Virallinen lehti nro C 167 , 02/06/1997 s. 0034



A4-0155/97 Päätöslauselma seuraavista komission kertomuksista Eurooppa-neuvostolle- toissijaisuusperiaatteen soveltaminen vuonna 1994 (KOM(94)0533 - C4-0215/95),- «Parempitasoista sääntelyä» toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen, yksinkertaistaminen ja kodifiointi - 1995 (CSE(95)0580 - C4- 0561/95),- «Parempitasoista sääntelyä» toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen, yksinkertaistaminen ja kodifiointi - 1996 (CSE(96)0007 - C4- 0015/97) ja- toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen (välikertomus) (CSE(96)0002 - C4-0355/96) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen B artiklan, - ottaa huomioon 11. - 12. joulukuuta 1992 pidetyn Edinburghin Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmät, - ottaa huomioon 25 päivänä lokakuuta 1993 parlamentin, neuvoston ja komission välillä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen toissijaisuusperiaatteen toteuttamismenettelyistä ((EYVL C 329, 6.12.1993, s. 135)), - ottaa huomioon komission kertomuksen Eurooppa-neuvostolle toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta vuonna 1994 (KOM(94)0533 - C4-0215/95), - ottaa huomioon komission kertomuksen Eurooppa-neuvostolle «Parempitasoista sääntelyä» toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen yksinkertaistamiseen ja kodifiointiin (CSE(95)0580 - C4-0561/95), - ottaa huomioon komission 12. kesäkuuta 1996 antaman välikertomuksen Eurooppa- neuvostolle toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta (CSE(96)0002 - C4-0355/96), - ottaa huomioon komission 27. marraskuuta 1996 antaman kertomuksen Eurooppa- neuvostolle «Parempitasoista sääntelyä 1996" -toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen, yksinkertaistaminen ja kodifiointi (CSE(96)0007 - C4-0015/97), - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön ja institutionaalisten asioiden valiokunnan lausunnon (A4-0155/97), A. katsoo, että toissijaisuusperiaatteella on poliittinen ulottuvuus, sillä sen päämääränä on, että yhteisön päätökset tehdään mahdollisimman lähellä kansalaisia, mutta että toissijaisuusperiaatteen sisällyttämisellä perustamissopimuksiin pyritään erityisesti sääntelemään yhteisön toiminnan määrittelyä ja täytäntöönpanoa jäsenvaltioiden sille antaman toimivallan pohjalta vaikuttamatta kuitenkaan millään tapaa toimivallan jakaantumiseen jäsenvaltioiden sisällä, B. muistuttaa mieliin, että yhteisö perustuu toimivallan nimenomaiseen antamiseen, koska sillä ei oleteta olevan yhteisön omaa toimivaltaa, vaan se on aina poikkeus jäsenvaltioiden toimivallasta, C. katsoo, että toimivallan nimenomaisen antamisen periaatteen noudattaminen edellyttää, että yhteisön toimielimet eivät puutu jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluviin asioihin, vaan että yhteisön toimielinten kuuluu toteuttaa kaikki tarvittavat toimet niiden tehtävien täyttämiseksi, tavoitteiden saavuttamiseksi ja velvoitteiden suorittamiseksi, jotka niille perustamissopimuksissa määrätään, D. katsoo, että jaetun toimivallan käyttö edellyttää antamiskriteeriä, jolla taataan yhteisön toiminnan laillisuus sekä tehokkuus silloin, kun on aiheellista toimia yhdessä, E. katsoo, että toissijaisuusperiaatteen sisällyttämisellä perustamissopimuksiin pyritään kannustamaan yhteisöä toteuttamaan toimia aloilla, jotka eivät kuulu sen yksinomaiseen toimivaltaan, jos ja siltä osin, kuin jäsenvaltiot eivät voi riittävässä määrin saavuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, ja ne voidaan siten - suunnitellun toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi - toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, F. katsoo, että toissijaisuusperiaate on dynaaminen käsite, jota on sovellettava perustamissopimuksissa, sellaisina mihin suuntaan ne kehittyvät, vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti, G. katsoo, että yhteisön toimielinten on lisäksi otettava käyttöön asianmukainen oikeudellinen tekniikka yhteisön oikeudellisia säädöksiä laatiessaan yhteisön oikeuden selkeyden ja yhtenäisyyden takaamiseksi; 1. Muistuttaa mieliin, että toissijaisuusperiaate on valtiosääntöoikeudellinen sitova oikeudellinen normi, joka sitoo unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita ja joka ei saa estää yhteisöä harjoittamasta laillisesti perustamissopimuksissa sille annettua jaettua toimivaltaa eikä varsinkaan estää sellaisten toimien kehittämistä, joiden osalta yhteisöllä on yksinomainen toimivalta; 2. Yhtyy komission kantaan, jonka mukaan komissio «ei voi hyväksyä sitä, että toissijaisuus- tai suhteellisuusperiaatteeseen vedoten asetettaisiin kyseenalaiseksi yhteisön säännöstö (acquis communautaire) tai että palattaisiin hallitusten väliseen menettelyyn, joka on yhtä tehoton ja epädemokraattinen kuin aina ennenkin» ((CSE(96)0002 - C4-0015/97, päätelmät, s. 11)); 3. Katsoo, että toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden täytäntöönpanoa koskevat riita-asiat on mieluiten ratkaistava poliittisella tasolla, edellä mainitun 25 päivänä lokakuuta 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen pohjalta, mutta muistuttaa mieliin, että näiden kahden oikeudellisen periaatteen konkreettinen soveltaminen riippuu yhteisön tuomioistuimen tulkinnasta EY:n perustamissopimuksen 164 artiklan mukaisesti; 4. Panee merkille, että komissio on katsonut aiheelliseksi sisällyttää viimeisimpiin toissijaisuusperiaatetta koskeviin kertomuksiinsa, joiden otsikoksi se on antanut «Parempitasoista sääntelyä», yhteisön oikeuden yksinkertaistamiseen ja kodifiointiin liittyvät suunnitellut toimenpiteet; toteaa huolestuneena epätietoisuuden, joka tästä lähestymistavasta aiheutuu, ja painottaa, että yksinkertaistamisen ja kodifioinnin - sekä niistä seuraavan selkeyden - jotka ovat hyvän lainsäädäntötekniikan kriteerejä, sekä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden, jotka ovat luonteeltaan oikeudellisia, välistä olennaista eroa; 5. Kehottaa yhteisön toimielimiä pohtimaan, onko erityinen vuosikertomus toissijaisuusperiaatteesta tehokas vai voitaisiinko samat tavoitteet saavuttaa laatimalla liite vuosittaiseen kertomukseen lainsäädäntötyöstä, johon siis sisältyisi arviointi toisaalta toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteista ja toisaalta lainsäädännön yksinkertaistamisesta; 6. Korostaa, että komission suunnitellessa toissijaisuusperiaatteen mukaista aloitetta sen on osoitettava toimintansa oikeutus erittelemällä ongelman yhteisöllinen ulottuvuus ja lisäarvo, joka mitataan yhteisön toiminnan tehokkuutena suhteessa jäsenvaltioiden yksittäiseen toimintaan; 7. Katsoo, että tässä tehokkuutena mitattavaa lisäarvoa koskevassa tutkimuksessa komission on otettava erityisesti huomioon suunnitellun yhteisön toiminnan kustannukset, seuraukset unionin talouden kilpailukyvyn kannalta, pk-yrityksiin ja pk-teollisuuteen kohdistuvat vaikutukset, työllisyysvaikutukset, tasavertaisia mahdollisuuksia koskevat näkökohdat ja ympäristöön kohdistuvat vaikutukset, tiettyjä tärkeimpiä näkökohtia mainitaksemme; 8. Panee huolestuneena merkille komission taipumuksen esittää - kunnianhimoisempien aloitteiden epäonnistuttua ja/tai neuvoston politiikan johdosta - «puitedirektiivejä» (esim. rekkojen verotuksesta, julkisista hankinnoista, uudesta vesipoliittisesta strategiasta) ja menettelysääntöjä; korostaa sitä vaaraa, että näin luodaan luonteeltaan epävarmaa oikeutta, joka ei ole yhtä sitovaa (soft law) ja on tulkinnanvaraisempaa, mikä näin ollen johtaa vain kuvitteelliseen yhdenmukaistamiseen ja vain sattumanvaraiseen saattamiseen osaksi kansallisia oikeusjärjestyksiä; 9. Katsoo, että tapauksissa, joissa perustamissopimuksissa määrätään yhteispäätösmenettelyn soveltamisesta, komission on varottava muuttamasta toimielinten välistä tasapainoa ja lisättävä täten unionin avoimuutta ja demokraattisuutta; 10. Panee huolestuneena merkille, ettei ajanjaksolla 1994 - 1996 ole tapahtunut edistystä sisämarkkinoiden kannalta erityisen tärkeillä aloilla, erityisesti henkilöiden vapaan liikkuvuuden ja Euroopan osakeyhtiön osalta, ja tuomitsee tavan, jolla tähän asiantilaan on vaikuttanut toissijaisuusperiaatteen perustamissopimuksen vastainen käyttö; 11. On huolestunut siitä, että ajanjaksolla 1994 - 1996 toissijaisuutta koskevia kysymyksiä otettiin esiin järjestelmällisesti, kun oli kysymys uusien alojen politiikkaan liittyvistä aloitteista, erityisesti kulttuuri- ja audiovisuaalialalla, energian, tutkimuksen, terveyden-, kuluttajien ja ympäristönsuojelun, työllisyyden ja työttömyyden torjunnan aloilla, ja korostaa, että toissijaisuusperiaatteen soveltaminen ei voi missään tapauksessa merkitä yhteisön oikeuden heikentymistä; 12. Pyytää komissiota sitoutumaan siihen, että se seuraavassa kertomuksessaan osoittaa seikkaperäisesti, että toissijaisuusperiaatetta ei ole sovellettu yhteisön säännöstön kustannuksella; 13. On komission kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan on tehtävä «vähemmän mutta tehokkaammin», mutta panee huolestuneena merkille vuonna 1996 esitettyjen alustavien asiakirjojen lisääntyneen lukumäärän (13 vihreää kirjaa, 2 valkoista kirjaa, suuri määrä kertomuksia, tiedonantoja ja toimintaohjelmia); pelkää, että komission ajan ja resurssien käyttö voi tapahtua lainsäädäntötoiminnan kustannuksella, jossa sillä on yksinomainen aloiteoikeus; 14. Toteaa, että komissio on peruuttanut suuren määrän vireillä olleita lainsäädäntöehdotuksia (48 vuonna 1996), joiden katsottiin vanhentuneen, ja pyytää, että komissio tulevaisuudessa ottaisi huomioon parlamentin lausunnon ennen tällaisten päätösten tekoa; 15. Pitää tarpeellisena ottaa käyttöön johdonmukainen normien hierarkia yhteisön oikeudessa oikeusjärjestelmän avoimuuden ja yhtenäisyyden edistämiseksi; panee myös merkille tarpeen tehdä selkeä ero toisaalta sitovien normien ja toisaalta alustavien asiakirjojen ja julkilausumien välillä; 16. Pitää toivottavana, että lainsäädäntöehdotukset ja alustavat asiakirjat (vihreät kirjat, valkoiset kirjat, kertomukset, tiedonannot) toimitetaan jäsenvaltioiden kansallisille parlamenteille kohtuullisen ajan kuluessa, jotta ne voivat ottaa kantaa kyseisiin asioihin ja vahvistaa näin yhteistyösuhteita Euroopan parlamentin kanssa; 17. On hyvin huolissaan EY-direktiivien «silottelusta», jota jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset harjoittavat saattaessaan niitä osaksi kansallista lainsäädäntöä; 18. Pahoittelee sitä, että kansalliset parlamentit eivät usein valvo tehokkaasti EY-direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöään; 19. Pitää myönteisenä yhteisön oikeudellisten välineiden epävirallista konsolidointia, sillä se on erittäin tärkeää ja ennakkoedellytys unionin tuomiseksi kansalaisten ja yritysten ulottuville, ja korostaa uusien tietoteknologioiden käyttämisen suurta merkitystä sekä lainsäädännön konsolidoimisessa että sen julkaisemisessa; 20. Katsoo, että 3 b artiklan sanamuotoa ei pidä tarkistaa HVK:n yhteydessä, vaan pitää toivottavana, että neuvoston ja komission kanssa tarkasteltaisiin, miten edellä mainitun 25 päivänä lokakuuta 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen pohjalta laadittuja menettelysääntöjä voidaan soveltaa paremmin; 21. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, jäsenvaltioiden parlamenteille, neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille, alueiden komitealle, yhteisön tuomioistuimelle ja Eurooppa-neuvostolle.