1. Johdanto

Neuvoston direktiivi 95/50/EY yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa annettiin 6. lokakuuta 1995 , ja jäsenvaltioiden oli saatettava voimaan sen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1. tammikuuta 1997 mennessä.

Direktiivissä 95/50/EY säädetään, että kaikkien jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua kunkin kalenterivuoden päättymisestä vuosikertomus direktiivin soveltamisesta . Lisäksi direktiivissä säädetään, että komission on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vähintään joka kolmas vuosi kertomus direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa .

Komission kertomus perustuu jäsenvaltioilta saatuihin vuosikertomuksiin. Tämä on kuudes kertomus neuvoston direktiivin 95/50/EY soveltamisesta jäsenvaltioissa, ja se kattaa vuodet 2012–2014. Ensimmäinen kertomus kattoi vuodet 1997–1998, toinen kertomus vuodet 1999–2002, kolmas kertomus vuodet 2003–2005, neljäs kertomus vuodet 2006–2007 ja viides kertomus vuodet 2008–2011.

Vaarallisten aineiden turvallisten tiekuljetusten edellytyksiä ei määritellä direktiivissä 95/50/EY vaan jäljempänä kuvaillussa asiaa koskevassa EU:n lainsäädännössä.

2. Asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö

Kesäkuun 30. päivään 2009 asti sovellettiin vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21. marraskuuta 1994 annettua neuvoston direktiiviä 94/55/EY , sellaisena kuin se on muutettuna . Direktiivin 94/55/EY liitteet olivat sisällöltään samat kuin vaarallisten aineiden kansainvälisistä tiekuljetuksista tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (ADR-sopimuksen) liitteet .

Direktiivi 94/55/EY kumottiin 1. heinäkuuta 2009 ja korvattiin vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista 24. syyskuuta 2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/68/EY , sellaisena kuin se on muutettuna . Direktiivissä 2008/68/EY noudatetaan direktiivin 94/55/EY lähestymistapaa soveltamalla ADR-sopimuksen liitteenä olevia teknisiä ja hallinnollisia määräyksiä kaikkiin EU:n alueella tapahtuviin kuljetuksiin.

3. Direktiivin 95/50/EY soveltaminen

Annettuaan direktiivin 94/55/EY ja parantaakseen vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuuden tasoa neuvosto antoi 6. lokakuuta 1995 direktiivin 95/50/EY yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa. Siihen sisältyy yhdenmukaistettu tarkastusluettelo, jota jäsenvaltioiden on käytettävä tällaisia tarkastuksia suorittaessaan, sekä rikkomusten luokittelua koskevat ohjeet. Vuonna 2004 direktiivin liitteitä muutettiin , ja myös rikkomusten luokittelujärjestelmää muutettiin siten, että siihen on sisältynyt kolme vaaraluokkaa vuodesta 2005 alkaen.

Yhtenäiset tarkastukset koskevat kaikkia jäsenvaltion alueella tapahtuvia tai jäsenvaltioon kolmansista maista tulevia vaarallisiin aineisiin liittyviä tiekuljetustoimintoja kuljetusyksikön rekisteröintimaasta riippumatta. Direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että edustava osa vaarallisten aineiden tiekuljetuksia tarkastetaan pistokokein ja että tarkastukset samalla kattavat laajan osan tieverkkoa.

Tarkastuksia voidaan suorittaa myös yritysten toimitiloissa ennalta ehkäisevästi tai kun maantiellä on todettu turvallisuutta vaarantavia rikkomuksia. Direktiiviin 95/50/EY ei kuitenkaan sisälly tällaisia tarkastuksia koskevia raportointivaatimuksia.

4. EU:n jäsenvaltioiden ja Norjan kertomukset

Jäsenvaltioita pyydetään käyttämään kertomuksissaan direktiivin 95/50/EY liitteessä II esitettyjä vaaraluokkia ja esittämään kertomuksensa direktiivin liitteen III mukaisesti. Norja on toimittanut vuosikertomuksensa ja pyytänyt tulla lisätyksi komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamaan kertomukseen.

Kroatia liittyi EU:hun 1. heinäkuuta 2013, mutta alkoi raportoida tarkastuksistaan vuonna 2012. Useimmat jäsenvaltiot ja Norja ovat toimittaneet kertomuksensa enimmäkseen ajoissa. Jotkut kansalliset kertomukset olivat myöhässä, mikä johtui hallinnollisista menettelyistä, joita noudatetaan komissiolle toimitettavien tietojen keruussa, analysoinnissa ja siirrossa, etenkin jos tällaisiin menettelyihin osallistuu eri viranomaisia. Vaikka tilanne oli väliaikaisesti parantunut vuonna 2012 aikaisempaan verrattuna, sama tahti ei jatkunut seuraavina vuosina, ja niinpä komission oli toistettava pyyntönsä jäsenvaltioille ja kehotettava niitä parantamaan tietojen muotoa ja johdonmukaisuutta tulevaisuudessa.

Komissio on saanut kertomukset kaikilta jäsenvaltioilta koko kauden ajan, mutta huomattavista parannuksista huolimatta kaikki tiedot eivät ole olleet oikeassa muodossa, sillä jotkut jäsenvaltiot lähettävät edelleen erillisiä kertomuksia kansallisen tason toimivaltojen mukaan. Jotkut kertomukset oli kaiken lisäksi täytetty väärin, mikä johti puutteisiin ja merkityksettömiin tuloksiin tässä kertomuksessa olevissa taulukoissa, missä on niiden kohdalla merkintä ”#N/A” (”tietoja ei ole saatavilla”). Tämän kertomuksen liitteissä esitetään yhteenveto jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista.

Kun analysoidaan tarkastusten kehitystä kohdassa 7, on otettava huomioon, että määräystenvastaisuuksia koskeva indikaattori on matala Tanskassa vuonna 2013, koska määräystenvastaisten kuljetusyksikköjen määrää on tulkittu väärin. Tämä väärintulkinta on oikaistu vuoden 2014 kertomuksessa.

Useat jäsenvaltiot ovat lähettäneet kertomuksia, joissa rikkomusten lukumäärä poikkeaa määräystenvastaisten kuljetusyksikköjen lukumäärästä. Näin ei pitäisi olla, koska kunkin kuljetusyksikön osalta on tarkoitus ilmoittaa ainoastaan kaikkein vakavin vaaraluokka.

5. Suositus vaarallisten aineiden maantiekuljetuksia koskevien tarkastusten ilmoittamisesta