[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 15.7.2009 KOM(2009) 372 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen — Petostentorjunta — Vuosikertomus 2008 {SEC(2009) 1002} {SEC(2009) 1003} SISÄLLYSLUETTELO Tiivistelmä 4 Johdanto 6 1. Petostentorjunnan tulokset: tilastotiedot petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista 7 1.1. Petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet, joista jäsenvaltiot ja komission yksiköt ovat ilmoittaneet vuonna 2008 7 1.1.1. Perinteiset omat varat 9 1.1.2. Maatalousmenot (EMTR ja maaseuturahasto) 9 1.1.3. Rakennetoimet 10 1.1.4. Liittymistä valmisteleva rahoitus 11 1.1.5. Komission suoraan hallinnoimia menoja koskevat tilastot 12 1.2. OLAFin toimintaa koskevat tilastotiedot 13 2. Euroopan unionin taloudellisten etujensa suojaamiseksi toteuttamat keskeiset lainsäädäntötoimet vuonna 2008 14 2.1. Lainsäädännön kehitys eri aloilla 14 2.1.1. Institutionaalinen kehitys — Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistaminen 14 2.1.2. Yhteisöjen taloudellisen etujen suojaamisen kansainvälinen ulottuvuus — yhteistyö kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa 14 2.1.3. Taloudellisten etujen suojaamisen välineiden (PFI) ratifiointi 16 2.1.4. Euron suojelu väärentämiseltä 16 2.2. Edistyminen tullin osa-alueella 17 2.2.1. Keskinäinen avunanto ensimmäisessä pilarissa 17 2.2.2. Savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunta 17 3. Komission toteuttamat keskeiset hallintotoimet avoimuuden ja petostentorjunnan alalla 18 3.1. Avoimuuteen liittyvät toimet 18 3.2. Muut toimenpiteet hallinnointi- ja valvontajärjestelmien lujittamiseksi ja myönteisen tarkastuslausuman (DAS) saaminen 19 3.3. Yhteinen petostentorjuntastrategia rakennetoimien alalla 20 3.4. Herkules II -ohjelma 20 4. Petosten ja sääntöjenvastaisuuksien torjuntaan liittyvä yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa 21 4.1. Tiettyjen jäsenvaltioiden institutionaaliset ja lainsäädännölliset toimet EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi vuonna 2008 21 4.2. Petostentorjuntayhteistyöhön nimetyt kansalliset viranomaiset 22 4.2.1. Koordinoiva keskusviranomainen 22 4.2.2. Suoriin menoihin liittyviä tehtäviä hoitavat kansalliset viranomaiset 23 4.3. Sääntöjenvastaisuuksien raportointi 23 4.3.1. Sääntöjenvastaisuuksien oikea-aikainen raportointi maatalouden ja rakennetoimien alalla 24 4.3.2. Sääntöjenvastaisuuksien taloudellisen vaikutuksen arviointi 25 4.3.3. Sääntöjenvastaisuuksien luokitus 26 5. Takaisinperintä 28 5.1. Omat varat 28 5.2. Maatalous 28 5.3. Rakennerahastot 29 5.4. Suorat menot 30 5.5. Takaisinperintä OLAFin tutkimusten jälkeen 31 TIIVISTELMÄ EU:n talousarvio ei ole pelkkä nimetön rahoituslähde. Se on osoitus siitä, että EU:n jäsenvaltiot ja kansalaiset ovat yhdistäneet voimavaransa ja sitoutuneet yhdessä tekemään totta visiosta, joka ulottuu taloudellisen ja sosiaalisen yhteisvastuun tukemisesta tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja koulutuksen edistämiseen ja yleensä kestävän kehityksen tukemiseen koko maailmassa. Sen vuoksi perustamissopimuksessa edellytetään, että komissio ja jäsenvaltiot koordinoivat keskenään EU:n talousarvion suojaamiseksi ja petosten ja muun laittoman toiminnan torjumiseksi toteuttamansa toimet. Jäsenvaltioiden tulisi suojata EU:n talousarviota yhtä kurinalaisesti kuin ne valvovat menoja kansallisissa talousarvioissaan. Jäsenvaltioilla on erityisen hyvät valmiudet hoitaa tätä tehtävää. Kansallisten viranomaisten vastuulla on suurin osa eli noin 80 prosenttia EU:n vuotuisesta talousarviosta, jonka päivittäisestä hallinnoinnista ja valvonnasta ne vastaavat. Komission vastuulle jää talousarvion yleinen valvonta, normien laatiminen ja vaatimustenmukaisuuden tarkastaminen. Viime vuosina toteutetut merkittävät uudistukset ovat entisestään selkeyttäneet viranomaisten tehtäviä, ja EU:n varojen moitteeton hoito on vähitellen paranemassa kaikkialla samalla, kun valvontaa on kiristetty joka hallintotasolla. Komissio on laatinut tämän perustamissopimuksessa edellytetyn yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan kertomuksen läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Kertomuksessa esitetään tarkkoja tilastotietoja ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja petosepäilyistä sekä tietoja EU:n talousarvioon kohdistuviin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvän tietojenvaihdon laadusta ja nopeudesta. Esitettyjä tilastoja on tulkittava ja käytettävä hyvin varovasti. Ilmoitetuissa sääntöjenvastaisuuksissa ei useimmiten ole kyse varsinaisista petoksista (joka on tahallinen teko), eivätkä petosepäilyt ole välttämättä tuomioistuimessa todettuja petoksia. Kaikkia tässä kertomuksessa mainittuja sääntöjenvastaisuuksia käsitellään parhaillaan jäsenvaltioissa ja/tai komissiossa. Mitä tehokkaampaa valvonta on, sitä todennäköisemmin sääntöjenvastaisuudet havaitaan ja ilmoitetaan. Sääntöjenvastaisuuksien lukumäärän kasvaminen voi olla ensimmäinen merkki kurinalaisesta valvonnasta. Tilastotiedot petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista Vuoden 2008 luvut osoittavat, että sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä kasvoi rakennerahastojen ja koheesiorahaston, liittymistä valmistelevan rahoituksen ja suorien menojen osa-alueilla, mutta laski maatalouden ja omien varojen alalla. Menoihin liittyvien sääntöjenvastaisuuksien kokonaismäärä on kasvanut vuoden 2007 6 047 tapauksesta 6 595 tapaukseen vuonna 2008. Samanaikaisesti sääntöjenvastaisuuksien arvioitu taloudellinen vaikutus pieneni 1 024 miljoonasta eurosta vuonna 2007 noin 783,2 miljoonaan euroon vuonna 2008. Se pieneni kaikilla muilla toiminta-aloilla paitsi suorien menojen ja liittymistä valmistelevan rahoituksen alalla. Viimeksi mainitulla alalla sekä uusien tapausten lukumäärä että sääntöjenvastaiset määrät ovat korkeimmat tähän mennessä ilmoitetuista määristä. Kasvu voi johtua hankkeiden lopussa toteutetuista tehostetuista tarkastuksista, raportoivien valtioiden kasvavasta määrästä sekä liittymistä valmistelevien ohjelmien moninaisuudesta (esimerkiksi ensimmäiset tapaukset koskivat siirtymäjärjestelyjä koskevaa tukivälinettä ja Cards-ohjelmaa, ja Turkin liittymistä valmistelevasta tukivälineestä ilmoitettiin lisää tapauksia). Perinteisten omien varojen alalla sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä laski 6 097 tapauksesta vuonna 2007 yhteensä 5 344 tapaukseen vuonna 2008, ja niiden taloudellinen vaikutus supistui 401 miljoonasta eurosta vuonna 2007 yhteensä 351 miljoonaan euroon vuonna 2008. Petosepäilyjen arvioitu taloudellinen kokonaisvaikutus on laskenut sekä menojen että perinteisten omien varojen alalla. On kuitenkin muistettava, että kyse on ilmoitetuista petosepäilyistä eikä tuomioistuimen vahvistamista tapauksista. Todellinen taloudellinen vaikutus voidaan todeta vasta takaisinperinnän ja rahoitusoikaisujen jälkeen ja oikeudellisten ja hallinnollisten menettelyjen päätyttyä. Taloudellisten etujen suojaamisen ja petostentorjunnan alalla tapahtunut keskeinen kehitys Keskustelu Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistuksesta käynnistyi uudelleen. Ehdotus OLAFin tutkimuksia koskevan asetuksen (EY) N:o 1073/1999[1] muuttamisesta otettiin aktiivisesti tarkasteltavaksi Euroopan parlamentissa. Uudistuksen pitäisi entisestään lujittaa viraston riippumattomuutta, samalla kun tarjotaan vahvat menettelylliset takeet ja varmistetaan viraston toiminnan asianmukainen valvonta. Yhteisö on edelleen edistänyt kansainvälistä yhteistyötä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa petosten ja muun lainvastaisen toiminnan torjumiseksi. Komissio esitti joulukuussa 2008 ehdotuksen neuvoston asetukseksi yhteisön ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisen petostentorjuntayhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta. Euroopan yhteisöstä on tullut korruption vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen (UNCAC) täysivaltainen osapuoli. OLAF pyrkii tiiviissä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa parantamaan aktiivisesti petostentorjunnan ja petostutkinnan alalla tehtävää yhteistyötä operatiivisten kumppaniensa, erityisesti Afrikan ja Lähi-idän maiden kanssa. EU:n tasolla komissio ja jäsenvaltiot ovat panemassa täytäntöön päätöstä, jolla varmistetaan avoin tiedottaminen EU:n varojen saajista. Vaikka tämän toimenpiteen ensisijaisena tarkoituksena on edistää demokraattista vastuuta ja tietoon perustuvaa poliittista keskustelua, se auttaa samalla ehkäisemään petoksia. Jäsenvaltioiden tätä kertomusta varten antamat tiedot osoittavat, että ne ovat toteuttaneet yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseksi monenlaisia institutionaalisia ja lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. Ne ovat mm. perustaneet uusia petostentorjuntaelimiä, antaneet uutta tai muuttaneet vanhaa EU:n varojen hallinnointiin liittyvää kansallista lainsäädäntöä, jolla on parannettu hallintomenettelyjen avoimuutta ja varainhoidon valvontaa, sekä säätäneet uusia lakeja alv-petosten torjumiseksi. JOHDANTO Tämä kertomus koostuu viidestä luvusta. Sen ensimmäisessä luvussa esitetään yhteenvetona tilastotiedot sääntöjenvastaisuuksista , joista jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet niillä osa-alueilla, joilla ne toteuttavat talousarviota (maatalouspolitiikka, rakennetoimet ja liittymistä valmisteleva rahoitus eli noin 80 prosenttia talousarviosta), sekä tiedot yhteisön omien varojen keräämisestä. Lisäksi esitetään arvio sääntöjenvastaisuuksista niillä toimintalohkoilla, joiden varoja komissio hallinnoi suoraan. Lopuksi luodaan katsaus Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) operatiiviseen toimintaan. Kertomuksen toisessa luvussa esitellään keskeiset lainsäädäntötoimet, joita yhteisö ja jäsenvaltiot ovat vuonna 2008 toteuttaneet yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseksi . Kertomuksessa luetellaan myös komission toteuttamat hallinnolliset toimet avoimuuden ja petostentorjunnan alalla. Neljännessä luvussa tarkastellaan viraston yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa sekä esitellään yleisesti OLAFin kanssa tehtävään petostentorjuntayhteistyöhön nimettyjen kansallisten viranomaisten toimivaltaa ja organisaatiota . Siinä myös analysoidaan jäsenvaltioiden kurinalaisuutta sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamisessa . Kertomuksen viimeisessä luvussa esitetään vuonna 2008 takaisinperityt määrät kaikilla talousarvion osa-alueilla. Niiden osalta voidaan esittää samantyyppisiä varauksia kuin ensimmäisessä luvussa. Kertomukseen liittyy kaksi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa[2]. PETOSTENTORJUNNAN TULOKSET: TILASTOTIEDOT PETOKSISTA JA MUISTA SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSISTA Petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet, joista jäsenvaltiot ja komission yksiköt ovat ilmoittaneet vuonna 2008 Jäsenvaltiot velvoitetaan yhteisön lainsäädännössä ilmoittamaan kaikista yhteisön taloudellisiin etuihin vaikuttavista epäillyistä petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista, joita ne ovat havainneet niillä osa-alueilla, joilla ne toteuttavat talousarviota, sekä yhteisön omien varojen keräämisessä. On tärkeää erottaa toisistaan petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet. Sääntöjenvastaisuudella tarkoitetaan sellaista yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomista, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen taloudellisille eduille.[3] Petos on sääntöjenvastaisuus, joka on tehty tahallisesti ja on rikoksena rangaistava.[4] Jäsenvaltiot ilmoittavat, mitkä niiden ilmoittamista sääntöjenvastaisuuksista ovat petosepäilyjä. Petoksen todellinen taloudellinen vaikutus voidaan mitata vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Perusteellinen analyysi jäsenvaltioiden ilmoittamista tiedoista esitetään komission työasiakirjassa Sääntöjenvastaisuuksien tilastollinen arviointi [5], jossa tarkastellaan ensimmäistä kertaa myös tilastotietoja komission yksiköiden havaitsemista petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista niillä talousarvion osa-alueilla, joita toteutetaan suoraan ja keskitetysti. Taulukko 1: Sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä ja arvo – vuosi 2008 Osa-alue | Ilmoitetut sääntöjen-vastaisuudet | Sääntöjen-vastaisuuksien, ml. petosepäilyt, arvioitu taloudellinen kokonaisvaikutus (miljoonaa euroa) | Petosepäilyjen arvioitu taloudellinen vaikutus (miljoonaa euroa) | 2007[6] | 2008 | 2007[7] | 2008 | 2007 | 2008 | Maatalous (EMTR ja maaseutu-rahasto) | 1 548 | 1 133 | 155 | 102,3 | 44,8 (~0,1 % osoitetuista varoista) | 4 (0,01 % osoitetuista varoista) | Rakenne- rahastot ja koheesio-rahasto | 3 756 | 4 007 | 804 | 585,2 | 141 (~0,31 % osoitetuista varoista) | 57 (~0,11 % osoitetuista varoista) | Liittymistä valmisteleva rahoitus | 332 | 523 | 32 | 61 | 5 (~0,38 % osoitetuista varoista) | 13 (~0,9 % osoitetuista varoista) | Suorat menot | 411 | 932 | 33 | 34,7 | 18,1 (~0,17 % osoitetuista varoista) | 3,2 (~0,03 % osoitetuista varoista) | Kaikki menot | 6 047 | 6 595 | 1 024 | 783,2 | 208,9 (~0,22 % osoitetuista varoista näillä neljällä osa-alueella) | 77,2 (~ 0,07 % osoitetuista varoista näillä neljällä osa-alueella) | Omat varat[8] | 6 097 | 5 344 | 401 | 351 | 130,78 (~0,81 % omien varojen kokonaismäärästä[9]) | 75 (~0,46 % omien varojen kokonaismäärästä) | Perinteiset omat varat Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuustapausten lukumäärä oli vuonna 2008 noin 12,5 prosenttia pienempi kuin vuonna 2007 (vuonna 2008 tapauksia oli 5 344, kun määrä vuonna 2007 oli 6 097), ja arvioitu määrä on laskenut 12,5 prosenttia (401 miljoonasta eurosta vuonna 2007 noin 351 miljoonaan euroon vuonna 2008). Petosepäilyjen osuus ilmoitetuista sääntöjenvastaisuustapauksista oli noin 20 prosenttia ja niiden arvioitu taloudellinen vaikutus noin 75 miljoonaa euroa eli noin 0,46 prosenttia omien varojen kokonaismäärästä vuonna 2008 (kun tämä osuus vuonna 2007 oli 130,78 miljoonaa euroa eli noin 0,81 prosenttia). On muistettava, että kyse on ilmoitetuista petosepäilyistä eikä tuomioistuimen vahvistamista tapauksista. Todellinen taloudellinen vaikutus voidaan todeta vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Tuotteet, joihin liittyi eniten sääntöjenvastaisuuksia, olivat aikaisempien vuosien tapaan televisiot ja näytöt. Yleisimpiä sääntöjenvastaisuuksia olivat virheelliset ilmoitukset (virheelliset kuvaukset, väärät hinnat, alkuperätiedot ja etuusjärjestelyt) ja muodolliset puutteet (velvoitteiden tai sitoumusten laiminlyönti). Toiseksi eniten sääntöjenvastaisuuksia liittyi tupakkaan. Komissio kiinnittää edelleen erityistä huomiota näihin aloihin. Sääntöjenvastaisuudet lisääntyivät vaatteiden, kuten myös koneiden, muovin ja lihan osalta, kun taas autojen (autonosien) ja moottorien osalta niiden määrä pysyi jokseenkin ennallaan. Vihannesten (erityisesti valkosipulin) osalta sääntöjenvastaisuudet ovat vähentyneet. Kuvio 1: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu taloudellinen vaikutus — perinteiset omat varat — vuodet 2004 –2008 [pic] Maatalousmenot (EMTR[10] ja maaseuturahasto[11]) Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä pieneni 27 prosenttia (tapauksia oli 1 133, kun määrä vuonna 2007 oli 1 548). Kyseinen rahamäärä (102,3 miljoonaa euroa eli noin 0,21 maatalouden toimintalohkon kokonaismenoista, pl. ennakkomaksut) supistui 34 prosenttia. Petosepäilyjen osuus ilmoitetuista sääntöjenvastaisuustapauksista on noin 7 prosenttia, ja niiden arvioitu taloudellinen vaikutus 4 miljoonaa euroa eli noin 0,01 prosenttia vuoden 2008 kokonaismäärärahoista (kun tämä osuus vuonna 2007 oli 44,8 miljoonaa euroa eli noin 0,1 prosenttia kokonaismäärärahoista). On muistettava, että kyse on ilmoitetuista petosepäilyistä eikä tuomioistuimen vahvistamista tapauksista. Todellinen taloudellinen vaikutus voidaan todeta vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Suurimmat summat koskivat hedelmiä ja vihanneksia, maaseudun kehittämistä (ohjelmakausi 2000–2006) ja viinialaa. Näiden kolmen alan osuus oli yhteensä yli 70 prosenttia sääntöjenvastaisuuksien kokonaissummasta. Kuvio 2: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu taloudellinen vaikutus — maatalousmenot — vuodet 2004–2008 [pic] Rakennetoimet Rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskevien ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä kasvoi 6,7 prosenttia (tapauksia oli 4 007, kun niitä vuonna 2007 oli 3 756). Niiden arvioitu taloudellinen vaikutus (585,2 miljoonaa euroa eli noin 1,25 prosenttia maksusitoumusmäärärahoista) laski 27 prosenttia. Petosepäilyjen osuus ilmoitetuista sääntöjenvastaisuustapauksista oli noin 7,4 prosenttia, ja niiden arvioitu taloudellinen vaikutus oli noin 57 miljoonaa euroa eli noin 0,11 prosenttia maksusitoumusmäärärahojen kokonaismäärästä (kun osuus vuonna 2007 oli 141 miljoonaa euroa eli noin 0,31 prosenttia). On muistettava, että kyse on ilmoitetuista petosepäilyistä eikä tuomioistuimen vahvistamista tapauksista. Todellinen taloudellinen vaikutus voidaan todeta vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Aikaisempien vuosien tapaan suurin osa (noin 88 prosenttia) sääntöjenvastaisuuksista liittyi EAKR:n[12] ja ESR:n[13] toimintaan. EMOTR:n ohjausosaston ja KOR:n[14] osalta ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä pieneni 17 prosenttia; Euroopan sosiaalirahastoon vaikuttavien sääntöjenvastaisuuksien määrä laski 4 prosenttia. EAKR:n osalta ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä kasvoi 18,7 prosenttia ja koheesiorahaston osalta 63 prosenttia. Kuvio 3: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu taloudellinen vaikutus — rakennetoimet — vuodet 2004–2008 [pic] Liittymistä valmisteleva rahoitus Phare-, Sapard- ja Ispa-määrärahoihin – joihin ovat vuodesta 2008 alkaen sisältyneet myös Cards-ohjelma, siirtymäjärjestelyjä koskevat ohjelmat ja Turkin liittymistä valmisteleva tuki – liittyvien sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä kasvoi 58 prosenttia (523 tapausta, kun niitä vuonna 2007 oli 332). Oletettu taloudellinen vaikutus kasvoi vuoden 2007 32 miljoonasta eurosta 61 miljoonaan euroon vuonna 2008 (noin 5,4 prosenttia maksusitoumusmäärärahojen kokonaismäärästä). Petosepäilyjen osuus vuonna 2008 ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista oli noin 21,7 prosenttia, ja niiden arvioitu taloudellinen vaikutus noin 13 miljoonaa euroa eli noin 0,94 prosenttia vuotuisista kokonaismäärärahoista. On muistettava, että kyse on ilmoitetuista petosepäilyistä eikä tuomioistuimen vahvistamista tapauksista. Todellinen taloudellinen vaikutus voidaan todeta vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Kuvio 4: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu taloudellinen vaikutus — liittymistä valmisteleva rahoitus — vuodet 2004–2008 [pic] Komissio antoi heinäkuussa 2008 kertomuksen EU:n varojen hallinnoinnista Bulgariassa[15]. Kun komission (OLAF) tietoon oli tullut syytöksiä, jotka koskivat sopimusten myöntämiseen liittyviä sääntöjenvastaisuuksia, petosepäilyjä ja mahdollisia eturistiriitoja, se ryhtyi tutkimaan, kuinka Bulgarian viranomaiset hallinnoivat EU:n varoja. Tutkimustensa perusteella komissio päätti tilapäisesti keskeyttää liittymistä edeltävien varojen maksamisen ja jäädyttää useiden muiden rahoitusvälineiden perusteella suoritettavat maksut siihen asti, kunnes Bulgarian viranomaiset olivat toteuttaneet EU:n varojen moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi tarvittavat korjaavat toimenpiteet. Komissio on antanut Bulgariassa EU:n varoja hallinnoiville virastoille käytännön ohjeet täytäntöönpanorakenteiden ja -menettelyjen parantamisesta, ja OLAF on käynnistänyt tiiviin yhteistyön Bulgarian syyttäjäviranomaisten kanssa. Romaniaan heinäkuussa 2008 tehdyillä tarkastuskäynneillä puolestaan ilmeni, että Sapard-ohjelman hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä oli vakavia puutteita, joiden johdosta komissio päätti keskeyttää Sapard-menojen korvaamisen. Komissio harkitsee kyseisten menojen korvaamista vasta todettuaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten toimittamien raporttien ja riippumattomien tilintarkastuselinten antamien tarkastuslausuntojen perusteella, että Romanian viranomaisten laatima korjaava toimintasuunnitelma on pantu asianmukaisesti täytäntöön. Komission suoraan hallinnoimia menoja koskevat tilastot Tämänvuotinen sääntöjenvastaisuuksia koskeva analyysi perustuu komission kirjanpitojärjestelmän (ABAC) lukuihin, sillä se antaa yksikohtaisemmat tiedot perintätoimista. Koska järjestelmään lisättiin tarvittava toiminto vasta vuonna 2008, analyysi oli rajattava ainoastaan komission suoraan ja keskitetysti hallinnoimiin menoihin vuodelta 2008 (ks. komission työasiakirja Sääntöjenvastaisuuksien tilastollinen arviointi , 7.1 kohta). Esitettyihin tietoihin on siten suhtauduttava hyvin varovasti, eikä niitä voida pitää empiirisenä näyttönä petosten ja sääntöjenvastaisuuksien laajuudesta. Epäiltyjen petosten ja sääntöjenvastaisuuksien perusteella annettiin tällä osa-alueella 932 perintämääräystä. Niiden oletettu taloudellinen vaikutus oli 34,7 miljoonaa euroa, josta 3,2 miljoonaa euroa koski 19:ää ilmoitettua petosepäilytapausta. Ulkoisten toimien alalla sääntöjenvastaisuuksien arvo oli 6,8 miljoonaa euroa ja sisäisten politiikkojen alalla 27,9 miljoonaa euroa. Mahdollisten petostapausten arvioitu taloudellinen vaikutus oli 0,03 prosenttia komission suoraan tekemien sopimusten vuotuisesta kokonaisarvosta. OLAFin toimintaa koskevat tilastotiedot Saamiensa tietojen alustavan arvioinnin perusteella OLAF voi päättää aloittaa jonkin seuraavista neljästä menettelystä: sisäisen tutkimuksen, ulkoisen tutkimuksen, koordinoinnin tai rikosoikeudellisen avunannon. Vuosittain käynnistettävien menettelyjen määrä on pysynyt vakaana (204 vuonna 2008, 210 vuonna 2007 ja 195 vuonna 2006). Vuodesta 2004 lähtien OLAFin käynnistämien omien tutkimusten (sisäiset ja ulkoiset tutkimukset) määrä on ollut yhtä suuri tai suurempi kuin niiden tapausten määrä, joissa OLAF tarjoaa apua ja koordinointia kansallisille viranomaisille (koordinointi ja rikosoikeudellinen avunanto). Vuodesta 2005 OLAFin omien tutkimusten määrä on ollut noin 75 prosenttia käynnistettyjen menettelyjen kokonaismäärästä. Vireillä olevien menettelyjen määrä on kasvanut (vuoden 2008 lopussa 425 ja vuoden 2007 lopussa 408), mikä johtuu muun muassa OLAFin pyrkimyksistä käsitellä pitkittyneet tapaukset loppuun. Taulukko 2: 31. joulukuuta 2008 tutkittavana olleet tapaukset ja niiden arvioitu taloudellinen vaikutus Toimintalohko | 31. joulukuuta 2008 tutkittavana olleet tapaukset | Arvioitu taloudellinen vaikutus (miljoonaa euroa) | Maatalous | 68 | 125 | Savukkeet | 18 | 5 | Tulli | 47 | 852 | Suorat menot | 40 | 54 | EU:n toimielimet ja elimet | 107 | 27 | Ulkoinen apu | 102 | 129 | Rakennerahastot | 43 | 171 | Yhteensä | 425 | 1 361,7 | Lisätietoja ja aikaisempien vuosien tiedot on esitetty OLAFin kertomuksessa.[16] EUROOPAN UNIONIN TALOUDELLISTEN ETUJENSA SUOJAAMISEKSI TOTEUTTAMAT KESKEISET LAINSÄÄDÄNTÖTOIMET VUONNA 2008 Lainsäädännön kehitys eri aloilla Vuonna 2008 tapahtui merkittävää kehitystä toimielinjärjestelmässä, kun keskustelu Euroopan petostentorjuntaviraston uudistamisesta virisi uudelleen. Myös petosten ja lahjonnan torjuntaan liittyvässä kansainvälisessä yhteistyössä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa edistyttiin huomattavasti. Lisäksi toteutettiin merkittäviä lainsäädäntötoimia euron suojaamisen parantamiseksi. Institutionaalinen kehitys — Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistaminen OLAF perustettiin vuonna 1999 Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen ja toimielinten maineen suojaamiseksi. Vuonna 2006 laadittu komission ehdotus[17] OLAFin tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 tarkistamisesta otettiin vuonna 2008 aktiivisesti tarkasteltavaksi Euroopan parlamentissa. Säädösehdotus OLAFin toiminnan hallinnoinnin ja tehokkuuden parantamisesta hyväksyttiin tietyin tarkistuksin marraskuussa 2008 pidetyssä Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä. Komission ehdotusta täydentäneet parlamentin tarkistukset[18], joiden tarkoituksena oli lujittaa itse virastoon sekä sen tutkimuksiin ja niiden jatkotoimiin (mukaan luettuna yhteistyö jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa) sovellettavaa lainsäädäntökehystä sekä parantaa tutkinnan kohteena olevien henkilöiden perusoikeuksien suojaa, saivat komission yleisen kannatuksen, lukuun ottamatta tiettyjä OLAFin nykyisen toimintaympäristön asettamiin institutionaalisiin ja oikeudellisiin rajoituksiin liittyneitä varaumia. Perusoikeuksien suojaan tehtyjen parannusten ansiosta tutkinnan kohteena olevilla henkilöillä on mahdollisuus kannella riippumattomalle neuvoa-antavalle tarkastajalle, jos he katsovat, että heidän menettelyllisiä oikeuksiaan on loukattu. Keskustelua uudistuksesta jatketaan vuonna 2009. Samalla harkitaan koko petostentorjuntalainsäädännön yksinkertaistamista ja konsolidointia. Yhteisöjen taloudellisen etujen suojaamisen kansainvälinen ulottuvuus — yhteistyö kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa Yhteisö pyrkii edistämään yhteistyötä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa kansainvälisillä sopimuksilla ja hallinnollisilla järjestelyillä, joiden tavoitteena on suojata sen taloudellisia etuja sekä ehkäistä petoksia ja muuta lainvastaista toimintaa. Petostentorjuntaa koskevat kahdenväliset sopimukset Komissio julkisti joulukuussa 2008 ehdotuksen[19] neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisen yhteistyösopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta niiden taloudellisten etujen vastaisten petosten ja muun laittoman toiminnan torjumiseksi. Komissio on johtanut näitä neuvotteluja sille vuonna 2006 myönnetyn valtuutuksen nojalla. Ehdotus koskee myös välittömien verojen kiertoa, jota ei Liechtensteinissa luokitella rikokseksi. Sopimuksen osapuolet velvoitetaan keskinäiseen avunantoon tapauksissa, joissa on kyse välitöntä verotusta koskevan lainsäädännön vastaisista petoksellisista menettelyistä, kuten puutteellisten veroilmoitusten jättämisestä. Sopimusneuvotteluja on sittemmin jatkettu huhtikuussa 2009 pidetyn G20-huippukokouksen julkilausumasta[20] 10. helmikuuta 2009 annettujen Eurooppa-neuvoston päätelmien pohjalta julkisen talouden suojaamisen, pankkisalaisuuden ja veroyhteistyön alalla tapahtuneen viimeaikaisen kehityksen mukaisesti. Liechtensteinin kanssa käytyjä sopimusneuvotteluja edelsi petostentorjuntaa koskevan sopimuksen[21] tekeminen Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä. Sopimus koskee hallinnollista avunantoa ja rikosasioissa annettavaa oikeusapua sopimuspuolten taloudellisten etujen suojaamiseksi. Se käsittää välillisen verotuksen (alv ja valmistevero), tullirikokset sekä lahjonnan ja rahanpesun. Sopimuspuolten julistuksella sopimusta voidaan soveltaa tilapäisesti siihen asti, kunnes kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen (sopimusta voi milloin tahansa soveltaa sellaisen sopimuspuolen kanssa, joka on antanut saman julistuksen). Joulukuussa 2008 tietyt jäsenvaltiot[22] ja Sveitsi antoivat tällaisen julistuksen, ja sopimusta sovelletaan niiden välillä 8. huhtikuuta 2009 lähtien. Monenväliset lahjonnan vastaiset sopimukset Euroopan yhteisö ratifioi korruption vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen (UNCAC)[23]. Euroopan yhteisö on toimivaltansa puitteissa yleissopimuksen täysivaltainen osapuoli ja ainoa alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, jolla on tämä asema. Yleissopimuksessa määrätään ensisijaisesti julkisella ja yksityisellä sektorilla toteutettavista ennalta ehkäisevistä toimenpiteistä, kuten lahjonnan torjunnasta vastaavien elinten perustamisesta, sekä avoimuudesta ja tilintekovelvollisuudesta julkiseen talouteen liittyvissä asioissa. Sen toinen tärkeä osa-alue on kansainvälinen yhteistyö. Lisäksi sopimuspuolilta edellytetään toimenpiteitä, jotka tukevat lahjonnan tuottaman hyödyn jäljittämistä, jäädyttämistä, takavarikointia ja menetetyksi tuomitsemista. Varojen tehokas takaisinhankinta on yksi yleissopimuksen keskeisistä periaatteista, jolla lahjotuille viranomaisille viestitetään, etteivät he pysty kätkemään laittomasti hankkimaansa varallisuutta. Muut kuin lainsäädäntötoimet: hallinnolliset järjestelyt Ulkoisen avun alalla OLAF jatkoi operatiivisen asiantuntemuksen vaihdon edistämistä petostutkijoiden ja Afrikan tukivaroja hallinnoivien ja valvovien yksiköiden välillä tiiviissä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa. Varainhoitajat ja tutkijat pitävät tiiviisti yhteyttä keskenään ja tekevät mahdollisuuksien mukaan EU:n varojen vastaanottajamaiden kanssa keskinäistä hallinnollista yhteistyötä koskevia järjestelyjä[24], joilla parannetaan julkisten varojen hoitoa ja valvontaa sekä lisätään ulkoisen avun tuloksellisuutta. Taloudellisten etujen suojaamisen välineiden (PFI) ratifiointi Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvä toinen pöytäkirja[25] tuli voimaan 19. toukokuuta 2009 sen jälkeen, kun Italia oli ratifioinut sen 18. helmikuuta 2009. Puola ratifioi yleissopimuksen ja sen pöytäkirjat[26] vuonna 2008. Komissio julkaisi helmikuussa 2008 toisen kertomuksensa[27] edellä mainittujen lainsäädäntövälineiden täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa[28]. Slovenia muutti rikoslakiaan lisäämällä siihen säännöksen Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten luokittelemisesta rikokseksi, koska maan lainsäädännössä niitä ei ole aikaisemmin nimenomaisesti määritelty rangaistavaksi teoksi. Euron suojelu väärentämiseltä Euroopan unionin neuvosto hyväksyi joulukuussa 2008 neljä komission ehdotusta,[29] joiden tavoitteena on tehostaa euron suojelua väärentämiseltä. Uudessa lainsäädännössä toimijat velvoitetaan varmistamaan vastaanottamiensa eurosetelien ja -metallirahojen aitous ennen kuin ne lasketaan uudelleen liikkeeseen. Mitaleihin ja rahakkeisiin liittyvien sekaannusten vähentämiseksi asetuksissa tarkennetaan kuvausta eurokolikoiden pinnan ulkoasusta tai siihen kuuluvista tekijöistä, joita ei saa jäljentää mitaleihin ja rahakkeisiin. Operatiivisella tasolla komissio jatkoi Perikles-ohjelman hallinnointia yhteistyössä jäsenvaltioiden, Euroopan keskuspankin ja Europolin kanssa euron väärentämisen torjuntaan liittyvän koulutuksen ja teknisen avun tarjoamiseksi. Vuoden 2008 talousarvion määrärahoilla käynnistettiin kaikkiaan 11 hanketta, ja yli 90 prosenttia vuodeksi 2008 myönnetyistä 1 miljoonan euron talousarviomäärärahoista sidottiin. Suurin osa tuetuista hankkeista koski koulutusta ja henkilövaihtoa, ja niihin tuli osallistujia useimmista jäsenvaltioista ja joistakin kolmansista maista. Hankkeiden tavoitteena oli lisätä tietoisuutta setelien ja kolikoiden väärentämisestä, tarjota osallistujille teknistä koulutusta sekä vaihtaa parhaita käytäntöjä. Vuonna 2008 vedettiin pois liikkeestä noin 195 900 väärennettyä eurokolikkoa, kun määrä vuotta aiemmin oli 211 100 (7 prosentin vähennys). Tämä saavutus on väärennettyjen eurokolikoiden liikkeestä vetämistä koskevien Euroopan komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten yhteisten ponnistelujen tulosta, ja kaikkien jäsenvaltioiden onkin entistä tärkeämpää soveltaa tällä alalla asianmukaisia menetelmiä. Edistyminen tullin osa-alueella Keskinäinen avunanto ensimmäisessä pilarissa Yksi keskinäisen avunannon alalla saavutetuista merkittävistä edistysaskelista oli asetuksen (EY) N:o 766/2008[30] antaminen 9. heinäkuuta 2008. Säädöksellä muutetaan keskinäisestä avunannosta tulli- ja maatalousasioissa annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 515/97[31]. Uusilla säännöksillä nykyiseen petosepäilyjä koskevaan tietojenvaihtoon sisällytetään myös ennalta määriteltyjen kaupallisten tietojen järjestelmällinen vaihto sekä perustetaan tutkintatapauksia sisältävä tullitutkintatietokanta (TTTK). Se auttaa jäsenvaltioita parantamaan tarkastustensa koordinointia, havaitsemaan epäilyttävät tavarakuljetukset ja kuljetusvälineet sekä keräämään tietoja eurooppalaiseen tietorekisteriin. Tietokanta aloitti täysimittaisen toimintansa 15. syyskuuta 2008. Kesäkuussa 2008 tuli voimaan uudistettu tullikoodeksi (MCC)[32], jolla muutettiin perusteellisesti yhteisön tullisääntöjä ja -menettelyjä yksinkertaistamalla ja sähköistämällä toimintaa. Uusi koodeksi otetaan käyttöön sen jälkeen, kun sen soveltamissäännökset ovat valmiit ja sovellettavissa, kuitenkin viimeistään kesäkuussa 2013. Savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunta Salakuljetettujen ja väärennettyjen savukkeiden laiton kauppa aiheuttaa vuosittain merkittäviä tappiota talousarvioon sekä EU:n että kansallisella tasolla. Seurausten ehkäisemiseksi ja lievittämiseksi komissio, joka on aiemmin tehnyt tätä koskevat sopimukset tupakanvalmistajien Philip Morris Internationalin ja Japan Tobacco Internationalin[33] kanssa, osallistui vuonna 2008 aktiivisesti kahteen hallitustenvälisen neuvotteluelimen (INB) kokoukseen. Niissä neuvoteltiin tupakoinnin torjuntaa koskevaan WHO:n puitesopimukseen liitettävän pöytäkirjan luonnoksesta, joka käsittelee tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjuntaa. Nyt ovat käynnissä neuvottelut standardin hyväksymisestä yleisten jäljitysvelvoitteiden käyttöön ottamiseksi sekä erityisen yhteistyökehyksen suunnittelusta tulli- ja oikeusviranomaisten välillä. KOMISSION TOTEUTTAMAT KESKEISET HALLINTOTOIMET AVOIMUUDEN JA PETOSTENTORJUNNAN ALALLA Avoimuuteen liittyvät toimet Euroopan avoimuusaloitteen[34] yhteydessä komissio sai neuvoston ja Euroopan parlamentin tuen ehdotukselleen kaikkien EU:n varojen saajien julkistamisesta. Suurinta osaa (lähes 80:tä prosenttia) EU:n varoista käsittelevät kansalliset viranomaiset, ja tuensaajien nimien julkaiseminen jää siten niiden vastuulle. Julkaisemisvelvollisuus koskee yhteistä maatalouspolitiikkaa, rakennetoimia ja koheesiorahastoa sekä Euroopan pakolaisrahastoa. Euroopan komission tutkimuspolitiikan, koulutuksen, liikenteen ja energiaverkkojen alalla hallinnoimien avustusten ja hankintasopimusten arvo on noin 20 prosenttia EU:n talousarviosta. Komissiolla on vuoden 2006 tarkistetun varainhoitoasetuksen[35] 30 artiklan 3 kohdan nojalla velvollisuus julkaista kaikkien edunsaajien nimet. Täyttääkseen tämän lakisääteisen velvollisuuden komissio otti vuonna 2008 käyttöön uuden keskitetysti toimivan Financial Transparency System -tietokannan, johon on koottu siihen asti hajallaan komission eri pääosastojen WWW-sivuilla julkaistut tiedot helposti saatavilla olevassa muodossa. Järjestelmän nykyiseen versioon sisältyy noin 10 miljardin euron edestä EU:n tukia, ja sitä on tarkoitus laajentaa vielä komission omiin hallintomenoihin. Hakuohjelmalla voi hakea ulkoisen tuen saajiin liittyviä tietoja. Komission asetus N:o 1302/2008[36] poissulkemisia koskevasta keskustietokannasta hyväksyttiin 17. joulukuuta 2008. Asetuksella perustetaan varainhoitoasetuksen 95 artiklassa tarkoitettu keskustietokanta (poissulkemisia koskeva tietokanta), joka sisältää tietoja varainhoitoasetuksen 93 ja 94 artiklassa tarkoitetussa poissulkemiseen johtaneessa tilanteessa olevista ehdokkaista ja tarjoajista (jotka ovat esimerkiksi konkurssissa tai ovat ammatissaan syyllistyneet vakavaan virheeseen). Tietokantaa voivat käyttää kaikki EU:n varoja hallinnoivat yksiköt. Tarkistettu komission päätös N:o 2008/969/EY, Euratom[37] komission ja toimeenpanovirastojen sisäiseen käyttöön tarkoitetusta ennakkovaroitusjärjestelmästä hyväksyttiin 16. joulukuuta 2008. Siinä määritellään ennakkovaroitusjärjestelmät Euroopan unionin yleisen talousarvion ja kaikkien muiden yhteisön hallinnoimien varojen täytäntöönpanoa varten. Ennakkovaroitusjärjestelmä on sisäinen tiedonhankintatyökalu, joka auttaa komissiota tunnistamaan oikeushenkilöt, joista saattaa aiheutua taloudellisia tai muita riskejä, sekä ryhtymään tarvittaessa asianmukaisiin varotoimenpiteisiin. Muut toimenpiteet hallinnointi- ja valvontajärjestelmien lujittamiseksi ja myönteisen tarkastuslausuman (DAS) saaminen Komissio hyväksyi tammikuussa 2006 toimintasuunnitelman yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksen luomiseksi[38]. Suunnitelman tarkoituksena oli saada Euroopan tilintarkastustuomioistuimelta myönteinen tarkastuslausuma (DAS) Barroson johtamassa komissiossa asetetun strategisen tavoitteen mukaisesti. Se perustui tilintarkastustuomioistuimen lausunnossa 2/2004[39] annettuihin suosituksiin ja sisälsi 16 konkreettista toimea. Toimintasuunnitelma on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön, ja sen vaikutukset alkavat vähitellen näkyä kentällä. Osana tätä toimintasuunnitelmaa komissio esitti joulukuussa 2008 tiedonannon hyväksyttävästä virheriskistä[40]. Vaikka petosten kohdalla noudatetaankin edelleen nollatoleranssipolitiikkaa, tavoitteena on ottaa käyttöön hyväksyttävään riskiin perustuva lähestymistapa määrittelemällä pienin virheiden osuus, jonka komission ja sen täytäntöönpanosta vastaavien kumppaneiden, jäsenvaltiot mukaan luettuina, voidaan kohtuudella odottaa saavuttavan valvontaresurssien tehokkaalla käytöllä. Tämä päätös pitäisi tehdä lainsäädäntöviranomaisen tasolla, ja tiedonannolla pyritään virittämään uudelleen vuoropuhelu tästä kysymyksestä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Tiedonannossa määritellään hyväksyttävän virheriskin käsite ja annetaan esimerkkejä kahdella keskeisellä menoalalla (EAKR ja maaseuturahasto). Lisäksi esitetään ensimmäinen arvio näillä menoalueilla hyväksyttävästä riskistä. Tilintarkastustuomioistuin käyttää nykyisin 2 prosentin olennaisuusrajaa tilien perustana olevien toimien laillisuuden ja asianmukaisuuden arvioimiseksi kullakin toiminta-alueella. Komission analyysissa kuitenkin osoitetaan, että tilintarkastustuomioistuimen vuotuisessa tarkastuslausumassa käytetty 2 prosentin olennaisuusraja ei välttämättä ole kaikilla toiminta-alueilla asianmukainen mittari pyrittäessä kustannustehokkaaseen valvontastrategiaan. Hyväksyttävä virheriski olisi tämän vuoksi analysoitava yhteisön tasolla erikseen jokaista toiminta-aluetta varten, ja jokaisesta toiminta-alueesta olisi myös tehtävä erilliset päätökset. Tilintarkastustuomioistuimen kertomukset varainhoitovuosilta 2006 ja 2007 osoittavat, että rakennetoimien virhetaso on edelleen korkea. Vastauksena varainhoitovuotta 2006 koskevassa tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa esitettyihin suosituksiin sekä tilintarkastustuomioistuimen lausuntoon N:o 6/2007[41], jossa tuotiin esille jäsenvaltioissa havaittuja puutteita rakennerahastojen yhteisessä hallinnoinnissa, komissio julkisti 19. helmikuuta 2008 toimintasuunnitelman[42] valvontatehtäviensä vahvistamiseksi rakennetoimien yhteisen hallinnoinnin yhteydessä. Tarkoituksena on toteuttaa toimia, joilla puututaan rakennetoimien maksuihin liittyvään suureen virhemäärään ja heikkouksiin jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä. Komissio pyrkii keskittymään jäsenvaltioiden toimittamien tarkastusten ja omien tilintarkastustensa tehokkuuden parantamiseen sen varmistamiseksi, että virheiden jäännösriski on mahdollisimman alhainen siinä vaiheessa, kun kauden 2000–2006 ohjelmat ja hankkeet päätetään. Ohjelmakaudeksi 2007–2013 suunnitelluilla ennalta ehkäisevillä toimilla varmistetaan, että jäsenvaltioiden järjestelmät toimivat tehokkaasti ohjelmien täytäntöönpanon alusta alkaen ja että mahdolliset puutteet havaitaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jos näin ei ole. Komissio esitti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle vuoden 2008 toimintasuunnitelmaa käsittelevän kertomuksen[43] helmikuussa 2009. Komission suorien menojen osalta sisäisen tarkastuksen yksikkö toimitti tarkastuksia hankintojen, myös tietotekniikkapalvelujen ja avustusjärjestelyjen alalla. Sisäisen tarkastuksen yksikön raporteissa pantiin merkille, että komission sisäisissä tarkastusjärjestelmissä on tapahtunut tiettyjä parannuksia. Lisätietoja on vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2008 tehdyistä sisäisistä tarkastuksista annetussa vuosikertomuksessa. Yhteinen petostentorjuntastrategia rakennetoimien alalla Komissio laati Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa varten yhteisen petostentorjuntastrategian sisäisen tarkastuksen yksikön suositusten perusteella. Asiakirjassa määritellään petostentorjuntatoimet tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi niin riskinarvioinnin kuin petosten tiedostamisenkin alalla. Komissio on jo pannut täytäntöön joitakin näistä toimenpiteistä, joista voidaan mainita Brysselissä järjestetty hallinnointi- ja maksuviranomaisille suunnattu seminaari sekä homologiryhmän (kansalliset ja yhteisön tilintarkastajat) kokous Cardiffissa lokakuussa 2008. Herkules II -ohjelma Her kules II -ohjelman tavoitteena on edistää yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseen liittyviä toimia. Ohjelman vuotuisia määrärahoja on lisätty 6 miljoonalla eurolla kaudelle 2007–2013, jotta niillä voidaan kattaa ohjelman uusi osa, josta voidaan rahoittaa koulutustoimia ja laitehankintoja savukkeiden salakuljetuksen estämiseksi. Korotukseen sisältyvät myös lisävarat[44], joita saatiin salakuljetuksen vastaisten sopimusten tekemisestä tupakanvalmistajien PMI:n ja JTI:n kanssa (ks. 2.2.2 kohta). Vuonna 2008 tukea myönnettiin kaikkiaan kymmeneen oikeudelliseen tutkimushankkeeseen, yhdeksään koulutushankkeeseen ja 25:een teknisen avun hankkeeseen, ja niihin osoitetut 13,8 miljoonan euron määrärahat sidottiin täysimääräisesti. PETOSTEN JA SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSIEN TORJUNTAAN LIITTYVÄ YHTEISTYÖ JÄSENVALTIOIDEN KANSSA Tässä luvussa – joka perustuu jäsenvaltioiden kyselyvastauksiin[45] – luodaan katsaus jäsenvaltioissa tapahtuneeseen lainsäädännölliseen ja institutionaaliseen kehitykseen vuonna 2008 sekä tarkastellaan kansallisia järjestelyjä, jotka on osoitettu tekemään OLAFin kanssa petostentorjuntayhteistyötä tarkastusten toimittamiseksi paikalla. Lisäksi käsitellään näkökohtia, jotka liittyvät sääntöjenvastaisuuksien raportointiin jäsenvaltioista. Tiettyjen jäsenvaltioiden institutionaaliset ja lainsäädännölliset toimet EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi vuonna 2008 Belgia perusti kollegiaalisen elimen torjumaan petoksia, veropetokset mukaan luettuina. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan perustettiin strateginen petostentorjuntaviranomainen (NFSA), ei-lakisääteinen elin, jonka ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluu vahvemman varoittavan vaikutuksen kohdistaminen petostentekijöihin viranomaisten välisellä tiukalla lainvalvonnalla ja sääntelyllä sekä yleisen luottamuksen lisääminen petostentorjuntaan. Useat jäsenvaltiot[46] ovat antaneet uutta tai tarkistaneet vanhaa EU:n varojen hallinnointiin ja julkisiin hankintoihin liittyvää kansallista lainsäädäntöä hallintomenettelyjen avoimuuden lisäämiseksi ja varainhoidon valvonnan parantamiseksi. Ruotsi toimittaa ensimmäisen kerran EU:n varojen hallinnointiin liittyvät todentamiset kansallisin voimin vuodelta 2008, jotta varmistettaisiin sisäisen valvonnan kehyksen käyttöönotto ja turvattaisiin yhdessä komission kanssa hallinnoitavien EU:n varojen tyydyttävä sisäinen valvonta. Malta laati kansallisen strategian, jonka tavoitteena on luoda normatiivinen, institutionaalinen ja operatiivinen kehys petosten ja lahjonnan torjumiseksi. Tšekki hyväksyi EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi laaditun kansallisen strategian ja siihen liittyvän toimintasuunnitelman. Muutamat jäsenvaltiot[47] antoivat lainsäädäntöä ja sääntöjä alv-petosten torjumiseksi ja asiasta vastaavien kansallisten viranomaisten tällä alalla toteuttamien toimien koordinoinnin parantamiseksi. Kreikassa säädettiin laki rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen ehkäisemisestä ja torjunnasta sekä annettiin erinäisiä muita määräyksiä. Samoin Kypros korvasi kaikki aikaisemmat säädöksensä vuosilta 1996–2004 äskettäin hyväksytyllä rahanpesun torjuntaa koskevalla lailla. Sääntöjenvastaisuuksien ja takaisinperinnän alalla muutamat jäsenvaltiot[48] toteuttivat uusia sääntöjenvastaisuuksien havaitsemiseen ja ilmoittamiseen liittyviä toimenpiteitä ja tehostivat ylisuurien maksujen takaisinperinnässä noudatettavia menettelyjä ja mekanismeja. Latvia muutti rikoslakiaan säätämällä tuottamusvastuusta, joka seuraa levitettäessä tahallisesti vääriä tietoja Latvian rahoitusjärjestelmän tilanteesta. Lisäksi jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä vuoden 2008 aikana useita muitakin lainsäädäntö- tai hallintouudistuksia[49]. Nämä toteutettiin jäsenvaltioiden omasta aloitteesta, eivätkä ne liittyneet pelkästään yhteisön lainsäädännön saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Petostentorjuntayhteistyöhön nimetyt kansalliset viranomaiset Asetuksen (EY) N:o 2185/96[50] 4 artiklassa edellytetään, että OLAF valmistelee ja suorittaa paikan päällä tehtävät tarkastukset ja todentamiset kiinteässä yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tämä tietenkin edellyttää, että kyseiset toimivaltaiset kansalliset viranomaiset nimetään etukäteen. Toimivaltaisten viranomaisten selkeä nimeäminen on helpottanut tarkastusten toimittamista paikalla yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja rakennerahastoihin liittyvissä toimissa, joita komissio hallinnoi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Suorien menojen tapauksessa selkeyden puute toimivaltaisten viranomaisten nimeämisessä ja niiden välinen epäselvä toimivaltajako ovat kuitenkin aiheuttaneet ongelmia asetuksen (EY) N:o 2185/96 soveltamisessa. Myös Euroopan parlamentti toivoi yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 19. helmikuuta 2008 antamassaan päätöslauselmassa[51] tarkempia tietoja petostentorjuntaan osallistuvista kansallisista toimivaltaisista viranomaisista. Tällaiset tiedot auttaisivat parantamaan asetuksen (EY) N:o 2185/96 täytäntöönpanoa ja määrittämään lainsäädännön puutteet petostentorjuntalainsäädännön mahdollista konsolidointia ajatellen[52]. Koordinoiva keskusviranomainen Useimmat jäsenvaltiot[53] ilmoittivat, että niillä on koordinoiva keskusviranomainen, joka vastaa operatiivisen tuen tarjoamisesta OLAFille ja johon OLAF voi ottaa yhteyttä toimittaessaan tarkastuksia paikalla. Joissakin jäsenvaltioissa[54] koordinoivana keskusviranomaisena toimii AFCOS (petostentorjunnan koordinointivirasto) ja joissakin[55] tähän tehtävään on nimetty jokin toinen kansallinen viranomainen. Muutamat jäsenvaltiot[56] selittivät nimenneensä useita yhteysviranomaisia sen mukaan, minkälaisista varoista on kyse (esim. rahastot, tullit tai verot). Lisäksi jäsenvaltiot[57] korostivat, että näiden koordinoivien viranomaisten valtuuksiin ja velvollisuuksiin kuuluvat lähinnä sääntöjenvastaisuuksien ilmoittaminen komissiolle ja OLAFin saattaminen yhteyteen toimivaltaisen kansallisen tutkintaviranomaisen kanssa. Joissakin jäsenvaltioissa[58] nimetyllä viranomaisella voi myös itsellään olla erilaisia tutkintavaltuuksia (esim. taloudellisten toimijoiden haastattelu, asiakirjojen ja toimitilojen tutkinta, kotietsinnät ja takavarikot, tietojen saanti käynnissä olevista rikos- tai hallinnollisista tutkimuksista, henkilöiden, puhelinten ja postin jäljitys), joilla se voi tukea OLAFin tutkimuksia ja tarkastuksia paikalla. Alankomaat, Portugali ja Slovenia ilmoittivat, että nimetyllä viranomaisella on vuotuinen toimintaohjelma. Italia, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta kertoivat, että viranomaisen velvollisuutena on raportoida valvontatoimintansa tavoitteista. Suoriin menoihin liittyviä tehtäviä hoitavat kansalliset viranomaiset On myös tärkeää selvittää, onko kukin jäsenvaltio nimennyt yhden suorista menoista vastaavan viranomaisen, johon OLAF voi ottaa yhteyttä tarkastusten toimittamiseksi paikalla. Useat jäsenvaltiot[59] (joissa ei ole AFCOS-virastoa) ilmoittivat, että tätä tehtävää hoitamaan on valtuutettu tietty viranomainen, johon OLAF voi olla yhteydessä. Useimmissa tapauksissa kyseessä ei ole hallinnollinen elin vaan jokin lainvalvontaviranomainen, jolla on vakiintunut oikeusperusta. Joissakin jäsenvaltioissa[60] petostentorjuntayhteistyöhön nimetyillä viranomaisilla on sen lisäksi, että ne ilmoittavat sääntöjenvastaisuuksista komissiolle ja saattavat OLAFin yhteyteen muiden toimivaltaisten tutkintaviranomaisten kanssa, muitakin edellä mainitun kaltaisia tutkintavaltuuksia, joilla ne voivat tukea OLAFin suoriin menoihin liittyviä tutkimuksia ja tarkastuksia paikalla. Sääntöjenvastaisuuksien raportointi Yhteisön lainsäädännössä[61] edellytetään, että jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle kaikista sellaisista petosepäilyistä ja muista sääntöjenvastaisuuksista, joista on jo tehty ensimmäisen asteen hallinnollinen tai oikeudellinen päätös. Menojen osalta tämä ilmoitusvelvollisuus koskee maataloutta, rakennetoimia ja liittymistä valmistelevaa rahoitusta ja tulojen osalta omien varojen osa-aluetta. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle kaikista sääntöjenvastaisuuksista, joiden määrä ylittää 10 000 euron ilmoitusrajan[62]. Komission analyysit ja tilastolliset arvioinnit sääntöjenvastaisuuksista riippuvat jäsenvaltioiden ilmoitusten tarkkuudesta, täydellisyydestä, laadusta ja oikea-aikaisuudesta. Kansallisten viranomaisten suoriutuminen näillä aloilla on edelleen vaihtelevaa, mutta parannuksia on saatu aikaan yhtenäistämällä raportointikäytäntöjä. Tässä luvussa tarkastellaan jäsenvaltioiden sääntöjenvastaisuuksien raportoinnissa noudattamia käytäntöjä seuraavista kolmesta näkökulmasta: sääntöjenvastaisuuksien oikea-aikainen raportointi, sääntöjenvastaisuuksien taloudellisten vaikutusten arviointi ja sääntöjenvastaisuuksien luokittelu. Jäsenvaltioita pyydettiin toimittamaan tiedot maatalouden, rakennerahastojen ja liittymistä edeltävän rahoituksen osa-alueilta. Näin ollen seuraavassa viitataan aina tarpeen tullen näihin aloihin. Sääntöjenvastaisuuksien oikea-aikainen raportointi maatalouden ja rakennetoimien alalla Taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta vuonna 2007 annetun kertomuksen mukaan oikea-aikainen raportointi on viime vuosina parantunut, vaikka sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen ja siitä ilmoittamisen välinen aikaviive on edelleen merkittävä. Yhteisön lainsäädännössä jäsenvaltiot velvoitetaan ilmoittamaan kaikista sääntöjenvastaisuuksista kahden kuukauden kuluessa sen vuosineljänneksen päättymisestä, jolloin sääntöjenvastaisuudesta on tehty ensimmäinen hallinnollinen tai oikeudellinen päätös ja/tai jolloin ilmoitetusta sääntöjenvastaisuudesta on saatu uutta tietoa. Sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen ja siitä ilmoittamisen välinen aikaviive saa olla enintään viisi kuukautta. Maatalouden alalla vain 33 prosenttia sääntöjenvastaisuuksista raportoitiin määräaikaan mennessä vuonna 2007, kun tämä osuus vuonna 2008 oli 84 prosenttia. Vuonna 2007 sääntöjenvastaisuuden havaitsemisesta sen ilmoittamiseen kului keskimäärin 1,2 vuotta. Vuonna 2008 aikaviivettä ei seurattu uuden sähköisen moduulin käyttöönoton takia. Vuonna 2007 noin 75 prosenttia rakennetoimiin liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista ilmoitettiin ajallaan, kun vastaava osuus vuonna 2008 oli 86 prosenttia. Sääntöjenvastaisuuksien havaitsemisesta niiden ilmoittamiseen kului keskimäärin 0,9 vuotta vuonna 2007 ja 1,1 vuotta vuonna 2008. Sekä maatalouden että rakennetoimien alalla jäsenvaltiot esittivät useita perusteluja raportoinnin viivästymiseen. Useissa vastauksissa vedottiin kansallisten hallintomenettelyjen monitahoisuuteen[63] ja siihen, että välittävät elimet raportoivat sääntöjenvastaisuuksista liian myöhään. Toisinaan raportoinnin esteeksi mainittiin raportoivan viranomaisen tai hallintoviranomaisen omat organisaatiorakenteet[64], joissa voi olla useita eri hallintotasoja. Joissakin tapauksissa sääntöjenvastaisuuksista ilmoitetaan vasta sen jälkeen, kun hallintoviranomainen on varmentanut, että kyseiset seikat todella merkitsevät sääntöjenvastaisuutta, ja perintämääräys tai hallinnollinen päätös on jo annettu[65]. Tšekki, Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta (Skotlanti) selittivät, että valitus- ja muutoksenhakumenettelyt saattavat joskus viivästyttää raportointia, ja kaksi muuta jäsenvaltiota[66] puolestaan huomautti, että viivästyksiä voi aiheuttaa myös se, että kansalliset viranomaiset tulkitsevat ”sääntöjenvastaisuuden” ja ”ennalta ilmoittamisen” käsitteitä eri tavalla. Muita viivästymisen syitä olivat riittämätön tietotekninen tuki[67] tai puutteellinen koulutus tai henkilöstöpula[68]. Viivästykset voivat johtua myös siitä, ettei raportoinnissa ole käytetty AFIS-järjestelmää[69]. Parantaakseen raportointinsa oikea-aikaisuutta useimmat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet erilaisia toimenpiteitä, kuten antaneet sisäisiä säännöstöjä tai ohjeita kansallisten hallintomenettelyjen tiukentamiseksi[70]. Välittävien elinten tiedonkulkua on pyritty parantamaan myös muilla toimilla[71] (muistutukset, ad hoc -kokoukset, eri elinten välinen tietojenvaihto ja suora yhteydenotto elimiin, jotka eivät ilmoita sääntöjenvastaisuuksista ajallaan). Monet jäsenvaltiot järjestävät säännöllisesti henkilöstökoulutusta tällä alalla[72]. Yhdistynyt kuningaskunta (Skotlanti) sai vuonna 2008 päätökseen kahdeksan kuukauden riippumattoman tarkastelun, jossa käsiteltiin muutoksenhakumenettelyjä. Unkari laati raportointia varten ohjeet, jotka täyttävät AFIS-järjestelmän vaatimukset. Italia määritti alustavasti ne hallinnolliset tai oikeudelliset asiakirjat, joita raportointivelvollisuus koskee. Puola kokosi luettelon ensimmäisen asteen hallinnollisina päätöksinä pidettävistä asiakirjoista. Sääntöjenvastaisuuksien taloudellisen vaikutuksen arviointi Sääntöjenvastaisuuksien raportointia komissiolle sääntelevissä alakohtaisissa asetuksissa jäsenvaltioiden edellytetään arvioivan myös sääntöjenvastaisuuksien taloudellista vaikutusta ja raportoivan siitä. Taloudellista vaikutusta on monissa tapauksissa vaikea arvioida, ja tämä voi johtua monista eri tekijöistä. Arviointia laadittaessa ei ehkä ole saatavilla riittävästi tietoja tai arvioijalta puuttuvat sellaiset ennalta määritellyt kriteerit, jotka auttaisivat sääntöjenvastaisuuden taloudellisen vaikutuksen määrittämisessä. Sekä maatalouden että rakennetoimien alalla suuri joukko jäsenvaltioita[73] on antanut ohjeita yksittäisestä sääntöjenvastaisuudesta aiheutuvien taloudellisten vaikutusten arvioimiseksi. Liittymistä valmistelevaa tukea saavista jäsenvaltioista seitsemällä[74] on tällaiset ohjeet. Tärkein niissä käytetty arviointikriteeri on maksettavaksi vaaditun tai aiheettomasti maksetun sääntöjenvastaisen määrän vaikutus yhteisön talousarvioon[75]. Toisena keskeisenä kriteerinä on ilmoitettujen menojen tukikelpoisuus[76]. Näiden lisäksi käytetään joitakin täydentäviä kriteerejä, jotka liittyvät sääntöjenvastaisuuteen, ja niihin kuuluvat sääntöjenvastaisuuden laajuus ja vakavuus, menettelyn tarkoituksellisuus/tahallisuus, sääntöjenvastaisuuden laji/luonne tai saman sääntöjenvastaisuuden uusiutuminen. Erityisesti rakennetoimien toimintalohkossa arviointikriteereinä voivat olla[77] myös säännös, jota on rikottu, hanke- tai menolaji, menettely, jolla sääntöjenvastaisuuteen on syyllistytty, lainsäädännössä asetettujen vaatimusten laiminlyönnistä määrättävät seuraamukset tai sääntöjenvastaisuuden mahdollinen vaikutus saman edunsaajan muihin hankkeisiin, joihin on myönnetty rahoitusta[78]. Jos sama tuensaaja, joka toteuttaa yhtä tai useampaa samaan ohjelmaan/toimeen sisältyvää hanketta, on syyllistynyt useisiin yksittäisiin sääntöjenvastaisuuksiin, joiden taloudellinen vaikutus ei ylitä ilmoitusrajaa, useat jäsenvaltiot ilmoittavat tiedottavansa tästä OLAFille[79]. Jäsenvaltiot kertovat myös hyödyntävänsä tietoja riskianalyysien laatimisessa[80]. Jos sääntöjenvastaisuuden määrän on alun perin arvioitu ylittävän ilmoitusrajan mutta sen havaitaankin myöhemmin jäävän sen alle, jäsenvaltiot toimittavat siitä oikaisun komissiolle. Sääntöjenvastaisuuksien luokitus Jäsenvaltioiden on luokiteltava sääntöjenvastaisuudet kolmeen ryhmään, jotka ovat sääntöjenvastaisuudet[81], petosepäilyt[82] ja petokset[83]. Yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta vuonna 2007 annetun kertomuksen mukaan vain 68 prosenttia jäsenvaltioiden ilmoittamista sääntöjenvastaisuuksista oli luokiteltu, ja rakennetoimissa luokiteltujen sääntöjenvastaisuuksien osuus oli 67 prosenttia ja liittymistä valmistelevassa rahoituksessa 57 prosenttia. Suurin osa jäsenvaltioista piti eron tekemistä sääntöjenvastaisuuksien ja petosten välillä suhteellisen helppona. Joillekin jäsenvaltioille petosepäilyjen tunnistaminen oli sen sijaan hankalampaa, koska menettelyn vilpillisyyttä tai tahallisuutta on vaikea osoittaa[84]. Vaikeudet sääntöjenvastaisuuksien luokittelussa voivat johtua siitä, ettei viranomaisilla ole menettelyn alkuvaiheessa riittävästi tietoja tai todisteita[85] tai että henkilöstöltä puuttuu käytännön kokemusta tai asiantuntemusta sääntöjenvastaisuuksien käsittelystä[86]. Muita luokittelua vaikeuttavia tekijöitä ovat pitkälliset hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt[87], joiden seurauksena alun perin johonkin tiettyyn ryhmään luokiteltu sääntöjenvastaisuus on ehkä myöhemmin luokiteltava uudelleen. Maatalouden toimintalohkossa jäsenvaltiot[88] totesivat luokittelevansa sääntöjenvastaisuudet petosepäilyiksi, jos kansallisessa hallinnointi- ja valvontajärjestelmässä (esim. sisäiset ja ulkoiset tarkastukset, sisäiset valvontamenettelyt, tarkastukset paikalla) tehdyt havainnot näin osoittavat. Samassa toimintalohkossa vain kaksi jäsenvaltiota luokittelisi sääntöjenvastaisuuden petosepäilyksi siinä tapauksessa, että se on viety tuomioistuimeen. Rakennerahastojen tapauksessa useimmat[89] jäsenvaltiot käyttävät ensiksi mainittua kriteeriä ja vain neljä toiseksi mainittua kriteeriä. Ensimmäistä kriteeriä käytetään laajalti myös liittymistä valmistelevan rahoituksen kohdalla. TAKAISINPERINTÄ Omat varat Jäsenvaltioiden on perittävä takaisin todetut määrät, mukaan lukien yhteiseen OWNRES-tietokantaan kirjatut määrät. Vuonna 2008 todettujen sääntöjenvastaisuuksien seurauksena on perittävä takaisin noin 351 miljoonaa euroa. On mahdollista, että todettua määrää ei voida periä takaisin kokonaisuudessaan jäsenvaltioiden ponnisteluista huolimatta. Todetut määrät voivat muuttua lisätietojen tai oikeudellisten menettelyjen vuoksi tai velan perintä voidaan todeta mahdottomaksi velallisen taloudellisten ongelmien vuoksi. Tällä hetkellä vuonna 2008 tapahtuneiden sääntöjenvastaisuuksien takaisinperintäaste on 37,5 prosenttia (noin 132 miljoonaa euroa). Tämä on kohtalainen alku, joskin alempi kuin viimevuotinen 40 prosenttia. Kymmenen viime vuoden aikana takaisinperintäaste on vaihdellut 40 ja 55 prosentin välillä. Kun todetun velan perimättä jättäminen ei johdu jäsenvaltiosta, jäsenvaltio voi vaatia perimättä jääneen määrän poistamista tileistä. Vuonna 2008 komissio kieltäytyi jäsenvaltioiden vaatimien määrien poistamisesta 32 tapauksessa, joissa oli kyse noin 17,4 miljoonasta eurosta. Syynä kieltäytymiseen oli se, että komissio katsoi perimättä jäämisen johtuneen jäsenvaltioista. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot maksoivat komissiolle taloudellisen vastuun periaatteen mukaisesti yli 43 miljoonaa euroa, koska ne eivät olleet todenneet asianmukaisia tullivelkoja. Maatalous Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklalla otetaan käyttöön uusi järjestelmä aiheettomasti maksettujen määrien selvittämiseksi. Jos jäsenvaltio ei peri tuensaajalta takaisin aiheettomasti maksettua määrää neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen tekemisestä (tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa), kyseinen jäsenvaltio maksaa talousarviostaan automaattisesti 50 prosenttia perimättä olevasta määrästä EMTR:n ja maaseuturahaston tilien vuotuisen tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. Jäsenvaltioiden on jatkettava perintämenettelyjään vielä tämän mekanismin soveltamisen jälkeenkin ja hyvitettävä yhteisön talousarvioon 50 prosenttia tosiasiallisesti takaisin perityistä määristä. Tietyissä tapauksissa, joissa on kyse jäsenvaltion laiminlyönnistä, jäsenvaltio voi joutua vastaamaan koko summasta. Jos aiheettomasti maksetut määrät johtuvat kansallisten viranomaisten tekemistä hallinnollisista virheistä, ne vähennetään varainhoitovuodesta 2008 lähtien kokonaisuudessaan kyseisen maksajaviraston vuotuisista tileistä, ja ne jäävät siten yhteisön rahoituksen ulkopuolelle. EMTR:n osalta tätä järjestelmää sovellettiin toista kertaa varainhoitovuodelta 2007 tehdyssä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä[90]. Siinä selvitettiin kaikki vuosilta 2003 tai 1999 olevat (neljä tai kahdeksan vuotta vanhat) tapaukset, joissa takaisinperintää ei ollut toteutettu, veloittamalla jäsenvaltioilta 131,4 miljoonaa euroa. Toiset 0,05 miljoonaa euroa veloitettiin myöhemmällä päätöksellä[91] niiltä maksajavirastoilta, joiden varainhoitovuoden 2007 tilit jätettiin päätöksen ulkopuolelle, ja 6,2 miljoonaa euroa on vielä veloittamatta. Jäsenvaltiot perivät varainhoitovuonna 2008 takaisin 108 miljoonaa euroa, ja 32,2 miljoonaa todettiin määriksi, joiden takaisinperintä on mahdotonta. Varainhoitovuoden lopussa EMTR:n varoista oli vielä perimättä 1 246 miljoonaa euroa. Taloudelliset seuraamukset takaisinperinnän toteuttamatta jättämisestä tapauksissa vuosilta 2004 tai 2000 määritettiin edellä mainitun 50–50-prosentin säännön mukaisesti. Jäsenvaltioilta veloitettiin 31,4 miljoonaa euroa tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 29. huhtikuuta 2009 tehdyllä komission päätöksellä[92]. Myöhemmillä päätöksillä jäsenvaltioilta veloitetaan vielä 0,8 miljoonaa euroa. Tällä 50–50-prosentin tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmällä, jota on viime vuosina sovellettu velvoittamalla osa perimättä jääneistä määristä jäsenvaltioilta, EU:n talousarvioon takaisin maksettavaa, vielä perimättä olevaa määrää saatiin supistettua noin 900 miljoonaan euroon. Maaseuturahaston ja maaseudun väliaikaisen kehittämisvälineen tapauksessa edellä tarkoitettua tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmää ei vielä sovellettu. Niiden varoista oli varainhoitovuoden 2008 lopussa perittävänä 7,9 miljoonaa euroa. Varainhoitovuoden 2008 aikana perittiin takaisin 17,2 miljoonaa euroa, ja 0,2 miljoonaa euroa todettiin varainhoitovuoden 2008 aikana perintäkelvottomiksi. Rakennerahastot Rakennerahastojen alalla sääntöjenvastaisuuksien tai petosten vuoksi aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperiminen tuensaajilta on myös jäsenvaltioiden tehtävä. Komission tasolla näiden määrien takaisinperintä voidaan toteuttaa pienentämällä rahoitusosuutta tai perumalla se. Rakennerahastoista osarahoitusta saavat ohjelmat ovat monivuotisia ja toimivat välimaksujen perusteella. Aiheettomasti maksetut määrät voidaan periä takaisin joko ennen ohjelman saattamista päätökseen tai sen jälkeen. Ohjelmakaudella 1994–1999 loppumaksut oli esitettävä komissiolle viimeistään 31. maaliskuuta 2003. Kyseisellä kaudella yhteisö myönsi yhteensä noin 159 miljardia euroa rahoitusta noin tuhannelle ohjelmalle.[93] Ohjelmien loppuunsaattamisen edellyttämistä hallinnollisista ja taloudellisista seurantatoimista huolehtivat tulojen ja menojen hyväksynnästä sekä ohjelmien hallinnoinnista vastaavat komission yksiköt OLAFin avustuksella. Ohjelmakauden 1994–1999 osalta jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet 11 035 sääntöjenvastaisuustapausta (62 vuonna 2008), joiden taloudellinen vaikutus yhteisön rahoitusosuuden osalta on arvioitu 1,51 miljardiksi euroksi[94] (10,95 miljoonaa euroa vuonna 2008). Näistä tapauksista 5 944 on käsitelty loppuun komissiossa, ja niitä vastaava määrä, 697 miljoonaa euroa, on otettu huomioon loppumaksuissa, tai määrärahat on peruutettu ohjelman päättämisen jälkeen tai maksettu takaisin yhteisön talousarvioon. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt on saatettu päätökseen kansallisella tasolla 861 tapauksessa, joiden taloudellinen vaikutus on 59 miljoonaa euroa saman ajanjakson aikana. Komission yksiköt ovat aloittaneet sovittelutoimia tapausten saattamiseksi päätökseen. Komissio teki vuonna 2008 kolme päätöstä 24 sääntöjenvastaisuustapauksesta, joissa kyseiset jäsenvaltiot olivat vaatineet perintäkelvottomien määrien kattamista yhteisön talousarviosta. Yksi päätöksistä koski 20:tä KOR:sta rahoitettua tapausta, joiden arvo oli yhteensä 3 851 988 euroa, ja muut kaksi päätöstä yhteensä 120 359 euron arvoisia ESR-tukia, jotka maksettiin yhteisön talousarviosta. Ohjelmakauden 2000–2006 osalta jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tähän mennessä 15 574 sääntöjenvastaisuustapausta (3 791 vuonna 2008), joiden taloudellinen vaikutus yhteisön rahoitusosuuden osalta on arvioitu 2,30 miljardiksi euroksi (516,3 miljoonaa euroa vuonna 2008). Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että hallinnollisia ja/tai oikeudellisia menettelyjä on toteutettu kansallisella tasolla 7 389 tapauksessa ja että noin 704 miljoonaa euroa on peritty takaisin. Vuoden 2008 lopussa ohjelmakautta 1994–1999 koskevien rahoitusoikaisujen kokonaismäärä oli 1 995 miljoonaa euroa (414 miljoonaa euroa vuonna 2008) ja ohjelmakautta 2000–2006 koskevien rahoitusoikaisujen kokonaismäärä 3 313 miljoonaa euroa (1 173 miljoonaa euroa vuonna 2008). Rahoitusoikaisut johtuvat komission ja tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuksista sekä OLAFin tutkimuksista ja kummankin ohjelmakauden ohjelmien päättämismenettelyistä. Niihin kuuluvat menot, joihin liittyy sääntöjenvastaisuuksia ja joita ei tästä syystä voida rahoittaa EU:n talousarviosta. Sen lisäksi jäsenvaltiot suorittavat rahoitusoikaisuja omien tilintarkastustensa tai komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten jälkeen. Niitä ei kirjata komission kirjanpitojärjestelmään, mutta jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle vuosittain niitä koskevat tiedot. Suorat menot Niillä aloilla, joilla toimielimet hallinnoivat varoja suoraan, toimielimet perivät suoraan takaisin aiheettomasti maksetut määrät ilman jäsenvaltioiden osallistumista. Varainhoitoasetuksessa ja sen soveltamissäännöissä vahvistetaan takaisinperintämenettelyn eri vaiheet: – Ensin tulojen ja menojen hyväksyjä arvioi ja toteaa saatavan (ja varmistaa, että saatava on selvä, rahassa määritelty ja erääntyvä); – Seuraavaksi laaditaan perintämääräys (jolla tulojen ja menojen hyväksyjä antaa tilinpitäjälle ohjeet edetä perinnässä), jonka jälkeen velalliselle osoitetaan veloitusilmoitus; – Tilinpitäjä suorittaa perinnän. Mahdollisuuksien mukaan perintä suoritetaan kuittaamalla, jos velallisella on itsellään selvä, rahassa määritelty ja erääntyvä saaminen yhteisöiltä. Jos velallinen ei ole muistutuskirjeiden ja virallisen ilmoituksen jälkeenkään maksanut velkaa eikä tilinpitäjä ole pystynyt perimään velkaa kuittaamalla tai velallisen hankkiman pankkitakauksen kautta, tulojen ja menojen hyväksyjä määrää saatavan viipymättä pakkoperintään. On olemassa kaksi toisensa poissulkevaa mahdollisuutta hankkia täytäntöönpanomääräys: – EY:n perustamissopimuksen 256 artiklassa tarkoitetun täytäntöönpanokelpoisen päätöksen tekeminen (saatavan vahvistaminen muodollisesti täytäntöönpanokelpoisessa päätöksessä); – määräyksen hankkiminen oikeusteitse kansallisissa tai yhteisön tuomioistuimissa. Tähän sisältyy myös siviilikanteen nostaminen rikosoikeudellisessa menettelyssä niissä maissa, joissa se on mahdollista. Niiden tapausten osalta, joissa varainhoitovuoden 2008 aikana annettiin sääntöjenvastaisuuksiin tai petoksiin liittyviä perintämääräyksiä, täydellisestä tai osittaisesta takaisinperinnästä on jo ilmoitettu 679 tapauksessa. Komission yksiköt ovat perineet takaisin 22 miljoonaa euroa. Koko sääntöjenvastainen määrä on peritty takaisin 670 tapauksessa. Perimättä on vielä 13 miljoonaa euroa, joka koskee 262:ta tapausta. Takaisinperintä OLAFin tutkimusten jälkeen Kun OLAFin tutkimaa tapausta koskevassa loppukertomuksessa todetaan, että joitakin määriä on todennäköisesti maksettu tuensaajalle sääntöjenvastaisesti tai että määriä ei ole peritty, vaikka ne olisi pitänyt periä, asiasta vastaavien viranomaisten, jotka ovat yleensä jäsenvaltioiden tai asianosaisten kolmansien maiden viranomaisia, on perittävä takaisin kyseiset määrät. OLAF seuraa näiden takaisinperintämenettelyjen edistymistä. Vuonna 2008 OLAF päätti muodolliset taloudelliset seurantatoimet, jotka koskivat yli 146,8:aa miljoonaa euroa. Rakennerahastojen alalla perittiin takaisin 128 miljoonaa euroa. Vuonna 2008 OLAF tarkasteli uudelleen myös käsittelemiinsä tapauksiin liittyviä taloudellisia seurantamenettelyjä. Tarkastelun tuloksena laadittiin uudet tapausten käsittelyä ja hyväksymistä koskevat kriteerit, joihin sisältyviä de minimis -rajoja on sovellettu 1. tammikuuta 2009 lähtien. Vähimmäisrajojen käyttöönotto auttaa OLAFia keskittämään rajalliset seurantaresurssinsa entistä tarkemmin sellaisiin petos- tai sääntöjenvastaisuustapauksiin, joihin liittyy suuria rahasummia. Lisätietoja on OLAFin kertomuksessa[95]. [1] EYVL L 136, 31.5.1999. [2] Ks. viitetiedot tämän kertomuksen kansilehdeltä. [3] Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohta (EYVL L 312, 23.12.1995). [4] Yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta (EYVL C 316, 27.11.1995). [5] Ks. viitetiedot tämän kertomuksen kansilehdeltä. [6] Vuoden 2007 kertomuksen lukuja on joillakin aloilla päivitetty. [7] Kuten edellä. [8] Tulli- ja maatalousmaksut. [9] Prosenttiluku lasketaan vuoden 2008 yleisen talousarvion perinteisten omien varojen arvioinnin eikä kirjanpidon perusteella. [10] Euroopan maatalouden tukirahasto. [11] Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto. [12] Euroopan aluekehitysrahasto. [13] Euroopan sosiaalirahasto. [14] Kalatalouden ohjauksen rahoitusväline. [15] KOM(2008) 496 lopullinen. [16] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [17] KOM(2006) 244 lopullinen. [18] Euroopan parlamentin päätöslauselma N:o P6-TA-PROV(2008)0553. [19] KOM(2008) 839 lopullinen. [20] Ks. G20-huippukokouksen julkilausuman 15 kohdan 7 kappale. [21] EUVL L 46, 17.2.2009. [22] Bulgaria, Suomi, Ranska, Saksa, Puola, Romania, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Saksassa sopimusta sovelletaan 9. huhtikuuta 2009, Suomessa 15. huhtikuuta 2009 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 20. huhtikuuta 2009 lähtien. [23] Korruption vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta tehty neuvoston päätös N:o 2008/801/EY (EUVL L 287, 29.10.2008). [24] Järjestelyjä on jo tehty Argentiinan, Djiboutin, Marokon, Kongon, Senegalin ja FIGEn (Forum des Inspections Générales d’Etats d’Afrique) kanssa, ja vuonna 2008 sovittiin vastaavista järjestelyistä Etelä-Afrikan viranomaisten kanssa. [25] EYVL C 316, 27.11.1995. [26] Ensimmäinen pöytäkirja, 27. syyskuuta 1996 (EYVL C 313, 23.10.1996). Pöytäkirja Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tulkinnasta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamilla ennakkoratkaisuilla, 29.11.1996 (EYVL C 151, 20.5.1997). Toinen pöytäkirja, 19.6.1997 (EYVL C 221, 19.7.1997). [27] KOM(2008) 77 lopullinen. [28] Tšekki, Unkari ja Malta eivät ole vielä ratifioineet PFI-välineitä. Viro ei ole ratifioinut pöytäkirjaa. [29] Euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 muuttamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2009 (EUVL L 17, 22.1.2009, s. 1); euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 vaikutusten laajentamisesta koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi, annetun asetuksen (EY) N:o 1339/2001 muuttamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 45/2009 (EUVL L 17, 22.1.2009, s. 4); eurometallirahojen kaltaisista mitaleista ja rahakkeista annetun asetuksen (EY) N:o 2182/2004 muuttamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 46/2009 (EUVL L 17, 22.1.2009, s. 5); eurometallirahojen kaltaisista mitaleista ja rahakkeista annetun asetuksen (EY) N:o 2182/2004 soveltamisen laajentamisesta euroalueen ulkopuolisiin jäsenvaltioihin annetun asetuksen (EY) N:o 2183/2004 muuttamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 47/2009 (EUVL L 17, 22.1.2009, s. 7). [30] EUVL L 218, 13.8.2008. [31] EYVL L 82, 22.3.1997. [32] Yhteisön tullikoodeksista (uudistettu tullikoodeksi) 23 päivänä huhtikuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 450/2008 (EUVL L 145, 4.6.2008). [33] Sopimuksissa PMI velvoitetaan maksamaan 1 250 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja JTI 400 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen vastaisiin toimenpiteisiin. Vuoden 2008 loppuun mennessä PMI oli maksanut 650 miljoonaa dollaria (noin 503,8 miljoonaa euroa) ja JTI 100 miljoonaa dollaria (noin 77,5 miljoonaa euroa). [34] KOM(2007) 127; http://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/work/eu_transparency/index_en.htm. [35] Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 muuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1995/2006 (EUVL L 390, 31.12.2006). [36] EUVL L 344, 20.12.2008. [37] EUVL L 344, 20.12.2008. [38] KOM(2006) 9 lopullinen. [39] EUVL C 107, 30.4.2004, s. 4. [40] KOM(2008) 866 lopullinen. [41] EUVL C 216, 14.9.2007. [42] KOM(2008) 97. [43] KOM(2009) 42. [44] 9,7 prosenttia PMI:n ja JTI:n maksamista varoista on osoitettu Euroopan yhteisölle. [45] Ks. kaikki vastaukset komission työasiakirjasta ”Perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpano jäsenvaltioissa vuonna 2008”. [46] Bulgaria, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Portugali, Slovakia ja Ruotsi. [47] Espanja, Unkari, Romania ja Italia. [48] Bulgaria, Viro, Italia, Puola, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [49] Ks. komission työasiakirja ”Perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpano jäsenvaltioissa vuonna 2008”. [50] EYVL L 292, 15.11.1996. [51] P6_TA-PROV(2008)0052. [52] Ks. 2.1.1 kohta. [53] Belgia, Bulgaria, Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Alankomaat, Puola, Portugali, Romania, Slovenia, Slovakia, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [54] Bulgaria, Tšekki, Tanska, Viro, Kypros, Latvia, Unkari, Malta, Puola, Romania, Slovenia, Slovakia ja Ruotsi. [55] Belgia, Saksa, Italia, Liettua, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. [56] Belgia, Irlanti, Italia, Alankomaat, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta. [57] Tanska, Unkari, Italia, Liettua, Alankomaat, Portugali, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [58] Tanska, Liettua, Malta, Portugali, Romania, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [59] Belgia, Tanska, Viro, Italia, Liettua, Luxemburg, Portugali, Slovenia ja Slovakia. [60] Tanska, Liettua, Portugali, Romania ja Slovenia. [61] Ks. komission asetus (EY) N:o 1848/2006, annettu 14. joulukuuta 2006 (EUVL L 355, 15.12.2006); komission asetus (EY) N:o 2035/2005, annettu 12. joulukuuta 2005 (EUVL L 328, 15.12.2005), jolla muutetaan asetusta (EY) N:o 1681/94, annettu 11. heinäkuuta 1994 (EYVL L 178, 12.7.1994); komission asetus (EY) N:o 2168/2005, annettu 23. joulukuuta 2005 (EUVL L 345, 28.12.2005), jolla muutetaan asetusta (EY) N:o 1831/94, annettu 26. heinäkuuta 1994 (EYVL L 191, 27.7.1994); komission asetus (EY) N:o 1828/2006, annettu 8. joulukuuta 2006. [62] Sapard-ohjelmassa raja on 4 000 euroa, Ispan osalta ei ole ilmoitusrajaa. [63] Belgia (rakennerahastojen osalta Brysselin pääkaupunkiseutu ja maatalouden osalta Vallonia), Tšekki, Tanska (maatalous), Saksa (maatalous), Viro, Kreikka (maatalous), Espanja, Unkari, Alankomaat, Itävalta, Puola (rakennerahastot), Slovakia, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta (Pohjois-Irlanti). [64] Irlanti, Italia ja Espanja (rakennerahastot). [65] Malta ja Suomi. [66] Viro ja Puola. [67] Puola. [68] Unkari. [69] Ranska. [70] Tanska, Kreikka, Espanja, Unkari, Malta, Portugali ja Ruotsi. [71] Belgia, Bulgaria, Tšekki, Ranska, Malta, Alankomaat, Itävalta, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [72] Viro, Irlanti, Italia, Liettua, Unkari, Puola ja Ruotsi. [73] Maatalouden osalta 20 jäsenvaltiota: Bulgaria, Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Malta, Itävalta (paitsi vientituet), Puola, Portugali, Romania ja Yhdistynyt kuningaskunta; rakennerahastojen osalta 19 jäsenvaltiota: Belgia (BERBC03, Vallonia, ESR-virasto, ranskankielinen yhteisö; ESR VL, flaaminkielinen yhteisö), Bulgaria, Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Espanja, Ranska, Kypros, Latvia, Unkari, Malta, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Romania, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [74] Bulgaria, Viro, Kypros, Latvia, Malta, Romania ja Slovakia. [75] Bulgaria, Tšekki, Tanska, Viro, Irlanti, Espanja, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Malta, Portugali, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [76] Belgia (ranskankielinen yhteisö), Ranska, Itävalta ja Puola. [77] Malta, Yhdistynyt kuningaskunta (Pohjois-Irlanti) ja Viro. [78] Yhdistynyt kuningaskunta (JIU). [79] Belgia (paitsi Vallonia), Bulgaria, Tšekki, Ranska (vain maatalous), Italia, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Portugali (vain maatalous), Romania, Slovenia (vain maatalous) ja Yhdistynyt kuningaskunta (paitsi Skotlanti). [80] Maatalous: kaikki paitsi Tanska; rakennerahastot: kaikki paitsi Kreikka, Liettua, Luxemburg, Alankomaat ja Suomi. [81] ’Sääntöjenvastaisuudella’ tarkoitetaan 18. joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2988/95 mukaan sellaista yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen yleiselle talousarviolle. [82] Koska sääntöjenvastaisuuksista on ilmoitettava mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, alakohtaisissa asetuksissa jäsenvaltiot velvoitetaan sisällyttämään ilmoituksiinsa todettujen petosten lisäksi myös petosepäilyt. Maataloutta koskevan asetuksen (EY) N:o 1848/2006 ja rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskevien asetusten (EY) N:o 2035/2005 ja (EY) N:o 2168/2005 mukaan petosepäilyllä tarkoitetaan sääntöjenvastaisuutta, josta on tehty ensimmäinen hallinnollinen tai oikeudellinen päätös ja jonka johdosta kansallisella tasolla aloitetaan menettely sen selvittämiseksi, onko sääntöjenvastaisuus tahallinen. [83] Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen mukaan petoksella tarkoitetaan tahallista sääntöjenvastaisuutta, joka voidaan määritellä rangaistavaksi vain oikeudenkäyntimenettelyssä. [84] Belgia, Espanja, Unkari, Latvia, Liettua ja Portugali. [85] Kypros ja Malta. [86] Viro, Unkari, Romania, Suomi ja Ruotsi. [87] Romania ja Slovenia. [88] Belgia, Bulgaria, Tšekki, Tanska, Viro, Ranska, Italia, Liettua, Luxemburg, Puola, Romania, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta. [89] Belgia, Bulgaria, Tšekki, Tanska, Viro, Irlanti, Italia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg (EAKR), Alankomaat, Puola, Portugali, Romania, Slovenia, Slovakia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [90] Päätös 2008/396/EY (EUVL L 139, 29.5.2008). [91] Päätös 2009/87/EY (EUVL L 31, 3.2.2009). [92] Päätös 2009/367/EY, (EUVL L 111, 5.5.2009). [93] Ohjelmat olivat monivuotisia. Lukumäärään eivät sisälly rakennerahastoista ja koheesiorahastosta suoraan rahoitetut hankkeet. [94] Tilanne ECR-tietokannan mukaan 15.4.2008. [95] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.