Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi"



Virallinen lehti nro C 157 , 25/05/1998 s. 0020



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi" (98/C 157/06) Komissio päätti 23. lokakuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut energia-, ydinvoima- ja tutkimusjaosto antoi lausuntonsa 3. maaliskuuta 1998. Esittelijä oli Giannino Bernabei. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. 26. maaliskuuta 1998 pitämässään 353. täysistunnossa (maaliskuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 104 ääntä puolesta ja kaksi vastaan neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Komissio on toimittanut talous- ja sosiaalikomitealle kuten myös neuvostolle, Euroopan parlamentille ja alueiden komitealle tiedonannon aiheesta "Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi". Komissio sitoutui antamaan kyseisen tiedonannon valkoisessa kirjassaan (). Komitea pahoittelee jälleen, ettei siltä pyydetty lausuntoa kyseisestä valkoisesta kirjasta. 1.2. Komission asiakirja on lisäksi vastaus Euroopan parlamentin vaatimukseen edistää yhdistettyä lämpö- ja sähköenergian tuotantoa eli yhteistuotantoa jäsenvaltioissa sekä poistaa nykyisiä esteitä. Se on myös vastaus energia-asioita käsittelevien ministerien 27. toukokuuta 1997 pitämässä kokouksessa esitettyyn kehotukseen laatia "yhteisöstrategia uudistuvien energialähteiden sekä yhdistetyn lämpö- ja sähköenergian tuotannon edistämiseksi, jotta energia-alan suorituskykyä parannetaan" (). Komitea on käsitellyt useaan otteeseen hiilidioksidi- ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisstrategioita (), uudistuvien energialähteiden edistämistä () sekä energiatehokkuutta ja energian järkevää käyttöä (). Joulukuun 8. päivänä 1997 kokoontunut energia-asioiden neuvosto hyväksyi lisäksi päätöslauselman yhdistetyn lämpö- ja sähköenergian tuotannon yhteisöstrategian edistämiseksi. 2. Komission ehdotus 2.1. Komission tavoitteena on "ehdottaa EU:n energiapolitiikan yhteydessä strategiaa, jolla helpotetaan yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon kehittämistä Euroopassa ja sen osuuden kasvattamista Euroopan energiamarkkinoilla energiaa ja ympäristöä säästävänä lämmön ja sähkön tuotantojärjestelmänä". Komission strategia perustuu yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla toisiaan vahvistaviin toimiin, jotka ovat yhtenäisiä ja yhteensopivia yhteisön muiden toimintalinjojen kanssa. 2.2. Komissio esittelee lainsäädännöllisiä () ja teknologisia, erityisesti Joule- ja Thermie-ohjelmien yhteydessä toteutettuja toimia, sekä muita kuin teknologisia, erityisesti Save- ja Synergy-ohjelmien sekä Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmien ja Euroopan investointipankin rahoitukseen liittyviä toimenpiteitä. Komissio mainitsee myös tiettyjä yhteistuotannon kehityksen esteitä, jotka esiintyvät eri asteisina jäsenvaltioissa ja rajoittavat yhteistuotantolaitosten asianmukaista kehitystä. 2.2.1. Taloudelliset esteet: ensisijaisten energialähteiden huono saatavuus kilpailukykyiseen hintaan, yleis- ja erityisluontoiset rahoitusvaikeudet, ulkoisten ympäristökustannusten puutteellinen sisällyttäminen hintoihin kilpailevissa energiamuodoissa, riippumattomien yhteistuotantoyritysten ja sähkölaitosten ongelmalliset suhteet kantaverkkoon pääsyn osalta, riittämätön korvaus ylituotannon myynnistä kantaverkkoon ja varasähkön korkea hinta. 2.2.2. Lainsäädännölliset esteet: vaikeudet ja viivytykset toimiluvan saamisessa, verkon käyttöoikeuksien tunnustamatta jättäminen. 2.2.3. Institutionaaliset esteet: yksityisten yhteistuotantoyritysten ja hallitsevassa markkina-asemassa olevien julkisen sektorin huoltoyhtiöiden epäsuhta ja avoimuuden puute niiden välisissä suhteissa. 2.2.4. Erityisesteet: etenkään kaukolämpö- ja kaukojäähdytystekniikka ei ole riittävän kehittynyttä ja edullista Euroopassa. 2.3. Eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn lisäämiseen maailmanmarkkinoilla, ympäristönsuojelun parantamiseen ja huoltovarmuuden vahvistamiseen tähtäävän yhteisön energiapolitiikan jonka komitea on äskettäin varauksetta hyväksynyt () toteuttamista varten luotavan yhtenäisen kehyksen yhteydessä komissio kaavailee uutta yhteisöstrategiaa yhteistuotantoa varten. Strategia perustuu tavoitteelle kaksinkertaistaa yhteistuotantolaitosten energiantuotantokapasiteetti nykyiset sähkö- ja lämpövoimalaitokset korvaamalla ja lisätä yhteistuotantolaitosten vuotuista kuormitusastetta 30 % vuoteen 2010 mennessä. Näin yhteistuotannon nykyinen osuus yhteisön bruttosähköntuotannosta nousisi 9 %:sta 18 %:iin, ja hiilidioksidi- ja kasvihuonekaasupäästöt laskisivat 4 %. 3. Yhteistuotanto kansainvälisissä puitteissa 3.1. Maailmanlaajuista ilmastomuutosta käsitelleessä Kioton konferenssissa vuoden 1997 joulukuussa määriteltiin kaikkia Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen allekirjoittajavaltioita koskevat erityiset tavoitteet kasvihuoneilmiöstä johtuvien päästöjen vähentämiseksi (vuoteen 1990 verrattuna). Vuoteen 2010 mennessä EU-maiden on vähennettävä päästöjään 8 %, Yhdysvaltojen 7 % ja Japanin 6 %. 3.2. Sitovat ympäristönsuojelulliset velvoitteet liitettiin näin ennen kaikkea teollisuusmaissa esitettyihin yleisiin vaatimuksiin vähentää energiankulutusta, nostaa toimitusvarmuutta ja tehostaa polttoaineiden hyödyntämistä. 3.3. Nykyisin on yleisesti tunnettua, että yhteistuotanto on yksi harvoista teknologioista, jotka voivat osaltaan vaikuttaa merkittävästi tehokkaaseen energiankäyttöön ja samanaikaisesti suojella ympäristöä. 3.4. Myös Yhdysvalloissa ja Japanissa on jo pitkään tunnustettu, että yhteistuotannon kehitystä on edistettävä, ja kyseisissä maissa on yleis- ja erityissäännöksin otettu käyttöön vero- ja muita helpotuksia, helpotettu rahoitusta ja laajennettu tutkimus- ja esittelyohjelmia yhteistuotannon alalla. 3.5. Jotkut näistä säännöksistä voivat olla hyödyllisiä lähtökohtia kehitettäessä yhteistuotantoa tukevaa tehokasta politiikkaa unionissa. 4. Unionin strategia yhteistuotantoa varten 4.1. Komitea kannattaa yleisesti ottaen komission aloitetta ehdottaa yhteisöstrategiaa yhteistuotannon edistämiseksi. 4.2. Komitea muistuttaa kuitenkin, että ehdotettu tavoite, yhteistuotannon nykyisen osuuden kaksinkertaistaminen yhteisön koko bruttosähköntuotannossa 9 %:sta 18 %:iin vuoteen 2010 mennessä on hyvin kunnianhimoinen ja vain vaikeasti toteutettavissa. Komitea korostaakin, että tavoite voidaan saavuttaa vain, jos jäsenvaltiot noudattavat tulevaisuudessa täysin yhteisön kehotuksia ja ottavat täysin huomioon erilaiset lähtötilanteet ja markkinoiden tarpeet. 4.3. Komitea korostaa, että neuvoston hyväksymien yleisten suuntaviivojen ja jäsenvaltioiden konkreettisten tavoitteiden ja toimintasuunnitelmien vastaavuus riippuu yhteistyösuhteesta, joka voidaan luoda jäsenvaltioiden ohjelmien sekä sellaisten yhteisön energiapolitiikan yleisten suuntaviivojen välille, joissa otetaan huomioon resurssien ja energiatekniikoiden kokonaisuus, jotka perustuvat yksimielisyyteen ja joita ei sanella ylhäältä käsin. 4.4. Komitean mukaan on hyödynnettävä jäsenvaltioiden energiajärjestelmien kaikkia mahdollisuuksia järjestelmien merkittävistä eroista huolimatta, jotta yhteistuotantotekniikoita voidaan laajentaa oleellisesti sekä sähköntuotantoon että kaukolämpöön ja kaukojäähdytykseen. 4.4.1. Monissa yhteisön jäsenvaltioissa on vielä käytössä lämpövoimalaitoksia, joiden energiatehokkuus on matala ja joissa käytetyt polttoaineet aiheuttavat suuria haitta-ainepäästöjä. Komitean mielestä kombivoimalaitoksissa sovellettava yhteistuotantotekniikka voi olla näissä tapauksissa paras ratkaisu, mikäli sähkön kysynnän ohella tarvitaan myös lämpöenergiaa merkittävässä määrin ja pitkäaikaisesti. Uusien laitosten sijaintia suunniteltaessa olisi otettava huomioon lämpö- ja jäähdytysenergian sekä merivedestä valmistetun makean veden menekkimahdollisuudet. 4.4.2. Tehokkainta lienee rakentaa uusia ja entistä tehokkaampia yhteistuotantolaitoksia ja samanaikaisesti poistaa käytöstä tai ajanmukaistaa vanhoja laitoksia, joiden lämmöntuotanto on pieni ja jotka aiheuttavat suuria haitta-ainepäästöjä. Tämä voidaan toteuttaa soveltamalla jäsenvaltioissa yhteistuotantoa koskevaa direktiiviä. Komitean mielestä komission olisi tarkasteltava tätä ongelmaa ja huolehdittava siitä, että asia otetaan riittävästi huomioon jäsenvaltioiden ohjelmissa myös sähkön sisämarkkinoita koskevaa direktiiviä 96/92/EY () sovellettaessa sekä tarkistettaessa tulevaisuudessa suurista polttolaitoksista annettua direktiiviä. 4.4.2.1. Sähköenergian kysyntä kasvaa jatkuvasti Euroopassa. Mikäli uusia tuotantolaitoksia perustetaan tyydyttämään kasvanutta kysyntää, etusijalle olisi asetettava yhteistuotantotekniikka aina kun se mahdollista ja taloudellisesti järkevää myös loppukuluttajalle aiheutuvien kustannusten kannalta. 5. Kaukolämmön, kaukojäähdytyksen ja merivedestä tapahtuvan suolanpoiston kehitysnäkymiä 5.1. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että lämpö- ja sähköenergian yhteistuotannolla on suuria mahdollisuuksia kaukolämmityksessä, vaikka EU:n jäsenvaltioiden tilanteet ovatkin luonnollisesti hyvin erilaisia ilmastollisista syistä, mutta myös hallitusten aktiivisen kannustus- ja tukipolitiikan sekä sellaisten paikallisviranomaisten tekemien aloitteiden vuoksi, jotka perustuvat yhteistuotannon ja perinteisen tuotannon yhteiskunnallisen kustannus hyötysuhteen erittelyyn. 5.2. Komitea on sitä mieltä, että ns. kaukojäähdytysjärjestelmiä (district cooling systems, DCS) vaikka ne eivät olekaan laajalle levinneitä (noin 1 500 kaikkiaan yli 7 000 laitoksesta) voitaisiin edistää erityisissä ilmasto- ja ympäristöoloissa pienten ja hyvin joustavien kokeiluhankkeiden avulla. Lissabonin maailmannäyttelyssä 1998 esillä olevat kaukojäähdytysjärjestelmät olisi otettava erityisesti huomioon. 5.3. Tällaisia myönteisiä kokemuksia voitaisiin laajentaa, mikäli tiettyjä sääntelypoliittisia esteitä voidaan ylittää ja investointeihin liittyvä rahoitusongelma pitää kurissa. Investoinnit alkavat nimittäin tuottaa vasta pitkän ajan kuluttua, ja tuotto on matala. Sääntelemättömässä taloudessa päätös sijoittaa yhteistuotantoon riippuu odotettavissa olevasta sijoituspääoman tuotosta vaihtoehtoisiin investointeihin verrattuna. 5.4. Tämä pätee myös yhdistettyyn sähköntuotantoon ja suolan poistamiseen merivedestä, joka on erityisesti Välimeren alueen ja tiettyjen saaristoalueiden kannalta kiinnostavaa. Kaikki edellä esitetyt huomiot voidaan laajentaa koskemaan myös sitä tällaista tuotantoa. 5.5. Komitean mukaan erityistä huomiota on kiinnitettävä etenkin unionin jäsenyyttä hakeviin Keski- ja Itä-Euroopan maihin, joissa kaukolämpö on otettu laajalti käyttöön, ja sitä käytetään vielä nykyisinkin kymmenien miljoonien ihmisten asuntojen lämmitykseen. Komitean mielestä Phare-, Tacis- ja Synergy-ohjelmissa on edellytyksiä ja välineitä toteuttaa radikaaleja ajanmukaistamis- ja innovaatiotoimia. Näin säästetään huomattavasti energiaa, tervehdytetään ympäristöä ja vähennetään kasvihuonekaasupäästöjä. 6. Yhteistuotanto teollisuudessa ja palvelualalla 6.1. Komission tiedonannossa todetaan, että yhteistuotannolla on huomattavia laajentumismahdollisuuksia myös teollisuudessa ja palvelualalla. Aiheesta on äskettäin tehty esitutkimuksia, jotka olisi kuitenkin ajantasaistettava luotettavien määrällisten arviointien saamiseksi. 6.2. Komitea kehottaa komissiota toteuttamaan mahdollisimman pian tällaisia tutkimuksia tarkkojen arviointimenetelmien pohjalta, sillä ne saattavat olla jäsenvaltioille hyvin tärkeitä niiden valmistellessa kehityssuunnitelmiaan kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmien käytöstä teollisuudessa ja palvelualalla. 6.3. Yhteistuotannon yleistymistä haittaavien esteiden poistaminen 6.3.1. Edellä mainituissa esitutkimuksissa käsitellään myös sellaisten sääntelypoliittisten ja institutionaalisten esteiden ongelmaa, jotka ovat eri maissa hidastaneet sijoitusten kehitystä teollisuudessa ja palvelualalla. 6.3.2. Kyse on vaikeuksista, jotka ovat suurelta osin ilmenneet yhteistuotantolaitoksia rakentaneiden tai niiden rakentamista suunnittelevien yritysten sekä julkisia verkkoja hallinnoivien yritysten välisissä suhteissa (toimitetun sähköenergian kannattamattomat hinnat, joissain tapauksissa kieltäytyminen ostamasta energiaa, hätätilanteissa tapahtuvan syötön ja varasähkön korkeat kustannukset, vaikeudet päästä verkkoon, jne.). 6.3.3. Näitä kysymyksiä on lopullisesti säänneltävä sähkön sisämarkkinoita koskevalla direktiivillä 96/92/EY. 6.3.4. Komitea tukee komission aikomusta valvoa tiukasti sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin soveltamista jäsenvaltioissa, jotta myös esteet, jotka eivät sinänsä ole yhteydessä yhteistuotannon toteuttamiseen, poistetaan mahdollisimman pian. 6.3.5. Tärkeimpänä perusteena olisi kuitenkin oltava yhteistuotantolaitoksia käyttävien yritysten sekä sähköenergian tuottamisesta ja kantaverkkoon välityksestä vastuussa olevien julkisten laitosten välisen operatiivisen yhteistyön edistäminen. 6.3.6. Tässä mielessä komitea kannattaa tiedonannossa valittua lähestymistapaa, jossa rohkaistaan uusia sopimusmuotoja tehokkuuden ja teknisen innovaation erityistavoitteiden saavuttamiseksi. 6.3.7. Yhteistuotantolaitoksissa käytettävien energialähteiden suhteen komitea on yhtä mieltä komission kanssa maakaasun merkityksestä tulevaisuudessa. Komitea suosittaa kuitenkin, että tiettyjen uudistuvien energialähteiden, erityisesti biomassan, käyttöön kiinnitetään asianmukaista huomiota. 6.4. Ympäristökustannusten sisällyttäminen hintoihin 6.4.1. Päätös käyttää yhteistuotantoa teollisuudessa ja palvelualalla sekä erityisesti eri maiden sähkönjakeluyhtiöissä on törmännyt taloudellisiin esteisiin, kun investointipäätös on tehty pelkästään yksittäisten yritysten ja jakeluyhtiöiden edut ja tulomahdollisuudet huomioon ottaen. 6.4.2. Monissa tapauksissa päätös huomattavien varojen sijoittamisesta yhteistuotantoon on jätetty tekemättä, koska yrittäjien mielestä on yksinkertaisempaa ja helpompaa jatkaa höyryn tuottamista vanhoissa ja tehottomissa laitoksissa, joita varten otetut lainat on kuoletettu, ja ostaa sähköä verkosta tai tuottaa sitä hyödyntämättä sivutuotteena syntyvää lämpöenergiaa. 6.4.3. Komissio on ilmaissut selvästi, että tätä kielteistä asiantilaa vastaan on toimittava. Se onkin vahvistanut periaatteen, jonka mukaan yhteistuotanto on yksi harvoista välineistä, joilla voidaan vähentää kasvihuonekaasupäästöjä ja energiankulutusta huomattavasti. 6.4.4. Yhteistuotantoaloitteita puolustaakseen ja kannustaakseen komissio ehdottaa tiedonannossaan kahta erilaista toimintatapaa: ulkoisten ympäristökustannusten ja -etujen sisällyttämistä energian hintaan verohelpotusten avulla sekä perinteisten ja innovatiivisten rahoitusvälineiden käyttöä, jotta parannetaan teollisuudessa ja palvelualalla käytettävään yhteistuotantoon tehtyjen sijoitusten tuottoa. 6.4.5. Ympäristökustannusten sisällyttämistä hintoihin on ehdotettu viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, jonka neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät vuoden 1995 lopulla. Väline mainittiin hiljattain tehdyssä direktiiviehdotuksessa "energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta". Ehdotus on vielä neuvoston tarkasteltavana ongelmallisuutensa ja perustamissopimuksessa aiheesta vaaditun yksimielisyyden vuoksi. 6.4.6. Ehdotuksen sisältönä on määritellä yhteisön laajuinen verotuksen vähimmäistaso kaikkia energiatuotteita varten ja samalla vapauttaa yhteistuotantolaitoksissa tapahtuva sähkö- ja lämpöenergian tuotanto tästä verotuksesta. 6.4.7. Tällä tavoin on määrä nostaa yhteistuotantoon tehtävien sijoitusten tuottoa ja kannustaa yrityksiä tekemään sijoituspäätöksiä. 6.4.8. Komitea antoi 29. lokakuuta 1997 aihetta koskevan lausunnon (), jossa tarkasteltiin energiankulutuksen valikoivan ja yhdenmukaistetun verotuksen periaatteen soveltamisesta aiheutuvia mahdollisia myönteisiä vaikutuksia sekä ongelmia. Periaatetta on tarkoitus hyödyntää välineenä integroitaessa hyvin tehokkaiden energiantuotantolaitosten tuotantotavan synnyttämiä ympäristöetuja. 6.4.9. Komitea huomauttaa kuitenkin, että komission olisi viipymättä tarkasteltava edelleen, "miten se voisi parhaiten yhdentää sähkön ja lämmön yhteistuotannosta saatavat energiaan ja ympäristöön liittyvät edut verotuspolitiikkaansa" (kuten tiedonannon kohdassa 4.7 mainitaan) energian järkevää käyttöä edistettäessä. Tässä yhteydessä olisi myös suunniteltava ja kehitettävä lämmönottoa ja lämpimän veden ottoa, jotta tuotannon ja lämmönoton välinen suhde olisi mahdollisimman tasapainoinen ja tehokas. 6.4.10. Eräissä jäsenvaltiossa sekä Yhdysvalloissa ja Japanissa on esimerkkejä erityisistä verohoukuttimista, jotka voitaisiin ottaa tässä yhteydessä huomioon jäsenvaltioissa (sijoituksen osan vähennyskelpoisuus kokonaisverotuksesta, normaalia korkeammat poistot ensimmäisinä vuosina, jne.). 6.5. Rahoitusvälineet 6.5.1. Komission teettämät esitutkimukset yhteistuotannon tilasta ja tulevaisuudennäkymistä Euroopassa ovat osoittaneet, että alan entistä tiiviimpää kehitystä jarruttavana kielteisenä tekijänä on se, ettei käytössä ole tarpeeksi rahoitusvälineitä, jotta voitaisiin investoida keskinkertaisesti tai huonosti kannattaviin hankkeisiin, jotka alkavat tuottaa vasta liian pitkän ajan kuluttua. 6.5.2. Jos esimerkiksi yksityisellä opiskelija-asuntolalla on käytössään pääomaa, yhteistuotantolaitoksesta saatavan vuosituoton voidaan arvioida olevan 9 %. Se on enemmän kuin ne 7 %, joita voitaisiin odottaa arvopapereista. Tässä tapauksessa yhdistetty lämpö- ja sähkötuotanto olisi varma sijoitus. Tuotantoteollisuudessa, johon liittyy erilaisia riskejä kuin koulutusalaan, voidaan vaatia 15 25 %:n tuottoa. Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto olisi perusteltua vain jatkuvakäyttöisissä laitoksissa, joilla on suuri lämmön ja sähkön tarve, esimerkiksi kemian- ja teräsalan tehdaslaitoksissa. Valtion yrityksissä, kuten suurissa sairaaloissa, rajoittavana tekijänä on se, että vaikka yhteistuotantoon investointi voi olla taloudellisesti perusteltua, rajoitukset pääoman käytössä saattavat estää investoinnin. 6.5.3. Alankomaissa, jossa on saatu parhaimmat tulokset uuden yhteistuotantokapasiteetin rakentamisesta, on todettu, että "ilman hallituksen viime vuosien kannustus- ja tukipolitiikkaa olisi rakennettu huomattavasti vähemmän tämäntyyppisiä laitoksia". Tämä käy ilmi Joule II -ohjelmasta helmikuussa 1995 julkaistusta raportista (). 6.5.4. Tästä samasta syystä monet maat ovat tarjonneet erilaista taloudellista ja rahoituksellista tukea sekä palkkioita ja lainoja edullisin ehdoin. Monissa jäsenvaltioissa yhteistuotantoa on IEA:n raportin mukaan () pidetty "alkuasteella olevana teollisuutena", jota on autettava ja suojeltava käynnistysvaiheessa. 6.5.5. Muutamat esimerkit ovat erityisen merkittäviä. Tuen prosentuaalinen osuus investointikuluista on ollut tapauksesta riippuen 25 40 %. Toteutettavuustutkimusten kuluista tämä prosenttiosuus on ollut vielä suurempi (). Myös Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa tuki on ollut suunnilleen samalla tasolla. 6.5.6. Komission tiedonannossa ei kuitenkaan näytetä kiinnitettävän kovin paljon huomiota tähän näkökohtaan ehkä sen vuoksi, että kyseessä on pääsiallisesti yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva ala. 6.5.7. Komitean mielestä on löydettävä tasapaino sisämarkkinoiden liberalisointiprosessin, tukijärjestelmiä koskevan yhteisön kilpailupolitiikan periaatteiden, asetetun strategisen tavoitteen yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon prosentuaalisen osuuden kaksinkertaistaminen vuoteen 2010 mennessä sekä etenkin EU:n Kioton konferenssissa allekirjoittamien kansainvälisten sitoumusten välillä. 6.5.8. Näin ollen komitea pyytää, että komissio kannustaa jäsenmaita toteuttamaan tarvittavat toimet yhteistuotantolaitoksiin kohdistuvien investointien tukemiseksi erityisesti matalakorkoisten lainojen osalta, jotta ne voivat esittää tehokkaita aloitteita, jotka eivät vääristä kilpailua. Vain tällä tavalla on mahdollista saavuttaa kunnianhimoinen tavoite kaksinkertaistaa yhteistuotannon kapasiteetti vuoteen 2010 mennessä täysin liberalisoiduilla energia-alan sisämarkkinoilla. 6.5.9. Komission tiedonannossa ehdotetaan, että Euroopan investointipankki lisäisi rahoitustukeaan tulevaisuuden yhteistuotantolaitoksille. Samankaltaisia toimia olisi edistettävä myös muissa eurooppalaisissa ja kansainvälisissä rahoituslaitoksissa, kuten Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankissa (EBRD) ja Maailmanpankissa. Myös uusien alueellisten rakennerahastojen tulisi edistää merkittävällä tavalla alan kehitystä epäedullisessa asemassa olevilla alueilla. 7. Yhteisön ohjelmien osuus yhteistuotannon kehityksessä 7.1. Komitean mielestä yhteisön Phare- ja Tacis-ohjelmia tulisi hyödyntää tukemalla Synergy-ohjelmaan ja Latinalaista Amerikkaa koskevaan Alure-ohjelmaan liittyviä tutkimuksia entistä enemmän, jotta yhteistuotantolaitoksia otettaisiin käyttöön unionin ulkopuolisissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä Latinalaisessa Amerikassa. Näin päästäisiin nopeisiin tuloksiin energian säästössä ja energian järkiperäisessä käytössä sekä saastetasojen rajoittamisessa. Meda-ohjelmasta on sanottava, ettei siihen sisälly tällä hetkellä niin kuin pitäisi perusrakenteiden ja siten energia-alan toimintaa. Ohjelman muotoa tulisi muuttaa. 7.2. Yhteisön perustamat tutkimus-, kehittämis- ja esittelyohjelmat, erityisesti Joule-Thermie, ovat jo jonkin aikaa suuntautuneet yhteistuotantoon liittyviin erityisaiheisiin, vaikka yleisesti tunnustetaan, että sähkö- ja lämpöenergian, jäähdytyksen ja merivedestä tapahtuvan suolanpoiston yhteistuotantolaitokset kuuluvat suhteellisen "vakiintuneen" teknologian kategoriaan. On kuitenkin mahdollista tehdä teknisiä ja taloudellisia parannuksia, jotka saattavat parantaa yhteistuotannon asemaa verrattuna perinteisiin ratkaisuihin. 7.2.1. Tutkimuksen ja teknologisen kehityksen tulevan viidennen puiteohjelman yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota energia- ja ympäristöongelmiin sekä oleellisten avaintoimintojen uuteen "ongelmanratkaisu"-lähestymistapaan. Etenkin "tulevaisuuden kaupungin", "kehittyneiden energiajärjestelmien" ja vesiteknologian tulisi edistää yhteistuotantoa ja erityisesti mini- ja mikroyhteistuotannon hankkeita, jotka sijoitetaan lähelle kulutuskeskuksia ja joiden avulla voidaan toteuttaa kehittyneitä ratkaisuja sekä päästä huomattaviin säästöihin kustannuksissa ja kulutuksessa. Myös komissio on esittänyt tämän ajatuksen. 7.2.2. Toisaalta myös Save II -ohjelmalla ja hieman vähäisemmässä määrin Altener II -ohjelmalla tulee olla erittäin tärkeä asema. Näiden ohjelmien avulla tulisi voida esittää innovatiivisia ratkaisuja, jotka ovat teknisiltä standardeiltaan varmoja, joita on helppo markkinoida ja jotka menestyvät markkinoilla, joilla yhteistuotantotekniikan on voitava tulevaisuudessa kilpailla omin voimin. 7.2.3. Komissio ehdottaa, että nämä ohjelmat liitetään monivuotiseen ohjelmointiin ja että näitä yhteisöohjelmia jatketaan. Komitea kannattaa yhteistuotannon kehittämisen liittämistä tähän strategiaan, josta kuitenkin laaditaan erillinen lausunto. 8. Päätelmiä ja suosituksia 8.1. Komitea kannattaa komission aloitetta, jossa ehdotetaan yhteisön strategiaa sähkö-, lämpö- ja jäähdytysenergian sekä vedenkäsittelyn yhteistuotannon edistämiseksi. Komitean mielestä tämä on yksi Euroopan unionin harvoista keinoista noudattaa Kiotossa tehtyjä sitoumuksia kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseksi. Se on myös yhdenmukainen energiatehokkuudesta ja kestävästä kehityksestä hiljattain annettujen kannanottojen kanssa. 8.2. Komitea suosittaa komissiolle, että kun se on saanut yhteisön toimielinten lausunnot, sen tulisi määrittää erityinen toimintasuunnitelma, jolla voidaan sovittaa yleiset suuntaukset yhteen yksittäisten jäsenvaltioiden tekemien valintojen ja päätösten kanssa, kun otetaan vielä huomioon rakenteiden väliset suuret erot. Komitea toivoo, että suunnitelma liitetään tulevaisuudessa äskettäin esitettyyn energia-alan puiteohjelmaan, jotta energia-alaan liittyvien yhteisön toimien yhtenäisyyttä ja selkeyttä parannetaan. 8.3. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu uudesta politiikasta. Niiden on määriteltävä mahdollisimman pian omat vuoteen 2010 mennessä vaiheittain saavutettavat erikoistavoitteensa yhteistuotannon kehittämisessä valitsemalla myös tähän käytettävät rahoitusvälineet. 8.4. Yhteistuotannon kehittämiseen tähtäävän eurooppalaisen strategian onnistuminen riippuu komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tehokkuudesta. 8.5. Komitea pyytää, että tavoitteen eteen tehdään kaikki mahdollinen sekä suosittaa komissiolle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle seuraavaa: 8.5.1. Yhteistuotannon kehittämisen ongelmakenttä ja edistämisaloitteet on sisällytettävä asianmukaisesti energiapolitiikan monivuotiseen strategiaan, jotta alalla voidaan taata jatkuvuus ja toiminnan varmuus ja jotta otetaan huomioon erilaiset lähtökohtatilanteet sekä läheisyysperiaate. 8.5.2. Sisämarkkinoiden vapauttamisprosessin ja yhteisön kilpailupolitiikassa ympäristöön liittyvien tukijärjestelmien sekä toisaalta strategisen tavoitteen yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon kaksinkertaistaminen vuoteen 2010 mennessä ja EU:n Kioton konferenssissa antamien kansainvälisten sitoumusten välillä on pyrittävä tasapainoon. 8.5.3. On valvottava jatkuvasti sitä, että jäsenvaltiot siirtävät (pian hyväksyttävät) direktiivit sähkön ja luonnonkaasun yhtenäismarkkinoista asianmukaisesti kansalliseen lainsäädäntöön, jolloin voidaan poistaa suurin osa yhteistuotannon tiellä olevista sääntely- ja institutionaalisista esteistä. 8.5.4. Sähköenergian tuotannon ja jakelun valtakunnallisia rakenneuudistusohjelmia on seurattava ja valvottava. 8.5.5. On edistettävä jäsenvaltioiden välistä jatkuvaa tiedon- ja kokemusten vaihtoa yhteistuotannon tukemiseksi ja kannustamiseksi teollisuudessa, palvelualalla sekä kaukolämmön, kaukojäähdytyksen ja merivedestä tapahtuvan suolanpoiston alalla. 8.5.6. Yhteistuotannon tilasta ja kehityksestä jäsenmaissa sekä unionin jäsenyyttä hakevissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa tulisi laatia, kerätä ja levittää tilastotietoja. 8.5.7. Ulkoisten ympäristökustannusten sisällyttämiseksi hintoihin tulisi suunnitella konkreettisia toimia, joihin kuuluu verotuksellisia ja muita määräyksiä. Näin voitaisiin yhdentää yhteistuotannon energia- ja ympäristöedut. 8.5.8. Tulee laatia sitovia määräyksiä, joilla edistetään sellaisia neuvoteltuja ratkaisuja, joiden perusteella energianjakeluyritykset ostavat yhteistuotantolaitoksissa tuotettua sähköenergiaa ottaen mallia aloitteista, joita Euroopan parlamentti on tehnyt uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä. 8.5.9. On hyödynnettävä yhteisön ja jäsenvaltioiden rahoitusvälineitä erityisesti matalakorkoisia lainoja uusiin yhteistuotantolaitoksiin tehtävien investointien edistämiseksi ja kannustamiseksi tukemalla vanhentuneiden laitosten käytöstä poistamiseen ja uudenaikaistamiseen tähtäävien ohjelmien asteittaista mutta päämäärätietoista toteuttamista. 8.5.10. On hyväksyttävä yhteinen metodi uusien yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotantolaitosten rakennushankkeiden ja/tai mahdollisuuksien mukaan jo käytössä olevien laitosten uudistamishankkeiden viralliseksi vahvistamiseksi ja niiden laadun varmentamiseksi yhteisten tehokkuuskriteerien mukaisesti. Tätä pyritään edistämään myös siten, että vahvistetut yritystoimintahankkeet saavat rahoitusta yhteisöltä ja jäsenvaltioilta. 8.5.11. On tutkittava yhteistuotantolaitosten hyväksymistä kasvihuonekaasupäästöihin liittyvään tulevaan "tehokkuusluottojärjestelmään", jota Yhdistyneiden Kansakuntien yksiköt tutkivat parhaillaan Kioton konferenssissa tehtyjen päätösten pohjalta. 8.5.12. Yhteisön TTK:n viidenteen puiteohjelmaan sisältyvien avaintoimintojen yhteyteen erityisesti niiden, jotka koskevat kaupunkisuunnittelua, kehittyneitä energiajärjestelmiä ja vedenkäsittelyä on varattava paikka uudelle yhteistuotantoteknologialle etenkin pienissä, joustavissa ja "hajautettavissa" laitoksissa. Bryssel, 25. maaliskuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () "Komission tiedonanto Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja". () Neuvoston päätöslauselma ilmastonmuutoksesta energia-asioita käsittelevä neuvosto, 27. toukokuuta 1997. () "Ilmastonmuutos ja energiapolitiikka", EYVL C 19, 21.1.1998. () "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet yhteisön strategiaa koskeva vihreä kirja", EYVL C 206, 7.7.1997, sekä Altener II, EYVL C 19, 21.1.1998. () Save II, EYVL C 82, 19.3.1996. () Neuvoston suositus 77/714/ETY, 25. lokakuuta 1997. Neuvoston suositus 88/611/ETY, marraskuu 1988. Energiaperuskirjasta tehty sopimus. Sähkön sisämarkkinoiden vapauttamista koskeva direktiivi 96/92/EY, EYVL L 27, 30.1.1997. Energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistaminen, EYVL C 139, 6.5.1997. () EYVL C 19, 21.1.1998. () EYVL L 27, 30.1.1997. () EYVL C 19, 21.1.1998. () Regulation and energy conservation Joule II project for DG XVII, helmikuu 1995, s. 13. () Esim. tutkimus "Yhdistetty lämpö ja sähkö IEA:n jäsenvaltioissa" International Energy Agency, lokakuu 1994.