Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukainen tuote-eritelmän muun kuin vähäisen muutoksen hyväksymistä koskevan hakemuksen julkaiseminen

(2022/C 193/07)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa muutoshakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla kolmen kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

SUOJATUN ALKUPERÄNIMITYKSEN TAI SUOJATUN MAANTIETEELLISEN MERKINNÄN TUOTE-ERITELMÄN MUUN KUIN VÄHÄISEN MUUTOKSEN HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVA HAKEMUS

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen muutoksen hyväksymistä koskeva hakemus

”Agneau de lait des Pyrénées”

EU-nro: PGI-FR-0665-AM01 – 21.5.2021

SAN ( ) SMM (X)

1. Hakijaryhmä ja oikeutettu etu

AREOVLA Europarc – 3 bis Avenue Léonard de Vinci 33608 Pessac Cedex, France FRANCE

P. +33 556008450

F. +33 556819280

Sähköpostiosoite: areovla@gmail.com

AREOVLA on useita lampaantuotantoaloja edustava yhdistys, jonka jäsenet ovat Agneau de lait des Pyrénées -karitsan tuottajia, tuottajajärjestöjä ja teurastajia. Näin ollen sillä on oikeus pyytää tuote-eritelmän muuttamista.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Eritelmän kohta, jota / kohdat, joita muutos koskee

☒ Tuotteen nimi

☒ Tuotteen kuvaus

☒ Maantieteellinen alue

☒ Alkuperätodisteet

☒ Tuotantomenetelmä

☒ Yhteys maantieteelliseen alkuperään

☒ Merkinnät

☒ Muu: saatetaan ajan tasalle valvontaelimiä, kansallisia vaatimuksia ja liitteitä koskevat tiedot.

4. Muutoksen/muutosten tyyppi

☒ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

☐ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n, jonka yhtenäistä asiakirjaa (tai vastaavaa) ei ole julkaistu, tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

5. Muutos/muutokset

5.1 Tuotteen nimi

Muutetaan nimi ”Agneau de lait des Pyrénées” nimeksi ”Agneau des Pyrénées”, jotta suojatun maantieteellisen merkinnän piiriin voidaan sisällyttää juottokaritsan lisäksi myös vanhempi ja raskaampi karitsa, josta käytetään yleisesti nimitystä teuraskaritsa.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”1. Nimi”.

5.2 Tuotteen kuvaus

Tarkistetaan tämän kohdan johdantovirkettä ”Tämä tuote-eritelmä koskee tuoretta karitsanlihaa sellaisena kuin se on määritelty 17 päivänä maaliskuuta 1992 annetun asetuksen 2 §:ssä.” seuraavasti: ”Tämä tuote-eritelmä koskee Pyreneitten sellaisista eri paikallisroduista saatua tuoretta karitsanlihaa, joiden yhteisenä erityisominaisuutena on sopeutuminen niin sanottuihin vaikeasti viljeltäviin alueisiin.”

Tämä muutos on yhteydessä muutospyyntöön, jonka tarkoituksena on lisätä teuraskaritsat suojatun maantieteellisen merkinnän piiriin.

Poistetaan seuraava kappale:

”Agneau de lait des Pyrénées on erikoistuote, joka erottuu helposti muista Ranskassa tuotetuista karitsoista (teuraskaritsoista, jotka ovat vanhempia ja joiden ruokinta on perustunut emänmaitoon ja viljoihin). Juottokaritsat kuuluvat paikallisiin maatiais- ja maidontuottajarotuihin. Koska karitsan ravinto koostuu yksinomaan emänmaidosta, sen liha on mehukasta ja hieman rasvaisempaa kuin teuraskaritsan liha. Maitoruokinta ja nuori ikä vaikuttavat myös kypsentämättömän lihan väriin, joka on valkoinen tai kevyesti vaaleanpunertava.”

Kappaleessa korostetaan juottokaritsan erityispiirteitä, sillä hakemuksen tekoaikaan ainoastaan juottokaritsa hyväksyttiin suojatun maantieteellisen merkinnän piiriin, mutta näillä tiedoilla ei enää ole merkitystä.

Poistetaan seuraava:

”2.2 Kaupan pidettävien tuotteiden tarjontamuoto Juottokaritsa: — Erittäin nuorta lihaa: enintään 45 päivän ikäistä karitsaa — ù Ruhopaino: 4,5–11 kg — Lihasten kehittyminen: — vaaleanpunertava väri — pehmeää lihaa Ruhot pannaan aina tarjolle siten, että mahapaita on mukana.”

Tähän kohtaan sisältyviä tietoja koskeva teksti muotoillaan uudelleen, ja siihen lisätään teuraskaritsan kuvaus. Ehdotettu muotoilu on seuraava:

”Agneau des Pyrénées on sen kasvatuskauden pituuden mukaan joko juottokaritsa tai teuraskaritsa:

— Juottokaritsa on iältään nuori karitsa, jonka kasvatus kestää enintään 45 päivää ja jota ruokitaan yksinomaan emänmaidolla. Ruhopaino on tarjontamuodon mukaan 4,5–11 kg, ja ruhon rasvaisuusluokka on 2 tai 3. Kypsentämätön liha on väriltään vaaleanpunaista tai vaaleanpunertavaa. Karitsat teurastetaan 15. lokakuuta ja 15. kesäkuuta välisenä aikana, joten kyseessä on kausituote.

— Teuraskaritsa on rakenteeltaan raskaampi, ja se teurastetaan 60–160 päivän ikäisenä. Sitä ruokitaan emänsä maidolla vähintään ensimmäisten 60 päivän ajan. Sen ruhopaino on 13–22 kg, lihakkuusluokka on R tai O ja rasvaisuusluokka on 2 tai 3. Kypsentämätöntä lihaa luonnehtivat vaaleanpunainen väri ja kiinteä tai erittäin kiinteä rasva, joka on väriltään valkoista tai siinä on hienoisesti väriä.”

Muutetaan juottokaritsan lihan aiempi väriluonnehdinta ”valkoinen tai kevyesti vaaleanpunertava” muotoon ”väriltään vaaleanpunertava” todellisen käytännön mukaisesti. Valkoisen karitsanlihan tuottaminen saattaa edellyttää tuotantomenetelmiä, jotka vaikuttavat eläinten hyvinvointiin haitallisesti, varsinkin niiden ruokintaan (nurmirehua ei pidetä saatavilla) ja terveyteen (anemian ja raudanpuutoksen riski). Näin ei ole, kun juottokaritsan tuotannossa annetaan karitsojen mutustella nurmirehua aina halutessaan.

Suojattu maantieteellinen merkintä ”Agneau des Pyrénées” koskee siis Pyreneitten paikallisista roduista saatuja saman maantieteellisen alueen karitsoja, joilla on kaksi eri teurasikää ja joiden ruokinta perustuu emänmaitoon. Suojatun maantieteellisen merkinnän laajentaminen koskemaan teuraskaritsoja merkitsee Ranskan Pyreneitten kaikkien lampaankasvattajien taitotiedon tunnustamista. Myös teuraskaritsa vastaa tyypillistä Ranskan Pyreneitten alueella tuotettua karitsaa. Pyreneitten maatiaisrotujen erityisen pitkänomaiselle ruholle ominainen lihakkuusluokka on R tai O ja rasvaisuusluokka 2 tai 3. Lisäksi emänmaitoon perustuva ruokinta, jota myöhemmin täydennetään loppukasvatusvaiheessa viljapohjaisella rehulla, ja karitsan nuori ikä (enintään 160 päivää) mahdollistavat sen, että saadaan väriltään vaaleanpunaista lihaa ja kiinteää tai erittäin kiinteää rasvaa.

Poistetaan seuraava:

”2.1 Kaupan pidettävien tuotteiden ominaisuudet Lihalle on tyypillistä kypsentämättömänä erittäin vaalea väri, pehmeys, hienosyinen rakenne ja mehukkuus. Agneau de lait des Pyrénées -karitsa tunnetaan myös maustaan, joka on miedompi kuin (vanhempana teurastetulla) teuraskaritsalla. Siinä ei etenkään ole havaittavissa ”villan” makua, joka tuntuu ainakin jossain määrin teuraskaritsan lihassa. ”

Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées” taataan erityinen lihantuotantotapa alkaen karitsan syntymästä (ja jo ennen sitä, karjanhoidon kautta) ja päättyen ruhojen valintaan ja leikkuuseen. Kypsennetyn lihan kriteerejä sillä ei kuitenkaan voida taata, joten sitä kuvaavat tekstit poistetaan tuote-eritelmästä.

Muotoillaan uudelleen seuraava taulukon muotoon laadittu tuotteen tarjontamuotoa ja leikkuuta koskeva teksti

Kokonainen ruho — ruho — leikatut palat ja ruhonpuolikkaat Leikkuu — tukkupakkauksiin (PAD): vähittäiskauppiaalle toimitettavat palat, joihin tarvitaan vain yksinkertainen täydentävä leikkuu — vähittäismyyntipakkauksiin (UVC): valintamyymälän hyllyyn tarkoitetut pakkaukset, jotka sisältävät kulutukseen valmiit lihapalat

seuraavasti:

”Agneau des Pyrénées -karitsanlihaa voidaan pitää kaupan mahapaitaan käärittyinä kokonaisina tai puolikkaina ruhoina tai paloiteltuna, joko tuoreena tai pakastettuna.”

Leikatut palat toimitetaan joko vähittäiskauppiaalle tarkoitettuina paloina, joihin tarvitaan vain yksinkertainen täydentävä leikkuu, tai vähittäismyyntipakkauksina, jotka sisältävät kulutukseen valmiit lihapalat.”

Lisätään tarjontaa pakastettuna koskeva määräys. Näillä muutoksilla mahdollistetaan teuraskaritsojen kaupanpitoa koskevien määräysten vahvistaminen.

Juottokaritsa on kausituote, jota tuotetaan 15. lokakuuta–15. kesäkuuta ja jonka tuotantohuippu on joulukuusta tammikuuhun. Karitsoista tuotetaan 80 prosenttia kolmen kuukauden ajanjaksolla, mikä hidastaa myyntiä. Tuotteen pakastamisella on suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées” varustetun tuotteen kannalta suuri merkitys. Pakastamisen ansiosta tuotetta voidaan säilyttää kauemmin ja tuotteen myyntikausi sitä haluavalle kuluttajalle pitenee ilman, että tuotteen ominaisuudet ja Pyreneitten karjankasvatustavat muuttuvat. Pakastusmenettelyjä koskevat määräykset annetaan tuotantomenetelmän yhteydessä.

Siirretään seuraavat tarjontamuotoa koskevat luvussa ”5.1 Teurastus” olevat määräykset lukuun ”2. Tuotteen kuvaus”.

Muotoillaan kohta

”Agneau de lait des Pyrénées -karitsojen kokonaisia ruhoja voidaan pitää tarjolla eri tavoin. Mahapaidan mukanaolo on yhteistä kaikille tarjontamuodoille. Ruhojen tarjontamuoto Ruhopainon vaihteluväli Ilman päätä sisälmysten kanssa (*1) 5–10 kg Ilman päätä ja sisälmyksiä (*1) 4,5–8,5 kg Pään ja sisälmysten kanssa (*1) 5,5–11 kg Pään kanssa ja ilman sisälmyksiä (*1) 5–10 kg

uudelleen seuraavasti:

”Agneau des Pyrénées -karitsojen kokonaisia ruhoja, joihin on liitetty maininta ”agneau de lait” (juottokaritsa), voidaan pitää tarjolla ilman päätä ja sisälmyksiä 4,5–8,5 kg:n painoisina; tai ilman päätä sisälmysten kanssa 5–10 kg:n painoisina. Agneau des Pyrénées -karitsojen kokonaisia ruhoja, joihin on liitetty maininta ”agneau de lait”, voidaan pitää tarjolla myös pään kanssa. Pään kanssa ja ilman sisälmyksiä niiden paino on 5–10 kg; pään ja sisälmysten kanssa niiden paino on 5,5–11 kg.”

