Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta annetun direktiivin 2006/43/EY muuttamisesta /* KOM/2011/0778 lopullinen - 2011/0389 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Toimenpiteillä, jotka toteutettiin Euroopassa ja muualla välittömästi finanssikriisin jälkeen, on pääasiassa pyritty vastaamaan rahoitusjärjestelmän vakauttamisen kiireelliseen tarpeeseen. Pankkien, hedgerahastojen, luokituslaitosten, valvontaviranomaisten ja keskuspankkien merkitystä on tutkittu ja analysoitu usein hyvinkin perusteellisesti, mutta siihen, mikä merkitys tilintarkastajilla oli – tai oikeastaan olisi pitänyt olla – kriisitilanteessa on tähän mennessä kiinnitetty huomiota vain vähän, jos lainkaan. Koska monien pankkien vuosien 2007 ja 2009 välillä ilmoittamat tappiot olivat suunnattomat sekä taseeseen sisältyvissä että taseen ulkopuolisissa erissä, monien kansalaisten ja sijoittajien on vaikea ymmärtää, kuinka tilintarkastajat ovat voineet antaa asiakkailleen (erityisesti pankeille) puhtaat paperit kyseisiltä jaksoilta laatimissaan tilintarkastuskertomuksissa. Kriisin seurauksena veronmaksajien varoja käytettiin 4 588,9 miljardia euroa pankkien tukemiseen lokakuun 2008 ja lokakuun 2009 välisenä aikana, eli tukea myönnettiin 39 prosenttia suhteessa 27 jäsenvaltion EU:n BKT:hen vuonna 2009.[1] Sen vuoksi on tärkeää, että rahoitusjärjestelmän kaikkiin osatekijöihin tehdään parannuksia. Luotettavalla tilintarkastuksella on keskeinen asema yleisen luottamuksen ja markkinoiden luottamuksen palauttamisessa. Se parantaa sijoittajansuojaa, kun yritysten tilinpäätöksistä saadaan helposti saatavilla olevaa, kustannustehokasta ja luotettavaa tietoa. Se saattaa myös alentaa tarkastettavien yritysten pääomakustannuksia parantamalla tilinpäätösten avoimuutta ja luotettavuutta. On lisäksi korostettava, että tilintarkastajien tehtäväksi on lainsäädännön nojalla annettu lakisääteisten tilintarkastusten suorittaminen. Tehtävän yhteiskunnalliseen rooliin liittyvät vaatimukset täytetään, kun tilintarkastajat antavat lausunnon tarkastettavan yhteisön tilinpäätöksen totuudenmukaisuudesta ja oikeellisuudesta. Tarkastettavat yhteisöt puolestaan hyötyvät rajoitetusta vastuusta ja/tai mahdollisuudesta tarjota palveluja finanssialalla. Lakisääteistä tilintarkastusta on säännelty osittain EU:n säännöillä vuodesta 1984, jolloin tilintarkastajien hyväksymismenettelyt yhdenmukaistettiin direktiivillä (direktiivi 1984/253/ETY). Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2006/43/EY, jäljempänä ’direktiivi 2006/43/EY’, laajennettiin tuntuvasti aiemman direktiivin soveltamisalaa. Tilintarkastusmarkkinoiden korkea keskittymisaste ja lukuisat hyväksymismenettelyt, joita lakisääteisten tilintarkastusten tarjoaminen rajojen yli edellyttää, estävät pieniä ja keskisuuria tilintarkastusyhteisöjä hyötymästä sisämarkkinoista. Liiketoimintaympäristön parantamista edellyttävän Eurooppa 2020 -strategian[2] mukaisesti ehdotuksella pyritään lujittamaan lakisääteisten tilintarkastusten sisämarkkinoita pienten ja keskisuurten yritysten kasvumahdollisuuksien parantamiseksi ja uusien toimijoiden kannustamiseksi tulemaan markkinoille. Tämä komission ehdotus lakisääteistä tilintarkastusta koskevaan direktiiviin tehtävistä muutoksista liittyy läheisesti ehdotukseen asetukseksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista.[3] Molemmat ehdotukset ovat osa finanssialan eri sektoreilla meneillään olevaa sääntelyuudistusta. Tilintarkastus antaa varmuuden tilinpäätösasiakirjojen todenperäisyydestä, ja sen vuoksi se kuuluu rahoitusvakauden keskeisiin rakenneosiin. Muut työstettävinä olevat yleiset aloitteet, kuten yritysjohdon valvontaa, kirjanpitoa ja luottoluokituksia koskevat aloitteet, täydentävät tätä ehdotusta. Aloitteiden välillä ei ole myöskään päällekkäisyyttä. Tällä ehdotuksella muutetaan säännöksiä lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisestä ja rekisteröinnistä, lakisääteistä tilintarkastusta koskevassa direktiivissä olevia nykyisiä periaatteita ammattietiikasta, salassapitovelvollisuudesta, riippumattomuudesta ja raportoinnista sekä näihin liittyvistä valvontasäännöistä, joita sovelletaan edelleen muiden kuin yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastukseen. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN Komissio järjesti kuulemisen, joka alkoi 13. lokakuuta 2010 ja päättyi 8. joulukuuta 2010.[4] Kuulemiseen saatiin kaiken kaikkiaan lähes 700 vastausta eri sidosryhmiltä, kuten ammatinharjoittajilta, valvontaviranomaisilta, sijoittajilta, yliopistomaailman edustajilta, yrityksiltä, julkisilta viranomaisilta, ammattijärjestöiltä ja yksityishenkilöiltä. Kuulemisessa ilmeni sekä muutoshalukkuutta että muutosvastaisuutta. Muutosvastaisuus on erityisen voimakasta sidosryhmissä, jotka ovat jo vakiintuneita. Toisaalta erityisesti pienet ja keskisuuret ammatinharjoittajat ja sijoittajat olivat sitä mieltä, että viimeaikainen finanssikriisi toi esiin vakavia puutteita. Saaduista kommenteista esitetään tiivistelmä osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/summary_responses_en.pdf Näkemysten vaihtoa voitiin jatkaa tilintarkastusta käsittelevässä korkean tason konferenssissa, jonka komissio järjesti 10. helmikuuta 2011[5]. Euroopan parlamentti hyväksyi 13. syyskuuta 2011 aihetta käsittelevän valiokunta-aloitteisen mietinnön vastineena komission vihreään kirjaan. Se vaati komissiota lisäämään avoimuutta ja kilpailua tilintarkastusmarkkinoilla.[6] Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi 16. kesäkuuta 2011 vastaavan lausunnon.[7] Nämä kysymykset saatettiin myös jäsenvaltioiden tietoon 16. toukokuuta 2011 pidetyssä rahoituspalvelukomitean kokouksessa ja 24. kesäkuuta 2011 pidetyssä tilintarkastuksen sääntelykomitean kokouksessa. 3. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Komission yksiköt arvioivat eri toimintavaihtoehtojen vaikutuksia parempaa lainsäädäntöä koskevan politiikan mukaisesti. Osa tutkituista aiheista koski vain yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta, kun taas osa liittyi lakisääteiseen tilintarkastukseen yleisesti. Päätelmä oli, että yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksesta on tarpeen antaa yksityiskohtaisempia sääntöjä. Tämä edellyttäisi erillisen säädöksen antamista. Lakisääteistä tilintarkastusta koskevan direktiivin yleinen soveltamisala säilyisi ennallaan. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta tarkasteltiin seuraavia ongelmia: – hajanaisesta kansallisesta sääntelystä aiheutuva suuri hallinnollinen rasite; – lakisääteisten tilintarkastusten tarjoaminen rajojen yli sallitaan vain, jos tilintarkastaja läpäisee kelpoisuuskokeen ja hyväksytään ja rekisteröidään jokaisessa jäsenvaltiossa; – EU:ssa ei ole yhteisiä standardeja tilintarkastuskäytännöstä, riippumattomuudesta ja tilintarkastusyhteisöjen sisäisestä tarkastuksesta; – tilintarkastusstandardeissa ei oteta huomioon tarkastettavien yritysten, varsinkaan pk-yritysten, kokoa; – muiden kuin yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen valvontaan liittyvät ongelmat. Säännösten noudattamisesta aiheutuvien lisäkustannusten ohella nämä ongelmat estävät tasapuolisten toimintaedellytysten tarjoamisen tilintarkastusyhteisöille ja lakisääteisille tilintarkastajille eri puolilla unionia ja heikentävät pienten ja keskisuurten ammatinharjoittajien liiketoimintamahdollisuuksia. Vaikutusten arvioinnin mukaan parhaat toimintavaihtoehdot nykyisen tilanteen parantamiseksi olisivat seuraavat: – tilintarkastuspalveluiden tarjoajien pätevyyden rajat ylittävän tunnustamisen helpottaminen: tilintarkastusyhteisöjen ja lakisääteisten tilintarkastajien vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen noudattaminen koko unionissa; – tilintarkastusyhteisöjen tilintarkastuskäytäntöä, riippumattomuutta ja sisäistä tarkastusta koskevien standardien selkiyttäminen unionissa ottamalla käyttöön kansainväliset tilintarkastusstandardit, jotta voidaan varmistaa, että koko unionissa sovelletaan samoja tilintarkastusstandardeja; tarvittaessa voitaisiin hyväksyä kansalliset lisäykset standardeihin; – tilintarkastusstandardien mukauttaminen tarkastettavan yhteisön kokoon pyytämällä jäsenvaltioita varmistamaan, että pk-yrityksissä on mahdollista tehdä suhteutettuja ja yksinkertaistettuja tarkastuksia; Nämä vaihtoehdot koskevat kaikkia lakisääteisiä tilintarkastajia ja tilintarkastusyhteisöjä, jotka suorittavat lakisääteisiä tilintarkastuksia yhteisöissä, jotka eivät ole merkittäviä yleisen edun kannalta. Vaikutusten arviointi kattoi näiden kysymysten lisäksi aihealueita, jotka liittyvät vain yleisen edun kannalta merkityksellisten yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen. Eri toimintavaihtoehtoja ja niiden vaikutuksia sidosryhmiin käsitellään perusteellisesti vaikutusten arvioinnissa, joka on saatavilla seuraavalla verkkosivustolla: http://ec.europa.eu/internal_market/auditing/index_en.htm. 4. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 4.1. Oikeusperusta Muutosdirektiivin oikeusperusta on sama kuin lakisääteistä tilintarkastusta koskevan direktiivin. Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 50 artiklaan, jossa edellytetään direktiivin antamista sijoittautumista koskevista kysymyksistä (esim. ammattipätevyyteen liittyvistä kysymyksistä). Muutettu direktiivi on ETA:n kannalta merkityksellinen direktiivi. Uusi muutettu direktiivi liittyy läheisesti ehdotukseen asetukseksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista. 4.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ehdotuksen tavoitteita, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla SEUT-sopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Varsinkin lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen rajat ylittävän liikkuvuuden helpottaminen koko unionissa on tavoite, jota ei voitaisi saavuttaa ilman unionin tasolla toteutettavaa toimea. Tämän vuoksi komission ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä sen tarkoituksena on poistaa esteet, jotka haittaavat lakisääteisten tilintarkastuspalveluiden sisämarkkinoiden kehittämistä, ja esteet, jotka otettiin esille sidosryhmien avoimessa kuulemisessa. Muutetussa direktiivissä jätetään lisäksi jäsenvaltioille harkintavaltaa sen suhteen, kuinka tilintarkastusstandardit voidaan mukauttaa tarkastettavan yhteisön kokoon, jotta kyseisille pk-yrityksille voidaan tarjota parempia tilintarkastuspalveluita. Ehdotus noudattaa myös suhteellisuusperiaatetta, koska kaikki ratkaisut on suunniteltu siten, että niissä otetaan huomioon kustannustehokkuus. Ehdotus rajoittuu siihen, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 4.3. Ehdotuksen yksityiskohtaiset perustelut Tärkeimmät muutokset lakisääteistä tilintarkastusta koskevaan direktiiviin ovat seuraavat: 1) Lakisääteistä tilintarkastusta koskevan direktiivin ja yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista annettavan lisäsäädöksen yhteennivominen (1 artikla) Komissio ehdottaa, että muutettua lakisääteistä tilintarkastusta koskevaa direktiiviä sovelletaan rinnakkain yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista annettavan asetuksen kanssa. Tämän vuoksi nämä säädökset on nivottava selkeästi yhteen. Lakisääteistä tilintarkastusta koskevan direktiivin nykyiset säännökset, jotka liittyvät vain yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteisten tilintarkastusten suorittamiseen, sisällytettäisiin – mahdollisine muutoksineen – ehdotukseen asetukseksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista. Tämän vuoksi 39–44 artikla ja 22 artiklan 2 kohdan viimeinen virke olisi poistettava. Lisäksi 1 artiklassa käsitellään muutetun direktiivin sovellettavuutta yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen. Muutetun direktiivin 3–20 artiklaa (pääsystä tilintarkastusmarkkinoille) sovelletaan lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin riippumatta tarkastettavan yhteisön tyypistä. Direktiivin muiden artiklojen osalta tilanne on kuitenkin toinen: riippumattomuutta ja puolueettomuutta koskevaa 22 artiklaa, tilintarkastuksesta maksettavia palkkioita koskevaa 25 artiklaa, tilintarkastusraportointia koskevaa 28 artiklaa sekä laadunvarmistusta, tutkintaa ja seuraamuksia koskevia 29–31 artiklaa ei sovelleta yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen. Yksityiskohtaisemmat erityissäännöt näistä kysymyksistä vahvistetaan asetuksella. Valvontaa koskevia 32–36 artiklaa sovelletaan yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen vain 3–20 artiklan noudattamisen valvonnassa. Loppuja artikloja sovelletaan yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksiin. Erityisvaatimuksia koskeva asetus täydentää kyseisiä artikloja (21, 23, 24, 26, 37 ja 38 artiklaa). 2) Lakisääteisen tilintarkastuksen määritelmä, jossa otetaan huomioon uusi kirjanpitodirektiivi (2 artikla) Komissio ehdottaa muutosta myös lakisääteisen tilintarkastuksen määritelmään. Lakisääteinen tilintarkastus kattaa edelleen tilanteet, joissa unionin eri säädöksissä määrätään joidenkin yritysten velvollisuudesta antaa tilinpäätöksensä tarkastettavaksi riippuen yritysten oikeudellisesta muodosta tai niiden harjoittamasta toiminnasta. Tilintarkastuksen yhtenäisyyden varmistamiseksi lakisääteisen tilintarkastuksen määritelmän olisi katettava myös tilanteet, joissa jäsenvaltiot päättävät velvoittaa pienet yritykset antamaan tilinpäätöksensä tarkastettaviksi.[8] Jos pieni yritys päättää vapaaehtoisesti antaa tilinpäätöksensä tarkastettavaksi, kyseinen tilintarkastus olisi katsottava myös lakisääteiseksi. 3) Omistajuussääntöjen muuttaminen (3 artikla ja 22 artiklan 2 kohta) Lakisääteistä tilintarkastusta koskevaa direktiiviä muutetaan myös tilintarkastusyhteisöjen omistajuussääntöjen vapauttamisen osalta. Lakisääteistä tilintarkastusta koskevassa direktiivissä säädetään tällä hetkellä, että tilintarkastusyhteisön äänten enemmistön on oltava toimiluvan saaneilla tilintarkastustoiminnan harjoittajilla. Ehdotetussa muutoksessa ei enää säädetä tästä vaatimuksesta, ja jäsenvaltioita kielletään edellyttämästä, että tietty vähimmäisosuus tilintarkastusyhteisön pääomasta tai äänistä on oltava lakisääteisillä tilintarkastajilla tai tilintarkastusyhteisöillä. Uudessa 3 artiklan 4 kohdassa on kuitenkin edelleen vaatimus siitä, että hallinto- tai johtoelimen jäsenten enemmistön on oltava tilintarkastusyhteisöjä tai lakisääteisiä tilintarkastajia. Laajemman omistajuuden sallimisen odotetaan helpottavan tilintarkastusyhteisöjen pääomanhankintaa, mikä saattaa kasvattaa tilintarkastuspalveluiden tarjoajien määrää ja kannustaa uusia palveluntarjoajia tulemaan markkinoille, muun muassa julkisilla markkinoilla suoritettavan laajennetun pääomanhankinnan välityksellä. 4) Tilintarkastusyhteisöjen tunnustaminen ja rekisteröinti (3 b, 15 ja 17 artikla) Direktiivin muuttamista koskeva ehdotus antaisi tilintarkastusyhteisöille mahdollisuuden tarjota lakisääteisiä tilintarkastuksia muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, jossa yhteisöt on hyväksytty, edellyttäen, että tilintarkastusta johtava avainpartneri hyväksytään tilintarkastajaksi kyseisessä jäsenvaltiossa. Tämä keventäisi useasta hyväksymismenettelystä johtuvaa rasitetta ja mahdollistaisi samaan aikaan todellisten yleiseurooppalaisten tilintarkastusyhteisöjen markkinoilletulon. Yhteisöjen automaattinen tunnustaminen ei heikentäisi valvonnan laatua, koska valvontaviranomaisten edellytettäisiin valvovan edelleen kotijäsenvaltiossaan harjoitettavaa tilintarkastustoimintaa. Kun hyväksyntä on saatu kotijäsenvaltiossa, vastaan ottava jäsenvaltio saattaa vaatia muista jäsenvaltioista tulevien tilintarkastusyhteisöjen rekisteröintiä muodossa tai toisessa. Tällainen rekisteröinti olisi suoritettava 15 ja 17 artiklan mukaisesti. Kyseisillä artikloilla säännellään myös paikallisten tilintarkastusyhteisöjen rekisteröintiä. 5) Lakisääteisten tilintarkastajien hyväksyminen (3 a artikla) ja niiden edellytysten höllentäminen, jotka lakisääteisen tilintarkastajan on täytettävä, jotta se hyväksyttäisiin toisessa jäsenvaltiossa (14 artikla) Ehdotetut muutokset muista jäsenvaltioista tulevien lakisääteisten tilintarkastajien hyväksymistä koskeviin säännöksiin yhtenäistetään ammattipätevyyden tunnustamista koskevan direktiivin 2005/36/EY[9] säännösten kanssa. Lakisääteisille tilintarkastajille annettaisiin 3 a artiklalla mahdollisuus tarjota lakisääteisiä tilintarkastuspalveluita rajojen yli väliaikaisesti tai satunnaisesti. Tällöin sovellettaisiin ammattipätevyyden tunnustamista koskevan direktiivin 5–9 artiklan mukaisia edellytyksiä, muun muassa velvollisuutta ilmoittaa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksesta tarjota kyseiset palvelut. Muutetussa 14 artiklassa säädetään jäsenvaltion mahdollisuudesta tarjota toisessa jäsenvaltiossa hyväksytylle lakisääteiselle tilintarkastajalle mahdollisuus valita sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä, jos kyseinen tilintarkastaja haluaa perustaa kiinteän toimipaikan kyseiseen jäsenvaltioon. Kelpoisuuskokeeseen liittyviin vaatimuksiin ei tehdä olennaisia muutoksia verrattuna 14 artiklan aiempaan muotoiluun. Kokeessa olisi pyrittävä arvioimaan lakisääteisen tilintarkastajan tietämystä niistä kyseisen jäsenvaltion laeista ja asetuksista, joilla on merkitystä lakisääteisen tilintarkastuksen suorittamisen kannalta. Sopeutumisajalla, joka olisi tarjottava hakijalle kelpoisuuskokeen vaihtoehtona, lakisääteisen tilintarkastajan sallittaisiin suorittaa lakisääteinen tilintarkastus muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa se on hyväksytty, paikallisen tilintarkastajan valvonnassa. Sopeutusajan pituus on kolme vuotta. Muista jäsenvaltioista tulevien lakisääteisten tilintarkastajien valvonnan osalta viranomainen, joka on vastuussa lakisääteisen tilintarkastajan asemasta ja sopeutumisajalla hankittavan koulutuksen arvioinnista, on vastaanottavan jäsenvaltion viranomainen, koska sillä on parhaat edellytykset kyseisten tehtävien hoitoon. 6) Toimivaltaisia viranomaisia koskeva vaatimus tehdä koulutusvaatimuksia ja kelpoisuuskoetta koskevaa yhteistyötä (6 ja 14 artikla) Lakisääteisten tilintarkastajien julkisesta valvonnasta vastuussa olevien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä tilintarkastajien koulutusvaatimusten lähentämiseksi unionin tasolla. Unionin tasolla tehtävä yhteistyö on tarpeen myös lakisääteisten tilintarkastajien kelpoisuuskokeeseen liittyvien vaatimusten yhdenmukaistamiseksi, jotta koe olisi ennakoitavampi ja avoimempi. 7) Tilintarkastusstandardit ja tilintarkastusraportointi (26 artikla) Unionissa suoritettavien lakisääteisten tilintarkastusten laadun parantamiseksi ehdotuksessa edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt suorittavat tilintarkastukset kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. Koska ehdotus asetukseksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista sisältää yksityiskohtaisia säännöksiä tilintarkastuskertomuksesta, 28 artiklan 2 kohta poistetaan. 8) Toimivaltaisia viranomaisia koskevat uudet säännöt (32 ja 32 a artikla) Lakisääteistä tilintarkastusta koskevassa direktiivissä edellytetään tällä hetkellä, että jäsenvaltiot perustavat tehokkaan lakisääteisten tilitarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkisen valvontajärjestelmän. Käytännössä tämä mahdollistaa sen, että ammatilliset järjestöt voivat olla vastuussa muun muassa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisestä ja rekisteröinnistä sekä niiden ulkoisesta laadunvarmistuksesta, tutkinnasta ja kurinpitomenettelyistä. Uuden muutoksen mukaan julkisesta valvonnasta vastuussa oleva toimivaltainen viranomainen on viranomainen, joka vastaa myös hyväksymisestä (3 ja 32 artikla), rekisteröinnistä (15 artikla) ja laadunvarmistuksesta (29 artikla). Jotta voidaan varmistaa, että tilintarkastajien valvonnasta vastaavat viranomaiset hoitavat tehtäviään riippumattomasti ja tehokkaasti, niillä on oltava myös riittävät toimivaltuudet ja resurssit tutkimusten tekemiseksi ja lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen hallussa olevien asiakirjojen saamiseksi (32 artiklan 5 kohta). Vaikka ammatillisen järjestön ei pitäisi enää voida vastata 32 artiklassa luetelluista tehtävistä, julkisesta valvonnasta vastaava toimivaltainen viranomainen voi siirtää osan lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymiseen ja rekisteröintiin liittyvistä tehtävistään muille viranomaisille tai elimille (32 a artikla). Tällaiselle siirrolle voidaan asettaa useita edellytyksiä, ja viime kädessä vastuussa oleva elin on 32 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toisilleen hyväksytyistä tehtävien siirroista. 9) Lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen nimittämiseen vaikuttavien sopimuslausekkeiden kieltäminen (37 artiklan 3 kohta) Muutetun direktiivin 37 artiklassa kielletään lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen nimittämiseen liittyvät lausekkeet, joiden mukaan kolmas ehdottaa, suosittaa tai vaatii tarkastettavaa yhteisöä nimittämään tietyn lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön. 10) Pienten ja keskisuurten yritysten lakisääteistä tilintarkastusta koskevat erityissäännöt (43 a ja 43 b artikla) Komission hiljattain tekemän ehdotuksen mukaan EU:n oikeudessa ei enää vaadittaisi pieniä yrityksiä antamaan tilinpäätöksiään tarkastettaviksi[10], vaikka jäsenvaltiot voivat edelleen vaatia niiden tarkastamista. Kyseistä vaatimusta sovelletaan kuitenkin edelleen keskisuuriin yrityksiin. Kun keskisuuret yritykset tarkastetaan EU:n oikeuden nojalla, muutetussa direktiivissä edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, että tilintarkastusstandardien soveltaminen mukautetaan kyseisten yritysten kokoon ja toiminnan laajuuteen. Lisäksi pienten yritysten, jotka antavat tilinpäätöksensä tarkastettaviksi joko kansallisen lainsäädännön vaatimusten mukaisesti tai vapaaehtoisesti, olisi kuuluttava myös tämän standardien suhteutetun soveltamisen piiriin. Tilintarkastuksen mukauttamisen tarkastettavan yhteisön kokoon odotetaan parantavan kyseisille pienille ja keskisuurille yrityksille tarjottavien tilintarkastuspalveluiden laatua ja mahdollisesti alentavan kustannuksia. Ehdotetussa toimenpiteessä ei määritellä yksityiskohtaisesti, kuinka standardien suhteutettu soveltaminen on toteutettava. Tämä jätetään toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden harkintavaltaan. On korostettava, että jos pieni tai keskisuuri yritys on yleisen edun kannalta merkittävä yhteisö, siihen sovelletaan yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista annetun asetusehdotuksen säännöksiä. 11) Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen käyttöön otettuja delegointi- ja täytäntöönpanovaltuuksia koskevat erityissäännöt (48 a, 48 b ja 48 c artikla) Muutetun direktiivin 8 artiklan 3 kohdassa, 22 artiklan 4 kohdassa, 29 artiklan 2 kohdassa, 36 artiklan 7 kohdassa, 45 artiklan 6 kohdassa, 46 artiklan 2 kohdassa sekä 47 artiklan 3 ja 5 kohdassa (delegointi- ja täytäntöönpanosäädökset) yhtenäistetään komiteamenettelyt SEUT-sopimuksen 290 ja 291 artiklan kanssa. Kyseisillä määräyksillä luodaan uudet puitteet komission täytäntöönpanovaltuuksille. Komission valtaa antaa täytäntöönpanosäädöksiä SEUT-sopimuksen 291 artiklan mukaisesti säännellään yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[11] mukaisesti. Yhtenäistäminen suoritetaan tapauskohtaisesti lainsäätäjän komissiolle antaman vallan tarkistamiseksi. Sen vuoksi komission täytäntöönpanovaltaa tarkastellaan uudelleen, jotta direktiivin tiettyjä osa-alueita voitaisiin täsmentää ja ajantasaistaa ja jotta komissio voisi toteuttaa toimenpiteitä helpottaakseen yhteistyötä yhtäältä tilintarkastajan ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä toisaalta jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten välillä useilla direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla aloilla. Uusissa 48 a, 48 b ja 48 c artiklassa vahvistetaan, millä tavoin komissio käyttää siirrettyä valtaa, tapaukset, joissa lainsäätäjät voivat peruuttaa säädösvallan siirron, ja tapaukset, joissa Euroopan parlamentti tai neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä. 5. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Komission ehdotus ei vaikuta suoraan eikä välillisesti Euroopan unionin talousarvioon. 2011/0389 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta annetun direktiivin 2006/43/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 50 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[12], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY vahvistetaan edellytykset, joita sovelletaan lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henkilöiden hyväksymiseen ja rekisteröintiin, kyseisiin henkilöihin sovellettavat riippumattomuutta, puolueettomuutta ja ammattietiikkaa koskevat säännöt sekä puitteet niiden julkista valvontaa varten. Mainittujen sääntöjen yhdenmukaistamista on kuitenkin vietävä pitemmälle unionin tasolla, jotta kyseisiin henkilöihin sovellettavat vaatimukset olisivat avoimempia ja ennakoitavampia ja jotta he voisivat hoitaa tehtäviään riippumattomammin ja puolueettomammin. Sijoittajansuojan vahvistamiseksi on lisäksi tärkeää lujittaa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkista valvontaa lisäämällä unionin julkisesta valvonnasta vastuussa olevien viranomaisten riippumattomuutta ja antamalla niille asianmukaiset toimivaltuudet. (2) Koska yleisen edun kannalta merkittävillä yhteisöillä on suuri merkitys yleisen edun kannalta niiden liiketoiminnan ulottuvuuden ja laajuuden taikka liiketoiminnan luonteen vuoksi, yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tarkastettujen tilinpäätösten uskottavuutta on parannettava. Tämän vuoksi direktiivissä 2006/43/EY säädettyjä erityissäännöksiä yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteisestä tilintarkastuksesta on kehitetty edelleen yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista [XXX] annetussa asetuksessa (EU) N:o [XXX]. Tämän vuoksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevat direktiivin 2006/43/EY säännökset olisi poistettava kyseisestä direktiivistä ja yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta olisi säänneltävä [XXX] annetulla asetuksella (EU) N:o [XXX]. (3) Jotta tilintarkastusyhteisöt voisivat kasvaa, jäsenvaltioiden olisi sallittava niiden hankkia ulkoista pääomaa. Sen vuoksi jäsenvaltioiden ei pitäisi enää vaatia, että lakisääteisillä tilintarkastajilla tai tilintarkastusyhteisöillä olisi oltava tietty vähimmäisosuus tilintarkastusyhteisön pääomasta tai äänioikeuksista, edellyttäen, että hallintoelimen jäsenten enemmistö on missä tahansa jäsenvaltiossa hyväksyttyjä tilintarkastusyhteisöjä tai hyvämaineisia lakisääteisiä tilintarkastajia. (4) Sisämarkkinat käsittävät perussopimuksen mukaan alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus sekä sijoittautumisvapaus. Lakisääteisille tilintarkastajille ja tilintarkastusyhteisöille on tarpeen antaa valmiudet kehittää lakisääteisiin tilintarkastuspalveluihin liittyvää toimintaansa unionissa antamalla niille mahdollisuus tarjota kyseisiä palveluita muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa ne hyväksyttiin. Antamalla lakisääteisille tilintarkastajille ja tilintarkastusyhteisöille mahdollisuus tarjota vastaanottavassa jäsenvaltiossa lakisääteisiä tilintarkastuksia käyttäen alkuperäisiä ammattinimikkeitään vastataan erityisesti niiden yritysten muodostamien konsernien tarpeisiin, jotka sisämarkkinoiden aiheuttaman vilkastuneen liiketoiminnan vuoksi laativat tilinpäätöksiä monessa jäsenvaltiossa ja joiden on annettava kyseiset tilinpäätökset tarkastettaviksi unionin oikeuden mukaisesti. Lakisääteisten tilintarkastuspalveluiden kehittämistä haittaavien esteiden poistamisella jäsenvaltioiden väliltä edistettäisiin unionin tilintarkastusmarkkinoiden yhdentymistä. (5) Lakisääteinen tilintarkastus edellyttää riittäviä tietoja muun muassa yhtiö- ja vero-oikeudesta sekä sosiaalilainsäädännöstä, ja näissä saattaa olla eroja jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltion alueella tarjottavien lakisääteisten tilintarkastuspalveluiden laadun varmistamiseksi kyseisellä jäsenvaltiolla pitäisi tämän vuoksi olla mahdollisuus vaatia korvaavan toimenpiteen toteuttamista, jos toisessa jäsenvaltiossa hyväksytty lakisääteinen tilintarkastaja haluaa tulla hyväksytyksi myös ensin mainitun jäsenvaltion alueella perustaakseen sinne kiinteän toimipaikan. Tällaisessa toimenpiteessä olisi otettava huomioon lakisääteisen tilintarkastajan ammattikokemus. Toimenpide ei saisi aiheuttaa suhteetonta rasitetta kyseiselle lakisääteiselle tilintarkastajalle eikä estää lakisääteisten tilintarkastuspalveluiden tarjoamista tai tehdä siitä vähemmän houkuttelevaa. Kyseisen lakisääteisen tilintarkastajan pitäisi voida valita ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/36/EY[13] määriteltyjen kelpoisuuskokeen ja sopeutumisajan välillä. Sopeutumisajan päätteeksi lakisääteisen tilintarkastajan pitäisi voida päästä ammattialalle vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on arvioitu, että hänellä on ammattikokemusta. (6) Jotta voitaisiin lisätä lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen riippumattomuutta tarkastettavasta yhteisöstä, kun tehdään lakisääteisiä tilintarkastuksia, jokaisen henkilön tai yhteisön, jolla on oikeuksia tilintarkastusyhteisössä, olisi toimittava riippumattomasti suhteessa tarkastettavaan yhteisöön, eivätkä ne saisi osallistua tarkastettavan yhteisön päätöksentekomenettelyyn. (7) On tärkeää varmistaa lakisääteisten tilintarkastusten korkea laatu unionissa. Kaikki lakisääteiset tilintarkastukset olisi sen vuoksi tehtävä kansainvälisen tilintarkastajaliiton (IFAC) vuonna 2009 käynnistämään selkeyttämishankkeeseen sisältyvien kansainvälisten tilintarkastusstandardien perusteella siltä osin kuin niillä on merkitystä lakisääteisten tilintarkastusten kannalta. Jäsenvaltioiden olisi voitava määrätä ylimääräisiä kansallisia tilintarkastusmenettelyjä tai -vaatimuksia vain siinä tapauksessa, että ne ovat tarpeen tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisen tilintarkastuksen laajuuteen liittyvien kansallisten lakisääteisten erityisvaatimusten vuoksi, jolloin kansainväliset tilintarkastusstandardit eivät kata kyseisiä vaatimuksia, ja vain siinä tapauksessa, että ne parantavat tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten uskottavuutta ja laatua sekä ovat unionin yleisen edun mukaisia. Komission olisi osallistuttava myös jatkossa valvontaan, jota IFAC kohdistaa kansainvälisten tilintarkastusstandardien sisältöön ja hyväksymismenettelyyn. (8) Unionissa tehtävien laadunvarmistustarkastusten uskottavuuden ja avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden nimeämien toimivaltaisten viranomaisten olisi johdettava jäsenvaltioiden laadunvarmistusjärjestelmiä, jotta voidaan varmistaa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkinen valvonta. Laadunvarmistustarkastuksilla pyritään ehkäisemään tai poistamaan mahdollisia puutteita lakisääteisten tilintarkastusten toteutustavassa. Jotta voidaan varmistaa, että laadunvarmistustarkastukset ovat kattavia, toimivaltaisten viranomaisten olisi otettava huomioon lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen toiminnan laajuus ja ulottuvuus tehdessään tarkastuksia. (9) Lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkinen valvonta kattaa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisen ja rekisteröinnin, ammattietiikkaa ja tilintarkastusyhteisöjen sisäistä laadunvalvontaa koskevien normien antamisen, jatkuvan koulutuksen sekä lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen laadunvarmistus-, tutkinta- ja seuraamusjärjestelmät. Tilintarkastajien valvonnan avoimuuden parantamiseksi sekä vastuullisuuden lisäämiseksi kunkin jäsenvaltion olisi nimettävä yksi viranomainen, joka on vastuussa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkisesta valvonnasta. Julkisesta valvonnasta vastaavien viranomaisten riippumattomuus tilintarkastajien ammattialasta on keskeinen ennakkoedellytys sille, että lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkinen valvonta on rehellistä ja tehokasta sekä toimii asianmukaisesti. Sen vuoksi henkilöiden, jotka eivät toimi tilintarkastajina, olisi johdettava julkisesta valvonnasta vastaavien viranomaisten toimintaa ja jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön riippumattomat ja avoimet menettelyt kyseisten henkilöiden valintaa varten. (10) Jotta voidaan varmistaa, että julkisesta valvonnasta vastaavat viranomaiset hoitavat tehtävänsä tehokkaasti, niillä olisi oltava riittävät valtuudet tätä tarkoitusta varten. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti varmistettava, että julkisesta valvonnasta vastaavilla viranomaisilla on valtuudet aloittaa ja tehdä tutkimuksia ja että ne saavat käyttöönsä tehtäviensä hoidon kannalta merkitykselliset lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen hallussa olevat asiakirjat. Lisäksi julkisesta valvonnasta vastaavilla viranomaisilla olisi oltavat riittävät henkilöstö- ja rahoitusresurssit hoitaakseen tehtävänsä. (11) Rajojen yli toimivien tai verkostoihin kuuluvien lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen riittävä valvonta edellyttää, että jäsenvaltioiden julkisesta valvonnasta vastaavat viranomaiset vaihtavat tietoa keskenään. Mahdollisesti vaihdettavien tietojen luottamuksellisuuden turvaamiseksi jäsenvaltioiden olisi edellytettävä salassapitovelvollisuuden noudattamista julkisesta valvonnasta vastaavien viranomaisten henkilökunnan lisäksi myös kaikilta henkilöiltä, joille julkisesta valvonnasta vastaavat viranomaiset ovat siirtäneet tehtäviä. Toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava mahdollisuus siirtää muille viranomaisille tai elimille vain lakisääteisten tilintarkastajien hyväksymiseen ja rekisteröintiin liittyviä tehtäviä. Tällaiseen tehtävien siirtoon olisi sovellettava tiukkoja ehtoja, ja toimivaltaisen viranomaisen olisi oltava viime kädessä vastuussa siitä. (12) Kesäkuussa 2008 hyväksytyssä ja helmikuussa 2011 tarkistetussa[14] eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevassa aloitteessa (”Small Business Act”)[15] tunnustetaan pienten ja keskisuurten yritysten keskeinen rooli unionin taloudessa sekä pyritään parantamaan yleistä lähestymistapaa yrittäjyyteen ja ottamaan ”pienet ensit” -periaate huomioon poliittisessa päätöksentekoprosessissa. Maaliskuussa 2010 hyväksytyssä Eurooppa 2020 -strategiassa[16] kehotetaan parantamaan erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten liiketoimintaympäristöä muun muassa alentamalla liiketoimintakustannuksia unionissa. Tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista [XXX] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin [XXX] [34] artiklassa ei edellytetä pienten yritysten antavan tilinpäätöksiään tarkastettaviksi. (13) Rasitteita, joita pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuu unionissa niiden tilinpäätösten tarkastamisen yhteydessä, olisi tarkasteltava uudelleen, jotta ne saataisiin rajattua välttämättömään vähimmäismäärään vaarantamatta kuitenkaan sijoittajansuojaa. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden tilintarkastusstandardien soveltaminen, joiden mukaan kyseisten yritysten tilinpäätösten lakisääteinen tilintarkastus suoritetaan, toteutetaan siten, että se on oikeassa suhteessa pienten ja keskisuurten yritysten laajuuteen. (14) Jotkin jäsenvaltiot ovat korvanneet pienten yritysten lakisääteisen tilintarkastuksen niiden tilinpäätösten suppealla tarkastuksella. On aiheellista antaa näiden jäsenvaltioiden jatkaa tämän käytännön noudattamista sen sijaan, että säädettäisiin tilintarkastusstandardien suhteutetusta soveltamisesta pieniin yrityksiin. (15) Asianomaisten osapuolten oikeuksien turvaamiseksi, kun jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tilintarkastukseen liittyvien työpapereiden ja muiden merkityksellisten asiakirjojen vaihtamiseksi arvioidakseen suoritetun tarkastuksen laatua, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden toimivaltaisten viranomaisten sopimat työskentelyjärjestelyt, joiden perusteella kyseisten asiakirjojen vaihto tapahtuu, sisältävät riittävät suojakeinot tarkastettavien yhteisöjen liikesalaisuuksien ja kaupallisten etujen, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeudet, suojelemiseksi. (16) Direktiivin 2006/43/EY 45 artiklan 1 kohdan mukainen 50 000 euron kynnysarvo yhtenäistettiin arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/72/EY[17] 3 artiklan 2 kohdan c ja d alakohdan kanssa. Direktiivissä 2003/71/EY säädetyt kynnysarvot on korotettu 100 000 euroon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/73/EU[18] 1 artiklan 3 kohdalla. Tämän vuoksi direktiivin 2006/43/EY 45 artiklan 1 kohdassa säädettyä kynnysarvoa olisi mukautettava vastaavasti. (17) Jotta Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätyt uudet puitteet voitaisiin panna kokonaisuudessaan täytäntöön, on tarpeen mukauttaa ja korvata Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 202 artiklan mukainen täytäntöönpanotoimivalta asianmukaisilla säännöksillä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 ja 291 artiklan mukaisesti. (18) Niiden menettelyiden yhtenäistäminen, joita komissio noudattaa hyväksyessään delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 290 ja 291 artiklan kanssa olisi toteutettava tapauskohtaisesti. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti, jotta voidaan ottaa huomioon tilintarkastuksessa ja tilintarkastuksen ammattialalla tapahtunut kehitys ja helpottaa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen valvontaa. Erityisesti delegoitujen säädösten käyttö on tarpeen, jotta voidaan täsmentää vaatimukset, jotka koskevat luonnollisten henkilöiden hyväksymistä lakisääteisiksi tilintarkastajiksi, sekä riippumattomuuden ja puolueettomuuden periaatteet, joita lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen on noudatettava, ja jotta voidaan muuttaa kansainvälisten tilintarkastusstandardien määritelmää. Tilintarkastukseen kohdistuvan valvonnan alalla delegoitujen säädösten käyttö on tarpeen, jotta voidaan kehittää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisessä tietojenvaihdossa noudatettavia menettelyitä, yksityiskohtaisia sääntöjä, joita olisi noudatettava rajojen yli ulottuvissa tutkimuksissa, ja yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten yhteistyötä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (19) Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset kolmansien maiden tilintarkastajien valvontajärjestelmien vastaavuutta tai kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten soveltuvuutta koskevien lausumien täytäntöönpanossa siltä osin kuin lausumat koskevat yksittäisiä kolmansia maita tai kolmansien maiden yksittäisiä toimivaltaisia viranomaisia, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[19] mukaisesti. (20) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli sijoittajansuojan vahvistamista yritysten julkistamissa tilinpäätöksissä parantamalla edelleen unionissa tehtävien lakisääteisten tilintarkastusten laatua; se voidaan toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (21) Direktiiviä 2006/43/EY olisi sen vuoksi muutettava, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutokset Muutetaan direktiivi 2006/43/EY seuraavasti: 1. Muutetaan 1 artikla seuraavasti: a) Lisätään seuraavat kohdat: ”Tämän direktiivin 22, 25 ja 27–30 artiklaa ei sovelleta yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteiseen tilintarkastukseen, jollei asiasta säädetä asetuksessa (EU) N:o [xxx]. Tämän direktiivin 32–36 artiklaa sovelletaan yleisen edun kannalta merkittäviin yhteisöihin siltä osin kuin on kyse niiden 3–20 artiklassa vahvistettujen sääntöjen noudattamisen valvonnasta, jotka koskevat lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymistä ja rekisteröintiä.”. 2. Muutetaan 2 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 alakohta seuraavasti: ”1. ”lakisääteisellä tilintarkastuksella” tarkoitetaan tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten tilintarkastusta, jonka a) suorittamista edellytetään unionin lainsäädännössä, b) suorittamista pienten yritysten osalta edellytetään kansallisessa lainsäädännössä, c) pienet yritykset suorittavat vapaaehtoisesti;”. b) Korvataan 10 alakohta seuraavasti: ”10. ”toimivaltaisilla viranomaisilla” tarkoitetaan laissa nimettyjä viranomaisia, jotka vastaavat lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen sääntelystä ja/tai valvonnasta tai niiden tietyistä osa-alueista; viittaus ”toimivaltaiseen viranomaiseen” tietyssä artiklassa tarkoittaa viittausta kyseisessä artiklassa tarkoitetuista tehtävistä vastaavaan viranomaiseen;”. c) Poistetaan 11 alakohta. d) Korvataan 13 alakohta seuraavasti: ”13. ”yleisen edun kannalta merkittävillä yhteisöillä” tarkoitetaan a) jäsenvaltion lainsäädännön alaisia yhteisöjä, joiden direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetut siirtokelpoiset arvopaperit otetaan kaupankäynnin kohteeksi jonkin jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla, b) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY(*) 4 artiklan 1 alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, c) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY(**) 13 artiklassa tarkoitettuja vakuutusyrityksiä, d) jäsenvaltion lainsäädännön alaisia yhteisöjä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/64/EY(***) 4 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä maksulaitoksia, jollei kyseisen direktiivin 15 artiklan 2 kohtaa sovelleta, e) jäsenvaltion lainsäädännön alaisia yhteisöjä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/64/EY(****) 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksia, jollei direktiivin 2007/64/EY 15 artiklan 2 kohtaa sovelleta, f) direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettuja sijoituspalveluyrityksiä, g) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EY(*****) 4 artiklan 1 kohdan k alakohdassa määriteltyjä unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, h) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY(******) 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyrityksiä), i) jäsenvaltion lainsäädännön alaisia yhteisöjä, jotka ovat arvopaperikeskuksia, j) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o X/XXXX(*******) 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä keskusvastapuolia [ks. ehdotus asetukseksi OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä, KOM(2010) 484)]; (*) EUVL L 177, 30.6.2006, s.1. (**) EUVL L 335, 17.12.2009, s. 1. (***) EUVL L 319, 5.12.2007, s. 1. (****) EUVL L 267, 10.10.2009, s. 7. (*****) EUVL L 174, 1.7.2011, s. 1. (******) EUVL L 302, 17.11.2009, s. 32. (*******) EUVL L ….”. e) Lisätään 17–20 alakohta seuraavasti: ”17. ”keskisuurilla yrityksillä” tarkoitetaan direktiivin XX/XX [neljännen ja seitsemännen yhtiöoikeusdirektiivin korvaava direktiivi] 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yrityksiä; 18. ”pienillä yrityksillä” tarkoitetaan direktiivin XX/XX [neljännen ja seitsemännen yhtiöoikeusdirektiivin korvaava direktiivi] 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yrityksiä; 19. ”kotijäsenvaltiolla” tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö hyväksytään 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti; 20. ”vastaanottavalla jäsenvaltiolla” tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa jäsenvaltionsa hyväksymä lakisääteinen tilintarkastaja pyrkii myös saamaan hyväksynnän 14 artiklan mukaisesti, tai jäsenvaltiota, jossa jäsenvaltionsa hyväksymä lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö tarjoaa lakisääteisiä tilintarkastuksia väliaikaisesti tai satunnaisesti, tai jäsenvaltiota, jossa kotijäsenvaltionsa hyväksymä tilintarkastusyhteisö pyrkii saamaan hyväksynnän tunnustetuksi 3 b artiklan mukaisesti.”. 3. Muutetaan 3 artikla seuraavasti: a) Muutetaan 2 kohta seuraavasti: i) Korvataan ensimmäinen kohta seuraavasti: ”Kunkin jäsenvaltion on nimettävä 32 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisestä vastuussa olevaksi viranomaiseksi.”. ii) Poistetaan toinen kohta. b) Muutetaan 4 kohta seuraavasti: i) Poistetaan ensimmäisen alakohdan b alakohta. ii) Korvataan ensimmäisen alakohdan c alakohta seuraavasti: ”c) Yhteisön hallinto- tai johtoelimen jäsenten enemmistön on oltava joko jossakin jäsenvaltiossa hyväksyttyjä tilintarkastusyhteisöjä tai luonnollisia henkilöitä, jotka täyttävät vähintään 4 artiklassa ja 6–12 artiklassa säädetyt edellytykset. Jos hallinto- tai johtoelimessä ei ole kuin kaksi jäsentä, toisen kyseisistä jäsenistä on täytettävä vähintään tässä alakohdassa säädetyt edellytykset.” iii) Korvataan toinen alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltiot eivät voi määrätä näihin alakohtiin liittyviä lisäedellytyksiä. Jäsenvaltioilla ei saa olla mahdollisuutta edellyttää, että lakisääteisillä tilintarkastajilla tai tilintarkastusyhteisöillä on oltava tietty vähimmäisosuus tilintarkastusyhteisön pääomasta tai äänioikeuksista.”. 4. Lisätään 3 a artikla ja 3 b artikla seuraavasti: ”3 a artikla Lakisääteisten tilintarkastajien harjoittama rajat ylittävä palvelutarjonta Poiketen siitä, mitä tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, lakisääteisellä tilintarkastajalla, joka on hyväksytty jäsenvaltiossa, on oltava oikeus tehdä lakisääteisiä tilintarkastuksia toisessa jäsenvaltiossa väliaikaisesti tai satunnaisesti. Sovelletaan, mitä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY* 5–9 artiklassa säädetään. 3 b artikla Tilintarkastusyhteisöjen tunnustaminen 1. Poiketen siitä, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, tilintarkastusyhteisöllä, joka hyväksytään jäsenvaltiossa, on oltava oikeus tehdä lakisääteisiä tilintarkastuksia toisessa jäsenvaltiossa väliaikaisesti, tilapäisesti tai pysyvästi edellyttäen, että 3 artiklan 4 kohdan a alakohtaa noudatetaan. 2. Tilintarkastusyhteisön, joka haluaa tehdä lakisääteisiä tilintarkastuksia muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa se on hyväksytty, on rekisteröidyttävä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa 15 ja 17 artiklan mukaisesti. 3. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on rekisteröitävä tilintarkastusyhteisö, kun sille esitetään todistus kyseisen tilintarkastusyhteisön rekisteröitymisestä kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi edellyttää, että kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antama todistus saa olla enintään kolme kuukautta vanha. Sen on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle rekisteröineensä kyseisen tilintarkastusyhteisön. * EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22.”. 5. Lisätään 6 artiklaan kohta seuraavasti: ”Jäljempänä 32 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä tässä artiklassa säädettyjen vaatimusten lähentämiseksi. Niiden on tehtävä yhteistyötä Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) kanssa ja [XXX] annetun asetuksen N:o [XXX] X artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten kanssa siltä osin kuin tällainen lähentäminen liittyy yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen.”. 6. Muutetaan 8 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohdan i alakohta seuraavasti: ”i) 26 artiklassa tarkoitetut kansainväliset tilintarkastusstandardit;” b) Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun teoriakokeeseen sisällytettävien aihepiirien luettelon mukauttamiseksi. Tällaista valtaa käyttäessään komissio ottaa huomioon tilintarkastuksessa ja tilintarkastajien ammattialalla tapahtuvan kehityksen.”. 7. Korvataan 14 artikla seuraavasti: ”14 artikla Toisen jäsenvaltion lakisääteisten tilintarkastajien hyväksyminen 1. Jäljempänä 32 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten on otettava käyttöön menettelyt, joilla hyväksytään toisissa jäsenvaltioissa hyväksytyt lakisääteiset tilintarkastajat. Näiden menettelyiden on oltava direktiivin 2005/36/EY 11 ja 12 artiklan mukaiset, eivätkä ne saa ylittää kyseisen direktiivin 13 ja 14 artiklassa olevia vaatimuksia. 2. Jäsenvaltioiden on tarjottava hakijalle mahdollisuus valita direktiivin 2005/36/EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdassa määritellyn sopeutumisajan ja kyseisen artiklan h alakohdassa määritellyn kelpoisuuskokeen välillä. Sovellettaessa tätä artiklaa direktiivin 2005/36/EY 14 artiklan 3 kohtaa ei sovelleta. Sopeutumisaika saa olla enintään kolmen vuoden pituinen, ja se on arvioitava. Kelpoisuuskoe on suoritettava jollakin kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavassa kielilainsäädännössä sallituista kielistä. Sillä voidaan arvioida lakisääteisen tilintarkastajan tietämystä ainoastaan niistä kyseisen jäsenvaltion laeista ja muista säännöksistä, joilla on merkitystä lakisääteisien tilintarkastusten kannalta. 3. Jäljempänä 32 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä sopeutumisaikaa ja kelpoisuuskoetta koskevien vaatimusten lähentämiseksi. Niiden on lisättävä vaatimusten avoimuutta ja ennakoitavuutta. Niiden on tehtävä yhteistyötä EAMV:n kanssa ja [XXX] annetun asetuksen N:o [XXX] X artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten kanssa siltä osin kuin tällainen lähentäminen liittyy yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen.”. 8. Lisätään 15 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Jäljempänä 32 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava julkista rekisteriä koskevista järjestelyistä.”. 9. Lisätään 17 artiklan 1 kohtaan j alakohta seuraavasti: ”tarvittaessa se, onko tilintarkastusyhteisö rekisteröity 3 a ja 3 b artiklan mukaisesti.”. 10. Poistetaan 21 artiklan 2 kohta. 11. Muutetaan 22 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja ja/tai tilintarkastusyhteisö sekä mahdollinen äänioikeuksien haltija toimii lakisääteistä tilintarkastusta suorittaessaan riippumattomasti suhteessa tarkastettavaan yhteisöön eikä osallistu sen päätöksentekoon.”. b) Poistetaan 2 kohdan toinen alakohta. c) Korvataan 4 kohta seuraavasti: ”4. Komissiolla on valtuudet hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti täsmentääkseen a) tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja uhkia ja toimenpiteitä, b) tilanteita, joissa tämän artiklan 2 kohdassa määritellyt uhat ovat niin merkittäviä, että lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuus vaarantuu.”. 12. Korvataan 26 artikla seuraavasti: ”26 artikla Tilintarkastusstandardit 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt noudattavat kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja tehdessään lakisääteisiä tilintarkastuksia siltä osin kuin kyseiset standardit ovat tämän direktiivin ja asetuksen N:o XX/XX vaatimusten mukaiset. Jäsenvaltiot voivat määrätä ylimääräisiä tilintarkastusmenettelyjä tai -vaatimuksia kansainvälisten tilintarkastusstandardien lisäksi vain siinä tapauksessa, että kyseiset tilintarkastusmenettelyt tai -vaatimukset johtuvat lakisääteisten tilintarkastusten laajuuteen liittyvistä kansallisista lakisääteisistä erityisvaatimuksista. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseiset tilintarkastusmenettelyt tai -vaatimukset täyttävät seuraavat edellytykset: a) ne edistävät tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten uskottavuuden ja laadun korkeaa tasoa tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annetun direktiivin [xxxx] 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti; b) ne ovat Euroopan yleisen edun mukaisia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisistä tilintarkastusmenettelyistä tai ‑vaatimuksista komissiolle EAMV:lle ja muille jäsenvaltioille. 2. Sovellettaessa 1 kohtaa ”kansainvälisellä tilintarkastusstandardilla” tarkoitetaan kansainvälisen tilintarkastajaliiton (IFAC) vuonna 2009 käynnistämään selkeyttämishankkeeseen sisältyviä kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja (International Standards on Auditing, ISA) ja niihin liittyviä lausuntoja ja standardeja, sikäli kuin ne ovat merkityksellisiä lakisääteisen tilintarkastuksen kannalta. 3. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti tämän artiklan 2 kohdassa olevan kansainvälisten tilintarkastusstandardien määritelmän muuttamiseksi. Tätä valtaa käyttäessään komissio ottaa huomioon IFAC:n tekemät muutokset kansainvälisiin tilintarkastusstandardeihin, julkisen edun valvontalautakunnan lausunnon kyseisistä muutoksista sekä tilintarkastuksessa ja tilintarkastajien ammattialalla mahdollisesti tapahtuvan kehityksen.”. 13. Poistetaan 28 artiklan 2 kohta. 14. Muutetaan 29 artikla seuraavasti: a) Muutetaan 1 kohta seuraavasti: i) Korvataan a alakohta seuraavasti: ”a) 32 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on johdettava laadunvarmistusjärjestelmää, ja järjestelmä on järjestettävä tavalla, joka tekee siitä riippumattoman lakisääteisistä tilintarkastajista ja tilintarkastusyhteisöistä.” ii) Lisätään k alakohta seuraavasti: ”k) Laaduntarkastusten on oltava asianmukaisia ja oikeassa suhteessa tarkastettavan tilintarkastusyhteisön tai lakisääteisen tilintarkastajan toiminnan laajuuteen ja ulottuvuuteen.” iii) Lisätään k alakohdan jälkeen seuraava alakohta: ”Jäljempänä 32 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on asetettava ensimmäisen alakohdan g alakohdassa tarkoitettu kertomus asianomaisten osapuolten saataville näiden pyynnöstä. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että julkistettu kertomus ei vaaranna laaduntarkastuksen kohteena olevan tarkastettavan yhteisön kaupallisia etuja, mukaan lukien sen teollis- ja tekijänoikeudet.”. b) Korvataan 2 kohta seuraavasti: ”2. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a, b ja e–j alakohtaa koskevien vaatimusten määrittämiseksi tarkemmin.”. 15. Muutetaan 32 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen, joka on vastuussa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkisesta valvonnasta 2–7 kohdassa vahvistettujen periaatteiden perusteella.”. b) Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Toimivaltainen viranomainen voi sallia lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvien alojen asiantuntijoiden, jotka eivät toimi lakisääteisinä tilintarkastajina, osallistua julkisen valvonnan järjestelmän johtoon, edellyttäen, että asiantuntijat valitaan riippumattoman ja avoimen nimitysmenettelyn mukaisesti. Lakisääteisinä tilintarkastajina toimivien henkilöiden ei voida sallia osallistua julkisen valvonnan järjestelmän johtoon.”. c) Korvataan 4 kohdan johdantolause seuraavasti: ”Toimivaltaisen viranomaisen on oltava viime kädessä vastuussa”. d) Korvataan 5 kohta seuraavasti: ”5. Toimivaltaisella viranomaisella on oltava tarvittaessa oikeus aloittaa ja tehdä lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen toimintaan kohdistuvia tutkimuksia sekä oikeus toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä. Sillä on oltava riittävät resurssit tällaisten tutkimusten aloittamiseksi ja tekemiseksi. Tämän direktiivin mukaisten tehtäviensä hoitamiseksi toimivaltaisella viranomaisella on oltava mahdollisuus saada missä tahansa muodossa olevat asiakirjat, jotka lakisääteisillä tilintarkastajilla tai tilintarkastusyhteisöillä on hallussaan, sekä mahdollisuus vastaanottaa ja säilyttää itsellään kopio niistä. Sillä on myös oltava oikeus vaatia tietoja kaikilta henkilöiltä ja tarvittaessa kutsua henkilö kuultavaksi tietojen saamiseksi.”. e) Korvataan 6 kohta seuraavasti: ”6. Toimivaltaisen viranomaisen on oltava avoin. Tähän kuuluu muun muassa vuosittaisten työohjelmien ja toimintakertomusten julkistaminen.”. 16. Lisätään 32 a artikla seuraavasti: ”32 a artikla Tehtävien siirto Jäsenvaltiot voivat sallia 32 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen siirtää tehtäviä muille laissa nimetyille viranomaisille tai elimille vain siltä osin kuin on kyse lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisestä ja rekisteröinnistä. Toimivaltaisen viranomaisen on nimenomaisesti siirrettävä tehtävät, jotka muut viranomaiset tai elimet hoitavat. Siirrossa on täsmennettävä siirrettävät tehtävät ja edellytykset, joiden mukaisesti ne on hoidettava. Viranomaiset tai elimet on järjestettävä siten, ettei synny eturistiriitoja. Vastuu tämän direktiivin ja sen nojalla toteutettujen täytäntöönpanotoimenpiteiden noudattamisen valvonnasta kuuluu viime kädessä siirron tekevälle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kaikista tehtävien siirtoa koskevista järjestelyistä sekä siirrettyjen tehtävien sääntelyn tarkoista edellytyksistä.”. 17. Muutetaan 36 artikla seuraavasti: a) Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Edellä oleva 2 kohta ei estä toimivaltaisia viranomaisia vaihtamasta luottamuksellisia tietoja. Näin vaihdettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin. Salassapitovelvollisuutta sovelletaan jokaiseen henkilöön, jolle toimivaltaiset viranomaiset ovat siirtäneet tehtäviä tässä direktiivissä säädettyjä tarkoituksia varten.”. b) Korvataan 7 kohta seuraavasti: ”7. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti tämän artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisten tietojenvaihtoon liittyvien menettelyiden sekä rajojen yli ulottuvia tutkimuksia koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen täsmentämiseksi.”. 18. Lisätään 37 artiklaan 3 kohta seuraavasti: ”3. Mahdolliset tarkastettavan yhteisön ja kolmannen osapuolen väliset sopimuslausekkeet, joilla kyseisen yhteisön yhtiökokouksen tai jäsenten kokousten 1 kohdan mukaisesti tekemä valinta, joka koskee tai jolla rajoitetaan tietyn lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön nimittämistä suorittamaan kyseisen yhteisön lakisääteinen tilintarkastus, rajataan tiettyihin luokkiin kuuluviin tai tietyissä luetteloissa mainittuihin lakisääteisiin tilintarkastajiin tai tilintarkastusyhteisöihin, on katsottava mitättömiksi.”. 19. Poistetaan X luku. 20. Lisätään seuraava X a luku, mukaan lukien 43 a ja 43 b artikla: ”X a LUKU PIENTEN JA KESKISUURTEN LAKISÄÄTEISTÄ TILINTARKASTUSTA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET 43 a artikla Pienten ja keskisuurten yritysten yksinkertaistettu tilintarkastus Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilintarkastusstandardien soveltaminen keskisuurten yritysten tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteiseen tilintarkastukseen on oikeassa suhteessa kyseisten yritysten liiketoiminnan laajuuteen ja monimutkaisuuteen. Tehdessään laadunvarmistustarkastuksia toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon tilintarkastusstandardien suhteutettu soveltaminen. Jäsenvaltiot voivat pyytää ammatillisilta järjestöiltä ohjeistusta tilintarkastusstandardien suhteutetusta soveltamisesta keskisuuriin yrityksiin. 43 b artikla Pienet yritykset Kun jäsenvaltio edellyttää pienten yritysten tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteistä tilintarkastusta, 43 a artiklaa sovelletaan soveltuvin osin. Jos jäsenvaltio on antanut säännöt pienten yritysten tilinpäätöksen suppeasta tarkastuksesta lakisääteisen tilintarkastuksen vaihtoehtona, kyseistä jäsenvaltiota ei saa velvoittaa mukauttamaan tilintarkastusstandardeja mainittujen yritysten lakisääteiseen tilintarkastukseen. Sovellettaessa tätä artiklaa ’suppealla tarkastuksella’ tarkoitetaan menettelyä, jonka lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö aloittaa havaitakseen virheellisyydet, jotka johtuvat virheestä tai väärinkäytöksestä yhteisön tilinpäätöksessä, ja joka antaa lakisääteistä tilintarkastusta matalamman varmuustason.”. 21. Muutetaan 45 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä 15, 16 ja 17 artiklan mukaisesti kaikki kolmansien maiden tilintarkastajat ja tilintarkastusyksiköt, jotka laativat tilintarkastuskertomuksen sellaisen yhtiön tilinpäätöksestä tai konsolidoidusta tilinpäätöksestä, joka on perustettu unionin ulkopuolella ja jonka siirtokelpoisia arvopapereita on otettu kaupankäynnin kohteeksi kyseisen jäsenvaltion direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla, paitsi jos kyseinen yhtiö laskee liikkeeseen ainoastaan voimassa olevia velkapapereita, joihin sovelletaan jotakin seuraavista: a) ne otetaan kaupankäynnin kohteeksi jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY(*) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla ennen 31 päivää joulukuuta 2010, ja niiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 50 000 euroa tai, jos on kyse jossakin muussa valuutassa arvostetuista velkapapereista, niiden yksikkökohtainen nimellisarvo liikkeeseenlaskemispäivänä vastaa vähintään 50 000:ta euroa; b) ne otetaan kaupankäynnin kohteeksi jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla direktiivin 2004/109/EY 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla 31 päivästä joulukuuta 2010, ja niiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 100 000 euroa tai, jos on kyse jossakin muussa valuutassa arvostetuista velkapapereista, niiden yksikkökohtainen nimellisarvo liikkeeseenlaskemispäivänä vastaa vähintään 100 000:ta euroa. (*) EUVL L 390, 31.12.2004, s.38.”. b) Muutetaan 5 kohta seuraavasti: i) Korvataan e alakohta seuraavasti: ”e) kolmannen maan tilintarkastusyksikkö julkistaa verkkosivustollaan vuosittain avoimuusraportin, joka sisältää [XXX] annetun asetuksen N:o [XXX] X artiklassa mainitut tiedot, tai noudattaa vastaavia julkistamista koskevia vaatimuksia.”. ii) Lisätään alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltio voi rekisteröidä kolmannen maan tilintarkastajan vain, jos tämä täyttää ensimmäisen alakohdan a, d ja e alakohdassa säädetyt vaatimukset.”. d) Korvataan 6 kohta seuraavasti: ”6. Varmistaakseen tämän artiklan 5 kohdan d alakohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissiolle siirretään valta päättää kyseisessä alakohdassa tarkoitetusta vastaavuudesta täytäntöönpanosäädöksillä. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tutkimusmenettelyä noudattaen. Jäsenvaltiot voivat arvioida tämän artiklan 5 kohdan d alakohdassa tarkoitettua vastaavuutta siihen saakka, kun komissio on tehnyt tällaisen päätöksen. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti niiden yleisten vastaavuutta koskevien kriteerien vahvistamiseksi, joita käytetään, kun arvioidaan, tehdäänkö tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tilinpäätösten tilintarkastukset 26 artiklassa tarkoitettujen kansainvälisten tilintarkastusstandardien sekä 22, 24 ja 25 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti. Jäsenvaltioiden on käytettävä tällaisia kaikkiin kolmansiin maihin sovellettavia kriteereitä, kun ne arvioivat vastaavuutta kansallisella tasolla.”. 22. Korvataan 46 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Varmistaakseen tämän artiklan 1 kohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissiolle siirretään valta päättää kyseisessä alakohdassa tarkoitetusta vastaavuudesta täytäntöönpanosäädöksillä. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tutkimusmenettelyä noudattaen. Komission tunnustettua tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vastaavuuden jäsenvaltiot voivat päättää luottaa tällaiseen vastaavuuteen osittain tai kokonaan ja poiketa sen vuoksi 45 artiklan 1 ja 3 kohdassa asetetuista vaatimuksista tai muuttaa niitä osittain tai kokonaan. Jäsenvaltiot voivat arvioida tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastaavuutta tai käyttää muiden jäsenvaltioiden tekemiä arvioita siihen saakka, kun komissio on tehnyt tällaisen päätöksen. Jos komissio päättää, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastaavuutta koskevaa vaatimusta ei ole noudatettu, se voi antaa asianomaisille tilintarkastajille ja tilintarkastusyhteisöille luvan jatkaa tilintarkastustoimintaansa kyseisen jäsenvaltion vaatimusten mukaisesti asianmukaisen siirtymäkauden aikana. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti niiden yleisten vastaavuutta koskevien kriteerien vahvistamiseksi 29, 30 ja 32 artiklassa säädettyjen vaatimusten perusteella, joita on käytettävä, kun arvioidaan, vastaavatko kolmannen maan julkisen valvonnan järjestelmät sekä laadunvarmistus-, tutkinta- ja seuraamusjärjestelmät unionin järjestelmiä. Jäsenvaltioiden on käytettävä tällaisia yleisiä kriteereitä, kun ne arvioivat vastaavuutta kansallisella tasolla, jos komissio ei ole tehnyt kyseisestä kolmatta maata koskevaa päätöstä.”. 23. Muutetaan 47 artikla seuraavasti: a) Lisätään 2 kohtaan ba alakohta seuraavasti: ”ba) tarkastettavan yhteisön kaupallisten etujen, mukaan lukien sen teollis- ja tekijänoikeudet, suojaaminen ei vaarannu;”. b) Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Yhteistyön helpottamiseksi komissiolle siirretään valta päättää tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta asianmukaisuudesta täytäntöönpanosäädöksillä. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tutkimusmenettelyä noudattaen. Jäsenvaltioiden on toteutettava komission päätöksen noudattamisen edellyttämät toimet. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti niiden yleisten asianmukaisuutta koskevien kriteerien vahvistamiseksi, joiden mukaisesti komissio arvioi, voidaanko kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset tunnustaa asianmukaisiksi tekemään lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen hallussa olevien tilintarkastukseen liittyvien työpapereiden tai muiden asiakirjojen vaihtoa koskevaa yhteistyötä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Yleisten asianmukaisuutta koskevien kriteereiden on perustuttava 36 artiklan mukaisiin vaatimuksiin tai keskeisiltä osiltaan lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen hallussa olevien tilintarkastukseen liittyvien työpapereiden tai muiden asiakirjojen suoraa vaihtoa vastaaviin toiminnallisiin järjestelyihin.”. c) Korvataan 5 kohta seuraavasti: ”5. Siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 48 a artiklan mukaisesti tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen poikkeustapausten määrittelemiseksi, jotta voidaan helpottaa toimivaltaisten viranomaisten yhteistyötä.”. 24. Korvataan 48 artiklan 1 ja 2 kohta seuraavasti: ”1. Komissiota avustaa komitea, jäljempänä ’komitea’. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011(*) tarkoitettu komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. (*) EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13.”. 25. Lisätään 48 a artikla seuraavasti: ”48 a artikla Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin. 2. Siirretään 8 artiklan 3 kohdassa, 22 artiklan 4 kohdassa, 26 artiklan 3 kohdassa, 29 artiklan 2 kohdassa, 36 artiklan 7 kohdassa, 45 artiklan 6 kohdassa, 46 artiklan 2 kohdassa sekä 47 artiklan 3 ja 5 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle määräämättömäksi ajaksi [tämän direktiivin voimaantulopäivästä]. 3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 8 artiklan 3 kohdassa, 22 artiklan 4 kohdassa, 26 artiklan 3 kohdassa, 29 artiklan 2 kohdassa 36 artiklan 7 kohdassa, 45 artiklan 6 kohdassa, 46 artiklan 2 kohdassa sekä 47 artiklan 3 ja 5 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 5. Edellä olevien 8 artiklan 3 kohdan, 22 artiklan 4 kohdan, 26 artiklan 3 kohdan, 29 artiklan 2 kohdan, 36 artiklan 7 kohdan, 45 artiklan 6 kohdan, 46 artiklan 2 kohdan sekä 47 artiklan 3 ja 5 kohdan mukaisesti annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan [kahdella kuukaudella].”. 2 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään […] päivänä […]kuuta […]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 3 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 4 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] Ohjelmien puitteissa hyväksyttyjen tukien suuri määrä selittyy sillä, että eräät jäsenvaltiot ottivat käyttöön yleisiä takausohjelmia, jotka kattoivat niiden pankkien kaikki velat. Jäsenvaltiot turvautuivat pääasiassa vakuustoimenpiteisiin. Vuonna 2009 hyväksyttiin 546,08 miljardin euron (4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) pääomasijoitustoimenpiteet, joista jäsenvaltiot käyttivät tosiasiallisesti noin 141,5 miljardia euroa. Komissio hyväksyi lokakuun 2008 ja lokakuun 2010 välisenä aikana valtiontukialalla toteutettavia finanssikriisitoimenpiteitä 22 jäsenvaltiossa, ts. kaikissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Bulgariaa, Tšekkiä, Viroa, Maltaa ja Romaniaa. [2] Komission tiedonanto – Eurooppa 2020: Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020 lopullinen, 3.3.2010. [3] Komission ehdotus asetukseksi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista, KOM(2011)X, X.X.2011. [4] Euroopan komissio, vihreä kirja Tilintarkastuspolitiikka: kriisin opetukset, KOM(2010) 561, 13.10.2010. Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/green_paper_audit_en.pdf [5] http://ec.europa.eu/internal_market/accounting/conferenc_20110209_en.htm [6] http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2011/2037 [7] KOM(2010) 561 lopullinen, EUVL C 248, 25.8.2011, s. 92. [8] Neljännen yhtiöoikeusdirektiivin (78/660/ETY) ja seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY uudelleenlaadintaa koskevan komission ehdotuksen jälkeen EU:n oikeudessa ei enää vaadita pienten yritysten tilinpäätösten antamista tilintarkastukseen. [9] EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22. [10] Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista, KOM(2011) 684 lopullinen, 25.10.2011. [11] EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13. [12] EUVL C […], […], s. […]. [13] EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22. [14] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteen uudelleentarkastelu {COM(2011) 78}. [15] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (”Small Business Act”) {SEC(2008)2102}. [16] Komission tiedonanto – Eurooppa 2020: Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020 lopullinen. [17] EUVL L 345, 31.12.2003, s. 64. [18] EUVL L 327, 11.12.2010, s. 1. [19] EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13.