[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 22.12.2006

KOM(2006) 853 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS

offshore-työntekijöihin sovellettavien direktiivin 2003/88/EY säännösten toimivuudesta

KOMISSION KERTOMUS

offshore-työntekijöihin sovellettavien direktiivin 2003/88/EY säännösten toimivuudesta

1. JOHDANTO

1.1. Oikeudellinen tausta

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY[1] soveltamisalan ulkopuolelle jätettiin useita aloja ja toimintoja, esimerkiksi kalastus ja muu merellä tapahtuva toiminta. Näin ollen myöskään offshore -työntekijät eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan.

Vuonna 2000 Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat direktiivin 2000/34/EY[2], jolla muutettiin edellä mainittua direktiiviä 93/104/EY niin, että se koskee direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja. Muutoksen seurauksena työajan järjestämistä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä ryhdyttiin soveltamaan offshore -työntekijöihin. Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin 2000/34/EY säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään 1. elokuuta 2003 mennessä[3].

Vuonna 2003 edellä mainitut kaksi direktiiviä kodifioitiin ja kumottiin direktiivillä 2003/88/EY[4], jäljempänä ’direktiivi’, joka on tällä hetkellä ainoa voimassa oleva säädös.

1.2. Sovellettavat säännökset

Direktiivin 2 artiklan 8 kohdassa määritellään offshore -työ seuraavasti: ”pääosin offshore -laitteistoilla (mukaan lukien porauslautat) tai niiltä käsin tehtävä, mineraalivarojen, mukaan lukien hiilivedyt, etsintään, louhintaan tai hyödyntämiseen välittömästi tai välillisesti liittyvä työ ja tällaiseen toimintaan liittyvä sukeltaminen offshore -laitteistolta tai alukselta”.

Direktiivin 17 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään, että 3 (päivittäinen lepoaika), 4 (tauot), 5 (viikoittainen lepoaika), 8 (yötyön kesto) ja 16 (vertailujaksot) artiklasta voidaan poiketa, ”kun on kyse toiminnasta, jossa työntekijän työpaikka ja asuinpaikka ovat kaukana toisistaan, kuten offshore -työssä, taikka kun työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan”. Saman artiklan 2 kohdan mukaisesti kuitenkin nämä poikkeukset voidaan myöntää ”edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan vastaavanlaiset korvaavat lepoajat tai että poikkeustapauksissa, joissa ei objektiivisista syistä ole mahdollista myöntää tällaisia vastaavanlaisia korvaavia lepoaikoja, kyseiset työntekijät saavat asianmukaisen suojelun”.

Lisäksi 20 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien yleisten periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, ja edellyttäen, että asianomaisia työmarkkinaosapuolia kuullaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun asianmukaisia muotoja pyritään kannustamaan, neuvottelu mukaan lukien, jos osapuolet näin haluavat, jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan b kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa 12 kuukauteen pääasiassa offshore -työtä tekevien työntekijöiden osalta”.

Tiivistettynä siis offshore -työntekijöihin sovelletaan kaikkia direktiivin säännöksiä. Jäsenvaltioilla on kuitenkin näiden työntekijöiden osalta mahdollisuus poiketa 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta ja säätää lailla tai asetuksella 19 artiklasta poiketen vertailujaksosta, joka ei saa ylittää 12:ta kuukautta laskettaessa viikoittaista enimmäistyöaikaa.

Tietyt direktiivissä määritellyt offshore -toiminnat toteutetaan alukselta tai öljynporauslautalta käsin kansainvälisillä vesillä. Tässä yhteydessä saattaa tulla esiin kysymys siitä, mitä lainsäädäntöä sovelletaan työsopimuksiin.

Vuoden 1980 Rooman yleissopimuksessa[5] sopimussuhteisiin sovellettavasta laista määrätään lainvalintatilanteessa osapuolten valinnanvapauden periaatteesta. Yleissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaan ”sopimukseen sovelletaan sen valtion lakia, josta osapuolet ovat sopineet (lakiviittaus)”. Työsopimusten osalta osapuolten valinnanvapautta koskevaan periaatteeseen sovelletaan kuitenkin tiettyjä järjestelyjä. ”Lakiviittaus ei saa johtaa siihen, että työntekijä menettäisi sen lain pakottavin säännöksin hänelle annetun suojan, jota lakiviittauksen puuttuessa sovellettaisiin” (6 artiklan 1 kohta). Lisäksi yleissopimuksessa määrätään toissijaisista säännöistä lakiviittauksen puuttuessa. Sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa määrätään, että lakiviittauksen puuttuessa ”työsopimuksiin sovelletaan a) sen valtion lakia, jossa työntekijä tavallisesti työskentelee sopimusvelvoitteiden täyttämiseksi, vaikka hänet on väliaikaisesti lähetetty työhön toiseen valtioon, tai, b) sen toimipaikan sijaintivaltion lakia, joka on ottanut työntekijän työhön, jos hän ei tavallisesti työskentele ainoastaan yhdessä valtiossa, jollei kaikista olosuhteista ilmene, että työsopimus liittyy läheisemmin johonkin toiseen valtioon, jolloin sovelletaan kyseisen toisen valtion lakia.”

1.3. Kertomuksen tarkoitus

Direktiivin 20 artiklan 3 kohdan mukaan ”komissio tarkistaa viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 yhdessä jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työnantajia ja työntekijöitä kuultuaan offshore -työntekijöitä koskevien määräysten toimivuuden terveyden ja turvallisuuden näkökulmasta ja esittää tarvittaessa aiheellisia muutoksia.”

Komissio on laatinut tätä varten jäsenvaltioille tarkoitetun kyselylomakkeen ja on kuullut yhteisön tason työmarkkinaosapuolia. Tämän kertomuksen tarkoituksena on siis täyttää direktiivin 20 artiklan 3 kohdassa säädetty velvoite.

2. OFFSHORE -TOIMINTA EUROOPAN UNIONISSA

Useimmilla jäsenvaltioilla ei ole mitään offshore -toimintaa alueellaan, mukana luettuna aluevesillä. Tämä koskee seuraavia jäsenvaltioita: Belgia, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Portugali, Ruotsi, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari ja Viro.

Kaikki nämä maat, Tanskaa ja Portugalia lukuun ottamatta, ovat myös ilmoittaneet, että mikään kansallinen yritys ei harjoita offshore -toimintaa niiden aluevesien ulkopuolella.

Niiden jäsenvaltioiden, joilla on alueellaan offshore -toimintaa tai joilla on tällaista toimintaa niiden alueen ulkopuolella harjoittavia kansallisia yrityksiä, työtekijöiden tilanne ja lukumäärä vaihtelevat huomattavasti. Yhdistyneellä kuningaskunnalla vaikuttaa olevan selvästi eniten työntekijöitä offshore -toiminnassa. Seuraavassa taulukossa esitetään toimintaa koskevia tietoja ja toimintaan liittyvien työntekijöiden lukumäärä.

Jäsenvaltio | Aluevesillä | Aluevesien ulkopuolella |

Kuvaus | Työntek. | Kuvaus | Työntek. |

DE | Öljynporauslautta ja öljyn poraus Pohjanmerellä | ± 75 | Ei mitään | - |

DK | Ei mitään. | 0 | - Maersk Oil and Gas AS - Dong Exploration and Production A/S - Amerada Hess ApS | ± 2 000 |

ES | Kiinteä offshore-lautta Gaviota (Cantabrian meri, Biskajan rannikkoa vastapäätä) | - | Kiinteät offshore-lautat Casablanca (Välimeri, Tarragonan rantaa vastapäätä) ja Poseidón (Cádizinlahdella) | - |

IE | Marathon Oil Ireland Limited | ± 40 |

FR | Yksittäistä poraustoimintaa | ± 50 |

NL | ± 50 | ± 2 300 |

PL | ± 330 | ± 580 |

PT | Saipem Portugal, käytössä 24 alusta ja lauttaa | 9 |

UK | - Liverpool Bay Complex, toiminnan harjoittaja BHP Billiton - Öljynporauslautta ”Beatrice”, Moray Firth, toiminnan harjoittaja Talisman | 86 | 85 öljynporauslauttaa, 18 öljynporauslaivaa sekä 167 kaasunporauslauttaa | 25 000 |

3. POIKKEUSTEN HYÖDYNTÄMINEN

Kuten edellä on todettu, direktiivin mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus poiketa direktiivin 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklan soveltamisesta. Ne voivat lisäksi vahvistaa lailla tai asetuksella enintään 12 kuukauden vertailujakson viikoittaisen työajan enimmäiskeston laskemiseksi.

Olisi siis tarkasteltava, missä määrin jäsenvaltiot, joiden alueella on offshore -toimintaa, hyödyntävät tätä mahdollisuutta poiketa direktiivin säännöksistä.

3.1. Saksa

Ainoan porauslautan työntekijöiden työaikaa säännellään työaikalailla, työehtosopimuksella ja työaikaa koskevalla yritystason työehtosopimuksella.

Työajan järjestäminen vaihtelee työntekijäryhmän mukaan, mutta yleisesti työ on rytmitetty niin, että 14 vrk:n työskentelyä lautalla seuraa 14 vrk:n lepojakso maissa.

Työntekijöihin sovelletaan direktiivin 3, 4, 5 ja 8 artiklan vastaavia säännöksiä. Päivittäinen lepoaika on 11 perättäistä tuntia, työntekijöiden on saatava 30 minuutin tauko kuuden tunnin työskentelyn jälkeen, viikoittainen lepopäivä (periaatteessa sunnuntai) on taattu ja yötyö ei saa ylittää periaatteessa kahdeksaa tuntia.

Saksa ei ole hyödyntänyt mahdollisuutta vahvistaa 12 kk:n vertailujakso 48 tunnin laskemista varten. Myöskään sovellettavassa työehtosopimuksessa ei määrätä neljän kuukauden normaalijaksoa pidemmästä vertailujaksosta.

Vaikka Saksan lainsäädäntöön on sisällytetty säännös, jolla pannaan täytäntöön direktiivin 22 artikla (edellyttäen, että siitä on ensin sovittu työehtosopimuksessa), alalla ei ole sovellettu tätä mahdollisuutta.

3.2. Tanska

Tanskassa on annettu lainsäädäntöä, jolla säännellään offshore -työntekijöiden työaikaa. [6] Siinä säädetään 11 perättäisen tunnin päivittäisestä lepoajasta kutakin 24 tunnin jaksoa kohti (vastaa direktiivin 3 artiklaa), tauosta kunkin kuuden tunnin työskentelyjakson jälkeen (vastaa 4 artiklaa) sekä kolmesta perättäisestä lepopäivästä maissa kutakin kahden viikon merelläolojaksoa kohti (vastaa 5 artiklaa yhdessä 16 artiklan a alakohdan kanssa).

Laissa ei säädetä yötyön kestoa koskevista rajoituksista.

Tanskan lainsäädännössä sallitaan, että päivittäistä lepoaikaa lykätään tai lyhennetään työehtosopimuksella. Työehtosopimuksen soveltamisalaan kuulumattomien työntekijöiden osalta laissa säädetään mahdollisuudesta, että työsopimuksessa sallitaan päivittäisen lepoajan lykkääminen tai lyhentäminen (minimissään kahdeksaan tuntiin). Poikkeustapauksissa on taattava korvaava lepoaika.

Tanskan lainsäädännössä säädetään offshore -työntekijöitä koskevasta vuoden vertailujaksosta.

Tanskassa ei hyödynnetä 22 artiklassa säädettyä mahdollisuutta (yksittäiset poikkeukset).

3.3. Espanja

Offhore -työntekijöihin sovelletaan työntekijöitä koskevan lain yleisiä säännöksiä ( Estatuto de los Trabajadores ). Alalla ei siis ole erityisjärjestelmää.

Mahdollisuus poiketa lain vähimmäisvaatimuksista sallitaan vain työehtosopimusneuvotteluiden kautta.

Vertailujakson pidentäminen vuoteen sallitaan myös vain työehtosopimuksella.

Espanjassa ei hyödynnetä 22 artiklassa säädettyä mahdollisuutta (yksittäiset poikkeukset) offshore -työntekijöiden osalta.

3.4. Ranska

Ranskassa on vain satunnaista poraustoimintaa, joka kestää lyhyen aikaa (1–2 kk). Offshore -työntekijöihin ei näin ollen sovelleta erityissäännöksiä, joilla pantaisiin täytäntöön direktiivissä sallitut poikkeukset.

3.5. Irlanti

Irlannissa toimivan ainoan offshore -yrityksen, Marathonin, työntekijöillä on päivittäinen 12 tunnin lepoaika ja 75 minuutin tauko. Yötyötä ei ole rajoitettu.

Työrytminä on seitsemän päivää työtä merellä ja seitsemän päivää lepoa maissa.

Vertailujakso viikoittaisen enimmäistyöajan laskemista varten on 12 kuukautta.

Irlannissa ei hyödynnetä 22 artiklassa säädettyä mahdollisuutta (yksittäiset poikkeukset).

3.6. Alankomaat

Offshore -työntekijöillä on 12 tunnin päivittäinen lepoaika ja tunnin tauko. Yötyöntekijöiden työaika ei saa ylittää 11:tä tuntia 24 tunnin jaksolla eikä työtyöjaksoja voi olla yli 28 13:n viikon jaksolla.

Vertailujakso viikoittaisen enimmäistyöajan (vahvistettu 40 tuntiin) laskemiseksi on periaatteessa 13 viikkoa. Sitä pidennetään 26 viikkoon niiden työntekijöiden osalta, joilla ei ole vakituista ja säännöllistä työaikaa, ja se voidaan pidentää 52 viikkoon vain, jos lepojakso maissa keskeytetään turvallisuuskoulutuksella.

3.7. Puola

Alan työaikaa säännellään työlainsäädännön yleisillä säännöksillä. Alalla ei sovelleta mitään erityispoikkeuksia.

Puolassa ei hyödynnetä 22 artiklassa säädettyä mahdollisuutta (yksittäiset poikkeukset).

3.8. Portugali

Portugalissa yritys Saipem Portugal harjoittaa toimintaa 24 aluksella ja lautalla, jotka toimivat eri alueilla (Australiassa, Intiassa, Venäjällä, Kaukoidässä). Yrityksessä on vain yhdeksän Portugalin lainsäädännön piiriin kuuluvaa työntekijää, eikä lainsäädännössä ole alaa koskevia erityissäännöksiä.

3.9. Yhdistynyt kuningaskunta

Yhdistynyt kuningaskunta on hyödyntänyt mahdollisuutta poiketa 3, 4, 5 ja 8 artiklasta. Poikkeustapauksissa työntekijöille on taattava riittävä lepoaika.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa on otettu lainsäädännöllä käyttöön myös vuoden vertailujakso offshore -työntekijöille.

Siellä on myös pantu täytäntöön 22 artiklassa säädetty mahdollisuus (yksittäiset poikkeukset). Poikkeuksia ei kuitenkaan hyödynnetä kovin yleisesti offshore -työntekijöiden parissa, vaan ne rajoittuvat joillekin erityisaloille, kuten sukellustoimintaan ja alusten rakentamiseen.

4. TYÖEHTOSOPIMUKSET

Työaika kuuluu perinteisesti työehtosopimusten piiriin, jos sellaisia on. Direktiivissä annetaan vähimmäisvaatimukset, mutta työehtosopimuksissa vahvistetaan yleensä työntekijöille suotuisammat säännöt, erityisesti viikoittaisen enimmäistyöajan osalta.

Työehtosopimuksilla voi olla tärkeä asema myös pantaessa täytäntöön direktiivissä säädettyjä poikkeuksia, jotka koskevat päivittäistä ja viikoittaista lepoaikaa, taukoja, yötyötä sekä vertailujaksoja (jos jäsenvaltio ei ole vahvistanut vertailujaksoa yhteen vuoteen lainsäädäntöteitse).

Työehtosopimusten kattavuusaste offshore -toiminnassa vaihtelee huomattavasti. Vaikuttaa siltä, että Puolassa ja Irlannissa ei ole työehtosopimuksia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa työehtosopimuksia on tehty vuodesta 1999, mutta niitä sovelletaan vain työntekijöihin, jotka kuuluvat sopimuksen tehneisiin työntekijäjärjestöihin. Työntekijöiden järjestäytymisaste on melko heikko (noin 4 500 työntekijää). Alankomaissa offshore -työntekijät työllistää yritys, johon ei sovelleta mitään työehtosopimusta. Sitä vastoin Tanskassa ja Espanjassa voimassa olevia työehtosopimuksia sovelletaan työntekijöiden suureen osuuteen, koska näissä maissa työehtosopimusten kattavuus on melko suuri (yli 80 %). Saksassa ainoan lautan työntekijät kuuluvat työehtosopimuksen piiriin, jota sovelletaan lautan vakituiseen henkilöstöön, samoin kuin työaikaa sääntelevän yritystason työehtosopimuksen piiriin.

Työehtosopimuksen piiriin kuuluvien tanskalaisten offshore -työntekijöiden viikoittaisen työajan keskimääräinen pituus on noin 33 tuntia (direktiivissä säädetyn 48 tunnin sijaan). Espanjassa Repsol-yrityksen yrityskohtainen työehtospimus sisältää määräyksiä, jotka ovat suotuisampia lepoaikojen osalta (päivittäinen, viikoittainen, vuotuinen lepoaika). Saksassa työehtosopimuksen mukaan viikoittainen työaika ei saa ylittää 40:ää tuntia.

5. PÄÄTELMÄT

Offshore -toimintaa harjoitetaan vain muutamassa jäsenvaltiossa ja työntekijöiden lukumäärä on noin 30 000. Yhdessä jäsenvaltiossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on suurin osa (25 000) näistä työntekijöistä.

Vuonna 2000 esitetyn muutoksen jälkeen direktiivi kattaa offshore -työntekijät mutta jättää jäsenvaltioille mahdollisuuden poiketa useista säännöksistä edellyttäen, että työntekijöille myönnetään vastaavat korvaavat lepojaksot.

Voidaan kuitenkin todeta, että useimmat jäsenvaltiot eivät ole hyödyntäneet tätä mahdollisuutta ja että offshore -työntekijöihin sovelletaan näin ollen kansallista lainsäädäntöä, joka koskee päivittäistä tai viikoittaista lepoaikaa, taukoja ja yötyön kestoa. Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa jäsenvaltio, jossa on täysimääräisesti hyödynnetty mahdollisuus tehdä poikkeuksia offshore -työntekijöiden osalta.

Työehtosopimukset, jos sellaisia on, sisältävät yleensä suotuisampia järjestelmiä kuin direktiivin vähimmäisvaatimukset, erityisesti viikoittaisen enimmäistyöajan ja palkallisen vuosiloman osalta.

Direktiivin offshore -työntekijöitä koskevien säännösten joustavuus on todennäköisesti syynä siihen, että jäsenvaltiot katsovat melko yksimielisesti, että direktiivin säännökset ovat riittäviä kyseisellä alalla eikä niitä näin ollen ole tarvetta muuttaa. Työmarkkinaosapuolet eivät ole puolestaan esittäneet kantaansa komission käynnistämässä kuulemismenettelyssä.

Asiaan liittyvien jäsenvaltioiden kannat ja työmarkkinaosapuolten kommenttien puuttuminen huomioon ottaen komissio katsoo, että ei ole tarpeen tehdä muutoksia sääntöihin, jotka koskevat offshore -työntekijöiden työajan järjestämistä.

[1] Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23. marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18).

[2] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY, annettu 22. kesäkuuta 2000, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41).

[3] Ks. direktiivin 2000/34/EY 2 artikla.

[4] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY, annettu 4. marraskuuta 2003, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EUVL L 299, 18.11.2003, s. 9).

[5] Vuoden 1980 Rooman yleissopimus sopimussuhteisiin sovellettavasta laista (konsolidoitu versio) (EYVL C 27, 26.1.1998, s. 34).

[6] Laki nro 630, annettu 1. heinäkuuta 2003, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista offshore -lautoilla.