Vastedes ruhon pitäminen tarjolla pään ja sisälmysten kanssa sekä pään kanssa ja ilman sisälmyksiä on mahdollista kotimaan alueella (suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau de lait des Pyrénées” tunnustamisen aikaan se oli sallittua vain vientiin).

Lisätään seuraava virke:

”Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées” voidaan pitää kaupan myös seuraavia muita eläimenosia: sisälmykset kokonaisuutena, sydän, maksa, munuaiset, kateenkorva, pötsi ja jalat, joko tuoreina tai pakastettuina.”

Seuraavassa luetellut muut eläimenosat lisätään suojatulla maantieteellisellä merkinnällä myytäviin tuotteisiin: sisälmykset kokonaisuutena, sydän, maksa, munuaiset, kateenkorva, pötsi ja jalat. Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau de lait des Pyrénées” tuote-eritelmässä ei ollut muita eläimenosia koskevia määräyksiä, lukuun ottamatta ruhon kanssa myytyjä sisälmyksiä kokonaisuutena. Tämä johtui siitä, että suojatun maantieteellisen merkinnän tunnustamisajankohtana muille eläimenosille ei ollut juurikaan kysyntää. Nykyisin kysyntää on, ja se merkitsee mahdollisuuksia hyödyntää aiempaa paremmin kysytyt muut eläimenosat ja parantaa muutetun suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau des Pyrénées” näkyvyyttä.

Tuote-eritelmän luvun ”Tuotteen kuvaus” muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta” siten, että siihen lisätään teuraskaritsa, muiden eläimenosien kaupanpito ja pakastaminen.

5.3 Maantieteellinen alue

Muutetaan maantieteellisen alueen rajausta. Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau de lait des Pyrénées” maantieteellinen alue muodostuu kaikista Ranskan Pyrénées-Atlantiquesin departementin kunnista, jotka sijaitsevat Gave de Pau -joen eteläpuolella, sekä kymmenestä Hautes-Pyrénées’n departementin kunnasta. Rajausta on laajennettu koskemaan tiettyjä seuraavien Ranskan departementtien kuntia, jotka kaikki kuuluvat Pyreneitten vuorijonoon:

— Pyrénées-Atlantiques (64)

— Hautes-Pyrénées (65)

— Gers (32)

— Haute-Garonne (31)

— Ariège (9)

— Aude (11) ja

— Pyrénées-Orientales (66).

Maantieteelliseen alueeseen osittain sisällytettyjen departementtien kunnat luetellaan ehdotuksessa muutetuksi tuote-eritelmäksi: Aude (11), Haute-Garonne (31), Gers (32), Pyrénées-Atlantiques (64), Hautes-Pyrénées (65), Pyrénées-Orientales (66) ja Ariège (11).

Maantieteellistä aluetta on siis laajennettu uusiin Pyreneitten vuoriston kuntiin, jotka sijaitsevat Ariègen, Auden, Haute-Garonnen, Gersin, Pyrénées-Atlantiquesin, Hautes-Pyrénées’n ja Pyrénées-Orientalesin departementeissa. Muutoksella täydennetään maantieteellistä aluetta lisäämällä siihen Pyreneitten keski- ja itäosa. Laajennettuun alueeseen sisältyy Agneau des Pyrénées -karitsan koko tuotantoalue. Ehdotettua maantieteellistä aluetta perustellaan sillä, että koko vuoriston alueella on perinteisesti kasvatettu ja kasvatetaan nykyisin Pyreneitten maatiaisrotuja ja tuotetaan Agneau des Pyrénées -karitsoja. Karitsatuotanto on tässä Ranskan Pyreneitten osassa merkittävää, joten maantieteellinen alue kattaa vuorijonon kaikki Ranskan puoleiset rinteet, mikä vastaa perinteisiä ja nykyisiä lampaankasvatustapoja.

Poistetaan tuote-eritelmän tästä luvusta kaikki maantieteellisen alueen kuvaukseen liittyvät tekijät, joita ei odoteta tässä kohdin.

Tuote-eritelmän luvun ”Maantieteellinen alue” muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus”.

5.4 Alkuperätodisteet

Poistetaan seuraavat virkkeet:

”Eri toimijat (kasvattajat, tuottajaryhmät, teurastajat, tukku- ja lihakauppiaat) pyrkivät kaikin tarvittavin keinoin varmistamaan jäljitettävyyden ja takaamaan jokaisen kaupan pidettävän lihapalan maantieteellisen alkuperän. Määräykset esitetään tiivistetysti seuraavassa taulukossa. Kaikki edellä kuvatut toimijat, jotka osallistuvat tuotteen valmistukseen alkaen kasvatuksesta ja päättyen lihatiskille, ovat allekirjoittaneet sopimuksen, jossa sitoudutaan noudattamaan tuotanto-oloja ja tuotteen jäljitettävyyttä sen tuotantoalueella koskevia määräyksiä.”,

jotka korvataan seuraavasti:

”Jokaisen toimijan, joka osallistuu suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées” myytävän karitsan tuotanto- ja jalostusolosuhteisiin, on tehtävä hakijaryhmälle tunnistautumisilmoitus, jotta toimijalle voidaan myöntää oikeus suojatun maantieteellisen merkinnän käyttöön. Karitsan alkuperä taataan merkitsemällä tuotteet ja käyttämällä järjestelmää, jolla tuote voidaan jäljittää tuotantoketjussa ylös- ja alaspäin. Merkintää ja jäljitettävyyttä koskevat vaatimukset kuvataan jäljempänä olevassa taulukossa.”

Uudelleen muotoiltu teksti on aiempaa täsmällisempi, ja sen avulla voidaan varmistaa jäljitettävyys ylös- ja alaspäin koko tuotantoketjussa.

Jäljitettävyysjärjestelmän kuvauksen avulla voidaan esittää tiivistetysti vaadittavat asiakirjat ja rekisteröinnit sekä tiedot, joita vähintään edellytetään kussakin tuotteen elinkaaren vaiheessa (syntymä, laumasta poistaminen, teurastus, ruhojen valinta jne.). Näiden asiakirjojen on oltava valvonnasta vastaavien viranomaisten saatavilla.

Saatetaan ajan tasalle voimassa olevassa tuote-eritelmässä jo oleva jäljitettävyyttä koskeva taulukko, jotta voidaan

— lisätä siihen teuraskaritsoja koskevat nykyiset käytännöt,

— lisätä tuotantomenetelmään liittyvät muutospyynnöt,

— lujittaa eri tuotantovaiheiden seurantaa,

— poistaa sääntelyyn perustuvat tai päällekkäiset tiedot ja

— saattaa ajan tasalle juottokaritsaa koskevat tiedot.

Poistetaan tuote-eritelmässä olevat jäljitettävyyttä koskevat asiakirjamallit. Ne ovat kuvailevia asiakirjoja, joilla ei ole merkitystä valvonnan tai jäljitettävyyden varmistamisen kannalta.

Lisätään tuote-eritelmään tekijät, joiden avulla voidaan varmistaa muiden eläimenosien ja pakastettujen tuotteiden jäljitettävyys, ja poistetaan yleisen sääntelyn kanssa päällekkäiset seikat, samoin kuin valvontamenettelyyn liittyvät tekijät, joista määrätään valvontasuunnitelmassa.

Jäljitettävyysjärjestelmän ansiosta kuluttajille voidaan vakuuttaa, että suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées” varustetun tuotteen ominaisuudet vastaavat suojatulla maantieteellisellä merkinnällä sertifioidun tuotteen ominaisuuksia. Jäljitettävyydellä tarkoitetaan tarvittavien ja riittävien tietojen tallentamista, jotta tuotteen alkuperä ja koostumus ovat tiedossa kaikista sen tuotannon, jalostuksen ja levityksen vaiheista. Alkuperä taataan merkitsemällä tuotteet ja käyttämällä järjestelmää, jolla tuote voidaan jäljittää tuotantoketjussa ylös- ja alaspäin.

Järjestelmässä määritetään vaadittavat asiakirjat ja rekisteröinnit sekä vähimmäistiedot, jotka liittyvät tuotteen elinkaaren kuhunkin vaiheeseen (kasvatus, laumasta poistaminen, teurastus, pakkaaminen, leikkuu ja pakastaminen).

Mikään tähän kohtaan tehdyistä muutoksista ei koske yhtenäistä asiakirjaa.

5.5 Tuotantomenetelmä

Lisätään Agneau des Pyrénées -karitsan tuotantokaavio, jonka avulla tuotantovaiheet voidaan esittää visuaalisesti.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Muutetaan luvussa

”5.1 Kasvatus”, kohdassa

5.1.1 Geneettinen alkuperä”

oleva kohta

”Emolampaiden on oltava rotua Manech tête rousse, Manech tête noire tai Basco-béarnaise.

Siitospässeiksi hyväksytään

— edellä mainittujen maatiaisrotujen siitoseläimet ja

— liharotujen (Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel) urokset.”

seuraavasti:

”Agneau des Pyrénées -karitsat ovat Pyreneitten seuraavien paikallisten rotujen siitospässien ja -uuhien jälkeläisiä: Aure et Campan, Barégeoise, Basco-Béarnaise, Castillonnaise, Lourdaise, Manech tête noire, Manech tête rousse, Montagne Noire, Rouge du Roussillon tai Tarasconnaise. Juottokaritsan (agneau de lait) emä on maidontuottajarotua (Basco-Béarnaise, Manech tête noire tai Manech tête rousse) ja siitospässi kuuluu edellä mainittuihin paikallisiin rotuihin tai seuraaviin sallittuihin rotuihin: Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel.”

Juottokaritsan emärodut ovat ennallaan (Basco-béarnaise, Manech tête noire tai Manech tête rousse). Siitospässeinä juottokaritsan tuotannossa käytettävien rotujen luetteloa on laajennettu Pyreneitten muihin paikallisiin rotuihin: rotujen Basco Béarnaise, Manech Tête Noire, Manech Tête Rousse, Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel lisäksi voidaan käyttää seuraavia rotuja: Aure et Campan, Barégeoise, Castillonnaise, Lourdaise, Montagne Noire, Rouge du Roussillon ja Tarasconnaise.

Teuraskaritsan tuotannossa sallitaan ainoastaan seuraavat rodut:

Aure et Campan, Barégeoise, Castillonnaise, Lourdaise, Montagne Noire, Rouge du Roussillon, Tarasconnaise, Basco Béarnaise, Manech Tête Noire ja Manech Tête Rousse. Näitä rotuja kasvatetaan tuottajien käytäntöjen mukaisesti Ranskan Pyreneillä.

Lisätään seitsemän imettävää Pyreneitten rotua Agneau des Pyrénées -karitsan tuotantoa vastaavasti. Kyseisiä rotuja on perinteisesti kasvatettu ja kasvatetaan nykyisin Pyreneillä ja niiden juurella, ja ne sopeutuvat helposti vaikeisiin olosuhteisiin ja identifioituvat voimakkaasti Pyreneihin. Koska teuraskaritsa teurastetaan vanhempana (60–160 päivän ikäisenä), siihen ehtii pitemmän ajan kuluessa kehittyä Agneau des Pyrénées -karitsalle ominainen haluttu lihakkuusluokka, toisin kuin juottokaritsaan. Jos teuraskaritsan tuotannossa sallittaisiin liharotujen Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel käyttö, se ei enää vastaisi Agneau des Pyrénées -tuotteen kuvausta, sillä sen lihakkuus- ja rasvaisuusluokka eivät olisi tuotteelle ominaisia.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.2 Tuotteen kuvaus”.

5.1.2 Karjanhoito

Täsmennetään karjanhoitoa koskevia määräyksiä:

”Vuoden mittaan uuhien hoidossa vaihtelevat yhtenäiset ulko- ja sisäruokintajaksot ja sekajaksot, joiden aikana uuhet ovat vuorotellen ulkona ja lampolassa. Uuhia ruokitaan laiduntamalla vähintään 210 päivää vuodessa.”

Määräyksellä varmistetaan, että uuhien hoidossa on välttämättä oltava lampolajaksoja, ulkoruokintajaksoja ja sekajaksoja. Uuhet tuottavat maitoa, joka on juottokaritsojen ainoa ja teuraskaritsojen ensisijainen ravinto, vaikka teuraskaritsan ruokinnassa emänmaitoa voidaan myöhemmin täydentää muulla rehulla.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.1 Siitoskarjan ruokinta”.

Poistetaan seuraavien viljojen ”maissi, ohra, ruisvehnä, kaura jne.” luettelo seuraavasta määräyksestä: ”Talvella laiduntaminen riippuu sääoloista, mutta luonnonniityt ovat edelleen tärkein rehunlähde. Rehuannosta täydennetään talvella säilörehulla, viljanjyvillä (maissi, ohra, ruisvehnä, kaura jne.), oljilla ja rehuseoksilla.”

Luettelo ei mahdollistanut valvontaa. Määräystä on sitä paitsi täydennetty myöhemmin luettelolla siitoskarjan rehuannoksessa sallituista rehuaineista.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.1 Siitoskarjan ruokinta”.

Tarkistetaan ilmaisua ”Lypsyuuhien pääasiallinen ruokinta perustuu kevät-, kesä- ja syyskaudella laiduntamiseen.” seuraavasti: ”Uuhien pääasiallinen ruokinta perustuu kevät-, kesä- ja syyskaudella laiduntamiseen.” Näin katetaan myös muut kuin lypsyrotujen Manech ja Basco-béarnaise uuhet.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.1 Siitoskarjan ruokinta”.

Lisätään seuraavat virkkeet:

”Jos tiloilla ei ole riittäviä rehuvaroja ja varusteita teuraskaritsojen loppukasvatusvaihetta varten, ne on mahdollista sijoittaa 60 päivän iästä alkaen ja sen jälkeen, kun ne ovat saavuttaneet 19 kg:n elopainon, loppukasvattamoon siihen saakka, kunnes ne kerätään teurastettaviksi. Jäljitettävyyden varmistamiseksi jokaiseen karitsaan kiinnitetään erityinen lisäkorvamerkki sen saapuessa loppukasvattamoon. Tuotantorakennuksissa on oltava hyvä ilmanvaihto, jossa ilman tuloaukot ovat matalalla ja poistoaukot korkealla, eikä eläimiin kohdistu vetoa. Juottokaritsojen osalta jokaisella uuhella, jolla on mukanaan karitsa, on oltava rakennuksessa vähintään 1,1 m2 tilaa. Teuraskaritsojen osalta jokaisella uuhella, jolla on mukanaan karitsa, on oltava vähintään 1,5 m2 tilaa ja jokaisella vieroitetulla karitsalla vähintään 0,5 m2. Karitsoja pidetään kasvipohjaisella kuivikkeella. Rakennukset tyhjennetään ja siivotaan perusteellisesti vähintään kerran vuodessa. Kaikki nämä vaatimukset koskevat sekä kasvattajia, jotka huolehtivat loppukasvatuksesta itse, että loppukasvattamoja ja keräyskeskuksia.”

Lisätään mahdollisuus loppukasvattaa teuraskaritsat loppukasvattamossa sen jälkeen, kun ne ovat saavuttaneet 19 kg:n elopainon. Tämä vaihe toteutetaan maantieteellisellä alueella, sillä se on olennainen osa karitsojen kasvatusta. Karitsalla on loppukasvattamossa samat ruokintaolosuhteet kuin sen syntymätilalla. Yhtäältä Ranskan Pyreneitten keskiosan maatilat ovat erittäin hajallaan varsinkin korkealla vuoristossa, mikä aiheuttaa ongelmia karitsojen keruussa sekä viljojen ja täydennysrehujen kuljetuksessa. Toisaalta tietyt kasvattajat, varsinkaan ne, jotka siirtyvät laitumelta toiselle vuodenaikojen mukaan, eivät pysty loppukasvattamaan karitsoja eri syistä, joista tärkeimpiä ovat varusteiden ja rehuvarojen puute. Edellä esitetyistä syistä karitsat voidaan 60 päivän ikäisinä, kun ne ovat saavuttaneet 19 kg:n elopainon, koota loppukasvattamoon, jossa niitä hoidetaan siihen saakka, kunnes ne kerätään teurastettaviksi. Kun karitsa painaa 19 kg, se on ohittanut ensimmäiset maitoruokinta- ja kasvuvaiheet. Se on riittävän kehittynyt sietääkseen ruokinnan muuttumista. Jäljitettävyyden varmistamiseksi jokaiseen karitsaan kiinnitetään erityinen lisäkorvamerkki sen saapuessa loppukasvattamoon.

Lisätään tuote-eritelmään eläinten oleskelutiloja koskevat vaatimukset, joita tuotantorakennuksissa on noudatettava, ja sitä kautta parannetaan karitsojen hyvinvointia: eläintiheys, joka on määritetty karitsoille niiden iän mukaan ja uuhille karitsoineen, hyvä ilmanvaihto siten, etteivät eläimet saa vetoa, ja kasvipohjainen kuivike. Nämä vaatimukset ovat sitä painavampia, koska teuraskaritsoja voidaan loppukasvattaa erillisessä loppukasvattamossa (maantieteellisellä alueella) enintään 100 päivän ajan.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

5.1.3.1 Siitoskarjan ruokinta (aiemmin: ”Emolampaiden ruokinta”)

Muutetaan virke

”Uuhia ruokitaan laiduntamalla vähintään kahdeksan kuukautta vuodessa.”

seuraavasti:

”Uuhia ruokitaan laiduntamalla vähintään 210 päivää vuodessa.”

Laiduntamisen kestoa koskeva vaatimus lyhenee kahdeksasta kuukaudesta (eli 240 päivästä) 210 päivään eli yhdellä kuukaudella. Koska imettävät rodut on sisällytetty suojatun maantieteellisen merkinnän piiriin ja maantieteellistä aluetta on laajennettu, asianomaisten karjatilojen kaikkia uuhia ei ole mahdollista laiduntaa kahdeksan kuukauden ajan vuodessa tiettyjen ilmastoon, pinnanmuodostukseen tai tekniikkaan liittyvien rajoitusten takia. Sijaan ehdotetaan seitsemän kuukauden pääsääntöistä vähimmäiskestoa, sillä laiduntaminen on kuitenkin näiden vuoristokarjatilojen perinteinen ja keskeinen käytäntö, ja seitsemän kuukauden kesto vastaa Ranskan Pyreneitten kaikkien lampaankasvattajien käytäntöä.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.1 Siitoskarjan ruokinta”.

Poistetaan seuraavat kohdat:

”Uuhille jaetaan nurmirehun täydennykseksi tarpeen mukaan rehuseoksia, jotka koostuvat seuraavista ainesosista:

— viljojen jyvät sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet,

— palkokasvien siemenet sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet,

— öljysiemenet sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet, kuten kakut (maapähkinä, rapsi, soija, auringonkukka ja pellava),

— juurimukulat ja juurekset sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet,

— nurmirehut, myös karkearehut,

— muut siemenet ja hedelmät sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet,

— kivennäiset,

— voimassa olevassa sääntelyssä sallitut lisäaineet ja

— voimassa olevassa sääntelyssä sallitut typpipitoiset tuotteet; urean käyttö on kiellettyä.

Tuottajan tilalla tekeminä sallitaan

— rehusekoitukset, jotka on tehty niiden annostelupäivänä ja joissa on perusannoksen rehua ja edellä olevassa luettelossa mainittuja rehuja, ja

— edellä olevassa luettelossa mainittujen rehujen sekoitukset.

Rehusekoituksia, joissa on perusannoksen rehua ja jäljempänä olevassa luettelossa mainittuja rehuja, on sallittua hankkia tilan ulkopuolelta 1. marraskuuta 2011 asti edellyttäen, että rehusekoituksen merkinnöissä ilmoitetaan selvästi ainesosaluettelo, alkuperä ja määrät.”

Ne korvataan seuraavasti:

”Perusrehuannosta täydennetään uuhien tarpeiden mukaan rehuseoksilla, jotka koostuvat seuraavista ainesosista:

— viljojen jyvät ja niistä saatavat tuotteet,

— öljysiemenet ja niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta öljypalmuista ja palmuytimestä peräisin olevia tuotteita,

— palkokasvien siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— muut siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— juurimukulat, juurekset ja sokeriruoko sekä niistä saatavat tuotteet: sokeriruo’osta ja sokerijuurikkaasta saatavien tuotteiden osuus rehusekoituksen kokonaispainosta saa olla enintään 5 prosenttia,

— kuivattu sinimailanen pellettien muodossa,

— kivennäiset ja niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta degelatinisoitua luujauhoa ja luutuhkaa,

— sallittujen mikro-organismien käymisen sivutuotteet: hiivat ja hiivojen ainesosat (oluthiivat), vinassi (tiivistetty liukoinen melassi), L-glutamiinihapon valmistuksesta saatavat sivutuotteet, tärkkelys, esigelatinoitu tärkkelys, rasvahappojen mono- ja diglyseridit, glyseriini ja propaani-1,2-dioli (propyleeniglykoli).

Seuraavat lisäaineet ovat sallittuja:

— teknologiset lisäaineet,

— sensoriset lisäaineet: aromiaineet,

— ravitsemukselliset lisäaineet: vitamiinit, hivenaineyhdisteet ja aminohapot; urea ja siitä saatavat tuotteet ovat kiellettyjä,

— eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet: ruuansulatusta edistävät aineet, suolistoflooran stabiloimiseen tarkoitetut aineet ja muut eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet.

Rehuannoksessa ovat sallittuja

— edellä olevassa luettelossa mainittujen rehujen sekoitus ja

— nurmirehun ja edellä olevassa luettelossa mainittujen rehujen sekoitus

— edellyttäen, että sekoitus valmistetaan tilalla.

Tilan ulkopuolella valmistetut täyssekoitukset eli nurmirehun ja edellä mainittujen rehujen sekoitukset ovat kiellettyjä.

Siitoskarjan ruokinnassa kiellettyjä ovat muuntogeeniset organismit, anaboliset aineet, beeta-agonistit ja muut hormonaalisesti tai tyrostaattisesti vaikuttavat aineet, lihajauho ja kaikki muutkin eläinperäiset proteiinit.”

Rehuaineiden luettelo on saatettu ajan tasalle, jotta se vastaisi rehuaineluettelosta 16 päivänä tammikuuta 2013 annettua komission asetusta (EU) N:o 68/2013.

Emolampaiden ruokintaa koskeva ehdotus on entistä rajoittavampi, ja lisäaineluetteloa on supistettu tuotantoketjun käytäntöjen mukaisesti.

Tietyt rehuaineet on nimenomaan kielletty tuote-eritelmässä, jotta niitä ei uudelleen epähuomiossa sallittaisi, jos voimassa oleva sääntely muuttuu. Kielto koskee erityisesti anabolisia aineita, beeta-agonisteja ja muita hormonaalisesti tai tyrostaattisesti vaikuttavia aineita, lihajauhoa ja kaikkia muita eläinperäisiä proteiineja.

Poistetaan perusrehuannoksen ja rehuaineluettelon välistä määräys, joka koskee tuottajan karjatilalla valmistaman sekoituksen valmistuspäivää: ”tehty niiden annostelupäivänä”. Perusrehuannos on päiväasiallisesti kuiva, joten mikään ei estä tekemästä sekoitusta joitakin päiviä etukäteen ennen sen annostelua.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

5.1.3.2 Karitsojen ruokinta

Ruokinta emänmaidolla

Muutetaan virkkeet ”Juottokaritsat elävät lähes jatkuvasti emänsä kanssa samassa ympäristössä. Karitsojen ruokintaan kuuluu ainoastaan niiden emän imettämä maito. Emänmaito riittää 45 päivän ikään asti kattamaan karitsojen kaikki tarpeet.”

seuraavasti:

”Ennen vieroitusta karitsat elävät yhdessä emänsä kanssa samassa ympäristössä. Karitsat imevät emäänsä joko niityllä emäänsä seuratessaan tai lampolassa, mutta ne voidaan erottaa emästä päivän aikana etenkin silloin, kun uuhia ruokitaan. Juottokaritsojen ruokintaan kuuluu ainoastaan niiden emän imettämä maito. Emänmaito riittää 45 päivän ikään asti kattamaan karitsojen kaikki tarpeet.” Teuraskaritsoja niiden emä imettää vähintään 60 päivän ajan.”

Muutetuissa määräyksissä juottokaritsan tuotantokäytäntöihin lisätään teuraskaritsaa koskevat käytännöt ennen sen vieroittamista.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.2 Karitsojen ruokinta”.

Poistetaan kaavio, jossa kuvataan uuhen maidontuotantokäyrää vuoden aikana, sillä se oli pelkästään kuvaileva.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Korvataan virke

”Keinotekoisesti imetetyt karitsat (emältä ei tule maitoa tai karitsoja on syntynyt useampia) suljetaan suojatun maantieteellisen merkinnän ulkopuolelle.”

seuraavasti:

”Jos karitsan liha on tarkoitettu myytäväksi suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Agneau des Pyrénées”, karitsan ruokinta keinotekoisella imetyksellä on koko sen elinajan kiellettyä.”

Keinotekoisen imetyksen kieltoa on tässä määräyksessä yksinkertaistettu.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Täydennysrehut

Lisätään teuraskaritsojen täydennysrehua koskevat vaatimukset seuraaviin:

”Karitsan perusravintoa on sen emän maito, mutta teuraskaritsalle voidaan antaa kasvi-, kivennäisaine- ja vitamiinituotteisiin perustuvaa täydennysrehua. Täydennysrehu koostuu nurmirehusta, lukuun ottamatta tuoreena tai puolikuivana säilöttyä nurmirehua, ja oljista sekä maatilalla valmistetuista tai kaupan olevista rehuseoksista.”

”Rehuseokset valmistetaan seuraavista rehuaineista:

— viljojen jyvät ja niistä saatavat tuotteet,

— öljykasvien siemenet ja öljypitoiset hedelmät sekä niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta öljypalmuista ja palmuytimestä peräisin olevia tuotteita,

— palkokasvien siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— juurimukulat, juurekset ja sokeriruoko sekä niistä saatavat tuotteet: sokeriruo’osta ja sokerijuurikkaasta saatavien tuotteiden osuus rehusekoituksen kokonaispainosta saa olla enintään 5 prosenttia,

— muut siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— kuivattu sinimailanen pellettien muodossa,

— kivennäiset ja niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta luujauhoa ja luutuhkaa,

— sallittujen mikro-organismien käymisen sivutuotteet: hiivat ja hiivojen ainesosat (oluthiivat), vinassi (tiivistetty liukoinen melassi), L-glutamiinihapon valmistuksesta saatavat sivutuotteet, tärkkelys, esigelatinoitu tärkkelys, rasvahappojen mono- ja diglyseridit sekä propaani-1,2-dioli (propyleeniglykoli).

Seuraavat lisäaineet ovat sallittuja:

— teknologiset lisäaineet: hapettumisenestoaineet, sidonta-aineet ja paakkuuntumisenestoaineet,

— sensoriset lisäaineet: aromiaineet,

— ravitsemukselliset lisäaineet: vitamiinit, hivenaineyhdisteet ja aminohapot; urea ja siitä saatavat tuotteet ovat kiellettyjä,

— eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet: ruuansulatusta edistävät aineet, suolistoflooran stabiloimiseen tarkoitetut aineet ja muut eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet.

Viljojen ja niistä saatavien tuotteiden osuuden rehusekoituksen kokonaispainosta on oltava vähintään 30 prosenttia.”

Lisätään rehuaineiden luettelo sen tarkentamiseksi, mitä niin sanotulle raskaalle karitsalle saa antaa, ja luettelo vastaa rehuaineluettelosta 16 päivänä tammikuuta 2013 annettua komission asetusta (EU) N:o 68/2013.

Rehu- ja lisäaineiden luettelo on rajattu teuraskaritsan tuotantoketjun toimijoiden käytäntöjen mukaisesti.

Lisätään viljojen ja niistä saatavien tuotteiden vähimmäisosuus prosentteina tasapainoisen rehuannoksen takaamiseksi, jotta karitsoja lihotetaan oikein eikä ruokavalion tasapainottomuus vahingoita eläinten hyvinvointia tai vaikuta haitallisesti lihan ominaisuuksiin.

Tämä tuote-eritelmän muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.3.2 Karitsojen ruokinta”.

5.1.4 Terveydenhoito (aiemmin ”Terveydenhoito ja terveydelliset toimenpiteet”)

Poistetaan seuraava:

”Emolampaiden terveydenhoidossa tuottajien on — noudatettava eläinlääkintäviraston (Direction des Services Vétérinaires, DSV) hyväksymiä karjan terveydenhoitosuunnitelmia ja — toteutettava kaikki hakijaryhmän teknisen yksikön tarpeelliseksi katsomat hoidot.

Hoidot rajataan toimiin, jotka ovat välttämättömiä eläinten hyvän terveyden ylläpitämiseksi ja palauttamiseksi sekä lisääntymisen hallitsemiseksi.”,

sillä kyseiset tekijät ovat yhtäältä pakollisia ja valtion viranomaisten seurannassa ja toisaalta mahdottomia valvoa ja siten turhia.

Muutetaan kohta

”Karitsoihin ei saa kohdistaa mitään terveydellisiä tai antibiootteja käsittäviä hoitotoimenpiteitä. Jos merkittävä terveysongelma edellyttää hoitoa, kasvattaja ilmoittaa siitä hakijaryhmälle ja merkitsee sen karitsointirekisteriinsä. Tällöin karitsaa ei voi varustaa suojatulla maantieteellisellä merkinnällä.”

seuraavasti:

”Juottokaritsoihin ei saa kohdistaa mitään terveydellisiä tai antibiootteja käsittäviä hoitotoimenpiteitä. Jos merkittävä terveysongelma edellyttää hoitoa, kasvattaja ilmoittaa siitä hakijaryhmälle ja merkitsee sen karitsointirekisteriinsä. Tällöin juottokaritsaa ei voi varustaa suojatulla maantieteellisellä merkinnällä.”

Ehdotetaan lisättäväksi seuraava teuraskaritsaa koskeva määräys: ”Jos teuraskaritsalle annetaan lääkehoitoa ja sääntelynmukainen odotusaika ennen teurastusta on alle seitsemän päivää, hoidon lopettamisen ja teurastuksen välillä on kuitenkin noudatettava vähintään seitsemän päivän odotusaikaa.”

Alkuperäistä määräystä täydennetään sen täsmentämiseksi, että kyseessä on juottokaritsa, ja samalla lisätään teuraskaritsaa koskeva vastaava määräys. Antibioottien käyttökielto koskee edelleen juottokaritsaa, mutta niiden käyttö sallitaan teuraskaritsalla sairaustilanteen mukaan. Niitä saa kuitenkin käyttää ainoastaan eläinlääkärin määräyksestä ja noudattamalla näiden tuotteiden käyttöön liittyviä sääntelynmukaisia määräaikoja siten, että hoidon päättymisen ja teurastuksen välille asetetaan seitsemän päivän vähimmäisaika siinäkin tapauksessa, että hoito ei edellytä seitsemän päivän odotusaikaa. Nämä hoidot sallitaan teuraskaritsalle, koska eläin on vanhempi ja siis mahdollisesti alttiimpi sairauksille, jotka edellyttävät antibioottihoitoa.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Poistetaan luvusta

”5.2 Karitsojen keräily (aiemmin ”Lähtö tilalta ja kuljetus”)

seuraavat kohdat:

”Karitsa voidaan myydä, kun se on saavuttanut vähintään 9 kg:n ja enintään 16 kg:n elopainon. Eläin voidaan tällöin siirtää keräilypaikkaan. Kuljetus toteutetaan standardin AFNOR NF V 00-051 mukaisissa olosuhteissa. Ajoneuvojen lastausvaatimuksia on noudatettava talloutumisen ja ylikuorman välttämiseksi.”

Ensimmäinen osa koskee ainoastaan juottokaritsaa. Lisäksi elopaino poistetaan, mutta ruhopaino säilytetään seuraavassa, teurastusta koskevassa osassa.

Muut tämän kohdan osatekijät ovat päällekkäisiä yleisen sääntelyn kanssa, joten ne poistetaan.

Lisätään seuraava:

”Eläimiä on käsiteltävä huolella niiden kasvatuksen aikana ja erityisesti, kun niitä lajitellaan tilalta lähtöä varten, jotta kaikenlaista niille aiheutuvaa stressiä voidaan mahdollisimman tarkoin välttää. Eläimiin ei saa tarttua niiden villasta. Rauhoittavien aineiden antaminen eläimille ennen kuljetusta on kiellettyä.” Tässä kohdassa vahvistetaan vaatimukset, jotka koskevat eläinten käsittelyä keräily- ja kuljetustoimien yhteydessä.

Poistetaan virkkeet

”Keräilypaikassa eläimet valikoidaan. Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavat eläimet erotellaan jo muista (joilla on selässä värimerkki ja jotka on eritelty lähetysluettelossa). Teknikko poistaa suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien eläinten erästä liian heiveröiset karitsat (epävarmoissa tapauksissa tunnustellaan lantiota ja jos selkärangan luuhaarakkeet tuntuvat, karitsaa ei hyväksytä suojatun merkinnän piiriin) sekä ne, joilla on fyysisiä vikoja (ontuvat jne.). Karitsan kylkiä tunnustellaan lihaksikkuuden toteamiseksi, ja eläimen rasvapeite tarkastetaan silmämääräisesti. Yleensä tämän toimen tekee aina sama teknikko, joka pystyy kokemuksensa ja taitotietonsa avulla nopeasti arvioimaan, täyttääkö karitsa suojatun maantieteellisen merkinnän edellytykset. Karitsaerät, jotka voivat saada suojatun maantieteellisen merkinnän, ryhmitellään tällöin uudelleen eriin. Kun kerätyt määrät pienenevät tai kun toimitukset ovat suuria, keräilypaikassa ryhmitellyt karitsat voidaan siirtää keräyskeskukseen, jossa ne lajitellaan ennen teurastamolle lähtöä.”,

ja korvataan ne seuraavasti:

”Kun kerätyt määrät ovat vähäisiä, karitsat voidaan ensi alkuun ryhmitellä keräilypaikkaan. Tässä vaiheessa on tarkoituksena pelkästään purkaa pienet karitsalastit tiettyyn paikkaan, jotta niistä voidaan muodostaa isompi erä kuljetettavaksi keräyskeskukseen tai suoraan teurastamolle. Kyseessä on kuljetusten jakaminen. Keräilypaikassa karitsoja ei saa ruokkia. Jos karitsat kuljetetaan keräyskeskuksen kautta, suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavat eläimet erotellaan muista (joilla on selässä värimerkki ja jotka on eritelty lähetysluettelossa). Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien eläinten erästä poistetaan liian heiveröiset karitsat ja/tai ne, joilla on fyysisiä vikoja (ontuvat jne.). Ruokintaa, oleskelutiloja ja hygieniaa koskevat vaatimukset ovat keräyskeskuksessa samat kuin karjatilalla.”

Lisätään kuljetukset keräilypaikkojen ja -keskuksen kautta, jotta teksti vastaisi teuraskaritsojen kasvattajien käytäntöjä. Ruokintaa, hygieniaa ja oleskelutiloja koskevat vaatimukset on vastedes mainittu tässä osassa, jotta keskusten käytäntöjä voidaan valvoa paremmin.

Muutetaan vain juottovasikkaa koskeva virke ”Karjatilalta lähdön ja teurastuksen väliaika saa olla enintään 24 tuntia seuraavasti: ”Karjatilalta lähdön ja teurastuksen väliaika saa juottokaritsalla olla enintään 24 tuntia.”

Lisätään edellä mainitun määräyksen lisäksi uudet kuljetus- ja oleskeluajat teuraskaritsan lisäämisen takia:

— ”Kuljetusaika karjatilan (joko syntymätilan tai loppukasvattamon) ja keräyskeskuksen välillä saa olla enintään 12 tuntia.

— Kuljetusaika keräyskeskuksen ja teurastamon välillä saa olla enintään kuusi tuntia.

— Keräyskeskuksessa oleskelu saa kestää enintään 96 tuntia.

— Karjatilalta lähdön ja teurastuksen väliaika saa teuraskaritsalla olla enintään 114 tuntia.

— Karjatilalta lähdön ja loppukasvattamoon saapumisen väliaika saa teuraskaritsalla olla enintään 48 tuntia.”

Poistetaan virke ”Karitsojen viimeisen keräilypisteen (keräilypaikan tai -keskuksen) ja teurastamon välinen kuljetus saa kestää enintään kahdeksan tuntia.”, sillä edellisissä lauseissa vahvistetaan jo nykyiset käytännöt ja niiden avulla voidaan rajoittaa kuljetusaikaa paikasta toiseen, samoin kuin kussakin paikassa vietettyä aikaa.

Nämä tuote-eritelmän muutokset eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Poistetaan luvusta

”5.3. Teurastus”

seuraavat virkkeet:

”Karitsat saa teurastaa vain Euroopan talousyhteisössä hyväksytyssä teurastamossa, joka on sertifiointielimen valtuuttama. Teurastamojen on noudatettava hygieniaa koskevaa sääntelyä.”

”Tainnuttaminen ennen verenlaskua tehdään sääntelyn mukaisesti sähköiskulla.”,

koska ne liittyvät yleiseen sääntelyyn.

Muotoillaan virke

”Kaikin keinoin on pyrittävä siihen, että eläimet kokevat mahdollisimman vähän stressiä ennen teurastusta ja sen aikana.”

uudelleen seuraavasti:

”Eläimet tuodaan tainnutuspaikalle stressittömästi, rauhallisessa ilmapiirissä ja lempeästi käsitellen. Paikalla pysyttäminen ja tainnutus tehdään rauhallisesti.”

Poistetaan enimmäisaikaa, jonka juottokaritsa saa olla erossa emästään ennen teurastusta, koskeva määräys (enintään 24 tuntia) kohdasta ”5.3 Teurastus” ja siirretään se edelliseen kohtaan ”5.2 Karitsojen keräily”.

Lisätään seuraava ilmaisu: ”Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien karitsaerien teurastus on kaikin keinoin pyrittävä keskittämään samalle päivän puolikkaalle”, jotta vältetään riski tuotteen korvaamisesta toisella.

Muutetaan virke

”Karitsat teurastetaan viimeistään 45 päivän ikäisinä, kun niiden elopaino on vähintään 9 kg ja enintään 16 kg”

seuraavasti:

”Juottokaritsat teurastetaan viimeistään 45 päivän ikäisinä, teuraskaritsat 60–160 päivän ikäisinä”.

Poistetaan määräys, jossa täsmennetään, että juottokaritsan elopainon on oltava 9–16 kg, sillä ruhopainosta on jo annettu määräys, ja se korreloi elopainon kanssa ja riittää siis luonnehtimaan tuotetta ja varmistamaan juottokaritsan täsmällisen valvonnan. Lisätään teuraskaritsan teurastusikä, 60–160 päivää.

Lisätään ”Esivalinta tehdään erityisellä merkinnällä, joko leimasimella karitsan lautaselle, punnitusmerkintään tai laatimalla esivalintamerkintä”.

Tällä tavoin voidaan vahvistaa esivalintaan otettujen ruhojen jäljitettävyyttä.

Korvataan virkkeet

”Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien ruhojen lopullinen valinta tehdään sen jälkeen, kun ruho on jäähtynyt ja sen pinta kuivahtanut. Valinnasta vastaava työntekijä tarkastaa jäähdytetyn ruhon. Lihan väri voidaan arvioida oikein vasta, kun rasva on jähmettynyt.”

seuraavasti:

”Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien ruhojen lopullinen valinta tehdään sen jälkeen, kun ruho on jäähtynyt ja sen pinta kuivahtanut. Lihan väri ja teuraskaritsan rasvan laatu arvioidaan”.

Muutoksella eritelmään lisätään teuraskaritsan valintaperusteet eli lihan väri ja rasvan laatu (ulkoasu ja väri). Toimijasta riippuu, tehdäänkö lopullinen valinta jäähtyneen ruhon perusteella ennen jäähdytystä vai sen jälkeen. Poistetaan siis termi ”jäähdytetty”, jotta voidaan ottaa huomioon toimeen osallistuvien teurastajien/leikkaajien erilaiset nykykäytännöt.

Muotoillaan ilmaisu

”ruhon ulkoasun ja hylkää kaikki ruhot, joissa on repeytymiä, epäpuhtauksia tai verenpurkaumia”

uudelleen seuraavasti:

”Kaikki ruhot, joissa on repeytymiä, epäpuhtauksia tai verenpurkaumia, hylätään”.

Lisätään seuraava virke, jolla rajoitetaan riskiä tuotteen korvaamisesta toisella antamalla ruhon hylkäämiseen liittyvä lisätakuu:

”Jos ruhossa on esivalintamerkintä, mutta se hylätään tarkastuksessa, ruhosta poistetaan kaikki tunnisteet, joilla viitataan suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettaville karitsoille varattuun erityismerkintään”.

Muotoillaan uudelleen juottokaritsan ruhojen ominaisuuksia käsittelevä kohta

”– Ruhopaino: 4,5–11 kg.

– Rasvaisuus: EUROP-taulukon mukainen rasvaisuusluokka 2 tai 3.

– Lihan ulkoasu ja rasvan laatu: rasvan laatu voidaan arvioida oikein vasta, kun rasva on jähmettynyt, eli jäähdytetystä ruhosta; valkoisen tai vaaleanpunertavan rasvan on oltava kiinteää; se ei saa olla pehmeää, öljyistä eikä voimakkaan väristä; toisin sanoen sekä väri että rakenne on tarkastettava.

– Lihan on oltava väriltään vaaleanpunertavaa ruhon kaikissa osissa.

Arviointi on tehtävä luonnonvalossa tai vakioiduilla valaisimilla.”

seuraavasti:

”Juottokaritsan ruhot painavat 4,5–11 kg, ja niiden EUROP-taulukon mukainen rasvaisuusluokka on 2 tai 3 (ohut tai keskinkertainen). Lihan väri arvioidaan luonnonvalossa tai vakioiduilla valaisimilla, ja se vaihtelee vaaleanpunaisesta vaaleanpunertavaan ruhon kaikissa osissa.”

Lisätään vain täsmennys, jonka mukaan lihan väri vaihtelee vaaleanpunaisesta vaaleanpunertavaan eikä ole yksinomaan vaaleanpunertavaa. Kuvaus vastaa näin paremmin havaittua lihan väriä.

Lisätään teuraskaritsan ruhojen ominaisuudet:

”Teuraskaritsan ruhot painavat 13–22 kg. Niiden EUROP-taulukon mukainen lihakkuusluokka on R tai O ja rasvaisuusluokka on 2 tai 3. Liha on väriltään vaaleanpunaista. Rasva on valkoista tai siinä on hienoisesti väriä, värin voimakkuusaste on 1–2. Se on kiinteää tai erittäin kiinteää, rasvan koostumus vastaa astetta 1–2”.

Lisätään rasvan värin voimakkuutta ja rasvan ulkoasua kuvaavat asteikot, joissa esitetään vastaavat sallitut ominaisuudet.

Voimakkuusasteikko Kuvaus 1 Rasva on valkoista ruhon kaikissa osissa. 2 Rasvassa on hienoisesti väriä ruhon kaikissa tai joissakin osissa. 3 Rasva on värillistä: keltaista, oranssia tai vaaleanruskeaa ruhon kaikissa osissa tai se on voimakkaammin värittynyttä ainoastaan yhdessä ruhon osassa. 4 Rasva on voimakkaan väristä ruhon kaikissa osissa.





Koostumusasteikko Kuvaus 1 Rasva on erittäin kiinteää: rasvapeite on kiinteää ruhon kaikissa osissa. 2 Rasva on kiinteää: rasvapeite on kiinteää, mutta siinä voi olla puutteita erityisesti selkäpuolella. 3 Rasva on pehmeää ruhon kaikissa osissa. 4 Rasva on erittäin pehmeää ja öljyistä ruhon kaikissa osissa.

Teuraskaritsan ruhopaino (13–22 kg) vastaa tuotantokäytäntöjä. Lihakkuusluokka R tai O on maatiaisrotujen karitsojen, muun muassa Pyreneitten rotujen karitsojen, tyypillinen erikoispiirre, sillä näiden Pyreneitten ilmastoon ja kävelyyn sopeutuneiden rotujen ruho on muodoltaan pitkänomainen.

Nämä tuote-eritelmän muutokset eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan, paitsi tuotteen kuvauksen osalta siltä osin kuin jo edellä mainittiin.

5.4 Leikkuu ja pakkaaminen

Lisätään seuraavat virkkeet jäljitettävyyden parantamiseksi:

”Seuraavat varotoimet toteutetaan, jotta vältetään riski suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavan lihan korvaamisesta muulla lihalla:

— Työtilat järjestetään siten, että suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavien tuotteiden leikkuu erotetaan selkeästi muusta leikkuutoiminnasta ajallisesti ja/tai tilojen osalta.

— Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavan lihan leikkuu tehdään sarjatyönä tiettynä päivän tai viikon ajankohtana.”

Poistetaan seuraavat virkkeet:

”Työtiloissa on noudatettava hygieniaa koskevaa sääntelyä, ja tilat on hyväksyttävä voimassa olevan sääntelyn mukaisesti.”

ja

”Lihan leikkaamisesta ja pakkaamisesta kuluttajapakkauksiin voi huolehtia teurastamo, leikkaamo (UVCI) tai vähittäiskauppias (UVCM).”,

sillä ne ovat päällekkäisiä yleisen sääntelyn kanssa.

Muutetaan virke

”Karitsaa voidaan pitää kaupan ruhoina, suurina paloina tai kuluttajamyyntiin tarkoitettuina paloina (UVCI tai UVCM).”

seuraavasti:

”Karitsaa voidaan pitää kaupan ruhoina sekä pientukkukauppaan tai kuluttajamyyntiin tarkoitettuina paloina.”

Nämä tuote-eritelmän muutokset luvussa ”5.4. Leikkuu ja pakkaaminen” eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Lisätään kohta ”5.5 Muiden eläimenosien ominaisuudet”, koska muut eläimenosat lisätään tuotteisiin, jotka voivat saada suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau des Pyrénées”.

Lisätään seuraava:

”Muut eläimenosat saadaan ruhoista, jotka vastaavat tämän tuote-eritelmän kriteerejä eläimenosien erottamisajankohtana. Muut eläimenosat on pakattava määritettyyn aikaan keskeytymättömänä sarjana ja niin, että eläimenosat, joilla on suojattu maantieteellinen merkintä, ja sellaiset eläimenosat, joilla ei ole suojattua maantieteellistä merkintää, eivät ole vaarassa sekoittua. Suojattua maantieteellistä merkintää varten säilytetään ainoastaan muut eläimenosat, joissa ei ole ulkonäkö- tai hajuvirheitä ja jotka on saatu suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetusta ruhosta.”,

jotta vähennetään riskiä tuotteen korvaamisesta toisella ja taataan suojattuun maantieteelliseen merkintään liittyvien laatukriteerien täyttyminen.

Täsmennetään lisäksi seuraavat seikat: ”Muut eläimenosat voidaan erottaa juottokaritsan ruhosta sen punnitsemisen jälkeen. Muut eläimenosat voidaan erottaa teuraskaritsan munuaisia lukuun ottamatta ruhosta ennen ruhon punnitsemista mutta sen jälkeen, kun alkuperää ja rasvaisuusluokkaa koskevat kriteerit on tarkastettu. Muut eläimenosat jäähdytetään välittömästi ruhosta erottamisen jälkeen, jotta ennen niiden lähettämistä saavutetaan 3 °C:n sisäinen lämpötila. Sen jälkeen muut eläimenosat ryhmitellään päiväkohtaisiksi eriksi ja merkitään teuraserän numerolla.”

Täsmennetään muiden eläimenosien pakkaamista koskevat seuraavat seikat:

— ”tukkukauppaan tarkoitettuina paloina tyhjiöpusseihin tai tiiviisiin laatikoihin, jotka merkitään, tai

— kuluttajamyyntiin tarkoitettuina paloina kelmutettuihin rasioihin tai tyhjiöpusseihin.”

Nämä täsmennykset ovat tarpeen, koska muut eläimenosat lisätään tuotteisiin, jotka voivat saada suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau des Pyrénées”.

Tämä tuote-eritelmän muutos kohdassa ”5.5 Muiden eläimenosien ominaisuudet” ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan lukuun ottamatta kohtaa ”3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta”, jossa määrätään nimenomaan, että muita eläimenosia pidetään kaupan tuoreina tai pakastettuina.

Lisätään pakastamisen sallimisen takia kohta ”5.6 Pakastaminen”:

”Lihan ja muiden eläimenosien jäädytys on kiellettyä; ainoastaan niiden pakastaminen on sallittua.”

Ainoastaan pakastaminen sallitaan, sillä jäädytys vaikuttaa lihan laatuun, koska siinä muodostuu suurempia kiteitä kuin pakastamisessa. Jäädytyksessä lämpötila laskee hitaammin alhaiseksi, minkä takia muodostuu suuria kiteitä. Ne voivat myöhemmin sulatuksen yhteydessä lävistää lihan lihaskudokset ja aiheuttaa veden lisähaihtumista, mikä vaikuttaa sulatettavan lihan ominaisuuksiin.

Tämä tuote-eritelmän muutos kohdassa ”5.6 Pakastaminen” ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan lukuun ottamatta kohtaa ”3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta”, jossa määrätään nimenomaan, että lihaa voidaan pitää kaupan tuoreena tai pakastettuna.

Pakastamisen määräajat ilmoitetaan uudessa kohdassa ”5.6.1 Pakastamisen määräajat” seuraavasti:

”Teurastuksesta lihan pakastamiseen saa kulua enintään seitsemän päivää. Muiden eläimenosien pakastamiseen saa kulua teurastuksesta enintään kolme päivää.”

Enimmäisajoilla taataan tuotteen ominaisuuksien säilyminen.

Nämä tuote-eritelmän muutokset luvussa ”5.6.1 Pakastamisen määräajat” eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Pakastamismenetelmä täsmennetään uudessa kohdassa ”5.6.2 Pakastusmenetelmä” seuraavasti:

”Tuotteet on pakastettava menetelmällä, jossa tuotteen sisällä saavutetaan –18 °C:n lämpötila enintään kymmenen tunnin kuluessa.”

Jäädytyskiellon yhteydessä ehdotetaan pakastamismenetelmää koskevaa vaatimusta, sillä sen avulla voidaan varmistaa sellaisten pienikokoisten kiteiden muodostuminen (lämpötilan nopea ja voimakas lasku), jotka eivät juurikaan vaikuta lihan ominaisuuksiin sulatuksen yhteydessä.

Nämä tuote-eritelmän muutokset luvussa ”5.6.2 Pakastusmenetelmä” eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Lisätään pakastettujen tuotteiden vähimmäissäilyvyysaika tuote-eritelmän uuteen kohtaan ”5.6.3 Pakkaaminen” seuraavasti:

”Tuotteen vähimmäissäilyvyysaika on enintään 21 kuukautta. Muiden eläimenosien vähimmäissäilyvyysaika on enintään 18 kuukautta.”

Pakastukseen liittyvän vähimmäissäilyvyysajan lisääminen vaikuttaa myös yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt”.

5.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään

Muotoillaan uudelleen luvun ”Tekijät, jotka osoittavat yhteyden maantieteelliseen alueeseen” sanamuoto kokonaisuudessaan kahdesta syystä. Ensinnäkään teksti ei enää vastaa nykyisiä odotuksia, jotka koskevat yhteyden osoittamista maantieteelliseen alueeseen. Kohta oli aikoinaan erittäin pitkälle kehitelty (24 sivua), ja siinä kerrottiin karjankasvatuskäytäntöjen historiasta (15 sivua) ja sen jälkeen tuotantoketjun organisaatiosta (9 sivua). Sitä on siis tiivistetty, ja jäljellä ovat vain mielenkiintoisimmat ja perustavimmat tekijät. Toiseksi kohtaa on tarkistettu, jotta tuotteen yhteys muutetun tuote-eritelmän mukaiseen maantieteelliseen alkuperään voidaan osoittaa, koska muutoshakemuksessa oli kyse maantieteelliseen alueen ja suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettavan tuotevalikoiman laajentamisesta.

Kohdassa selvitetään Pyreneitten ympäristöolosuhteita, joita ovat korkeus, huomattava sademäärä, riittävä auringonpaiste sekä talvella ankarat ja kesällä lauhkeat lämpötilat ja joiden ansiosta ruoho kasvaa hyvin karitsojen emojen eli uuhien syötäväksi. Lisätään maantieteellisen alueen vuoriston kuvaus, jossa luonnehditaan tarkemmin pinnanmuodostusta idästä länteen ja sen yhteyttä ilmastoon.

Kuvausta lampaankasvatuksen jakautumisesta on laajennettu koskemaan koko Ranskan Pyreneitten vuoristoa, jossa lampaankasvatus on edelleen tärkein karjankasvatusmuoto. Ilmaston ja erityisesti sademäärien vaihtelu maantieteellisen alueen eri osissa selittää paikallisiin erityisoloihin hyvin sopeutuneen kolmen maidontuottajarodun ja seitsemän imettävän rodun kehittymisen ja eriytymisen. Erityisolot esitellään ja niitä havainnollistetaan.

Juottokaritsalla yhteys maantieteelliseen alkuperään syntyy ennen kaikkea emän kautta, sillä juottokaritsan ruokinta perustuu emänmaitoon, kuten nimitys kertoo. Yhteyden säilyttämiseksi karitsojen on oltava peräisin yksinomaan Pyreneitten paikallisista maatiaisroduista, jotka hyödyntävät aluetta laiduntamalla. Uuhilla on seuraavat ominaisuudet ja kyvyt, joita on jalostettu eläinpopulaatioiden keskuudessa painottamalla erityisesti kestävyyttä: Ne kykenevät sopeutumaan ruokintaa ja ilmastoa koskeviin epävarmuustekijöihin, joille niiden kasvatustila on alttiina. Ne ovat helppohoitoisia ja kykenevät itse etsimään ruokaa (kävely, liikkuminen paikasta toiseen). Karitsojen siittäjinä on jo juottokaritsan suojatun maantieteellisen merkinnän tuote-eritelmässä ollut mahdollista käyttää määrättyjä muita kuin Pyreneitten liharotuja (Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel). Yhteyttä maantieteelliseen alkuperään on haluttu vahvistaa, joten teuraskaritsan tuotannossa muiden kuin Pyreneitten liharotujen käyttö ei ole sallittua.

Palautetaan mieliin, että perinteisesti siirtolaiduntaminen oli yleistä, mutta nykyisin sen käyttö on vähäistä. Tämän käytännön toteuttamista ovat hankaloittaneet saalistajien saapuminen, maanomistuksen aiheuttamat rajoitukset ja vaikeudet saada palvelukseen paimenia. Vaikka karjaa ei siirtolaidunneta, kerroksittainen kasvillisuus on ratkaisevan tärkeää karjanhoidolle, koska se mahdollistaa nurmirehu- ja viljavarojen vaihdon vuoriston ala- ja ylärinteiden toimijoiden välillä.

Kohtaa on hieman täydennetty lisäämällä siihen mahdollisuus käyttää loppukasvattamoja. Karitsojen loppukasvatus niiden syntymätilan ulkopuolella on ollut Pyreneitten vuoristossa perinteisesti käytössä, koska vuorten karjatilat sijaitsevat erittäin hajallaan, eikä näillä alueilla ole mahdollista tuottaa loppukasvatusrehuja.

Karitsojen myynti on perinteisesti pitänyt yllä vuoristolaaksojen ja ympäröivien tasankojen markkinoita ja toreja. Osittain karitsanlihaa on kulutettu karjatilallisten omissa perheissä, mutta sitä on myös myyty ympäröivien tasankojen suurissa kaupungeissa (Toulouse, Bordeaux, Perpignan jne.) ja Espanjan markkinoilla.

Korostetaan sitä, että juottokaritsan ja teuraskaritsan tuotanto täydentävät toisiaan. Juottokaritsaa myydään kesän lopussa tai syksyllä, jotta lampoloista saadaan tyhjennettyä kesän poikimisissa syntyneet liikakaritsat, kun taas raskaampaa karitsaa pidetään kauemmin ja loppukasvatetaan lampolassa, jotta se voidaan myydä talvella tai keväällä pääsiäiseksi.

Juottokaritsan erityispiirteet pysyvät ennallaan, ja eritelmään lisätään teuraskaritsan erityispiirteet.

Muotoillaan uudelleen koskemaan Agneau des Pyrénées -karitsaa kohdan viimeinen osa, jossa kuvataan yhteyttä alueen luonnontekijöiden ja tuotteen erityispiirteiden välillä. Siinä korostetaan, että Pyreneitten eri kasvatusalueet sekä eri kasvatus- ja loppukasvatustavat täydentävät toisiaan. Pyreneet kokonaisuutena ylä- ja alarinteineen suosivat karjan ja erityisesti lampaiden kasvatusta. Uuhet kykenevät hankkimaan itse ruokansa seitsemän kuukautta vuodessa laiduntamalla ruohon peitossa olevilla vuorilla ja kukkuloilla. Perinteiset paikalliset rodut ovat sopeutuneita maaperä- ja ilmasto-olosuhteisiin, kasvatusjärjestelmiin ja alueen nurmirehuvaroihin. Rodunjalostuksella on saatu toimimaan järjestelmä, jonka osat täydentävät toisiaan ja jonka ansiosta Agneau des Pyrénées -karitsalla on vahvat siteet alueeseen.

Yhteyttä maantieteelliseen alkuperään koskevan tuote-eritelmän luvun muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan kohtaan ”5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen”.

5.7 Merkinnät

Poistetaan seuraavat kohdat:

— ”Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau de lait des Pyrénées” saaneet tuotteet merkitään voimassa olevien määräysten mukaisesti.

— Maantieteellinen merkintä ilmoitetaan etiketissä maininnalla ”Agneau de lait des Pyrénées”.

— Suojatun maantieteellisen merkinnän tunnus liitetään oheisaineistoihin, paitsi poikkeustapauksissa.”

Ne korvataan asiaa koskevien kansallisten vaatimusten mukaan seuraavasti:

”Merkintöjä koskevista yleisistä säännöistä riippumatta tuotteen merkinnät käsittävät seuraavat osatekijät:

— Suojattu nimi ”Agneau des Pyrénées” sijoitetaan samaan visuaaliseen kenttään kuin suojatun maantieteellisen merkinnän tunnus.

— Maininta ”IGP” (suojattu maantieteellinen merkintä) sijoitetaan suojatun nimen viereen.

— Tuote-eritelmän mukaisissa oloissa kasvatetun alle 45 päivän ikäisen karitsan lihaan voidaan lisätä ainoastaan seuraava maininta: ”Agneau de lait”. Sanojen ”IGP ”Agneau des Pyrénées”” kirjainkoon on oltava vähintään kaksi kolmasosaa maininnan ”Agneau de lait” kirjainkoosta.”

Alle 45 päivän ikäisen karitsan lihan merkinnöissä on maininta ”Agneau de lait”, jotta merkinnöissä täsmennetään edelleen, että Agneau de lait -karitsanlihan ominaisuudet vastaavat sitä, mihin vähittäiskauppiaat ja kuluttajat ovat tottuneet.

Lisätään seuraavat kohdat:

”Alkuperämaa ”France” (Ranska) sijoitetaan samaan visuaaliseen kenttään kuin suojattu nimi ”Agneau des Pyrénées” ja suojatun maantieteellisen merkinnän tunnus. Lisäksi sanaa ”Pyrénées” ei saa kääntää suojatun maantieteellisen merkinnän saaneiden tuotteiden merkinnöissä.”

Tällä tuote-eritelmään lisätyllä määräyksellä kielletään sanan ”Pyrénées” kääntäminen ja vaaditaan ilmoittamaan merkinnöissä erikseen alkuperämaa. Määräys johtuu asetuksesta, jolla nimi vuonna 2012 rekisteröitiin suojattua alkuperänimitystä ja suojattua maantieteellistä merkintää koskevaan rekisteriin. Näin voidaan säilyttää elementit, jotka ovat peräisin vuonna 2012 nimen suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi rekisteröinnin yhteydessä Ranskan ja Espanjan välillä käytyihin keskusteluihin perustuvista päätelmistä.

Tuote-eritelmän luvun ”Merkinnät” muutos vaikuttaa yhtenäisen asiakirjan lukuun ”3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt”.

5.8 Muut

- Valvontaelimet:

Poistetaan sertifiointielimen nimi ja yhteystiedot eritelmien laatimisen yhdenmukaistamiseen tähtäävien kansallisella tasolla voimassa olevien määräysten mukaisesti. Kyseisessä kohdassa mainitaan tästä lähtien Ranskan toimivaltaisten valvontaviranomaisten yhteystiedot: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) ja Direction générale de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes (DGCCRF). Sertifiointielimen nimi ja yhteystiedot ovat vastedes saatavilla INAO:n verkkosivustossa ja Euroopan komission tietokannassa.

Tämä tuote-eritelmän muutos luvussa ”Valvontaelimet” ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

- Kansalliset vaatimukset:

Lisätään kansallisiin vaatimuksiin tärkeimmät valvottavat kohdat voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

Tämä tuote-eritelmän muutos luvussa ”Kansalliset vaatimukset” ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

- Liitteet

Poistetaan voimassa olevaan tuote-eritelmään liitetyt asiakirjat, kuten kasvattajien kertomukset, luettelo vuosisadan alussa Pyrénées-Atlantiquesin ja Pyrénées-Orientalesin alueilla toimineista Roquefort-juustoloista, tuotantoketjua koskevat taloudelliset tiedot, lehtiartikkelit ja kirjallisuusluettelo.

Tämä tuote-eritelmän muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”Agneau des Pyrénées”

EU-nro: PGI-FR-0665-AM01 – 21.5.2021

SAN ( ) SMM (X)

1. Nimi tai nimet

”Agneau des Pyrénées”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1. Tuotelaji

Luokka 1.1 Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2. Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Agneau des Pyrénées” on Pyreneitten paikallisten lammasrotujen uuhien synnyttämien karitsojen lihaa. Kyseiset lammasrodut ovat Aure et Campan, Barégeoise, Basco-Béarnaise, Castillonnaise, Lourdaise, Manech tête noire, Manech tête rousse, Montagne Noire, Rouge du Roussillon ja Tarasconnaise. Juottokaritsan (agneau de lait) emä on maidontuottajarotua (Basco-Béarnaise, Manech tête noire tai Manech tête rousse) ja siitospässi kuuluu edellä mainittuihin paikallisiin rotuihin tai rotuihin Berrichon du Cher, Charollais, Suffolk ja Texel.

”Agneau des Pyrénées” on kasvatuksen keston mukaan

— juottokaritsa eli iältään nuori karitsa, jonka kasvatus kestää enintään 45 päivää ja jota ruokitaan yksinomaan emänmaidolla; ruhopaino on tarjontamuodon mukaan 4,5–11 kg, ja ruhon rasvaisuusluokka on 2 tai 3; kypsentämätön liha on väriltään vaaleanpunaista tai vaaleanpunertavaa; kyseessä on kausituote, sillä karitsat teurastetaan 15. lokakuuta ja 15. kesäkuuta välisenä aikana,

— teuraskaritsa eli raskaampi karitsa, joka teurastetaan 60–160 päivän ikäisenä ja jota ruokitaan emänsä maidolla vähintään ensimmäisten 60 päivän ajan; ruhopaino on 13–22 kg, lihakkuusluokka on R tai O, ja rasvaisuusluokka on 2 tai 3; kypsentämätöntä lihaa luonnehtivat vaaleanpunainen väri ja kiinteä tai erittäin kiinteä rasva, joka on väriltään valkoista tai siinä on hienoisesti väriä.

Agneau des Pyrénées -karitsanlihaa voidaan pitää kaupan mahapaitaan käärittyinä kokonaisina tai puolikkaina ruhoina tai paloiteltuna, joko tuoreena tai pakastettuna. Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä pidetään kaupan myös seuraavia eläimenosia: sisälmykset kokonaisuutena, sydän, maksa, munuaiset, kateenkorva, pötsi ja jalat, joko tuoreina tai pakastettuina.

3.3. Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

3.3.1 Siitoskarjan ruokinta

Vuoden mittaan uuhien hoidossa vaihtelevat yhtenäiset ulko- ja sisäruokintajaksot ja sekajaksot, joiden aikana uuhet ovat vuorotellen ulkona ja lampolassa. Uuhia ruokitaan laiduntamalla vähintään 210 päivää vuodessa. Nurmirehuannosta täydennetään rehuseoksilla. Talvella laiduntaminen riippuu sääoloista, mutta luonnonniityt ovat edelleen tärkein rehunlähde. Rehuannosta täydennetään talvella säilörehulla, viljanjyvillä, oljilla ja rehuseoksilla.

3.3.2 Karitsojen ruokinta

Juottokaritsojen ruokintaan kuuluu ainoastaan niiden emän imettämä maito.

Teuraskaritsojen perusravintoa on imetetty emänmaito. Ne voivat kuitenkin saada nurmirehusta, oljista ja rehuseoksista muodostuvaa täydennysrehua.

Rehuseokset valmistetaan seuraavista rehuaineista:

— viljojen jyvät ja niistä saatavat tuotteet,

— öljykasvien siemenet ja öljypitoiset hedelmät sekä niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta öljypalmuista ja palmuytimestä peräisin olevia tuotteita,

— palkokasvien siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— juurimukulat, juurekset ja sokeriruoko sekä niistä saatavat tuotteet: sokeriruo’osta ja sokerijuurikkaasta saatavien tuotteiden osuus rehusekoituksen kokonaispainosta saa olla enintään 5 prosenttia,

— muut siemenet ja niistä saatavat tuotteet,

— kuivattu sinimailanen pellettien muodossa,

— kivennäiset ja niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta luujauhoa ja luutuhkaa,

— sallittujen mikro-organismien käymisen sivutuotteet: hiivat ja hiivojen ainesosat (oluthiivat), vinassi (tiivistetty liukoinen melassi), L-glutamiinihapon valmistuksesta saatavat sivutuotteet, tärkkelys, esigelatinoitu tärkkelys, rasvahappojen mono- ja diglyseridit sekä propaani-1,2-dioli (propyleeniglykoli).

Seuraavat lisäaineet ovat sallittuja:

— teknologiset lisäaineet: hapettumisenestoaineet, sidonta-aineet ja paakkuuntumisenestoaineet,

— sensoriset lisäaineet: aromiaineet

— ravitsemukselliset lisäaineet: vitamiinit, hivenaineyhdisteet ja aminohapot; urea ja siitä saatavat tuotteet ovat kiellettyjä,

— eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet: ruuansulatusta edistävät aineet, suolistoflooran stabiloimiseen tarkoitetut aineet ja muut eläintuotantoon vaikuttavat lisäaineet.

Viljojen ja niistä saatavien tuotteiden osuuden rehusekoituksen kokonaispainosta on oltava vähintään 30 prosenttia.

3.4. Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Karitsat syntyvät ja kasvatetaan suojatun maantieteellisen merkinnän ”Agneau des Pyrénées” maantieteellisellä alueella (syntymätilalla sekä tarvittaessa loppukasvattamoa edeltävässä keräyskeskuksessa ja loppukasvattamossa).

3.5. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

Karitsanlihan vähimmäissäilyvyysaika on enintään 21 kuukautta. Muiden eläimenosien vähimmäissäilyvyysaika on enintään 18 kuukautta.

3.6. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Tuote-eritelmän mukaisissa oloissa kasvatetun alle 45 päivän ikäisenä teurastetun karitsan lihaan on lisättävä seuraava maininta: ”Agneau de lait”.

Alkuperämaa ”France” (Ranska) sijoitetaan samaan visuaaliseen kenttään kuin suojattu nimi ”Agneau des Pyrénées” ja suojatun maantieteellisen merkinnän tunnus. Lisäksi sanaa ”Pyrénées” ei saa kääntää suojatun maantieteellisen merkinnän saaneiden tuotteiden merkinnöissä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Pyrénées-Atlantiquesin departementti:

— Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Baïgourra et Mondarrain, Billère et Coteaux de Jurançon, Gave et Terres du Pont-Long, Hendaye-Côte Basque-Sud, Le cœur de Béarn, Lescar, Montagne Basque, Nive-Adour, Oloron-Sainte-Marie-1 ja Oloron-Sainte-Marie-2, Ouzoum, Gave et Rives du Néez, Pau-1, Pau-2, Pau-3 ja Pau-4, Pays de Bidache, Amikuze et Ostibarre, Saint-Jean de Luz ja Ustaritz-Vallées de Nive et Nivelle.

— Orthez et Terres des Gaves et du Selin kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Baigts-de-Béarn, Puyoô, Ramous, Saint-Boés ja Saint-Girons-en-Béarn.

— Vallées de l’Ousse et du Lagoinin kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta Limendous’n ja Lourenties’n kuntia.

— Seuraavat kunnat: Anglet, Argagnon, Artigueloutan, Bayonne, Biarritz, Castétis, Denguin, Labastide-Cézéracq, Lacq, Lée, Mont, Ousse, Sauvagnon ja Serres-Castet.

Hautes-Pyrénées’n departementti:

— Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: La Haute-Bigorre, La vallée de la Barousse, La vallée des Gaves, Lourdes-1 ja Lourdes-2, Moyen-Adour, Neste, Aure et Louron ja Ossun.

— Vallée de l’Arros et des Baïsesin kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Bernadets-Dessus, Clarac, Goudon, Libaros, Mouledous, Orieux, Sabarros, Sentous ja Toumous-Devant.

— Les Coteaux’n kantonissa seuraavat kunnat: Aries-Espénan, Bazordan, Betbèze, Castelnau-Magnoac, Casterets, Caubous, Deveze, Gaussan, Lalanne, Laran, Lassales, Monléon-Magnoac, Monlong, Pouy, Sarriac-Magnoac, Thermes-Magnoac ja Villemur.

— Sarrouilles’n ja Souesin kunnat.

Haute-Garonnen departementti:

— Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Bagnères de Luchon ja Saint-Gaudens.

— Auteriven kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Auribail, Auterive, Beaumont-sur-Léze, Capens, Caujac, Cintegabelle, Esperce, Gaillac-Toulza, Grepiac, Grazac, Labruyère-Dorsa, Marliac, Mauressac, Mauzac, Miremont, Montaut, Lagrâce-Dieu, Noé ja Puydaniel.

— Cazèresin kantoni, lukuun ottamatta seuraavia kuntia: Agassac, Ambax, Beaufort, Bérat, Boissède, Cambernard, Castelgaillard, Casties-Labrande, Cezac, Coueilles, Forgues, Frontignan-Savès, Goudex, Isle-en-Dodon, Labastide-Clermont, Labastide-Paumes, Lahague, Lautignac, Lherm, Martisserce, Mauvezin, Mirambeau, Molas, Mones, Montastruc-Savès, Montgras, Pin-Murelet, Plagnole, Polastron, Poucharramet, Pouy-de-Touges, Rieumes, Riolas, Saint-Araille, Sainte-Foy-de-Peyrolières, Sajas, Saveres ja Senarens.

Gersin departementti:

— Saint-Blancardin kunta.

Ariègen departementti:

— Kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Canté, Labatut, Lissac ja Saint-Quirc.

Auden departementti:

— Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Limoux ja Quillan.

— Bramin kantonissa seuraavat kunnat: Escueillens-et-Saint-Just-de-Bélengard, Monthaut ja Romy.

— Carcassonne-2:n kantonissa seuraavat kunnat: Verzeille ja Villefloure.

— Trèbesin kantonissa seuraavat kunnat: Arquettes-en-Val, Caunettes-en-Val, Fajac-en-Val, Labastide-en-Val, Mayronnes, Montlaur, Pradelles-en-Val, Rieux-en-Val, Servies-en-Val, Taurize, Villar-en-Val ja Villetritouls.

— Fabrezanin kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Boutenac, Camplong-d’Aude, Fabrezan, Ferrals-les-Corbières, Fontcouverte, Luc-sur-Orbieu, Montseret ja Saint-André-de-Roquelongue.

Pyrénées-Orientalesin departementti:

— Seuraavat kantonit kokonaisuudessaan: Le Canigou ja Les Pyrénées catalanes.

— La Vallée de l’Aglyn kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Cases-de-Pène, Espira-de-l’Agly, Opoul-Périllos, Rivesaltes, Salses-le-Château ja Vingrau.

— La Vallée de la Têtin kantonissa Ille-sur-Têtin ja Montalba-le-Château’n kunnat.

— Côte Vermeillen kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta Palau-del-Vidren ja Saint-Andrén kuntia.

— Les Aspresin kantonissa seuraavat kunnat: Caixas, Calmeilles, Llauro, Montauriol, Oms, Passa ja Tordères.

— Vallespir-Albèresin kantonissa kaikki kunnat lukuun ottamatta seuraavia: Montesquieu-des-Albères, Saint-Genis-des-Fontaines ja Villelongue-dels-Monts.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Agneau des Pyrénées -karitsan yhteys maantieteelliseen alkuperään perustuu sen maineeseen ja emänmaitoon perustuvan ruokinnan takia laadultaan iän mukaan vaaleanpunaiseen tai vaaleanpunertavaan lihaan. Uuhet ovat maitoa tuottavia ja imettäviä Pyreneitten rotuja, jotka ovat erityisen hyvin sopeutuneita alueelle ja joiden käytön ansiosta karitsat eivät ole kovin lihaksikkaita ja niiden rasvakerros on ohut tai keskinkertainen.

Pyreneille ovat ominaisia korkeudeltaan vaihtelevat vuoret ja niiden juurella sijaitsevat kukkulat. Pinnanmuodostuksella on voimakas vaikutus ilmastoon. Pyreneillä on vuoristoilmasto, jonka talvet ovat ankaria ja kesät leutoja ja aurinkoisia. Valtameren läheisyys ja sieltä tulevien ilmamassojen pysähtyminen vuoriin tuo mukanaan tiettyä leutoutta ja huomattavan paljon sadetta. Lisäksi sateen ja auringonpaisteen määrät sekä lämpötila vaihtelevat rinteiden avautumissuuntien mukaan, joten ilmastollisia olosuhteita on monenlaisia. Nämä ympäristöolosuhteet, eli korkeus, huomattava sademäärä, riittävä auringonpaiste sekä talvella ankarat ja kesällä leudot lämpötilat, saavat ruohoa kasvamaan riittävästi laiduntamisen tarpeisiin. Ihminen on harjoittanut laiduntamista Pyreneillä yli seitsemän tuhannen vuoden ajan. Koska vuorilla ja niiden alarinteillä on huomattavasti kaltevuutta, suurin osa lohkoista sopii varsinkin kesällä laiduntamiseen. Karjankasvatus laiduntamalla on parhaiten soveltuva ratkaisu näiden laidunmaiden hyödyntämiseen parhaalla mahdollisella tavalla, minkä takia märehtijöiden, varsinkin nautojen ja lampaiden, kasvatuksella on merkittävä osuus Pyreneitten maataloudessa. Tällainen järjestelmä voi toimia vain, jos käytetään alueeseen hyvin sopeutuneita rotuja.

Koko Pyreneitten vuoriketjun alueella kasvatetaan lampaita, mikä on yhteydessä ruohon kasvuun vuoden mittaan leudon ja kostean ilmaston ansiosta. Ilmaston ja erityisesti sademäärien vaihtelu maantieteellisen alueen eri osissa selittää paikallisiin erityisoloihin hyvin sopeutuneen kolmen maidontuottajarodun ja seitsemän imettävän rodun kehittymisen ja eriytymisen.

Pinnanmuodostuksen ansiosta kasvillisuus on kerroksittaista, ja sitä hyödynnetään vuodenaikojen mukaan, mikä luonnehtii lampaankasvatusta. Laiduntamisekosysteemi on järjestelmä, jossa painopisteessä ovat perinteisesti siirtolaidunnettavat kasvinsyöjät. Tällöin voidaan hyödyntää järkevästi vuorten ruohoa, jota täydennetään varsinkin nurmirehulla ja viljoilla.

Pyreneitten rotujen uuhet ovat kestäviä ja sopeutuneita ilmaston vaihteluihin ja kesälaiduntamiseen vuorilla, ja niitä on alueella nykyisinkin eniten. Kestävien rotujen ruumiinrakenne on sopeutunut kävelemiseen: lampailla on pitkät ja ohuet jalat ja ne ovat melko kevyitä.

Karitsojen loppukasvatus on myös Pyreneitten vuoriston perinteinen käytäntö. Käytössä ovat useimmiten imetykseen perustuvat järjestelmät, ja ainoa tulonlähde on karitsojen myynti. Sen takia karitsat on loppukasvatettava paikan päällä, jotta niistä saadaan parhain hyöty. Koska vuoristotilat kuitenkin sijaitsevat hajallaan eikä alueella ole paljonkaan mahdollisuuksia tuottaa loppukasvatusrehuja, osa teuraskaritsoista on perinteisesti loppukasvatettu niiden syntymätilan ulkopuolella loppukasvattamossa.

Agneau des Pyrénées -karitsanliha tuotetaan käyttämällä alueeseen sidoksissa olevia tuotantomenetelmiä ja paikallista osaamista:

Maantieteellisen alueen erikoiset pinnanmuodostus- ja ilmasto-olot soveltuvat karjan ja varsinkin lampaiden kasvatukseen.

Pyreneet kokonaisuutena ylä- ja alarinteineen suosivat karjan ja erityisesti lampaiden kasvatusta. Vaihtelevan pinnanmuodostuksen ja ilmaston ansiosta vuorten ja kukkuloiden alueet täydentävät toisiaan.

Uuhet hankkivat ruokansa vähintään seitsemän kuukautta vuodessa laiduntamalla ruohon peitossa olevia vuoria ja kukkuloita.

Maatiaisrodut ovat kestävyytensä ansiosta mahdollistaneet maatilojen säilymisen vaikeasti viljeltävillä alueilla maa- ja karjatalouteen perustuvien elinkelpoisten järjestelmien avulla, sillä nämä rodut pystyvät sopeutumaan Pyreneitten ympäristön maaperän ja ilmaston asettamiin rajoituksiin. Kerroksittaista kasvillisuutta hyödynnetään vuodenaikojen mukaan, mikä luonnehtii Pyreneitten lampaankasvatusta.

Pyreneitten paikallisten maatiaisrotujen käyttö johtaa toimintatapoihin, joissa otetaan johdonmukaisesti huomioon alueen eri ominaispiirteet: maatilat ovat hajallaan, mikä aiheuttaa ongelmia, jotka liittyvät eristyneisyyteen, riittävien rehuvarojen saantiin ja keräilyyn.

Pyreneitten vuoriketjun ympäristöolojen erityispiirteet ja monimuotoisuus ovat mahdollistaneet kymmenen lammasrodun kehittymisen. Jokainen näistä kymmenestä rodusta on täysin sopeutunut omaan alueeseensa ja Pyreneitten kasvatusmenetelmiin, joissa tuotetaan erikoisia, ei kovin lihaksikkaita karitsoja.

Maidontuottajarotuisia uuhia lypsetään, joten ne on erotettava karitsoistaan, kun nämä ovat vielä nuoria. Alueella kasvavan ruohon ansiosta uuhen maito on erityisen runsasravintoista ja täyttää karitsojen kaikki ravitsemukselliset tarpeet, eivätkä karitsat saakaan mitään muuta rehua kuin emän maitoa. Juottokaritsan liha on siitä syystä vaaleaa tai vaaleanpunertavaa. Imettäviä uuhia ei lypsetä, joten ne ovat vähintään 60 päivän ajan enimmäkseen karitsansa kanssa. Tänä aikana karitsan märehtijän ruuansulatusjärjestelmä kehittyy, ja se voi siirtyä maitoruokinnasta nurmirehuun ja viljoihin perustuvaan ruokintaan. Tämä kaksivaiheinen ruokinta ja karitsan ikä – ei liian nuori eikä liian vanha – mahdollistavat lihan vaaleanpunaisen värin.

Kasvattajat ovat säilyttäneet kasvatusjärjestelmänsä, joiden avulla voidaan tuottaa näitä kahta tunnettua ja arvostettua karitsatyyppiä:

”Pidän aivan erityisesti Pyreneitten juottokaritsasta. Sen lihasta tulee mieleen maidon makeus, jopa mystisyys. Raamatussa karitsa symboloi viattomuutta, elämän voittoa kuolemasta ja ylösnousemusta. Tätä lihaa syödessä saa vähän tuntumaa siitä: äidinrakkaus, maussa pienoinen mausteinen vivahdus, kuin lupaus paratiisista.” Alain Ducasse, Rencontres Savoureuses, petit traité de l’excellence française, Plon, 1999.

”Pyreneitten karitsaan ja lampaaseen kuudesta seitsemään sukupolven ajan erikoistuneet tuottajat muodostavat Fourcade-yrityksen. Tarbesissa Pyreneitten karitsa oli yleisesti tunnettua, ja Léon Fourcaden isä lähetti karitsaa Pariisiin ilman rekisteröityä tavaramerkkiä.”La qualité agro-alimentaire dans les Pyrénées, Éditions Transhumances, 1994.

Pyreneitten juottokaritsan tuottajajärjestö perustettiin vuonna 1989. Pyreneitten tuottajat ovat 80-luvulta lähtien ryhmittyneet ja organisoituneet saadakseen arvostusta tuotteilleen (lännessä tavaramerkillä Chouria, mikä vastasi Pyreneitten keskiosan Primeur Pyrénées -karitsaa). Tavaramerkki ”Agneau des Pyrénées” perustettiin vuonna 2007 Pyreneitten keskiosassa.

Tuote-eritelmän julkaisutiedot

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-7b3a8cf3-e829-4f4f-963e-3cb61014c5c5

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(*1) Vientiin tarkoitettu tarjontamuoto.”