EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 14.12.2011 
SEK(2011) 1575 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi  
tietyistä yhteistyöhön osallistumattomiin maihin kalakantojen säilyttämiseksi 
kohdistettavista toimenpiteistä 
{KOM(2011) 888 lopullinen} 
{SEK(2011) 1576 lopullinen}  
 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi  
tietyistä yhteistyöhön osallistumattomiin maihin kalakantojen säilyttämiseksi 
kohdistettavista toimenpiteistä 
1. ONGELMAN MÄÄRITTELY : MIKÄ ON TARKALLEEN OTTAEN ONGELMA , KEIHIN SE 
VAIKUTTAA ENITEN JA MIKSI TARVITAAN JULKISEN VALLAN TOIMIA ? 
YK:n merioikeusyleissopimus1 sekä YK:n kalakantasopimus2 edellyttävät, että 
rannikkovaltiot sekä valtiot, jo tka kalastavat kyseisiä kantoj a viereisellä aavalla merellä, 
hoitavat yhteistyössä vastuullis esti hajallaan olevia ja la ajasti vaeltavia kalakantoja 
taatakseen niiden kestävyyden pitkällä aikavälillä, neuvotte lemalla joko suoraan 
keskenään tai asianomaisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen kautta. 
Voi käydä niin, että kolmas maa ei tee yhtei styötä jonkin EU:n kannalta tärkeän hajallaan 
olevan ja laajasti vaeltavan kalakannan hoitamiseksi ja – mikä vielä merkittävämpää – että kyseisen maan asenne merkitsee, joko toiminnan tai toimimatta jättämisen kautta, liikakalastusriskiä. Tällöin on käytettävä kaikki mahdolliset keinot, jotta kyseinen maa 
saataisiin luopumaan tästä asenteestaan. Jos tavanomaiset neuvottelu t ja tekninen vaihto 
eivät tuota tulosta, yksi mahdollinen keino ova t kauppaan liittyvät ra joitukset. EU:lla ei 
kuitenkaan ole mekanismia tote uttaa niitä riittävän nopeasti. 
Parhaillaan EU:lla on edessään makrillikannan liikakalastuksen välitön uhka seurauksena 
Islannin ja Färsaarten toteuttamista hoitotoimenpiteistä, joissa ei ole otettu asianmukaisesti huomioon muiden rannikkovaltio iden ja EU:n oikeuksia. Mitä pikemmin 
EU pystyy reagoimaan tarvittavalla tavalla,  sitä tehokkaammin nämä  ja muut mahdolliset 
ongelmat saadaan ratkaistua. 
Kolmansien maiden yhteistyön puuttumisesta johtuva liikakalastus on lähes kaikkiin 
kalastusalan toimijoihin vaikuttava ongelma: 
Kalastusalalla
 kilpailu rajatuista markkinoista ja tuotoksen väheneminen kalavarojen 
hupenemisen vuoksi saattavat johtaa sekä lyhye llä että pitkällä ai kavälillä huomattaviin 
taloudellisiin tappioihin ja  työpaikkojen menetyksiin. 
                                                 
1 United Nations Convention on the Law of the Sea  , 10. joulukuuta 1982. 
2 The United Nations Agreement for the Implementation of the Provisions of the United Nations 
Convention on the Law of the Sea of 10 D ecember 1982 relating to the Conservation and 
Management of Straddling Fish Stocks and Highly Migratory Fish Stocks  (voimassa alkaen 
11. joulukuuta 2001). 
 
FI 3   FI Jalostusteollisuudessa  saattaa raaka-aineen saatavuus alhaiseen hint aan parantua lyhyellä 
aikavälillä, mutta keskipitkällä ja pitkällä  aikavälillä ala joutuisi kärsimään kannan 
ehtymisestä. 
Kuluttajat  eivät todennäköisesti hy ödy lisääntyneestä tarjonnast a lyhyellä aikavälillä, 
sillä edullinen hintavaikutus tasoittuisi ansioiden kasvun ja  jalostus- ja jakelualan 
työpaikkojen lisääntymisen vaikutuksesta. Pitk ällä aikavälillä tarjonnan väheneminen 
johtaisi siihen, että kuluttajat jout uisivat maksamaan korkeampia hintoja. 
EU:n ja kansallisen tason viranomaiset  olisivat kykenemättömiä hoitamaan kyseistä 
ongelmaa sekä lyhyellä että pitkällä aikavä lillä. Luottamuksen puute viranomaisia 
kohtaan näkyisi mielipidemittauksissa, ja tämä  voisi vaikuttaa me rkittävällä tavalla 
muihin politiikan aloihin. 
Edellä mainittujen toimijoiden etujen suojaamis eksi pitkällä aikavälillä tarvitaan ennen 
kaikkea viranomaisten toimintaa. 
2. Toissijaisuuskysymysten analyysi: Ovatko EU:n toimet perusteltuja 
toissijaisuuden perusteella ( tarpeellisuus ja EU:n lisäarvo)? 
Suunnitellun välineen tarkoit uksena on EU:n yhteisen kalast uspolitiikan pu itteissa viime 
kädessä välttää tiettyjen hajallaan olevie n ja laajasti vaeltavien kalakantojen 
liikahyödyntäminen, mutta väline (tuonnin rajoitt aminen tai kieltäminen) kuuluu yhteisen 
kauppapolitiikan alaan. Molemmat politiikat ku uluvat EU:n yksinomaiseen toimivaltaan, 
ja sen vuoksi tässä tapauksessa ei so velleta toissijaisuusperiaatetta.  
3. EU:n aloitteen tavoitteet: Mitkä ovat tärkeimmät tavoitteet? 
Aloitteen perimmäisenä yleisenä tavoitteen a on myötävaikuttaa kalavarojen säilymiseen, 
joka on yhteisen kalastuspolitiikan tärkein tavoite. Toimintatavoitteena on luoda EU:lle 
kauppaan liittyvä väline, jolla tu etaan kyseistä yleistä tavoitetta. 
4. Toimintavaihtoehdot: Mitä vaihtoehtoja on tarkasteltu ja mitkä vaihtoehdot on 
arvioitu? 
Seuraavia viittä vaihtoehtoa tarkasteltiin:  
(1) ei toimintaa; 
(2) toteutetaan toimenpiteitä muulla tavoi n kuin säädösten muodossa, esimerkiksi 
julkisten paljastusten, kestävyysmerkintöjen tai erilaisten diplomaattisten menettelyjen kaltaiset mekanismit; 
(3) lisätään yhteiseen kalastuspolitiikkaan säädös, jonka avulla ongelmaan voidaan 
puuttua nopeasti kieltämällä asianomaiseen  kalakantaan perustuvien ja kyseessä 
olevasta maasta peräisin olevien kalatuotteiden kauppa; 
(4) otetaan käyttöön rajoitetusti kaupan rajoituksia, jotka koskevat ainoastaan 
helposti tunnistettavia kalatuotteita; 
 
FI 4   FI (5) annetaan säädös ”vastatoimenpiteistä” vastauksena toisen valtion 
”kansainvälisesti tuomittavaan tekoon”. 
5. Vaikutusten arviointi: Mitkä ovat kunkin vaihtoehdon merkittävimmät 
taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristövaikutukset ja erityisesti 
(kvantifioidut/rahamääräiset) hyödyt ja kustannukset (myös arvioita 
hallinnollisesta rasituksesta), muut noudattamisesta aiheutuvat kustannukset sekä julkishallinnoille aiheutuvat täytäntöönpanokustannukset? 
Edellä esitettyjen vaihtoehto jen taloudellisten, sosiaalist en ja ympäristövaikutusten 
selvittämiseksi helpommin vaihtoehtoja anal ysoitiin käyttäen tapaustutkimusta, joka 
koski makrillin tilannetta. Kyseisessä tutkim uksessa tarkastellaan käynnissä olevaa riitaa 
Koillis-Atlantin makrillikannan hoidosta. Täss ä yhteydessä Islanti ja Färsaaret ovat 
toteuttaneet toimenpiteitä ottama tta asianmukaisesti huomioon muiden 
rannikkovaltioiden oikeuksia, ja nämä toimenp iteet saattavat vaaran taa kyseisen kannan 
kalastuksen kestävyyden. Kannasta käytettävi ssä olevien tietojen pohjalta on mahdollista 
laatia edellä mainittuja vaihtoehtoja koskeva vertaileva analyysi. 
Analyysiin sisältyi, siinä laajuudessa kuin oli mahdollista, kalastuksen kehitystä tulevien 
12 vuoden aikana koskeva simulaatio, joka perustui kyseisestä  kannasta tehtyihin 
uusimpiin tieteellisiin arvioi hin. Siihen sisältyi myös hallinnollisen rasituksen 
tilannekohtaisia arvioita sekä mahdolliste n etujen ja haittojen tarkastelua. 
Analyysin tulos osoittaa, että  
– Vaihtoehto 1 (ei toimintaa) ei ole mahdollinen. EU:n toimintaa tarvitaan. 
– Muulla tavoin kuin säädöksinä toteutettava toiminta (vai htoehto 2) saattaisi olla 
käyttökelpoinen joissakin tapauksissa, mutta useimmissa tapauksissa tarkoin 
kohdennettu säädös on paljon suositeltavampi.  Vaikka vaihtoehto olisikin parempi 
valinta muutamissa tapauksissa, olis i perusteltua hyväksyä tarvittava 
lainsäädäntömekanismi, jotta toimenpide voitaisiin todella toteuttaa näissä 
tapauksissa. 
– Seuraavassa taulukossa esitetään lyhyt ti ivistelmä vaihtoehdoista 3, 4 ja 5: 
 Vaihtoehto 3  Vaihtoehto 4  Vaihtoehto 5  
Ympäristövaikutukset 
sekä taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset 
 
  
 
 • Hyvin nopea 
elpyminen toivotuille tasoille 
• Ei vaaraa 
ehtymisestä(*) 
• MSC-merkintä 
säilytetään 
• Suurempi luottamus 
viranomaisiin 
• Kannan elpyminen 
johtaa parempiin 
tuloihin 
• Edullisemmat hinnat 
kuluttajille 
•  • Vaikutukset kuten 
vaihtoehdossa 3, 
ilmenevät 
mahdollisesti myöhemmin
 • Vaikutukset kuten 
vaihtoehdossa 3, 
ilmenevät 
mahdollisesti voimakkaampina
 
 
FI 5   FI  
 
  
 
 SIJOITUS
 1 2 1 
Suuri: Hyvin 
yksityiskohtainen 
lainsäädäntö (jäljitettävyys), 
seurataan monia 
tuotteita
 Pieni: Yksinkertaisempi 
lainsäädäntö, vähemmän 
seurattavia tuotteita  Suurempi kuin 
vaihtoehdossa 1: 
Suurempi toimenpidevalikoima; 
kiistanalainen 
lainsäädäntö, seuranta monimutkaista
 Hallinnollinen rasitus 
 
  
 
SIJOITUS
 2 1 3 
• Lajia sisältävien 
tuotteiden 
määrittelyyn liittyvät 
ongelmat 
• Osoitettava 
suhteellisuuden noudattaminen ja 
toimenpiteiden oikeudenmukaisuus
 • Ei merkittäviä 
ongelmia. 
Suhteellisuuden ja 
oikeuden-
mukaisuuden noudattamisen 
osoittaminen 
helpompaa
 • Kuten vaihtoehdossa 
3, mutta 
monimutkaisempi 
toimenpide-
kokonaisuus merkitsee 
monimutkaisempia 
ongelmia lainsäädännön 
noudattamisen 
yhteydessä 
 Suurimmat epäkohdat 
 
 
  
 
 
SIJOITUS
 2 1 3 
(*) Makrillia koskevassa tapaustutkimuksessa 1,7 miljoonan tonnin raja-arvoa pienempi kutevan kannan 
biomassa. 
6. Vaihtoehtojen vertailu: Mikä on suositeltava vaihtoehto ja millä perustein? 
Ympäristövaikutukset sekä taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset liittyvät toisiinsa hyvin 
kiinteästi, ja ne ovat hyvin samanlaiset kaikissa kolmessa vaihtoehdossa. Ainoa ero on, 
että vaihtoehdossa 4 vaikutusten odotetaan ilmenevän tietyn verran myöhemmin, koska 
toteutettavat toimenpiteet eivät ole yhtä tiukkoja kuin vaihtoehdoissa  3 ja 5. Vaihtoehdon 
4 vähäisempää vaikuttavuutta kompensoisi kuitenkin se, että  sekä lainsäädännön laadinta 
että sen tosiasiallinen täytäntöönpano olisi paljon helpompaa. Sijoitusten 
kumulaatioarvot (5, 4, 7) eivät eroa toisistaan  niin suuresti, että jokin vaihtoehto olisi 
niiden perusteella valittava tai jätettävä valitsematta. 
 
FI 6   FI On myös vaikeaa yleistää edellä kuvattua makr illiin liittyvää analyysiä muihin tuleviin 
tapauksiin. Saattaisi ilmetä tilanteita, joissa vaihtoehto 3 ei olisi sovellettavissa, koska 
kyseessä olevasta lajista valmistettuja tuotteit a on prosessoitu tai jalostettu merkittävästi. 
Joissakin muissa tapauksissa kauppaa koskevien  toimenpiteiden soveltaminen ei kävisi 
päinsä (esimerkiksi jos kyseistä lajia koske vaa kauppaa ei käydä lai nkaan), mutta niissä 
olisi mahdollista toteuttaa vastatoimenpiteitä , joita varten EU:lla  ei kuitenkaan ole 
voimassa olevaa sääntelymekanismia. 
Edellä oleva huomioon ottaen on katsottu parhaaksi ehkä sella inen vaihtoehto, joka olisi 
niin joustava, että siinä vo itaisiin yhdistää kolmen edellä  kuvatun vaihtoehdon edut ja 
samalla minimoida niiden haitat ja hallin tokustannukset. Tällainen vaihtoehto voisi 
mahdollisesti olla EU:n säädös, jolla on seuraavat ominaisuudet: 
(a) pääasiallinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artikla; myös muut 
oikeusperustat ovat mahdollisia, jos suunnitellut toimenpiteet eivät liity 
kauppaan; 
(b) kuvataan soveltamisala samoin kuin tässä analyysissä: tilanteet, jotka koskevat 
yhteistyön puuttumista kalastuksenhoidossa sekä sellaisten toimenpiteiden 
toteuttamista, jotka ovat selvästi vast oin yhteisiä kansainvälisiä kalavarojen 
jakamista koskevia käytäntö jä ja uhkaavat  kestävyyttä; 
(c) vahvistetaan luettelo mahdollisista so vellettavista toimenpiteistä, jotka 
vaihtelevat kaupan rajoituksista erilaisiin vastatoimenpiteisiin; 
(d) vahvistetaan pääperiaatteet ja –kriteerit, joiden perusteella kyseisiä toimenpiteitä 
sovellettaisiin; ne koskisivat muun muassa vaikuttavuutta, suhteellisuutta, 
oikeudenmukaisuutta ja lakien noudattamista; 
(e) annetaan komissiolle täytäntöönpanovalta  soveltaa asianmukaisiin ratkaisuihin 
tarvittavia toimenpiteitä, edellä mainittujen kriteerien mukaisesti; 
(f) vahvistetaan erityismekanismit jäsenvalt ioiden harjoittam aa valvontaa varten 
uuden komiteamenettelyä koskevan asetuksen mukaisesti;  
(g) vahvistetaan selkeät säännöt ilman er i toimenpiteitä ta pahtuvalle tai hyvin 
nopeasti suoritettavalle toimenpite iden suspendoinnille, kun yhteistyöhön 
osallistumaton valtio on toteuttanut as ianmukaiset korjaavat toimenpiteet; 
(h) lisäksi komissio valtuutettaisiin perustamaan tarvittaessa uusia 
valvontamekanismeja, jos käytössä ol evat osoittautuvat riittämättömiksi. 
Soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä se lvästi tapaukset, jotka kuuluvat laittomasta, 
ilmoittamattomasta ja sääntelemättömästä kalastuksesta annetun lainsäädännön tai 
muiden välineiden soveltamisalaan. Toimenpidelu ettelon olisi oltava niin laaja, ettei se 
sulje pois uusia vaikuttavia ja kiistaa aiheutta mattomia toimenpiteitä, jos ne osoittautuvat 
tarpeellisiksi. Sitä vastoin d alakohdassa ta rkoitettujen periaatteiden  ja kriteerien olisi 
oltava hyvin tiukat, jotta komission toiminta-ala on selkeästi määritelty. 
7. Seuranta ja arviointi: Millä tavoin toteutuneet kustannukset ja hyödyt ja 
toivottujen vaikutusten saavuttaminen todennetaan?  
 
FI 7   FI Koko toiminnan tavoitteena (ks. 3 jakso) on edistää kalavarojen sä ilymistä ja niiden 
saamista kestävän enimmäistuoton mahdolli staville tasoille. Kalavarojen tilan 
seurannassa yleisesti käytetty jä indikaattoreita ovat kutev an kannan biomassa (SSB) eli 
kutuaikana kutuvalmiina olevan ka lan määrä sekä kalastuskuol evuus (F), joka ilmaisee, 
paljonko kanta pienenee kalastustoiminnan se urauksena. On myös muita indikaattoreita, 
jotka täydentävät edellä main ittuja ja kuvaavat sitä, missä laajuudessa kalastustoiminnan 
vaikutukset eivät koske pelkästään kalastuksen  kohteena olevia kant oja vaan myös muita, 
tahattomasti pyydettyjä tai vahingoite ttuja kaloja tai merieliöitä. 
Nykyään on käytössä hyvin pitk älle kehitetty järj estelmä, joka on suunniteltu turvaamaan 
oikeaan aikaan tapahtuva ja tieteelliseen tietoon perustuva seuranta. Järjestelmä käsittää kalastustoimintaa koskevien tietojen ker uun, näytteenoton ja biologisen tiedon keruun, 
tutkimusalusten avulla merellä tehtävät tieteelliset selvitykset sekä kalatutkijoiden kansainvälisen yhteistyökehyksen, joka ma hdollistaa tietojen vertailun ja vaihdon, 
kalakantoja koskevien arviointien suor ittamisen ja kalast uksenhoitoa koskevan 
tieteellisen neuvonnan. Koillis-Atl antin osalta useimpia näistä toimista koordinoi 
Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES ). Vastaavia elimiä on olemassa myös 
muita EU:n kalastustoiminnan kannalta  tärkeitä kalastusalueita varten. 
Nykyinen tieteellisissä analyysei ssä käytettävien tietojen ke ruuta varten olemassa oleva 
kehys
3 sekä tieteellis-teknisen ka lastuskomitean mandaatti tarjoavat perustan tuottaa 
jatkuvalla tavalla taloudellis ta tietoa, josta on hyötyä seurattaessa suunniteltujen 
toimenpiteiden saavutuksia indikaattoreilla . Näihin kuuluvat muun mu assa taloudellinen 
tuotos, EU:n laivastojen liikevaihto ja niiden riippuvuus yksittäisistä kalakannoista. Myös tuontia seurataan säännöl lisesti. Tästä syystä nykytilant eessa ei ole ai hetta uusien 
järjestelmien perustamiseen tai nykyisten järjestelmien vahvistamiseen kalavarojen tilan seurantaa varten. 
                                                
 
3 Neuvoston asetus (EY) N:o 199/2008 , annettu 25 päivänä helmikuuta 2008, kalatalousalan 
tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskev ista yhteisön puitteista sekä yhteistä 
kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta.