Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta /* SEK/2003/0396 lopull. - COD 2001/0117 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 2001/0117 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 1- TAUSTA Ehdotus toimitettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2001) 280 lopullinen - 2001/0117(COD) [1]: [1] EYVL C 240 E, 28.8.2001, s. 272. // 1. kesäkuuta 2001 Euroopan keskuspankin lausunto [2]: [2] EYVL L 344, 6.12.2001, s. 4. // 16. marraskuuta 2001 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto [3]: [3] EYVL C 80, 3.4.2002, s. 52. // 17. tammikuuta 2002 Euroopan parlamentin lausunto ensimmäisessä käsittelyssä [4]: [4] Ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. // 14. maaliskuuta 2002 Muutettu ehdotus Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2002) 460 lopullinen - 2001/0117(COD) [5]: [5] EYVL C 20 E, 28.1.2003, s. 122. // 10. elokuuta 2002 Yhteinen kanta [6]: [6] Ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. // 24. maaliskuuta 2003 2- KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Ehdotetulla direktiivillä on tarkoitus varmistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa on asianmukaiset ja yhtenäiset tiedonantostandardit, kun arvopapereita asetetaan eurooppalaisten sijoittajien saataville joko tarjoamalla niitä yleisölle tai ottamalla ne kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. EU:n nykyisten sääntöjen perusteella vastavuoroisesti hyväksytään vain esitteet, jotka sisältävät listalleottoesitteitä koskevassa direktiivissä (80/390/ETY) edellytetyt tiedot ja ovat toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Vastaanottavan jäsenvaltion viranomainen saa asettaa esitteen hyväksymisen ehdoksi lisävaatimuksia, jotka koskevat kyseisen maan markkinoita. Säännökset ja käytännöt vaihtelevat huomattavasti EU:n eri jäsenvaltioissa. Tämän seurauksena EU:n pääomamarkkinat ovat hajautuneet ja on vain harvoin ollut mahdollista käyttää nykyisiä esitteitä pääoman hankkimiseen EU:n sisäiset rajat ylittävällä tasolla. Lisäksi direktiivin 80/390/ETY soveltamisalan ulkopuolelle jääville arvopapereille ei ole minkäänlaista hyväksymisjärjestelyä EU:n tasolla. Näistä syistä direktiiviehdotuksella yhdenmukaistetaan esitteiden laatimista, hyväksymistä ja jakelua koskevat vaatimukset. Direktiivin myötä liikkeeseenlaskijat voivat todella käyttää yhdessä jäsenvaltiossa hyväksyttyä esitettä koko EU:ssa (ns. single passport). Liikkeeseenlaskijan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä esite on siis jatkossa voimassa koko EU:ssa, jotta kaikentyyppisten arvopaperien liikkeeseenlaskijoiden olisi helpompi hankkia pääomaa. Ehdotetun direktiivin pääkohdat ovat seuraavat: * määritetään esitteitä koskevat selkeät ehdot, joita noudatetaan tarjottaessa arvopapereita yleisölle tai otettaessa arvopaperit kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla; * yhdenmukaistetaan keskeiset määritelmät porsaanreikien ja erilaisten toimintatapojen välttämiseksi ja varmistetaan näin yhtäläiset toimintaedellytykset koko EU:ssa; * vahvistetaan erityissäännöt ammattisijoittajille tarkoitettujen arvopapereiden osalta, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on korkea (50 000 EUR); * pk-yrityksiin sovelletaan mukautettuja vaatimuksia niiden tilanteen helpottamiseksi; niiden ei tarvitse laatia esitettä, jos yleisölle tarjotaan vain pieni määrä arvopapereita; * sovelletaan kansainvälisiin standardeihin (IOSCO) perustuvia tiedonantostandardeja, joihin liittyviä vaatimuksia mukautetaan liikkeeseenlaskijatyypeittäin ja arvopaperilajeittain (esim. oman pääoman ehtoiset arvopaperit kuten osakkeet, muut kuin oman pääoman ehtoiset arvopaperit kuten joukkovelkakirjat, johdannaiset kuten warrantit, korkean yksikkökohtaisen vähimmäisnimellisarvon arvopaperit ja kiinteistövakuudelliset joukkovelkakirjat); * otetaan käyttöön uusi esitemalli liikkeeseenlaskuja usein järjestäville liikkeeseenlaskijoille; tämä koskee etenkin jatkuvasti tai toistuvasti liikkeeseen laskettavia Euro Medium Term Notes -arvopapereita, johdannaisia kuten warrantteja tai kiinteistövakuudellisia joukkovelkakirjoja; * perustetaan tehokas järjestelmä yhdessä jäsenvaltiossa hyväksytyn esitteen käyttämiseksi koko EU:ssa (single passport). Kun yritys haluaa laskea liikkeeseen arvopapereita tai haluaa saada ne kaupankäynnin kohteeksi jossakin EU:n jäsenvaltiossa, sen tarvitsee vain ilmoittaa kyseisen maan viranomaisille esitteestä ja osoittaa, että asianmukainen viranomainen on jo hyväksynyt sen toisessa jäsenvaltiossa. Ehdotettu esitedirektiivi noudattaa myös Alexandre Lamfalussyn johtaman ns. viisaiden komitean helmikuussa 2001 ehdottamaa lähestymistapaa, jonka maaliskuussa 2001 Tukholmassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi antamassaan päätöslauselmassa. Lähestymistavan perustana on, että perusperiaatteet ja täytäntöönpanotoimenpiteet erotetaan toisistaan. 3- YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVIA HUOMIOITA 3.1 Yleisiä huomioita yhteisestä kannasta Belgia, Espanja ja Tanska ovat asettaneet puheenjohtajuuskaudellaan prioriteetiksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavaa esitettä koskevan komission alkuperäisen ja muutetun direktiiviehdotuksen käsittelyn. Euroopan parlamentti antoi 14. maaliskuuta 2002 (ensimmäisessä käsittelyssä) asiaa koskevan päätöslauselman ja komissio esitti muutetun ehdotuksensa 9. elokuuta 2002. Tämän jälkeen Ecofin-neuvosto pääsi 5. marraskuuta 2002 poliittiseen yhteisymmärrykseen kompromissitekstin sisällöstä, joka on esitetty 24. maaliskuuta 2003 vahvistetussa yhteisessä kannassa. Euroopan komissio voi hyväksyä yhteisen kannan. Yhteinen kanta noudattaa pitkälti komission muutettua ehdotusta. Siihen sisältyy myös monia tarkistuksia, joita Euroopan parlamentti esitti tehtäväksi alkuperäiseen komission ehdotukseen ja jotka sisällytettiin muutettuun komission ehdotukseen. Useimmat muutokset, joita yhteisessä kannassa on muutettuun komission ehdotukseen verrattuna, ovat lähinnä lainsäädäntöteknisiä. Ne on tehty oikeusvarmuuden lisäämiseksi tai tekstin selventämiseksi. Muut muutokset ovat sisällöltään merkittävämpiä, niissä esim. muutetaan kotijäsenvaltion määritelmää, toimivaltaisten viranomaisten valtuuksien määrittelemistä ja kielivaatimuksia. 3.2 Erityishuomioita yksittäisistä säännöksistä - Johdanto-osa Johdanto-osan 8, 38, 39 ja 40 kappaleet sisältävät komiteamenettelyä koskevat Euroopan parlamentin tarkistukset (tarkistukset 1, 8, 9 ja osa tarkistuksesta 10). Johdanto-osan 35 kappale ei enää vastaa parlamentin tarkistusta yhdestä toimivaltaisesta viranomaisesta (tarkistus 7). Komissio hyväksyi tämän tarkistuksen ja sisällytti sen muutettuun ehdotukseensa (entinen johdanto-osan 29 kappale). Direktiivin tekstiä (21 artikla) muutettiin kuitenkin keskustelujen aikana ja näin ollen myös johdanto-osan kappaletta oli muutettava vastaavalla tavalla. Johdanto-osan 16 kappale sisältää Euroopan parlamentin tarkistuksen, jossa korostetaan liiketoiminnan menettelysääntöjen noudattamisen merkitystä sijoittajansuojalle (tarkistus 3). Johdanto-osan 20 kappale sisältää Euroopan parlamentin tarkistuksen, joka koskee tarvetta asettaa räätälöityjä tiedonantostandardeja muille kuin oman pääoman ehtoisille arvopapereille (tarkistus 4). Johdanto-osan 21 kappaleessa otetaan huomioon parlamentin tarkistus, joka liittyy mahdollisuuteen laatia esite yhtenä asiakirjana (tarkistus 5, alkuosa). Yhteiseen kantaan ei sen sijaan ole sisällytetty sellaisenaan tarkistuksen 5 loppuosaa, joka koskee mahdollisuutta soveltaa kansallista järjestelmää, kun liikkeeseenlasku on suunnattu vain kotimaanmarkkinoille. Parlamentin ehdottama lähestymistapa on kuitenkin sisällytetty 1 artiklan 2 kohtaan tietyntyyppisten liikkeeseenlaskujen ja arvopapereiden osalta (pl. muiden direktiivien soveltamisalaan kuuluvat avoimet yhteissijoitusyritykset). Johdanto-osan 13 kappale ei vastaa parlamentin tarkistusta kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määrittämisestä (tarkistus 2). Johdanto-osan 25 kappaleessa otetaan huomioon parlamentin tarkistus 6, joka liittyy perusesitteen vuosittaista ajantasaistamista koskevan vaatimuksen poistamiseen. Johdanto-osan kappaleita on muutettu, jotta voidaan ottaa huomioon direktiivin artiklaosaan tehdyt muutokset. Yhteiseen kantaan on myös lisätty joitakin uusia johdanto-osan kappaleita (11, 15, 19, 22, 26, 30, 44 ja 45). Ne liittyvät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäämisen seurauksiin, esitteen julkistamisvelvollisuudesta vapauttamiseen liittyviin seurauksiin, tiivistelmän sisältöön, joustontarpeeseen liikkeeseenlaskuohjelman yhteydessä julkistettavaa ohjelmaesitettä koskevien tietovaatimusten osalta, julkistettuja tietoja koskevaan luetteloon, tietosuojaan, tarkistuslausekkeeseen ja Euroopan arvopaperiyksikön mahdolliseen perustamiseen. I LUKU - YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla - Tarkoitus ja soveltamisala Tarkistuksia 11 ja 65rev direktiivin soveltamisalan muuttamisesta ei ollut sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen eikä niitä myöskään ole otettu yhteiseen kantaan. Neuvosto on tehnyt yhteiseen kantaan joitakin direktiivin soveltamisalaa koskevia lisäselvennyksiä. Selvyyden vuoksi johdanto-osan 11 kappaleessa todetaan, että direktiivi ei vaikuta sen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin arvopapereihin. Näin ollen direktiivissä ei aseteta minkäänlaisia velvollisuuksia sen soveltamisalan ulkopuolelle jääville liikkeeseenlaskijoille. Jäsenvaltiolle annetaan vapaus päättää, asettavatko ne tällaisille liikkeeseenlaskijoille tiedonantovelvollisuuden vai eivät. Muut poikkeukset ovat: osuudet jäsenvaltioiden keskuspankkien pääomasta (1 artiklan 2 kohdan c alakohta); pääoman osuudet, joiden päätarkoituksena on tarjota asumisoikeus huoneistossa tai muunlaisessa kiinteistössä (1 artiklan 2 kohdan g alakohta), koska tällaiset osuudet eivät ole vaihdantakelpoisia; arvopaperien liikkeeseenlaskut, joissa yhteenlaskettu vasta-arvo on alle 2 500 000 euroa (1 artiklan 2 kohdan h alakohta); vain Ruotsissa liikkeeseenlaskettavat bostadsobligation-arvopaperit (1 artiklan 2 kohdan i alakohta), koska niiden oikeudellinen rakenne poikkeaa 5 artiklan 4 kohdan b alakohdan säännöksistä; luottolaitosten pieniin joukkovelkakirjalainoihin (1 artiklan 2 kohdan j alakohta). Lisäpoikkeukset vastaavat osaksi parlamentin tarkistuksiin 5 (loppuosa) ja 35, joissa esitettiin kansallisen järjestelmän soveltamista tietyissä tapauksissa ehdotuksen mukaisen yhteisön järjestelmän sijaan ja liikkeeseenlaskijalle annettavaa vapautta kuulua halutessaan direktiivin soveltamisalaan. Eräät direktiivin ulkopuolelle jäävistä liikkeeseenlaskijoista saattavat olla kiinnostuneita yhdenmukaistetusta tiedonantovelvollisuudesta ja esitteen automaattisesta vastavuoroisesta hyväksymisestä. Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan b, d, h, i ja j alakohdassa tarkoitetut liikkeeseenlaskijat voivat hyötyä 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta vaihtoehdosta ja laatia halutessaan esitteensä direktiivin mukaisesti. 2 artikla - Määritelmät Tarkistusta 16 kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määrittämisestä ja tarkistusta 17 markkina-arvon määritelmästä ei ollut sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen eikä niitä myöskään ole otettu yhteiseen kantaan. Yhteisessä kannassa muutetaan myös joitakin muita määritelmiä komission muutettuun ehdotukseen verrattuna. 'Arvopapereiden' määritelmässä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa on selvennetty, että alle 12 kuukauden rahamarkkinavälineitä ei pidetä direktiivin mukaisina arvopapereina. Muutos vastaa parlamentin tarkistusta 13. 'Oman pääoman ehtoisten arvopaperien' ja 'muiden kuin oman pääoman ehtoisten arvopaperien' määritelmiä ei ole muutettu komission muutettuun ehdotukseen verrattuna. Yhteisen kannan johdanto-osan 12 kappaleeseen on kuitenkin lisätty selitys käsitteistä. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa vahvistettua 'kokeneiden sijoittajien' määritelmää on laajennettu kaikkiin pk-yritysten määrittelyperusteet täyttäviin oikeushenkilöihin. Määritelmään sisältyvät periaatteet vastaavat parlamentin tarkistusta 76. Luvut kuitenkin poikkeavat tarkistuksesta ja ne noudattavat yhteisön nykyisiä ja mahdollisia tulevia pk-yritysten määritelmiä. Yhteisessä kannassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat valita, että myös luonnollisia henkilöitä voidaan pitää kokeneina sijoittajina. Tällä on pyritty löytämään tasapaino komission muutetun ehdotuksen mukaisen joustavuuden (joka perustui parlamentin tarkistukseen 15) ja eräiden jäsenvaltioiden toteaman tarpeen välillä varmistaa alueellaan asuville luonnollisille henkilöille direktiivin tarjoama täysimääräinen sijoittajansuoja. Tätä vaihtoehtoa on kuitenkin laajennettu siten, että pk-yritykset on asetettu samaan asemaan luonnollisten henkilöjen kanssa, koska sijoittajansuojan tarvetta pidetään molemmissa tapauksissa yhtä suurena. Näin ollen parlamentin tarkistus 15 on sisällytetty osittain yhteiseen kantaan. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan mukaista 'luottolaitoksen' määritelmää on täsmennetty lisäämällä siihen viittaus direktiivin 2000/12/EY. Eräitä muutoksia lukuun ottamatta, yhteisessä kannassa noudatetaan komission muutetun ehdotuksen peruslähtökohtaa 'kotijäsenvaltion' määrittelyssä. Oman pääoman ehtoisia arvopapereita ja yksikkökohtaiselta nimellisarvoltaan pieniä muita kuin oman pääoman ehtoisia arvopapereita kohdellaan edelleen eri tavoin kuin yksikkökohtaiselta nimellisarvoltaan suuria muita kuin oman pääoman ehtoisia arvopapereita, jotka on tarkoitettu ammattilaisille. Näiden kahden ryhmän välille on kuitenkin löydetty erilainen tasapaino, joka perustuu parlamentin tarkistuksiin 2 ja 16. Tasapainoon on nyt pyritty siten, että nimellisarvoltaan suurempien joukkovelkakirjojen ja tiettyjen johdannaisten liikkeeseenlaskijat voivat valita kotijäsenvaltiokseen joko jäsenvaltion, jossa liikkeeseenlaskijalla on kotipaikkansa, tai jäsenvaltion, jossa kyseiset arvopaperit otetaan kaupankäynnin kohteeksi tai jossa niitä tarjotaan yleisölle ensimmäistä kertaa. Näiden joukkovelkakirjojen yksikkökohtaiseksi nimellisarvoksi on vahvistettu vähintään 5 000 euroa. Kaikkien muiden arvopapereiden osalta EU:ssa toimivan liikkeeseenlaskijan kotijäsenvaltioksi määritellään jäsenvaltio, jossa liikkeeseenlaskijalla on kotipaikkansa. Yhteisön ulkopuolisiin liikkeeseenlaskijoihin sovelletaan komission muutetussa ehdotuksessa vahvistettu kohtelua. Tähän on kuitenkin lisätty säännös. Liikkeeseenlaskija, joka ei ole valinnut kotijäsenvaltiotaan koska toinen yksikkö on tarjonnut sen arvopapereita yleisölle tai hakenut niiden ottamista säännellyille markkinoille, voi direktiivin mukaan valita tällöin toisen kotijäsenvaltion. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan q alakohdan mukaista 'hyväksymisen' määritelmää on täsmennetty yhteisessä kannassa. Se on sitovampi kuin parlamentin tarkistuksen 35 viimeisessä kappaleessa ehdotettiin. Komission muutetun ehdotuksen 2 artiklan 2 kohta on poistettu, jotta vältetään sekä myönteinen että kielteinen määritelmä arvopapereiden tarjoamisesta yleisölle. Kyseisessä säännöksessä esitetyt yleisölle tarjoamisen muodot on esitetty yhteisen kannan 3 artiklan 2 kohdassa. Komission muutetun ehdotuksen 2 artiklan 3 kohtaa on muutettu sen selventämiseksi, että pk-yritysten määritelmää voidaan mukauttaa joko ylös- tai alaspäin ja mukautus on tehtävä EU:n lainsäädäntö ja suositukset huomioon ottaen. Näin ollen parlamentin tarkistus 19 on sisällytetty yhteiseen kantaan (2 artiklan 4 kohta). 3 artikla - Esitteen julkistamisvelvollisuus Yhteisen kannan 3 artiklan 1 kohta on kirjoitettu uudelleen, jotta jäsenvaltioille johtuva velvollisuus voidaan määrittää täsmällisemmin. Direktiivin 3 artiklan 2 kohta viittaa tarjoamistapoihin, jotka mainittiin komission muutetun ehdotuksen poistetussa 2 artiklan 2 kohdassa. Siinä todetaan, että tällaiset liikkeeseenlaskut kuuluvat direktiivin soveltamisalaan mutta niihin ei sovelleta esitteen julkistamisvelvollisuutta. Direktiivin 3 artiklan 2 kohdan e alakohdassa vahvistettua rajaa on muutettu verrattuna komission muutetun ehdotuksen 2 artiklan 2 kohtaan, sillä erittäin pieniin liikkeeseenlaskuihin (alle 100 000 euroa) ei sovelleta esitteen julkistamisvelvollisuutta jäsenvaltioissa. Direktiivin 3 artiklan 2 kohdan viimeinen alakohta on muotoiltu uudelleen sen selventämiseksi, että kun arvopapereiden myyjinä toimivat rahoituksenvälittäjät, julkistamisvelvollisuuden ratkaisee viimeinen myynti. 4 artikla - Esitteen julkistamisvelvollisuudesta myönnettävät poikkeukset Euroopan parlamentin tarkistus 20 on sisällytetty osittain sisällöltään yhteiseen kantaan, mutta sanamuotoa on muutettu. Lukuun ottamatta 2 kohdan h alakohtaa, 4 artikla noudattaa komission muutettua ehdotusta pienin muutoksin. Artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa sekä 2 kohdan c ja d alakohdassa täsmennetään, että kun toimivaltainen viranomainen arvioi, vastaavatko saatavilla olevan asiakirjan tiedot esitteen tietoja, sen on otettava huomioon yhteisön lainsäädännön vaatimukset. Artiklan 1 kohdan d ja e alakohdassa sekä 2 kohdan e alakohdassa mainituissa tapauksissa riittää vaatimus siitä, että edellytetyt tiedot sisältävä asiakirja on saatavilla. Tämä vastaa 1 kohdan b ja c alakohdan vaatimuksia. Julkistamista ei edellytetä, kuten komission muutetussa ehdotuksessa. Johtajien ja työntekijöiden tilanteen parantamiseksi tekstiin on lisätty, että 1 kohdan 3 alakohdan soveltaminen on rajattu tapauksiin, joissa työnantajan arvopapereita on jo otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla ja se on tästä syystä jo jatkuvan tiedonantovelvollisuuden piirissä. Artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaista tiedonantovelvollisuutta on yhdenmukaistettu 1 kohdan e alakohdassa asetetun vaatimuksen kanssa. Nyt myös 2 kohdan f alakohdassa mainitussa tapauksessa on julkistettava olennaiset tiedot sisältävä asiakirja. Yhteisen kannan 4 artiklan 2 kohdan h alakohdassa säädetään poikkeuksesta, jota ei ollut komission muutetussa ehdotuksessa. Siinä vapautetaan esitteen julkistamisvelvollisuudesta jo kaupankäynnin kohteena säännellyillä markkinoilla olevat arvopaperit, kun haetaan niiden ottamista kaupankäynnin kohteeksi toisilla säännellyillä markkinoilla EU:ssa. Tämä mahdollisuus tarjoaa lisäjoustoa markkinatoimijoille ja on ainakin hengeltään parlamentin tarkistuksen 11 suuntainen, vaikka tarkistus ei sisältynytkään komission muutettuun ehdotukseen. Tarkistus ei kuitenkaan sisälly sellaisenaan neuvoston yhteisen kannan tekstiin. Direktiivin 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistettavien täytäntöönpanotoimenpiteiden soveltamisala on kapeampi kuin parlamentin tarkistuksessa 20 ja komission muutetussa ehdotuksessa vahvistettujen komitologiavaltuuksien ala. Komiteamenettelyä koskeva säännös on rajattu tekniikan kehitykseen, joka liittyy kyseisessä artiklassa (1 ja 2 kohta) esitteen julkistamisvelvollisuudesta myönnettyjen poikkeusten tulkintaan ja vastaavuuden käsitteen tulkintaan. Parlamentin tarkistus 21 ei sisältynyt komission muutettuun ehdotukseen eikä sitä ole myöskään yhteisessä kannassa. Esitteen julkistamisvelvollisuudesta myönnettävien poikkeusten ei haluttu olevan välttämättä samoja silloin kun arvopapereita tarjotaan yleisölle ja silloin kun arvopaperit otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. II LUKU - ESITTEEN LAATIMINEN 5 artikla - Esite Yhteisen kannan 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tiivistelmästä on käytävä lyhyesti ja yleiskielellä ilmi liikkeeseenlaskijaan liittyvät olennaiset tiedot ja riskit. Lähestymistapa on joustavampi kuin komission muutettuun ehdotukseen sisältyneessä parlamentin tarkistuksessa 24, jonka mukaan tiivistelmä olisi rajattava 2 500 sanaan. Neuvosto piti tämäntyyppistä säännöstä liian rajoittavana sovellettavaksi velvoittavana vaatimuksena. Johdanto-osan 19 kappaleessa todetaan nyt kuitenkin, että tiivistelmä ei yleensä saisi ylittää 2 500 sanaa. Parlamentin tarkistus 22, joka liittyy mahdollisuuteen valita esitteen muoto, sisältyy eri sanamuodossa 5 artiklan 1 ja 3 kohtaan. Tämä on myös parlamentin tarkistuksen 31 mukaista, jossa edellytettiin kumottavaksi pakollisen muotovaatimuksen asettamista esitteille, jotka koskevat kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla otettuja arvopapereita. Direktiivin 5 artiklan 4 kohdassa käsitellään tarvetta asianmukaiseen dokumentointijärjestelmään. Sen perusteella usein liikkeeseenlaskuja suorittavat liikkeeseenlaskijat voisivat säännöllisten liikkeeseenlaskujen yhteydessä käyttää nopeutettua menettelyä perusesitejärjestelmän sijaan. Ohjelmaesitejärjestely otettiin käyttöön muita kuin oman pääoman ehtoisia arvopapereita (ml. kaikentyyppiset warrantit) koskevien liikkeeseenlaskuohjelmien kattamiseksi. Uusi järjestely käsittää osittain parlamentin tarkistusten 6 ja 20 (liikkeeseenlaskuohjelmaan kuuluvat muut kuin oman pääoman ehtoiset arvopaperit) sisällön. 6 artikla - Esitteeseen liittyvä vastuu Komission muutettuun ehdotukseen sisältyvää 6 artiklaa on selvennetty, jotta voidaan ottaa huomioon jäsenvaltioiden velvollisuus varmistaa, että esitteessä annetuista tiedoista ovat vastuussa ainakin artiklan 1 kohdassa mainitut henkilöt. Vastuuta voidaan kansallisella tasolla laajentaa myös muihin henkilöihin kuten liikkeeseenlaskun järjestäjään. Tämä teksti ei vastaa tarkistuksen 27 sisältöä tai ajatusta, mutta ei ole myöskään ristiriidassa sen kanssa. Yhteisen kannan 6 artiklan 2 kohdassa säädetään, että siviilioikeudellista vastuuta ei kuitenkaan sovelleta pelkän tiivistelmän perusteella. Tässä on otettu huomioon parlamentin tarkistus 24. 7 artikla - Vähimmäistiedot Euroopan parlamentin tarkistukset 23, 28 ja 75, jotka liittyvät tietyntyyppisiin liikkeeseenlaskuihin mukautettuihin esitteisiin, on sisällöltään otettu huomioon yhteisessä kannassa, mutta niiden sanamuotoa on muutettu. Erityisesti tarkistuksen 23 viimeinen kappale ja tarkistus 28 on otettu osittain huomioon. Yleisölle tarjottavien ja kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopapereiden välistä erottelua ei kuitenkaan ole yhteisessä kannassa. Parlamentin tarkistus 29, joka sisältyi jo komission muutettuun ehdotukseen, on otettu myös yhteiseen kantaan ja se on laajennettu kattamaan myös muut kuin taloudelliset tiedot. Muutetussa ehdotuksessaan komissio poisti säännöksen komiteamenettelyn käytöstä tarjousten järjestämistä koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden vahvistamisessa. Poistamista esitettiin parlamentin tarkistuksessa 30. Yhteisessä kannassa vahvistetaan, että tällä alueella ei ole tarpeen vahvistaa täytäntöönpanotoimenpiteitä. Yhteisessä kannassa ei ole tehty juuri muutoksia 7 artiklaan. Artiklan 2 kohdan c alakohtaa on yhdenmukaistettu 5 artiklan 4 kohdan a alakohdan kanssa ja 7 artiklan 2 kohdan f alakohtaan on tehty lisäys, jossa todetaan, että esitemalleja laadittaessa olisi otettava huomioon tarvittaessa myös liikkeeseenlaskijan julkinen luonne. Artikla 8 - Tietojen julkistamatta jättäminen Yhteisen kannan 8 artikla on pääosin sama kuin komission muutetussa ehdotuksessa. Parlamentin tarkistukset 25 ja 26 sisältyvät yhteiseen kantaan hieman eri lailla muotoiltuina. Komission vahvistamien täytäntöönpanotoimien soveltamisalaa on rajoitettu kyseisen artiklan 2 kohdan säännöksiin, joissa määritetään tapaukset, joissa kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan olla julkistamatta joitakin tietoja esitteessä. Teksti poikkeaa parlamentin tarkistuksesta 26, jossa ehdotettiin tason 2 toimenpiteiden vahvistamista, jos tiedonantovelvollisuus ei sovellu liikkeeseenlaskijan liiketoiminnan luonteeseen tai oikeudelliseen muotoon. 9 artikla - Esitteen, ohjelmaesitteen ja perusesitteen voimassaoloaika Yhteisen kannan 9 artiklan 4 kohdassa toistetaan ensimmäinen virke parlamentin tarkistuksesta 32, joka liittyy perusesitteen 12 kuukauden voimassaoloaikaan. 10 artikla - Tietojen antaminen Komissio sisällytti muutettuun ehdotukseen viimeisen kappaleen parlamentin tarkistuksesta 32, joka käsitteli eri järjestelyn soveltamista pk-yrityksiin. Se säilytti kuitenkin periaatteen, jonka mukaan perusesitteeseen yleensä sisältyvät tiedot on ajantasaistettava vuosittain. Yhteisen kannan 10 artikla on laadittu uudelleen, jotta vähennetään liikkeeseenlaskijoille aiheutuvia hallintorasitteita ja kustannuksia. Liikkeeseenlaskijoille asetettu velvollisuus on rajattu siihen, että niiden on toimitettava asiakirja tai luettelo, joka sisältää kaikki niiden viimeisten 12 kuukauden aikana yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa ja kolmansissa maissa arvopapereiden sääntelyä koskevassa yhteisön ja kansallisessa lainsäädännössä ja säännöissä asetettujen velvoitteiden mukaisesti yleisölle julkistamat tiedot, tai jossa viitataan näihin tietoihin. Uusia tiedonantovelvollisuuksia ei vahvisteta, sillä nykyisen lainsäädännön mukaan annettavien tietojen pitäisi riittää. Tämä lähestymistapa on linjassa parlamentin tarkistuksen 32 mukaisen vapaaehtoisuuteen perustuvan järjestelmän kanssa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä tiukemmasta järjestelmästä kansallisella tasolla, jotta tietyissä jäsenvaltioissa nykyisin sovelletun sijoittajansuojan ja tiedonantojärjestelmän taso ei heikkenisi. 11 artikla - Tietojen esittäminen viittauksina Yhteisen kannan 11 artikla sisältää parlamentin tarkistuksessa 34 esitetyt tiedot, mutta lähestymistapa ja sanamuoto ovat erilaiset (viittaus voimassa olevaan yhteisön lainsäädäntöön). Tässä on otettu tarkistus 34 osittain huomioon. Täytäntöönpanotoimenpiteiden vahvistamista koskeva säännös ei noudata tätä tarkistusta, jossa esitettiin komiteamenettelyn poistamista. Parlamentin tarkistus 33 liittyi siihen, että esitteessä viittauksina esitettävissä tiedoissa on pakko käyttää kansainvälisellä rahoitusmarkkinoilla yleistä kieltä. Tarkistusta ei kuitenkaan ole sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen eikä yhteiseen kantaan. 12 artikla - Erillisistä asiakirjoista koostuva esite Yhteisen kannan 12 artiklaan ei ole tehty muutoksia komission muutettuun ehdotukseen verrattuna, eikä parlamentti ole esittänyt tarkistuksia. Artikla ei kuitenkaan ole samansuuntainen parlamentin tarkistuksen 32 kanssa, joka ei ole kovin selvä ja antaa sellaisen käsityksen, että vain perusesitteeseen sisältyvät tiedot on ajantasaistettava. III LUKU - ESITTEEN HYVÄKSYMISTÄ JA JULKISTAMISTA KOSKEVAT JÄRJESTELYT 13 artikla - Esitteen hyväksyminen Parlamentin tarkistus 35 ei sisältynyt komission muutettuun ehdotukseen eikä sitä ole myöskään yhteisessä kannassa. Yhteisen kannan 1 artiklaan sisältyvät uudet poikkeukset liittyvät kuitenkin osittain tähän tarkistukseen, joka koskee kansallisen järjestelmän soveltamista EU:n järjestelmän sijaan tietyissä tapauksissa ja liikkeeseenlaskijan mahdollisuutta valita, kuuluko se direktiivin soveltamisalaan. Komissio lyhensi enimmäismääräaikoja esitteiden hyväksymiseksi muutetussa ehdotuksessaan verrattuna alkuperäiseen ehdotukseen (40 päivästä 30 päivään listautumisannin yhteydessä). Määräajat poikkeavat kuitenkin parlamentin tarkistuksissa 36 ja 37 esitetyistä ajoista (yleensä 7 päivää ja listautumisannin yhteydessä 20 päivää). Komissio sisällytti parlamentin tarkistuksen 38 muutettuun ehdotukseensa, jotta hyväksyntä olisi mahdollista ilman erillistä ilmoitusta. Neuvosto päätti kuitenkin palata alkuperäiseen ehdotukseen, jonka mukaan hakemusta ei katsota hyväksytyksi, jos toimivaltaiset viranomaiset eivät reagoi hakemukseen. Näin ollen parlamentin tarkistusta 38 ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Komissio hyväksyi myös parlamentin tarkistuksen 39, mutta neuvosto muutti muotoilua sen selventämiseksi, että 13 artiklassa tarkoitettuja määräaikoja voidaan mukauttaa eikä pelkästään lyhentää. Pääosaa parlamentin tarkistuksesta 39 ei siis ole sisällytetty yhteiseen kantaan. 14 artikla - Esitteen julkistaminen Euroopan parlamentin tarkistukset 40, 41, 42 ja 43 sisältyvät komission muutettuun ehdotukseen ja yhteiseen kantaan. Parlamentin tarkistus 42 sisältyy yhteiseen kantaan hieman eri lailla muotoiltuina. Teksti noudattelee itse asiassa lähemmin parlamentin tarkistusta kuin komission muutettu ehdotus, jossa ei ollut suoraa viittausta kuuden työpäivän vähimmäisaikaan listautumisannin yhteydessä. Artikla on pääosin samanlainen kuin komission muutetussa ehdotuksessa. Yhteiseen kantaan on kuitenkin lisätty joitakin lisävaihtoehtoja jäsenvaltioille (julkistaminen sähköisessä muodossa 2 kohdan mukaan, ilmoituksen julkistaminen 3 kohdan mukaan, esitteiden julkistaminen toimivaltaisten viranomaisten verkkosivustoilla). 15 artikla - Mainonta Komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa parlamentin tarkistukset 44 ja 45. Komission muutetun ehdotuksen 5 kohtaa on kuitenkin muutettu sen sallimiseksi, että ainoastaan kokeneille sijoittajille tarkoitettuja olennaisia tietoja ei välttämättä anneta yleisön saataville. Jos esite on julkistettava, tällaiset olennaiset tiedot on sisällytettävä esitteeseen tai esitteen täydennykseen esitteitä koskevien säännösten mukaisesti. Näin ollen parlamentin tarkistusta 45, jolla pyrittiin estämään tietojen antaminen valikoivasti, ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Verrattuna komission muutettuun ehdotukseen 3 kohta on muotoiltu uudelleen, jotta otetaan huomioon, että säännöstä voidaan soveltaa myös ennen esitteen julkistamista. Myös 7 kohdan sanamuotoa on hieman muutettu sen selventämiseksi, että täytäntöönpanotoimenpiteitä ei ole rajattu toteutettaviksi vain ennen esitteen julkistamista. 16 artikla - Esitteen täydennys Euroopan parlamentti ei ole esittänyt tarkistuksia 16 artiklaan. Yhteisen kannan 16 artikla on olennaisilta osiltaan sama kuin komission muutetussa ehdotuksessa, mutta siihen on tehty muutoksia sijoittajansuojan parantamiseksi. Siinä todetaan nyt nimenomaisesti, että jos esitteen täydennys on tarpeen, myös tiivistelmää on täydennettävä uusien tietojen huomioon ottamiseksi. Vielä merkittävämpää on, että sijoittajille, jotka ovat jo päättäneet ostaa tai merkitä arvopapereita ennen täydennyksen julkistamista, on annettu oikeus peruuttaa päätöksensä vähintään kahden työpäivän kuluessa täydennyksen julkistamisesta. IV LUKU - VALTIOIDEN RAJAT YLITTÄVÄ TARJOAMINEN JA KAUPANKÄYNNIN KOHTEEKSI OTTAMINEN 17 artikla - Esitteiden yhteisönlaajuinen hyväksyntä Komissio on ottanut muutetussa ehdotuksessaan huomioon parlamentin tarkistukset 47, 48, 49, 64 ja 50, vaikkakin hieman eri sanamuodoissa. Yhteisen kannan 17 artiklassa ei ole tehty muutoksia komission muutettuun ehdotukseen. 18 artikla - Ilmoittaminen Komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa parlamentin tarkistuksen 53. Komission muutettuun ehdotukseen verrattuna yhteisen kannan 18 artiklan muotoilua on hieman muutettu. Tarkoituksena on ottaa huomioon, että liikkeeseenlaskija ei välttämättä aina ole vastuussa esitteen laatimisesta. Lisäksi pyritään selventämään, että vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus saada kotijäsenvaltiolta jäljennös esitteestä. V LUKU - KÄYTETTÄVÄ KIELI JA LIIKKEESEENLASKIJAT, JOIDEN KOTIPAIKKA ON KOLMANNESSA MAASSA 19 artikla - Käytettävä kieli Artiklan 1 kohta on samanlainen kuin komission muutetussa ehdotuksessa. Näin ollen se sisältää alkuosan parlamentin tarkistuksesta 51. Siinä todetaan, että jos arvopapereita tarjotaan vain kotijäsenvaltiossa, esite on laadittava kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä kielellä. Loppuosa tarkistuksesta 51 sisältyy vain osittain yhteisen kannan 2, 3 ja 4 kohtaan, mutta artiklalla on sama tavoite kuin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymällä tekstillä. Sillä pyritään siis välttämään liiallisten rasitteiden aiheuttamista liikkeeseenlaskijoille. Neuvosto on kuitenkin tehnyt joitakin muutoksia komission muutettuun ehdotukseen. Jotta varmistetaan, että kotijäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on aina mahdollisuus ymmärtää esite, joka sen on hyväksyttävä, uudessa säännöksessä vahvistetaan, että jopa sellaisissa tapauksissa, joissa arvopapereita ei tarjota eikä kaupankäynnin kohteeksi ottamista haeta kotijäsenvaltiossa, esite on laadittava joko kotijäsenvaltion viranomaisten hyväksymällä kielellä tai kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytössä olevalla kielellä. Valinnan tekee liikkeeseenlaskija. Lisäksi 3 kohdan suuntaisesti yhteisen kannan 4 kohdassa annetaan nyt sekä koti- että vastaanottaville jäsenvaltioille mahdollisuus päättää, edellytetäänkö niiden kansallisessa lainsäädännössä, että tiivistelmä on laadittava yhdellä tai useammalla maan virallisella kielellä. 20 artikla - Liikkeeseenlaskijat, joiden kotipaikka on kolmansissa maissa Komissio on ottanut muutetussa ehdotuksessaan huomioon parlamentin tarkistukset 53, 54 ja 55, vaikka näistä viimeinen onkin muotoiltu eri tavoin. Yhteisen kannan 20 artikla noudattaa pääosin komission muutettua ehdotusta. Sen 1 kohdan f alakohdan sanamuotoa on kuitenkin tiukennettu siten, että b alakohdassa tarkoitetut tiedonantovaatimukset vastaavat direktiivissä esitettyjä vaatimuksia. Tarkistuksessa edellytettiin vain yleistä vastaavuutta. Näin ollen parlamentin tarkistusta 54, jossa lisättiin sana 'yleisesti', ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. VI LUKU - TOIMIVALTAISET VIRANOMAISET 21 artikla - Valtuudet Komissio otti muutetussa ehdotuksessaan huomioon parlamentin tarkistukset 73, 56, 57, 58 ja 59, jotka liittyivät toimivaltaisten viranomaisten valtuuksiin. Yhteisessä kannassa korostetaan kuitenkin toimivallan keskittämistä toimivaltaiselle keskushallintoviranomaiselle ja näin ollen se poikkeaa muutetusta ehdotuksesta ja parlamentin tarkistuksista. Artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltio voi nimetä muita hallintoviranomaisia soveltamaan III luvun säännöksiä, jos kansallisessa lainsäädännössä näin edellytetään. Hallinnolliset määräykset eivät tähän riitä. Tämä oikeus on rajattu viideksi vuodeksi. Järjestely ei siis enää vastaa parlamentin tarkistusta 73. Liittovaltiorakenteestaan johtuen Saksan liittotasavallalle on myönnetty siirtymäkausi, ennen kuin sen on nimettävä yksi toimivaltainen keskushallintoviranomainen (ks. 30 artiklan 3 kohta). Toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuutta siirtää tehtävänsä muille on myös huomattavasti kavennettu. Tarkoituksena on keskittää vastuu esitteiden valvonnasta ja hyväksynnästä toimivaltaiselle viranomaiselle. Näin ollen yhteiseen kantaan ei ole otettu parlamentin tarkistusta 56, jossa ehdotetaan tehtävien siirtämistä pysyvästi. Jotta sellaiset jäsenvaltiot, joissa tehtävien siirto on tällä hetkellä sallittua, saisivat siirtymäajan, tehtävien siirto on edelleen mahdollista viiden vuoden ajan direktiivin voimaantulosta. Artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset tehtävien siirtämiseksi siirtymäkaudella ovat sen sijaan samat kuin komission muutetussa ehdotuksessa. Siinä puolestaan oli otettu huomioon pääosa parlamentin tarkistuksista 7 ja 56. Parlamentin tarkistukset 58 ja 59 on säilytetty yhteisessä kannassa, mutta siihen ei sisälly tarkistusta 57, joka liittyi paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin. Yhteisen kannan 4 kohdassa säädetään nyt, että toimivaltaisella viranomaisella on oikeus tehdä tarkastuksia paikan päällä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Sen mukaan voidaan edellyttää, että valtuutta voi käyttää vain vetoamalla oikeusviranomaiseen tai toimimalla yhteistyössä muiden viranomaisten kanssa. Jäsenvaltiot voivat antaa toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle lisävaltuuksia, jotka ylittävät 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut vähimmäisvaatimukset. 22 artikla - Salassapitovelvollisuus ja viranomaisten välinen yhteistyö, 23 artikla - Suojatoimenpiteet Yhteistyötä käsittelevä parlamentin tarkistus 63 sisällytettiin komission muutetun ehdotuksen 22 artiklan 2 kohtaan toisin muotoiltuna. Yhteisen kannan 22 ja 23 artiklassa ei ole tehty muutoksia komission muutettuun ehdotukseen. VII LUKU - TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEET 24 artikla - Komiteamenettely Parlamentin tarkistukset 60 ja 61 sisältyivät komission muutettuun ehdotukseen. Yhteisessä kannassa ei ole tehty muutoksia komission muutettuun ehdotukseen. 25 artikla - Seuraamukset Euroopan parlamentti ei ole esittänyt tarkistuksia 25 artiklaan. Yhteisen kannan artikla on pääosin sama kuin komission muutetussa ehdotuksessa, mutta sanamuotoa on täsmennetty. 26 artikla - Muutoksenhakuoikeus Euroopan parlamentti ei ole esittänyt tarkistuksia 26 artiklaan. Se on olennaisilta osiltaan samanlainen kuin komission muutetussa ehdotuksessa. VIII LUKU - SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 27 artikla - Muutokset, 28 artikla - Kumoaminen, 29 artikla - Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä, 32 artikla - Voimaantulo, 33 artikla - Osoitus Yhteisessä kannassa näihin artikloihin ei ole tehty muutoksia komission muutettuun ehdotukseen verrattuna, eikä parlamentti ole esittänyt tarkistuksia niistä. 30 artikla - Siirtymäsäännökset Komissio otti muutetussa ehdotuksessaan huomioon parlamentin tarkistuksen 62, jolla poistettiin siirtymäkausi, joka koski perusesitteen ensimmäistä vuosittaista ajantasaistamista. Verrattuna komission muutettuun ehdotukseen, yhteiseen kantaan on lisätty kaksi uutta siirtymäsäännöstä. Ensimmäinen säännös on 2 kohdassa. Sen mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa direktiivin 89/298/ETY 5 artiklan a kohdassa tarkoitettua vapautusta enintään viiden vuoden ajan. Näin joissakin jäsenvaltioissa vapautetaan esitteen julkistamisvelvollisuudesta siirtymäkauden ajaksi eräät velkapaperit, joita sellaiset säännöllisesti tilinpäätöksensä julkistavat luottolaitokset tai luottolaitoksia vastaavat muut rahoituslaitokset, jotka yhteisön alueella ovat erityislailla tai sellaisen nojalla perustettuja tai säänneltyjä tai jotka ovat säästöjen turvaamiseksi asetetun julkisen tarkastuksen alaisia, tarjoavat liikkeeseenlaskettaviksi jatkuvasti tai toistuvasti. Toinen uusista poikkeussäännöksistä koskee Saksan liittotasavallalle myönnettyä siirtymäaikaa 21 artiklan 1 kohdan soveltamisesta. 3.3. Neuvoston lisäämä uusi artikla 31 artikla - Uudelleentarkastelu Jotta varmistetaan direktiivin uudelleentarkastelu, yhteisessä kannassa asetetaan komissiolle velvollisuus arvioida direktiivin soveltamista ja antaa kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle sekä liittää siihen tarvittaessa ehdotuksia direktiivin tarkistamiseksi. Johdanto-osan 44 kappaleessa todetaan, että arvioinnin tulisi keskittyä erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käyttämään esitteiden hyväksymismenettelyyn. Lisäksi olisi tarkasteltava kotijäsenvaltioperiaatteen noudattamista ja sitä, onko sen soveltamisesta aiheutunut ongelmia sijoittajansuojan ja markkinoiden tehokkaan toiminnan kannalta. Komission olisi arvioitava myös 10 artiklan toimintaa. 4- PÄÄTELMÄ Komissio katsoo, että neuvoston 24. maaliskuuta 2003 vahvistama yhteinen kanta noudattaa 9. elokuuta 2002 annetun komission muutetun ehdotuksen tavoitteita ja sisältöä. Pyrkimyksenä on varmistaa sijoittajien suojaaminen ja markkinoiden tehokas toiminta kansainvälisillä foorumeilla vahvistettuja korkeatasoisia sääntelystandardeja noudattaen. Komissio katsoo myös, että yhteinen kanta sisältää pääosan parlamentin tarkistuksista joko kokonaisuudessaan tai osittain. Komissio uskoo, että yhteinen kanta saavuttaa hyvän tasapainon sijoittajansuojan ja markkinoiden tehokkaan toiminnan välillä. Komissio toivoo, että direktiivi voidaan hyväksyä kuluvan vuoden aikana rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman ja Tukholmassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston asettaman aikataulun mukaisesti. Jos tavoitteeseen päästään - mikä on välttämätöntä - se edistää mahdollisimman laaja-alaista pääomanhankintaa EU:ssa ja lisää samalla sijoittajien luottamusta yritysten antamiin tietoihin. Tämä on tärkeämpää kuin koskaan. Näin ollen komissio suosittaa tätä yhteistä kantaa Euroopan parlamentille.