Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Yhtenäismarkkinasääntelyn yksinkertaistaminen (yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä)"

(2001/C 14/01)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. huhtikuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta "Yhtenäismarkkinasääntelyn yksinkertaistaminen".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 19. heinäkuuta 2000. Esittelijä oli Bruno Vever.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19. lokakuuta 2000 pitämässään 376. täysistunnossaan seuraavan lausunnon äänin 86 puolesta yhden pidättyessä äänestämästä.

1. Yhteenveto komitean suosituksista

1.1. Komitea painottaa, että on kiireellistä ryhtyä yhtenäismarkkinasääntelyn yksinkertaistamisprosessiin, samalla kun parannetaan sääntelyn laatua, tehostetaan säädösten voimaan saattamista sekä kehitetään kansalaisyhteiskunnan toimijoiden vapautta ja vastuuta.

1.2. Komitea esittää, että Tukholman Eurooppa-neuvosto hyväksyisi komission ehdotuksesta monivuotisen yksinkertaistamissuunnitelman, johon sisältyvät asianmukaiset tavoitteet, painopistealat, menetelmät, talousarvio sekä seuranta- ja valvontakeinot. Suunnitelman täytäntöönpanoa on tarkistettava vuosittain komission selonteon pohjalta Eurooppa-neuvoston kevätkokouksen yhteydessä.

1.3. Komitea ehdottaa, että suunnitelma käsittäisi unionin toimielinten hyväksymät käytännesäännöt, jolloin varmistetaan, että instituutiot toimivat yksinkertaistamisen eikä mutkistamisen hyväksi. Komission on näytettävä esimerkkiä, edistettävä yksinkertaistamiskulttuuria kaikissa osastoissaan ja liitettävä äsken perustettu yksinkertaistamisyksikkö suoraan pääsihteeristöön ja myönnettävä sille asianmukaiset varat. Jäsenvaltioita ja niiden hallintokoneistoa on myös kannustettava hyväksymään vastaavat käytännesäännöt ja vaikuttamaan alan parhaiden käytänteiden levittämiseen.

1.4. Komitea korostaa tarvetta vahvistaa vaikutusanalyysia, jonka on kuuluttava jokaiseen sääntelyhankkeeseen: se on vastedes pantava toimeen täyden itsenäisyyden ja laadun turvaavissa oloissa ja siihen on sisällyttävä vaihtoehtomahdollisuuksien (sopimukset, itsesääntely, yhteissääntely) järjestelmällinen selvitys sekä tarkka arvio sääntelyn yksinkertaistavista vaikutuksista, ja se on julkistettava.

1.5. Komitea suosittaa, että komissio pohtisi uudelleen sääntelyvälineiden valintaa: kun muut vaihtoehdot sääntelylle on etukäteen käsitelty, on turvauduttava säädöksiin aina kun ne tuntuvat tarpeellisilta todellista yksinkertaistamista silmällä pitäen, luotava mahdollisuudet vastavuoroisen tunnustamisen laajentamiselle, tiukennettava direktiivien tulkinnan ja täytäntöönpanon marginaalia sekä suunniteltava myös sellaisia direktiivejä, jotka antavat yhteiskunnallis-ammatillisille toimijoille eikä pelkästään valtioille vastuun kyseisten direktiivien keskeisten vaatimusten täsmentämisestä ja täytäntöönpanosta.

1.6. Säädösten käyttäjiä edustavana unionin elimenä komitea vaatii komissiolta päästä mukaan määrittelemään, panemaan täytäntöön ja arvioimaan yksinkertaistamisprosessia vuosittain parlamentin ja neuvoston lausuntopyyntöä ennakoiden.

1.7. Komitea toivoo erityisesti, että komissio konsultoi sitä vuosittain ensisijaisista kysymyksistä, jotka ovat SLIM-hankkeiden ja "testipaneelien" kohteena.

1.8. Voidakseen vaikuttaa tehokkaasti yksinkertaistamisprosessiin komitea omaksuu käytännesäännöstön, joka merkitsee, että se

- tarkkailee jatkuvasti sääntelyn yksinkertaistamis-, laatu- ja tehokkuusvaatimuksia käyttäjien kannalta.

- järjestää työaikataulunsa siten, että voidaan vastata ajoissa kaikkiin odotettavissa oleviin lausuntopyyntöihin näiltä aloilta.

- laatii vuosittain selonteon monivuotisen yksinkertaistamisohjelman etenemisestä.

- suorittaa järjestelmällisen vaikutusanalyysin kunkin hankkeen kohdalla.

- ilmoittaa Euroopan unionin toimielimille mahdollisista tarpeista kehittää sääntelyä sopimus-, itsesääntely- ja yhteissääntelymenetelmien suuntaan.

- kehittää vuoropuhelua Euroopan yhteiskunnallis-ammatillisten piirien kanssa ja kannustaa niitä ottamaan suoraa, etenkin sopimuspohjaista vastuuta yhteisön määräyksistä.

- kehittää vuoropuhelua alueiden komitean kanssa yksinkertaistamisen alueellisesta ulottuvuudesta.

- kehitetään vuoropuhelua jäsenmaiden talous- ja sosiaalineuvostojen kanssa, jotta ne voisivat esittää kotimaassaan samanlaista roolia kuin komitea Euroopan tasolla vaikuttaakseen yksinkertaistamisprosessin onnistumiseen.

2. Alustavia huomioita

2.1. Sääntelyn yksinkertaistamisesta on tullut eurooppalaisille tänä päivänä yhä tärkeämpi aihe seuraavista syistä:

2.1.1. Kansallisten säädösten jatkuva lisääntyminen rajoittaa yksityisten ja yhdistysten vapautta ja aloitteellisuutta jäsenvaltioissa mutkistaen samalla Euroopan tasolla valtioiden välistä vastavuoroista tunnustamista.

2.1.2. Yhteisön instanssien interventioaste ja jopa mukauttamissääntöjen mutkikkuus herättää jatkuvasti kysymyksiä, sillä yhteisön ja jäsenmaiden interventioportaat menevät usein sekavasti päällekkäin.

2.1.3. Jäsenvaltiot tehtailevat jatkuvasti lisää turhanpäiväisiä erityismääräyksiä yhteisiä säännöksiä täytäntöön pantaessa niiden viivästysten ja vaikeuksien lisäksi, joita kohdataan siirrettäessä yhteisön määräyksiä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön.

2.2. Nämä seikat heijastavat Euroopan asukkaiden laadullisten pyrkimysten voimistumista, oli sitten kysymyksessä tuotteiden, palvelujen, työn, elinolojen tai ympäristön laatu. Lainsäädännön ja sääntelyn laatu ei voi olla vastaamatta näihin yleisiin odotuksiin. Niin tällä kuin muillakin aloilla Eurooppa pitäisi mieltää myönteisen lisäarvon takuuna. Kauppavaihdossa esiin nouseva "uusi talous", joka perustuu aktiivisempaan, avoimempaan ja hajautetumpaan keskinäissuhteeseen, vaatii myös "uuden hallintotavan" kehittämistä kansalaisille ja sen pohjaksi "uutta lainsäädäntöä", joka soveltuu paremmin 21. vuosisadan eurooppalaisten käyttäytymistä ja pyrkimyksiä koskeviin kulttuurimuutoksiin. Komission puheenjohtajan Romano Prodin tavoite korkealaatuisen eurooppalaisen hallinnon rakentamisesta voi toimia - ja sen on toimittava - tiennäyttäjänä eurooppalaisten odottamalle suurelle suunnanmuutokselle.

2.3. Euroopan unionin tasolla on analysoitu asiaankuuluvasti yksinkertaistamisvaatimuksia lähinnä Molitorin raportin yhteydessä vuonna 1995. Myös muut kansainväliset järjestöt, erityisesti OECD, ovat laatineet vastaavanlaisia selontekoja. Useat jäsenvaltiot ovat omissa oloissaan pohtineet ja tehneet aloitteita sääntelyn liiallisen kasvun jarruttamiseksi ja voimassa olevan säännösten yksinkertaistamiseksi.

2.4. Yhteisön tasolla on viime vuosina ryhdytty toimiin interventiokeinojen parantamiseksi lähinnä laatimalla vaikutusselvityksiä ja liian mutkikkaiden säännöstöjen korjaamiseksi pääasiallisesti SLIM-hankkeiden avulla. Kuitenkaan eivät ammattilaiset eivätkä Euroopan kansalaiset yleensäkään koe, että todella merkittäviä tuloksia olisi tällä alalla toistaiseksi saavutettu. Päinvastoin Eurooppa nähdään usein ylimääräisten hankaluuksien lähteenä, joka lisää uusia "teknokraattisia" pakotteita kansallisiin määräyksiin. Näiden monimutkaisuus ja lukumäärä ei juuri muutu.

2.5. Omien tutkimustensa ja kuulemistilaisuuksiensa avulla (erityisesti 17.5.2000 tämän selonteon valmistamista varten järjestetty tilaisuus) yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä voi esittää useita huomioita, jotka tukevat tätä analyysia:

2.5.1. Yhteisön säännöksiä pidetään kaiken kaikkiaan liian monimutkaisina käyttäjien odotuksiin nähden.

2.5.2. Käyttäjät mieltävät säännösten yksinkertaistamisen todella tarpeelliseksi; laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että hyvin toteutettu yksinkertaistaminen ei voi olla kansalaisyhteiskunnan toimijoiden oikein ymmärrettyjen etujen vastainen, vaan palvelee päinvastoin niiden itsenäisyyttä, huomioon ottamista ja etuja.

2.5.3. Puolet haastatelluista näkee yhdenmukaistamisen myönteiseksi ja toinen puoli on huolissaan yhteisön ja jäsenvaltioiden määräysten päällekkäisyyksistä, ja syyksi katsotaan samassa suhteessa joko yhteisön liiallinen väliintulo tai tarpeettomien kansallisten määräysten sisällyttäminen direktiivien täytäntöönpanosäädöksiin.

2.5.4. Merkittävän enemmistön mielestä yhteisön tasolla käynnistetyt yksinkertaistamistoimet ovat olleet riittämättömiä, kun taas kaikki ovat sitä mieltä, että yksinkertaistamisprosessia on vauhditettava ennen laajentumista.

2.5.5. Kaikki tähdentävät myös samanaikaisen yksinkertaistamismenettelyn välttämättömyyttä jäsenvaltioissa, jotta yhteisön säännösten yksinkertaistamisprosessi onnistuisi.

2.5.6. Kaikki kannattavat myös sopimusdialogin ja itsesääntelymekanismien kehittämistä pikemmin kuin klassista sääntelyä talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoille herkillä alueilla kuten sosiaaliasioissa, ympäristönsuojelussa, kuluttajapolitiikassa ja sähköisessä kaupankäynnissä.

2.5.7. Kaikki odottavat, että talous- ja sosiaalikomitea sitoutuu voimakkaasti vaatimukseen yksinkertaistamisesta käyttäjien hyväksi, korostaen erityisesti sille kuuluvaa valvontatehtävää kehitettäessä sopimuspohjaisia ja itsesääntelyvaihtoehtoja klassiselle sääntelylle.

2.6. Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi toimeksiannon, joka myötäilee odotuksia uudesta yksinkertaistamismenettelystä, ja sopi, että vuoteen 2001 mennessä määriteltäisiin sääntely-ympäristön yksinkertaistamiseen tähtäävä strategia, julkinen hallinto mukaan luettuna, niin jäsenvaltioiden kuin yhteisön tasolla ja luetteloitaisiin alueet, joilla valtioiden on vahvistettava määräysten täytäntöönpanoa. Uusien, sisämarkkinoita varten kohdennettujen toimien mukaisesti komissio on suunnitellut esittelevänsä tämänsuuntaiset ehdotuksensa vuoden 2001 ensimmäisen puoliskon alkupuolella.

2.7. Talous- ja yhteiskuntaelämää eli säädösten käyttäjiä edustavalle talous- ja sosiaalikomitealle kysymyksellä sääntelyn laadun parantamisesta Euroopassa on keskeinen merkitys, sillä se

2.7.1. vaikuttaa suoraan yhtenäismarkkinoiden toimivuuteen.

2.7.2. on ehtona Euroopan rakennustyön vetovoimalle kansalaisten keskuudessa.

2.7.3. on osa yleistä kysymystä Euroopan hallintotavan parantamisesta, mistä komission on määrä laatia valkoinen kirja vuoden 2001 ensimmäisen puoliskon loppupuolella.

2.7.4. on yhä kiireellisempi kysymys valmistauduttaessa laajentumiseen.

2.8. Komitea tietää, että sääntelyn onnistunut yksinkertaistaminen on mutkikas työ: monia karikkoja on vältettävä ja hyvä lähestymiskulma on valittava. Ei pidä lähteä julistamaan sääntelyn raakaa ja yksipuolista purkamista, sillä se heikentäisi tuotteiden ja palvelujen laatua ja olisi kaikkien käyttäjien, niin yrittäjien, palkansaajien kuin kuluttajien yhteisten etujen vastaista. Talouselämä ja yhteiskunta tarvitsevat sääntöjä voidakseen toimia hyvin, mutta säännöt

2.8.1. on laadittava ja pantava toimeen oikealla tasolla, joka tapauksen mukaan voi olla kansainvälinen, yhteisön, jäsenvaltion, alueellinen tai paikallinen. Maailmanlaajuistumisen edetessä komitea toteaa, ettei kansainvälisen tason sääntelyä ole liian paljon vaan liian vähän, kuten WTO:n nykyiset ongelmat hyvin kuvastavat, kun taas kansallisella tasolla syntyy liikaa sääntelyä ja vaikeasti selvitettäviä päällekkäisyyksiä yhteisötason kanssa.

2.8.2. on laadittava tasapainoisesti välttäen lisäämästä tavoitteisiin nähden epäsuhteessa olevia pakotteita ja kunnioitettava kansalaisyhteiskunnan toimijoiden sopimusvapautta ja -autonomiaa, ja ne on saatava mukaan hallinnon ohella yksinkertaistamispolitiikan muotoiluun ja täytäntöönpanoon: yksinkertaistaminen ei voi onnistua, jos se jätetään liiaksi virkamiesten käsiin.

2.9. Eurooppa on oikea taso käsitellä kysymystä säännösten yksinkertaistamisesta, sillä

2.9.1. se on olennainen perusta, jonka pohjalta Euroopan unioni voi tehokkaisiin ja johdonmukaisiin yhtenäismarkkinoihin nojaten osallistua välttämättömien kansainvälisten sääntöjen laatimiseen maailmanlaajuistumisen puitteissa.

2.9.2. eurooppalaisella säännöstöllä on jo sinällään yksinkertaistava tavoite, jota ei sovi hukata näköpiiristä, sillä tavoitteena on yhdenmukaistaa viisitoista erilaista kansallista sääntelyjärjestelmää yhtenäismarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi, mikä ei saa olla esteenä sääntelyn interventiokentän ja sisällön arvostelulle.

2.9.3. kansallisessa sääntelyssä ei tulisi unohtaa yhtenäismarkkinoiden toimivuuden vaatimuksia eikä ottaa liikaa vapauksia yhteisten sääntöjen soveltamisessa eikä unohtaa niiden välttämätöntä panosta näiden suurten markkinoiden toiminnan yksinkertaistamiseen.

2.10. Talous- ja sosiaalikomitean oma-aloitteisen lausunnon tarkoituksena ei ole luetteloida yksinkertaistamistoimia erityisillä interventioaloilla, vaan ennemminkin

2.10.1. auttaa ymmärtämään epäonnistuneeksi koetun kokonaisuuden tekijät analysoimalla Euroopan säännöstön monimutkaisuuden syitä ja arvioimalla jo aloitettujen yksinkertaistamistoimien ansioita ja todellisia puutteita.

2.10.2. viitoittaa johdonmukaisempi ja syvemmälle luotaava lähestymistapa yksinkertaistamisen menestyksekkääksi toteuttamiseksi ja täsmentää Euroopan eri toimijoiden vastuuta yksinkertaistamispolitiikkaan nähden, arviointi-, konsultointi- ja seurantamenetelmien ja -kriteerien tehostaminen mukaan luettuna.

3. Sääntelyn monimutkaisuutta aiheuttavat tekijät

3.1. Euroopassa harjoitetun sääntelyn monimutkaisuus johtuu ennen kaikkea taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta tarpeesta sekä yhteisten toimien poliittisen kysynnän kasvusta tällä tasolla, samalla kun on pidettävä mielessä usein hyvinkin erilaiset kansalliset realiteetit ja kulttuurit. Tässä mielessä on oireellista todeta, että samalla kun Lissabonin huippukokouksessa maaliskuussa 2000 esitettiin vetoomus eurooppalaisen yksinkertaistamisstrategian pikaisesta määrittelystä, laadittiin myös ennennäkemätön aikataulu uusille taloudellisella ja sosiaalisella tasolla käynnistettäville toimille, joihin yhteisön toimielinten ja jäsenmaiden hallitusten olisi yhdessä ryhdyttävä. Toivomus yksinkertaistamisesta voi äkkipäätä tuntua ympyrän neliöimiseltä, etenkin kun ajatellaan yhdenmukaistamisen Euroopassa kohtaamia ongelmia ja otetaan huomioon menettelyjen raskaus, hallinnon vanhakantaisuus ja erisuuntaiset lobbauspaineet Brysselissä ja Strasbourgissa.

3.2. Monimutkaisuutta kasvattaa kyseisen monimutkaisuuden hinnan järjestelmällisen arvioinnin ja perusteellisen tuntemuksen puute sikäli, että yhteisön toimielimet - kuten jäsenvaltioiden hallituksetkaan - eivät juuri ole tähän päivään mennessä määrittäneet todellisia keinoja sääntelytoiminnan johtamiseksi ja yksinkertaistamiseksi vaan tyytyneet väliaikaisiin toimiin, joiden rajoittuneisuus paljastuu nopeasti kannustavan ja johdonmukaisen poliittisen kehyksen puuttuessa. Hintaa on tarkasteltava kokonaisuudessaan, ts. ottaen mukaan yhtä lailla hallinnollisten koukeroiden takia kansalaisille aiheutuvat kohtuuttomat ajanmenetykset, yrityksille ja nimenomaan pk-yrityksille määrättyjen rasitteiden hinta sekä byrokratian käyttöön myönnettyjen määrärahojen budjetti- ja siis verohinta yhteisöä aidosti palvelevan julkisen varainhoidon kustannuksella.

3.3. Syytä on myös institutionaalisissa menettelytavoissa, vaikka kyse on enemmänkin velvoitteista kuin järjestelmällisistä esteistä yksinkertaistamisen tiellä. Enemmistöpäätöksen tai peräti konsensuksen tavoittelu komission jäsenten keskuudessa ja sitten neuvostossa yhdessä yhteispäätös- ja sovittelumenettelyn kanssa parlamentissa edellyttää liian usein mutkikasta poliittista kompromissia, jossa sivuutetaan käyttäjien edut. Puolivuosittain vaihtuvien puheenjohtajavaltioiden sinänsä kiitettävä tahto päästä määrällisesti hyvään tulokseen hyväksyttyjen päätösten osalta voi myös johtaa olennaisiin laadullisiin uhrauksiin.

3.4. Valittujen oikeusvälineiden soveliaisuus ei useinkaan vastaa toiveita. Tietyt säädökset ovat kohtuuttoman raskaita ja monimutkaisia: yksikertaistettuina keskinäisten myönnytysten avulla ne eivät olisi menettäneet tehoaan, pikemminkin päinvastoin. Tietyt direktiivit luovat vaihtoehtoja tai antavat jäsenvaltioille kohtuuttoman arviointi- tai liikkumavaran ilman että kukaan valvoo sen monimutkaisuuden määrää, jonka säännösten käyttäjät joutuvat kokemaan tällaisten toimintavapauksien takia, tai riittämättömästä yhdenmukaistamisesta, jonka tällainen tilanne luo yhtenäismarkkinoiden tyydyttävän toimivuuden kannalta. Toisinaan myös direktiiveissä jäsenvaltioille annettu vapaus päättää tai pitää voimassa paljon yhteisön säännöksiä pitemmälle meneviä kansallisia määräyksiä voi kohtuuttomasti mutkistaa kaupankäyntiä, kun yhdenmukaisen soveltamisen vaatimus olisi sallinut säädösten yksinkertaistamisen kaikille osapuolille hyväksyttävin ehdoin. Joissakin tapauksissa keskinäisten vastaavuuksien tunnustamisen lausekkeet osoittautuvat sopimattomiksi sellaisen juridisen seurannan tai vahvistuksen puuttuessa, joka auttaisi niiden toimivuutta käytännössä.

3.5. Voidaan myös korostaa, että lähes kaikki yhteisön säädökset ovat peräisin päätös- tai yhteispäätösvallan omaavien toimielimien, ts. komission, parlamentin ja neuvoston suppeasta piiristä. Yhteisötason syvällinen keskustelu toissijaisuudesta on toistaiseksi kohdistunut liiallisen yksipuolisesti käsitteen vertikaaliseen ulottuvuuteen (tehtävien jako yhteisötason ja kansallisen tai alueellisen tason välillä), ja siinä on lyöty liian laajalti laimin horisontaalinen ulottuvuus (sääntelyn, sopimusten ja käytännesääntöjen erilaiset tehtävät). Näin ollen horisontaalinen ulottuvuus, joka on kuitenkin lujasti juurtunut monen jäsenvaltion kansalliselle tasolle, ei ole vielä saanut todella verrattavaa jatkoa tai vastaavuutta Euroopan tasolla. Merkittäväksi joskin vielä liian vähän viljellyksi poikkeukseksi luettakoon Euroopan tasoinen sosiaalidialogi (toistaiseksi on tehty kolme Euroopan tason yleissopimusta, jotka on myöhemmin muutettu direktiiveiksi vanhempainlomasta, osa-aikatyöstä ja työajasta) sekä tietyt vapaaehtoiset sopimukset ja käytännesäännöt (lähinnä ympäristönsuojelua - Auto-Oil-ohjelman puitteissa - ja energiankulutuksen vähentämistä varten), mutta vain vähän sopimustilaa on jätetty ammatillis-yhteiskunnallisille piireille, joita yhteiset säännöt suoraan koskevat. Sellaisen kumppanuuskulttuurin puuttuminen, joka ei olisi pelkästään konsultatiivinen vaan merkitsisi tarpeen tullen yhteispäätöksiä yhteiskunnallis-ammatillisten piirien kanssa, haittaa kansalaisyhteiskunnan toimijoiden sitoutumista ja sitomista yksinkertaistamispolitiikkaan. Tämä vain kärjistää poliittisiin ja hallinnollisiin päättäjiin kohdistuvia korporatiivisia ja siis vähiten yksinkertaistavia paineita.

3.6. Konsultatiivinen tehtävä, sellaisena kuin sitä toteuttaa talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden yhteisöä edustava talous- ja sosiaalikomitea, on institutionaaliselta painoarvoltaan täysin riittämätön komission, parlamentin ja neuvoston muodostamaan yhteispäätöskolmioon verrattuna. Jos komitealta pyydettään lausuntoa vasta yhteispäättäjien jo ryhtyessä kilpasille, sillä on suuria institutionaalisia vaikeuksia vaikuttaa asiaan ja saada säädösten käyttäjät osallistumaan yksinkertaistamiseen. Konsultatiivisen tehtävän arvostuksen lisäämistä säännösten laadun parantamiseksi täytyy ehdottomasti ryhtyä pohtimaan.

3.7. Toisaalta yhteisön ja jäsenvaltioiden harjoittaman sääntelyn välillä esiintyy toistuvasti mukauttamisongelmia. Todellisuudessa, ja etenkin kun direktiivejä suositaan asetusten kustannuksella, Brysselin antamat määräykset "liimataan" usein kansallisiin säädöksiin, joita ei olennaisesti muuteta tai poisteta. Joskus myös siirrettäessä direktiivejä kansalliseen lainsäädäntöön jäsenvaltiot panevat paremmaksi ja menevät paljon direktiivejä pitemmälle.

3.8. Lopuksi todettakoon, että useiden kansallisten säädösten yhteensopimattomuus yhteisön lainsäädännön kanssa mutkistaa vastavuoroista tunnustamista, kuten komission kesäkuussa 1999 laatimassa selonteossa aivan oikein osoitetaan.

4. Sääntelyn mutkikkuuden vaikutukset

4.1. Talous- ja yhteiskuntaelämässä liian monimutkainen eurooppalainen sääntely haittaa talouden kilpailukykyä, joka on erittäin kilpailuhenkisessä kansainvälisessä ilmapiirissä välttämättömämpää kuin koskaan joskaan ei aina riittävä edellytys työpaikkojen luomiseen ja työllisyyden kehittämiseen. Se rankaisee yrittäjyyttä ja vaikeuttaa pienyritysten kehitystä, mukaan luettuina Euroopan uuden talouden elinvoimaisuudelle tarpeelliset start up -yritykset. Se ylipäätään jarruttaa innovaatiokykyä, taitoa mukautua muutoksiin ja ryhtyä uudistuksiin. Se on suuri haitta kehittyvässä Euroopassa, joka joutuu vastaamaan maailmanlaajuistumisen ja kansainvälistymisen vaatimuksiin ja hakemaan uuttaluovaa dynamiikkaa.

4.2. Monimutkaisuus vaikuttaa kielteisesti myös kansalaisten vapauteen ja yhteiskunnalliseen elämään asettamalla heille aika- ja hintavaatimuksia, lisäämällä eriarvoisuutta säännösten ymmärtämisen suhteen, lisäämällä eikä suinkaan vähentämällä syrjäytymisen tekijöitä.

4.3. Poliittisella tasolla monimutkaisuus, jota jäsenvaltiot eivät kernaasti ota vastuulleen julkisen mielipiteensä edessä, ruokkii suuren yleisön epäluuloja ja jopa torjuntaa "eurokratian" suhteen, kun Eurooppa pitäisi päinvastoin mieltää vapauden, demokratian ja turvallisuuden tilaksi. Asianosaisille yhteiskunnallis-ammatillisille kumppaneille varatun sopimustilan riittämättömyys heikentää lisäksi yhdistysdemokratian elinvoimaisuutta Euroopan tasolla, samalla kun taloudellisten, teknologisten ja yhteiskunnallisten haasteiden laajuus pakottaa kehittämään kansalaisten suoraa osallistumista Euroopassa.

4.4. Euroopan sisämarkkinoiden toiminnan kannalta sääntelyn monimutkaisuus heikentää kykyä poistaa toden teolla esteet, nyt kun uutta vauhtia tarvittaisiin toistaiseksi vielä puuttuvien keskeisten elementtien loppuun saattamiseksi uuden laajentumisen aattona. Erityisesti on pulaa yksinkertaisista Euroopan tasoisista oikeusvälineistä kuten eurooppayhtiö, luotettava ja kustannuksiltaan huokea yhteisöpatentti sekä yksinkertaistettu eurooppalainen alv-järjestelmä.

4.5. Oikeudellisella tasolla yhteisön harjoittaman sääntelyn monimutkaisuus ruokkii kansallisen transkription puutteita ja ristiriitoja komission ja EY-tuomioistuimen kanssa. Yksinkertaistamisen keskeisiä tavoitteita tulisi olla korkean transkriptioasteen turvaaminen ja parempi kuri yhteisten sääntöjen noudattamisessa.

4.6. Tämä kysymys on erittäin tärkeä laajentumista valmistellessa. Sääntelyn yksinkertaistaminen auttaa ehdokasmaita tyydyttämään raskaat vaatimukset yhteisön säännöstön kaikinpuolisesta omaksumisesta ja myös helpottaa säännösten saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä nykyisissä viidessätoista jäsenmaassa, jotka eivät ole näyttäneet kovin hyvää esimerkkiä ehdokasmaille. Yksinkertaistaminen parantaisi myös yhtenäismarkkinoiden toimintamahdollisuuksia laajentuvassa Euroopassa.

5. Jo käynnistettyjen yksinkertaistamistoimien arviointi

5.1. 80-luvulla kesken keskustelua toissijaisuuden käsitteestä komissio päätti laatia kaikista yhteisön sääntelyhankkeista vaikutusanalyysin perustellakseen interventiotaan ja selvittääkseen sen hinta-hyöty-suhdetta. Vaikutusanalyysit on tehty yhteisen arviointitaulukon pohjalta ja niihin kuuluu perustelu toissijaisuuskriteerin mukaan, analyysi sosiaalisesta ja taloudellisesta vaikutuksesta, mukaan luettuna pk-yritysten näkökulma, sekä selvitys suoritetuista konsultaatioista. Aloite oli kiitettävä mutta nykymuodossaan vaikutuksiltaan vähäinen, koska arvioinnin puolueettomuutta ei voida muodollisesti taata, vaihtoehtoja sääntelylle ei tutkita, intervention todellista yksinkertaistamisvaikutusta ei arvioida järjestelmällisesti eikä arviota anneta julkisuuteen.

5.2. 90-luvulla komissio on panostanut laajalti vihreisiin kirjoihin, joissa käynnistetään julkinen keskustelu ennen ryhtymistä säännöshankkeeseen, valkoisiin kirjoihin, joissa esitetään kokonaisvaltainen säännösohjelma jollain tietyllä alalla, sekä tiedonantoihin, joissa ongelmat ja analyysit paikannetaan ennen erityishankkeiden esittämistä. Internetin avulla, jota Euroopan komissio nykyään käyttää aiheellisesti varsin paljon lähinnä Europa-sivun muodossa, kyseiset asiakirjat ovat antaneet mahdollisuuden yleiseen ja interaktiiviseen vuoropuheluun suunnitelluista toimista. Laajennettujen alustavien konsultaatioiden vaikutus yksinkertaistamiseen pysyy kuitenkin väistämättä vähäisenä niin kauan kuin niillä vain käynnistetään keskustelu säännösten mahdollisesta sisällöstä eikä pohdita järjestelmällisesti vaihtoehtoja säädöksille, kuten esimerkiksi käytännesääntöjä ja itsesääntelymenettelyjä.

5.3. Vuonna 1995 neuvoston pyynnöstä Molitorin johtama aivoriihi tarkasteli yhteisön harjoittaman sääntelyn yksinkertaistamisen keinoja.

5.3.1. Teknisiä säädöksiä koskevien useiden uudelleenmuotoiluehdotusten lisäksi raportissa esitetään 18 yleistä suositusta. Monet suositukset ovat sittemmin vaipuneet "unholaan", ja siksi onkin syytä palauttaa ne lyhyesti mieleen:

- on vauhditettava kodifiointia yhteisön ja jäsenmaiden tasolla

- on käynnistettävä yksinkertaistamisohjelma, joka kattaa koko olemassa olevan yhteisön lainsäädännön, mukaan luettuna päätösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

- on saatava komissiolta raportit siitä, mitä on säilytettävä, muutettava tai poistettava

- on esitettävä kysymyksiä ennen jokaista hanketta (soveltuvuus, läheisyys, hinta/hyöty, vaihtoehto julkiselle interventiolle, suhteellisuus, aikarajoitus)

- on saatava komissiolta julkisia tutkimuksia yhteisön aloitteiden integroinnista jäsenvaltioissa

- on noudatettava tiettyjä kriteerejä jokaisen intervention suhteen: sisällön ymmärrettävyys, tavoitteen selkeys, yhteensoveltuvuus voimassa olevan lainsäädännön kanssa, soveltamisalan rajaaminen, aikataulun realistisuus, tarkistusmenettelyt

- alustavat tutkimukset on julkaistava

- on kuultava asianosaisia (kuluttajia, yrityksiä, työntekijöitä) tehokkaasti, järjestelmällisesti ja oikea-aikaisesti

- on laadittava perustelut työllisyyden, kilpailukyvyn, kustannusten, innovaation kannalta

- on julkistettava jäsenvaltiolta saadun tuen tai vastustuksen syyt

- on ryhdyttävä arvioimaan tuloksia järjestelmällisesti ja julkisesti

- on kehitettävä yksinkertaistamista valtakunnallisella ja paikallisella tasolla myös siirrettäessä yhteisön säädöksiä kansalliseen lainsäädäntöön

- soveltamisen valvontaa on lujitettava jäsenvaltiotasolla

- vastahakoiset jäsenvaltiot on tuomittava sakkorangaistuksiin

- asetus on suositeltavampi väline kuin direktiivi, jos sillä edistetään yksinkertaistamista

- keskinäinen vastaavuus on tunnustettava aina mahdollisuuksien mukaan

- komissiolta on saatava ennakkotietoja, ja vihreitä ja valkoisia kirjoja on käytettävä laajasti

- komissiolta on saatava raportteja yksinkertaistamisen edistymisestä, ja vastuu yksinkertaistamisesta on annettava yhdelle komission jäsenelle, joka saa tuekseen keskitetyn mutta kevyen koordinaatioyksikön.

5.3.2. Viisi vuotta julkistamisensa jälkeen Molitorin raportti on edelleen ajankohtainen, etenkin siksi että suuri osa suosituksista on jäänyt tuloksettomiksi. Tähän voidaan esittää kaksi keskeistä syytä:

5.3.2.1. Yhtäältä raportin analyysejä ja ehdotuksia olisi kannattanut viedä pitemmälle: olisi voitu korostaa enemmän hallinnollista monimutkaisuutta aiheuttavia tekijöitä, mukaan luettuna päättäjien ja hallinnon karsastava suhtautuminen yksinkertaistamiseen, ja harkita toimia tilanteen korjaamiseksi. Raportissa käsitellään ennen kaikkea monimutkaisuuden oireita ja seurauksia, joiden korjaamiseksi on vaikea esittää tehokkaita ratkaisumalleja edellytysten puuttuessa. Raportissa ei myöskään selvitetä valvontatoimia, kuulemisia ja budjettikeinoja yksinkertaistamispolitiikan toimivuuden ja pysyvän lujittamisen turvaamiseksi kestävällä tavalla.

5.3.2.2. Toisaalta Molitorin raportin tilannut neuvosto ei aikanaan osannut tehdä käyttökelpoisia johtopäätöksiä eikä pystynyt hyväksymään selonteon nimenomaisista suosituksista huolimatta todellista yksinkertaistamispoliittista ohjelmaa. Asiassa voi nähdä seurauksia tuolloin liiaksi politisoituneesta väittelystä, joka koski vääristävää ja ristiriitaista kysymystä sääntelyn yksinkertaistamisesta tai purkamisesta, kun olisi päinvastoin pitänyt selvästi uhrata se, mitä ei voitu pelastaa, ja alkaa hahmotella yhteisölle sellaista sääntelyä, jossa yhdistyvät laatu, yksinkertaisuus, avoimuus ja tehokkuus. Komissio puolestaan otti vaikutteita useista raportin suosituksista, tosin ennen muuta tapauskohtaisesti ja osittaistoimia varten.

5.4. Komission täsmätoimista on erityisesti mainittava jo vuonna 1966 käynnistetty SLIM-aloite (Simplification of Legislation in the Internal Market). Se on tuottanut jo neljätoista hanketta, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa yhteisössä aiemmin hyväksyttyjä säädöksiä. SLIM-ryhmät, jotka koostuvat tasapuolisesti jäsenvaltioiden hallinnon asiantuntijoista ja käyttäjien edustajista, tekevät ehdotuksia vähintään viisi vuotta sitten hyväksyttyjen yhteisön säädösten yksinkertaistamiseksi. Hankkeet koskevat mitä erilaisimpia aloja (koristekasvit, vaaralliset aineet, esipakkaus, rakennusaineet, lannoitteet, sähkömagneettinen yhteensovittavuus, pankkipalvelut, vakuutukset, yhtiöiden oikeudet, diplomien vastavuoroinen tunnustaminen, sosiaaliturvamääräykset, alv, intrastat-tilastot, ulkomaankaupan tilastot). Kuten komissio täsmensi viimeisessä arviointiraportissaan maaliskuussa 2000, hankkeet ovat edistyneet hyvin yksinkertaistamissuositusten osalta ja antaneet siten komissiolle mahdollisuuden esittää monia uusia yksinkertaistamishankkeita. Mutta ongelmana on näiden uusien hankkeiden lopullinen hyväksyntä, joka on saatu neuvostolta ja parlamentilta toistaiseksi liian harvoissa tapauksissa (koristekasvit, intrastatin muuttujat, ulkomaankaupan yhdistetty nimikkeistö). SLIM-dynamiikan elvyttämiseksi komissio esitti maaliskuussa 2000 viisitoista uudistusehdotusta, joiden tarkoituksena on lisätä nykyistä koordinoidummin kaikkien toimijoiden vastuuta.

5.5. Komissio myös käynnisti vuonna 1998 eurooppalaisten yrityspaneelien kokeiluhankkeita arvioidakseen alkuvaiheissa ja suoraan yritystasolla tiettyjen säädösehdotusten aiheellisuutta ja kustannuksia. Tähän menettelyyn on turvauduttu kolmessa tapauksessa, jotka koskevat alv-järjestelmän yksinkertaistamista, kirjanpidon yhdenmukaistamista sekä elektronisten ja sähkölaitteiden romuttamista (viimeksi mainittu 1744 yrityksessä). Tämä menettely on kuitenkin toistaiseksi kokeiluasteella, eikä komissio ole aikonut laajentaa eikä järjestelmällistää sitä.

5.6. Komissio perusti yhteiskunnallis-ammatillisten ja yliopistojen edustajien tuella vuonna 1997 yritysympäristön yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän nimeltä BEST. Työryhmä antoi vuonna 1998 yhdeksäntoista suositusta sisältävän raportin ympäristöasioista monenkirjavilla aloilla eri jäsenvaltioissa (hallintomenettely, kasvatus- ja koulutusjärjestelmät, työvoiman joustavuus, rahoitus ja verotus, innovaatiot). Syksyllä 2000 komissio esittää arviointiraportin suositusten täytäntöönpanosta.

5.7. Maaliskuussa 1999 julkistettiin jatkona Amsterdamin sopimukselle komissiota, neuvostoa ja parlamenttia sitova toimielinten välinen sopimus lainsäädännön valmistelun laadusta. Sen vaikutukset ovat vielä liian tuoreita arvioitavaksi.

5.8. Joka vuosi komissio julkaisee myös raportin "Säädöskäytännön parantaminen" ja selvittää panostaan yhteisön harjoittaman sääntelyn yksinkertaistamiseen. Marraskuussa 1999 julkaistussa viimeisessä raportissa kerrotaan erilaisten äskettäin käynnistettyjen yksinkertaistamisaloitteiden kehityksestä ja korostetaan paraikaa tehtävää työtä yhteisön säädösten kodifioimiseksi, uudelleen muokkaamiseksi ja konsolidoimiseksi, jolloin päällekkäisyydet ja vanhentuneet määräykset poistuvat.

5.9. Lisäksi syksyllä 1999 käynnistetyn sisäisen hallintouudistuksen yhteydessä komissio perusti sääntelyn yksinkertaistamisyksikön yritystoiminnan pääosastoon. Aloite ansaitsee kiitokset, mutta se on vaikutukseltaan rajallinen niin kauan kuin yksinkertaistamisyksikköä ei ole suoraan liitetty pääsihteeristöön, koska yksinkertaistamisesta on tultava kaikkien komission pääosastojen ja yksikköjen yhteinen vaatimus.

5.10. Sisämarkkinaneuvosto korosti puolestaan 25. toukokuuta 2000 välttämättömyyttä parantaa aloitettujen yksinkertaistamishankkeiden (SLIM, BEST, paneelitestit, vaikutusanalyysi) koordinointia yhdenmukaisen strategian puitteissa, jonka Euroopan komissio esittää kevään 2001 Eurooppa-neuvostolle.

5.11. Voidaan siis todeta, että

5.11.1. yhtäältä useilla yhteisötason aloitteilla on yritetty käynnistää yksinkertaistamistoimia, mutta nämä tavoitteiltaan ja soveltamisalaltaan sinänsä ansiokkaat aloitteet eivät ole johtaneet riittävän merkittäviin tuloksiin kumotakseen yleisen käsityksen tuloksien riittämättömyydestä.

5.11.2. toisaalta nyt kun Eurooppa-neuvosto on kehottanut komissiota esittämään yksinkertaistamisstrategian kevään 2001 kokouksessa, on aika miettiä uutta lähestymistapaa pitäen mielessä näiden puolittaisten epäonnistumisten ja onnistumisten opetukset.

6. Komitean ehdotukset uuden lähestymistavan hahmottamiseksi yksinkertaistamiskysymyksessä

6.1. Kuten yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmän järjestämä kuulemistilaisuus selkeästi osoitti, nyt on toimittava uudelta pohjalta, jotta edistyttäisiin nopeammin ja tehokkaammin. Komitea kannattaa siis todellista "yksinkertaistamisprosessia", johon kuuluu

6.1.1. monivuotinen yksinkertaistamissuunnitelma, jolla kyseistä prosessia voidaan tukea koordinoidusti Euroopassa,

6.1.2. eurooppalaisille sääntelytoimijoille osoitetut käytännesäännöt, joihin valtioiden pitäisi yhtyä,

6.1.3. täydennettävän ja sääntelyprosessiin integroitavan vaikutusanalyysin tehokas hyödyntäminen,

6.1.4. talous- ja yhteiskuntaelämän kumppanien ja kaikkien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden aktiivinen mukanaolo, sillä ilman niiden panosta yksinkertaistamispolitiikka ei voi onnistua.

6.2. Komitea toivoo ennen kaikkea, että neuvosto hyväksyy Lissabonin kokoukselta saamansa mandaatin nojalla jo keväällä 2001 sääntelyn yksinkertaistamista koskevan monivuotisen ohjelman, joka pohjautuisi neuvoston komissiolta alkuvuodeksi 2001 pyytämään yksityiskohtaiseen selontekoon ja sisältäisi painopistealueet ja aikataulun ja nojaisi innovatiivisiin menetelmiin, talousarvioihin ja tehokkaisiin arviointikeinoihin. Komitea suosittelee, että tämä suunnitelma laadittaisiin alan tärkeimpien muutosten täytäntöönpanon turvaamiseksi viimeistään vuonna 2005, toisin sanoen Euroopan parlamentin ja komission nykyisen toimivallan päättyessä. Suunnitelman tulisi käsittää

6.2.1. korjaavia toimia nykyisen sääntelyn yksinkertaistamisessa esiintyvien suurimpien puutteiden korjaamiseksi,

6.2.2. ennakoivia toimia uuden lähestymistavan turvaamiseksi yhteisön nykyisten ja tulevien säädöshankkeiden yksinkertaistamisessa,

6.2.3. liitännäistoimia jäsenvaltiotasolla.

6.3. Komitea esittää, että tämän suunnitelman pohjalta aloitettaisiin Euroopassa todellinen säännösten yksinkertaistamisprosessi, joka täydentäisi ja laajentaisi Luxemburgissa, Cardiffissa ja Kölnissä käynnistettyä talouden, sisämarkkinoiden ja työllisyyden vireyttämisprosessia. Nyttemmin joka kevääksi sovitussa erikoishuippukokouksessa on käsiteltävä Lissabonissa päätettyjen taloudellisten ja sosiaalisten toimien edistymistä ja otettava vuotuisen tarkastelun kohteeksi yksinkertaistamisprosessin edistyminen komission julkipanotaulukot sisältävän selonteon pohjalta.

6.4. Säädösten sisällön osalta komitea tähdentää yhteisön toimielimille, ettei ole tarpeellista vaarantaa niiden tarjoamaa lisäarvoa liian monilla kompromisseilla, jotka lisäisivät kansallisten erityistapausten määrää käyttäjien vahingoksi, eikä rasittaa direktiivejä liian monilla jäsenvaltiotason toimeenpano-optioilla, jotka rajoittaisivat yhdenmukaistamisesta saatavaa hyötyä. Kaikkien juridisten välineiden on tähdättävä yksinkertaistamiseen, oli sitten kyse asetuksista, direktiiveistä tai keskinäisen vertailun tunnustamisesta. Komitea tähdentää myös tarvetta jatkaa kodifiointipyrkimyksiä päällekkäisten tekstien välttämiseksi ja turvata kielen ymmärrettävyys ja yksinkertaisuus joulukuussa 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti.

6.5. Soveltamisen osalta komitea painottaa jäsenvaltioiden velvollisuutta siirtää säädökset tinkimättömästi omaan lainsäädäntöönsä. Komission viimeisestä tulostaulukosta käy ilmi, että 13 % eli 194 kappaletta yhteensä 1489 yhtenäismarkkinadirektiivistä on edelleenkin siirtämättä joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, mikä merkitsee tilanteen huomattavaa huonontumista ja tekee yhä epätodennäköisemmäksi 1,5 %:n tavoitteen saavuttamisen vuoden 2000 loppuun mennessä.

6.6. Komitea kiinnittää huomion myös sääntelyn ajankohtaisuuteen ja suosittaa, että ennen kaikkea voimakkaasti kehittyvillä aloilla järjestelmällisesti rajoitettaisiin uusien säädösten voimassaoloaikaa sekä tiukennettaisiin määräaikoja, joiden puitteissa teksti on pakko tarkistaa tai, jos se ei onnistu, kumota.

6.7. Komitea tähdentää erityisen painokkaasti talous- ja yhteiskuntaelämän kumppaneille suoraan lankeavaa roolia onnistuneen yksinkertaistamispolitiikan toteuttamiseksi Euroopassa:

6.7.1. Niiden on täytettävä hyödyllisesti sopimustila, jonka yhteisön lainsäätäjä niille avaa ensinnäkin sosiaalialalla.

6.7.2. Niiden on käytettävä kaikkia painostuskeinoja saadakseen uutta tilaa sopimuksia, itsesääntelyä, yhteissääntelyä ja Euroopan tason käytännesääntöjä varten ennen kaikkea ympäristönsuojelun, kuluttajien etujen, sähköisen kaupankäynnin ja tietoyhteiskunnan aloilla.

6.7.3. Niiden on oltava valmiina osallistumaan kumppanien ominaisuudessa uudentyyppisiin direktiiveihin, jotka jättävät suoraan niiden eikä jäsenvaltioiden huoleksi tiettyjen keskeisten vaatimusten ilmaisemisen sopimusten, nimiöiden, sertifikaatiomenetelmien ja itsesääntelyn kautta.

6.7.4. Niiden on osallistuttava aktiivisesti SLIM-hankkeisiin, joihin ne pystyvät vaikuttamaan yhtä paljon kuin hallinnon asiantuntijat.

6.7.5. Niiden on helpotettava testipaneelien kehittämistä kenttätason toimijoiden, lähinnä yritysten, ammatti- ja kuluttajajärjestöjen keskuudessa.

6.8. Komitea toivoo, että sääntelyn monivuotinen yksinkertaistamissuunnitelma nojautuu yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden käytännesääntöihin ja että siinä sitoudutaan

6.8.1. luomaan yksinkertaistamiselle suotuisa kulttuuriympäristö, joka tukee yhteiskunnallis-ammatillisten käyttäjien ja kansalaisyhteiskunnan edustajien odotuksia.

6.8.2. toimimaan yhtä lailla yksinkertaistamisen kuin sääntelyn hyväksi ja omaksumaan uusia menetelmiä säädösten valmistelua, sisältöä ja soveltamista varten.

6.8.3. valvomaan jäsenvaltiotason lakien ja asetusten yhteensopivuutta yhteisön lainsäädäntöön.

6.9. Komitea painottaa komission keskeistä roolia yksinkertaistamispolitiikan onnistumisessa. Tässä mielessä komitea esittää eräitä suosituksia:

6.9.1. Komitea toivoo komission esittävän Tukholman Eurooppa-neuvostolle keväällä 2001 kunnianhimoisen ja uudistusmielisen suunnitelman komission nykyiseksi toimikaudeksi 2001-2005. Suunnitelman avulla Eurooppa-neuvosto voisi käynnistää sääntelyn kokonaisvaltaisen yksinkertaistamisprosessin komitean tässä lausunnossa suosittamalla tavalla. Komitea toivoo myös, että komissio esittää vastedes joka kevät Eurooppa-neuvostolle raportin, jossa luodaan katsaus tapahtuneeseen kehitykseen tulostauluineen ja tehdään ehdotuksia uusiksi tai uudelleen suunnatuiksi toimiksi monivuotisen 2001-2005 kalenterin tavoitteiden saavuttamiseksi.

6.9.2. Komitea toivoo komission korostavan sääntelyn yksinkertaistamisvaatimusta erityisesti omien yksikköjensä sisäisessä uudistuksessa, jonka tarkoituksena on aikaansaada esimerkillinen hallintokoneisto. Etusijalle on asetettava yksinkertaistamisen keskusyksikkö, jolle on annettava kaikki tarpeelliset voimavarat tärkeän tehtävänsä hoitamiseksi ja jonka tulee kuulua suoraan komission pääsihteeristöön siksi, että yksinkertaistamisvaatimus koskee kaikkia komission yksikköjä käsitellyistä aiheista riippumatta.

6.9.3. Komitea katsoo, että yksinkertaistamissuunnitelma tarvitsee oman talousarvionsa, jotta prosessi voi onnistua kansalaisyhteiskunnan toimijoiden avulla ja jotta vaikutusanalyysin tuottamiin alustaviin kysymyksiin voidaan antaa nykyistä perustellumpi ja vakuuttavampi vastaus.

6.9.4. Komitea tähdentää jokaiselle säädöshankkeelle järjestelmällisenä ennakkoehtona pysyvän vaikutusanalyysin merkitystä ja vaatii, että tämän vahvistukseksi toteutetaan neljä uudistusta:

6.9.4.1. Komitea korostaa tarvetta vahvistaa vaikutusanalyysien puolueettomuutta ja laatua varmistamalla, että tarkoitukseen osoitetaan sopivat varat, että menetelmät ovat oikeat ja että asianomaisia yhteiskunnallis-ammatillisia piirejä todella kuullaan. Olisi asianmukaista uskoa kyseiset analyysit komission ulkopuoliselle elimelle, joka täyttäisi vaaditut laatu- ja itsenäisyyskriteerit.

6.9.4.2. Komitea ehdottaa, että toissijaisuusperiaatetta täydennetään vastedes vaihtoehtoperiaatteella: enää ei pelkästään keskitytä perustelemaan yhteisötason tointa, vaan myös tarkistetaan, onko yhteisön toimielinten kaavailemalle säädökselle vaihtoehtoa. Mahdollisia vaihtoehtoja voisivat olla yritysten tai yhteiskunnallis-ammatillisten piirien käytännesäännöt, sopimuspohjaiset lähestymistavat kuten sosiaalidialogi (esimerkiksi ympäristön- ja kuluttajiensuojelun sekä sähköisen kaupankäynnin aloilla). Tarpeen tullen vaihtoehdot voivat myös olla sopimuksista tai säännöksistä riippumattomia toimia kuten koulutustoimia, järjestelmällistä turvautumista tuomioistuinmenettelyyn tai tuen antamista sellaisille kansalaisyhteiskunnan järjestöille, jotka voivat auttaa tietyn tavoitteen saavuttamisessa.

6.9.4.3. Komitea ehdottaa, että vaikutusanalyysi käsittäisi vastedes selvityksen uuden sääntelyn yksinkertaistavasta vaikutuksesta, mukaan luettuna ajan- ja rahansäästö kansalaisille, tavoitteiden toteutumisen, sisällön ja toimeenpanon osalta perusteluna säädöksen toimeenpanon edellytysten luomiselle.

6.9.4.4. Komitea ehdottaa lopuksi, että vaikutusselvitys vastedes julkistetaan ja että komitea saa seurata sääntelyä koko prosessin ajan, jotta yhteispäättäjät voivat arvioida missä määrin hanke yhä vastaa vaikutusanalyysin kriteerejä kaikissa vaiheissa muutosehdotuksista hyväksymiseen saakka eikä yksinomaan lähtötilanteessa. Vaikutusanalyysin julkisuus auttaa myös arvioimaan säännöllisesti, onko tietty säännös vanhentunut ja vastaako se enää todellisuudessa niitä kriteerejä, joilla sen hyväksyminen perusteltiin.

6.9.5. SLIM-hankkeita on jatkettava ja laajennettava sekä samalla varmistettava, kuten komissio on ilmoittanut aikovansa tehdä, että näin tarkistetut säädösehdotukset annetaan viimeistään kuusi kuukautta SLIM-raportin suositusten jälkeen.

6.9.6. "Testipaneelien" lähestymistapaa on kehitettävä kutsumalla mukaan aiheesta riippuen myös työmarkkinaosapuolien ja kuluttajien edustajia ja valvomalla, että heille annetaan osallistumisen edellyttämä logistinen tuki.

6.9.7. Komission on edistettävä yksinkertaistamiskulttuurin juurtumiselle suotuisaa ympäristöä valistamalla vaaleissa valittuja edustajia, kouluttamalla virkamiehiä (aloittaen omista yksiköistään), järjestämällä alaa koskevia seminaareja, edistämällä jäsenmaissa todettujen parhaiden käytäntöjen valiovertailua (benchmarking, tulokset Internetiin), kehittämällä yhteistyötä muiden kansainvälisten järjestöjen kuten OECD:n kanssa ja tukemalla kansalaisyhteiskunnan, säätiöiden ja "aivoriihien" aloitteita, jotka voivat auttaa levittämään yhteisön ja jäsenmaiden tasolla uutta yksinkertaistamiskulttuuria.

6.10. Ainoana kaikkia säädösten käyttäjiä edustavana elimenä talous- ja sosiaalikomitea on tietoinen tärkeästä ja käyttäjien kannalta epäilemättä keskeisestä roolistaan, jota se joutuu esittämään uuden eurooppalaisen yksinkertaistamispolitiikan puitteissa.

6.10.1. Selviytyäkseen tyydyttävästi tästä roolista komitea esittää komissiolle,

6.10.1.1. että sitä konsultoitaisiin etukäteen aina kun suinkin mahdollista, jotta vältettäisiin komitean tarjoaman konsultatiivisen lisäarvon kärsiminen yksinkertaistamisen alalla raskasta yhteispäätösvaltuutta kantavien toimielinten yhtäaikaisten lausuntopyyntöjen takia.

6.10.1.2. että joka vuosi siinä yhteydessä kun komissio esittelee komitealle ohjeellisen lausuntopyyntösuunnitelman, komiteaa konsultoitaisiin kevään Eurooppa-neuvostolle valmistettavasta, yksinkertaistamisprosessin kehitystä käsittelevästä raportista; näin komitea pääsisi mukaan määrittelemään uusia painopisteitä kuten uusien SLIM-aloitteiden ulottuvuutta ja "testipaneelien" kohteeksi tulevia aiheita.

6.10.1.3. että komitea kutsutaan mukaan pohtimaan vaikutusanalyysin kehittämistä ja vahvistamista.

6.10.2. Vaikuttaakseen tehokkaasti yksinkertaistamispolitiikkaan komitea on valmis ottamaan täyden vastuun unionin toimielimille ehdottamistaan käytännesäännöistä. Tässä tarkoituksessa komitea aikoo itse noudattaa tiettyjä toimintalinjoja, jotka mainitaan tämän lausunnon lopussa.

6.11. Yhteispäättäjien osallistumisesta yksinkertaistamispolitiikkaan talous- ja sosiaalikomitea kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa

6.11.1. tukemaan komitean vaatimuksia konsultoinnin varhentamiseksi, sillä se antaisi niille mahdollisuuden käyttää hyödykseen komitean lausuntoa jo yhteispäätösvaiheen alussa.

6.11.2. antamaan tarpeen tullen komitealle kartoitustehtäviä säännösten yksinkertaistamiseen liittyvillä aloilla sekä pohtimaan kokonaisvaltaisia tai osittaisia vaihtoehtoja käsiteltäville säädösehdotuksille ja talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden osallistumista direktiivin täytäntöönpanoon.

6.11.3. päättämään kustannusarvioista, jotka antavat komissiolle mahdollisuuden kehittää analyyseja ja keinoja yksinkertaistamispolitiikan hyväksi.

6.11.4. sitoutumaan ilmaisemaan kantansa viimeistään 12 kuukautta sen jälkeen, kun komissio on esitellyt SLIMin puitteissa tarkistetun säädöshankkeen.

6.11.5. tarkistamaan sovittelumenettelyvaiheessa, että niiden suostumus vastaa vaikutusanalyysin kriteerejä eli käyttäjien odotuksia.

6.11.6. vauhdittamaan ennen laajentumista sellaisten yhtenäismarkkinoiden käyttäjiltä yhä puuttuvien yksinkertaistettujen toimien hyväksymistä kuten yhteisöpatentti, eurooppayhtiön mallisäännöt, mutkaton alv-järjestelmä yhteisön välisissä vaihdoissa, kaiken kaksoisverotuksen poistaminen yhtenäismarkkinoilla, yritysten fuusioita ja rakenneuudistusta helpottavat direktiivit.

6.12. Komitea korostaa niin yhteisön kuin jäsenmaiden lainsäädäntäelinten roolia samoin kuin oikeusasiamiehen asemaa yksinkertaistamisen edistämisessä, sillä ne voivat

6.12.1. painostaa yhteisön toimielimiä sekä jäsenmaiden hallituksia ja parlamentteja todella selkeyttämään lait ja säädökset, joita niiden kuuluu tulkita ja soveltaa.

6.12.2. antaa panoksensa lakitekstien kodifioinnin ja yksinkertaistamisen laajentamiseen, mikä helpottaisi niiden käyttöä tuomareiden, lakimiesten ja säädösten muiden käyttäjien keskuudessa.

6.13. Mitä tulee jäsenvaltioiden panokseen yksinkertaistamispolitiikassa, komitea korostaa niiden avainasemaa onnistumisen kannalta ja suosittelee, että ne

6.13.1. hyväksyvät itse hyviä käytännesääntöjä yksinkertaistaakseen yhtenäismarkkinoiden toimintaa ja turvatakseen kansallisten säädösten yhteensopivuuden EU:n lainsäädännön kanssa.

6.13.2. tiukentavat kuria yhteisön säännösten siirtämisessä omaan lainsäädäntöönsä ja näyttävät siten esimerkkiä ehdokasmaille.

6.13.3. luovat suotuisammat olot vastavuoroiselle tunnustamiselle.

6.13.4. ottavat edistääkseen yhtenäismarkkinoiden toimivuutta - samalta pohjalta kuin yhteisön viisitoista jäsenvaltiota ovat tehneet aloitteita sisämarkkinoiden koordinointikeskusten perustamiseksi - ja sitoutuvat jaettuun yhteishallintoon komission ja muiden jäsenvaltioiden kanssa sekä Euroopan unionin yhdenmukaistamien ja varmentamien hallinnollisten menetelmien mukaisesti sellaisilla aloilla, jotka koskevat teknisten esteiden poistamista, vastavuoroisen tunnustamisen sujuvoittamista, tuoteturvallisuutta, ympäristöä, petosten torjuntaa ja tulliyhteistyötä.

6.13.5. kehittävät kansallisia aloitteita yksinkertaistamispolitiikan konkreettiseksi edistämiseksi, perustavat itsekin yksinkertaistamisen keskusyksikköjä ja ilmoittavat parhaista käytännöistä komissiolle, jotta se pystyy käynnistämään jatkuvan esikuva-analyysin ja levittämään sitä.

7. Talous- ja sosiaalikomitean omat käytännesäännöt yksinkertaistamisprosessin edistämiseksi

Voidakseen jo nyt vauhdittaa EU:n toimielimille suosittelemiaan yksinkertaistamisprosesseja ja käytännesääntöjä komitea hyväksyy itselleen seuraavat käytännesäännöt:

7.1. Komitean prioriteettina on jatkuvasti valvoa käyttäjien kannalta tärkeitä yksinkertaistamis-, laatu- ja tehokkuusvaatimuksia niiden säädöshankkeiden osalta, joista siltä on pyydetty lausunto.

7.2. Komitea organisoi työnsä siten, että se voi vastata määräajassa lausuntopyyntöihin, joita komissio, parlamentti tai neuvosto voi sille esittää, silloin kun nämä toimielimet haluavat kuulla komitean kannan säädösten yksinkertaistamista koskevissa kysymyksissä.

7.3. Komitea laatii vuosittain oma-aloitteisen raportin monivuotisen yksinkertaistamisohjelman edistymisestä tukeakseen komissiota sen valmistaessa vuosittaista arviotaan Eurooppa-neuvoston kevätkokoukselle.

7.4. Komitea tutkii järjestelmällisesti jokaista säädöshanketta koskevan vaikutusanalyysin.

7.5. Komitea kiinnittää yhteisön toimielinten huomion mahdollisiin tarpeisiin kehittää sääntelyä yhteisön lainsäätäjän valvonnassa sopimuksiin, itse- ja yhteissääntelyyn tähtäävän lähestymistavan suuntaan sillä ehdolla, että asianomaisten alojen ja sektoreiden yhteiskunnallis-ammatilliset kumppanit vastaavat niihin kohdistuviin odotuksiin kohtuullisessa ajassa.

7.6. Komitea kehittää vuoropuhelua yhteisön yhteiskunnallis-ammatillisten piirien kanssa ja kannustaa niitä ottamaan tällaisen, lähinnä sopimuspohjaisen vastuun, jonka avulla ne voivat vaikuttaa välittömästi yhteisön määräyksiin.

7.7. Komitea kehittää vuoropuhelua alueiden komitean kanssa luodakseen perustan jatkuvalle yhteistyölle erityisesti yksinkertaistamisen alueellisen ulottuvuuden alalla.

7.8. Komitea kehittää vuoropuhelua jäsenmaiden talous- ja sosiaalineuvostojen kanssa, jotta ne esittäisivät omissa maissaan vastaavaanlaista roolia kuin komitea Euroopan tasolla vaikuttaakseen yksinkertaistamisprosessin onnistumiseen.

Bryssel 19. lokakuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs