KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Tieliikenteessä käytettävän bensiinin ja dieselpolttoaineen laatu Euroopan unionissa

(Raportointivuosi 2019)

1. Johdanto

Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laatua koskevan direktiivin 98/70/EY , jäljempänä ’polttoainelaatudirektiivi’, 7 a artiklan ja direktiivin 98/70/EY mukaisista laskentamenetelmistä ja raportointivaatimuksista annetun neuvoston direktiivin (EU) 2015/652 5 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain tiedot niiden alueella toimitettujen polttoaineiden ja energian kasvihuonekaasuintensiteetistä. Tätä ilmoitusvelvollisuutta sovelletaan ensimmäisen kerran raportointivuoteen 2017, kun neuvoston direktiivi (EU) 2015/652 on saatettu osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä ja sitä on alettu soveltaa. Tässä kertomuksessa esitetään vuodelta 2019 ilmoitetut tiedot.

Lisäksi direktiivin 98/70/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava kertomus kansallisista polttoaineen laatutiedoista edellisen kalenterivuoden osalta.

Tässä vuosikertomuksessa esitetään yhteenveto tiedoista, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet edellä mainittujen raportointivaatimusten mukaisesti. Se perustuu vuotta 2019 koskeviin tietoihin, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet Euroopan ympäristökeskukselle (EEA).

2. Polttoaine- ja energiatyyppien määrät ja elinkaarenaikainen kasvihuonekaasuintensiteetti

Polttoainelaatudirektiivin 7 a artiklassa, yhdessä neuvoston direktiivin (EU) 2015/652 kanssa, vahvistetaan seuraavat raportointivaatimukset:

·kunkin polttoaine- tai energiatyypin kokonaismäärä, joka on toimitettu käytettäväksi tieliikenteessä sekä liikkuvissa työkoneissa (mukaan lukien sisävesialukset, kun ne eivät ole merellä), maatalous- ja metsätraktoreissa sekä huvialuksissa, kun ne eivät ole merellä;

·elinkaarenaikaiset kasvihuonekaasupäästöt energiayksikköä kohti, mukaan lukien biopolttoaineisiin liittyvästä epäsuorasta maankäytön muutoksesta (ILUC) aiheutuvien arvioitujen päästöjen alustavat keskiarvot;

·käytetyt raaka-aineet ja biopolttoaineen tuotantoketjut kustakin jäsenvaltioiden alueella toimitetusta biopolttoaineesta.

Polttoainelaatudirektiivin mukaan jäsenvaltioiden on edellytettävä, että polttoaineiden toimittajat vähentävät liikenteen polttoaineiden elinkaarenaikaista kasvihuonekaasuintensiteettiä eli toimitettujen polttoaineiden ja energian energiayksikköä kohti laskettuja elinkaarenaikaisia kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 6 prosenttia 31. joulukuuta 2020 mennessä fossiilisten polttoaineiden vuoden 2010 vertailutasosta 94,1 gCO2eq/MJ. Kuuden prosentin vähennystavoitteen saavuttamista arvioitaessa ei oteta huomioon epäsuorasta maankäytön muutoksesta aiheutuvia kasvihuonekaasupäästöjä. Uusiutuvaa energiaa koskevassa direktiivissä (EU) 2018/2001 säädetään erilaisista toimenpiteistä, joilla puututaan epäsuoraan maankäytön muutokseen, mukaan lukien enimmäismäärän asettaminen ravinto- ja rehupohjaisille biopolttoaineille, ja siihen liittyvässä delegoidussa säädöksessä vahvistetaan yksityiskohtaiset kriteerit, joilla määritetään suurelle epäsuorien maankäytön muutosten riskille alttiit biopolttoaineiden raaka-aineet, jotka on poistettava vaiheittain käytöstä vuoteen 2030 mennessä, sekä kriteerit vähäiselle epäsuorien maankäytön muutosten riskille alttiiden biopolttoaineiden, bionesteiden ja biomassapolttoaineiden sertifioinnille.

Vuonna 2019 kaikki 28 jäsenvaltiota sekä Norja ja Islanti toimittivat tiedot kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä asianmukaisessa muodossa.

2.1Kasvihuonekaasupäästöt ja etäisyys vuoden 2020 tavoitteeseen

Saatujen tietojen mukaan 28:ssa tietoja antaneessa jäsenvaltiossa vuonna 2019 toimitettujen polttoaineiden ja energian keskimääräinen kasvihuonekaasuintensiteetti oli 90 gCO2eq/MJ, mikä on 4,3 prosenttia alhaisempi kuin vuoden 2010 vertailutaso 94,1 gCO2eq/MJ. Tämä vastaa 54 miljoonan hiilidioksidiekvivalenttitonnin (CO2eq) vähennystä vuonna 2019. Polttoaineiden toimittajien edistyminen on ollut vähäistä vuosina 2018–2019, sillä polttoaineiden ilmoitettu keskimääräinen kasvihuonekaasuintensiteetti on parantunut 0,6 prosenttiyksikköä.

Vuodelta 2019 raportoidut tiedot vahvistavat, että 28:ssa tietoja antaneessa jäsenvaltiossa EU:n polttoaineiden toimittajat olivat keskimäärin jäljessä tavoitteestaan vähentää liikenteen polttoaineiden kasvihuonekaasuintensiteettiä 6 prosentilla vuoden 2010 tasosta vuoteen 2020 mennessä (katso Kuva 1). On huomattava, että vuonna 2019 Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittivat ensimmäistä kertaa alkuvaiheen päästöjen vähennysten käytöstä, mikä alensi kasvihuonekaasujen kokonaisintensiteettiä noin 0,2 prosenttiyksikköä yhteensä 4,3 prosenttiin. Toimittajan ilmoittama alkuvaiheen päästöjen vähennys on määritettävä ja ilmoitettava neuvoston direktiivissä (EU) 2015/652 vahvistettujen vaatimusten mukaisesti. Tarkempia tietoja alkuvaiheen päästöjen vähennysten määrittämisestä, seurannasta ja ilmoittamisesta on ohjeasiakirjassa . Alkuvaiheen päästöjen vähennyksen odotetaan edesauttavan vähennystavoitteen saavuttamista vuonna 2020.

Edistyminen myös vaihtelee suuresti jäsenvaltioittain (katso Kuva 1). Vuonna 2019 saavutetut vähennykset ovat 20:ssa jäsenvaltiossa edelleen pienemmät kuin valinnainen 4 prosentin välitavoite, jota jäsenvaltiot voisivat edellyttää polttoaineen toimittajia noudattamaan jo vuoden 2017 osalta. Ruotsi ja Suomi ovat ainoat jäsenvaltiot, jotka ovat jo ylittäneet vuodelle 2020 asetetun 6 prosentin vähennystavoitteen, kun taas Kroatia, Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat ovat edistyneet eniten: yli 1,5 prosenttiyksikköä vuosien 2018 ja 2019 välillä. Ruotsi, Puola ja Bulgaria ovat ilmoittaneet vuonna 2019 edellistä vuotta hieman korkeammasta kasvihuonekaasuintensiteetistä. Lisätietoja löytyy EEA:n teknisestä raportista nro 2/2021 ”Greenhouse gas intensities of transport fuels in the EU in 2019”.

Kuva 1: EU:n polttoaineiden toimittajien saavuttamat polttoaineiden kasvihuonekaasuintensiteetin vähennykset jäsenvaltioissa vuosina 2010–2019 (Lähde: EEA)