Virallinen lehti nro C 080 , 16/03/1998 s. 0043



A4-0034/98 Päätöslauselma ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa (1996) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, - ottaa huomioon 19. päivänä joulukuuta 1966 tehdyt kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen sekä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ja niihin liittyvät pöytäkirjat, - ottaa huomioon kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, - ottaa huomioon kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen lapsen oikeuksista, - ottaa huomioon pakolaisten asemaa koskevan Geneven yleissopimuksen vuodelta 1951 ja sen pöytäkirjat sekä UNHCR:n antamat suositukset, - ottaa huomioon siirtolaisuuteen liittyviä väärinkäytöksiä sekä ulkomaalaisten työntekijöiden yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhtäläisen kohtelun edistämistä koskevan yleissopimuksen (Geneve, 1975), - ottaa huomioon perustavat ihmisoikeudet, jotka on taattu jäsenvaltioiden perustuslaillisissa järjestelyissä ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevassa eurooppalaisessa yleissopimuksessa ja siihen liittyvissä pöytäkirjoissa, - ottaa huomioon eurooppalaisen yleissopimuksen kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi (1987), - ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 28. maaliskuuta 1996 antaman lausunnon 2/94 Euroopan yhteisön liittymisestä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen, - ottaa huomioon yhteisön sosiaalisen peruskirjan, - ottaa huomioon kansainvälisen ja yhteisön oikeuden periaatteet ihmisoikeuksien alalla, - ottaa huomioon Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, - ottaa huomioon 12. huhtikuuta 1989 antamansa päätöslauselman perusoikeuksien ja perusvapauksien julistuksen hyväksymisestä ((EYVL C 120, 16.5.1989, s. 51.)), - ottaa huomioon 9. heinäkuuta 1991 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksista ((EYVL C 240, 16.9.1991, s. 45.)), - ottaa huomioon 12. maaliskuuta 1992 antamansa päätöslauselman kuolemanrangaistuksesta ((EYVL C 94, 13.4.1992, s. 277.)), - ottaa huomioon 18. heinäkuuta 1992 antamansa päätöslauselman lapsen oikeuksien eurooppalaisesta peruskirjasta ((EYVL C 241, 21.9.1992, s. 67.)), - ottaa huomioon 11. maaliskuuta 1993 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan yhteisössä ((EYVL C 115, 26.4.1993, s. 178.)), - ottaa huomioon 19. tammikuuta 1994 antamansa päätöslauselman aseistakieltäytymisestä yhteisön jäsenvaltioissa ((EYVL C 44, 14.2.1994, s. 103.)), - ottaa huomioon 8. helmikuuta 1994 antamansa päätöslauselman homoseksuaalien ja lesbojen tasavertaisista oikeuksista Euroopan yhteisössä ((EYVL C 61, 28.2.1994, s. 40.)), - ottaa huomioon 27. huhtikuuta 1995 antamansa päätöslauselman rasismista, muukalaisvihasta ja antisemitismista ((EYVL C 126, 22.5.1995, s. 75.)), - ottaa huomioon 18. tammikuuta 1996 antamansa päätöslauselman ihmisillä käytävästä kaupasta ((EYVL C 32, 5.2.1996, s. 88.)), - ottaa huomioon 18. tammikuuta 1996 antamansa päätöslauselman huonoista vankeusolosuhteista Euroopan unionin vankiloissa ((EYVL C 32, 5.2.1996, s. 102.)), - ottaa huomioon 29. helmikuuta 1996 antamansa päätöslauselman lahkoista Euroopassa ((EYVL C 78, 18.3.1996, s. 31.)), - ottaa huomioon 9. toukokuuta 1996 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta rasismista, muukalaisvihasta ja antisemitismista ((EYVL C 152, 27.5.1996, s. 57.)), - ottaa huomioon 9. toukokuuta 1996 antamansa lausunnon ehdotuksesta neuvoston päätökseksi vuoden 1997 nimeämisestä «Euroopan rotusyrjinnän vastaiseksi vuodeksi» ((EYVL C 152, 27.5.1996, s. 62.)), - ottaa huomioon 17. syyskuuta 1996 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa (1994) ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 36.)), - ottaa huomioon 12. joulukuuta 1996 antamansa päätöslauselman toimenpiteistä alaikäisten suojelemiseksi Euroopan unionissa ((EYVL C 20, 20.1.1997, s. 170.)), - ottaa huomioon 8. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa 1995 ((EYVL C 132, 28.4.1997, s. 31.)), - ottaa huomioon 16. syyskuuta 1997 antamansa päätöslauselman tarpeesta järjestää Euroopan unionin laajuinen kampanja naisiin kohdistuvan väkivallan täydellistä torjumista varten ((EYVL C 304, 6.10.1997, s. 55.)), - ottaa huomioon 6. marraskuuta 1997 antamansa päätöslauselman lapsiseksimatkailun torjunnasta ja muistiosta Euroopan unionin panoksesta lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan edistämiseksi ((Kyseisen päivän pöytäkirja, osa II, kohta 7.)), - ottaa huomioon seuraavat vetoomukset: a) 10/96 Saksan kansalaisen Loretta Grego-Burkhardtin vetoomus Italian kansalaisen Garruban puolesta karkotusuhkauksesta Saksan liittotasavallasta, b) 11/96 Saksan kansalaisen Karl-Werner Sieblerin vetoomus ongelmista oleskeluluvan saamisessa Ranskassa, c) 176/96 Ranskan kansalaisen Herber Perdigonin vetoomus sukupuoleen kohdistuvasta syrjinnästä, d) 233/96 Turkin kansalaisen Beyler Yilmazin vetoomus lukuisten eurooppalaisten vihamielisestä asenteesta turkkilaisia kohtaan, e) 264/96 Tunisian kansalaisen Yassine Khlifin vetoomus hakemuksestaan poliittisen pakolaisen aseman saamiseksi, f) 328/96 Ison-Britannian kansalaisen Rhoda Bullin vetoomus periaatteesta, jonka mukaan samasta työstä on maksettava sama palkka, g) 342/96 Italian kansalaisen Mario Presan vetoomus kreikkalaisten aseistakieltäytyjien vapauttamisesta, h) 393/96 Saksan kansalaisen Rosemarie Kositzkin vetoomus «Christlich-Demokratischer Arbeitskreisin¨ (kristillis-demokraattisen työryhmän) puolesta Saksan romaniväestöön kuuluvan perheen karkotusuhkauksesta, - ottaa huomioon Cushnahanin tekemän päätöslauselmaesityksen ihmisoikeusloukkauksista Isossa-Britanniassa ja Irlannissa (B4-0267/97), - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön sekä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan ja naisten oikeuksien valiokunnan lausunnot (A4-0034/98), A. katsoo, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on perusperiaate, jota jäsenvaltiot eivät saisi rikkoa, koska se on taattu demokraattisilla ja moniarvoisilla poliittisilla järjestelmillä ja niihin sisältyvillä tehokkailla parlamentaarisilla instituutioilla ja riippumattomilla oikeusjärjestelmillä, B. ottaa huomioon, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia ja toisistaan riippuvia ja että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet tunnustetaan Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen mukaisesti perusoikeuksiksi, C. ottaa huomioon Euroopan neuvoston asiaan liittyvät päätöslauselmat ja kansalaisjärjestöjen antamat ihmisoikeuksien suojelua ja kunnioittamista koskevat päätöslauselmat, D. on huolestunut eräissä jäsenvaltioissa vuonna 1996 syntyneistä tilanteista, joiden voidaan katsoa rikkovan eri tavoin ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta, E. katsoo, että jokaisen jäsenvaltion velvollisuutena on turvata kaikille Euroopan unionin alueella asuville heidän oikeuksiensa kunnioittaminen ja suojelu henkilön «rotuun», sukupuoleen, kansallisuuteen, uskontoon, seksuaaliseen suuntautuneisuuteen, ikään tai vammaan katsomatta; 1. Korostaa tarvetta turvata ihmisoikeuksien kokonaisvaltainen kunnioittaminen kaikissa jäsenvaltioissa, mikä puolestaan myös lisäisi Euroopan unionin uskottavuutta silloin, kun se vaatii ihmisoikeuksien kunnioittamista kolmansien maiden kanssa tekemissään yhteistyösopimuksissa; 2. Muistuttaa, että ihmisoikeudet ovat jokaisen luonnollisia oikeuksia eivätkä ne siten ole sidoksissa mihinkään velvoitteisiin tai ennakkoehtoihin; 3. Katsoo, että demokraattisesti valittuna yhteisön toimielimenä sen tehtävänä on huolehtia perusoikeuksien ja -vapauksien puolustamisesta ja edistämisestä Euroopan unionissa; 4. Vakuuttaa uudelleen toivovansa sitä, että Euroopan unioni liittyisi eurooppalaiseen yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi; 5. Kehottaa jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä tehneet niin, poistamaan kuolemanrangaistuksen kokonaan lainsäädännöstään myös poikkeuksellisten rikosten osalta; kehottaa jäsenvaltioita allekirjoittamaan ja ratifioimaan kansainväliset sopimukset kuolemanrangaistuksen poistamisesta, etenkin 6. pöytäkirjan Euroopan yleissopimuksesta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi ja 2. vapaaehtoisen pöytäkirjan kansainvälisestä kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevasta sopimuksesta; 6. Ehdottaa kohdan «ihmisoikeudet Euroopan unionissa» järjestelmällistä ottamista täysistunnon kiireellisten asioiden listalle samaa menettelytapaa noudattaen kuin Euroopan unionin ulkopuolisissa ihmisoikeuskysymyksissä siten, että käsiteltävien asioiden valinnasta vastaisi kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta; 7. Kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia perustamaan jokaiseen jäsenvaltioon neuvoa-antavan ihmisoikeuskomitean, johon kuuluu myös humanitaaristen järjestöjen edustajia ja joka vastaisi ihmisoikeustilanteen kehitystä käsittelevän vuosittaisen kertomuksen laatimisesta; 8. Vakuuttaa uudelleen, että ajatuksenvapaus, omantunnonvapaus, uskonnonvapaus ja kokoontumisvapaus ovat unionin kansalaisten perusoikeuksia; Siirtolaisuus ja turvapaikkaoikeus 9. Pahoittelee lukuisten suositusten, julkilausumien, yhteisön tasolla jo hyväksyttyjen tai valmisteilla olevien päätöslauselmien yksinomaan repressiivistä luonnetta erityisesti siirtolaisuuden, turvapaikkaoikeuden, perheiden yhdistämisen ja pakolaisen määritelmän osalta; 10. Pahoittelee, ettei yksikään jäsenvaltio ole ratifioinut kansainvälistä yleissopimusta siirtotyöläisten ja heidän perheidensä oikeuksien suojelemisesta, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi 18. joulukuuta 1990; kehottaa jäsenvaltioita aloittamaan allekirjoitus- ja ratifiointimenettelyt; 11. Panee merkille maassa luvatta oleskelevien aseman laillistamiseksi aloitetut ponnistelut tietyissä jäsenvaltioissa; kehottaa kaikkia muita jäsenvaltioita seuraamaan tätä esimerkkiä ja aloittamaan maassa luvatta oleskelevien aseman laillistamisen ihmisoikeuksia ja kansainvälisiä yleissopimuksia noudattaen; 12. Pyytää jäsenvaltioita takaamaan sen, että valitus vaikuttaa asiaa lykkäävästi kaikissa niissä tapauksissa, joissa maahanmuuttajien oleskelulupapyyntö on hylätty alioikeudessa: 13. Pyytää, että yhteisön ulkopuolelta tuleville siirtolaisille myönnetään tasavertainen kohtelu taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien osalta ja että heidän kansalaisoikeutensa, kulttuuriin liittyvät oikeudet ja poliittiset oikeudet tunnustetaan erityisesti myöntämällä äänioikeus paikallisvaaleissa niille siirtolaisille, jotka ovat asuneet jossakin jäsenvaltiossa enemmän kuin viisi vuotta Euroopan neuvoston yleissopimuksen mukaisesti; muistuttaa, että ihmisarvo on loukkaamaton ja että tästä syystä loukkaamattomat ja luovuttamattomat ihmisoikeudet muodostavat perustan rauhalle, oikeudenmukaisuudelle ja kaikille ihmisyhteisöille maailmassa, joten niitä olisi sovellettava rajoituksetta kaikkiin ihmisiin Euroopan unionin alueella; 14. Pyytää, että oikeus elää perheenä tunnustetaan kokonaisvaltaisesti, mikä edellyttää, että kaikille Euroopan unionin jäsenvaltiossa asuville tai työskenteleville myönnetään oikeus perheen yhdistämiseen; 15. Kehottaa uudelleen jäsenvaltioita tutkimaan alaikäisten turvapaikanhakijoiden pakenemisen syitä erityisellä, heidän ikäänsä sopeutetulla menetelmällä, myöntämään heille varman oleskeluoikeuden, varmistamaan, että heistä pidetään huolta sekä mahdollistamaan heidän yhdistämisensä perheisiin turvapaikanhakijan aseman myöntämisestä riippumatta; 16. Myöntää, että kansalaisuutta koskevat säännöt kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan ja voivat pohjautua niin «jus sanguinis» kuin «jus soli»-periaatteelle; toteaa jälleen, että kansalaisoikeuksien käyttämisen tulisi kytkeytyä kansalaisuuden saamiseen; kehottaa jäsenvaltioita tarjoamaan kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat saaneet pitkäaikaisen oleskeluoikeuden ja jotka aikovat jäädä EU:hun, mahdollisuuden kansalaisuuden saamiseen; 17. Katsoo, että joidenkin jäsenvaltioiden harjoittama sellaisten yhteisön ulkopuolelta tulleiden rikosoikeudelliseen rangaistukseen tuomittujen karkottaminen, jotka ovat jo rangaistuksensa kärsineet, johtaa «kaksinkertaiseen rangaistukseen»; kehottaa jäsenvaltioita poistamaan kaikki «kaksinkertaisen rangaistuksen» mahdollisuudet; 18. Arvostelee sitä, että turvapaikanhakijoiden pidättämisperusteet eivät useinkaan vastaa kansainvälisesti vahvistettuja standardeja; tuo