EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 09.10.1996 
KOM(96) 463 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
limOOFAN TEOIXISUUDEN ÏOOLPAÎLUOTYN ESÖCUVA^ANALYYSI 

SISÄLLYSLUETTELO 
I. JOHDANTO . 1 
H. EUROOPAN TEOLLISUUDEN KILPAILUKYKY . 3 
1. Tausta 3 
2. Teollisuuden kasvu 5 
3. Keskeisten panostekijöiden kustannukset 6 
4. Teollisuusinvestoinnit 7 
HL KILPAILUKYKYÄ MÄÄRÄÄVÄT TEKIJÄT ..—. . 8 
1. Markkinoiden toiminta 8 
2. Innovaatio 12 
IV. ESIKUVA-ANALYYSI . 15 
1. Yrityksen esikuva-analyysi ,. 16 
2. Toimialatason esikuva-analyysi 16 
3. Eikuva-analyysin puite-edellytykset , 17 
V. PÄÄTELMÄT ......... . «.«......19 
u 
I. JOHDANTO 
D Tämän tiedonannon lähtökohtana ovat komission ehdotukset työllisyyttä koskevaksi 
luottamussopimukseksi.1 Tuon asiakirjan alussa osoitetaan, että rakennetyöttömyys kasvaa 
jatkuvasti, ja että se on jokaisen laskusuhdanteen päättyessä entistä korkeampi. 
Nettotyöpaikkojen luomisen riittävän vauhdin varmistaminen tämän suuntauksen 
kääntämiseksi ja sen varmistamiseksi, että kaikki, jotka haluavat ja voivat edistää unionin 
hyvinvointia tuottavalla työllä, saavat tilaisuuden tehdä niin, on Euroopan suurin haaste tällä 
hetkellä. Kuten valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä2 ja 
tiedonannossa "Euroopan unionin teollisuuden kilpailukykypolitiikka" osoitettiin, Euroopan 
talouden kilpailukyvyn parantaminen on tärkeä keino tuon päämäärän saavuttamiseksi. Nämä 
kolme asiakirjaa yhdessä muiden komission ehdotusten kanssa muodostavat kilpailukyvyn 
parantamiseksi toteutettavan työohjelman. Monet siihen sisältyvät toimenpiteet kuuluvat 
jäsenvaltioiden toimivaltaan. 
D Dämän tiedonannon tarkoitus on esittää ajankohtainen analyysi Euroopan teollisuuden 
kilpailukyvyn nykytilasta. Tärkeysjärjestyksien ratkaisemiseksi selvitetään, mitkä ovat 
kilpailukyvyn parantamisen avainalueet edellä esitetyn tarkastelun perusteella. Komissio 
kiinnittää huomiota esikuva-analyysiin (benchmarking-menetelmään), joka ei ole uusi 
politiikka-aloite, vaan keino, jolla edistetään kilpailukyvyn avainalueiden toimenpiteiden 
parempaa toteuttamista keskittymällä tekijöihin ja edellytyksiin, jotka synnyttävät parhaita 
suorituksia ja parhaita käytäntöjä koskevaa tietojen vaihtoa. 
D Tässä tiedonannossa kilpailukyvyn analysointi liittyy pääasiassa teollisuuteen, mutta se 
valaisee myös joitakin perustekijöitä, jotka selittävät talouden kokonaistulosta kasvuna, 
tuottavuutena ja työllisyytenä. Euroopan valmistusteollisuuden kilpailukyvystä käytävä 
keskustelu olisi puutteellista, jos ei myös eräiden palvelujen kilpailukykyä käsitettäisi. 
Puheenjohtaja Santerin nimittämä kilpailukykyä käsittelevä neuvoa-antava ryhmä 
Ryhmän ensimmäisessä kertomuksessa tarkasteltiin kilpailukykyä laveassa merkityksessä ja 
korostettiin, että kilpailukykyyn sisältyy tuottavuuden, tehokkuuden ja kannattavuuden 
osatekijöitä. Kilpailukyky ei ole itsetarkoitus, vaan vahva keino, jolla voidaan nostaa elintasoa 
ja kasvattaa sosiaaliturvaa. Tästä syystä kilpailukyvyn tärkeimmät mittarit kansantalouden 
tasolla mittaavat kasvua, tuottavuutta ja työllisyyttä niiden tekijöiden lisäksi, joilla tiettyä 
tulosta voidaan selittää. Talouselämän pääalojen tai yksittäisten toimialojen tasolla voidaan 
käyttää monia samoja kilpailukyvyn mittareita. Markkinaosuus ja kannattavuus ovat myös 
tärkeitä mittareita, jotka kytkeytyvät yritysten kilpailukykyyn. Kilpailukyvyn eri mittarit 
liittyvät toisiinsa, koska lopulta juuri yritykset luovat kasvun, joka synnyttää työpaikkoja ja 
nostaa tuottavuutta. Se, miten eri tasojen kilpailukyvyt liittyvät toisiinsa muodostaen tietyn 
tuloksen, on merkittävä asia, jota käsitellään jäljempänä. 
Kilpailukykyyn vaikuttavat rakennetekijät ovat tämän tiedonannon keskeisenä aiheena. 
Makrotaloudellisella ympäristöllä on tietysti myös hyvin huomattava vaikutus. Komissio 
tiedottaa näistä näkökohdista kuitenkin säännöllisesti taloudellisessa vuosikertomuksessa ja 
seuraa sitä, miten makrotaloudellisten tavoitteiden saavuttamisessa edistytään, tutkimalla 
Työllisyyttä koskeva luottamussopimus, SEC(96) 1093, 6.5.1996 
Kasvu, kilpailukykyjä työllisyys [KOM(93)700, joulukuu 1993] 
KOM(94)319, 14.9.1994 
/] 
taloudellista lähentymistä. Maastrichtin kriteerit, joissa asetetaan talous- ja rahaunionin 
tavoitteet, ovat politiikan alueella esiintyvä esikuva-analyysin muoto, joka on osoittautunut 
hyödylliseksi edistettäessä lähentymistä ja joka voi toimia mallina sovellettaessa menetelmää 
muille kilpailukyvyn kannalta tärkeille alueille. 
EMU ja kilpailukyky 
Siirtyminen talous- ja rahaliittoon (EMU) vaikuttaa huomattavasti kilpailukykyyn niin 
sisäisesti kuin ulkoisestikin. 
Sisäinen vaikutus on se, että EMU poistaa rajat ylittävien maksujen siirtokustannukset. 
Lisäämällä avoimuutta se myös vahvistaa kilpailukykyä. Pk-yritykset, joille osallistuminen 
kansainväliseen kauppaan aiheuttaa nykyisin suhteellisen korkeat kustannukset, hyötyvät 
erityisesti, koska EMU antaa niille mahdollisuuden lisätä tehokkuuttaan laajentamalla 
toimintaansa kaikille Euroopan markkinoille. 
Lisäksi EMU edistää merkittävästi sisämarkkinoiden hyödyntämistä. Neljän viime vuoden 
aikana valuuttakurssien vaihtelut ovat johtaneet tuotantotekijöiden puutteelliseen allokointiin, 
mikä on vaarantanut taloudellisen yhdentymisen edulliset vaikutukset ja hidastanut kasvua 
Euroopassa.. 
Ulkoinen muutos taas on se, että ottaen huomioon Euroopan unionin merkityksen 
kansainvälisessä kaupassa rahoitusmarkkinat voivat myöntää eurolle kansainvälisen valuutan 
aseman, jollainen dollarillakin on. Euroopan yritykset voivat sitten käydä euromääräistä 
kauppaa ulkopuolisilla markkinoilla ja suojautua näin valuuttakurssimuutosten aiheuttamilta 
hintojen muutoksilta. 
Makrotalouspolitiikalla on myös keskeinen merkitys kilpailukyvylle. Erityisesti julkisen 
talouden liian suuret alijäämät syövät huomattavan osan yksityisistä säästöistä (lähes 45 
prosenttia vuonna 1993), mikä estää tuotantoinvestointeja ja nostaa korkoja. 
Talousarviotasapainoon pyrkivällä politiikalla voidaan makrotalouden toimintapuitteita 
parantaa. Valtion hallinnon nettolainanotto väheni Euroopan unionissa vuoden 1993 6,3 
prosentista 5,1 prosenttiin vuonna 1995 ja 4,4 prosenttiin vuonna 1996 (ennuste). Lyhyet 
reaalikorot ovat seurailleet lainanottoa: ne ovat laskeneet vuoden 1992 6,7 prosentista 4,9 
prosenttiin vuonna 1993 ja 3,9 prosenttiin vuonna 1995. Siirtyminen kohti talous-ja rahaliittoa 
vahvistaa tätä kehitystä. 
D Päävastuu yritysten kilpailukyvyn säilyttämisestä on yrityksillä itsellään. Ne ylläpitävät 
kilpailukykyään tyydyttämällä markkinoiden tarpeet tehokkaasti ja joustavasti ja pystymällä 
mukautumaan rakennemuutokseen, luomaan uusia markkinoita ja vastaamaan uusiin 
tarpeisiin. Johtamisen laatu määrää pitkälti sen, miten yritykset näissä tehtävissä onnistuvat. 
Julkiset viranomaiset tukevat kilpailukykyä luomalla yritysten toiminnalle asianmukaiset 
puite-edellytykset. Tähän tarvitaan välttämättömän perusrakenteen luomista, asianmukaisen 
sääntely-ympäristön ja erityiskannustimien tarjoamista erityisesti innovaation, laadun, pienten 
ja keskisuurten yritysten liiketoimintaympäristön sekä taloudellisen yhteenkuuluvuuden 
(komission innovaatiota käsittelevä vihreä kirja, laatua koskeva työasiakirja ja monivuotinen 
pk-yritysohjelma) alueilla. 
D Tässä tiedonannossa esitellään yritysten kilpailukykyyn vaikuttavien tekijöiden moninaisuutta 
ja niiden välisiä suhteita ja näiden seurauksena tarvetta kehittää yhtenäinen lähestymistapa, 
jolla keskitytään yritysten toimintamahdollisuuksia määrääviin liiketoimintaympäristön 
tekijöihin. Tämän menettelyn tärkeys johtuu siitä, että markkinat ovat 
yleismaailmallistumassa, ja vaarasta, että kilpailukyvyn puute maailman laajuisilla 
markkinoilla vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen ja elintasoon. Edistääkseen yritysten ja 
julkisten viranomaisten sopeutumista suurempaan kansainväliseen kilpailuun komissio 
ehdottaa, että esikuva-analyysia edistettäisiin teollisuuden ja julkisen hallinnon yhteistyönä. 
Tässä tiedonannossa ei pyritä tutkimaan kaikkia kilpailukykyyn vaikuttavia puite-edellytyksiä, 
vaan vain osaa niistä. Joitakin verotuksen, sosiaalipolitiikan ja julkisen hallinnon tehokkuuden 
osatekijöitä tarkastellaan vain siltä osin kuin niiden katsotaan vaikuttavan kilpailukykyyn; 
samoin rajataan sääntely-ympäristön ja julkisen infrastruktuurin riittävyyden ja siitä 
aiheutuvan kuormituksen käsittely. Komissio aikoo jatkaa sen tutkimista, miten julkisen vallan 
politiikalla voidaan tukea kilpailukykyä. 
