FI Euroopan unionin virallinen lehti C 56/48

Neuvoston perustelut: Neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistama kanta (EU) N:o 1/2016 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Euroopan unionin rautatievirastosta ja asetuksen (EY) N:o 881/2004 kumoamisesta

(2016/C 56/02)

I JOHDANTO

Komissio esitti 31. tammikuuta 2013 neuvostolle ehdotuksensa Euroopan unionin rautatievirastoa ja asetuksen (EY) N:o 881/2004 kumoamista koskevaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi.

Euroopan parlamentti äänesti 26. helmikuuta 2014 ensimmäisen käsittelyn lausunnostaan.

Neuvosto pääsi 5. kesäkuuta 2014 asetusehdotuksesta poliittiseen yhteisymmärrykseen. Lingvistijuristien viimeisteltyä tekstin neuvosto vahvisti 10. joulukuuta 2015 ensimmäisen käsittelyn kantansa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklassa määrättyä tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

Euroopan parlamentin äänestyksen ja neuvoston kahdenvälisen sopimuksen hyväksymisen jälkeen ehdotuksesta käytiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission kesken neuvotteluja yhteisymmärrykseen pääsemiseksi. Lopulliseen kompromissiin päästiin 17. kesäkuuta 2015, ja pysyvien edustajien komitea hyväksyi sen 30. kesäkuuta 2015. Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta (TRAN) vahvisti yhteisymmärryksen 10. marraskuuta 2015 ja osoitti asiasta kirjeen pysyvien edustajien komitean puheenjohtajalle.

Käsittelyn yhteydessä neuvosto otti huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean lausunnot.

II ENSIMMÄISEN KÄSITTELYN KANNAN ERITTELY

1. Yleistä

Edellä mainittu ehdotus kuuluu kuudesta säädösehdotuksesta koostuvaan neljänteen rautatiepakettiin, jonka tarkoituksena on poistaa jäljellä olevat esteet yhtenäisen eurooppalaisen rautatiealueen toteuttamisen tieltä.

Tämän uuden säädöspaketin yleisenä tavoitteena on parantaa rautatieliikennepalvelujen laatua ja lisätä niiden tehokkuutta poistamalla jäljellä olevat markkinaesteet ja tehostamalla yhteentoimivuuden ja turvallisuusvaatimusten yhdenmukaistamista, jotta varmistetaan EU:n rautatieverkon yhdenmukaistamisen korkeampi taso.

Tätä taustaa vasten komission ehdottaman Euroopan unionin rautatievirastoa (jäljempänä ’virasto’) koskevan uuden asetuksen tarkoituksena on näin ollen muuttaa nykyistä sääntelykehystä, jotta voidaan määritellä virastolle kuuluvat uudet yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen liittyvät tehtävät. Komissio on ehdottanut virastolle yhteentoimivuus- ja turvallisuusdirektiiveissä turvallisuustodistusten ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämiseen liittyviä uusia tehtäviä.

Lisäksi on ehdotettu nykyisten säännösten selkiyttämistä sekä viraston hallintoon liittyvien näkökohtien vahvistamista niiden periaatteiden mukaisesti, jotka sisältyvät 12. kesäkuuta 2012 hyväksyttyyn ”Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission hajautettuja virastoja koskevaan yhteiseen lähestymistapaan”.

Neuvoston lähestymistavan mukaisesti alkuperäiseen ehdotukseen on tehty useita tarkistuksia. Asetuksen keskeisiä säännöksiä on huomattavasti muutettu. Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa komission alkuperäinen ehdotus on tästä syystä muotoiltu uudelleen ja tekstiin on lisätty ja siitä on poistettu useita säännöksiä. Tämä tarkoittaa sitä, ettei neuvosto voi hyväksyä tarkistuksia, joita Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn lausunnossa on lisätty kyseisiin säännöksiin.

2. Keskeiset poliittiset kysymykset

i) Turvallisuustodistusten ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntäminen: viraston ja kansallisten turvallisuusviranomaisten roolit (12, 14, 20 ja 21 artikla)

Turvallisuustodistusten ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämisprosessien tehostamiseksi komission alkuperäisessä ehdotuksessa näiden todistusten ja lupien myöntämistä koskevaa toimivaltaa siirrettiin merkittävällä tavalla kansallisilta viranomaisilta virastolle.

Neuvosto hyväksyy komission yleisen lähestymistavan mutta katsoo, että komission ehdotusta on tältä osin muutettava, jotta kansallisten turvallisuusviranomaisten ja viraston asiaan liittyvät vastuut saadaan aikaisempaa joustavammiksi turvallisuustodistusten ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämisprosesseissa.

Tästä syystä neuvosto muuttaa komission alun perin ehdottamaa tasapainoa viraston ja kansallisten turvallisuusviranomaisten välisen toimivallan jaossa kansallisille turvallisuusviranomaisille erityisolosuhteissa annettavien lisätakeiden avulla.

Neuvoston kannan mukaan luodaan kalustoyksiköiden markkinoillesaattamislupien ja turvallisuustodistusten myöntämiseen liittyvä kaksoisjärjestelmä, jossa virasto yhden palvelupisteen periaatteen mukaisesti myöntää lupia rajatylittävään toimintaan tarkoitetuille kalustoyksiköille ja turvallisuustodistuksia rajatylittävää liikennettä harjoittaville rautatieyhtiöille ja jossa kansallisilla turvallisuusviranomaisilla säilyy tarvittavien arviointien suorittamiseen liittyvä tärkeä rooli. Vain kotimaisessa liikenteessä käytettävien kalustoyksiköiden ja toimivien rautatieyritysten osalta voidaan edelleen toimittaa lupa- tai todistuspyyntö virastolle tai kansalliselle turvallisuusviranomaiselle. Menettely- ja päätösperusteet ovat kuitenkin molemmissa tapauksissa samat.

Lisäksi neuvoston kannan mukaan virasto perustaa yhden palvelupisteen periaatteen mukaisesti toimivan tieto- ja viestintäjärjestelmän, joka on viraston hallinnassa (12 artikla).

Euroopan parlamentti kannattaa yleisesti neuvoston lähestymistapaa. Parlamentti soveltaa sitä kuitenkin eri tavalla ottamalla käyttöön erillään olevia verkkoja koskevan poikkeuksen, joka kattaa ne jäsenvaltioiden rautatieverkot tai osan niistä, joiden raideleveys on 1 520 mm.

Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa on otettu huomioon Euroopan parlamentin esille ottamat huolenaiheet siten, että yhteistyösopimuksia koskeviin säännöksiin on lisätty erillisten verkkojen käsite.

Tätä taustaa vasten tarkistukset 4, 49 ja 62 voitaisiin ottaa huomioon osittain tai neuvoston lähestymistavan hengessä.

ii) Viraston rooli Euroopan rautatieliikenteen hallintajärjestelmän ERTMS:n käyttöönottoluvan myöntämisessä (22 artikla)

Alkuperäisessä ehdotuksessaan komissio aikoi siirtää virastolle ratalaitteiden ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmien käyttöönottolupien myöntämisen Euroopan rautatieliikenteen hallintajärjestelmä ERTMS mukaan lukien.

Neuvosto ei ole yhtä mieltä komission tavasta lähestyä tätä kysymystä ja katsoo, että kansallisten turvallisuusviranomaisten olisi edelleen myönnettävä ERTMS-järjestelmien käyttöönottolupa.

Koska Euroopan parlamentti vaatii, että vastuu ERTMS-järjestelmien käyttöönottolupien myöntämisestä on annettava virastolle, neuvoston tekstiin on kuitenkin sopimukseen pääsemisen helpottamiseksi lisätty luvanantoa edeltävä pakollinen tarkastus. Tarkemmin sanoen neuvoston tavoitteena on vahvistaa selkeät osapuolten välistä yhteistyötä koskevat säännöt niitä ERTMS-järjestelmiä koskevan kahden eri skenaarion osalta, joista ensimmäisessä muutoksia on tehtävä, ennen kuin kansalliset turvallisuusviranomaiset antavat käyttöönottoluvan, ja toisessa virasto toteaa kansallisen turvallisuusviranomaisen myönnettyä luvan, etteivät rataverkot ja ERTMS-laitteilla varustetut kalustoyksiköt ole teknisesti tai toiminnallisesti yhteensopivia.

Näin ollen tarkistukset 3,11, 29 ja 65 voitaisiin ottaa huomioon osittain tai neuvoston lähestymistavan hengessä.

iii) Turvallisuustodistuksista ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamisluvista veloitettavat maksut (80 artikla)

Komissio ehdottaa delegoitujen säädösten käyttöä turvallisuustodistuksista ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamisluvista veloitettavien maksujen määrittämiseen, mutta neuvoston kannan tavoitteena on, että asetuksessa mainitaan periaatteet, joita virasto soveltaa turvallisuustodistuksia ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupia koskevien maksujen laskemisessa.

Neuvoston kannan mukaan säädöksessä säädetään, että näissä maksuissa tulisi ottaa huomioon kulut, jotka kansallisille turvallisuusviranomaisille tosiasiallisesti koituvat turvallisuustodistusten ja kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämiseen liittyvistä tehtävistä. Tätä varten yksityiskohtaiset säännökset maksujen määrittämismenetelmistä sisällytetään asetuksen artiklaosaan sen selventämiseksi, että ne vahvistetaan läpinäkyvällä, tasapuolisella ja yhdenmukaisella tavalla yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa eivätkä ne saa vaarantaa Euroopan rautatiealan kilpailukykyä eivätkä aiheuttaa tarpeetonta taloudellista rasitetta hakijoille. Tiettyjen Euroopan parlamentin huolenaiheiden poistamiseksi neuvoston tekstissä selkeytetään lisäksi, että maksuja on perittävä myös ERTMS-järjestelmien hyväksymistä koskevien päätösten antamisesta.

Lopuksi neuvoston kannan mukaan maksujen laskemista koskevat toimenpiteet on vahvistettava täytäntöönpanosäädöksin.

Euroopan parlamentti kannattaa delegoituja säädöksiä turvallisuustodistuksista ja kalustoyksiköiden markkinoillesaattamisluvista perittävien maksujen määrittämiseksi.

Tätä taustaa vasten neuvosto ei voinut ottaa huomioon tarkistuksia 14 ja 135.

iv) Viraston vastuu ja yhteistyö kansallisten oikeusviranomaisten kanssa (72 ja 73 artikla)

Neuvosto katsoo, että on edelleen selkiytettävä kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien ja turvallisuustodistusten myöntämiseen liittyviä viraston vastuita. Tästä syystä neuvoston kantaan on lisätty asiaa koskevia uusia säännöksiä etenkin lisäämällä uusi artikla kansallisten oikeusviranomaisten kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Tarkemmin sanoen neuvoston kannassa selvennetään, että pääjohtajan (ja viraston henkilöstön) koskemattomuudesta voitaisiin tarvittaessa luopua.

v) Yhteistyö kansallisten turvallisuusviranomaisten kanssa (76 artikla)

Neuvoston kannan mukaan viraston ja kansallisten turvallisuusviranomaisten on tehtävä kalustoyksiköiden markkinoillesaattamislupien ja turvallisuustodistusten myöntämismenettelyihin liittyviä yhteistyösopimuksia uuden todistusten ja lupien myöntämisjärjestelmän käytännön täytäntöönpanon helpottamiseksi. Tämän lähestymistavan mukaan virasto pystyy teettämään alihankintoina joitakin todistusten ja lupien antamiseen liittyviä tehtäviä kansallisilla turvallisuusviranomaisilla.

Lähestymistavan tavoitteena on säilyttää riittävä jousto, jotta rautatiealan erityispiirteet voidaan ottaa huomioon silloin, kun tehtäviä ei voida täysin erottaa toisistaan, vaan virasto ja kansalliset turvallisuusviranomaiset pikemminkin hoitavat niitä yhdessä. Varsinkin erillään muusta unionin rautatiejärjestelmästä olevien verkkojen osalta yhteistyöjärjestelyihin voi sisältyä mahdollisuus antaa tehtäviä toimeksi asiaankuuluville kansallisille turvallisuusviranomaisille, kun se on tarpeen todistusten ja lupien tehokkaan ja oikeasuhteisen jakamisen varmistamiseksi.

vi) Muutoksenhaku- ja välimiesmenettelyt / eturistiriitoja koskevat säännöt (53–63 artikla, 51 artikla)

Neuvoston kannassa pyritään tehostamaan asetuksen muutoksenhaku- ja välimiesmenettelyjä koskevia säännöksiä. Näin ollen neuvoston tekstistä ilmenee hakijalle annettu mahdollisuus viedä asia kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos erimielisyys koskee kansallisen turvallisuusviranomaisen toteuttamaa toimenpidettä. Lisäksi neuvosto on lisännyt uusia säännöksiä välimiesmenettelyistä, joilla taataan kansalliselle turvallisuusviranomaiselle mahdollisuus hakea muutosta viraston tekemään päätökseen erimielisyystapauksissa.

Euroopan parlamentti vaatii, että on sisällytettävä lisää vaatimuksia, jotka koskevat valituslautakunnan jäsenten nimittämistä, esteellisyys- ja jääväämispyyntöjä sekä muutoksenhakujen käsittelyä ja niitä koskevia päätöksiä.

Jotta tässä yhteydessä voidaan helpommin päästä yhteisymmärrykseen Euroopan parlamentin kanssa, neuvoston tekstissä vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt valituslautakunnan toiminnasta, mukaan lukien säännöt muutoksenhaku- tai välimiesmenettelyyn osallistuvia osapuolia edustavien lautakunnan jäsenten riippumattomuudesta, kaikilla tasoilla työskentelevän viraston henkilöstön eturistiriitojen ennaltaehkäisystä ja hallinnasta sekä muutoksenhakumenettelyä koskevan kolmen kuukauden määräajan sisällyttämisestä sen varmistamiseksi, etteivät muutoksenhaut luo esteitä tai aiheuta viivästystä.

Tältä osin voitaisiin hyväksyä tarkistukset 114–117, 122–133, 138–140 ja 146 osittain tai neuvoston lähestymistavan hengessä.

vii) Hallintoa koskevat uudet säännöt (47 ja 68 artikla)

Neuvoston tekstiin on sisällytetty merkittäviä muutoksia komission ehdotuksessa ehdotettuihin viraston hallintoa koskeviin sääntöihin. Tämä koskee erityisesti hallintoneuvoston kokoonpanoa ja pääjohtajan erottamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä.

Tarkemmin sanoen komission ehdotuksesta poiketen neuvosto päätti nimittää kaksi komission edustajaa hallintoneuvostoon (komission ehdottaman neljän edustajan sijaan) erillisvirastoja koskevaan yhteiseen lähestymistapaan sisältyvien nykyisten järjestelyjen mukaisesti.

Neuvosto on myös lisännyt komissiota koskevan uuden velvoitteen esittää vähintään kolme ehdokasta käsittävä luettelo pääjohtajan nimitystä varten.

Lopuksi neuvoston kannan mukaan valta ehdottaa pääjohtajan erottamista on annettu yhdelle kolmasosalle hallintoneuvoston jäsenistä.

viii) Kielet (74 artikla)

Neuvosto katsoo, että on ratkaisevan tärkeää sisällyttää lisätakeet kieliasiaa koskevaan tekstiin. Kaksoisjärjestelmään perustuva rakenne turvallisuustodistusten ja kalustoyksiköiden markkinoillesaattamislupien myöntämisen osalta toimisi moitteettomasti ainoastaan, jos sekä asianomaiset hakijat että kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat tarvittaessa edelleen käyttää omaa kieltään. Tämä kaksoisjärjestelmä edellyttää myös sitä, että viraston ja kansallisten turvallisuusviranomaisten kesken saadaan aikaan tiivis yhteistyö toimivin kielijärjestelyin, ottaen huomioon paikan päällä vallitseva todellinen tilanne ja etenkin se, että kansallisilla turvallisuusviranomaisilla on tärkeä tehtävä edellä mainittujen lupien ja todistusten myöntämisen edellyttämien arviointien suorittamisessa. Näin ollen neuvoston kannan mukaan päätös kielestä on tehtävä yksimielisesti hallintoneuvoston jäsenen pyynnöstä ja voimassa olevan asetuksen (EY) N:o 881/2004 soveltamisesta johtuvien nykykäytäntöjen mukaisesti.

ix) Varaosia koskevat eurooppalaiset standardit (19 ja 45 artikla)

Neuvoston kannan mukaan viraston on annettava yksityiskohtaisia ohjeita, jotka koskevat asiaankuuluvien eurooppalaisten standardointielinten standardeja, jotta voidaan täydentää komission niille antamaa toimeksiantoa. Lisäksi virasto osallistuu sellaisten vaihdettavien varaosien yksilöimiseen, jotka voidaan mahdollisesti standardoida, mukaan lukien tärkeimmät rajapinnat kyseisiin varaosiin, ja esittää komissiolle aiheellisia suosituksia.

Näin ollen voitaisiin hyväksyä tarkistukset 52, 53, 110 ja 156 osittain tai neuvoston lähestymistavan hengessä.

III PÄÄTELMÄ

Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa on otettu huomioon neuvoston ja Euroopan parlamentin välillä käydyissä neuvotteluissa komission avustuksella aikaansaatu kompromissi. Kompromissi on vahvistettu Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunnan (TRAN) puheenjohtajan kirjeellä pysyvien edustajien komitean puheenjohtajalle 24. marraskuuta 2015.

Valiokunnan puheenjohtaja ilmoittaa kirjeessä aikovansa suositella valiokunnan jäsenille ja myöhemmin täysistunnolle neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannan hyväksymistä ilman tarkistuksia ja tavallisen lainsäätämisjärjestyksen saattamista päätökseen Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä SEUT 294 artiklan mukaisesti.