikaisemmin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin sovelletuista menetelmistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyistä sopimuksista aiheutuvien tullien soveltamista. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä määrätään kiintiöiden avaamisesta vuosikohtaisesti ja tarvittaessa sopivasti porrastettuna, määritetään sovellettava hallinnointimenetelmä ja niihin sisältyy tarvittaessa a) tuotteen luonteen, lähtöisyyden ja alkuperän takaavat säännökset, b) a alakohdassa tarkoitettujen takeiden todentamisen mahdollistavan asiakirjan tunnustamiseen liittyvät säännökset ja c) tuontitodistusten antamisen edellytykset ja niiden voimassaoloaika. 34 artikla 1. Siinä määrin kuin on tarpeen sallia 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisesti tärkeä vienti näiden tuotteiden kansainvälisen kaupan hintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisista sopimuksista aiheutuvissa rajoissa, näiden hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella. 2. Niiden määrien myöntämisen osalta, joille voidaan antaa vientitukea, on vahvistettu menetelmä, a) joka on parhaiten mukautettu tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen, jolloin voidaan käyttää mahdollisimman tehokkaalla tavalla käytettävissä olevia voimavaroja ja ottaa huomioon yhteisön vientien tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää pienten ja suurten toimijoiden välillä, b) joka on hallinnollisesti vähiten raskas toimijoille ottaen huomioon hallintoa koskevat vaatimukset, c) jossa vältetään kaikkea syrjintää asianomaisten toimijoiden välillä. 3. Tuki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. Jos tilanne kansainvälisessä kaupassa tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset sitä edellyttävät, vientituki voi määrätyn tuotteen osalta vaihdella määräpaikan mukaan. Vientituet vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tämä vahvistaminen tapahtuu määräajoin. Komissio voi muuttaa tarvittaessa määräajaksi vahvistettuja vientitukia muuna ajankohtana jäsenvaltion pyynnösä tai omasta aloitteestaan. 4. Vientituet vahvistetaan ottaen huomioon seuraavat tekijät: a) - hedelmien ja vihannesten yhteisön markkinoiden hintojen ja saatavuuden sekä - maailmanmarkkinahintojen kehitystilanne tai -näkymät; b) kaupan pitämisen kustannukset ja vähimmäiskuljetuskustannukset yhteisön markkinoilta satamiin tai muihin yhteisön vientipaikkoihin sekä kuljetuskustannukset määrämaihin; c) suunniteltujen vientien taloudelliset näkökohdat; d) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisista sopimuksista aiheutuvat rajat. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hinnat yhteisön markkinoilla vahvistetaan ottaen huomioon hinnat, jotka osoittautuvat suotuisimmiksi viennin kannalta. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut kansainvälisen kaupan hinnat vahvistetaan ottaen huomioon a) kolmansien maiden markkinoilla todetut hintanoteeraukset; b) suotuisimmat kolmansissa määrämaissa sovelletut tuontihinnat kolmansista maista tuotaessa; c) kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat; d) tarjoushinnat yhteisön rajalla. 6. Vientituki myönnetään ainoastaan hakemuksesta ja se edellyttää siihen liittyvän vientitodistuksen esittämistä. 7. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden viennissä sovellettava vientituki on todistushakemuspäivänä voimassa olevan tuen suuruinen, ja jos vientituki on eriytetty, se on kyseisenä päivänä a) todistuksessa ilmoitettuun määrämaahan sovellettava tai b) todelliseen määrämaahan sovellettava, jos tämä on muu kuin todistuksessa ilmoitettu määrämaa. Tässä tapauksessa sovellettava summa ei saa ylittää todistuksessa ilmoitettuun määrämaahan sovellettavaa summaa. Aiheellisia toimenpiteitä voidaan toteuttaa tässä kohdassa säädetyn joustovaran väärinkäytösten välttämiseksi. 8. Edellä 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen sellaisten tuotteiden osalta, jotka ovat oikeutettuja vientitukiin elintarvikeapuun liittyvien toimien osalta, 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 9. Vientituki maksetaan, jos on osoitettu, että tuotteet - on viety yhteisön ulkopuolelle, - ovat yhteisön alkuperää ja - ovat eriytetyn vientituen tapauksessa saapuneet todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jonka osalta vientituki on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 kohdan b alakohdan soveltamista. Kyseisestä säännöstä voidaan kuitenkin säätää poikkeuksia 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jollei määritettävistä edellytyksistä muuta johdu, siten, että annetaan vastaavat takeet. 10. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisista sopimuksista aiheutuvien määrällisten rajojen noudattaminen varmistetaan kyseisiin tuotteisiin sovellettavien sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen osalta annettujen vientitodistusten perusteella. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyistä sopimuksista aiheutuvien velvoitteiden noudattamiseksi vientitodistusten voimassaoloaikaa ei muuteta viiteajanjakson lopussa. 11. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, myöntämättömien tai käyttämättömien vietävien määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset mukaan lukien, annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 35 artikla 1. Jollei tässä asetuksessa tai jonkin sen säännöksen nojalla toisin säädetä, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnissa kolmansista maista on kielletty - vaikutukseltaan tullia vastaavien maksujen periminen, - määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 2. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja erityissääntöjä sen soveltamisesta sovelletaan tässä asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden luokitteluun; tämän asetuksen soveltamisesta johtuva tullitariffinimikkeistö liitetään yhteiseen tullitariffiin. 36 artikla 1. Kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä, jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu. Näitä toimenpiteitä voidaan toteutta ainoastaan siihen asti, kunnes tapauksen mukaan joko häiriö taikka häiriön uhka on väistynyt tai markkinoilta vedetyt tai ostetut tuotteet ovat vähentyneet huomattavasti. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä äänestysmenettelyä noudattaen tämän kohdan yleiset soveltamissäännöt ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarpeellisista toimenpiteistä, joista ilmoitetaan jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen ilmoittamista seuraavien kolmen työpäivän kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen määräenemmistöllä. 4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen. VI OSASTO KANSALLISET JA YHTEISÖN TARKASTUKSET 37 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavia toimenpiteitä yhteisön lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden osalta ja erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla. 2. Tarkastukset pannaan täytäntöön joko järjestelmällisesti tai pistokokein. Jos tarkastukset tehdään pistokokein, jäsenvaltioiden on varmistuttava näiden tarkastusten luonteen ja suoritustiheyden sekä riskien arvioinnin perusteella, että tarkastukset on mukautettu valvottuun toimenpiteeseen ja koko niiden alueella ja että ne vastaavat hedelmä- ja vihannesalan kaupan pidettyjen tai kaupan pidettäväksi tarkoitettujen tuotteiden määrän merkitystä. Julkisten varojen käyttöä on valvottava järjestelmällisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tällaisten tarkastusten täytäntöönpanoa muilla aloilla. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on käytettävissään henkilöstöä, joka lukumäärältään, pätevyydeltään ja kokemukseltaan soveltuu tarkastusten tehokkaaseen suorittamiseen erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla. 38 artikla 1. Komissio suorittaa tai teettää yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa tarkastuksia paikalla varmistaakseen yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden osalta ja erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten viranomaisten 37 artiklan mukaisesti suorittamien tarkastusten soveltamista. 2. Komissio ilmoittaa ennakolta ja kirjallisesti jäsenvaltiolle suunniteltujen tarkastusten tavoitteen, tarkoituksen ja paikan sekä päivämäärän, jolloin nämä tarkastukset aloitetaan, samoin kuin tarkastajien henkilöllisyyden ja aseman. 39 artikla 1. Hedelmä- ja vihannesmarkkinoita varten perustetaan erityistarkastajien elin, joka koostuu toisaalta komission tarkastajista, joilla on tehtävien suorittamisen edellyttämät tekniset tiedot, pätevyys ja kokemus, ja toisaalta jäsenvaltioiden 37 artiklan 3kohdassa tarkoitetuista edustajista. 2. Erityistarkastajien elin suorittaa komission alaisena seuraavia tehtäviä: a) jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten säätämissä ja suorittamissa tarkastuksissa avustaminen; b) sellaisten tarkastusten suorittaminen komission aloitteesta, joihin asianomaisen jäsenvaltion edustajat voivat osallistua; c) toteutettujen kansallisten tarkastusjärjestelyjen, niistä seuraavien menettelyjen sekä saatujen tulosten arviointi; d) tiedon hankkiminen kaikista toimivaltaisten viranomaisten toteuttamista lainsäädännöllisistä ja muista toimenpiteistä yhteisön hedelmä- ja vihannesmarkkinoihin liittyvän lainsäädännön soveltamisen noudattamisen edistämiseksi; e) yhteistyön ja tiedonvaihdon kehittäminen eri jäsenvaltioiden viranomaisten kesken hedelmä- ja vihannesmarkkinoihin liittyvän lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen edistämiseksi ja mainittuun alaan kuuluvien tuotteiden liikkumisen helpottamiseksi. 3. Komissio ilmoittaa 2 kohdan b alakohdan mukaisesti suoritettavien tarkastusten osalta hyvissä ajoin ennen toimien aloittamista jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille alueen, jolla toimet tullaan suorittamaan. 4. Komissio päättää itse paikat, joilla tarkastukset on suoritettava, ja määrittelee yksityiskohtaiset käytäntöä koskevat säännöt. 40 artikla 1. Komission tarkastajien elimellä on tehtäviä suorittaessaan seuraavat oikeudet ja valtuudet: a) pääsy kaikkiin tiloihin, varastoihin, maille, laitoksiin ja kulkuvälineisiin, joita tarkastustoimet voivat koskea, b) oikeus pyytää selityksiä keneltä tahansa kyseiseltä toimijalta, c) oikeus tutustua kaikkiin tietoihin ja oikeudellisiin asiakirjoihin, kirjanpito- ja muihin tarkastuksissa hyödyllisiin asiakirjoihin sekä oikeus pyytää jäljennöksiä ja otteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden omille edustajilleen kyseisten tarkastusten suorittamisessa asettamien rajoitusten soveltamista. Komission tarkastajat omaksuvat tarkastustensa aikana asenteen, joka on sopusoinnussa kyseisessä jäsenvaltiossa noudatettujen sääntöjen ja ammattikäytäntöjen kanssa, ja heidän on noudatettava salassapitovelvollisuutta. 2. Komissio luo asianmukaiset yhteydet jäsenvaltioiden toimivaltaisiin viranomaisiin yhteisten tarkastusohjelmien laatimista varten. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä komission kanssa helpottaakseen tämän kyseisen tehtävän suorittamista. 3. Komissio antaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille mahdollisimman pian tiedoksi tarkastajien tekemien tarkastuskäyntien tulokset. Tässä tiedoksiannossa selostetaan ilmenneitä vaikeuksia ja todettuja rikkomuksia voimassa olevia säännöksiä vastaan. 4. Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle mahdollisimman pian toimenpiteet, jotka se on toteuttanut poistaakseen kyseiset vaikeudet tai rikkomukset. 41 artikla Jäsenvaltiolle 40 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitetut toteamukset voidaan liittää asetuksen (ETY) N:o 729/70 5 artiklassa tarkoitettuihin toteamuksiin. VII OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET 42 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklan säännöksiä voidaan soveltaa 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 43 artikla 1. Jäsenvaltioiden ja komission on toimitettava toisilleen tämän asetuksen soveltamisen kannalta tarpeelliset tiedot. Toimitettavat tiedot vahvistetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta annetaan samaa menettelyä noudattaen. 2. Jäljempänä 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan viljeltyihin pinta-aloihin ja kaupan pidettyihin tai 22 artiklan mukaisesti myyntiin saattamattomiin tuottajajärjestöjen jäseniltään keräämiin satomääriin liittyvät tiedot sekä edellytykset, joilla yksi tai useampi kyseisen jäsenvaltion nimeämä tuottajajärjestö kerää tällaisia tietoja tässä asetuksessa säädettyihin kollektiivisiin rakenteisiin kuulumattomilta yksittäisiltä tuottajilta, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 11 ja 19 artiklan säännöksiin. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen tilastollinen käsittely. Niiden on toteutettava tarvittavat tarkastustoimenpiteet tietojen oikeellisuuden todentamiseksi. Niiden on ilmoitettava komissiolle kyseisistä toimenpiteistä. 44 artikla Perustetaan hedelmien ja vihannesten hallintokomitea, jäljempänä 'komitea', jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja. 45 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edusstajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä määräenemmistöllä päätöksiä varten, jotka neuvostoa pyydetään tekemään komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan edellä mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos kyseiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 46 artikla Komitea voi käsitellä muitakin kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 47 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta ja erityisesti osastojen II, III ja IV soveltamisesta annetaan 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 48 artikla Tätä asetusta on sovellettava siten, että otetaan huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet. 49 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet rangaistakseen tämän asetuksen säännösten rikkomisesta sekä torjuakseen petoksia ja estääkseen niiden jatkumisen. 50 artikla Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi tämän asetuksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään kuukauden kuluttua niiden voimaantulosta. Tämä koskee myös niihin tehtyjä muutoksia. 51 artikla 1. Yhteisön vetäytymiskorvauksen maksamiseen ja 15 artiklassa tarkoitetun toimintarahaston, 17 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden sekä 38 ja 39 artiklassa tarkoitettujen tarkastustoimien yhteisön rahoitukseen liittyviä kustannuksia pidetään interventioina, jotka on tarkoitettu maatalousmarkkinoiden säätelyyn asetuksen (ETY) N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan mukaisesti myöntämät tuet muodostavat neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88(18) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisen toimen. Ne katetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91(19) 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla vuosimenoarvioilla. Asetuksen (ETY) N:o 2328/91 1 artiklan 3 kohtaa sovelletaan tässä kohdassa tarkoitettuihin tukiin. 3. Tuen maksaminen suoritetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88(20) 21 artiklan mukaisesti. Jäännöksen maksaminen tai korvaus perustuu mainitun artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen edellytysten lisäksi kuitenkin myös a) ilmoitukseen yhden kalenterivuoden aikana jäsenvaltioille aiheutuneista menoista ja b) kyseisen kalenterivuoden aikana toteutettuja toimenpiteitä koskevaan kertomukseen, joka laaditaan asetuksen (ETY) N:o 4253/88 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jotka on esitettävä komissiolle ennen seuraavan vuoden heinäkuun 1 päivää. 4. Komissio antaa yksityiskohtaset säännöt tämän artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamisesta kuultuaan asetuksen (ETY) N:o 4253/88 29 artiklassa tarkoitettua komiteaa. 5. Edellä VI osaston säännösten soveltaminen ei rajoita neuvoston asetuksen (EY) N:o 4045/89(21) täytäntöönpanoa. 52 artikla Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000 komissio esittää neuvostolle tämän asetuksen toiminnasta kertomuksen, johon liitetään tarvittaessa aiheelliset ehdotukset. 53 artikla Kumotaan asetukset (ETY) N:o 1035/72, N:o 3285/83, N:o 1319/85, N:o 2240/88, N:o 1121/89 ja N:o 1198/90. Viittauksia mainittuihin asetuksiin on pidettävä viittauksina tähän asetukseen, ja ne luetaan liitteen V vastaavuudtaulukon mukaisesti. 54 artikla Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1996. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL N:o L 118, 20.5.1972, s. 1 (2) EYVL N:o L 132, 16.6.1995, s. 8 (3) EYVL N:o L 325, 22.11.1983, s. 8 (4) EYVL N:o L 24, 1.2.1992, s. 7 (5) EYVL N:o L 137, 27.5.1985, s. 39 (6) EYVL N:o L 47, 25.2.1993, s. 1 (7) EYVL N:o L 198, 26.7.1988, s. 9 (8) EYVL N:o L 128, 13.6.1995, s. 8 (9) EYVL N:o L 118, 29.4.1989, s. 21 (10) EYVL N:o L 119, 11.5.1990, s. 59 (11) (EYVL) N:o L 349, 31.12.1994, s. 105 (12) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1 (13) EYVL N:o L 125, 19.5.1977, s. 3 (14) EYVL N:o L 279, 12.11.1993, s. 17 (15) EYVL N:o L 215, 30.7.1992, s. 85 (16) EYVL N:o L 185, 15.7.1988, s. 9 (17) EYVL N:o L 94, 28.4.1970, s. 13 (18) EYVL N:o L 374, 31.12.1988, s. 25 (19) EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1 (20) EYVL N:o L 374, 31.12.1988, s. 1 (21) EYVL N:o L 388, 30.12.1989, s. 18 LIITE I >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Luettelo tuotteista, joille voidaan myöntää 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua yhteisön vetäytymiskorvausta Kukkakaalit Tomaatit Munakoisot Aprikoosit Persikat Nektariinit Sitruunat Päärynät (muut kuin päärynäsiiderin valmistukseen tarkoitetut) Syötäväksi tarkoitetut viinirypäleet Omenat (muut kuin omenasiiderin valmistukseen tarkoitetut) Satsumat Mandariinit Klementiinit Appelsiinit LIITE III Rajoittava luettelo tuottajajärjestöjen soveltamista säännöistä, jotka voidaan 18 artiklan 1 kohdan nojalla laajentaa koskemaan muitakin kuin tuottajajärjestöihin kuuluvia tuottajia 1. Tuotantoon liittyviä tietoja koskevat säännöt a) Ilmoitus viljelysuunnitelmista tuotekohtaisesti ja mahdollisesti lajikekohtaisesti b) Ilmoitus viljelystä c) Ilmoitus viljellystä kokonaispinta-alasta eriteltynä tuotteittain ja, jos mahdollista, lajikkeittain c) Ilmoitus ennakoitavasta tonnimäärästä sekä todennäköisistä sadonkorjuuajankohdista tuotteittain ja, jos mahdollista, lajikkeittain e) Kausittainen ilmoitus korjatun sadon määrästä tai käytettävissä olevista varastoista lajikkeittain f) Tiedot varastointikapasiteetista. 2. Tuotantoa koskevat säännöt a) Käytettävien siementen valinta tuotteen käyttötarkoituksen perusteella: tuoremarkkinat tai teollinen jalostus b) Hedelmätarhojen harventamista koskevien määräysten noudattaminen 3. Kaupan pitämistä koskevat säännöt a) Sadonkorjuulle määrättyjen alkamispäivämäärien noudattaminen ja kaupan pitämisen porrastamisen noudattaminen b) Laatua ja kokoa koskevien vähimmäisvaatimusten noudattaminen c) Kauppakunnostusta, tarjontamuotoa, pakkaamista ja merkintää koskevien sääntöjen noudattaminen markkinoille saattamisen ensimmäisessä vaiheessa d) Tuotteen alkuperää koskevat merkinnät 4. Ympäristönsuojelua koskevat säännöt a) Lannoitteiden ja lannan käyttöön liittyvät säännöt b) Kasvinsuojeluaineiden ja muiden viljelysten suojelua koskevien menetelmien käyttöön liittyvät säännöt c) Hedelmien ja vihannesten kasvinsuojeluaineiden ja lannoitteiden jäämien enimmäispitoisuuksiin liittyvät säännöt d) Sivutuotteiden ja käytettyjen tarvikkeiden hävittämiseen liittyvät säännöt e) Markkinoilta vedettyjen tuotteiden hävittämiseen liittyvät säännöt 5. Tuotteiden markkinoilta vetämistä koskevat säännöt Edellä 20 artiklan mukaisesti annetut säännöt 22 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin LIITE IV >TAULUKON PAIKKA> LIITE V Vastaavuustaulukot