H EUROOPAN TEOLLISUUDEN KILPAILUKYKY 
Tausta 
Vahva talous on sellainen, joka pystyy korkeaan tuotantotehokkuuteen ja luo työpaikkoja 
nostaakseen elintasoa. Elintaso on määriteltävä väljästi, niin että se sisältää myös tekijöitä, 
joita on vaikea ilmaista määrällisesti - esimerkiksi ympäristönsuojelun korkea taso tai 
rikollisuuden vähyys. Niihin kuuluu terveyden ja talouden kohtuullinen turvaaminen, mikä 
tunnetaan eurooppalaisena yhteiskuntamallina. Elämänlaadun säilyttäminen ja parantaminen 
Euroopassa vaatii, että odotukset ja mahdollisuudet saatetaan vastaamaan toisiaan ja että 
tuotannollinen pohja pystyy tuottamaan toivotun tuloksen. 
Bruttokansantuote on epätarkka elintasomittari. Eräät vaikeammin määrällisesti ilmaistavat 
elintason osatekijät voivat sopia paremmin yhteen bruttokansantuotteen kasvun kanssa kuin 
ensisilmäyksellä näyttäisi. Esimerkiksi tasokas ympäristönsuojelu voi eräin edellytyksin tukea 
kilpailukykyä. Sekä kestävän kehityksen turvaamiseksi että kilpailukyvyn parantamiseksi on 
tärkeää, että talous muuttaa energiaa ja raaka-aineita tavaroiksi ja palveluiksi nykyistä 
tehokkaammin. 
Kilpailukyky pyramidi 
D Korkea tuottavuus on elintason nousun perusta. Työn tuottavuutta ei pidä kasvattaa 
työpaikkojen luomisen kustannuksella. Korkea työllisyysaste vaikuttaa suoraan elintasoon 
luomalla tuloja suuremmalle väestönosalle. Kun tuottavuus ja työllisyys nousevat yhdessä, on 
seurauksena vahva kasvu. Kansantalouden tasolla tuottavuus ja työllisyys muodostavat 
Komission tiedonanto teollisuuden kilpailukyvystä ja ympäristönsuojelusta [SEC(92)1986J 
kilpailukyvyn perusmittapuut. Maastrichtin kriteereistä poiketen niitä ei voida suoraan 
muuttaa toimintapolitiikaksi. Erinomaisen suorituksen taustalla olevat rakenteelliset 
edellytykset voidaan helpommin muuttaa toimintapolitiikaksi kilpailukykyyn vaikuttavien 
yksilöllisten puite-edellytysten välityksellä. Vahvan kansantalouden kehityksen määrääviä 
suhteita voidaan havainnollistaa kilpailukykypyramidilla. 
Eurooppa on edelleen huomattavasti Yhdysvaltoja jäljessä sekä työn tuottavuutena että työssä 
olevien osuutena työikäisestä väestöstä mitattuna (työllisyysaste). Tilanne on sama myös 
Japaniin nähden. Tästä seuraa, että bruttokansantuote henkilöä kohden on miltei 
kolmanneksen alhaisempi kuin Yhdysvalloissa ja kuudenneksen alhaisempi kuin Japanissa. 
Tämä tulos ei ole missään tapauksessa välttämätön eikä sitä pidä hyväksyä. Euroopan 
inhimilliset voimavarat, pääomapohja, infrastruktuuri ja kotimarkkinoiden koko ja kehitys 
luovat perustan sekä korkealle tuottavuudelle että korkealle työllisyysasteelle. Nykyisessä 
teknologiassa on huomattavia käyttämättömiä mahdollisuuksia. Innovaatiota kiihdyttämällä 
voidaan saavuttaa entistä korkeampi taso. 
Vaikka toteutunutta kehitystä onkin vaikea tulkita, Euroopan unionin ja Japanin 
pääomakannan nopea kasvu vaikutti huomattavasti näissä maissa tapahtuneeseen työn 
tuottavuuden kasvuun, mutta tämä tapahtui huomattavassa määrin pääoman tuottavuuden 
laskun kustannuksella. Sekä Euroopan unionissa että Japanissa työvoiman korvaaminen 
pääomalla on ollut huomattavaa, jolloin pääomavaltaisuus nousi merkittävästi. 
D Työpaikkojen luominen on edelleen riittämätöntä. Vuoden 1960 jälkeen Euroopan unionissa 
on syntynyt kymmenen miljoonaa nettotyöpaikkaa eli puolet Japanissa luodusta ja alle 
viidennes Yhdysvalloissa luodusta määrästä. Ero johtuu suuresta menetettyjen työpaikkojen 
bruttomäärästä. Samaan aikaan uusien työmarkkinatulokkaiden määrä oli Yhdysvalloissa 1,5-
kertainen Eurooppaan verrattuna, mutta Japanissa Eurooppaa alhaisempi. Yhdysvalloissa 
tapahtunut suuri työpaikkojen nettolisäys antoi USArlle mahdollisuuden kohottaa 
työllisyysastettaan merkittävästi vuosina 1960 - 1995, jolloin se läheni aina korkeana 
pysynyttä Japanin työllisyysastetta. Euroopan unionissa työllisyysaste laski samana aikana. 
Eräät Euroopan maat saavuttavat tai jopa ylittävät Yhdysvaltain ja Japanin tason, mikä näyttää 
osoittavan, että alhainen työllisyysaste ei Euroopassakaan ole väistämätön. 
TYÖLLISYYSASTE 
1960 1995 
Euroopan unioni 67% 60% 
Yhdysvallat 63% 72% 
Japani 74% 74% 
Euroopassa tapahtuneen kehityksen heikkouden syyt ovat nähtävissä. Erityisen tärkeitä 
tuottavuustasoille ja kasvulle ovat aineettomat investoinnit, innovaatio ja investoinnit 
tehtaisiin ja laitteisiin. Työllisyyden osalta ovat tärkeitä tekijöitä inhimillisiin voimavaroihin 
tehtyjen investointien, työmarkkinoiden toimivuuden ja väestökehityksen lisäksi erityisesti 
työmarkkinatulokkaiden määrät ja vanhojen ja nuorten osuus väestöstä. Näiden ilmiöiden 
synnyttämiä erityisiä huolenaiheita ovat väestön ikääntyminen, työvoiman sisäinen ja ulkoinen 
jousto, ammattitaitojen kehittäminen, tutkimus ja kehitys, organisaatiokysymykset, 
investointien rahoitus sekä verotuksen rakenne ja taso. 
Julkiset investoinnit tukevat kilpailukykyä, jos niillä kehitetään Euroopan infrastruktuuria, 
rohkaistaan aineettomia investointeja ammattitaitoon ja tekniikkaan ja avustetaan 
jälkeenjääneiden alueiden kehitystä. Näyttää siltä, että Euroopan talous joutuu yhä enemmän 
vaikeuksiin, jotka aiheutuvat infrastruktuurin pullonkauloista niin fyysisen tuotantokyvyn 
alueella kuin suhteessa siihen, miten laitoksia käytetään. Tämän seurauksena esimerkiksi 
kuljetusten infrastruktuurin kustannukset ovat Euroopassa huomattavasti korkeammat kuin 
Yhdysvalloissa, mikä heikentää Euroopassa sijaitsevien yritysten kilpailuasemaa. 
Sosiaalinen turvaverkko tarvitaan varmistamaan, että kasvun tuomat edut jaetaan 
tasapuolisesti, ja torjumaan sosiaalista syrjäytymistä. Sosiaaliturvan on kuitenkin annettava 
sen saajille välttämättömät taidot ja rohkaistava liikkuvuutta, jotta he ottaisivat tuottavan 
työpaikan ja edistäisivät näin kansantalouden kilpailukykyä. Kulutuksen aiheuttama julkisen 
talouden alijäämä alentaa loppujen lopuksi tuotantopotentiaalia vähentämällä investointeja. 
/ 
Erityisesti työvoiman verotus merkitsee yrityksille välittömiä tai välillisiä kustannuksia. 
Verojen osuus BKT:stä nousi Euroopan unionissa vuosina 1970 - 1995 34 prosentista 43 
prosenttiin. Lisäksi kovin suuret, erityisesti tulonsiirtojen aiheuttamat julkisen talouden 
alijäämät merkitsevät, että kotimaisia säästöjä käytetään pikemminkin alijäämän 
rahoittamiseen kuin investointeihin. Verotuksen rakenteen muutokset osoittavat, että vuosina 
1980 - 94 Euroopan työllisen työvoiman efektiivinen verotaso kasvoi tasaisesti keskimäärin 
34 prosentista keskimäärin 40 prosenttiin, kun taas muiden tuotannontekijöiden todellinen 
verotus aleni 44 prosentista 35 prosenttiin. 
On korostettava, että talousjärjestelmän toimivuus ei riipu ainoastaan yksittäisen 
kilpailukykyyn liittyvän tekijän saatavuudesta ja laadusta, vaan paljon enemmän eri 
osatekijöiden vuorovaikutuksesta. Eri osatekijöiden vuorovaikutustavat joko edistävät tai 
vähentävät talouden tuloksentekokykyä. 
2. Teollisuuden kasvu 
O Talouden peruslähtökohtien huomattavasta kohentumisesta huolimatta Euroopan teollisuus ei 
ole saavuttanut sellaisia tuloksia kuin olisi ollut mahdollista. Useimmilla tehdasteollisuuden 
aloilla Yhdysvallat on tuottavuudessa Eurooppaa edellä. Japanin korkea tuottavuus keskittyy 
muutamalle vientialalle. 
Euroopan unionin osuus OECD:n vientimarkkinoista (EU.n sisäinen kauppa mukaan 
lukien) on pienentynyt vuodesta 1987 lähtien. Tämä markkinaosuuden menetys johtuu 
suurelta osin vahvasti kasvavien markkinoiden laiminlyömisestä eikä niinkään 
valuuttakurssien muutoksista tai muusta hintakehityksestä. Yhtä vähäinen erikoistuminen 
kasvumarkkinoihin on todettavissa myös Euroopasta kolmansiin maihin tehtyjen suorien 
investointien kohdalla. Euroopan unionin ulkomaiden kanssa käymä kauppa ja investoinnit 
kolmansiin maihin ovat keskittyneet kypsille markkinoille, Itä-Eurooppaan ja Välimeren 
maihin enemmän kuin Itä-Aasian tai eräiden Latinalaisen Amerikan maiden nopeasti 
kasvaville markkinoille. Vuodesta 1993 lähtien on havaittavissa rohkaisevia merkkejä 
Euroopan tulosten paranemisesta sekä viennin että ulkomaisten investointien kasvavilla 
markkinoilla. Jotta Euroopan yritykset säilyttäisivät ja kehittäisivät asemiaan 
maailmanmarkkinoilla, on välttämätöntä, että ne pääsevät kolmansien maiden markkinoille 
ehdoin, jotka ovat samat kuin pääkilpailijamailla sekä kotimaisilla kilpailijoilla. 
Euroopan yritysten nettovoittomarginaalit ja investointien tuotto alkoivat kohentua vuonna 
1994. Pääomakustannuksiin verrattuna tuotot ovat kuitenkin edelleen riittämättömiä (7 
prosenttia), koska ne ovat vieläpä alhaisemmat kuin pitkäaikaisen julkisen velan korkotaso (8 
prosenttia). 
Komission tiedonanto markkinoillepääsystä, 14.2.1996 (tn Mi 
D Kymmenen viime vuoden aikana teollisuuden jalostusarvo kasvoi 2,4 prosenttia vuodessa 
Euroopan unionissa, kun sen kasvu oli Yhdysvalloissa 3 prosenttia ja Japanissa 3,8 prosenttia. 
Kokonaistulos kuvastuu myös yksittäisten toimialojen tasolla.Tehdasteollisuudesta vain 
elintarvike-, juoma-ja tupakkateollisuus sekä puu-ja huonekaluteollisuus kasvoivat Euroopan 
unionissa nopeammin kuin Yhdysvalloissa ja Japanissa vuosina 1985 -1995. 
Kaikki ne alat, joilla jalostusarvon kasvu Euroopassa oli yhtä suuri tai suurempi kuin 
Yhdysvalloissa tai Japanissa, saavuttivat tuottavuuden parannuksia, jotka olivat vähintään 
pääkiipailijoiden tasoa tai ylittivät sen. Kaikilla niillä aloilla, jotka kasvoivat Euroopassa 
hitaammin, olivat tuottavuuden parannukset pienempiä. Samoin ne Euroopan toimialat, joiden 
kasvu oli keskinkertaista tai sitä suurempaa, pitivät yllä korkeampaa investointiastetta kuin 
niiden kilpailijat. 
3. Keskeisten panostekijöiden kustannukset 
Säilyttääkseen kilpailukykynsä yritysten on hallittava yksikkökustannuksensa joko nostamalla 
tehokkuuttaan, hallitsemalla tuotannon panostekijöiden kustannuksia tai yhdistelemällä näitä 
kahta keinoa. Yksittäiset kustannuserät näyttävät erilaisilta valmistusyrityksen näkökulmasta 
kuin koko kansantalouden kannalta. Yksittäisen teollisuusyrityksen kustannuksista tavaroiden 
ja palvelujen ostot ovat 60 prosenttia, seuraavana on työvoima (30 prosenttia kustannuksista ja 
70 prosenttia jalostusarvosta), ja loppuosan kustannuksista muodostaa rahoitus. 
Koska tavaroiden ja palvelujen ostot muodostavat niin suuren osan kustannuksista, kuuluu 
kilpailukyvyn keskeisiin edellytyksiin tehokkaiden tavarantoimittajien käyttö. Energia, vesi ja 
tuotantopalvelut (yhteydet, kuljetukset, rahoitus- ja yrityspalvelut) vastaavat suoraan tai 
välillisesti yli viidennestä valmistuskustannuksista. Euroopassa keskeisten palvelujen 
hinnat ovat pysyneet korkeampina kuin pääkilpailijamaissa, ja muualla tapahtuneen 
vapautumisen myötä on Euroopan ja sen pääkiipailijoiden välinen kuilu vain kasvanut. 
Kilpailun vapauduttua teletoiminnassa on kaukopuheluiden hinta laskenut 18-35 prosenttia 
vuosina 1990-1994. Kilpailun puuttuessa hinnat ovat laskeneet 12-16 prosenttia. Energia-
alalla ovat kaasun hinnat laskeneet samassa tahdissa öljyn hintojen kanssa, mutta ovat 
keskimäärin 30 prosenttia korkeammat kuin Yhdysvalloissa. Sähkön osalta hintaero on 
suurempi. 
Suuret yritykset pääsevät käyttämään suuria kansainvälisiä säästöjä ja monimutkaisia 
rahoitusvälineitä sekä kehittyneitä rahastoja. Ne voivat rahoittaa investointeja edullisin-ehdo n. 
Useimpia pieniä yrityksiä ei noteerata pörsseissä, niiden toiminta on paikallista ja ne käyttävät 
hyvin perinteisiä rahoituslähteitä investoinneissaan. Enimmäkseen ne käyttävät jakamattomia 
voittojaan, mistä seuraa raskas verotus, sekä pankkilainoja. Vuodesta 1980 lähtien 
keskimääräiset pitkäaikaiset nimelliskorot ovat pysyneet Euroopassa 1 - 2 prosenttiyksikköä 
korkeampina kuin Yhdysvalloissa ja noin 4 prosenttiyksikköä korkeampina kuin Japanissa. 
Pääomakustannusarviot viittaavat myös siihen, että rahoituskustannukset ovat korkeammat 
Euroopassa ja erityisesti pienissä jäsenvaltioissa. Euroopan korkeisiin pääomakustannuksiin 
vaikuttaneina tekijöinä voidaan mainita inflaatio-odotukset, suuret julkisen talouden alijäämät, 
rahoituslaitosten välisen kilpailun puute ja kansainvälisten investointien rajoitukset. 
i 
Kolmas teollisuuden kustannusperustan osatekijä on työvoima. Työkustannusten kehitys on 
tiukasti sidoksissa yleiseen taloudelliseen tilanteeseen. Kahden viime vuosikymmenen aikana 
EU:n talous on kokenut vaikean sopeutumisvaiheen - rakennemuutoksen lisäksi myös 
saadakseen inflaatiopaineet ja kustannukset hallintaan ja palauttaakseen pääomasijoitusten 
kannattavuuden. 1970-luvulla inflaatio oli yli 10 prosenttia, mutta se laski 5 prosenttiin 1990-
luvun alkuun mennessä ja on nyt 3 prosenttia. Inflaatio-odotuksilla oli tuntuva vaikutus siihen, 
millaisessa tilanteessa työehtosopimusneuvotteluja käytiin. Nykyisin unionin talouden 
perusasiat ovat suotuisassa tilassa. Inflaatio on historiallisen alhainen ja edelleen laskussa, 
valuuttakurssijännitteet ovat jatkuvasti lientyneet, maailmankauppa laajenee terveellä 
vauhdilla ja investointien kannattavuus on paranemassa. Silti on selvää, että Euroopan 
taloudessa on edelleenkin eräitä kustannus-ja tuottavuusongelmia. 
Kilpailukyvyn kannalta on tarpeen ottaa huomioon kaikki työnantajan työvoimasta maksamat 
maksut ja painottaa tuottavuudella kokonaistyövoimakustannuksia niin että päästään 
yksikkötyökustannuksiin.6 Yksikkötyökustannusten laskeminen on käytännössä vaikeaa ja 
siksi yksikkötyökustannuksista on hyvin harvoja pitäviä arvioita. Viime vuosikymmeninä 
Euroopan unioni on vähitellen saanut hallintaan inflaationsa ja alentanut palkkojen osuutta 
BKT:sta lähemmäs Yhdysvaltain ja Japanin tasoa. Myös tuottavuustaso on Euroopassa 
noussut suhteessa Yhdysvaltain tuottavuuteen. Tämän seurauksena EU:n 
reaaliyksikkötyökustannukset ovat alentuneet asteittain vuodesta 1980 alkaen. 
Valmistussektorilla tilanne ei ole näin selkeä eikä todennäköisesti yhtä suotuisakaan. 
Esimerkiksi kun reaaliyksikkötyökustannukset ovat viime vuosina kokonaisuutena EU:n 
taloudessa laskeneet 5 prosentilla suhteessa Yhdysvaltoihin, on havaittavissa, että 
reaaliyksikkötyökustannukset ovat valmistusteollisuudessa nousseet yhteensä 1-2 prosentilla. 
Euroopan unionin ja Yhdysvaltain työkustannusten rakenteen olennainen ero on 
sivukustannuksissa ja veroissa, ja se kuvastaa sitä, missä määrin tietyt palvelut -
terveydenhuolto, eläkkeet jne. - rahoitetaan verovaroin tai käteen jäävästä palkasta. Yksi 
valkoisessa kirjassa ilmaistu erityinen huolenaihe Euroopan unionissa on se, että 
sivukustannukset vaikuttavat erityisen paljon palkka-asteikon alapäässä. Ammattitaidottoman 
työvoiman kysyntä on vähentynyt ammattitaitoiseen työvoimaan verrattuna ja 
työllisyysongelmat ovat erityisen vakavia ammattitaidottomien osalta. Ammattitaidottoman 
työvoiman palkkaaminen voitaisiin tehdä houkuttelevammaksi siten, että siitä maksettavat 
sivukulut olisivat suhteessa alhaisemmat kuin korkeampipalkkaisen työvoiman. 
Palkkakustannusten nousu on nyt melko kohtuullista. Verotuksessa ja 
sosiaaliturvajärjestelmissä jo käynnistyneet uudistukset vaikuttanevat työvoimakustannuksia 
hillitsevästi vaikka yksikkökustannusten alentamisen pääasiallinen kohde on - kuten 
aiemminkin - tuottavuuden parantaminen korkeat tulot tarjoavassa ja korkeaa ammattitaitoa 
vaativassa taloudessa. 
4. Teollisuusinvestoinnit 
Tuottavuuden paraneminen riippuu suurelta osin investoinneista, niin aineettomissa kuin 
aineellisistakin. Tehdas- ja laiteinvestoinnit eivät vain nosta tuotantokapasiteettia vaan 
edistävät myös teknisiä valmiuksia. Japanin rakennus- ja koneinvestoinnit ovat olleet erityisen 
huomattavia; huippuvaiheessaan vuosikymmenen alussa ne nousivat kolminkertaisiksi 1970-
luvun alkuun verrattuna ennen kuin laskivat taas nykyisen laskusuhdanteen aikana. Vuoteen 
1990 asti laiteinvestoinnit Yhdysvalloissa ja Euroopassa kehittyivät samaan suuntaan, ja sitten 
investoinnit alkoivat Yhdysvalloissa kasvaa hyvin nopeasti. > 
Aineettomien investointien osalta, erityisesti liittyen laadunhallinnan vaikutukseen 
teollisuuden kilpailukykyyn, maailman kilpailukykyraportti sisältää tietoja, jotka liittyvät koko 
maailman maiden kilpailutilanteen eri osatekijöihin. 
Viime vuosina vallinneet suuntaukset osoittavat, että laatutason muutoksia kuvastaa 
laadunhallintastrategioiden täytäntöönpano. Yhdysvallat on jopa ohittamassa Japanin 
Kokonaistyövoirnakustannuksiin sisältyvät palkkojen lisäksi sosiaaliturvamaksut ja verot. Niitä ei pidä 
sekoittaa tuloihin. Yksikkötyökustannuksissa tuottavuus yhdistetään kokonaistyökustannuksiin, jolloin 
saadaan työkustannukset tuotettua yksikköä kohden. Korkea tuottavuus voi kompensoida korkeita 
työkustannuksia. 
laatutason ensi kertaa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Näitä suuntauksia vahvistavat 
asiakastyytyväisyyden määrä sekä työvoiman motivaatio ja työmarkkinasuhteiden laatu. 
Tutkimus ja kehitys on toinen merkittävä aineettomien investointien muoto, jossa Euroopan 
aikaansaannokset ovat riittämättömiä. 
Edistyneen luonnontieteellisen perustan ylläpitämisestä huolimatta Euroopan T&K-työhön 
käyttämä kokonaispanos, 1,9 prosenttia bruttokansantuotteesta, on jopa kolmanneksen 
alhaisempi kuin Yhdysvaltain (2,5 prosenttia) ja Japanin (3,0 prosenttia). 
T&K:n kokonaisrahoitus T&K.n rahoitus aloittain 
prosentteina BKT:sta prosentteina BKT:sta 
Euroopan unioni 1,9% 1,0% 
Yhdysvallat 2,5% 1,6% 
Japani 3,0% 2,2% 
DI KILPAILUKYKYÄ MAARAAVAT TEKIJÄT 
Euroopan teollisuuden huonoon kilpailukykyyn on kaksi pääsyytä: markkinoiden toiminta ja 
innovaatio. Tehokkaiden markkinoiden ja innovaation sekä aineettomien investointien 
korkean tason välistä täydentävyyssuhdetta on korostettava. Innovaation kannalta on 
ratkaisevaa raivata esteet avaintuotemarkkinoille pääsyltä ja varmistaa, että pääoma- ja 
työvoimamarkkinat pystyvät vastaamaan uusien investointi- ja työorganisaatiomuotojen 
tarpeisiin. Ilman riittävää markkinoiden vapautumista jäävät toteutumatta niiden aineettomien 
investointien edut, joiden on muodostettava Euroopan kilpailuedun perusta. Tehokkaat 
markkinatkaan eivät riitä varmistamaan niin korkeaa aineettomien investointien tasoa kuin on 
tarpeen elintason jatkuvan nousun mahdollistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että kasvu 
tapahtuu taito-ja tietovaltaisesti. 
1. Markkinoiden toiminta 
Markkinoille pääsyn rajoitukset johtavat tehottomuuteen ja estävät innovaatiota ja kasvua. 
Markkinoille pääsyn rajoittamisen korkeiden kustannusten tunnustaminen on johtanut 
kehittyneissä maissa selvään suuntaukseen kohti markkinoiden vapauttamista. Euroopan 
unionissa on yhtenäismarkkinaohjelma yhdessä kilpailu- ja kauppapolitiikan kanssa johtanut 
erityisesti teollisuustuotteiden markkinoille pääsyn huomattavaan avautumiseen. 
Tuotemarkkinat 
Yhtenäismarkkinat ovat johtaneet kaupan esteiden poistamiseen ja helpottaneet markkinoille 
pääsyä. Eräillä keskeisillä markkinoilla vaikutukset ovat kuitenkin olleet suppeampia. Vähiten 
markkinoille pääsyn esteiden purkamisessa on edistytty aloilla, joilla toimitetaan julkisen 
hallinnon markkinoille (julkiset hankinnat), julkisissa palvelulaitoksissa ja monissa 
palveluissa, yritettiinpä esteitä sitten purkaa lisäämällä kahdenvälisiä taloussuhteita tai 
Uruguayn kierroksen kansainvälisten kauppaneuvottelujen avulla, 
yhtenäismarkkinaohjeimalla tai kansallisilla ohjelmilla. On korostettava, että monet 
markkinoille pääsyn rajoitukset erityisesti palvelujen kohdalla johtuvat kansallisten 
9 
viranomaisten toiminnasta. Kansallisia rajoituksia sovelletaan yhä yrityspalveluissa, 
rakentamisessa ja jakelussa. Kaiken kaikkiaan alat, joilla edelleen on vakavuudeltaan 
vaihtelevia pääsyn esteitä, muodostavat noin puolet bruttokansantuotteesta. 
• • 7 
Komission tiedonannossa yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa esitetään eräitä 
periaatteita, jotka suuntaavat tämän alan politiikkaa. Yleishyödyllisellä palvelulla tarkoitetaan 
markkinapalveluja, joihin jäsenvaltiot yleisen edun perusteella syntyvien velvoitteiden vuoksi 
ovat erityisesti sitoutuneet, kuten liikenneverkkoihin, energiaan ja liikenneyhteyksiin. 
Kilpailukykyä käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän toisessa kertomuksessa korostettiin 
puolestaan sitä, että infrastruktuurin laatu on tärkein monikansallisiin investointeihin 
vaikuttava tekijä. Ryhmän mukaan kilpailuvoimien tuominen julkisten palvelulaitosten 
alueelle on osoittanut kaikki voittavat -tilanteeksi valtiolle (myönteinen vaikutus julkisten 
lainojen tarpeeseen), teollisuudelle (herkimmin tarpeisiin vastaavat palvelulaitokset) ja 
kuluttajalle (kilpailuun perustuva hinnoittelu ja palvelu sekä suurempi valinnanvara). 
Päätelmissään ryhmä toteaa, että komission tulisi kannustaa parasta käytäntöä koskevaa 
tiedonvaihtoa seuraamalla ja julkaisemalla vuosittain vertailukertomus parhaista julkisen alan 
uudistuskäytänteistä ja kilpailukyvyn parannuksista, joita Euroopan unionissa on saavutettu 
Yhdysvaltoihin ja Japaniin nähden. 
D Keskeiset palvelualansa vapauttaneista maista saatujen kokemusten perusteella näyttää siltä, 
että hintojen alenemisen ja paremman palvelun edullisten vaikutusten ohella luodaan 
huomattavasti kasvumahdollisuuksia ja työpaikkoja. 
- Teletoiminta on tästä hyvä esimerkki, koska monien innovatiivisten palvelujen kehitys 
riippuu avoimista kustannustehokkaista televerkoista. Esimerkiksi Yhdysvalloissa ovat 
kaukopuhelut, ulkomaanpuhelut ja kiinteät johdot huomattavasti halvempia kuin 
Euroopassa, mistä saavat kilpailuetua yritykset, joille viestiyhteydet ovat tärkeitä. Lisäksi 
puhelinliittymän kiinteään vuokraan sisältyy tavallisesti rajoittamattomasti 
paikallispuheluja, mikä on lisännyt Internetin käyttöä. Euroopassa Internet-yhteyksistä 
maksetaan paikallispuhelun hinta puhelun keston mukaan. Suljetut verkot ovat myös 
estäneet informaatioteknologian palvelujen kehitystä rajoittamalla tarjottavien palvelujen 
määrää. Kilpailulta suljetut teletoimintapalvelut hidastavat tietoyhteiskunnan kehitystä 
Euroopassa. Siellä missä markkinat ovat avautuneet ovat teletoimintaklusterin työpaikat 
lisääntyneet huomattavasti (laitteet mukaan lukien). Esimerkiksi Suomessa on 
teletoiminnan työvoima kasvanut vapauttamisen jälkeen 20 prosenttia nopeammin kuin 
työpaikkojen määrä yleensä. 
- Liikennemarkkinoille pääsemisen edellytysten vapauttaminen parantaa 
maantiekuljetusten sekä lento- ja meriliikenteen kilpailukykyä ja luo huomattavia 
kustannussäästöjä. Lisää parannuksia voidaan odottaa markkinarakenteiden 
sopeuttamisesta vapaampaan sääntely-ympäristöön. Lentoliikenteen, liikematkustajien 
huomattavimman matkustusmuodon, osalta aiemmat kansallisten lentoyhtiöiden 
kahdenväliset yhteistyösopimukset näyttävät heikentäneen joitakin niistä eduista, joita 
vapautumisesta olisi voitu odottaa. Rautatiepalvelujen vapauttaminen ei ole edistynyt yhtä 
hyvin kuin muiden liikennemuotojen, vaikka sillä on suuri strateginen merkitys 
maantieruuhkien vähentämisessä. 
- Energia on yksi ala, jolla vapauttaminen tarjoaa teollisuudelle etuja, kunhan 
yhtenäismarkkinat on käytännössä toteutettu. Sähkön osalta on tapahtunut jo jonkin verran 
edistystä. 
Komission tiedonanto yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa, 11.9.1996, KOM (96)443 lopullinen 
10 
- Rahoituspalvelut ovat yhtenäismarkkinalainsäädännöstä huolimatta edelleen pirstaleiset, 
ja kansainvälistä kilpailua on vähän. Kilpailun lisääntyminen pankkialalla on selitettävissä 
suurelta osin tekniikan kehittymisellä; esimerkiksi telepankkitoiminta antaa pankeille 
mahdollisuuden tarjota palveluja paljon entistä halvemmalla. 
- Vähiten edistystä markkinoille pääsyn esteiden poistamisessa on tapahtunut 
yrityspalvelujen alalla. Markkinoinnissa lukuisat kansalliset rajoitukset rajoittavat 
teollisuuden mahdollisuuksia kehittää kansainvälisesti yhteensovitettuja 
markkinointiohjelmia. Komission taannoinen vihreä kirja kaupallisesta viestinnästä 
yhtenäismarkkinoilla kuvailee tilannetta yksityiskohtaisemmin9. Asiantuntijoiden 
(lääkärin, asianajajan jne.) palvelut ovat edelleen linnake, johon kilpailun on 
tunkeuduttava. Tarvittavan vapauttamislainsäädännön luominen, ja sen säätämisen jälkeen 
eri politiikkojen johdonmukaisuuden varmistaminen etujen saamiseksi ovat ne alueet, 
joilla Euroopan unionin on parannettava suoritustaan, jotta teollisuuden kilpailukyky ei 
laskisi. 
Kilpailun voimaa markkinoilla voi vähentää myös jatkuva yritysten tukeminen. 
Markkinaepäonnistumisistä huolimatta voi eräillä tuilla olla myönteinen vaikutus 
kilpailukykyyn (esimerkiksi tutkimus- ja kehitystuet tai pk-yritysten tuet tai yritysten 
perustamistuet) tai ne voivat olla tarpeen joidenkin yhteisön tavoitteiden, kuten taloudellisen 
ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, saavuttamiseksi (aluetuki ja koulutustuki). Valtion tuet ovat 
kuitenkin edelleen Euroopassa huomattava ongelma: pelkät valmistusteollisuuden valtion tuet 
olivat jo yhteensä 34 miljardia ecua vuonna 1992, mikä vastaa 1 200 ecua jokaista 
teollisuuden työntekijää kohden. Vaikka valtion tuet keskittyvät teollisuuteen, ne ovat 
ongelma myös eräissä parhaillaan vapautettavissa palveluissa. Esimerkiksi lentoliikenteessä 
korkea tukitaso voi vähentää yrityksiä lisätä kilpailua markkinoita vapauttamalla. Tämä 
tilanne on saanut komission ottamaan käyttöön lentoliikenteen erityisen tukiohjelman. 
Pääomamarkkinat 
Pääoman liikkeiden vapauttaminen on ollut yhtenäismarkkinaohjelman suurimpia saavutuksia. 
Pääomamarkkinoilla on kuitenkin vielä joitakin puutteita ja rajoituksia, jotka vähentävät 
eurooppalaisyritysten mahdollisuuksia hankkia pääomaa investointeihinsa. 
Kiinnitysluottojen kohdalla pääomamarkkinat ovat epäyhtenäiset jälleenrahoituksen osalta. 
Myös joillakin joukkovelkakirjamarkkinoilla on ongelmia. Omaisuustuloverotuksen erot 
vääristävät edelleen jäsenvaltioiden välisiä pääoman liikkeitä. Vakuutusyhtiöiden toimintaa en 
usein rajoitettu niiden tarjoamien sijoitustyyppien osalta ja vakuutussijoittaminen voidaan 
rajoittaa maahan, jossa ne pitävät vararahastojaan. Monissa jäsenvaltioissa vaikeutetaan 
vakavasti eläkerahastojen Euroopan laajuista toimintaa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 
Alankomaissa oleviin rahastoihin on sijoitettu suhteellisen paljon, koska vain näissä maissa 
Irlannin lisäksi eläkerahastosijoittaminen on rajoittamatonta. 
Työmarkkinat 
Työmarkkinoiden parempi toiminta katsotaan yleisesti Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn 
kannalta elintärkeäksi tekijäksi, aivan kuten teollisuuden kilpailukyky itsessään on 
työllisyyden tasoa määräävä tekijä. 
Vielä olennaisempi on tarve ajatella uudella tavalla kaikkia merkittäviä 
työmarkkinajärjestelmiä - työllisyysturvaa, työaikaa, sosiaaliturvaa, terveyttä ja 
työturvallisuutta - ja mukauttaa ne työmaailmaan, joka organisoidaan eri tavalla, erityisesti 
oloihin, joissa työn ja vapaa-ajan, työn ja oppimisen, työntekijän ja itsenäisen 
ammatinharjoittajan väliset erot ovat epämääräisempiä tai ainakin muuttumassa sellaisiksi. 
KOM(96) 192 lopullinen, 8.5.1996 
11 
Työntekijöiden turvan käsite on muotoiltava uudelleen, keskittyen enemmän 
työllistettävyyteen ja työmarkkinoihin pohjautuvaan turvaan kuin yksittäisen työpaikan 
turvaan. Käsitteen on keskityttävä muutoksen turvallisuuteen, ei turvaan muutokselta. 
Viime vuosikymmenen aikana jäsenvaltiot ovat tehneet huomattavia muutoksia lisätäkseen 
työmarkkinoiden joustoa muuttamalla työvoimaa koskevaa sääntelykehystä. 
Käytännöllisesti katsoen kaikissa jäsenvaltioissa on työaikasäännöksiä vähennetty 
merkittävästi, ja työntekijöiden palkkaamiseen ja irtisanomiseen liittyviä sääntöjä on 
lievennetty kolmanneksessa jäsenvaltioista. Työnantajien on entistä helpompi palkata osa-
aikaisia ja määräaikaisia työntekijöitä, ja itsenäisen ammatinharjoittamisen mahdollisuudet 
ovat kasvaneet huomattavasti. 
Jäsenvaltiot ovat suunnanneet muutokset toimenpiteisiin, jotka ovat itse asiassa vähentäneet 
heikoimpien ryhmien - ammattitaidottomien nuorten ja/tai muiden kokemattomien 
työntekijöiden - työllistymismahdollisuuksia. 
Työmarkkinoiden joustamattomuus voi aiheutua monista syistä, jotka eivät välttämättä liity 
työvoimaa koskeviin sääntöihin ja edellytyksiin. Esimerkiksi yritysten eläkeohjelmat saattavat 
rankaista huomattavasti työpaikanvaihtajia, koska edut voivat kasvaa jyrkästi viimeisinä 
eläkettä edeltävinä vuosina. Asuntomarkkinatkin rajoittavat maantieteellistä liikkuvuutta 
monissa Euroopan maissa. Eivät vain asuntojen suuret työllisyys- ja työttömyysalueiden 
väliset hintaerot yaan myös rajoittavan vuokralainsäädännön aiheuttama vuokra-asuntojen 
puute voi tehdä asuinpaikan vaihtamisen hyvin vaikeaksi. 
D Työmarkkinoiden toimivuuden puutteet jäsenvaltioissa johtuvat osittain 
työmarkkinasääntelyn epäasianmukaisista tai vanhentuneista järjestelmistä, jotka voivat 
rajoittaa sisäistä ja ulkoista joustoa ja yritysten työllistämiskykyä. Työmarkkinoiden sääntelyn 
taso vaihtelee huomattavasti Euroopan unionissa. Näyttää siltä, että vaikka työllistyminen 
määräytyy ensisijaisesti koko talouden tuloksista, työmarkkinasääntely voi vaikuttaa 
syntyvien työpaikkojen määrään tai ainakin siihen, miten nopeasti yritykset mukauttavat 
työvoimansa määrän muutoksiin. Rajoitettaessa sääntelyllä yritysten kykyä sopeuttaa 
työvoimaansa tai vaikuttamalla työntekijöiden työhönotto- ja irtisanomiskustannuksiin 
vaikutetaan todennäköisesti, jos säädökset ovat liiallisia tai vanhentuneita, yritysten 
taloudelliseen tulokseen, vaikka yritykset käytännössä usein löytävät keinoja kiertää joitakin 
näistä vaikutuksista lisäämällä tilapäisen ja muuten epätyypillisen työvoiman käyttöä. 
- On korostettava sitä, että jouston lisääntymisen on liityttävä riittävään vakauteen ja 
työllisyysturvaan, jotta siitä saataisiin täydet edut. Inhimillisten voimavarojen tehokas 
käyttö on edelleen avaintekijä niin tuottavuuden parantamisen kuin sisäisen joustonkin 
kannalta. Työllisyyden epävakaisuuden kasvuun sisältyy vaara, että inhimilliseen 
pääomaan ja erityisesti ammattikoulutukseen tehtävät investoinnit, joita pitkän aikavälin 
kasvu ja kilpailukyky vaativat, jäävät tekemättä. Koulutus ja taitojen jatkuva kehittäminen 
on (ja tulevaisuudessa tämä suuntaus vain vahvistuu) aineeton investointi, josta on 
todellista ja kasvavaa hyötyä niin teollisuudelle kuin työntekijöillekin. Korkealle 
ammattitaidolle ja laadulle sekä korkealle tuottavuudelle perustuva teollisuusstrategia 
vahvistaa teollisuuden kilpailukykyä ja työntekijöiden työllistettävyyttä edellä selostetulla 
tavalla. 
- Toimialakohtaiset työehtosopimusneuvottelut ovat olleet Euroopassa vallitseva 
neuvottelumalli, kun taas Yhdysvalloissa ja Japanissa toimipaikkakohtaiset neuvottelut 
ovat tavallisia. Palkkaneuvottelujen tason asettavat tavallisesti työmarkkinajärjestöt, ja 
niiden on hyväksyttävä kaikki vallitseviin järjestelyihin tehtävät muutokset. 
Palkkaneuvottelujen eri muodoilla on kullakin omat etunsa ja haittansa, eikä tällä hetkellä 
ole mahdollista päätellä minkään tietyn muodon olevan luonnostaan muita parempi. 
Toisaalta esimerkiksi keskitettyä tai toimialakohtaista sopimista on joissakin maissa 
12 
käytetty onnistuneesti palkkojen kohtuullistamiseen, mikä on vaikuttanut huomattavasti 
inflaatioon ja kustannuksiin. Se edistää myös palkkojen avoimuutta sekä sosiaalista ja 
alueellista yhteenkuuluvuutta. Toisaalta toimialakohtainen sopiminen johtaa kuitenkin 
myös samantapaiseen palkkatasoon eri yrityksissä riippumatta niiden tuottavuuden tasosta 
sekä saman maan eri alueilla riippumatta työvoiman saatavuudessa olevista eroista. 
- Työaikoja säädellään työehtosopimuksin tai lainsäädännöllä. Jäsenvaltioiden asettamat 
työaikarajoitukset, jotka eivät liity kansallisen tason täytäntöönpanon kannalta suuresti 
joustaviin Euroopan lainsäädännön vähimmäisvaatimuksiin, vaikuttavat työaikaan. Tämä 
voi estää pitämästä tehdasta käynnissä optimaalisella tavalla jo tehtyjen tai tulevien 
investointien parhaaksi mahdolliseksi hyödyntämiseksi, ja pääoman käyttöaste laskee. 
Eräät palvelut, kuten kauppojen mahdollisuus olla avoinna säännöllistä työaikaa tekevien 
vaatimusten tyydyttämiseksi, eivät myöskään voi kehittyä niin kuin olisi suotavaa. 
Joustavien työaikajärjestelyjen innovatiivinen käyttö voi johtaa myös työpaikkojen 
merkittävään lisäykseen. 
Hyvin toimivat työmarkkinat reagoivat maailmanlaajuiseen kilpailuun ja tekniseen 
kehitykseen, jotka nopeuttavat rakennemuutosta. 
Eurooppa (ja maailma) on siirtymässä yhä vahvemmin tietoon perustuvaan talouteen, jossa 
tieto ja tekniikka ovat ratkaisevassa asemassa. Ne muovaavat uudelleen yritysrakenteita ja 
organisaatiopätevyyttä. Teollisuuden menestys näiden muutosten muodostamaan haasteeseen 
vastaamisessa riippuu siitä, miten ammattitaitoa pystytään parantamaan. Joka vuosi katoaa 
ainakin 10 prosenttia työpaikoista. Ne korvautuvat uusilla, erilaisilla työpaikoilla, jotka ovat 
osa uusia valmistusprosesseja, uusia yrityksiä, jotka vaativat korkeampaa tai laajempaa 
ammattitaitoa. Näihin muutoksiin ei kuitenkaan ole liittynyt riittäviä toimenpiteitä, joilla olisi 
kehitetty ja parannettu työntekijöiden ammattitaitoa. Tämä on johtanut ammattitaidon 
vajaukseen. 
2. Innovaatio 
D Aineettomilla tekijöillä on huomattava merkitys yritysten innovatiivisuudelle ja 
kilpailukyvylle. Ne mahdollistavat sen, että tietovaltaiset kansantaloudet säilyttävät 
kilpailuasemansa verrattuna resurssi- tai työvaltaisiin talouksiin ja että niissä elintaso edelleen 
nousee ympäristön kannalta kestävällä tavalla. Talouselämän painopisteen siirtyminen 
aineettomaan tuotantoon merkitsee investointeja yhä suurempaan määrään aineettom'a 
tekijöitä. Aineettomat investoinnit ja innovaatio ovat erottamattomia. Korkea taitotaso edistää 
sopeutumiskykyä ja varmistaa, että teknisesti entistäkin edistyneempiä prosesseja voidaan 
ottaa käyttöön. Henkinen omaisuus muodostaa perustan, jolla yritykset hyödyntävät teknistä 
ylivoimaansa menestyäkseen kaupallisesti. Innovaatiota käsittelevä vihreä kirja tarjoaa 
mahdollisuuden tarkastella kaikkia innovaation esteitä ja kehittää yhteistä lähestymistapaa 
niiden poistamiseksi. 
Ammattitaito 
Vertailukelpoisten numerotietojen puutteesta huolimatta saadaan koulutusjärjestelmien 
tutkimisesta joitakin tärkeitä tietoja nykyisistä inhimillisiin voimavaroihin kohdistuvista 
vaatimuksista. Koska muutosvauhti kiihtyy ja ihmisen on pystyttävä vaihtamaan työtä useita 
kertoja työelämänsä aikana, vaaditaan vankkaa peruskoulutusta, jonka varaan taitoja voidaan 
jatkossa rakentaa. Peruskoulutus ja ammattikoulutuksen alkuvaihe muodostavat siksi 
jatkokoulutukseen osallistumisen perustan. Järjestelmiä, joissa saadaan pätevyys - erityisesti 
oppisopimuskoulutuksessa, jossa voidaan pätevöityä johonkin käsityöläisammattiin -
myöhemminkin työelämässä ja aiemman työkokemuksen huomioon ottaen, ei ole kehitetty 
KOM (95) 688 lopullinen, 20.12.1995 
13 
erityisen hyvin. Tämä rajoittaa mahdollisuuksia vaihtaa työtä ja ammattia työelämän aikana. 
Se rajoittaa myös työnsaantimahdollisuuksia ja vähentää työmarkkinoiden tehokkuutta. 
Yritysten toiminnan tehokkuuden turvaamiseksi nykyisin vaadittava ammattitaito on paljon 
laajempi kuin tiettyyn tehtävään tai toimintoon liittyvät tekniset taidot. Erityisesti kyky toimia 
ryhmissä, sopeutua nopeasti muuttuviin olosuhteisiin ja ottaa vastuuta ovat yhtä tärkeitä kuin 
muodollisemmatkin perustiedot tuotantoprosessin eri osista. Nykyaikaisen teollisuuden 
jatkuvan muutoksen hallintaan suunniteltujen laadunhallintastrategioiden toteuttaminen on 
vaikuttanut syvästi ammattikoulutuksen ja korkeakoulutuksen tärkeyteen ja sisältöihin, koska 
jokainen työntekijä on näissä tapauksissa olennainen laatutekijä. 
Teollisuuden aktiivinen sitoutuminen on olennaista ammattikoulutuksen ja muiden 
koulutusjärjestelmien tehokkuudelle. Jos yrityksen investointi voi mennä hukkaan, se ei 
välttämättä investoi koulutukseen. Taitojen kehittäminen näyttää olevan heikoimmin turvattu 
alkuvaiheen ammattikoulutuksessa teknisten, helposti toiseen tehtävään siirrettävien taitojen 
osalta. Siirrettävien taitojen koulutustarjonnan epäonnistuminen markkinoilla on havaittavissa 
ja se vaatii korjaamista. 
D Koulutusjärjestelmien keskeinen heikkous on edelleen jäsenvaltioiden välisen avoimuuden ja 
tutkintojen tunnustamisen puute. Tuotestandardien tapaista lähestymistapaa voidaan tarvita, 
jotta tutkintojen tunnustamisesta tulisi tehokas keino parantaa ammattipätevyyden tasoa ja 
hyväksyttävyyttä. On kehitettävä järjestelmiä, joilla varmistetaan koulutusjärjestelmien ja -
tarjonnan korkea laatu. Tässä yhteydessä voi olla esimerkkinä sellaisten järjestöjen kuten 
Euroopan Laatuyhdistysten Liiton (European Organisation for Quality, EOQ), jolla on 
Euroopan tasolla kehitetty yhteensovitettu ohjelma laadunkehitysalan ammattilaisten 
pätevyyden tunnustamiseksi (laatuinsinöörit, - johtajat ja -tarkastajat), tekemä työ. Sellaisten 
arviointitekniikoiden kehittäminen luo perustan taitojen menestyksekkäälle esikuva-
analyysille. 
Teknologia 
Eurooppa ei ole hyödyntänyt kehittynyttä luonnontiedeperustaansa parhaalla mahdollisella 
tavalla teknologiassa, ja Euroopan tutkimusperusta näyttää olevan vähemmän 
markkinasuuntautunut kuin sen pääkiipailijoiden. Lisäksi tutkimukseen ja kehitykseen 
suunnataan vähemmän inhimillisiä voimavaroja. Tieteellinen tutkimushenkilöstö muodostaa 
Euroopassa vain 0,47 prosenttia työvoimasta, kun sen osuus Yhdysvalloissa on 0,74 prosenttia 
ja Japanissa 0,80 prosenttia. 
Yhteisön innovaatiotutkimus osoittaa, että teknisiin yhteistyösopimuksiin liittyneissä 
yrityksissä uusien tai paranneltujen tuotteiden osuus kokonaismyynnistä on tavallisesti 
huomattavasti suurempi kuin muissa. Sen vuoksi t&k-toiminnan julkisen tuen kytkeminen 
yhteistyöhön, kuten Euroopan unionin t&k-ohjelmissa on tapana, on hyvin arvokasta, ja sitä 
on korostettava. 
Vuosina 1984-1993 Euroopan unioni menetti osuuttaan patenteista, jotka ovat 
innovaatiokyvyn päämittari, kaikilla aloilla lento- ja kuljetuskalustoa lukuun ottamatta. 
Huomattavimmat menetykset tapahtuivat elektroniikka-alalla, jolla tutkimustoiminnan 
merkitys on hyvin suuri ja joka vaikuttaa huomattavasti muiden teollisuudenalojen 
innovaatioihin investointihyödykkeisiin sisältyvän teknologian vuoksi. 
Sopeutumiskykyiset organisaatiot ovat muodostuneet innovaation edellytyksiksi. Sellaiset 
organisaatiot käyttävät monitaitoisia työntekijöitä, hajauttavat vastuuta ja tekevät ryhmätyötä 
yhdentääkseen eri toiminnot yrityksen sisällä; se koskee tutkimusta, tekniikkaa ja tuotantoa 
aina markkinointiin ja jakeluun asti, kaiken perustuessa projektitoimintaan. Nopeampi uusien 
tuotteiden kehittely riippuu siitä, miten toimintojen yhdentäminen onnistuu. 
14 
Tavarantoimittajat ja alihankkijat otetaan yhä useammin mukaan kehitysprosessiin. 
Johtamiskäytäntöjen muutokset ovat myös keskeisiä kevyiden tuotantoprosessien 
käyttöönotossa; uusia johtamiskäytäntöjä ovat kokonaisvaltainen laadunhallinta (total quality 
management), jatkuva parannusten lisääminen (kaizen) ja JOT-tuotantojärjestelmät. 
Laatu 
Eurobarometrin komission toimeksiannosta suorittamista tutkimuksista, jotka koskivat 
laatujärjestelmien vaikutusta yritysten kaupallisiin tuloksiin, käy ilmi, että 
laadunhallintastrategioiden käyttöönotto käynnistää huomattavia parannuksia yritysten 
toiminnassa. Jos Eurooppa onkin yhä enemmän omaksunut parhaita muualla kehitettyjä 
organisaatiokäytäntöjä, on olemassa joitakin merkkejä siitä, että niihin on tehty huomattavia 
parannuksia Euroopassa. 
Tehokkuuden nostamiseksi on laadunparantamisponnistukset kytkettävä teollisten ja 
taloudellisten aloitteiden teknisen laatuinfrastruktuurin jatkuvaan vahvistamiseen. 
Antamalla eurooppalaisen sävyn, kehykset ja suunnan yhteisön eri aloitteille komissio voi 
auttaa teollisuuden ja julkisten viranomaisten tietoisuuden nostamisessa. Komissio voi myös 
laadunedistämispolitiikkaa toteuttamalla auttaa tulkitsemaan sen eri politiikkoihin sisältyvää 
laatuviestiä turvaamalla yhteenkuuluvuuden ja käytettävissään olevien eri toimenpiteiden 
yhdentämisen (esim. ympäristö, sosiaalipolitiikka, aluepolitiikka...). 
Euroopan laadunedistämispolitiikan ensisijainen tavoite on luoda tietoisuutta sekä antaa 
poliittista näkyvyyttä ja tukea Euroopan laajuiselle laatuinstrumenttien ja -toimenpiteiden 
valikoimalle. Mikään julkinen viranomainen, sen paremmin kansallinen kuin 
eurooppalainenkaan, ei voi velvoittaa markkinoita noudattamaan laatustrategioita, mutta ne 
voivat julkisella sitoutumisella ja laajalla tiedon ja viestien välityksellä vaikuttaa ympäristöön, 
jossa johto päättää strategioistaan. Selkeä poliittinen signaali voi vaikuttaa suuresti 
teollisuusinvestointeihin. 
Levittäminen 
Yhteistyökumppanit, asiakkaat ja tavarantoimittajat, ovat kaikkialla tärkeitä innovaation 
levittämisen kannalta. Eroja on kuitenkin teollisuuden ja tutkimusjärjestelmän välisissä 
yhteyksissä. Saksan infrastruktuuria, varsinkin Fraunhofer-keskuksia, pidetään^ usein 
esimerkillisenä innovaation levittämisen kannalta. 
Innovaatiojärjestelmät ovat olennaisilta osiltaan kansallisia. Erilaisuutta olisi pidettävä 
rikkautena innovaatioprosessissa. Ponnistusten hajauttaminen on kuitenkin haitaksi. 
Tietoyhteiskunnan menestyksekäs kehittäminen riippuu uusien teknologioiden 
omaksumisvauhdin nopeuttamisesta. Vaikka innovaation levittäminen tällä hetkellä on 
ensisijaisesti kansallinen vastuualue, rajat ylittävä yhteistyö voi edistää kummallekin puolelle 
hyödyllistä vuorovaikutusta ja vaihtoa. Tekniset yhteistyösopimukset sekä Euroopassa 
toimivien yritysten että näiden yritysten ja kolmansissa maissa toimivien yritysten välillä ovat 
edelleen tehokkain väline kansainvälisen innovaation levityksen kehittämisessä. 
Innovaation rahoitus 
Innovaation levityksen lisäksi on innovatiivisten huipputeknologian yritysten rahoitus 
Euroopassa edelleen suuri ongelma, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta. 
Innovaatiohankkeet vaativat huomattavasti varoja jo ennen kaupallisen toiminnan aloittamista, 
tutkimusvaiheessa, prototyyppivaiheessa ja erityisesti tuotantoa aloitettaessa. Rahoitusta 
tarvitaan sellaisessa vaiheessa, jossa mahdolliset tuotot ovat kaukana ja tekniikkaa koskeva 
epävarmuus suuri. Riskipääoma on Euroopassa aina hylkinyt käynnistysinvestointeja ja 
15 
investoinut vain 7 prosenttia tämän alan kokonaisrahoituksesta. Tämä heikkous tuntuu 
erityisen raskaana innovatiivisten teknologiayritysten kohdalla, jotka ovat tarpeen 
tuotantopohjan uudistamisen ja Euroopan jatkuvan markkinoilla pysymisen varmistamiseksi. 
Euroopan riskipääoma-alat 
Jotkut Euroopan riskipääoma-alojen heikkouksista johtuvat eläkerahastojen 
kehittymättömyydestä; Yhdysvalloissa nämä ovat suuria sijoittajia. Toinen merkittävä 
heikkous on markkinoiden hajanaisuus. Sijoittajat voivat sijoittaa suuririskisiin hankkeisiin, 
jos niitä on tarjolla niin paljon, että riski voidaan hajauttaa. Sijoittajille on oltava tarjolla myös 
sopivia irtautumiskeinoja. Koska Euroopasta puuttuu tehokkaat, halvat Yhdysvaltain 
NASDAQin tapaiset OTC-pörssin rahoitusmarkkinat, ei Euroopassa ole käyttävissä sopivaa 
rahoitusta innovatiivisille yrityksille, joissa on vahvaa kasvupotentiaalia, koska kansalliset 
markkinat eivät pysty tarjoamaan riittävästi hankkeita riskin hajauttamiseksi. Eräillä 
viimeaikaisilla aloitteilla on pyritty ratkaisemaan tämä puute. EASDAQ-markkinoilla on 
kauppa jo aloitettu, ja Pariisin ja Frankfurtin uudet markkinat sekä Lontoon AIM-markkinat 
toimivat eri tavoin vastatakseen sellaisten yritysten tarpeisiin, joita nykyiset osakemarkkinat 
eivät palvele. 
IV. ESIKUVA-ANALYYSI 
Aiemmissa osissa on käsitelty niitä keskeisiä alueita, joilla Euroopan teollisuus ei toimi 
tyydyttävästi ja eräitä tämän tilanteen syitä. Kuten johdannossa todettiin, komissio uskoo jo 
keksineensä ja ehdottaneensa niitä avaintoimenpiteitä, jotka ovat tarpeen nykyisen 
kilpailukyvyn parantamiseksi sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden tasolla. Näiden 
toimenpiteiden toteuttaminen on kuitenkin edennyt hitaasti ja nopeampana kasvuna, 
työllisyyden parantumisena ja korkeampana tuottavuutena ilmenevät tulokset ovat vielä 
saavuttamatta. Väline, jolla voidaan seurata edistymistä jatkuvasti ja arvioida tilannetta 
yhä parempiin maailmalla esiintyviin käytäntöihin verrattuna olisi Euroopan unionille vahva 
keino vahvistaa kilpailukykyä. Esikuva-analyysi voi olla työväline, jolla edistetään siirtymistä 
yhä parempiin käytäntöihin, kunhan se liittyy selkeästi kilpailukyvyn olennaisiin tekijöihin. 
ESIKUVA-ANALYYSI JA KILPAILUKYKY 
Kilpailuanalyysissä tunnistetaan suorituskyvyn puutteet sellaisilla avainulottuvuuksilla kuten 
tuottavuudessa, kasvussa, kustannuksissa, investoinneissa ja innovaatiossa. Kilpailuanalyysi ei 
kuitenkaan selitä, miksi nämä erot ovat syntyneet ja miksi ne joissakin tapauksissa säilyvät 
vuosikausia, vaikka kehittyneissä maissa on käytettävissä uutta tekniikkaa, pääomaa ja 
ammattitaitoista työvoimaa. Esikuva-analyysi menee kilpailuanalyysia pitemmälle auttamalla 
ymmärtämään niitä prosesseja, jotka luovat ylivoimaisen suorituksen. Siinä tunnistetaan ensin 
avainalueet, joille mittareita on asetettava, sekä soveliaat perusteet, joilla tätä aluetta 
arvioidaan. Sitten etsitään koko maailmasta parhaat käytännöt ja mitataan, miten tulokset on 
niillä saavutettu. 
Esikuva-analyysia voidaan käyttää hyvin laajoilla alueilla, ja tässä tiedonannossa esitellään 
joukko sen erilaisia mahdollisia sovelluksia. Kussakin tapauksessa käytettävän esikuva-
analyysin laji riippuu siitä, mihin selvityksen tuloksia on tarkoitus käyttää. Kilpailukykyä 
edistävän esikuva-analyysin tavoitteena on auttaa yrityksiä, toimialoja ja julkisia viranomaisia 
parantamaan suoritustasoaan kilpailukykyyn vaikuttavilla kriittisillä ulottuvuuksilla 
16 
Yrityksen esikuva-analyysi 
Yritystasolla esikuva-analyysi tarjoaa kilpailukyvyn parantamisen avainkeinon. Tällaisen 
esikuva-analyysin toteuttaminen on ensisijaisesti teollisuuden vastuulla, eikä Euroopan 
komissio aio sekaantua yksittäisten yritysten esikuva-analyysiin. Useilla niin julkisilla kuin 
yksityisilläkin ohjelmilla pyritään kuitenkin edistämään yritysten esikuva-analyysia 
laajemmalti, erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, joilla ei ole voimavaroja tai 
kokemusta ryhtyä analyysiin omin voimin. 
Yritysten esikuva-analyysin kansalliset ohjelmat 
Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriö on perustanut kansallisen 
esikuva-analyysiohjelman (National Benchmarking Scheme) mahdollistaakseen parhaiden 
kansallisten käytäntöjen tunnistamisen ja yhteisten tilastotietojen käytön. Jäsenvaltiot ja 
yksityiset järjestöt ovat myös käynnistäneet ohjelmia, joilla edistetään ympäristön suojeluun 
liittyvien parhaiden käytäntöjen levittämistä (esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan 
ympäristötekniikan paras käytäntö -ohjelma). 
Yritysten esikuva-analyysissa käytettävien tekniikoiden ja prosessien vaihteleva luonne ei tue 
tällaisten laatutekniikoiden hyödyllisyyden ja tehokkuuden oikeaa edistämistä. Teollisuuden 
yhteistyö ja verkottuminen, jotka ovat luontainen osa esikuva-analyysia, voivat olla vahvoja 
välineitä kehitettäessä eurooppalaista tapaa tehdä asiat ja eurooppalaista laatukulttuuria, joka 
voi vahvistaa Euroopan teollisuutta sisäisesti ja auttaa sitä kohtaamaan ulkopuoliset 
kilpailijansa. 
Siksi komissio ehdottaa, että yhteisön toimielimet tunnustaisivat esikuva-analyysin arvon 
yrityksille yhdentyneiden ja kilpailukykyisten markkinoiden edistämisessä ja kehottaisivat 
kaikkia, joita asia koskee, keräämään kokemuksensa aidosti eurooppalaiseksi järjestelmäksi, 
jonka prosessit ovat selvästi nähtäviä ja eurooppalaisia. Tämä johtaa yhteistyön välityksellä 
siihen, että monista olemassaolevista prosesseista kehitetään nimenomaan eurooppalaisia 
prosesseja, vertaillaan käytäntöjä, laaditaan yhteisiä sääntöjä ja arviointijärjestelmiä. Tämä 
merkitsee myös yhteisten mittareiden ja arvosteluperusteiden sekä Euroopan tietoverkon ja 
tiedonhallintajärjestelmän kehittämistä. 
Toimialatason esikuva-analyysi 
Esikuva-analyysia voidaan soveltaa myös toimialoihin, joista alkaa olla huomattava määrä 
asiantuntemusta. Tämä muodostaa yritysten esikuva-analyysin luonnollisen laajennuksen 
sikäli, että monia samoja periaatteita voidaan soveltaa niihin yrityksiin, jotka muodostavat 
toimialan ja joiden kilpailukyvylle samantyyppiset parhaat käytännöt ovat ratkaisevan tärkeitä. 
Komissio on jo korostanut esikuva-analyysin tärkeyttä toimialoille taannoisessa 
moottoriajoneuvo- ja kemian teollisuutta koskeneissa tiedonannoissaan. Toimialojen esikuva-
analyysi antaa komissiolle mahdollisuuden seurata jatkuvasti Euroopan teollisuuden kykyä 
vastata kansainväliseen kilpailuun. Kun sitä sovelletaan sijainnin avaintekijöihin, se 
muodostaa kytkennän puite-edellytysten välttämättömään esikuva-analyysiin. 
17 
Komission suorittama toimialojen esikuva-analyysi 
Kuluttajaelektroniikan osatoimittajia koskevan MITIn ja teollisuuden yhteistyönä 
toteutettavan pilottiohjelman tarkoituksena on parantaa Euroopassa sijaitsevien osatoimittajien 
laatua tekemällä alasta esikuva-analyysi Japanin parhaisiin käytäntöihin nähden. 
Euroopan unionin kemian teollisuutta koskevassa tiedonannossaan [KOM (96) 187 lopullinen] 
komissio toteaa, että se "panee täytäntöön yhdessä Euroopan kemianteollisuuden edustajien 
kanssa jäsennellyn seurantaohjelman ja valvoo tarkasti tämän alan kansainvälisen 
kilpailukyvyn kehittymistä sekä tässä tiedonannossa ehdotettujen eri toimenpiteiden 
toteuttamista". 
Komissio on aloittanut Euroopan valmistusteollisuuden sijainnin kilpailukyvyn esikuva-
analyysin autoteollisuuden osalta. Tietotekniikka on toinen ala, jolla komissio aikoo kehittää 
esikuva-analyysia. > 
Esikuva-analyysin puite-edellytykset 
Kolmanneksi mittareita voidaan kehittää teollisuuden puite-edellytysten avaintekijöiden 
suorituskyvyn arviointiin. Nämä mahdollistavat sen seikan arvioinnin, miten houkutteleva 
Eurooppa on liiketoiminnalle. Alankomaiden talousministeriö on julkaissut raportin 
"Benchmarking the Netherlands: Test of Dutch Competitiveness", jossa osoitetaan joitakin 
tapoja, joilla puite-edellytysten esikuva-analyysia voidaan harjoittaa. 
Tässä tiedonannossa on havaittu joitakin suorituskyvyn keskeisiä painopistealueita, jotka 
voisivat soveltua esikuva-analyysin kohteiksi: 
- Kustannuksista avaintekijöitä ovat yksikkötyökustannukset, rahoituskustannukset, julkisten 
menojen tasoja rakenne, verotus ja alijäämät. 
- Esikuva-analyysia voidaan soveltaa teollisuuden kilpailukyvyn keskeisiin panostekijöihin, 
kuten kilpailukykyä käsittelevä neuvoa-antava ryhmä on ehdottanut. Australian Bureau of 
Industry Economics on tehnyt uraauurtavaa työtä infrastruktuuripalvelujen esikuva-
analyysissa. Se on osoittanut, että on mahdollista tehdä sellaisten panostekijöiden esikuva-
analyysi sekä tunnistaa riittämättömän suoritustason pääsyyt. Osa näistä syistä riippuu 
sääntely-ja liiketoimintaympäristöstä. Esikuva-analyysin piiriin otettavia avainalueita ovat 
hinta, laatu ja palvelun saatavuus sekä tarjolla olevien innovatiivisten palvelujen määrä. 
Sekä pääoman että työn tuottavuutta on mitattava, jotta saadaan selville, mistä riittämätön 
suoritus johtuu. Kuten edellä on esitetty, teletoiminta, energia, liikenne sekä yritys- ja 
rahoituspalvelut ovat tärkeimmät niistä palveluista, joissa esikuva-analyysia tarvitaan. 
Palvelujen laadun esikuva-analyysiin liittyy läheisesti infrastruktuurin esikuva-analyysi. 
Tämä koskee erityisesti liikennettä, jossa palvelun tehokkuus määräytyy suurelta osin 
infrastruktuurin laadusta, onpa kyse sitten satamista, maanteistä, lentokentistä, liikenteen 
valvonnasta tai rautatieverkosta. Myös investointeja tehtaisiin ja laitteisiin sekä aineettomia 
investointeja niin korkea-ja ammattikoulutukseen kuin tutkimukseenkin tarvitaan. 
- Yksi esikuva-analyysin alue on ammattitaito. Kilpailukyvyn jatkuvan arvioinnin 
yhteydessä Yhdistynyt kuningaskunta on äskettäin julkistanut "taitotarkastuksen" tulokset, 
jotka ovat esikuva-analyysin käyttöä tällä alueella. "Tarkastus" perustuu tutkintoihin eikä 
niinkään ammattitaitoon, vaikka siinä käsitellään myös perustaitojen oppimista. Jotta 
ammattitaidon esikuva-analyysi onnistuisi, on tärkeää arvioida todella hankittuja taitoja 
18 
eikä saatuja todistuksia. On myös tärkeää vertailla yleissivistävän ja ammattikoulutuksen 
kykyä tuottaa tarkoitettuja taitoja. 
- Myös innovaation alueella esikuva-analyysista voi olla hyötyä. Innovaatiopolitiikassaan 
komissio pyrkii luomaan pysyvän järjestelmän, jolla seurataan innovaatiota Euroopassa ja 
muualla maailmassa. Erityisesti teollisuuden rahoittaman esikuva-analyysin alueella unioni 
on kehittänyt soveliaita indikaattoreita. Tutkimus on pikemminkin panostamista 
innovaatioon kuin jonkin toiminnan tulosta, ja se voi tarjota vain osittaisen kuvan 
Euroopan innovaatiojärjestelmien kilpailukyvyn riittävyydestä. Henkistä omaisuutta 
voidaan myös jossain määrin analysoida esikuva-analyysin avulla patenttihakemusten ja 
tavaramerkkien määrinä. Organisaatio-ja tuoteinnovaatio on vaikeammin vertailtavissa, 
samoin kuin kansallisten järjestelmien kyky levittää innovaatioita. Teknologialisenssit, 
geneeristen teknologioiden omaksuminen, markkinoilletulon nopeus ja kokonaisvaltaisten 
laatukäsitteiden soveltamisen määrä ovat esimerkkejä indikaattoreista, joita innovaation 
esikuva-analyysissa voidaan käyttää. 
- Ympäristötehokkuuden esikuva-analyysi on tarpeen sen varmistamiseksi, että 
ponnistukset kilpailukyvyn parantamiseksi eivät tapahdu kestävän kehityksen 
kustannuksella. Keskeiset arviointiperusteet liittyvät talouden kykyyn muuttaa tehokkaasti 
materiaalivirtoja tavaroiksi ja palveluiksi. Energiatehokkuuden alalla on jo soveliaita 
indikaattoreita. Vielä on kuitenkin kehiteltävä muita materiaaleja koskevia mittapuita, 
kuten esimerkiksi veden käyttöä, sillä vedestä on tulossa yhä niukempi voimavara. Veden 
kierrätyskertoimien tapaiset kriteerit voivat auttaa mittaamaan sitä, miten tehokkaasti 
Euroopan talous yleensä ja erityisesti Euroopan teollisuus voimavaroja käyttävät. 
- Monet kilpailukykyyn vaikuttavat politiikan alueet ovat jäsenvaltioiden vastuulla joko 
kokonaan tai pääasiallisesti. Eräät tuotemarkkinat, jakelu mukaanlukien, sekä työvoima- ja 
pääomamarkkinat kuuluvat tähän ryhmään. Esikuva-analyysia on näillä aloilla kehitettävä 
tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Komissio työskentelee jo aktiivisesi 
jäsenvaltioiden kanssa työllisyyspolitiikan kriittisten indikaattoreiden käytössä. Erityisen 
tärkeitä tässä yhteydessä ovat indikaattorit, joilla seurataan sekä yritysten sisällä että niiden 
ulkopuolella tapahtuvassa myönteisessä joustossa ilmenevää edistystä. 
- Liiketoiminnan kilpailukyvyn kannalta myös yrityksiä suosivan hallintoympäristön 
luominen on välttämätöntä. Jotkut jäsenvaltiot ovat kehittäneet rohkeita hallinnon 
yksinkertaistamisstrategioita. Pk-yrityksiä ja käsityöyrityksiä koskevan integroidun 
ohjelman11 mukaisesti komissio ja jäsenvaltiot kehittävät yhtenäistettyjä toimia, joissa 
esikuva-analyysilla on arvokas rooli edistettäessä parhaita käytäntöjä hallinnon 
yksinkertaistamisen alueella. 
Euroopan unionin on useista syistä käynnistettävä esikuva-analyysi. Ensinnäkin unionin 
tasolla on kehitetty useita kilpailukykyyn vaikuttavia politiikkoja ja on tärkeää, että niiden 
vaikutus on mahdollisimman myönteinen. Säännöllinen seuranta ja arviointi suhteessa 
maailman eikä vain jäsenvaltioiden parhaisiin käytäntöihin on tarpeen sen varmistamiseksi, 
että nämä politiikat todella tuovat tarvittavia etuja. Toiseksi monet politiikat ovat 
jäsenvaltioiden vastuulla, ja niiden kykyä tehdä benchmark-vertailu sekä toisiinsa että koko 
maailmaan nähden on tuettava. Tietojen kerääminen on sekä kallista että aikaavievää. 
Yhdistämällä ponnistuksensa komissio ja jäsenvaltiot voivat saavuttaa huomattavia säästöjä 
esikuva-analyysissa. 
Komission ponnistukset omistetaan alun alkaen sille, että saatetaan yhteen kaikki tarvittavat 
tekijät sen selvittämiseksi, mihin toimenpiteisiin on jo ryhdytty ja mihin on ensisijaisesti 
ryhdyttävä. Teollisuuden, jäsenvaltioiden ja komission yhteistyön pohjalta on vuoden 1997 
KOM (96) 329lopullinen, 10.7.1996 
19 
kuluessa laadittava työohjelma. Tähän työohjelmaan on sisällytettävä jokin määrä 
pilottihankkeita, joilla testataan esikuva-analyysin soveltamismahdollisuuksia Euroopan 
unionin tasolla. Edelleen on tarkennettava sitä, miten esikuva-analyysia on johdettava 
jatkuvalla pohjalla ja miten tuloksia voidaan parhaiten hyödyntää. 
V. PÄÄTELMÄT 
Tässä tiedonannossa kehitelty analyysi paljastaa, että on tärkeää ryhtyä toimenpiteisiin, joilla 
edistetään teollisuuden kilpailukykyä, ja välttämätöntä tarkastella koko maailman 
näkökulmasta kaikkia yritysten kannalta määrääviä liiketoimintaympäristön tekijöitä. 
1. Komissio kehottaa neuvostoa ja Euroopan parlamenttia tukemaan komission kilpailukyvystä 
tekemää analyysia, jonka pääkohdat ovat seuraavat: 
- Vaikka Euroopan taloudellisessa tilassa on eräitä vahvuusalueita, Euroopan unioni ei käytä 
täysin kaikkia mahdollisuuksiaan eikä elintasona, tuottavuutena tai työpaikkojen luomisena 
mitaten yllä pääkilpailijoidensa suoritustasolle, mikä johtaa voimavarojen vajaakäyttöön ja 
korkeaan työttömyyteen. 
- Riittämätöntä suoritustasoa kuvastavat myös heikko teollisuuden jalostusarvon kasvu, 
alhainen kannattavuus ja kehittyneistä maista tapahtuvan tuonnin osuuden lasku. 
- Korkeat kustannukset ja alhaiset investoinnit, varsinkin aineettomat, alentavat yhdessä 
teollisuuden suorituskykyä. 
- Julkisen talouden alijäämät ovat edelleen liian suuret ja menot keskittyvät liikaa tulonsiirtoihin 
ja kulutukseen, kun taas julkiset aineettomat ja infrastruktuuri-investoinnit ovat riittämättömiä. 
Julkisen talouden alijäämien taso nostaa korkoja ja vähentää käytössä olevia säästöjä. 
- Valtion tukia on valvottava ja tavoitteena on oltava alentaa niiden yleistasoa ja yritysten 
turvautumista julkisen vallan tukeen. 
- Vaikka jotkut yleissivistävät ja ammattikoulutusjärjestelmät toimivat Euroopassa hyvin, 
elinikäistä oppimista ja inhimillisten voimavarojen jatkuvaa kehittämistä on edistettävä, jotta 
useimmissa jäsenvaltioissa saavutettaisiin korkein mahdollinen taso. 
- Euroopan tutkimusperusta ei ole kyllin markkinasuuntautunut, ja tiivis integroituminen 
teollisuuteen on tarpeen samalla kun varojen käyttö tutkimukseen on riittämätöntä ja uusien 
teknologioiden käyttöönotto hidasta. 
- Uusien teknologioiden käyttöönotto etenee liian hitaasti erityisesti tietoyhteiskuntaan 
liittyvillä aloilla. 
- Innovaatioiden rahoitus on Euroopassa edelleen erityinen ongelma. 
- Laatu on kilpailukyvyn parantamisessa kaikin puolin merkittävä tekijä, ja organisaatioiden on 
oltava sopeutumiskykyisiä, jotta laadunhallinta otettaisiin käyttöön ja innovaatioprosessia 
kiihdytettäisiin. 
2. Komissio ehdottaa, että neuvostoja Euroopan parlamentti tukevat 
- esikuva-analyysin arvoa keinona havaita heikon kilpailukyvyn taustasyyt ja edistää näiden 
heikkouksien käsittelyä ja komission aikomusta viedä ensi vuonna eteenpäin esikuva-
analyysiohjelmaa neuvotellen tiiviisti teollisuuden ja jäsenvaltioiden kanssa, jotta saataisiin 
aikaan edistystä kilpailukyvyn parantamisessa avainalueilla. 
- Euroopan laadunparannuspolitiikkaa, jolla vahvistetaan Euroopan yritysteh kilpailukykyä 
laatimalla monivuotinen Euroopan laadunparannuksen toimintaohjelma, joka keskittyy 
erityisesti itsearvioinnin, esikuva-analyysin, tietoverkkojen ja Euroopan 
laatukoulutusohjelmien sekä edistystä mittaavien tekniikoiden edistämiseen. 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 463 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 17 
Luettelonumero : CB-CO-96-501-FI-C 
ISBN 92-78-09920-1 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg