Ympäristötilinpidon keskeinen ominaisuus on integrointi. Siihen sisältyy sekä ympäristö- ja talousnäkökohtien integrointi että keskeisten temaattisten ympäristönäkökohtien, kuten i) energian, verotuksen ja päästöjen ilmaan, ii) materiaalien talteenoton ja jätteiden sekä iii) julkisyhteisöjen ja yritysten menojen ja investointien, integrointia johdonmukaiseen talouden tilinpitojärjestelmään. Tämä integrointi sopii hyvin Euroopan vihreän kehityksen ohjelman kokonaisvaltaiseen ajattelutapaan. Tilinpitolähestymistapa on hyödyllinen, koska

Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa komissio määrittelee uudelleen sitoutumisensa ilmasto- ja ympäristöhaasteiden ratkaisemiseen. EU:n tavoitteena on tehdä Euroopasta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa modernin ja resurssitehokkaan talouden avulla. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmalla parannetaan ihmisten ja tulevien sukupolvien terveyttä ja hyvinvointia kaikkialla EU:ssa erilaisilla ilmastoa, ympäristöä ja valtameriä, energiaa, liikennettä, maataloutta, rahoitusta ja aluekehitystä, teollisuutta sekä tutkimusta ja innovointia koskevilla toimilla. Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on erottamaton osa komission strategiaa, jolla se panee täytäntöön YK:n Agenda 2030 ‑toimintaohjelman ja kestävän kehityksen tavoitteet.

Ekosysteemitilejä koskeva moduuli on uusi useimmille jäsenvaltioille. Komissio valitsi sen, koska sillä on suuri poliittinen merkitys luonnon, biologisen monimuotoisuuden ja nollapäästöjen kannalta sekä sen muita politiikkoja, kuten talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa, koskevan potentiaalin takia. Moduuli on YK:n tilastotoimikunnan maaliskuussa 2021 hyväksymien YK:n ympäristötilinpitojärjestelmään sisältyvien ekosysteemitilien ensimmäinen toteutus EU:ssa. Eurostat on saanut kokemusta ja kehittänyt menetelmiä EU:n laajuisen INCA-hankkeen (”Integrated natural capital accounting”) puitteissa vuodesta 2015. Kolme uutta moduulia hyötyvät komission (Eurostatin) avustuksilla yhteisrahoitetuista jäsenvaltioiden pilottihankkeista ja testeistä (24 myönnettyä avustusta vuosina 2015–2021 ja seuraaville vuosille suunnitellut tukitoimet).

Komissio antoi 19. marraskuuta 2021 komission delegoidun asetuksen (EU) 2022/125 asetuksen (EU) N:o 691/2011 liitteiden I–V muuttamisesta. Tällä delegoidulla asetuksella saatetaan ajan tasalle edellisessä kohdassa luetelluista kuudesta olemassa olevasta moduulista viiden tekniset eritelmät, jotta voidaan tuottaa nopeammin tietoja (lyhemmät toimitusajat) ja päivittää ominaispiirteiden luetteloita. Viimeksi mainittuihin kuuluvat erityisesti seuraavat: a) hiilidioksidiverojen lisäjaottelujen pyytäminen, b) ympäristöalaa ja ympäristömenoja koskevien tietojen lisäjaottelujen pyytäminen, c) koko ympäristöalaa (eikä ympäristöalan markkinoita koskevaa osaa) koskevien tietojen pyytäminen, d) materiaalivirtojen ja ilmaan joutuvien kaasujen teknisten luetteloiden päivittäminen ja e) ympäristöalan taloudellisia toimialoja sekä materiaalien tuontia ja vientiä koskevien tietovaatimusten yksinkertaistaminen.

Tiedonkeruumenetelmät ja hallinnollinen rasite

Ympäristötilinpidossa ei yleensä edellytetä uusien mikrotietojen keräämistä, koska siinä käytetään pääasiassa kansallisten viranomaisten hallussa jo olevia tietoja, joita täydennetään tarvittaessa lisäarvioilla. Ympäristötilinpidossa kootaan tietoja kansantalouden tilinpidon tietojen lisäksi monista eri lähteistä, esimerkiksi kansantalouden tilinpidon perustana olevista, energiaa, liikennettä, maataloutta, julkisia menoja ja verotusta koskevista tilastoista sekä joistakin ei-tilastollisista lähteistä. Toisinaan kotitalouksia tai yrityksiä koskevia kyselytutkimuksia on kuitenkin mukautettava tai laajennettava, jotta niistä saadaan tietopohja ympäristötilinpidon yksittäisille erille.

Asetuksessa säädettyjen tietovaatimusten täyttämiseksi jäsenvaltiot voivat mukauttaa olemassa olevia tietoja siten, että ne ovat yhdenmukaisia ympäristötilinpitojärjestelmän peruskehikon (SEEA CF) ja ympäristötilinpitojärjestelmään sisältyvien ekosysteemitilien (SEEA EA) käsitteiden kanssa. Tämä saattaa edellyttää jäsenvaltioilta erityistoimia. Koska ympäristötilinpidossa käytetään uudelleen olemassa olevia tietoja, yrityksille ja kotitalouksille aiheutuva lisärasite pysyy hyvin pienenä niin kauan kuin tietolähteitä on olemassa ja niitä ylläpidetään. Maat voivat myös päättää ottaa käyttöön erityisiä tiedonkeruuprosesseja ympäristötilinpitoa varten, mikä auttaa parantamaan tietojen laatua. Yhdessä tällaisessa käytännössä, joka koski ympäristöliiketoimintaa koskevia tilejä (asetuksen liite V), jotkin maat toteuttivat kyselytutkimuksia täydentääkseen muita tietolähteitään. Vuosittain tai muutaman vuoden välein tehtävistä tutkimuksista yrityksille aiheutuva lisärasite on usein hyvin vähäinen.

Kansalliset viranomaiset (tyypillisesti kansalliset tilastolaitokset) huolehtivat pääosin tilien laatimistyöstä, johon sisältyy olemassa olevan tiedon käsittely ja analyyttisen potentiaalin parantaminen. Kunkin kansallisen viranomaisen tilien laatimiseen tarvitsema henkilöstömäärä on arviolta neljästä kuuteen kokoaikaista työntekijää asetuksen kuutta liitettä varten. Ehdotetut kolme uutta liitettä edellyttävät kultakin kansalliselta viranomaiselta noin kahta tai kolmea kokoaikaista työntekijää; tarkka lukumäärä riippuu jäsenvaltion olosuhteista, tietolähteiden olemassaolosta/laajuudesta jne. Tilit tuottavat huomattavaa lisäarvoa perustiedoille ja parantavat mahdollisuuksia analysoida liitteissä esitettyjen aiheiden, kuten päästöjen ilmaan ja energiankäytön, keskinäistä vuorovaikutusta. Useat kansalliset viranomaiset käyttivät (komission yhteisrahoittamia) pilottitutkimuksia luodakseen tietojen käsittelyn ja analysoinnin menetelmiä.

Toteutettavuus ja tehokkuus

Asetuksessa säädettyjä moduuleja testattiin ja kokeiltiin ennen kuin komissio ehdotti oikeudellista kehystä, ja näin taattiin niiden toteutettavuus (ks. jäljempänä). Testaus suoritetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan hyödyntää niiden asiantuntijuutta ja taata, että moduulien toteutettavuudesta on yhteisymmärrys. Pilottitutkimuksia mahdollisista uusista moduuleista on parhaillaan käynnissä.

Ympäristötilinpidon tehokkuus riippuu kahdesta tekijästä: ensiksikin siitä, kuinka olemassa olevia tietoja voidaan järjestää uudelleen yhteisessä kehyksessä, ja toiseksi siitä, kuinka ja missä laajuudessa tilejä käytetään.

Ensimmäisen kohdan osalta päästöjä ilmaan koskevat tilit (asetuksen liite I) ovat yksi esimerkki siitä, miten olemassa olevia tietoja on järjestetty uudelleen. Näissä tileissä käytetään päästöinventaarioita varten aiemmin kerättyjä tietoja. Päästöinventaarioita vaaditaan ilmastonmuutosta koskevassa Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksessa (UNFCCC) ja valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevassa YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksessa (CLRTAP). Muita tietoja lisätään tietoihin, jotta ne voidaan mukauttaa kansantalouden tilinpidossa käytettyjen luokitteluiden ja käsitteiden mukaisiksi. Sen jälkeen päästöjä ilmaan koskevien tilien sovelluksia voidaan kehittää. Esimerkiksi ympäristöjalanjäljet saadaan yhdistämällä tilit panos-tuotostaulukoihin. Näillä jalanjäljillä mitataan EU:n kulutuksen ja investointien maailmanlaajuista ympäristökuormitusta kaikkialla maailmassa. Toinen esimerkki tehokkuudesta on (vuotuisia) päästöjä ilmaan koskeviin tileihin perustuva edullinen malli, jota käytetään huomattavasti oikea-aikaisempien neljännesvuosittaisten arvioiden tuottamiseen. Eurostat on laatinut näitä arvioita marraskuusta 2021 lähtien. Tiedot julkaistaan 4,5 kuukautta viitevuosineljänneksen jälkeen, ja ne parantavat merkittävästi asetuksen mukaisen tietojen oikea-aikaisuusvaatimuksen noudattamista, jonka mukaan tiedot on toimitettava 21 kuukauden kuluessa.

Päästöjä ilmaan koskevia tilejä voidaan käyttää yhdessä muiden alojen, kuten energia- tai ympäristöverojen, ympäristötilinpidon kanssa. Näitä tietoja voidaan käyttää kausaalisissa kehyksissä yhteiskunnan ja ympäristön välisen vuorovaikutuksen kuvailemiseen, kuten esimerkiksi Euroopan ympäristökeskuksen käyttämässä DPSIR ‑viitekehyksessä (driving forces [taustavoimat], pressures [paine], state [tila], impact [vaikutus] and responses [toimenpiteet]).

Toisen kohdan osalta ympäristötilit tukevat vuoteen 2030 ulottuvaa kahdeksatta yleistä unionin ympäristöalan toimintaohjelmaa. Ympäristötilinpito tukee taloudellisia analyyseja ja vaikutustenarviointeja, ja sen avulla seurataan poliittisten tavoitteiden saavuttamista. Ympäristötilinpitoon perustuvia indikaattoreita käytetään kahdeksannen ympäristöalan toimintaohjelman ja kiertotalouden nykyisissä seurantakehyksissä, ja tulevaisuudessa ne voivat edistää biologisen monimuotoisuuden ja nollapäästöjen seurantaa. Ympäristötilinpidon avulla seurataan myös EU:n edistymistä asiaankuuluvien kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisessa ja selviytymiskykyä kuvaavassa tulostaulussa.

Edellisen kertomuksen jälkeen toimitettujen tietojen laatu

Asetuksessa jäsenvaltioita ja ETA-maita vaaditaan toimittamaan tietoja Eurostatille. Myös useat EU:n ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat toimittavat joitakin tietoja vapaaehtoisesti. Tässä täytäntöönpanokertomuksessa keskitytään ensimmäiseen maiden ryhmään (EU- ja ETA-maat). Eurostat validoi saamansa tiedot ja asettaa ne julkisesti saataville verkkosivustollaan yhdessä teknisten selitysten (metadata) ja taustatietojen kanssa.

Suurin osa jäsenvaltioista toimitti täydelliset tiedot asetuksessa asetetuissa määräajoissa. Muutamat jäsenvaltiot myöhästyivät määräajasta, yleensä vain muutamalla päivällä, lukuun ottamatta yhtä jäsenvaltiota, jonka tiedot viivästyivät pitempään. Näillä viipeillä ei kuitenkaan ole ollut käytännön merkitystä tietojen käsittelyn tai levittämisen kannalta.

On huomattava, että asetuksessa vahvistetut raportoinnin määräajat määrittävät ympäristötilinpitoon tarvittavien tietojen tuottamisen ajoituksen jäsenvaltioissa. Tämä on tietojen laadun indikaattori, sillä tuoreemmat tilastotiedot ovat aina parempia. Tässä on kuitenkin tehtävä kompromissi muiden tietojen laatuun liittyvien näkökohtien osalta, esimerkiksi ympäristötilinpidon eri alueita, kuten kasvihuonekaasupäästöjä, energiankäyttöä ja energiaveroja, koskevien tietojen laadun tai yhtenäisyyden osalta.

Liitteiden I–VI tietojen laatu parani yleisesti vuosina 2019–2022. Jäsenvaltioiden asetuksen mukaisesti liitteitä I–III varten toimittamat tilastotiedot ovat yleisesti ottaen korkealaatuisia. Liitteitä IV–VI varten toimitetut tiedot ovat vähemmän kehittyneitä, koska pakollinen raportointi alkoi vasta vuonna 2017. Liitteet IV ja V ovat myös muita liitteitä monimutkaisempia ja edellyttävät muita lähdetietojen luokkia. Komissio (Eurostat) odottaa liitteitä IV–VI varten toimitettujen tietojen laadun paranevan lähivuosina. Parannuksia tarvitaan edelleen useilla aloilla, esimerkiksi liitteen V (Ympäristöliiketoimintaa koskevat tilit) tuottamista koskevien tietojen saatavuudessa. Komissio (Eurostat) jatkaa yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa teknisten ongelmien ratkaisemiseksi. Useita laadun parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä on joko suunnitteilla tai ollaan jo toteuttamassa, ks. seuraava kohta.

(4)Parannustoimet

Komissio (Eurostat) ja jäsenvaltiot ovat sopineet ympäristötilinpitoa koskevasta eurooppalaisesta strategiasta vuosiksi 2019–2023. Tämä on tulevia toimia koskeva ohjelma, josta komissio (Eurostat) ja jäsenvaltiot sopivat ja joka hyväksyttiin Euroopan tilastojärjestelmää käsittelevässä komiteassa. Strategia koordinoi eurooppalaisia toimia ja luo tietä mahdollisille uusille moduuleille. Vuosien 2019–2023 tavoitteet ovat:

·nykyisen Euroopan ympäristötilinpidon laadun parantaminen edelleen, mukaan lukien pitkät aikasarjat ja tietojen ajantasaisuus,

·Euroopan ympäristötilinpidon merkitystä ja sisältöä koskevan tiedotuksen tehostaminen, mukaan luettuna ympäristömoduulien kuvaaminen kokonaisena järjestelmänä,

·käyttäjien tarpeiden palveleminen tarjoamalla lisää laajennuksia, sovelluksia ja indikaattoreita, mukaan luettuina ympäristöjalanjäljet, nykyisen Euroopan ympäristötilinpidon perusteella,