KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Euroopan kaasujärjestelmän lyhyen aikavälin häiriönsietokyvystä Valmistautuminen idästä tulevien toimitusten mahdolliseen katkeamiseen syksyllä ja talvella 2014–2015 /* COM/2014/0654 final */





1. Johdanto Komissio hyväksyi 28. toukokuuta 2014 Euroopan energiavarmuusstrategian[1], jossa esitetään kattava suunnitelma EU:n energianhuoltovarmuuden parantamiseksi. Strategiassa otetaan huomioon Ukrainan tilanne ja siihen liittyvä mahdollisten kaasun toimituskatkosten riski EU:ssa. Siihen sisältyy toimia, jotka on toteutettava välittömästi, jotta voidaan parantaa EU:n kykyä sietää suuria kaasun toimituskatkoksia tulevana talvena. Osana näitä välittömiä toimia Eurooppa-neuvosto antoi 27. kesäkuuta 2014 tukensa komission ehdotukselle aloittaa ns. stressitestit, joilla arvioidaan Euroopan kaasujärjestelmän kykyä selvitä vakavista kaasun toimituskatkoksista tänä talvena.[2] Komissio pyysi heinäkuun alussa jäsenvaltioita, energiayhteisön sopimusvaltioita ja Georgiaa[3] sekä Sveitsiä ja Turkkia mallintamaan erilaisten mahdollisten häiriöskenaarioiden vaikutuksia kaasun toimituksiin omassa maassaan tänä talvena ja kuvailemaan toimenpiteitä, joilla toimitusvaikeuksiin voidaan puuttua. Komissio pyysi myös Norjaa ilmoittamaan kyvystään vastata tällaisiin häiriöihin lisäämällä omia kaasuntoimituksiaan. Komissio ehdotti kolmea ˮkohderyhmääˮ niiden alueiden kattamiseksi, joilla häiriöiden vaikutukset ovat todennäköisesti suurimmat. Nämä olivat EU:n kaakkois-osa (Bulgaria, Kroatia, Kreikka, Romania ja Unkari), Baltian maat ja Suomi sekä energiayhteisön sopimusvaltiot. Kansalliset viranomaiset ovat kesän aikana keränneet tietoja ja tehneet arviointeja lyhyillä määräajoilla. Ne toimittivat kansalliset raporttinsa[4] komissiolle elo–syyskuussa 2014. Kaasun siirtoverkonhaltijoiden eurooppalainen verkosto (Kaasu-ENTSO) on myös mallintanut toimituskatkosten vaikutuksia EU:n laajuiseen kaasujärjestelmään. Oman panoksensa ovat antaneet myös useat toimialajärjestöt, Kansainvälinen energiajärjestö[5], G7 ja muut keskeiset sidosryhmät. ˮStressitestienˮ menetelmät ja skenaariot Komission kaikille testeihin osallistuneille ehdottamat skenaariot kattoivat Ukrainan kaasun kauttakulkureitin ja kaikkien Venäjältä Eurooppaan suuntautuvien kaasuntoimitusten katkeamisen yhden ja kuuden kuukauden ajaksi (syyskuusta helmikuuhun), kun talven ilmasto-olosuhteiden oletetaan olevan keskimääräiset molemmissa tapauksissa. Kaasu-ENTSO kehitti lisäksi alaskenaarion, jossa oletetaan kahden viikon erittäin kylmä jakso helmikuussa. Tällä alaskenaariolla pyritään kattamaan kulutushuipun vaikutus jo äärirajoillaan toimivaan toimitusjärjestelmään. Ehdotukset perustuivat aikaisempiin kokemuksiin ja tarpeeseen testata energiajärjestelmää erittäin vaativissa olosuhteissa, eli olosuhteissa, jossa Euroopan suurimman ulkoisen maakaasuntoimittajan kaikki kaasuvirrat on katkaistu. Ukrainan kauttakulkureitin tai Venäjän kaikkien toimitusten katkaisemista koskevien skenaarioiden vaikutukset Kaakkois-Euroopan maihin, jotka saavat kaasunsa suurelta osin Ukrainan kautta, ovat hyvin samanlaiset, kun taas mallinnettu Ukrainan kauttakulkureitin katkaiseminen ei vaikuta Baltian maihin ja Suomeen. Siksi komissio viittaa tässä kertomuksessa pääasiassa skenaarioon, jossa Venäjän kaasuntoimitukset katkeavat kuuden kuukauden ajaksi tavanomaisissa talviolosuhteissa ja kylmän jakson sisältävissä olosuhteissa. Testi on jo nyt ollut erittäin hyödyllinen, sillä tämä on ensimmäinen kerta kun idästä tulevien kaasuntoimitusten vakavien häiriöiden Euroopan kaasusektoriin kohdistuvista mahdollisista vaikutuksista ja sektorin omista valmiuksista on saatu näin kattava kuva. Komissio esittelee tässä tiedonannossa stressitestien tärkeimpiä tuloksia ja esittää joukon suosituksia. Komission yksiköt ovat laatineet rinnakkain tämän tiedonannon kanssa valmisteluasiakirjoja, jotka sisältävät kolmea ˮkohderyhmääˮ koskevat raportit sekä raportin G7-ryhmän ja muiden kumppanimaiden kanssa tehdystä yhteistyöstä ja raportin kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen[6] uudelleentarkastelusta. Lisäksi komissio antaa suosituksen sisämarkkinasääntöjen soveltamisesta energiayhteisössä. 2. Stressitestien tulokset 2.1 Kauttakulkuvirtojen tilanne Euroopan komissio on stressitestien rinnalla ja jo tämän vuoden keväästä lähtien ponnistellut saadakseen aikaan kompromissiratkaisun Ukrainan ja Venäjän välillä niiden kaasumaksuja ja -velkoja koskevassa kiistassa. Se on näin pyrkinyt varmistamaan riittävät kaasuntoimitukset Ukrainaan ja vakaan kauttakulun EU:hun ja muihin energiayhteisön sopimusvaltioihin. Vuoden kuluessa on järjestetty useita neuvotteluja Euroopan komission sekä Ukrainan ja Venäjän viranomaisten välillä, myös ministeritasolla. Berliinissä 26. syyskuuta järjestetyssä viimeisimmässä kolmenvälisessä ministerikokouksessa osapuolet pääsivät lähemmäs yhteisymmärrystä komission kompromissiehdotuksen keskeisistä kohdista. Tätä ˮtalvipakettiaˮ käsitellään parhaillaan Moskovassa ja Kiovassa, ja seuraavat kolmenväliset neuvottelut on määrä järjestää ennen lokakuun Eurooppa-neuvoston kokousta. Sopimus turvaisi kaasuntoimitukset Ukrainaan koko talveksi. Kaiken kaikkiaan Venäjältä EU:hun suuntautuvien kaasuntoimitusten ja Ukrainan läpi tapahtuvan kaasunsiirron vakaus riippuu monista tekijöistä, joista vain osa on EU:n hallinnassa. Siksi on järkevää arvioida kaikkia mahdollisia skenaarioita, myös kaasuntoimitusten vakavia häiriöitä. Tässä suhteessa jäljempänä esitettyjä arvioita ei pitäisi pitää ennusteena vaan vain yhtenä mahdollisena skenaariona ja perustana valmiustoimenpiteille. Kaasuvirrat Venäjältä EU:hun olivat syys- ja lokakuussa 2014 ajoittain odotettua alhaisemmat, mitä komissio pitää huolestuttavana. Etenkin syyskuussa on raportoitu Gazpromin toimitusten vähenemisestä useille EU:n yrityksille, vaikka näillä vähennyksillä ei olekaan ollut kielteisiä vaikutuksia toimitusvarmuuteen EU:ssa tai sen naapurimaissa. Fyysinen vastakkaisvirtaus Slovakiasta Ukrainaan oli vakaa. Vastakkaisvirtaukset Puolasta Ukrainaan katkesivat kahdeksi päiväksi, mutta palautuivat pian. Myös toimitukset Unkarista Ukrainaan katkesivat 25. syyskuuta toistaiseksi, koska Unkariin tulee aiempaa suurempia määriä kaasua, joka on matkalla varastointilaitoksiin. Komissio seuraa tilannetta tarkasti yhteistyössä kaasualan koordinointiryhmän kanssa. 2.2 Euroopan toimitustilanne häiriön sattuessa Kaasu-ENTSO on komission pyynnöstä mallintanut erilaisia toimitushäiriöskenaarioita. Malli osoittaa, että erilaisissa kuuden kuukauden häiriöskenaarioissa EU:lta ja energiayhteisön sopimusvaltioilta, Ukrainaa lukuun ottamatta, puuttuisi toimituslähteiden uudelleenjärjestelyn jälkeenkin vielä viidestä yhdeksään miljardia kuutiometriä kaasua[7]. Se osoittaa myös – jos oletetaan, että infrastruktuuria käytetään täysimääräisesti ja markkinaolosuhteet ovat normaalit[8] – että tällaisen kuuden kuukauden häiriön sattuessa Venäjältä tuodut määrät korvataan erityisesti tuomalla lisää nesteytettyä maakaasua.[9],[10] Vaikka Kaasu-ENTSO ei ole mallintanut toimitushäiriöiden hintavaikutuksia, tarpeeseen korvata kaasumääriä liittyy hintojen nousu, joka johtaa huomattavien nesteytetyn maakaasun lisämäärien tuontiin. Nämä hintasignaalit siirtävät, siinä määrin kuin yhteenliitäntäkapasiteetti tai suora yhteys nesteytetyn maakaasun tuontilaitoksiin sallii, kaasua markkinoille, joilla sitä eniten tarvitaan muun muassa lämmitykseen ja sähköntuotantoon. Korkeammat hinnat johtavat myös laajamittaiseen varastojen tyhjentämiseen ja vapaaehtoiseen kysynnän rajoittamiseen. Mallintaminen osoittaa myös, mihin maihin kaasun toimitushäiriöt vaikuttaisivat voimakkaimmin. Taulukko 1 – Puuttuvat kaasumäärät maittain skenaariossa, jossa Venäjän toimitukset katkeavat kuudeksi kuukaudeksi ja talvella on kylmä jakso (kokonaisvaje miljoonina kuutiometreinä ja suurin suhteellinen kuukausivaje prosentteina) Lähde: Kaasu-ENTSO Kuva 1 – Venäjän kaasun korvaaminen skenaariossa, jossa Venäjän toimitukset katkeavat kuudeksi kuukaudeksi Lähde: Kaasu-ENTSO Kaasu-ENTSO on mallintanut stressitestiä varten sekä ˮyhteistyöhaluttomanˮ että ˮyhteistyöhaluisenˮ skenaarion[11]. Suurin ero näiden kahden välillä on se, ettäˮyhteistyöhaluisessaˮ skenaariossa Kaasu-ENTSO ottaa huomioon olennaisena tekijänä tasapuolisen (suhteellisen) taakanjaon, jossa jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta sovelletaan siinä määrin, että kaasuvajeet jaetaan tasapuolisesti naapurijäsenvaltioiden kesken. Sitä vastoin ˮyhteistyöhaluttomassaˮ skenaariossa jäsenvaltiot vähentäisivät kaasun vientiä tai lopettaisivat sen toistensa välillä ja energiayhteisön jäsenvaltioihin, kun kotimaista kysyntää ei voida enää täysin tyydyttää. ˮYhteistyöhaluisessaˮ skenaariossa oletetaan, että Ukraina ja Moldova[12] saavat jatkuvasti kaasua jäsenvaltioista ainakin Slovakian kautta täydellä kapasiteetilla, kun taas ˮyhteistyöhaluttomassaˮ skenaariossa oletetaan viennin olevan 50 prosenttia Slovakian vastakkaisvirtauskapasiteetista. Jos jäsenvaltiot eivät tee yhteistyötä ja kansallisia lisätoimenpiteitä ei toteuteta, 40 prosentin tai huomattavasti suurempi[13] vakava toimitusvaje saattaa toteutua, ainakin kuuden kuukauden häiriöjakson lopussa, Bulgariassa, Romaniassa, Serbiassa, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa sekä Bosnia ja Hertsegovinassa (sekä skenaariossa, jossa Ukrainan kauttakulkureitti katkaistaan, että skenaariossa, jossa Venäjän kaikki toimitukset katkaistaan). Samansuuruisia vajeita esiintyisi Liettuassa, Virossa ja Suomessa skenaariossa, jossa Venäjän kaikki toimitukset EU:hun katkaistaan. Myös Unkarissa ja Puolassa[14] vaikutus olisi huomattava, joskin vähäisempi: Unkarissa vaje olisi 30 prosenttia ja Puolassa 20 prosenttia. Toimitushäiriön tärkeimmät vaikutukset esitetään kuvassa 2. Yhteistyöskenaariossa häiriön vaikutukset ovat huomattavasti lievemmät niissä jäsenvaltioissa ja energiayhteisön sopimusvaltioissa, joihin vaikutukset kohdistuvat voimakkaimmin, ja erityisesti Bulgariassa, Virossa, Bosnia ja Hertsegovinassa, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ja Serbiassa. Samaan aikaan Kreikassa ja Latviassa koettaisiin myös todennäköisesti lievää vajetta[15]. Kartoissa harmaalla merkittyihin jäsenvaltioihin ei simulaation mukaan kohdistuisi suoria vaikutuksia niiden olemassa olevan kaasuntoimitusinfrastruktuurin ja kaasulähteiden perusteella. Kuva 2 – Kartat todennäköisistä toimituskatkoksista – ennen kansallisia lisätoimenpiteitä – helmikuussa Venäjän kuuden kuukauden kaasun toimitushäiriötä koskevan skenaarion lopussa yhteistyöhaluisessa ja yhteistyöhaluttomassa skenaariossa keskimääräisissä talviolosuhteissa[16] Yhteistyöskenaario || Yhteistyöhaluton skenaario Lähde: Kaasu-ENTSO Pitkäaikaisen toimitushäiriön vaikutukset Ukrainaan Ukraina on energiayhteisön sopimusvaltioista varsin ainutlaatuisessa asemassa. Ukrainan kehittyneet siirto- ja varastointikapasiteetit, vaikka ne kaipaavatkin uudenaikaistamista, tarjoavat Ukrainalle välineet vastata toimitushäiriön aiheuttamaan haasteeseen monipuolisemmalla tavalla kuin muissa sopimusvaltioissa. Ukraina kuluttaa tavallisesti noin 50 miljardia kuutiometriä kaasua vuodessa, joista noin 20 miljardia kuutiometriä tuotetaan kotimaassa ja loput tuodaan suurimmaksi osaksi Venäjältä. Kaasuntuonti Venäjältä Ukrainan kulutusta varten on kuitenkin ollut pysähdyksissä 16. kesäkuuta 2014 lähtien. Ukrainan stressitestiarviointi osoittaa, että kotimainen tuotanto ja varastot voivat kattaa 50–70 prosenttia kysynnästä, jos sovelletaan kysynnänohjaustoimenpiteitä. Tuonti EU:sta auttaisi kattamaan kaasuvajeen osittain Ukrainan esittämässä optimistisessa skenaariossa[17]. Tärkeä askel tähän suuntaan on Slovakin ja Ukrainan välinen vastakkaisvirtausyhteys, joka tuli käyttöön syyskuun alussa ja jonka kautta voidaan siirtää enimmillään 27 miljoonaa kuutiometriä kaasua päivässä, josta kaksi kolmasosaa on kiinteää kapasiteettia. Hypoteettinen kahden viikon kylmä jakso kuusi kuukautta kestäneen toimitushäiriön lopussa heikentäisi toimitusvarmuustilannetta merkittävästi. Kuten kuvasta 3 näkyy, Kaasu-ENTSOn mallin mukaan myös tässä tapauksessa yhteistyöskenaario mahdollistaisi vajeiden vähentämisen niissä maissa, joihin häiriö vaikuttaa voimakkaimmin, siitä dramaattisesta tasosta, joka seuraisi yhteistyöhaluttomasta skenaariosta. Yhteistyöskenaariossa häiriö vaikuttaisi myös muihin Keski- ja Itä-Euroopan ja Länsi-Euroopan jäsenvaltioihin kuten Itävaltaan, Tšekkiin, (pohjoiseen) Saksaan[18], Italiaan ja Slovakiaan, kun kaasu virtaisi maihin, joissa vajeet ovat suuremmat. Mallin perusteella tällaiset vajeet jäisivät alle 10 prosentin tason. Tämä on tavallisesti taso, jolla tapahtuisi hinnasta johtuvaa (luonnollista) kysynnän vähenemistä ilman tarvetta toteuttaa lisätoimenpiteitä. Kuva 3 – Kartat todennäköisistä toimituskatkoksista – ennen kansallisia lisätoimenpiteitä – helmikuussa Venäjän kuuden kuukauden kaasun toimitushäiriötä koskevan skenaarion lopussa yhteistyöhaluisessa ja yhteistyöhaluttomassa skenaariossa kylmän jakson aikana Yhteistyöskenaario || Yhteistyöhaluton skenaario Lähde: Kaasu-ENTSO Kaasun toimitushäiriön vaikutus lämmityssektoriin Noin puolet EU:n primaarienergian kulutuksesta käytetään sisätilojen ja veden lämmitykseen kotitalouksissa ja palvelusektorilla sekä prosessilämpönä teollisuudessa. Rakennusten sisätilojen ja veden lämmitys on erityisen kaasuintensiivistä Unkarissa, Italiassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuten kuvasta 4 käy ilmi. Kuva 4 – Kotitalouksien ja palvelusektorin tilalämmityksen ja kuuman veden lämmityksen lämmön loppukysynnän jakautuminen jäsenvaltioissa polttoainetyypeittäin ja energiakantajittain . Lähde: Stratego EU28 Heat Market Assessment for year 2010 Suurin osa (88 %) sisätilojen ja veden lämmityksestä EU:ssa tapahtuu oman kulutuksen kattavilla erillisillä kattiloilla. Kaukolämmön osuus on 12 prosenttia. Tämä on kuitenkin keskiarvo, ja maiden väliset erot ovat suuria: Pohjois-Euroopan, Baltian ja Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioissa kaukolämmön osuus lämmöntuotannosta vaihtelee 14:sta 56:een prosenttiin[19] ja sen piiriin kuuluvien kotimaisten kuluttajien osuus vaihtelee 10:stä lähes 50:een prosenttiin[20]. Keskimäärin 44 prosenttia kaukolämmöstä tuotetaan kaasulla, mutta osuus on enimmillään 80 prosenttia maissa, joissa kaukolämmitys on vakiintunutta, kuten Latviassa, Liettuassa, Slovakiassa, Bulgariassa ja Unkarissa. Baltian maissa ja Suomessa kaukolämmityksen ja sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosten kaasunkulutuksen osuus kaasun kokonaiskulutuksesta on tyypillisesti noin 50 prosenttia. Kaasukäyttöisiä kaukolämpölaitoksia (ellei niissä voida käyttää muita polttoaineita) ja kaukolämmityksen asiakkaita pidetään yleensä suojattuina asiakkaina[21], ja mahdolliset toimituskatkot vaikuttavat niihin viimeisinä. Lisäksi monet jäsenvaltiot ovat asettaneet lämmöntuotantolaitoksille polttoaineen vaihtamista koskevia velvollisuuksia, vaikka osuus vaihteleekin suuresti Suomen käytännössä 100 prosentista alle 20 prosenttiin Romaniassa ja Bulgariassa. 2.3 Kansallisissa raporteissa ehdotettujen toimenpiteiden arviointi Kuten Kaasu-ENTSOn skenaarioista käy ilmi, Venäjän kaasun mahdolliset toimituskatkokset vaikuttaisivat hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioihin riippuen sekä niiden maantieteellisestä sijainnista että niiden kaasunsaantivaihtoehdoista. Nämä vaihtelevat vaikutukset näkyvät myös toimenpiteissä, joita jäsenvaltiot ja energiayhteisön sopimusvaltiot ovat luetelleet komissiolle toimittamissaan stressitestiraporteissa. Eräiden kaikkein haavoittuvimpien maiden on turvauduttava radikaaleihin toimenpiteisiin (kuten toimitusrajoitukset tai strategisten varastojen vapauttaminen) melko nopeasti mallinnetun ajanjakson aikana, kun taas toiset jäsenvaltiot antavat kaasusektorinsa toimia markkinoiden perusperiaatteiden pohjalta. On tärkeää huomata, että toimituskriisin rauhallisella, markkinapohjaisella hallinnalla niissä jäsenvaltioissa, joissa vaikutus on vähäisempi, on yleinen myönteinen vaikutus vajeiden korvaamiseen koko EU:ssa ja energiayhteisössä. Kuva 5 – Yleiskatsaus eri toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot ovat esittäneet raporteissaan sen pohjalta, että Ukrainan kauttakulun ja Venäjän kaikkien toimitusten oletetaan katkenneen kuudeksi kuukaudeksi Lähde: Kansalliset stressitestiraportit 2.3.1 Varastointi Varastointi, siellä missä se käytettävissä, on keskeinen väline, jolla kysyntää ja tarjontaa voidaan tasapainottaa kaikissa jäsenvaltioissa ja energiayhteisön sopimusvaltioissa[22]. Varastojen täyttöaste on lokakuun alusta lähtien ollut EU:ssa hyvin korkea eli noin 90 prosenttia. Vain kahdessa jäsenvaltiossa (Unkarissa ja Portugalissa) varastojen täyttöaste oli alle 80 prosenttia, mutta Unkarin suuren varastointikapasiteetin ansiosta sen varastojen täyttöasteen ja kysynnän suhde on jo nyt keskimääräistä parempi. Kuva 6 – Varastojen täyttöaste (%) jäsenvaltioittain, varastoitu määrä suhteessa kotimaiseen kysyntään (%) ja varastointikapasiteetti suhteessa kotimaiseen kysyntään (%), lokakuu 2014[23] Lähde: GSE:n AGSI-sivusto ja Eurogas; komission selvitys Kansallisissa raporteissa ja Kaasu-ENTSOn analyysissa annettujen lukujen mukaan pitkäkestoinen kriisi tai pelkkä kylmä talvi voisi kuitenkin tyhjentää varastot nopeasti, jolloin olisi turvauduttava muihin toimitusvarmuutta koskeviin toimenpiteisiin, jotta toimitukset asiakkaille voidaan turvata. Varastojen käyttöä koskevien kansallisten suunnitelmien arvioinnissa on syytä ottaa huomioon muutama tärkeä näkökohta. Ensinnäkin varastointikapasiteetin fyysiseen kasvattamiseen on lyhyellä aikavälillä hyvin vähän mahdollisuuksia. Toiseksi, kun maat ovat riippuvaisia varastojen poistonopeuden kasvattamisesta lyhyellä aikavälillä – ellei toteuteta toimenpiteitä, joilla estetään varastojen tyhjeneminen liian nopeasti – näiden maiden on häiriön jatkuessa kohdattava vaikutukset myöhemmin, muun muassa se, että varastojen täyttöasteen ollessa alhaisempi poistonopeus pienenee huomattavasti. Varastojen täyttäminen tavallista täyttöastetta täydemmiksi ja sen varmistaminen, että poistonopeudessa otetaan huomioon pitkään jatkuvan talvikauden mahdollisuus, voivat osoittautua tärkeiksi valmistelutoimenpiteiksi niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat kaikkein haavoittuvimpia kriisin sattuessa. Varastoja voidaan käyttää toimitusten turvaamiseen enemmän tai vähemmän markkinapohjaisella tavalla. Useat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimitusvarmuuden turvaamiseksi ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä toimitussidonnaisten varastointivelvollisuuksien (esim. Bulgaria, Espanja, Italia, Portugali, Puola, Ranska, Slovakia ja Tanska) ja strategisten varastojen (esim. Unkari) muodossa. Lisäksi eräisiin kansallisiin suunnitelmiin, muun muassa Unkarin suunnitelmaan, sisältyy toimenpiteitä, joilla varastojen täyttämisestä tehdään houkuttelevampaa alentamalla siirtotariffeja, jotka voivat muodostaa huomattavan osan varastointikustannuksista. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä siihen, että varastojen täyttämisen – usein tuontikaasua käyttäen – helpottaminen, joka on sinänsä täysin oikeutettua toimintaa, ei tapahdu sellaisten rajatylittävien liiketoimien kustannuksella, joiden tarkoituksena on kaasun toimittaminen maan ulkopuolelle. 2.3.2 Puuttuvien määrien korvaaminen lisäämällä omaa tuotantoa tai ostamalla enemmän kaasua muista lähteistä Ilmeinen tapa korvata yhdestä lähteestä puuttuvat kaasumäärät on tuoda sitä toisesta lähteestä tai lisätä omaa tuotantoa. Yleisesti ottaen on hyvin vähän mahdollisuuksia lisätä EU:n omaa kaasuntuotantoa siten, että sillä olisi merkittävää vaikutusta lyhyellä aikavälillä. Tämä johtuu ennen kaikkea järjestelmän teknisistä rajoituksista. Tuonnin osalta mahdollisuudet toimitusten lisäämiseen Pohjois-Afrikan kaasuputkien kautta ovat tällä hetkellä rajalliset, ja Norjan tuotanto toimii lähes täydellä kapasiteetilla. Nesteytetty maakaasu on selvästi tuontilähde, joka tarjoaa suurimmat mahdollisuudet, sillä EU:n LNG-terminaalien kapasiteetti sallii suurempien LNG-määrien toimitukset.[24] Hyödykenäkökulmasta nesteytetyn maakaasuun maailmanlaajuiset spot-markkinat ovat riittävän suuret, jotta niiltä voidaan hankkia suurempia kaasumääriä, ja samoin on myös varustamoala. Lisäksi Aasian LNG-hintojen hiljattainen putoaminen on tehnyt nesteytetystä maakaasusta taloudellisemman vaihtoehdon EU:lle. Häiriöiden ja niukkuuden aikoina nesteytetyn maakaasun hinta kuitenkin nousee, jolloin spot-toimitusten hankkiminen voi olla kallista[25]. Lisäksi toimituksen saapuminen kriisialueelle voi kestää vähintään viikon. 2.3.3 Kysyntäpuolen toimenpiteet Kaasuntarpeen vähentäminen lieventää häiriön vaikutuksia. Yleisenä huomiona voidaan todeta, että suurimmassa osassa kansallisia raportteja – etenkin suurimman vaikutuksen kohteena olevilla alueilla – ei ole arvioitu vaikutuksia, joita on hintojen kohoamisesta toimitushäiriön sattuessa aiheutuvalla mahdollisella kysynnän vähenemisellä (teollisuusasiakkaiden piirissä tai mahdollisesti kaasukäyttöisessä sähköntuotannossa). Kysyntä, jonka hintajousto on suuri – arvion mukaan 10 prosentin luokkaa – poistuu todennäköisesti markkinoilta sulkemalla ensin yksiköitä taloudellisin perustein tai siirtymällä vaihtoehtoisiin polttoaineisiin (biomassa tai öljy), jos se on taloudellisesti kannattavaa. Kysyntäpuoleen liittyviä markkinapohjaisia, kannustinvetoisia toimenpiteitä sisältyy vain hyvin harvoihin kansallisiin stressitestiraportteihin, eikä niiden toteuttamisesta ole kokemuksia maissa, joihin häiriö kohdistuu voimakkaimmin. Viimeinen viranomaisten käytettävissä oleva kysyntäpuolen toimenpide – jota ne kaikki ovat valmiita käyttämään myös kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen säännösten mukaisesti – on kysynnän rajoittaminen ennalta määrätyssä käyttäjäryhmien järjestyksessä. Tällaiset suunnitelmat alkavat yleensä kaikkein joustavimmista teollisuuskäyttäjistä ja päättyvät suojattuihin asiakkaisiin, pääasiassa kotitalouksiin. Tällaisen kysynnän rajoittamisen osalta komissio toteaa, että monissa suunnitelmissa ei kvantifioida tai määritellä suunniteltujen rajoitustoimenpiteiden tarkkoja vaikutuksia yksittäisiin asiakasryhmiin, mistä syystä on osittain epäselvää, mikä on häiriön mahdollisten vaikutusten tarkka laajuus eri asiakasryhmissä.[26] 2.3.4 Polttoaineen vaihtaminen Monissa jäsenvaltioissa, joihin häiriön vaikutukset kohdistuvat, kaukolämmitysjärjestelmät toimivat pääasiassa kaasulla. Lisäksi vuonna 2012 kaasukäyttöisen sähköntuotannon osuus oli 25 prosenttia tai enemmän Kroatiassa, Kreikassa, Unkarissa, Latviassa ja Liettuassa.[27] Kaasun hintojen kohoaminen voi kriisitilanteessa johtaa polttoaineen tilapäiseen vaihtamiseen taloudellisten näkökohtien pohjalta. Kaikkien niiden maiden kansallisiin suunnitelmiin, joiden toimitukset voivat katketa, sisältyy mahdollisuus polttoaineen pakolliseen vaihtamiseen. Tällaisissa toimenpiteissä yleensä niiden käyttäjien, joilla on valmius käyttää kahta polttoainetta, on vaihdettava polttoainetta. Jäsenvaltiot ovat raportoineet velvollisuuksista varastoida laitosalueella vaihtoehtoisia polttoaineita (kuten biomassaa tai öljyä) määrättyä – yleensä lyhyttä – ajanjaksoa varten[28]. Yleisesti ottaen jäsenvaltiot eivät odota, että polttoaineen vaihtamisen järjestämiseen pakollisten kansallisten toimitusjaksojen aikana liittyisi mitään vakavia logistisia tai toimituksiin liittyviä ongelmia. Pitkäkestoisista häiriöistä ja niitä vastaavista vaihtoehtoisen polttoaineen käyttöjaksoista ei kuitenkaan ole olemassa kokemuksia. Tarvittaessa voidaan käyttää strategisia öljyvarastoja polttoaineen toimittamiseksi sähkövoimalaitoksille ja kaukolämmitysyksiköille lainsäädännön mukaisesti[29]. Komissio toteaa, että joissain energiayhteisön sopimusvaltioissa voi syntyä ongelmia, koska lämmitykseen ei ole varattu öljy- ja hiilivarastoja. Esimerkiksi Serbiassa tai Bosnia ja Hertsegovinassa kolmasosa kaukolämmityslaitoksista pystyisi vaihtamaan kaasusta öljyyn, mutta öljy loppuisi nopeasti. Myös Moldovassa siirtyminen kaasusta hiileen sähköntuotannossa saattaa olla mahdotonta, koska hiilivarastoja ei ole varmistettu ajoissa. Useissa kansallisissa raporteissa mainitaan mahdollisuus siirtyä kaasunkulutuksesta, erityisesti lämmitystarkoituksissa, sähkönkulutukseen, mukaan lukien uusiutuvien energialähteiden käyttö (paikallisesti kasvatettu kestävä biomassa, lämpöpumput jne.) ja lämmönvarastointimahdollisuuksien käyttö kaukolämmitysjärjestelmissä. Vaikka sähkö voi olla toimiva ratkaisu kaasuvajeen lieventämiseksi huomattavassa määrin, on arvioitava tarkkaan muun muassa kaasukäyttöisten sähköntuotantolaitosten asemaa järjestelmäreservien tarjonnassa ja tasapainotuksessa sekä verkon rajallista kykyä sietää poikkeuksellisen korkeaa kysyntää pidemmän aikaa.[30] Keskusteluissa, joita on käyty Baltian maiden ja Suomen välillä sekä myös muiden maiden kuten Kreikan ja Bulgarian välillä, on otettu askeleita kohti yhteistyötä ja näiden kahden sektorin välisen vuorovaikutuksen yhteistä tarkastelua. Kaiken kaikkiaan kansalliset raportit ja Kaasu-ENTSOn parhaiden saatavilla olevien tietojen pohjalta tekemä arviointi eivät kuitenkaan tarjoa tarvittavaa kattavaa kuvaa kaasun toimitushäiriön heijastusvaikutuksista sähköntuotantosektoriin. 2.3.4 Muiden kuin markkinapohjaisten toimenpiteiden ajoitus Jäljempänä kuvassa 7 esitetään komission analyysi muiden kuin markkinapohjaisten toimenpiteiden käyttöönoton mahdollisesta ajoituksesta niiden kuuden kuukauden aikana, joina Venäjän kaikkien toimitusten oletetaan katkenneen. Jotkin eroavaisuudet – häiriön vaikutusten erilaisen voimakkuuden lisäksi – johtuvat todennäköisesti myös jäsenvaltioiden poliittisen tason päätöksistä siitä, kuinka toimituskriisin vastataan. Eräät maat, kuten Tšekki ja Saksa, joihin kohdistuvat vaikutukset ovat Kaasu-ENTSOn ˮyhteistyöskenaarionˮ perusteella vähäisemmät vain kylmän kauden aikana, aikovat ottaa käyttöön muita kuin markkinapohjaisia toimenpiteitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa ennaltaehkäisevällä tavalla varmistaakseen toimitukset suojatuille asiakkaille. Muina eroavaisuuksina esiin nousee turvautuminen muihin kuin markkinapohjaisiin toimenpiteisiin aikaisessa vaiheessa esim. Kreikassa ja Kroatiassa, kun taas markkinapohjaisia toimenpiteitä näytetään sovellettavan mahdollisimman kauan esim. Bulgariassa, Unkarissa ja Romaniassa. Lisäksi kun kansallisia analyyseja verrataan Kaasu-ENTSOn karttoihin toimituskriisin vaikutusalueista ja -tasoista, voidaan huomata, että yhteistyöskenaariossa muut kuin markkinapohjaiset toimenpiteet voidaan ottaa käyttöön huomattavasti myöhemmin. Tämän perusteella vaikuttaa siltä, että kokonaistilannetta voitaisiin parantaa tiiviimmän koordinoinnin avulla. Kuva 7 – Kaavio kansallisten toimenpiteiden käyttöönoton ajoituksesta Lähde: Kansalliset raportit, komission analyysi 3. Päätelmät 3.1 Jäsenvaltioiden toimenpiteiden arviointi Ukrainan kauttakulkureitin ja varsinkin Venäjän kaikkien EU:hun suuntautuvien kaasuntoimitusten pitkäaikaisella katkeamisella on huomattavia vaikutuksia EU:ssa. Vaikutukset ovat voimakkaimmat EU:n itäisissä jäsenvaltioissa ja energiayhteisön sopimusvaltioissa. Kansalliset raportit paljastavat kaksi keskeistä heikkoutta EU:n lyhyen aikavälin toimitusvarmuustilanteessa. Ensinnäkin useita infrastruktuurihankkeita, joiden käynnistämisen nimenomaisena syynä oli toimitusvarmuuden parantaminen vuoden 2009 toimituskriisin jälkeen, ei ole saatu (täysin) käyttöön.[31] Syyt tähän vaihtelevat poliittisen tuen puuttumisesta puutteelliseen hankehallintoon ja rajatylittävän yhteistyön puuttumiseen. Toiseksi monet kansalliset toimitusvarmuusstrategiat ovat luonteeltaan yksipuolisia, huonosti koordinoituja ja/tai riittämättömään yhteistyöhön perustuvia. Kaiken kaikkiaan tämä johtaa siihen, ettei kaasun toimitusvarmuutta käsitellä unionissa parhaalla mahdollisella tavalla, kuten jäljempänä kuvataan. Kaasu-ENTSOn analyysi osoittaa, että infrastruktuurin optimoituun käyttöön ja suhteelliseen taakanjakoon perustuva yhteistyö takaa toimitukset suojatuille asiakkaille jäsenvaltioissa ja energiayhteisön sopimusvaltioissa sekä huomattavan viennin Ukrainaan.[32] Baltian maat ja Suomi sekä Keski- ja Kaakkois-Euroopan jäsenvaltiot ja energiayhteisön sopimusvaltiot joutuvat kuitenkin kotimaisten ja rajatylittävien kaasuvirtojen optimoinnin lisäksi toteuttamaan lukuisia erilaisia lisätoimenpiteitä varmistaakseen, että suojaamattomille asiakkaille toimittamatta jäänyt tai niiltä puuttuva kaasumäärä jää mahdollisimman pieneksi. Koska lisäkaasun hankkiminen mahdollisesta omasta tuotannosta, ulkopuolisista lähteistä tai varastoista on jo otettu huomioon Kaasu-ENTSOn mallissa, todennäköisin seuraava toimenpide – muuntyyppisten kysyntäpuolen toimenpiteiden lisäksi – on hinnasta johtuva tai pakollinen polttoaineen vaihtaminen. Hyvä esimerkki on Suomi, joka ensi silmäyksellä näyttäisi olevan kaikkein haavoittuvin jäsenvaltio, sillä mallinnetussa häiriöskenaariossa, jossa Venäjän toimitukset katkeavat kuudeksi kuukaudeksi, jopa 100 prosenttia kaasusta jää toimittamatta tai puuttuu. Kaasutoimituksia saavien suojattujen asiakkaiden osuus on kuitenkin hyvin pieni. Lisäksi koska Suomessa on käytössä pakollinen polttoaineen vaihtomekanismi ja vaihtoehtoisten polttoaineiden varastointivelvollisuus on korkea, Suomi pystyisi – hyvin toimivan logistiikan avulla – suurella todennäköisyydellä korvaamaan kaikki kaasumäärät ilman tarvetta rajoittaa kysyntää. Baltian maat, Keski- ja Kaakkois-Euroopan jäsenvaltiot ja energiayhteisön sopimusvaltiot, joissa häiriön vaikutus on suurin[33], joutuvat kuitenkin hyvin todennäköisesti turvautumaan suojaamattomien asiakkaiden kysynnän rajoituksiin, erityisesti mallinnetun ajanjakson lopussa. Kaikissa kansallisissa raporteissa esitetään toimenpiteitä, joilla mahdolliseen toimituskatkokseen voidaan vastata. Näiden toimenpiteiden toteuttamisjärjestys on tärkeä, ja on olennaisen tärkeää, että markkinat toimivat mahdollisimman pitkään. Kun markkinat toimivat, hintasignaalit houkuttelevat uusia kaasuntoimituksia – pääasiassa nesteytettyä maakaasua – EU:hun ja EU:n sisällä niihin maihin, joissa vaje on suurin, kunhan tarvittava infrastruktuuri on olemassa. Hintasignaalit edistävät varastojen kaupallista käyttöä välineenä, jolla varmistetaan kysynnän ja tarjonnan tasapaino, ja kannustavat vähentämään kysyntää ja vaihtamaan polttoainetta taloudellisten näkökohtien pohjalta. Jäsenvaltiot eivät saisi estää kaasun virtausta rajojen yli. Hintojen kohoaminen ei ole toimituskriisi eikä peruste markkinoiden toimintaan puuttumiseen toimitusvarmuuden varjolla. Tämä ei kuitenkaan vapauta haavoittuvassa asemassa olevia jäsenvaltioita velvollisuudesta suunnitella ja asettaa järjestykseen toimenpiteet, joihin ne turvautuisivat valmistautuessaan ja vastatessaan hätätilanteeseen. Myös haavoittuvassa asemassa olevien maiden pitäisi hyödyntää ensisijaisesti ja täysimääräisesti markkinapohjaisia toimenpiteitä, mutta kun nämä eivät enää riitä, voi olla tarpeellista turvautua muihin kuin markkinapohjaisiin toimenpiteisiin, kun hätätila julistetaan. Jos muita kuin markkinapohjaisia toimenpiteitä on sovellettava, on erittäin tärkeää, että vähiten vääristäviä ja oikeasuhtaisimpia toimenpiteitä sovelletaan ensin ennen jyrkempiä toimenpiteitä ja että tässä otetaan huomioon toimenpiteiden rajatylittävät vaikutukset. 3.2 Tarve parantaa yhteistyötä ja koordinointia Kuten edellä jo mainittiin, kansallisissa raporteissa suuntaudutaan yleisesti ottaen enemmän kansallisiin lähestymistapoihin sen sijaan, että niissä tarkasteltaisiin alueellista ulottuvuutta toimitusvarmuusstrategioita laadittaessa. Monet jäsenvaltiot ovat siten tehneet kansallisissa raporteissaan olettamuksia tietyiltä rajoilta tulevien toimitusten epävarmuudesta ja olettaneet tämän perusteella vastaavasti, ettei vientiä ole, mikä heikentää toimitusvarmuutta laajemmassa alueellisessa ja EU:n laajuisessa mittakaavassa. Yhteistyö on siten olennaisen tärkeää: esimerkiksi Baltian alueella Inčukalnsin varaston merkitys on niin suuri, että jos Viro ei voisi turvautua siihen, se ajautuisi viidessä päivässä tilanteeseen, jossa sillä ei ole riittävästi kaasua edes suojatuille asiakkailleen. Puutteellinen koordinointi näkyy siinä, että eri jäsenvaltioiden, usein naapurimaiden, ilmoittamat toimenpiteet poikkeavat toisistaan. Tällaisiin poikkeavuuksiin lukeutuvat samojen ulkopuolisten toimittajien lisääntyneiden kapasiteettien huomioon ottaminen useissa suunnitelmissa ja erilaiset oletukset yhteisten yhdysputkien kautta kulkevista virroista. Tämä on selvästikin merkki tehottomasta lopputuloksesta, erityisesti kriisitilanteessa, jossa markkinatilanne on tiukka, ja voi johtaa väärään turvallisuuden tunteeseen. Vaikka onkin ilmeistä, että jonkinasteista koordinointia on tapahtunut ennen stressitestin toteuttamista ja että koordinointia on tiivistetty edelleen uusissa keskusteluissa, raporttien vertaileva analyysi osoittaa, että tiiviimmälle rajatylittävälle koordinoinnille on edelleen tilaa ja tarvetta, jotta voidaan varmistaa – perustavoitteena – realistiset oletukset odotetuista kaasuvirroista yhteenliitäntäpisteissä. Edellä mainitun valossa on selvää, että rajatylittävässä yhteistyössä on mentävä pidemmälle kuin pelkkä kansallisten toimenpiteiden rajatylittävän johdonmukaisuuden tarkastus ja että se on ulotettava kattamaan rajatylittävien synergioiden määrittely ja sopiminen siitä, kuinka yhteisvastuutoimenpiteet toteutetaan. Tällainen lähestymistapa johtaisi tehokkuuden paranemiseen ei ainoastaan taloudelliselta kannalta vaan myös siltä kannalta, että varmistetaan kaasun toimitusvarmuus erittäin lyhyellä aikavälillä. Tällaisesta jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä on olemassa esimerkkejä, ja komissio pitää niitä tervetulleena ensimmäisenä askeleena kohti toimitusvarmuuden parantamista alueellisella tasolla. Yksi esimerkki on Viron ja Liettuan välillä suunniteltu sopimus, jonka perusteella molempien maiden suojatut asiakkaat saavat toimituksia ennen kumman tahansa maan suojaamattomia asiakkaita. Toinen esimerkki on Unkarin ja Kroatian hallitustenvälinen sopimus toimitusvarmuudesta. Sopimus on vielä pantava täytäntöön, mutta se on merkki rakentavasta lähestymistavasta yhteistyöhön. Yhteistyön muotoja ovat myös infrastruktuurien, kuten varastojen, yhteinen käyttö tai sähköntuotannon kasvattaminen tietyissä jäsenvaltioissa, jotta toiset jäsenvaltiot voivat käyttää näin vapautunutta kaasua toimituksissa suojatuille asiakkaille. Tässä suhteessa mielenkiintoinen esimerkki on Kreikan ja Bulgarian kehittyvä yhteistyö, johon sisältyy sähkön ja kaasun vaihto molempien maiden järjestelmien tasapainottamiseksi vakavan vajeen sattuessa. Tiiviimpään yhteistyöhön perustuva lähestymistapa edellyttää asianomaisten osapuolten välisiä sopimuksia yhteistyön organisatorisista, kaupallisista ja sääntelyyn liittyvistä ehdoista kriisitilanteessa. Luottamuksen rakentamiseksi on sovittava etukäteen selkeistä säännöistä Euroopan tai aluetasolla. On mahdollista, että tiiviimmän rajatylittävän yhteistyön kaikkia osatekijöitä ei voida täysin toteuttaa tulevaan talveen mennessä. Nykyinen kohonnut riskitaso huomioon ottaen naapurijäsenvaltioiden ja -maiden pitäisi kuitenkin käynnistää tämä prosessi tai lujittaa käynnissä olevia aloitteita välittömästi, jotta voidaan päästä yhteisymmärrykseen kaikkein perustavanlaatuisimmista tiedoista sekä yksin toteutettavista ja yhteisistä toimista mahdollisessa kriisitilanteessa. Euroopan komissio voisi helpottaa tällaisia järjestelyjä, myös toimenpiteitä, jotka voidaan tarvittaessa toteuttaa ensi talvena, jotta sopimus voitaisiin tehdä suhteellisen nopeasti. Yhteistyön muotoja on käytettävä, jotta jonkin jäsenvaltion kaasuvajetta voidaan lieventää varmistamalla ja mahdollistamalla toimitukset rajojen yli myös siinä tapauksessa, että nämä toimitukset vaatisivat jonkinasteisia uhrauksia myös ˮluovuttajamaassaˮ. Tällaista periaatetta sovellettaessa on hyödynnettävä täysimääräisesti siirtoverkonhaltijoiden koordinoivaa roolia ja toimitusvarmuuteen liittyvää velvoitetta kansallisten energia-alan sääntelyviranomaisten tuella, jotta siirtoverkonhaltijat voivat toimittaa virtoja naapurimaihin myös siinä tapauksessa, että ne eivät ole saattaneet varmistaa verkon täyttä toimivuutta omalla vastuualueellaan. Tämä voisi myös olla mahdollisuus parantaa toimitusvarmuutta pitkällä aikavälillä alueellisten kumppanuuksien avulla. Komissio korostaa tässä yhteydessä niiden jäsenvaltioiden erityistä roolia, joiden alueen kautta kaasu virtaa toimitusketjun loppupään markkinoille. Keski- ja Kaakkois-Eurooppaan suuntautuvien toimitusten osalta Saksalla, Tšekillä, Itävallalla, Slovakialla, Unkarilla ja Slovenialla on kaikilla erityisen tärkeää infrastruktuuria, jota on käytettävä optimaalisella tavalla jo pelkästään siksi, että ne ovat perusta toimiville sisämarkkinoille. Erityisessä toimitusvarmuustilanteessa on lisäksi varmistetta, että nämä maat sallivat edelleen kaasun liikkumisen markkinoille, joilla vajaukset ovat merkittäviä. On kuitenkin selvää, ettei tämäntyyppinen yhteistyö voi olla ainoastaan yksisuuntaista. Sen pitäisi mahdollistaa kriisistä selviämiseksi tarvittavien toimenpiteiden kustannusten asianmukainen jakaminen niin lyhyellä kuin keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Ajattelumalli, jonka mukaan yhden maan asiakkaat kantavat toimitusvarmuuteen liittyvien toimenpiteiden kustannukset ja niiden pitäisi tämän johdosta nauttia korkeatasoisemmasta suojasta, on usein muodostanut esteen yhteistyöjärjestelmien kehittämiselle. Yhteisvastuutoimenpiteet eivät ole avustuksia tai lahjoja vaan operatiivisia hätätoimenpiteitä, joiden kustannuksiin avunsaajan on viime kädessä osallistuttava. Yhteisvastuu, joka kannustaa vapaamatkustamiseen, ei ole yhteisvastuuta. Joka tapauksessa olisi epätarkoituksenmukaista tarkastella yhteisvastuuta ainoastaan suhteessa lyhyen aikavälin liiketoimintaan. Tiiviimpi yhteistyö ei tuo ainoastaan lyhyen aikavälin kouriintuntuvia hyötyjä niille jäsenvaltioille, joissa hätätilanteen riski on suurin tulevana talvena. On kaikkien yhteisen edun mukaista, että kaikkein kauaskantoisimpien ja radikaaleimpien toimenpiteiden – kuten kysynnän rajoittamisen, kaupan rajoittamisen tai strategisten varastojen vapauttamisen – toteuttamista viivytetään ja se rajoitetaan vähimpään tarvittavaan, sillä nämä toimenpiteet voivat horjuttaa energian sisämarkkinoita pitkän aikaa. Se voi puolestaan heikentää investoijien (esim. kaupalliseen varastointiin investoivien) luottamusta ja vähentää EU:n markkinoiden houkuttelevuutta nykyisistä ja uusista lähteistä tulevien ulkopuolisten toimitusten kannalta. Eristäytymiseen ja epäluuloon perustuvat lähestymistavat ovat vastoin yhteisvastuuta, jota todellisen energiaunionin luominen edellyttää. Tämä edellyttää kuitenkin myös sitä, että haavoittuvat jäsenvaltiot tekevät kaikkensa välttääkseen hätätilanteen toteuttamalla jäljempänä 4 luvussa kuvatut toimet. 4. Suositukset EU:n energiapolitiikan yleisenä tavoitteena on energian sisämarkkinoiden loppuun saattaminen, energiatehokkuuden parantaminen, kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen, ulkoisten toimituslähteiden monipuolistaminen ja omien lähteiden hyödyntäminen; kaikki nämä parantavat EU:n huoltovarmuutta. Tässä kertomuksessa keskitytään kuitenkin erityisiin suosituksiin, joilla varmistetaan, että EU on paremmin valmistautunut ja pystyy vastaamaan idästä tulevien toimitusten katkeamisen konkreettiseen riskiin tulevana talvena. 4.1 Tulevaa talvea koskevat kiireelliset suositukset Komissio on ryhmitellyt lyhyen aikavälin suositukset kolmen teeman ympärille: i) varmistetaan markkinoiden toiminta; ii) määritellään selkeästi, milloin markkinat lakkaavat toimimasta ja milloin tarvitaan hätätoimenpiteitä; ja iii) koordinointi ja yhteistyö sekä valmiussuunnittelussa että mahdollisissa hätätoimenpiteissä. i) Varmistetaan markkinoiden toiminta lyhyellä aikavälillä 1. Maksimoidaan yhdysputkien kapasiteetti ja poistetaan rajat ylittävän kaupan rajoitukset tai pidättäydytään niistä Yhdysputkien kapasiteetti olisi maksimoitava ja varmistettava, että tämä maksimaalinen kapasiteetti on markkinoiden käytettävissä, esim. soveltamalla viipymättä tehokkaita ylikuormituksen hallintamenettelyjä[34] ja kapasiteetin jakamismekanismeja[35]. Etenkin vientirajoituksilla voi olla haitallinen vaikutus kaasukriisin aikana. Kuten Kaasu-ENTSOn tekemästä analyysista käy ilmi, vientirajoitukset voivat voimakkaasti pahentaa kaasukriisin aiheuttamia vahinkoja niissä jäsenvaltioissa, joihin kriisin vaikutukset kohdistuvat voimakkaimmin, ja ne lisäisivät niiden maiden määrää, joissa kohdattaisiin vakavia toimitushäiriöitä. Komissio muistuttaa tässä yhteydessä kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen 11 artiklan 5 kohdasta, jonka mukaan ˮsellaisia toimenpiteitä ei [pitäisi toteuttaa], jotka [...] tarpeettomasti rajoittavat kaasun kulkua sisämarkkinoillaˮ tai ˮjotka ovat omiaan vakavasti vaarantamaan kaasun toimitustilanteen toisessa jäsenvaltiossaˮ. Komissio kannustaa soveltamaan kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevia sääntöjä pikaisesti infrastruktuureihin (varastot mukaan luettuina) myös niissä tapauksissa, joissa on myönnetty poikkeuksia kolmanteen energiapakettiin, kuten esimerkiksi Latviassa ja Virossa. 2. Optimoidaan varastojen käyttö Varastointitasoja koskeva avoimuus on lisääntynyt suuresti viime vuosina. Gas Storage Europen (GSE) verkkosivusto on kiitettävä aloite, joka tarjoaa ajantasaista tietoa lähes kaikista EU:n varastoista. Romanian (Romgaz) olisi kiireellisesti julkaistava varastointitasoja koskevat tiedot[36], myös GSE-sivustolla. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on käytössään välineet, joilla ne voivat tarjota markkinatoimijoille taloudellisia kannustimia varastoinnin lisäämiseksi. Ne voivat esim. alentaa siirtotariffeja, kun kaasua syötetään varastoihin. Tämä on toiminut hyvin Unkarissa, jossa varastointitasot ovat kasvaneet tasaisesti viime viikkoina, vaikka Unkarin varastointitasot ovat edelleen hieman EU:n keskitasoa alhaisemmat.[37] Kaasun poistoa varastoista ohjaavat taloudelliset näkökohdat eikä välttämättä toimitusvarmuutta koskeva strategia, etenkin jos toimitusvelvollisuuksien toteuttamista ei valvota asianmukaisesti. Markkinatoimijoille voidaan tarjota taloudellisia kannustimia, jotta ne pidättäytyisivät turvautumasta varastoihin liian nopeasti, kun käytettävissä on myös muita kaasulähteitä, kuten nesteytetty maakaasu. Tällaiset kannustimet, joita Tanskan siirtoverkonhaltija jo käyttää, voisivat olla muodoltaan viime kädessä yhteiskunnan maksamia maksuja varastossa olevan kaasun omistajille, jotta ne pitävät kaasun varastossa eivätkä poista sitä sieltä. Viimeisenä keinona ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jos tällaiset taloudelliset kannustimet eivät tehoa, voidaan harkita ehkäiseviä poistotariffeja varastoille tai jopa suoria poistorajoja/-rajoituksia eri ajanjaksoille talven aikana. Tällaisilla toimilla pitäisi pyrkiä varmistamaan varastojen varovaisempi tyhjentäminen etenkin aikoina, jolloin EU:n markkinoiden tilanne on vähemmän tiukka. On kuitenkin selvää, että tällaisten tariffien tai rajojen on oltava oikeassa suhteessa toimitusvarmuuteen kohdistuviin riskeihin nähden, eivätkä ne saisi heikentää toimitusvarmuustilannetta naapurimaissa. 3. Varmistetaan infrastruktuurihankkeiden valmistuminen ajoissa Komissio pitää tervetulleena Klaipedan LNG-terminaalin tulevaa käyttöönottoa Liettuassa. Tällainen infrastruktuuri on olennaisen tärkeää sekä toimituslähteiden monipuolistamiseksi että kaasuverkon joustavamman käytön varmistamiseksi. Siksi on varmistettava, että hankkeet, jotka on määrä saada valmiiksi tulevien kuukausien aikana, otetaan käyttöön viipymättä. Erityisesti tulevaa talvea ajatellen näihin hankkeisiin lukeutuvat Slovakian ja Unkarin välinen yhdysputki (1. tammikuuta 2015) ja Świnoujścien LNG-terminaali Puolassa (1. helmikuuta 2015). Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava odotettavissa olevista viivästyksistä komissiolle hyvissä ajoin etukäteen ja esitettävä niiden syyt, jotta voidaan yhdessä määritellä mahdollisia välittömiä toimia, joilla viivästys voidaan poistaa tai se voidaan ainakin minimoida. ii) Määritellään selkeästi, milloin markkinat lakkaavat toimimasta ja milloin tarvitaan hätätoimenpiteitä 4. Pannaan täytäntöön kaasun toimitusvarmuutta koskevassa asetuksessa säädetty toimitusnormia koskeva velvoite Kaasuntoimittajia olisi kannustettava varautumaan vastuullisesti ensi talvena mahdollisesti esiintyviin toimitustilanteisiin. Toimitusvarmuuden takaaminen edellyttää hyvää valmistautumista mahdollisiin häiriöihin – tämä on viranomaisten ja toimialan yhteinen vastuu. Kaasun toimitusvarmuutta koskevaan asetukseen sisältyy toimitusnormi, joka olisi täytettävä ja pantava täytäntöön ja jota olisi sovellettava käytännössä. Euroopan komissio helpottaa asetuksen kaikkien säännösten täysimääräistä täytäntöönpanoa. On kuitenkin toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävä valvoa, että toimitusnormia koskeva velvoite pannaan täytäntöön, ja seurata, ovatko toimittajat varmistaneet riittävät toimitukset ja joustavuusvaihtoehdot, jotta ne voivat toimittaa kaasua asiakkailleen ensi talvena eri skenaarioita vastaavissa olosuhteissa. Jos näin ei ole, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi suositeltava tai määrättävä – riippuen siitä, minkälaisia välineitä niillä on käytössään kansallisen lainsäädännön nojalla – että toimittajat hankkivat lisää kaasua tai joustavuusvaihtoehtoja kaupalliselta pohjalta. Kuten edellä todetaan, mahdollisuudet toimittaa lisää kaasua EU:hun putkien kautta ovat rajalliset, ja joillakin jäsenvaltioilla on rajallinen pääsy muihin putkilähteisiin kuin Venäjälle. Siksi nesteytetty maakaasu on päävaihtoehto toimitusten lisäämiseksi vakavan vajeen ilmetessä. Kaupallisten ja toiminnallisten näkökohtien vuoksi nesteytetyn maakaasun spot-toimitusten hankkiminen nopeasti kriisin vallitessa voi olla kallista ja se voi viedä jonkin aikaa. Tämän vuoksi varastossa olevat kaasun lisämäärät tai jonkinlaisen ˮLNG-vakuutuksenˮ ottaminen esim. LNG-osto-option muodossa voi suuresti vähentää yritysten altistumista sekä hintariskille että operatiiviselle riskille. Lisäksi voidaan tarkastella sitä, kuinka markkinatoimijoiden tekemät LNG-ostot voidaan toteuttaa vakavien toimitushäiriöiden aikana tavalla, joka – kun markkinaperiaatetta edelleen noudatetaan – ei enää merkittävästi heikennä tietyn maan taloudellista tilannetta. Tällaisia tarkasti määriteltyjä erillisiä yhteistyösopimuksia voitaisiin tehdä myös muiden tärkeiden LNG-tuojien kuten Japanin kanssa. 5. Maissa, joissa on lisätty toimitusnormi, otetaan käyttöön toimenpiteitä sen väliaikaiseksi pienentämiseksi unionin tai alueellisen tason hätätilanteessa Kaasun toimitusvarmuutta koskevassa asetuksessa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta varmistaa toimitukset suojatuille asiakkaille erilaisissa vaativissa olosuhteissa. Siinä velvoitetaan kuitenkin jäsenvaltiot lisäksi määrittelemään, kuinka mahdollista lisättyä toimitusnormia tai maakaasuyhtiöille asetettua lisävelvoitetta, joka ylittää nämä vaativat olosuhteet, voidaan yhteisvastuun hengessä väliaikaisesti pienentää unionin tai alueellisen tason hätätilanteessa. Tällainen väliaikainen pienentäminen voisi vapauttaa tiettyjä kaasumääriä, joita ei muutoin välttämättä käytettäisi, mikä lisäisi markkinoiden likviditeettiä ja mahdollisesti lieventäisi kaasupulaa muilla alueilla. Ennaltaehkäisyä koskevien suunnitelmien ja hätäsuunnitelmien[38] analyysi osoittaa, että eräissä jäsenvaltioissa on jo otettu käyttöön tällaisen vähennyksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännökset. Komissio tekee yhteistyötä niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka eivät ole sopineet asianmukaisista toimenpiteistä. 6. Maksimoidaan mahdollisuudet polttoaineen vaihtamiseen ja varmistetaan operatiivinen täytäntöönpano Valmius polttoaineen vaihtamiseen on yksi keskeinen tekijä toimitushäiriöiden ehkäisemisessä ja niistä selviytymisessä. Vaikka esimerkiksi Suomi on täysin riippuvainen Venäjän kaasusta eikä voi saada kaasuntoimituksia mistään muusta lähteestä, se on ottanut käyttöön toimenpiteitä, joilla varmistetaan hyvin laaja polttoaineen vaihtamista koskeva velvollisuus, joka tarjoaa kestävän vaihtoehdon. Kansalliset raportit ovat osoittaneet, että mahdollisuudet polttoaineen vaihtamiseen ovat hyvin erilaiset eri jäsenvaltioissa ja energiayhteisön sopimusvaltioissa. Koska jäsenvaltiot suunnittelevat[39] jo vaihtavansa noin 10 prosenttia niiden lämmitystarpeesta toimimaan uusiutuvilla energialähteillä, näitä suunnitelmia olisi edistettävä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen avulla ja hyödyntämällä jo saatuja kokemuksia. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi varmistettava kaikkien sellaisten hallinnollisten ja operatiivisten toimenpiteiden toteuttaminen, joilla helpotetaan laajamittaista polttoaineen vaihtoa, erityisesti kaukolämmitysjärjestelmissä, mukaan lukien laitosten testaaminen sen varmistamiseksi, että polttoaineen vaihtaminen onnistuu niissä. Koska vaihtoehtoinen polttoaine on tällä hetkellä pääasiassa öljy, on olennaisen tärkeää varmistaa, että tällaisen laajamittaisen (mahdollisesti pitkään jatkuvan) vaihdon logistiset näkökohdat suunnitellaan etukäteen, mukaan lukien strategisten öljyvarastojen mahdollinen käyttö tietyissä olosuhteissa. Sama koskee polttoaineen vaihtamista biomassaan. Teollisuudessa sähkön ja lämmön yhteistuotantoyksiköt voidaan myös sulkea ja niiden tuotanto voidaan korvata pelkillä lämpökattiloilla, joita useimmilla teollisilla yhteistuotantolaitoksilla on varakapasiteettina, sillä edellytyksellä, että yhteistuotantolaitoksen tuottama sähkö voidaan korvata kantaverkosta otettavalla sähköllä ja että tällainen korvaaminen on taloudellisesti järkevää. 7. Toteutetaan energiatehokkuutta ja kysynnän vähentämistä koskevia lyhyen aikavälin toimenpiteitä Tuntuvan kysynnän vähennyksen saavuttaminen kannustamalla käyttäjiä alentamaan huonelämpötilaa tai auttamalla heitä toteuttamaan muita energiansäästötoimia voi olla tehokas keino kaventaa toimitusvajetta. Tämän suuntaiset julkiset kampanjat ovat osoittautuneet toimivaksi keinoksi selvitä, ainakin osittain, sähkösektorin äkillisistä toimitusvajeista Fukushiman onnettomuuden jälkeen Japanissa ja Vasilikosin voimalaitoksen räjähdyksen jälkeen Kyproksella. Käyttövalmiita ratkaisuja, jotka voidaan toteuttaa nopeasti ja jotka vaativat alhaisia alkuinvestointeja, ovat muun muassa ikkunoiden ja ovien tiivistäminen, heijastinlevyn asentaminen pattereiden taakse ja putkien eristäminen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa eri tavoin, muun muassa EU:n energiatehokkuusdirektiivin mukaisilla energiantoimittajan velvoitteilla. Teollisuudessa lämmönkysyntä voidaan optimoida lyhyellä aikavälillä ottamalla käyttöön energiakatselmukset ja toteuttamalla energianhallintajärjestelmiä. 8. Määritellään siirtoverkonhaltijan rooli hätätilanteissa ja varmistetaan, että siirtoverkonhaltija ymmärtää tämä roolin Olisi syytä harkita, pitäisikö siirtoverkonhaltijalle asettaa kansallisten sääntelyviranomaisten valvonnassa lisävastuita, jotta se voisi pelkän kysynnän ja tarjonnan välisen tasapainon verkkokeskeisen valvonnan lisäksi toteuttaa laajakantoisempia ennaltaehkäiseviä tai reaktiivisia toimia operatiivisen toimitusvarmuuden takaamiseksi. Näihin toimiin voisi mahdollisesti lukeutua se, että siirtoverkonhaltija tekee kaasun ostoja tietyissä selkeästi määritellyissä olosuhteissa, sekä se, että siirtoverkonhaltija tekee sopimuksia siirroista omalle markkina-alueelleen ja mahdollisesti sopimuksia varastointikapasiteetista. Tällainen järjestelmä on käytössä esimerkiksi Alankomaissa, jossa siirtoverkonhaltijalla on valtuudet pitää kaasua varastossa ja vapauttaa sitä, jos toimitukset putoavat tilapäisesti tietyn tason alapuolelle. Siirtoverkonhaltijoiden, joilla on tällainen rooli kansallisella tasolla, on koordinoitava toimintaansa tehokkaasti rajojen yli. Lisäksi on ehdottomasti varmistettava, että siirtoverkonhaltijan rooli on tarkasti määritelty ja nimenomaisesti rajoitettu selkeästi määriteltyihin olosuhteisiin, joissa markkinat eivät toimi. Tällaisessa tapauksessa siirtoverkonhaltijalle annettava julkisen palvelun tehtävä ei saisi olla vastoin EU:n energian sisämarkkinoiden perusperiaatetta, jonka mukaan siirtoverkonhaltija ei saisi olla aktiivinen osanottaja hyödykekaupassa tai toimitusmarkkinoilla. iii) Koordinointi ja yhteistyö sekä valmiussuunnittelussa että mahdollisissa hätätoimenpiteissä 9. Tarve kehittää edelleen kaasun toimitusvarmuuteen liittyvää alueellista yhteistyötä Kaikkien maiden pitäisi periaatteessa koordinoida toimiaan ja tehdä tiivistä yhteistyötä naapureidensa kanssa joko yhteenliitäntöjen luomiseksi tai sen varmistamiseksi, että näitä yhteenliitäntöjä voidaan käyttää tehokkaasti molempien osapuolten hyödyksi. Joissain tapauksissa – kuten Kreikan ja Bulgarian tapauksessa – tällaisen yhteistyön pitäisi olla vielä laaja-alaisempaa, jotta voidaan käsitellä osapuolten kaasu- ja sähkövajeista mahdollisesti aiheutuvaa erityistä toimitusvarmuuteen kohdistuvaa riskiä, jota voidaan lieventää sopimuksella. Alueellisessa yhteistyössä voidaan myös keskittyä turvaamaan toimitukset suojatuille asiakkaille. Tällaista yhteistyötä suunnitellaan Liettuan ja Viron välillä. Alueellinen yhteistyö voi liittyä myös varastojen käyttöön hätätilanteissa. Lisäksi voidaan tarkastella sitä, kuinka markkinatoimijoiden tekemät LNG-ostot voidaan toteuttaa vakavien toimitushäiriöiden aikana tavalla, joka – kun markkinaperiaatetta edelleen noudatetaan – ei enää merkittävästi heikennä tietyn maan taloudellista tilannetta. Tällaisia tarkasti määriteltyjä erillisiä yhteistyösopimuksia voitaisiin tehdä EU:n sisällä, mutta niitä voidaan harkita myös muiden tärkeiden LNG-tuojien, kuten Japanin, kanssa. 10. Tarve lisätä avoimuutta Siirtoverkonhaltijoiden ja kansallisten sääntelyviranomaisten sekä myös jäsenvaltioiden tulisi pyrkiä toiminnassaan mahdollisimman suureen avoimuuteen suhteessa toisiinsa, sidosryhmiin ja suureen yleisöön. Tilanteessa, jossa verkot on liitetty yhteen ja sisämarkkinoita ollaan saattamassa loppuun, yhden jäsenvaltion tai maan (tai sen markkinatoimijoiden) toimilla on vaikutuksia muihin markkinoihin. Kiristyneessä ilmapiirissä, joka nytkin vallitsee, kaikki toimet voidaan tulkita poliittisessa valossa. Siksi on olennaisen tärkeää, että tällaiset toimet selitetään huolen hälventämiseksi ja luottamuksen rakentamiseksi. 11. Komission jatkuva valvontarooli ja kaasualan koordinointiryhmän käyttö Kaasualan koordinointiryhmä perustettiin vuonna 2004[40], ja sitä vahvistettiin huomattavasti kaasun toimitusvarmuutta koskevalla asetuksella. Ryhmästä on viime vuosien aikana tullut arvokas foorumi kaasun toimitusvarmuutta koskevalle tietojenvaihdolle ja keskusteluille. Tämä on puolestaan edistänyt avoimuuden lisäämistä ja luottamuksen rakentamista kaikkien ryhmän jäsenten kesken. Komissio aikoo seurata toimitusvarmuustilannetta tiiviissä yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa. Se kutsuu säännöllisesti koolle kaasualan koordinointiryhmän kokouksia, joissa voidaan vaihtaa asiasta näkemyksiä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa. Se aikoo myös kutsua koolle kaasualan koordinointiryhmän kiireellisiä kokouksia, jotta voidaan jakaa tietoja ja keskustella mahdollisen tai tosiasiallisen toimitushäiriön sattuessa toteutettavista toimenpiteistä. Komissio myös koordinoi toimia ja varmistaa, että hätätilanne julistetaan ja muita kuin markkinapohjaisia toimenpiteitä toteutetaan kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen mukaisesti. Lisäksi koska kaasun toimitushäiriön vaikutuksia sähkösektoriin koskevasta analyysistä ei ole vielä saatu varmoja tuloksia, kaasualan koordinointiryhmän pitäisi Kaasu-ENTSOn ja Sähkö-ENTSOn avustamana jatkaa tämän aiheen käsittelyä heijastusvaikutusten määrittelemiseksi. 12. Yhteistyö EU:n ulkopuolisten maiden kanssa Euroopan komissio pyysi keskeisiä kansainvälisiä energiakumppaneita antamaan oman panoksensa tähän kertomukseen. Niiltä pyydettiin erityisesti huomioita tai ehdotuksia kaasun lisätoimituksiin liittyvästä mahdollisesta joustavuudesta. Näihin kumppaneihin lukeutuivat EU:n ulkopuoliset G7-ryhmän jäsenet sekä Norja, Sveitsi, Turkki ja Kansainvälinen energiajärjestö (IEA). Tämän lisäksi komissio pyytää näitä keskeisiä ulkoisia energiakumppaneita, erityisesti niitä, joilla on LNG-vientikapasiteettia ja -mahdollisuuksia, sekä niitä, jotka tuovat nesteytettyä maakaasua, jatkamaan tällä kertomuksella aloitettua yhteistyötä myös G7-ryhmän ja IEA:n puitteissa. 4.2 Keskipitkän aikavälin toimenpiteet (vuoden 2015 loppuun mennessä) 13. Komission suositus energian sisämarkkinoita koskevien sääntöjen soveltamisesta EU:n jäsenvaltioiden ja energiayhteisön sopimusvaltioiden kesken Viranomaisten tiiviimpi yhteistyö ja EU:n sisämarkkinalainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen energiayhteisön sopimusvaltioiden ja EU:n jäsenvaltioiden välisillä rajoilla ovat tekijöitä, jotka voisivat pienentää toimitusvarmuusvajeita sopimusvaltioissa ja EU:n jäsenvaltioissa. Myönteisenä esimerkkinä voidaan mainita ratkaisujen löytyminen Slovakian ja Ukrainan välistä vastakkaisvirtausta koskevassa kysymyksessä. Kolmannen energiapaketin sisämarkkinalainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen on perustekijä, jonka pohjalta rajatylittävää yhteistyötä voidaan kehittää edelleen. Helpottaakseen tällaista yhteistyötä virallisella asiakirjalla komissio antaa EU:n jäsenvaltioille suosituksen tehdä yhteistyötä sopimusvaltioiden kanssa kolmannen energiapaketin soveltamisessa ja toimitusvarmuuteen liittyvissä kysymyksissä. Komissio korostaa kuitenkin, että jos kaasumarkkinat eivät toimi eivätkä sopimusvaltiot ole panneet kolmatta energiapakettia täytäntöön, EU:n suositukset eivät korvaa neuvotteluja, jotka on käytävä kyseisellä alueella EU:n jäsenvaltioiden ja sopimusvaltioiden välillä koskien sitä, kuinka yhteistä infrastruktuuria käytetään ja millä ehdoin sitä voidaan käyttää kriisitilanteessa. 14. Nopeutetaan keskeisten yhteistä etua koskevien hankkeiden tai energiayhteisön etua koskevien hankkeiden käyttöönottoa Olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla nopeutetaan toimitusvarmuuden kannalta olennaisen tärkeiksi katsottujen keskeisten infrastruktuurihankkeiden[41] toteuttamista ja tarvittaessa estetään niiden myöhästyminen edelleen. Tällaisia hankkeita ovat muun muassa Romanian ja Bulgarian, Kreikan ja Bulgarian, Bulgarian ja Serbian sekä Romanian ja Moldovan väliset yhdysputket. Komissio on valinnut nämä hankkeet selkeiden ja lähekkäisten käyttöönottoajankohtien perusteella. Ne olisi toteutettava nopeasti ja saatettava päätökseen vuoden 2015 loppuun mennessä. Komissio seuraa tällaisia hankkeita ja on valmis helpottamaan osapuolten välillä vielä käytäviä neuvotteluja, jotta kaikki hankkeet saataisiin päätökseen mahdollisimman nopeasti. 15. Fyysistä vastakkaisvirtausta koskevien poikkeusten uudelleentarkastelu Fyysisten vastakkaisvirtausten avulla jäsenvaltiot voivat olla todella liitettyjä toisiinsa joustavalla tavalla. Tällaiset investoinnit ovat usein suhteellisen pieniä, mutta niillä on merkittävä vaikutus koko alueen toimitusvarmuuteen. Tästä ovat esimerkkeinä investoinnit Yamal-kaasuputken vastakkaisvirtaukseen Saksan ja Puolan rajalla ja sittemmin Slovakian ja Ukrainan rajalla. Jäsenvaltioiden olisi yhdessä arvioitava sitä, ovatko olosuhteet, joiden perusteella fyysistä vastakkaisvirtausta koskeville hankkeille on pyydetty poikkeuksia, muuttuneet erityisesti kun otetaan huomioon kiristynyt toimitusvarmuustilanne sekä se, että monet jäsenvaltiot ovat viime aikoina hyötyneet huomattavasti tällaisten uusien reittien tarjoamista täydentävistä kaupankäynti- ja toimitusvaihtoehdoista. Tämä uudelleenarviointi koskee erityisesti vastakkaisvirtausvalmiutta eräissä tärkeissä runkoputkissa, jotka nykyisin kulkevat ainoastaan idästä länteen (Obergailbach, Waidhaus ja BBL-yhdysputki Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä), sekä Itävallan ja Unkarin välisessä yhdysputkessa. 16. Polttoaineen vaihtaminen kaukolämmityksen ja yhteistuotannon avulla kotitalouksissa/palvelusektorilla ja teollisuudessa Kaukolämpöverkot tarjoavat teknistä joustavuutta, sillä niissä voidaan käyttää useita ja rinnakkaisia toimituslähteitä. Maakaasun varaan rakennetuissa verkoissa voidaan siirtyä vaihtoehtoisiin lähteisiin, kuten biomassaan, jätelämpöön, yhteistuotantoon, aurinko- ja maalämpöön, lämpöpumppuihin tai yhdyskuntajätteeseen. Siirtymä voidaan toteuttaa 1–2 vuodessa järjestelmän koosta ja kapasiteettivaatimuksista riippuen. Siellä missä kaukolämpöjärjestelmiä on jo olemassa mutta kaikkia rakennuksia ei ole liitetty niihin, näiden järjestelmien laajentaminen, jolla korvataan kaasun toimitus yksittäisiin kaasutoimisiin kattiloihin, voi olla kustannustehokas tapa siirtyä käyttämään paikallisia uusiutuvia energialähteitä ja muita vähähiilisiä lähteitä. Teollisten sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosten ja palvelusektorin keskikokoisten yhteistuotantolaitosten (sairaalat, ostoskeskukset, toimistorakennukset) siirtyminen uusiutuvien energialähteiden tai vähähiilisten energialähteiden käyttöön voidaan toteuttaa 1–2 vuodessa järjestelmän koosta ja kapasiteettivaatimuksista riippuen. Teollisuudenalat, joiden lämmöntarve on suuri (esim. massan ja paperin tuotanto) ja jotka tuottavat itse tarvitsemansa lämmön kaasutoimisissa yhteistuotantolaitoksissa ja/tai pelkillä lämpökattiloilla, voisivat myös investoida joustavuuteen voidakseen varastoida lämpöä tai voidakseen vaihdella kaasuun perustuvan lämmöntuotannon ja sähköön perustuvan lämmöntuotannon välillä. Tämä olisi kannattavaa, jos joustavuus olisi niin suurta, että se mahdollistaisi alhaisten hintojen hyödyntämisen (uusiutuvan) sähkön liikatuotannon aikoina. 17. Lämmönkysynnän vähentäminen teollisuudessa ja energian muuntamisessa Teollisuudella ja energianmuuntamisalalla (tuotanto, jakelu) on suuria mahdollisuuksia toteuttaa energiatehokkuutta parantavia toimenpiteitä, joilla vähennetään kysyntää alhaisin kustannuksin ja lyhyin kuoletusajoin (alle kaksi vuotta), esimerkiksi parantamalla prosessien valvontaa ja ohjausta ja toteuttamalla ennaltaehkäiseviä huoltotoimia. Sellaisten lyhyen aikavälin energiatehokkuuden parannusmahdollisuuksien yksilöinti, joista aiheutuu vähän tai ei lainkaan kustannuksia, edellyttää energiatehokkuusdirektiivin mukaisten energiakatselmusten tai energianhallintajärjestelmien täytäntöönpanon nopeuttamista energiaintensiivisillä teollisuudenaloilla. 5. Seuraavat vaiheet Kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen soveltamisesta saadut kokemukset osoittavat, että EU:n toimitusvarmuustilanne on parantunut selvästi vuoden 2009 jälkeen, mutta että EU:n sääntelykehystä voidaan myös vielä vahvistaa. Kuten 28. toukokuuta 2014 julkaistussa Euroopan energiavarmuusstrategiassa todetaan, komissio aikoo tarkastella uudelleen nykyisiä mekanismeja energian toimitusvarmuuden turvaamiseksi ja ehdottaa tarvittaessa niiden lujittamista. Rinnakkain tämän kanssa komissio aikoo (jatkossakin) tehdä yhteistyötä tiettyjen jäsenvaltioiden (ryhmien) kanssa kehittääkseen ratkaisuja kysymyksiin, joiden on tämän stressitestin aikana todettu olevan mahdollisia riskitekijöitä. Komissio aikoo myös jatkaa edellä esitettyjen suositusten käsittelyä kahdella eri toimintalinjalla. Ensinnäkin se aikoo perustaa – yhdessä Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) ja ENTSOjen kanssa – pysyvän järjestelmän lyhyen aikavälin suositusten toteuttamisen seurantaa varten ja antaa tarvittaessa apua hankkeiden ja keskustelujen helpottamiseksi tai edistämiseksi. Lisäksi se toimii jatkossakin yhteistyössä jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja sidosryhmien kanssa sähkön ja kaasun toimitusvarmuuteen liittyvien EU:n keskeisten tavoitteiden määrittelemiseksi tuleviksi vuosiksi. [1] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan energiavarmuusstrategia, COM(2014) 0330 final. http://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?qid=1413362634771&uri=CELEX:52014DC0330 [2] Eurooppa-neuvoston päätelmät, 27. kesäkuuta 2014, EUCO 79/14 http://www.constsilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/fi/ec/143499.pdf [3] Sopimusvaltiot ovat Albanian tasavalta, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Moldovan tasavalta, Montenegron tasavalta, Serbian tasavalta, Ukraina ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikainen Kosovon-siviilioperaatio Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti. Georgian tasavalta on energiayhteisön ehdokasmaa. [4] Kolme Baltian maata ja Suomi korvasivat kansalliset raportit yhteisellä raportilla. [5] IEA on tehnyt kattavan analyysin LNG-markkinoista. [6] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 994/2010, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja neuvoston direktiivin 2004/67/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 12.11.2010, s. 1). [7] Tämä on noin 1–2 prosenttia EU:n vuotuisesta kulutuksesta. [8] On syytä huomata, että nämä oletukset eivät todellisuudessa valitettavasti aina täyty. [9] Kaikkein äärimmäisessä skenaariossa LNG:n osuus toimituslähteissä kasvaisi 130 prosenttia 24 miljardista 56 miljardiin kuutiometriin. [10] On tärkeä huomata, että Kaasu-ENTSOn analyysin mukaan OPAL-kaasuputken (NordStream-putken jatke, joka kulkee Pohjois-Saksan Greifswaldista Brandoviin Saksan ja Tšekin rajalla) kapasiteetin kasvattamisella 100 prosenttiin nykyisestä 50 prosentista ei ole vaikutusta puuttuvien kaasumäärien pienentämiseen itäisissä jäsenvaltioissa, mikä johtuu itään suuntautuvan infrastruktuurin nykyisistä rajoituksista. Vaikutus, joka aiheutuu kapasiteetin kasvattamisesta 100 prosenttiin, rajoittuu LNG-määrien korvaamiseen Länsi-Euroopassa. [11] Raportissaan Kaasu-ENTSO käyttää näistä kahdesta skenaariosta nimitystä ˮoptimaalinenˮ ja ˮsuboptimaalinenˮ. [12] Riippumatta siitä, minkälaisia oletuksia Kaasu-ENTSO tekee toimituksista, Moldovan tapauksessa kaupalliset ja sääntelyyn (lupamenettelyihin) liittyvät ongelmat estävät Romaniasta Moldovaan johtavan Iasi–Ungheni-yhdysputken käytön, vaikka se onkin virallisesta avattu ja teknisesti toimintakykyinen. Siksi jos ongelmaa ei ratkaista ja toimitushäiriö ilmenee, Moldovan kaasuvaje on 100 prosenttia. [13] Jopa 100 prosenttia. [14] Puolaan kohdistuu vaikutuksia ainoastaan skenaariossa, jossa Venäjän toimitukset katkeavat kokonaan. [15] ˮYhteistyöskenaarioˮ vaikuttaa näiden kahden jäsenvaltion tilanteeseen sen vuoksi, että niitä molempia ympäröivät jäsenvaltiot, joihin toimitushäiriö vaikuttaa voimakkaasti, mutta niillä itsellään on infrastruktuuria – Latviassa varastointilaitos ja Kreikassa LNG:n kaasutusterminaali – joka tarjoaa niille puskurin. Kun ne sallivat tällaisen infrastruktuurin jakamisen, niiden kysynnän ja tarjonnan tasapaino muuttuu. [16] Molemmat kartat kuvaavat vaikutuksia helmikuussa, kun Venäjän toimitukset ovat katkenneet kuudeksi kuukaudeksi. Tämä todennäköinen vaje otetaan lähtökohdaksi kaikissa kansallisissa toimenpiteissä, jotka liittyvät esim. kysynnänohjaukseen tai pakolliseen polttoaineen vaihtamiseen. Näin ollen jäsenvaltioilla, joilla ei näytä olevan vaihtoehtoja pelkän kaasuverkkoinfrastruktuurin kannalta – kuten Suomi – voivat toteuttaa muita kansallisia erityistoimenpiteitä, kuten kaasukäyttöisten sähköntuotanto- ja lämmitysyksiköiden polttoaineen pakollista vaihtamista koskeva yksityiskohtainen järjestelmä. [17] Tällaisessa skenaariossa oletetaan erityisesti, että vastakkaisvirtaus Slovakiasta, Unkarista ja Puolasta toimii täydellä kapasiteetilla ja että kaukolämmityksen ja teollisuuden kulutusta vähennetään. [18] Ns. NetConnect Germany -markkina-alue. [19] Tämä osuus on esimerkiksi Ruotsissa 56 prosenttia, Tanskassa 53 prosenttia, Slovakiassa 54 prosenttia ja Suomessa 47 prosenttia. Romaniassa, Bulgariassa, Sloveniassa ja Itävallassa tämä osuus on 14–19 prosenttia. [20] Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Slovakiassa yli 40 prosenttia kotimaisista kuluttajista lämmittää kotinsa kaukolämmöllä. Kaukolämmitys tuottaa lämpöä 10–40 prosentille kuluttajista Saksassa, Itävallassa, Unkarissa, Sloveniassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Romaniassa ja Tšekissä. [21] Kaasun toimitusvarmuutta koskevassa asetuksessa määritellään ns. suojattujen asiakkaiden ryhmä, johon sisältyvät kotitaloudet ja, jos jäsenvaltiot niin päättävät, sosiaaliset peruspalvelut ja pk-yritykset, tietyin rajoituksin, sekä kaukolämpölaitokset, jotka eivät voi vaihtaa polttoainetta ja jotka toimittavat lämpöä muille suojatuille asiakkaille. [22] Varastojen käyttöä on yleensä tarkasteltu kansallisesti. [23] Tällä hetkellä käytännössä vain Gazprom Export ja Romanian varastointilaitoksen haltija eivät ilmoita varastointitasoja Gas Storage Europen AGSI-sivustolle. [24] EU:n kaasutuskapasiteetti on kaiken kaikkiaan noin 200 miljardia kuutiometriä vuodessa, mutta suurin osa siitä on keskittynyt Välimeren ja Atlantin rannikolle. Puutteelliset yhteenliitännät voivat rajoittaa yksittäisten LNG-terminaalien kykyä toimittaa kaasua kaikille alueille, joihin häiriö vaikuttaa. [25] IEA:n arvion mukaan hinnat voivat nousta jopa 100 prosenttia. [26] On syytä mainita Ukrainan suunnitelma, jossa esitetään kotimaisen kysynnän vähentämiseksi uutta lakia, jossa edellytetään kulutuksen alentamista 20–30 prosentilla, pääasiassa vähentämällä kaukolämmityksen, kotitalouksien ja kemianteollisuuden kysyntää ja ottamalla käyttöön julkista sektoria koskevia toimenpiteitä. Vaikka tällaiset kulutuksen vähennykset voidaan panna täytäntöön, niiden vaikutuksia kuluttajiin on vaikea ennakoida. [27] Kaasun käyttö sähköntuotantoon on vähentynyt viime vuosina. Tämä johtuu alhaisesta tai negatiivisesta voittomarginaalista erityisesti hiilipohjaiseen sähköntuotantoon verrattuna. [28] Varastointivelvoite on tyypillisesti 5–15 päivää. Huomattava poikkeus on Suomi, jossa polttoainetta on varastoitava jopa viideksi kuukaudeksi. [29] Neuvoston direktiivi 2009/119/EY, annettu 14 päivänä syyskuuta 2009, jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa. [30] On esimerkiksi epäselvää, missä määrin joissain Balkanin alueen maissa laajamittainen siirtyminen sähkön käyttöön yhdistettynä kevään 2014 tulvien seurauksiin ja lämpövoimalaitoksiin suuntautuvien kaasuntoimitusten vähenemiseen aiheuttaa vakavia sähkön toimitusvajeita. Näitä kysymyksiä ei ole tarkasteltu yksityiskohtaisesti kansallisissa raporteissa. [31] Näihin lukeutuvat erityisesti Kreikan ja Bulgarian, Romanian ja Bulgarian, Bulgarian ja Serbian, Moldavian ja Romanian sekä Unkarin ja Slovakian väliset yhdysputket sekä Romanian vastakkaisvirtaushanke. Lisäksi joissain yhdysputkissa ei vielä pystytä fyysisesti pumppaamaan kaasua kaksisuuntaisesti, mikä rajoittaa järjestelmän yleistä joustavuutta. [32] Toimitusvajeet eivät kaikella todennäköisyydellä ole niin suuria, että ne ulottuisivat suojattuihin asiakkaisiin. ˮYhteistyöhaluttomassaˮ skenaariossa suojatut asiakkaat ovat erityisesti vaarassa Bosnia ja Hertsegovinassa ja entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, ja suojaamattomien asiakkaiden kulutuksen rajoitukset ovat todennäköisesti huomattavasti suurempia myös muissa maissa, joihin häiriön vaikutukset kohdistuvat. [33] Viro, Liettua, Latvia, Puola, Unkari, Romania, Bulgaria, Kreikka, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja Serbia. [34] Asetuksen (EY) N:o 715/2009 liitteen I muuttamisesta annetun komission päätöksen 2012/490/EU mukaisesti. [35] Komission asetuksen (EU) N:o 984/2013 mukaisesti. Tämä asetus on pantava täytäntöön 1. marraskuuta 2015 mennessä, mutta sen aikaisempi täytäntöönpano olisi erittäin hyödyllistä. [36] Maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 715/2009 19 artiklan 4 kohdan mukaisesti. [37] Varastojen kasvattaminen lisäämällä kaasun tuontia Venäjältä Ukrainan kautta on kuitenkin samaan aikaan johtanut siihen, että vienti Ukrainaan on keskeytetty, mikä on valitettava seuraus. [38] Kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on laadittava ennaltaehkäisyä koskeva suunnitelma todettujen riskien poistamiseksi tai pienentämiseksi sekä hätäsuunnitelma, joka käsittää kaasun toimitushäiriön vaikutusten poistamiseksi tai lieventämiseksi toteutettavat toimenpiteet. [39] Ks. uusiutuvaa energiaa koskevat kansalliset toimintasuunnitelmat. [40] Direktiivin 2004/67/EY mukaisesti. [41] Ks. Euroopan energiavarmuusstrategiaa koskevassa komission tiedonannossa luetellut hankkeet, sivut 24 ja 25. Liite 1: Maakohtaiset suositukset jäsenvaltioille, joihin toimitushäiriön vaikutukset kohdistuvat voimakkaimmin Jäsenvaltio || Mahdollinen vaikutus[1] || MAAKOHTAISET SUOSITUKSET Viro || 204 milj. m3 100 % || ­ Varmistetaan riittävä poliittinen tuki, jotta voidaan tehdä tärkeät sopimukset yhteisistä hätätoimenpiteistä, joihin sisältyy arkaluontoisia kysymyksiä esimerkiksi jaettavan kaasun määristä ja siitä, mille markkinoille kaasu toimitetaan. ­ Hyväksytään nopeasti yhteinen hätäsuunnitelma ja yhteinen ennaltaehkäisyä koskeva suunnitelma. ­ Tehdään ennen joulukuuta Liettuan kanssa sopimus, joka koskee suojattujen asiakkaiden energiatoimituksia Klaipedan LNG-terminaalista hätätapauksissa. ­ Harkitaan polttoaineen vaihtamiseen liittyvien varastojen kasvattamista, jotta voidaan varmistaa laitosten toiminta hätätapauksissa ennen uusien vaihtoehtoisten polttoaineiden toimitusten saapumista. ­ Tarkastellaan markkinaratkaisuja, kuten keskeytettävissä olevia sopimuksia, joilla hallitaan tai vähennetään kaasuntarvetta toimituskatkoksen aikana. ­ Varmistetaan kolmansien osapuolten pääsy kaasujärjestelmään kolmanteen energiapakettiin liittyvästä poikkeuksesta huolimatta. ­ Varmistetaan selkeä poliittinen tahto nopeuttaa investointeja infrastruktuuriin, kuten Balticonnector-hankkeeseen (Viro–Suomi-yhdysputki) ja alueelliseen LNG-terminaaliin. Latvia || 39 milj. m3 15 % || ­ Varmistetaan riittävä poliittinen tuki, jotta voidaan tehdä tärkeät sopimukset yhteisistä hätätoimenpiteistä, joihin sisältyy arkaluontoisia kysymyksiä esimerkiksi jaettavan kaasun määristä ja siitä, mille markkinoille kaasu toimitetaan. ­ Hyväksytään nopeasti yhteinen hätäsuunnitelma ja yhteinen ennaltaehkäisyä koskeva suunnitelma. ­ Varmistetaan kolmansien osapuolten pääsy Incukalnsin varastointilaitokseen ja Latvian kaasunsiirtojärjestelmään kolmanteen energiapakettiin liittyvästä poikkeuksesta huolimatta. ­ Harkitaan markkinapohjaisia ratkaisuja sekä kysyntäpuolen toimenpiteitä kriisin vaikutusten lieventämiseksi. ­ Tarkistetaan suojattujen asiakkaiden määritelmää, jotta se olisi yhdenmukainen muiden alueen jäsenvaltioiden määritelmien ja asetuksen (EU) N:o 994/2010 kanssa. Liettua || 693 milj. m3 59 % || ­ Varmistetaan riittävä poliittinen tuki, jotta voidaan tehdä tärkeät sopimukset yhteisistä hätätoimenpiteistä, joihin sisältyy arkaluontoisia kysymyksiä esimerkiksi jaettavan kaasun määristä ja siitä, mille markkinoille kaasu toimitetaan. ­ Hyväksytään nopeasti yhteinen hätäsuunnitelma ja yhteinen ennaltaehkäisyä koskeva suunnitelma. ­ Harkitaan polttoaineen vaihtamiseen liittyvien varastojen kasvattamista, jotta voidaan varmistaa laitosten toiminta hätätapauksissa ennen uusien vaihtoehtoisten polttoaineiden toimitusten saapumista. ­ Jatketaan Klaipeda–Kursenai-putken parannustöitä, jotta Klaipedan LNG-terminaalin käyttöä voidaan parantaa. Suomi || 2 255 milj. m3 100 % || ­ Varmistetaan riittävä poliittinen tuki, jotta voidaan tehdä tärkeät sopimukset yhteisistä hätätoimenpiteistä, joihin sisältyy arkaluontoisia kysymyksiä esimerkiksi jaettavan kaasun määristä ja siitä, mille markkinoille kaasu toimitetaan. ­ Hyväksytään nopeasti yhteinen hätäsuunnitelma ja yhteinen ennaltaehkäisyä koskeva suunnitelma. ­ Varmistetaan polttoaineen vaihtamisen toteutusmahdollisuudet hätätapauksissa poistamalla varastojen korvaamiseen vaikuttavia mahdollisia esteitä erityisesti logistiikan osalta. ­ Varmistetaan selkeä poliittinen tahto nopeuttaa investointeja infrastruktuuriin, kuten Balticonnector-hankkeeseen (Viro–Suomi-yhdysputki) ja alueelliseen LNG-terminaaliin. ­ Jatketaan paikallisten LNG-terminaalien (Turku, Pori, Tornio) kehittämistyötä. Bulgaria || 670 milj. m3 100 % || ­ Allekirjoitetaan Kreikan kanssa tehty sähkön ja kaasun vaihtoa hätätilanteissa koskeva yhteisymmärryspöytäkirja, jossa keskitytään etujen tasapainottamiseen. ­ Harkitaan vastaavanlaista sähkön ja kaasun vaihtoa Turkin kanssa. ­ Laaditaan yhteistuotanto- ja lämmityssektorin ja teollisuuden kanssa laajan mittakaavan polttoaineen vaihtoa koskeva valmiussuunnitelma. ­ Saatetaan valmiiksi Romania–Bulgaria-yhdysputki. ­ Sitoudutaan mahdollistamaan kaasun virtaus entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan. ­ Lisätään kaasusektorin avoimuutta ja nopeutetaan kauppaan vaikuttavien sisämarkkinasääntöjen täytäntöönpanoa. ­ Viimeisenä keinona Euroopan komissio harkitsee lyhytaikaisen erityispoikkeuksen myöntämistä ympäristölainsäädännön noudattamisesta Varnan hiilivoimalan osalta. Kreikka || 109 milj. m3 18 % || ­ Allekirjoitetaan Bulgarian kanssa tehty sähkön ja kaasun vaihtoa hätätilanteissa koskeva yhteisymmärryspöytäkirja, jossa keskitytään etujen tasapainottamiseen. ­ Laaditaan yhteistuotanto- ja lämmityssektorin ja teollisuuden kanssa laajan mittakaavan polttoaineen vaihtoa koskeva valmiussuunnitelma. ­ Laaditaan taloudellinen toimitusvarmuuteen liittyvä valmiussuunnitelma. ­ Harkitaan sopimuksen tekemistä Turkin kanssa kaasuntoimitusten turvaamiseksi myös toimitushäiriöiden aikana. Romania || 1 361 milj. m3 31 % || ­ Määritellään suojatut asiakkaat yhdenmukaisesti kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen kanssa. ­ Saatetaan valmiiksi Romania–Bulgaria-yhdysputki. ­ Tehdään yhteistyötä Moldovan kanssa ehdoista, joilla kaasua voidaan toimittaa pääverkon kautta. ­ Selvitetään Romanian järjestelmävaihtoehtoja Unkari–Romania-yhdysputken virtaaman lisäämiseksi. ­ Julkaistaan Romgazin varastointitiedot Gas Storage Europen verkkosivuilla. Unkari || 2 170 milj. m3 35 % || ­ Lisätään energiasektorin avoimuutta. ­ Sitoudutaan ratkaisemaan Slovakian ja Unkarin välisen putken testaamiseen liittyvät kysymykset, jotta se voitaisiin ottaa käyttöön 1. tammikuuta 2015. ­ Sovitaan naapurimaiden kanssa yhdysputkien täydestä käyttömahdollisuudesta (kaasun lähettäminen ja vastaanottaminen) markkinaehdoin ja toimitusvarmuuden turvaamiseen hätätapauksissa sovellettavan yhteisvastuun periaatteen pohjalta. Tämän osalta pannaan ripeästi täytäntöön Kroatian kanssa tehdyn hallitustenvälisten sopimuksen toimitusvarmuuteen liittyvät näkökohdat, jotka mahdollistavat myös vastakkaisvirtauksen Unkariin. Kroatia || 41 milj. m3 12 % || ­ Arvioidaan uudelleen suojattujen asiakkaiden suuri osuus. ­ Pannaan ripeästi täytäntöön Unkarin kanssa tehdyn hallitustenvälisten sopimuksen toimitusvarmuuteen liittyvät näkökohdat, jotka mahdollistavat myös vastakkaisvirtauksen Unkariin. Liite 2: Maakohtaiset suositukset energiayhteisön sopimusvaltioille Sopimusvaltio || Mahdollinen vaikutus || MAAKOHTAISET SUOSITUKSET Bosnia ja Hertsegovina || 139 milj. m3 100 % || ­ Kasvatetaan lämmitysöljyvarastoja, jotta lämmöntuotannossa voidaan siirtyä kaasusta öljyyn marraskuun 2014 loppuun mennessä. ­ Sovelletaan määritelmää, joka rajaa suojattujen asiakkaiden määrää, ja sallitaan sähkö- ja kaasumarkkinoiden avaaminen kansallisella tasolla ensisijaisesti muiden kuin kotitalouksien osalta marraskuun 2014 loppuun mennessä. ­ Toteutetaan kaasusektorin merkittävä uudistaminen kansallisella tasolla siten, että mahdollistetaan kolmansien osapuolten verkkoon pääsy kaikille toimijoille ja verkonhaltijoiden eriyttämisen, mikä johtaa infrastruktuurin joustavaan käyttöön tammikuuhun 2015 mennessä. ­ Aloitetaan Serbian ja Unkarin kanssa yhteistyö teknisten sääntöjen laatimiseksi järjestelmästä, jonka mukaisesti kolmansien osapuolten pääsy olemassa oleviin putkiin järjestetään koordinoidulla tavalla, ja tällaisten sääntöjen täytäntöön panemiseksi. Aloitetaan kuulemiset marraskuussa 2014. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia || 126 milj. m3 100 % || ­ Koska kotitalouksien suora kaasunkulutus on vähäistä, varmistetaan, että lämmitysöljyn toimitukset markkinaehdoin turvataan polttoaineen vaihtamisen mahdollistamiseksi (marraskuu 2014). ­ Laaditaan kutakin yksittäistä teollisuuslaitosta varten kaasunkulutuksen vähennyssuunnitelma, jota voidaan soveltaa hätätilanteessa (marraskuu 2014). ­ Koska teollisuuden osuus kulutuksesta on suuri, on olennaisen tärkeää ottaa käyttöön määritelmä, jonka mukaan kaasualan suojattuja asiakkaita ovat vain kotitaloudet ja herkimmät sektorit (esim. julkishallinto), ja mahdollistaa sähkö- ja kaasumarkkinoiden avaaminen kokonaisuudessaan kansallisella tasolla ainakin muiden kuin kotitalousasiakkaiden osalta (tammikuu 2015). Moldova || Ei ole || ­ Yksilöidään yksityiskohtaisesti mahdolliset kysyntäpuolen toimenpiteet (kulutuksen vähentäminen vaihtamalla lämmitysöljyyn ja sähköön) yksittäisten yritysten tasolla sekä kotitalouksissa ja julkishallinnossa, ja sisällytetään ne valmisteilla olevaan toimintasuunnitelmaan marraskuuhun 2014 mennessä. ­ Myönnetään kaikki Romanian ja Moldovan välisen Iasi–Ungheni-putken käytön edellyttämät luvat ja sovelletaan syrjimättömiä kaasutariffeja tuontiin Romaniasta. Saatetaan nämä toimet päätökseen marraskuuhun 2014 mennessä. ­ Toteutetaan kiireellisesti tarvittavan liitäntäinfrastruktuurin rakennustyöt yhdysputken kautta saatavan kaasun jakelemiseksi Moldovan alueella. ­ Tehdään yhteistyötä Ukrainan ja Romanian kanssa niiden ehtojen osalta, joilla Ukraina ja Romania voisivat toimittaa kaasua Moldovalle tärkeimpiä putkiverkkoja pitkin. Kysytään Ukrainalta ehtoja, joilla voitaisiin saada pääsy ja käyttöoikeudet Bogorodchanyn varastointikapasiteettiin Länsi-Ukrainassa. Aloitetaan kuulemiset marraskuussa 2014. Serbia || 631 milj. m3 64 % || ­ Määritellään tarkka ja realistinen kuva eri teollisuudenalojen mahdollisuuksista supistaa kulutusta ja rajoitetaan suojattujen asiakkaiden ryhmä ainoastaan kotitalouksiin ja herkimpiin sektoreihin (marraskuun 2014 loppuun mennessä). ­ Pannaan täytäntöön eriyttäminen ja varmistetaan, että kolmansilla osapuolilla on tosiasiallinen pääsy olemassa olevien putkien ja varastojen käyttämättömään kapasiteettiin kolmannen energiapaketin yksityiskohtaisten säännösten mukaisesti tammikuuhun 2015 mennessä. ­ Koordinoidaan toimia Unkarin ja Bosnia ja Hertsegovinan kanssa teknisten sääntöjen laatimiseksi järjestelmästä, jonka mukaisesti kolmansien osapuolten verkkoon pääsy järjestetään koordinoidulla tavalla, ja tällaisten sääntöjen täytäntöön panemiseksi. Aloitetaan kuulemiset marraskuussa 2014. ­ Toteutetaan kaikki tarvittavat toimet Bulgaria–Serbia-yhdysputken rakentamisen aloittamiseksi, jotta se saataisiin käyttöön vuonna 2015. Ukraina || 5 000 milj. m3 [2] || ­ Löydetään molempia osapuolia tyydyttävä sopimus venäläisen kaasun toimitusten aloittamisesta uudelleen Ukrainaan talvikaudella nk. väliaikaisen talvipaketin pohjalta, jota komissio on ehdottanut käynnissä olevissa kolmenvälisissä neuvotteluissa (lokakuuhun 2014 mennessä). ­ Lisätään kiireellisesti maan polttoainevarastoja ja selvitetään samalla kaikkia mahdollisia keinoja lisätä kaasuntoimituksia omista lähteistä sekä tuonnin avulla (marraskuuhun 2014 mennessä). ­ Tarkastellaan kysyntäpuolen toimenpiteiden kaikkia mahdollisuuksia sekä polttoaineen vaihtamista niin kaukolämmityksessä ja eri teollisuudenaloilla kuin kotitalouksissa ja julkishallinnossa osana kansallista energia-alan valmiussuunnitelmaa (lokakuuhun 2014 mennessä). ­ Tarkastellaan uudelleen ja päivitetään kaikkia hätämenettelyjä energia-alan eri sektoreilla ottaen huomioon tulevaan talveen kohdistuvat erityisuhat kansallisen energia-alan hätäsuunnitelman suositusten mukaisesti (lokakuuhun 2014 mennessä). ­ Jatketaan kiireellisesti kaasusektorin uudistuksia, mukaan luettuina kaasu- ja sähkömarkkinoiden avaaminen, putkien ja varastojen käyttö sekä eriyttäminen (tammikuuhun 2015 mennessä). Montenegro, Kosovo* ja Albania || Ei ole || ­ Kaasu ei kuulu Montenegron, Kosovon* ja Albanian energiavalikoimaan, joten kaasuntoimitusten katkaisemisesta voi koitua vain epäsuoria vaikutuksia, jotka johtuvat sähkön kysynnän kasvusta alueellisella tasolla. Komissio suosittelee, että sähkön tuotannon ja kysynnän tilannetta seurataan tiiviisti. [1] Puuttuvan kaasun määrä jäsenvaltioittain skenaariossa, jossa Venäjä katkaisee kaasuntoimitukset kuudeksi kuukaudeksi ja talvella on kylmä jakso (kokonaisvaje miljoonina kuutiometreinä ja suurin suhteellinen kuukausivaje prosentteina) [2] Mahdollinen vaikutus kansallisessa raportissa esitetyn oman arvion mukaan.