Virallinen lehti nro C 150 , 19/05/1997 s. 0044



A4-0104/97 Päätöslauselma komission tiedonannosta: Käsityöläisalat ja pienyritykset, Euroopan kasvun ja työllisyyden avaimet (KOM(95)0502 - C4-0503/95) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(95)0502 - C4-0503/95), - ottaa huomioon tästä asiasta 31. lokakuuta 1996 pidetyssä kuulemistilaisuudessa käydyt keskustelut, - ottaa huomioon 24. toukokuuta 1996 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta «Euroopan pk-yritysten seurantakeskus - komission huomiot kolmannesta vuosittaisesta kertomuksesta (1995)" ((EYVL C 166, 10.6.1996, s. 238)), - ottaa huomioon 19. syyskuuta 1996 antamansa lausunnon ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi Euroopan unionissa (1997 - 2000) ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 153)), - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon (A4-0104/97), A. katsoo, että työpaikkojen luominen on tällä hetkellä EU:n tärkein asia, B. katsoo, että työpaikkoja syntyy pääasiallisesti pienissä ja erityisesti hyvin pienissä yrityksissä (joita on ylivoimainen enemmistö pienyrityksistä; keskivertopienyritys Euroopassa työllistää 6 henkilöä), että viimeksi kuluneen viiden vuoden aikana pienyritykset ovat luoneet 60 - 80 % yksityisen sektorin työpaikoista, sekä sen, että komission tukema tutkimus osoittaa, että keskimääräinen työpaikkojen kasvu 500 dynaamisimman pk-yrityksen joukossa oli 158 % viimeisten viiden vuoden aikana, mutta 1035 % yrityksissä, joissa on alle 10 työntekijää, C. katsoo, että Berliinin konferenssin voidaan toisaalta katsoa onnistuneen alaa kohtaavien haasteiden tunnistamisessa, mutta toisaalta tähän mennessä vain noin puolet Berliinin konferenssissa ehdotetuista toimenpiteistä on toteutettu, D. katsoo, että vaikka eri aloilla on toteutettu lukuisia toimia suotuisan ympäristön luomiseksi käsityöläisaloille ja pienyrityksille, niillä on edelleen suuria vaikeuksia - 50 % kaikista pk-yrityksistä lopettaa toimintansa viiden vuoden kuluttua niiden perustamisesta - ja ne pystyvät täyttämään tyydyttävästi tehtävänsä työpaikkojen luojina vain siinä tapauksessa, että näitä toimia tehostetaan ja lisätään, E. katsoo, että käsityöläisalojen ja pienyritysten osallistuminen niille kuuluviin eurooppalaisiin tukiohjelmiin - vaikkakaan ei ole olemassa tarkkoja lukuja - on vielä riittämätöntä; syitä ovat esim. monimutkaiset hakumenettelyt, riittämätön tiedotus ja epäkäytännölliset valintakriteerit, F. katsoo, että osallistuminen eurooppalaisiin koulutusohjelmiin on vähäistä, koska johtajat tai työntekijät eivät helposti voi olla pitkiä aikoja poissa töistä, G. katsoo, että pienyritysten tukemiseksi tehokkaasti on otettava huomioon niiden erityispiirteet, so. vahva sidos perheen ja yrityksen välillä, ei teollista massatuotantoa, tuotettujen tuotteiden ja suoritettujen palvelujen ainutlaatuinen, jäljittelemätön luonne, tuotantomäärien vähäisyys, sekä näistä piirteistä johtuvat aivan erityiset tarpeet, H. katsoo, että pienet omat pääomat sekä luottojen saanti ovat edelleen pienyritysten suurimmat ongelmat, ja korostaa, että nopeasti kasvavia pk- yrityksiä varten luotu Euroopan pörssi (EASDAQ)ei keskittynyt kaikkein pienimpien yritysten luokkaan, joten tämän alan niin erilaisia erityistarpeita ei ole käsitelty juuri ollenkaan, I. katsoo, että käsityöläisalojen ja pienyritysten tukeminen on erityisen tärkeää maaseudulla ja syrjäisimmillä alueilla, joilla on usein korkea työttömyysaste ja joilla pienyritykset ovat usein ainoita työllistäjiä, J. katsoo, että nykyään on vähemmän sellaisia ihmisiä, jotka ovat halukkaita perustamaan yrityksiä ja luomaan näin työpaikkoja, ja että mitä korkeampi on koulutuksen taso, sitä vähemmän on halukkuutta perustaa yrityksiä, K. katsoo, että tämä osoittaa, että nykypäivän opetuksessa ja koulutuksessa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota «aloitekykyisen ja vastuuntuntoisen yrittäjähengen» luomiseen, L. katsoo, että johtamistekniikoissa ja työntekijöiden työolojen parantamisessa tällä alalla on vielä paljon tehtävää; 1. Pitää valitettavana sitä, että vaikka käsityöläisalojen ja pienyritysten tärkeä tehtävä on yleisesti tunnustettu, vallitsee selvä epäyhtenäisyys niiden tukemiseksi tarkoitettujen politiikkojen, toimien ja ohjelmien konkreettisessa toteutuksessa; usein nämä ovat myöhässä tai supistettuja; valittaa erityisesti sitä, että valtiovarainministerit eivät ole vieläkään antanut suostumustaan Euroopan lainatakuujärjestelylle työllisyyden hyväksi (Elise); 2. Muistuttaa pienyritysten ja käsityöläisalan perustavaa laatua olevasta vaikutuksesta kasvuun ja työpaikkojen säilyttämiseen ja katsoo näin ollen, että unionin taloudellista sitoutumista on välttämätöntä lisätä; 3. Pitää tärkeänä edistää pk-yritysten suoraa osallistumista unionin päätöksentekomekanismeihin ottaen huomioon uuden aseman, joka työmarkkinaosapuolilla on Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden kehittämisessä; 4. Kiinnittää huomiota siihen, että pienet yritykset ja erityisesti käynnistettävät uudet yritykset kärsivät suhteettomasta hallinnollisesta kuormituksesta, ja kehottaa asiasta vastuussa olevia instituutioita arvioimaan politiikkansa perusteellisesti uudelleen ja vähentämään tämän alan byrokraattisia kustannuksia siinä, missä se suinkin on mahdollista, ja varmistamaan, että uudet säännöt ovat yksinkertaisia, käytännöllisiä ja kestäviä, jotta yrittäjille saadaan luoduksi vakaat ja joustavat puitteet; 5. Korostaa kuitenkin, että yksinkertaisempi lainsäädäntö tällä alalla ei saa johtaa siihen, että ympäristön ja terveyden suojelua koskevat normit huononevat; 6. Uskoo, että käsityöläisala ja pienet yritykset on saatava tiiviimmin mukaan standardointitoimintaan sekä kansallisella että yhteisön tasolla ja että on annettava vahvemmat keinot Euroopan yhtymälle, jonka on edustettava käsityöläisalan sekä pienten ja keskisuurten erityispiirteitä Euroopan standardointikomiteoiden toiminnassa; 7. Kannattaa sitä, että perustetaan käsityöläisalan ja pienten yritysten kansallisten edustusjärjestöjen verkosto, jonka on vahvistettava yritysten tarpeisiin mukautettuja todistusjärjestelmiä; 8. Korostaa, että käsityöläisalojen ja pienyritysten tukikeinojen ja -ohjelmien on oltava varta vasten niiden erityistarpeisiin suunniteltuja ja että sen vuoksi pk-yritysten uusi määritelmä (joka asettaa keskeiseksi työntekijöiden lukumäärän - vähemmän kuin 10 erittäin pienten yritysten osalta, 10 - 50 pienten yritysten osalta, 50 - 250 keskisuurten yritysten osalta - riippumattomuusasteen, liikevaihdon ja taseen kokonaissumman) edistää käsityöläisalaa ja pienyrityksiä koskevaa suunnattua ja tarkoituksenmukaista politiikkaa; 9. Kehottaa komissiota varmistamaan, että yhteisön ohjelmien piiriin pääsy tehdään pienyrityksille mahdollisimman helpoksi ja että ne saavat tarvittavaa apua, mitä tulee niille tarkoitetuista ohjelmista tiedottamiseen, niihin hakeutumiseen ja niiden toteutukseen, jolloin päätavoitteena on tiedon yksinkertaistaminen ja sen saatavuuden nopeuttaminen esimerkiksi tiedon valtateiden avulla; 10. Kehottaa komissiota laatimaan tutkimuksen pienyritysten osallistumisesta yhteisön ohjelmiin, jotta saadaan selville, kuinka monet pienyritykset, jotka ovat työllisyyden avaimia ja joiden tulisi sen vuoksi olla ohjelmien ensisijaisia kohteita, todella hyötyvät niistä; 11. Kehottaa komissiota mahdollisimman pikaisesti laatimaan direktiiviluonnoksen tarkoituksena puuttua nykyiseen kehitykseen, joka huolimatta pk-yritysten merkityksestä työpaikkojen luomisessa on johtanut siihen, että pk-yrityksen keskimääräinen elinikä on 5 vuotta, osasyynä maksujen viivästymisen yleistyminen, joka vaikuttaa kielteisesti näiden yritysten likviditeettiin ja heikentää niiden taloudellista asemaa; 12. Korostaa, että syrjäisimmät alueet ansaitsevat erityishuomion ohjelmissa ja toimissa; 13. Vaatii, että nykyisessä opetuksessa ja koulutuksessa korostettaisiin enemmän «aloitekykyisen ja vastuuntuntoisen yrittäjähengen» kannustamista, jolloin jo koulun tasolla opetettaisiin sitä, miten perustetaan yritys, millaista pätevyyttä siihen vaaditaan ja millaista tukea on saatavissa; 14. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ryhtymään toimenpiteisiin, joilla lisätään nuorison kiinnostusta käsityöläisalojen uramahdollisuuksiin, erityisesti tehostamaan ja edistämään oppisopimusjärjestelmää, esim. sisällyttämällä koulutukseen «eurooppalaisia» komponentteja (opiskelijavaihdot yms.); 15. Korostaa, että pienet yritykset ja käsityöläisalan yritykset tarvitsevat oman asiantuntevan henkilökunnan puutteen vuoksi jatkuvaa tukea ja apua ulkopuolisilta tukipalveluilta ja kehottaa ammatillisia järjestöjä rekrytoimaan ja kouluttamaan kaupallisen alan neuvonantajia, jotta taataan laatutuki koko yrityksen elinkaaren ajaksi (elinikäinen neuvonta); 16. Painottaa sitä, että erityistä huomiota ja rahoituksellista apua olisi annettava pienille yrityksille ja käsiteollisuudelle, jotka käyttävä «parhaita käytäntöjä» ympäristönsuojelussa ja valmistautuvat hankkimaan EU:n ekohyväksyntämerkinnän; 17. Korostaa, että suurin osa pienyrityksistä ei ole tietoinen tietoyhteiskunnan moninaisista mahdollisuuksista ja haasteista, ja katsoo tarpeelliseksi kehittää kaikkien saatavissa olevia, käytännöllisiä ja käyttäjäystävällisiä multimediapalveluja sekä varmistaa tarvittavat uudet edellytykset, jolloin perusvaatimuksia ovat palvelujen yhteensopivuus sekä varma, edullinen ja tehokas pääsy verkkoihin; 18. Kannattaa komission näkemystä, jonka mukaan pienyritysten kansainvälistyminen tulee yhä tärkeämmäksi, ja vaatii erityistoimia tämän kehityksen tukemiseksi, jotta yrityksille löytyy uusia markkinoita; pitää tässä yhteydessä myönteisenä komission toimia rajat ylittävän toiminnan tukemiseksi esimerkiksi LEONARDO- ohjelman, käsityöläisalojen INTERPRISE-ohjelman, EUROPARTENARIAT-tapaamisen tai kolmannen monivuotisen ohjelman puitteissa, mutta korostaa uusien toimien tarvetta; 19. Kiinnittää huomiota siihen, että monet käsityöläis- ja pienyritykset toimivat paikallisilla markkinoilla pääasiassa yksi mutta tämä ei estä sitä, että ne kokevat lisääntynyttä kilpailua sisämarkkinoiden tultua voimaan; pyytää sen vuoksi komissiota ja jäsenvaltioita jättämään kilpailupolitiikassaan riittävästi tilaa käsityöläis- ja pienyritysten yhteistyöpuitteille, joiden perusteella niiden on mahdollista pysyä tämä lisääntyneen kilpailun mukana; 20. Uskoo, että perinteiset taidot, perinteet, alueellinen suuntautuminen ja ympäristö yhdessä tekevät käsityöläisalojen tuotteista ainutlaatuisia, ja tätä ainutlaatuisuutta voidaan pitää ehdottomana etuna, jota on vahvistettava ja käytettävä myyntivalttina; 21. On siis sitä mieltä, että niissä jäsenvaltioissa, joissa niitä ei vielä ole, on pakottava tarve luoda paikallisia ja alueellisia organisaatioita, jotka rakennerahastojen tukemina ja yhteistyössä pienyritysten yhteenliittymien ja työntekijöiden kanssa auttavat käsityöläisaloja ja pienyrityksiä markkinoimaan ja myymään tuotteitaan; näiden yhteenliittymien pitää toimia läheisessä yhteistyössä paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa tavoitteena aikaansaada suurempia säästöjä ja synergiaetuja tällä alalla; 22. Pyytää komissiota ja jäsenvaltioita edistämään erityisesti raja-alueilla sellaisten pienyritysten ja käsityöläisalojen paikallisten «rajapintojen» luomista kansallisten ja alueellisten viranomaisten tasolla, jotka haluavat hyötyä yhteisön rahoituksesta, erityisesti naisten työllistämistä, nuorisoa ja ammattikoulutusta koskevien paikallisten aloitteiden osalta; 23. Kannattaa ehdottomasti ajatusta eurooppalaisesta ja kansainvälisestä perinteisten käsityöläisalojen taideakatemiasta, josta tulisi tukipiste hyvin pienten yritysten aloitteiden ja laatutakuuseen ja tehostettuun markkinointiin perustuvan käsityötuotannon edistämiseksi; 24. On lisäksi sitä mieltä, että tämä akatemia palauttaisi käden taidoille ja käsityöläisille niille kuuluvan arvon sekä toimisi tiedon keräämisen ja laaja- alaisen levittämisen, menetelmien ja ratkaisujen tutkimisen ja soveltamisen keskuksena sekä perimätiedon tallentamisen ja uusien materiaalien, menetelmien ja suunnittelun kautta; 25. Kiinnittää huomiota luotonsaannin helpottamisen ensiarvoisen suureen merkitykseen tämän tärkeän talouden alan kehityksen tukemisessa; 26. Suhtautuu myönteisesti pankkien ja pk-yritysten pyöreän pöydän keskusteluihin keinona parantaa pk-yritysten ja rahoituslaitosten välistä suhdetta ja vaihtaa parhaita kokemuksia, mutta korostaa, että rahoituskysymyksissä parhaat ja käytännöllisimmät ratkaisut ovat jäsenvaltioissa esiintyvien suurten eroavaisuuksien takia löydettävissä kansalliselta tai jopa alueelliselta tasolta; 27. Vaatii luomaan ja edistämään keskinäisiä takuujärjestelmiä ja takuupankkeja pienyritysten rahoituksen tukemisen välineinä; 28. Pitää keskeisenä sitä, että komissio ryhtyy toimenpiteisiin työvoimavaltaisten pienten ja keskisuurten yritysten arvonlisäveron alentamiseksi; 29. Aikoo Euroopan unionin julkisia hankintoja koskevan vihreän kirjan käsittelyn yhteydessä tehdä ehdotuksia siitä, miten käsityöläis- ja pienyritykset saisivat paremmat mahdollisuudet saada itselleen julkisia hankintasopimuksia; 30. Kiinnittää huomiota käsityöläisaloilla ja pienyrityksissä toimivien naispuolisten yrittäjien ja yrityksissä työskentelevien puolisoiden vaikeaan tilanteeseen ja vaatii heidän tukemiseen aloitteita, esim. Euroopan naispuolisten yrittäjien verkoston perustamista ja kokemusten vaihtoa naispuolisten yrittäjien tukemiseksi; pyytää komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksen direktiivin 86/613 mukauttamiseksi ja pitämään tässä yhteydessä mielessä Euroopan parlamentin 21. helmikuuta 1997 antaman päätöslauselman itsenäisten ammatinharjoittajien avustavien aviopuolisoiden tilanteesta ((Kyseisen päivän istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 10)); pitää tässä yhteydessä myönteisenä puolisoiden koulutuksen sisällyttämistä LEONARDO-ohjelman prioriteetteihin; 31. Kiinnittää lisäksi huomiota naishenkilöstön tilanteeseen käsityöläisalalla ja pienyrityksissä ja vaatii aloitteita pätevämmän naishenkilöstön lisäämiseksi näillä aloilla ja vaatii, että tämän alan naishenkilöstön erityiskoulutus- ja «verkosto» -järjestelmiä tuettaisiin; 32. Muistuttaa 3. toukokuuta 1994 ((EYVL C 205, 25.7.1994, s. 60)) antamassaan lausunnossa Leonardo-ohjelmasta ja päätöksessään 26. lokakuuta 1994 ((EYVL C 323, 21.11.1994, s. 58)) ilmaisseensa kannatuksensa «Euroopan ammattikoulutuspassille»; ilmaisee lisäksi tukensa komission aikomukselle esittää direktiiviluonnos ammateista, jotka on tällä hetkellä katettu siirtymätoimenpiteillä; 33. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.