esiin surkeat olosuhteet, joissa turvapaikanhakijoita pidetään odotusalueilla ja pidätyskeskuksissa; antaa kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnalle tehtäväksi laatia erityiskertomus tästä kysymyksestä ja tekemään vierailuja paikan päälle; vaatii jäsenvaltioilta välittömiä parannuksia hygienian, ravinnon ja ihmisarvoisen kohtelun osalta; 19. Pyytää, että naispuoliset turvapaikanhakijat ja siirtolaiset voisivat hyötyä omista oikeuksistaan siviilisäädystä riippumatta; tuomitsee naimattomiin naisiin ja miehiin kohdistuvan, heidän oikeuksiensa tunnustamista koskevan syrjinnän; 20. Pyytää, ettei karkotus- tai rajaltakäännytystoimia toteuteta vakavasti sairaiden henkilöiden tai näiden vanhempien tai holhoojien kohdalla, mikäli nämä vakavasti sairaat henkilöt ovat alaikäisiä tai holhouksen alaisia; 21. Tuomitsee sen, että neuvosto jatkuvasti rikkoo EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklaa, jossa määrättiin, että henkilöiden vapaa liikkuvuus toteutetaan ja sisäiset rajat poistetaan 31. joulukuuta 1992; 22. Kehottaa jäsenvaltioita olemaan asettamatta uusia rajoituksia ulkomaalaisten maahantulolle ja maassaoleskelulle ja panemaan täytäntöön takuut turvapaikanhakijoiden ihmisoikeuksien kunnioittamisesta turvapaikkahakemusten tasa-arvoista käsittelyä varten; 23. Pyytää jäsenvaltioita noudattamaan velvoitteitaan 28. heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten asemaa koskevan Geneven yleissopimuksen ja 21. tammikuuta 1967 päivätyn pakolaisten asemaa koskevan New Yorkin pöytäkirjan mukaisesti; pyytää jäsenvaltioita tarkoin mukautumaan pakolaisasiain päävaltuutetun toimiston johtokunnan laatimiin periaatteisiin; 24. Valittaa sitä, että käsite «turvallinen kolmas maa» ei aina takaa turvapaikanhakijan todellista suojelua, vaan tämä voidaan lähettää takaisin maahan, jossa hänen ihmisoikeuksiaan on loukattu tai jossa hän on joutunut uhatuksi; pyytää jäsenvaltioita turvaamaan palautuksen lykkäämisen valituksen aikana; 25. Pyytää neuvostoa ja jäsenvaltioita tunnustamaan oikeuden turvapaikkamenettelyyn niille, jotka ovat joutuneet kärsimään vainoa sisäisen yleisen väkivallan olosuhteissa; 26. Katsoo, että kuljettajille langetetut rangaistukset ja viisumin vaatiminen turvapaikanhakijoilta aiheuttavat vakavia esteitä turvapaikkamenettelyn käynnistämiselle; 27. Tuomitsee kollektiiviset rajaltakäännytykset, jotka ovat ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen vastaisia; 28. Katsoo, että sellaiset massiiviset ja henkilöiden palauttamiset ja maastakarkotukset, joita ennen karkotetuille on annettu huumaavia aineita, eivät saa toistua, oli sitten kyseessä palauttaminen takaisin karkotetun kotimaahan, jossa vallitsee sotatila, tai johonkin muuhun maahan, jos kyseisessä maassa ei käydä sotaa, millä tätä voitaisiin perustella; 29. On huolestunut jäsenvaltioiden pyrkimyksestä korvata mitä erilaisimmilla tavoilla Geneven sopimuksen mukainen todellisen pakolaisen aseman tunnustaminen peruutettavissa olevalla ja väliaikaisella suojelulla; pahoittelee, että neuvoston hyväksymän pakolaisen määritelmän yhdenmukaistettu soveltaminen sulkee pois seksuaalisen väkivallan uhrit ja omassa maassaan vainotut henkilöt, vaikka vaino ei olisikaan lähtöisin valtiovallan taholta; vahvistaa, että henkilöiden on saatava Euroopan unionissa jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten mukaista suojelua; 30. Katsoo tarpeelliseksi vahvistaa laittoman maahanmuuton, sen verkostojen ja liikennöitsijöiden vastaista taistelua ja vastustaa laitonta työntekoa; tällaisen rikoksen suorittamisesta langetettava rangaistus olisi määritettävä sellaiseksi, että se toimii pelotteena; 31. Muistuttaa Schengenin sopimuksen allekirjoittaneita jäsenvaltioita Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka liittyy ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 3 artiklaan, ja kehottaa niitä olemaan palauttamatta edes laittomasti maahan saapuneita maahanmuuttajia ja pakolaisia sellaiseen valtioon, jossa he ovat vaarassa joutua kidutuksen tai muun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun uhreiksi tai jos on perusteltua syytä olettaa palautettavien joutuvan tällaisen kohtelun uhreiksi, ja kehottaa jäsenvaltioita olemaan solmimatta palauttamissopimuksia tällaisten valtioiden kanssa; 32. Kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita panemaan täytäntöön Kööpenhaminan sosiaalipolitiikan huippukokouksen antamat suositukset ja vahvistamaan yhteistyöpolitiikkoja kehitysmaiden kanssa, jotta voitaisiin vaikuttaa muuttoliikkeen rakenteellisiin ja suhdanteellisiin seurauksiin; Taistelu rasismia ja muukalaisvihaa vastaan 33. Tuomitsee uudelleen kaikki rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin muodot, rasistiset väkivaltaisuudet, rotuun perustuvan syrjinnän työhönotossa, ammatillisessa koulutuksessa, asumista koskevissa kysymyksissä, peruskoulutuksessa sekä terveydenhuolto- ja sosiaalipalveluissa; 34. On huolestunut rasististen ja muukalaisvihamielisten lausuntojen lisääntymisestä politiikassa, julkisessa mielipiteessä, esikaupunkialueilla ja yrityksissä; 35. On tyytyväinen siihen, että syrjintää vastustavat lausekkeet otettiin mukaan yhteisön välineisiin ja 23. heinäkuuta 1996 tehtyyn päätökseen vuoden 1997 julistamisesta «Euroopan rasismin vastaiseksi vuodeksi», mutta katsoo kuitenkin, että vielä on paljon tehtävää sekä kansallisella että yhteisön tasolla rasismin ehkäisemiseksi ja vastustamiseksi; 36. Kehottaa jäsenvaltioita hyväksymään tai vahvistamaan rasismin vastaisia lakeja, jotka perustuvat periaatteeseen «rasismi on rikos», olivatpa kyseessä sitten asiakirjat, julistukset tai viestien välittäminen; lakien olisi sisällettävä sekä rikos- ja siviilioikeudellisia että hallinnollisia toimenpiteitä Espanjan, Itävallan, Belgian, Ranskan, Alankomaiden, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan esimerkin mukaisesti; 37. Suosittelee valtioille rasismin vastaisesta taistelusta vastaavan riippumattoman elimen perustamista, joka toimisi erityisesti lainsäädännön täytäntöönpanon alalla Belgian, Alankomaiden, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ruotsin esimerkin mukaisesti, sillä todellinen tilanne on aivan liian usein epätyydyttävä, vaikka oikeudellinen kehys olisikin kunnossa; 38. Kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä kaikkien viranomaisten rasististen puheiden ja käyttäytymismuotojen poistamiseksi ja panemaan täytäntöön erityisesti valtioiden rajoilla siirtolaisten kanssa tekemisissä olevan poliisi- ja oikeushenkilökunnan koulutusohjelmia (vieraiden kulttuurien tuntemus ja ymmärtäminen, rasististen käyttäytymismuotojen ennaltaehkäisy, suvaitsevaisuuskasvatus); 39. Vaatii jatkuvia tiedotus- ja kasvatuskampanjoita erityisesti kouluissa ja tiedotusvälineissä rasismin torjumiseksi, suvaitsevaisuuden edistämiseksi ja ulkomaalaisten myönteisen panoksen esiintuomiseksi Euroopan talouden ja kulttuurin aloilla; 40. Katsoo, että viranomaisten olisi ennemminkin autettava rasismin ja sen seurausten vastustamisessa tukemalla yhteiskunnallisia järjestöjä, mukaan luettuna syrjinnästä kärsimään joutuvien ryhmien omat järjestöt, jotta rasismin ja muukalaisvihan vastaiset toimet ja toimet näiden ilmiöiden hillitsemiseksi nähtäisiin eri näkökulmista ja eri vastuualueiden kannalta; 41. Ehdottaa, että 21. maaliskuuta nimettäisiin Euroopan rasisminvastaiseksi päiväksi ja että kaikissa jäsenvaltioissa kuten myös yhteisön tasolla tehtäisiin konkreettisia aloitteita yhdessä rasisminvastaisten järjestöjen kanssa; 42. Kehottaa komissiota perustamaan tiedotusvälineille rasisminvastaisen palkinnon, joka luovutettaisiin joka vuosi 21. maaliskuuta; 43. Tuomitsee kaikki poliittiset johtajat, jotka lietsovat rasismia ja muukalaisvihaa, ja vaatii, että poliittiset puolueet poistavat vaaliohjelmistaan kaiken rasistisen propagandan; 44. Antaa työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle tehtäväksi ehdottaa muutosta työjärjestykseen, jonka mukaan puhemiehelle annettaisiin valta pyytää sellaista Euroopan parlamentin jäsentä palaamaan järjestykseen, joka esittää rasistisia puheita parlamentin virallisissa kokouksissa; Taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet 45. Kehottaa jäsenvaltioita välttämään ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen rikkomuksia myös sosiaalialalla ja kehottaa niitä - mikäli ihmisoikeuksien tuomioistuin on havainnut rikkomuksia - poistamaan epäkohdat muuttamalla voimassa olevia kansallisia säädöksiä; viittaa uudelleen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jossa sosiaaliset ja taloudelliset oikeudet tunnustetaan ihmisten perusoikeuksiksi; 46. Katsoo, että taloudellisten, sosiaalisten, ammattiyhdistystoimintaan ja kulttuuriin liittyvien oikeuksien kunnioittaminen on välttämätöntä ja että ne on tunnustettava perusoikeuksina, erityisesti mainittakoon oikeus työhön, asuntoon, koulutukseen, sosiaaliturvaan ja kulttuuriin; 47. Kehottaa neuvostoa, komissiota ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta kiinnittämään omissa ratkaisuissaan erityistä huomiota edellä mainittuun Euroopan parlamentin 12. huhtikuuta 1989 hyväksymään julkilausumaan perusoikeuksista ja vapauksista koskien erityisesti sosiaalisten ja taloudellisten oikeuksien yksilöiden suojan kannalta sekä sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia koskevien jäsenmaille asetettujen velvollisuuksien oikeudellisuutta kunkin valtion kansallisen lainsäädännön puitteissa ja ottaen huomioon kansainvälisten ihmisoikeussopimusten määräykset; 48. Valittaa köyhyyden laajenemista työttömyyden pahenemista, epävarmuutta ja epätasa-arvoa huolimatta sekä kansallisella että yhteisön tasolla täytäntöönpannuista toimista köyhyyden vastaisessa taistelussa; katsoo, että on vältettävä kaikkia toimia, jotka voivat vahingoittaa yksityisten yritysten toimintaa, jolla voidaan luoda työpaikkoja ja niiden kehityksen mahdollistavia resursseja, 49. Katsoo, että kurjuuden ja epävarmuuden lisääntymisellä, joka koskettaa erityisen vaikeasti yhä nuorempia, on rakenteellisia syitä, jotka liittyvät suoraan talouden toimintaan, sellaisen tasapuolisen verotuksen puuttumiseen, joka edesauttaisi käytettävissä olevien varojen uudelleenjakoa, ja sosiaaliturvajärjestelmän puutteellisuuteen; 50. Katsoo, että köyhyys ja syrjäytyminen eivät kuulu demokraattiseen ja rikkaaseen yhteiskuntaan ja että Euroopan unionissa olevien köyhyydessä elävien määrä, yli 52 miljoonaa, ei ole hyväksyttävissä; kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita asettamaan sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden vastaisen kamppailun politiikan ensisijaiseksi tavoitteeksi sekä kehittämään yhteistyössä asianomaisten kansalaisjärjestöjen kanssa johdonmukaisia kokonaisvaltaisia menetelmiä näiden ilmiöiden torjumiseksi; kehottaa neuvostoa hyväksymään viipymättä neljännen köyhyyttä koskevan ohjelman; uskoo, että EU:n talousarvioista olisi suunnattava suurempi osuus sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen ja yhteiskuntaan integroimisen tukemiseen erityisesti tukemalla kolmannen sektorin työpaikkoihin liittyviä pilottihankkeita; 51. Katsoo, että kansallisella ja yhteisön tasolla täytäntöönpantujen talous- ja sosiaalipolitiikkojen olisi kansalaisten perustarpeiden tyydyttämiseksi keskityttävä yritysten kilpailukyvyn ja työmarkkinoiden joustavuuden lisäämiseen, minkä avulla voidaan vastata markkinoiden globaalistumisen ja Euroopassa tapahtuneen työttömyyden vaarallisen kasvun asettamiin haasteisiin; 52. Kehottaa jäsenvaltioita toimimaan päättäväisesti seuraavilla aloilla: oikeus työhön, oikeus sosiaaliturvaan, oikeus köyhyydeltä ja sosiaaliselta syrjäytymiseltä suojeluun, oikeus asuntoon sekä muut sosiaaliset oikeudet; 53. Muistuttaa, että kurjistumis- ja syrjäytymisilmiöiden torjumiseksi on välttämätöntä edistää kaikkien oikeutta harjoittaa yritystoimintaa ja luoda uusia työpaikkoja; 54. Suosittelee, että yhteisön tasolla on luotava välineet, joilla määrätään tulojen, sosiaaliturvan sekä sairaalahoitoon ja asuntoon liittyvien oikeuksien vähimmäistakeista, mikä on olennainen edellytys ihmisarvon mukaisen elämänlaadun varmistamiselle; 55. Kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan viipymättä Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksia, erityisesti niitä, jotka koskevat Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan sisällytettyjä aloja pakkotyön kieltäminen, järjestäytymisoikeus ja lakko-oikeus; 56. Korostaa asiantuntijakomitean, jonka puheenjohtajana toimi Maria de Lourdes Pintasilgo, päätelmien merkittävyyttä, sen perusteellista analyysiä ja perusoikeuksien soveltamisalaa koskevia ehdotuksia; 57. Kehottaa jäsenvaltioita hyväksymään ja panemaan täytäntöön tiiviissä yhteistyössä humanitaaristen järjestöjen kanssa köyhyyttä ennaltaehkäiseviä ja yhteiskunnallista syrjäytymistä torjuvia lakeja, jotka koskisivat erityisesti työmarkkinoille pääsyä, terveydenhuoltoa, sosiaalipalveluja, asumiseen liittyviä asioita, koulutusta ja oikeusturvaa; 58. Valittaa, että ohjelmaa köyhyyden vastaisesta taistelusta ei hyväksytty, ja toistaa neuvostolle pyyntönsä ohjelman nopeasta hyväksymisestä; 59. Tuomitsee jyrkästi viranomaiset, jotka kieltävät kerjäämisen alueellaan; 60. Paheksuu niitä lähes orjallisia olosuhteita, joissa usein ulkomaalaista syntyperää olevat kotiapulaiset elävät työnantajiensa luona, jotka puolestaan hyötyvät kotiapulaisten taloudellisesta riippuvuudesta ja sosiaalisesta haavoittuvuudesta, kieltävät heiltä kaikki oikeudet ja harjoittavat vapaudenriistoa ja väkivaltaa; 61. Kehottaa jäsenvaltioita luomaan eurooppalaisen oikeudellisen kehyksen, jolla varmistetaan, että työpaikat ovat myös vammaisten ulottuvilla; 62. Kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan kaikkia ILO:n suosituksia ja yleissopimuksia erityisesti yleissopimusta N:o 111 syrjinnän estämisestä työelämässä, yleissopimusta 138 lapsityöstä ja yleissopimusta 87 ammattiyhdistysvapaudesta sekä soveltamaan kaikkia Euroopan neuvoston tarkistaman sosiaalisen peruskirjan säännöksiä; 63. Valittaa lukuisissa jäsenvaltioissa tapahtuneita ammattiyhdistysvapautta ja ammattiyhdistysliikkeen edustajien oikeuksia koskevia loukkauksia ja pyytää, että ne lopetetaan ja ammattiyhdistysvapaus tunnustetaan perusoikeutena kaikissa jäsenvaltioissa; 64. Panee merkille irtisanottujen Liverpoolin satamatyöläisten hyväksi löytyneen ratkaisun ja arvostaa heidän päättäväisyyttään; kehottaa yleisemmin Britannian hallitusta tekemään aloitteita lakko-oikeuden rajoitusten poistamiseksi; Tasavertaiset oikeudet ja syrjinnän estäminen 65. On tyytyväinen syrjinnän estävien lausekkeiden mukaanottamiseen yhteisön välineisiin, sillä niiden avulla voidaan kieltää kaikki syrjinnän muodot; 66. Katsoo, että edellä mainittu 8. helmikuuta 1994 annettu päätöslauselma homoseksuaaleista on johtanut parannuksiin lukuisissa jäsenvaltioissa ja myös yhteisön tasolla; 67. Kehottaa kaikkia jäsenvaltioita tunnustamaan homoseksuaalien tasaveroiset oikeudet erityisesti sallimalla siviiliavioliiton - siellä missä sitä ei ole vielä sallittu - pyrkien hävittämään kaiken syrjinnän, josta homoseksuaalit joutuvat edelleen kärsimään, erityisesti verotuksessa, omaisuusjärjestelyissä, sosiaalisissa oikeuksissa, jne. ja edesauttamaan tiedotuksen ja kasvatuksen avulla niiden ennakkoluulojen poistamista, joiden kohteeksi homoseksuaalit yhteiskunnassa joutuvat; 68. Pyytää, että Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöä muutettaisiin viipymättä siten, että turvataan kumppanille, joka ei ole aviossa, samat kaikille EY:n henkilöstöön kuuluvien puolisoille tunnustetut oikeudet; 69. Pyytää uudelleen Itävallan hallitusta kumoamaan homoseksuaalien vastaiset lakinsa, erityisesti syrjivän säännöksen laillisesta vähimmäisiästä sukupuolisuhteen aloittamiselle; 70. Arvostelee sitä, että tuskin yksikään EU:n jäsenvaltioista on vielä ratifioinut Euroopan neuvoston kansanryhmiä ja vähemmistöjä koskevaa oikeutta (puitesopimusta ja vähemmistökieliä koskevaa peruskirjaa) sekä sitä, että neuvosto, hallitustenvälinen konferenssi ja jäsenvaltiot eivät ole toistaiseksi reagoineet Euroopan parlamentin vaatimukseen kielellisten vähemmistöjen aktiivisesta tukemisesta Euroopan unionissa, jonka se esitti 13. maaliskuuta 1996 antamassaan (i) Euroopan parlamentin lausunnosta hallitusten välisen konferenssin koollekutsumisesta ja (ii) mietintäryhmän työn arvioinnista ja Euroopan parlamentin poliittisten tavoitteiden täsmentämisestä hallitusten välistä konferenssia silmällä pitäen koskevaan päätöslauselmassa ((EYVL C 96, 1.4.1996, s. 77.)), mistä syystä jäsenvaltioissa olevien kansallisten tai kielellisten vähemmistöjen oikeuksia ei ole turvattu tai ne on turvattu ainoastaan valtionsisäisesti tai alueellisesti; 71. Korostaa, että kukaan ei saa joutua ennakkoluulojen kohteeksi kansalliseen tai kielelliseen vähemmistöön kuulumisen perusteella ja että vähemmistöjen saama erityisapu enemmistön heihin kohdistamaa sulauttamispainetta vastaan ei loukkaa yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta vaan päinvastoin edistää tämän periaatteen toteutumista; 72. Kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan kiertolaiskansoihin kuuluvien vähemmistöjen (sintit ja romanit) erityisen tilanteen, kunnioittamaan heidän kulttuuriaan, takaamaan heidän turvallisuutensa, pidättäytymään kaikesta syrjinnästä, taistelemaan vähemmistöihin kohdistuvia ennakkoluuloja vastaan; pyytää, että jokaiselle kunnalle lankeavaa laillista velvoitetta asianmukaisten vastaanottotilojen järjestämisestä kiertolaiskansoja varten noudatetaan ja pyytää edelleen jäsenvaltioita ottamaan nämä velvoitteet huomioon omassa lainsäädännössään; 73. Toteaa, että vammaisia syrjitään edelleen esikaupunkialueilla ja työelämässä; kehottaa jäsenvaltioita hyväksymään lainsäädännöllisiä toimenpiteitä vammaisten jokapäiväisen elämän parantamiseksi ja turvaamaan heidän työllisyytensä ja työelämään siirtymisen; 74. Muistuttaa, että vuonna 1993 Wienissä pidetyssä YK:n ihmisoikeuskonferenssissa määrättiin, että naisten oikeudet ovat luovuttamaton, kiinteä ja erottamaton osa yleisiä ihmisoikeuksia; 75. Kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan kokonaisuudessaan Yhdistyneiden kansakuntien naisiin kohdistuvan syrjinnän kaikki muodot kieltävän yleissopimuksen (CEDAW) mukaan niille kuuluvat velvollisuudet ja luopumaan kaikista jäljellä olevista varauksista, jotka eivät sovi yhteen yleissopimuksen tavoitteiden kanssa; kehottaa jäsenvaltioita sopimaan ja ratifioimaan ehdotetun CEDAW:n vapaaehtoisen pöytäkirjan, jonka mukaan henkilöt ja ryhmät voivat tehdä valituksen yleissopimuksen puitteissa; 76. Kehottaa Euroopan unionia liittymään Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen ja tukemaan Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen päätöslauselmaa naisten oikeuksia koskevan lisäpöytäkirjan liittämiseksi Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen; 77. Pahoittelee sitä, että jäsenvaltiot näkevät Pekingin toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskevissa kertomuksissaan sekä CEDAW-toimikunnan säännöllisissä kertomuksissa ihmisoikeudet lähinnä kehitysyhteistyöpolitiikan piiriin kuuluvana asiana eivätkä siten anna tärkeää asemaa naisten oikeuksien loukkaamiselle EU:ssa; 78. Toteaa, että tietyistä parannuksista huolimatta naisia syrjitään edelleen ja he kärsivät vieläkin eriarvoisesta kohtelusta erityisesti palkan osalta; 79. Kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä naisten tasa-arvoisen kohtelun ja yhdenmukaisten mahdollisuuksien parantamiseksi ja turvaamaan heidän tehokkaan ja tasa-arvoisen osallistumisensa julkiseen elämään ja päätöksentekoon kaikilla aloilla; 80. Kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan yhdenvertaisen demokratian periaatetta ja ottamaan huomioon, että ihmisoikeuksien kunnioitus saadaan paremmin aikaan naisten ja miesten osallistumisessa tasa-arvoisesti päätöksentekoon; 81. Palauttaa mieliin, että ainoastaan myönteisillä toimilla voidaan saada aikaan syrjinnän loppuminen ja se, että naiset pääsevät täysivaltaisesti harjoittamaan taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksiaan; 82. Vaatii jäsenvaltioita ottamaan välittömästi sukupuoleen perustuvan vainon tietyistä maista EU:n alueelle tulevien turvapaikanhakijoiden kelpoisuusperustaksi; vaatii jäsenvaltioita myös myöntämään välittömästi väliaikaisen oleskeluluvan naisille, jotka ovat olleet kolmansista maista käsin tapahtuvan kaupankäynnin uhreja, ennen lopullista päätöstä siitä, sallitaanko heidän jäävän kyseiseen jäsenvaltioon; 83. Valittaa, että Irlannin laki kieltää kaiken raskauden keskeytystä koskevan tiedotuksen ja siihen myönteisesti suhtautumisen ja on huolestunut raskauden keskeytystä vastustavien aktiivisuudesta myös Ranskassa; pyytää, että raskauden keskeytystä koskeva tiedotus turvattaisiin kaikissa jäsenvaltioissa ja että asiaa ajavien yhdistysten merkitys tunnustettaisiin; 84. Pyytää jäsenvaltioita toimimaan siten, että kaikille ahdingossa oleville naisille tarjotaan aineellista, psykologista ja moraalista tukea, jotta he voivat valita elämän; 85. Kehottaa jäsenvaltioita taistelemaan kaikkea seksismiä vastaan tiedotusvälineissä, mainonnassa ja koulukirjoissa poistamalla miesten ja naisten välisen eriarvoisen kohtelun ja luomalla naisia koskevia myönteisiä identifioitumismalleja; 86. On huolestunut naiskaupan kehityksestä Euroopan unionissa ja erityisesti KIE-maissa ja toivoo Euroopan tasolla tehtyjen sopimusten lujittamista, jotta tällaista toimintaa vastaan voitaisiin taistella tehokkaammin; 87. Pyytää komissiota ja jäsenvaltioita tukemaan ehdotusta vuoden 1999 nimittämiseksi naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi, jotta tämä kaikissa sosiaaliluokissa vallitseva perustavaa laatua oleva naisten oikeuksien loukkaaminen tuotaisiin esiin; tähän liittyy myös mittaamattomia kustannuksia, jotka eivät koske ainoastaan asianomaisia naisia vaan myös koko yhteiskuntaa; 88. Tuomitsee jyrkästi naisten sukupuolielinten silpomisen ja kehottaa jäsenvaltioita tukemaan yhteistyössä asianomaisten maiden kanssa tiedotuskampanjoita, huolehtimaan näiden maiden kyseessä olevien etnisten yhteisöjen jäsenten ja kansalaisten valistamisesta paremmin vallalla olevien perinteiden katkaisemiseksi, ja toteuttamaan kaikki toimenpiteet tällaista toimintaa suorittavien henkilöiden rankaisemiseksi ja syytteeseen asettamiseksi ja asianomaisten tyttöjen ja naisten suojelemiseksi, jos heidät on pakotettu tällaiseen toimenpiteeseen jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa; 89. Kehottaa painokkaasti jäsenvaltioita tarkistamaan voimassa olevat pakkosteriloinnin sallivat säädökset, ja pyytää päätöstä pakkosteriloinnin kieltämisestä odotettaessa kyseisen tarkistustyön päättymistä; 90. Kehottaa jäsenvaltioita ja neuvostoa suunnittelemaan toimenpiteitä, joilla suojellaan ja viedään turvaan kaikelta hyväksikäytöltä ja väkivallalta prostituoidut, ja suosimaan heidän yhteiskuntaan ja ammattiin sopeuttamistaan; 91. Vahvistaa, että lasten oikeudet ovat ihmisoikeuksia ja kehottaa Euroopan unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita toteuttamaan lasten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen tavoitteet ja valistamaan suurta yleisöä mahdollisimman laajalti; 92. Valittaa, että erityisen direktiivin hyväksymisestä huolimatta lapsia työskentelee yhä edelleen tietyissä jäsenvaltioissa; pyytää, että lapsityövoiman käytön kieltoa noudatettaisiin välittömästi koko Euroopan unionissa; 93. Pyytää, että opintomatkalla olevien muiden kuin eurooppalaisten koululaisten vapaa liikkuminen myös toisessa jäsenvaltiossa turvattaisiin kaikissa jäsenvaltioissa; 94. On tyytyväinen kansallisella ja yhteisön tasolla toteutettuihin tai valmisteilla oleviin toimenpiteisiin lapsipornografian, prostituution ja lapsikaupan kieltämiseksi; 95. Kehottaa kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan lainsäädännöllisiä rajat ylittäviä toimenpiteitä siten, että ne voivat etsiä ja pidättää omalla maaperällään kolmannessa maassa lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön syyllistyneitä; 96. Ehdottaa marraskuun 20. päivän nimeämistä vuosittaiseksi lapsen oikeuksien päiväksi kyseisestä asiasta tiedottamiseksi ja samalla halutaan antaa lapsille mahdollisuus ilmaista omia mielipiteitään siitä, kuinka heidän oikeuksiaan kunnioitetaan; 97. Toteaa jälleen kerran, että lapsen oikeus turvalliseen varttumiseen on uhattuna, jos oikeutta avioeroon ei ole tai jos siihen liittyy sääntöjä, esimerkiksi syyllisen määrittämistä, jotka voivat vahingoittaa lapsen suhdetta yhteen vanhempaan; 98. Pyytää jälleen kerran jäsenvaltioita vahvistamaan niitä toimia, jotka ehkäisevät ja estävät lasten törkeää laiminlyöntiä; 99. Pyytää kaikkia jäsenvaltioita kriminalisoimaan kaiken lapsiin kohdistuvan fyysisen väkivallan ja huolehtimaan siitä, että tätä lainsäädäntöä noudatetaan esiin tulevissa tapauksissa; Vankien ja tilapäisesti pidätettyinä olevien asema 100. Vaatii kaikenlaisen epäinhimillisen ja alentavan kohtelun sekä kidutuksen kieltämistä ja rankaisua ja on edelleen huolissaan siitä, että vangitsemista pidetään vielä yksinomaan rangaistuksena eikä keinona mukauttaa ja kuntouttaa vankia tavoitteena hänen myöhempi sosiaalinen sopeutumisensa, kuten kansainväliset ihmisoikeusyleissopimukset ja lähes kaikkien jäsenvaltioiden perustuslait edellyttävät; 101. On hämmästynyt siitä, että huonoon kohteluun usein rasistisin perustein syyllistyneitä turvallisuusjoukkojen miehiä ei ole asetettu teoistaan vastuuseen tai annetut rangaistukset ovat olleet erittäin lieviä; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan mahdollisimman tehokkaasti rangaistuksiin ja oikeudellisiin menettelyihin liittyviä toimenpiteitä sen takaamiseksi, että kidutuksiin tai epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun syyllistyneitä rangaistaan asianmukaisesti; 102. Kehottaa jäsenvaltioita pitämään rankaisemattomuutta tekijöiden suojelemisena ja huonoa kohtelua vakavana rikosoikeudellisena rikkomuksena, jonka tekijöitä on rangaistava vakavasti sekä toteuttamaan tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä väkivaltaan turvautumisen poistamiseksi tutkintavankeudessa ja vankilassa; 103. Pahoittelee yleisesti tutkintavankeuden liian pitkää kestoa ja tuomitsee muihin kuin yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka joutuvat olemaan pitempään tutkintavankeudessa, kohdistuvan syrjinnän; 104. On huolestunut elinolojen huononemisesta vankiloissa, erityisesti ylikansoituksen aiheuttamista ongelmista; kehottaa jäsenvaltioita kunnioittamaan ihmisarvoa vankiloissa erityisesti aineellisten tarpeiden, terveydenhuollon, lomien, työmahdollisuuksien sekä kulttuuri- ja urheilutoimintojen aloilla noudattaen tiukasti Euroopan neuvoston antamia «vankilasääntöjä»; palauttaa mieliin, että eräs rangaistuslainsäädännön tavoitteista on vangitun henkilön rehabilitointi, jotta hänet voidaan sopeuttaa takaisin yhteiskuntaan; pyytää jäsenvaltioita tämän vuoksi kiinnittämään mahdollisimman paljon huomiota elinoloihin vankiloissa ja vankien ihmisarvon ja perusoikeuksien kunnioittamiseen; 105. Kehottaa jäsenvaltioita perustamaan vankiloihin perhevierailuosastoja, joissa ei ole valvontaa ja joissa perheet voivat kunnollisissa olosuhteissa pitää yllä suhdetta vangittuun; pyytää jäsenvaltioita parantamaan pääsyä hoitoon ja opetukseen vankiloissa sekä kehittämään liikuntamahdollisuuksia; pyytää, että perheenäitejä varten toteutetaan joustavampia järjestelyitä; pyytää järjestämään kaikki niin, että vanhemman luona vankilassa kasvavat lapset kärsisivät mahdollisimman vähän; 106. Pyytää jäsenvaltioita käyttämään niin paljon kuin mahdollista, ottaen samalla huomioon tarpeen suojella yhteiskuntaa vaarallisilta rikollisilta, vaihtoehtoja vankilatuomioille kehittämällä erityisesti hallinnollisia ja/tai rahaan perustuvia rangaistuksia pienten rikkomusten kohdalla, edistämällä korvaavia rangaistuksia, kuten yleishyödyllisen työn tekemistä, kehittämällä avoimien tai puoliavoimien vankiloiden järjestelmää, käyttämällä ehdollisia lomia; 107. Toivoo, että erityistä huomiota kiinnitettäisiin tiettyihin erittäin haavoittuviin vankiryhmiin: naiset, maahanmuuttajat, etniset vähemmistöt, homoseksuaalit; pyytää jäsenvaltioita vankien rehabilitointia koskevan periaatteen mukaisesti hyväksymään tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vankilassa olevia henkilöitä kohdellaan yksilöinä ottamalla kunkin erityistapaus huomioon; 108. Kehottaa lisäksi jäsenvaltioita asettamaan alaikäisten rikoksentekijöiden yhteiskuntaan sopeuttamisen ja kasvattamisen etusijalle rangaistuksen täytäntöönpanon asemesta ja sopeuttavan ne alaikäisten tarpeisiin sekä luopuvan periaatteessa alle 16-vuotiaiden lasten alistamisesta tavanomaisiin vankilarangaistuksiin; 109. Edellyttää lisäksi, että seksuaalirikoksia tekevät on tuomittava turvasäilöön, jos rikoksen uusimisen vaaraa ei voida täysin varmasti sulkea pois ja jos kaikki lääketieteelliset ja psykologiset ennusteet ovat kielteisiä; 110. Vastustaa käytäntöä, jossa vangit sidotaan tai kiinnitetään käsirautoihin gynekologisen tutkimuksen ajaksi tai heti synnytyksen jälkeen, kuten eräässä englantilaisessa vankilassa on tapahtunut; 111. Pyytää jäsenvaltioita järjestämään asianmukaista koulutusta poliisi- ja vankilahenkilökunnalle, erityisesti huumeiden väärinkäyttäjien hoitoa ja aidsia koskevaa erityiskoulutusta; Tiedottamisen, mielipiteenilmaisun ja luomisen vapaus 112. Vahvistaa, että jokaisella ihmisellä on vapaus ilmaista mielipiteensä, johon olennaisena osana kuuluu myös lehdistön vapaus ja oikeus tiedon hankkimiseen; 113. Pyytää komissiota ottamaan järjestelmällisesti huomioon yhteisön politiikkojen vaikutukset kulttuuriin; 114. Kehottaa jäsenvaltiota tunnustamaan alueelliset kielet ja kulttuurit sekä edistämään niitä erityisesti opetuksessa ja tiedotusvälineissä Euroopan neuvoston sopimuksen mukaisesti; 115. Tuomitsee kaiken kulttuurin kohdistuvan sensuurin sekä kaikki mielipiteen- ja luomisenvapautta vastaan tehdyt hyökkäykset; se vapaus ei saa olla tekosyynä minkäänlaiselle yllyttämiselle vihaan; 116. Pyytää niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole sitä vielä tehneet, allekirjoittamaan ja ratifioimaan Euroopan vähemmistökieliä tai alueellisia kieliä koskevan peruskirjan; 117. Tuomitsee eräiden paikallisten yhteisöjen johtajien pyrkimykset ideologisista tai poliittisista syistä estää kulttuuritapahtumat, joihin osallistuu erilaisen poliittisen näkemyksen omaavia taiteilijoita tai poistaa yleisistä kirjastoista tiettyjä sanoma- ja aikakauslehtiä tai teoksia, jotka eivät ole kyseisten johtajien poliittisen vakaumuksen mukaisia; 118. Pyytää jäsenvaltioita ja neuvostoa pitämään kaikkea yllyttämistä muukalaisvihaan ja kaikenlaisten rasististen ja kumouksellisten mielipiteiden ilmaisemista "klassisissa¨ tiedotusvälineissä, lehdistössä ja Internetissä rikoksena; 119. Kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita helpottamaan toimittajien ja suuren yleisön tiedonhankintaa valtion ja yhteisön virastoissa mielipiteen vapauden ja tiedonsaantioikeuden turvaamiseksi; 120. Pyytää komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia hyväksymään yhteisen säännöstön, jolla turvataan yleisön ja toimittajien oikeus tutustua yhteisön asiakirjoihin; 121. Pyytää komissiota esittämään Euroopan parlamentille pikaisesti tiedonvälityksen keskittymiä vastustavan direktiivin tiedon moninaisuuden turvaamiseksi tietoyhteiskunnan yhteydessä perustetun korkean tason asiantuntijaryhmän toiveiden mukaisesti; Poliittiset oikeudet 122. Pahoittelee, että Belgia ja Ranska eivät ole vielä saattaneet voimaan direktiiviä 94/80/EY, jossa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt jossain muussa unionin jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan asuvien unionin kansalaisten äänioikeuden käytölle ja vaalikelpoisuudelle kunnallisvaaleissa ((EYVL L 368, 31.12.1994, s. 38.)) ja kehottaa tämän vuoksi kyseisiä maita muuttamaan lainsäädäntöään tämän direktiivin tarkoittamalla tavalla; Yksilön vapaudet 123. Muistuttaa jäsenvaltioita niiden velvollisuuksista puolustusta koskevien oikeuksien noudattamisesta oikeudenkäynnissä sekä pidätettyjen tai tutkintavankeudessa olevien henkilöiden oikeuksien kunnioittamisesta ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen mukaisesti; 124. Korostaa, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on useita kertoja määrännyt jäsenvaltiot tarkistamaan sellaisten kansalaisten oikeuksia, joita kansalliset oikeusjärjestelmät ovat loukanneet, johtuen erityisesti oikeudenkäynnin hitaudesta ja puolustuksen oikeuksien loukkaamisesta, ja kehottaa näin ollen jäsenvaltioita toteuttamaan toimia oikeudellisten järjestelmien puutteellisen toiminnan välttämiseksi; 125. On tietoinen Kreikassa toteutetuista toimenpiteistä aseistakieltäytyjien vapauttamiseksi ja sellaisen lainsäädännön hyväksymiseksi, jossa tunnustetaan oikeus aseistakieltäytymiseen ja kehottaa Kreikkaa jatkamaan samaan suuntaan; 126. Pyytää tästä syystä Kreikalta, että a) se vapauttaa viipymättä pidätettyinä olevat aseistakieltäytyjät ja toimii uuden lainsäädännön mukaisesti, jolloin asepalvelun korvaa siviilipalvelu; b) se vapauttaa tapauksesta riippuen joko kokonaan tai osittain asepalvelusta sellaiset henkilöt, jotka ovat kieltäytyneet asepalvelusta ennen kyseisen lainsäädännön voimaan tulemista, koska monien tällaisten henkilöiden vapautta on jo loukattu; c) se myöntää täydellisen yleisen armahduksen kaikille asepalvelusta kieltäytyneille; d) takaamaan kaikille aseistakieltäytyville täydet kansalaisoikeudet, erityisesti oikeuden saada passi, sallimalla heidän liikkua Euroopan unionissa kuten kenen tahansa Euroopan kansalaisten ja laatimalla hyväksyttävissä olevia säännöksiä ulkomailla asuvia kreikkalaisia aseistakieltäytyjiä varten; 127. Kehottaa siis kaikkia jäsenvaltioita noudattamaan Euroopan neuvoston suositusta sekä Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomission päätöslauselmaa 1993/84, jossa tunnustetaan oikeus asepalveluksesta kieltäytymiseen ja mahdollisuus korvaavan siviilipalveluksen suorittamiseen; kaikki tällä hetkellä epäedullisessa oikeudellisessa tilanteessa olevat henkilöt on armahdettava ja heille on palautettava heidän täysivaltaiset kansalaisoikeutensa; 128. Tuomitsee erilaiset huonon kohtelun muodot, joiden uhreiksi eurooppalaisten armeijoiden varusmiehet vieläkin joutuvat; ehdottaa, että asianomaiset kansalliset kansanedustuslaitokset teettävät selvityksen tällaisen epäoikeudenmukaisen kohtelun laajuudesta ja vakavuudesta eurooppalaisissa armeijoissa; 129. Toistaa tuomitsevansa uskonnon merkitsemisen henkilöllisyystodistukseen, sillä se loukkaa henkilöiden yksityisyyttä ja voi johtaa syrjintään; 130. On huolestunut sellaisten atk-järjestelmien käyttöönotosta, jotka eivät aina noudata asetuksia yksityiselämän ja henkilötietojen suojelusta; 131. On huolestunut Schengenin tietojärjestelmän (SIS) tiedostojen luvattomasta leviämisestä, mikä puolestaan saattaa johtaa ulkomaalaisten rikollistamiseen; pyytää, että Schengenin tietojärjestelmän (SIS) kaltaisten tietopankkien käytöltä edellytetään, että niissä kunnioitetaan oikeutta yksityisyyteen ja että ne eivät sisällä mitään sellaisia tietoja, jotka eivät ole yhdenvertaisen kohtelun ja syrjinnän vastustamisen periaatteiden mukaisia; 132. Kehottaa kaikkia jäsenvaltioita perustamaan kansallisia henkilötietojen suojelukeskuksia; 133. Tuomitsee laittomat puhelinkuuntelut ja kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön lainsäädäntöjä, jotka ovat kansainvälisten sopimusten mukaisia ja turvaavat tasapainon rikollisuuden vastaisen taistelun ja perusoikeuksien ja -vapauksien suojelun vaatimusten välillä; 134. Kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti taistellakseen niiden henkilöiden oikeusturvan loukkauksia vastaan, jotka ovat joutuneet sellaisten lahkojen vainoamiksi, joille ei voida myöntää uskontoon tai kulttuuriin perustuvan lahkon asemaa, joka puolestaan toisi niille verotuksellisia etuisuuksia ja tietynlaista oikeudellista suojelua; 135. Toteaa järjestäytyneen rikollisuuden ja erityisesti terrorismin aiheuttamien oikeusvaltioon, demokratiaan ja ihmisoikeuksiin kohdistuneiden loukkausten laajuuden ja vakavuuden erityisesti siksi, että järjestäytyneellä rikollisuudella on läheiset suhteet politiikkaan, talouteen ja julkishallintoon, mutta myös laajalle levinneen vilpillisen toiminnan ja veropetosten vuoksi; 136. Tuomitsee tästä syystä päättäväisesti ja erotuksetta kaikenlaiset terroriteot ja väkivallalla uhkaamisen ja edellyttää, että tällaisista teoista rangaistaan ankarasti koko Euroopan unionin alueella kaikin oikeusvaltion käytettävissä olevin keinoin; 137. Tuomitsee terroristiryhmien tekemät murhat, silpomiset, väkivaltateot, sieppaukset ja kiristykset, ja pyytää jäsenvaltioita jatkamaan tiivistä yhteistyötä terrorismin torjumiseksi ja tehostamaan edelleen Euroopan laajuista oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä; 138. Kehottaa, että rikoksista rangaistaessa kiinnitettäisiin enemmän huomiota paitsi tekijöiden uudelleen yhteiskuntaan sopeuttamiseen myös tehtyjen rikosten sovittamiseen sekä kansalaisten suojeluun rikosten uusimiselta; 139. Kehottaa jäsenvaltioita tarkastelemaan mahdollisuutta laajentaa tavanomaisten rangaistusten, kuten vapausrangaistusten, sakkorangaistusten ja ajoluvan poisottamisen, luetteloa lisäämällä siihen uudenaikaisia erityistoimia, joilla on sekä yleinen että erityinen ennaltaehkäisevä vaikutus; 140. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.