Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa /* KOM/2011/0753 lopullinen - 2011/0368 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Vapaus-, turvallisuus- ja oikeusasioiden painoarvo on kasvanut tasaisesti viime vuosina. Tämä politiikanala on keskeinen osa eurooppalaista hanketta, jonka tavoitteena on luoda sisärajaton alue, jonne sekä unionin että kolmansien maiden kansalaiset voivat saapua ja jonka sisällä he voivat liikkua, asua ja työskennellä vapaasti ja tuoda kansallisille työmarkkinoille uusia ideoita, pääomaa, tietoa ja innovaatioita tai täydentää niiden vajeita luottaen siihen, että heidän oikeuksiaan noudatetaan ja että heidän turvallisuutensa on taattu. Sisäpolitiikan lisääntynyt merkitys todettiin vuonna 2009 hyväksytyssä Tukholman ohjelmassa[1], ja se on myös yksi niistä aloista, joilla on tapahtunut merkittäviä muutoksia Lissabonin sopimuksen johdosta. Sisäisen turvallisuuden alalla lähivuosina toteutettavia toimenpiteitä varten on esitetty selkeät suuntaviivat sellaisissa keskeisissä asiakirjoissa kuin komission tiedonanto EU:n sisäisestä turvallisuudesta[2]. Unionilla on edessään merkittäviä haasteita sisäisen turvallisuuden alalla. Terrorismi ja järjestäytynyt rikollisuus, huumekauppa, korruptio, tietoverkkorikollisuus sekä ihmiskauppa ja laittomien aseiden kauppa muodostavat vakavia uhkia myös tulevaisuudessa. Rikosten kokonaisluvun arvioidaan pysyvän ennallaan, mutta rikollisuuden luonteen odotetaan muuttuvan, kun rikolliset käyttävät rikosten tekemiseen uusia teknologioita. Rajatylittävä ja järjestäytynyt rikollisuus luultavasti lisääntyvät, kehittyvät ja kansainvälistyvät. Tiettyjen rikostyyppien kuten petosten, rahanpesun ja tietoverkkorikollisuuden, odotetaan lisääntyvän. Lisätoimia tarvitaan myös Euroopan elintärkeiden infrastruktuurien suojaamiseksi tehokkaammin erityisesti terrorihyökkäyksiltä ja yhdennetyn unionin lähestymistavan kehittämiseksi riskin- ja kriisinhallintaan. Näiden tulevien haasteiden voittamiseksi tarvitaan tehostettuja unionin tason toimia, jotta kansalaisia voidaan suojella kasvavilta rajatylittäviltä uhkatekijöiltä ja tukea jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten operatiivista toimintaa muun muassa riittävällä unionin rahoituksella. Tätä varten Tukholman ohjelmassa vaaditaan nimenomaisesti uuden rahaston perustamista sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon tukemiseksi sekä johdonmukaisen ja kattavan lähestymistavan omaksumista lainvalvontayhteistyöhön, joka käsittää myös unionin ulkorajojen hallinnoinnin. Tältä pohjalta komissio ehdotti 29. kesäkuuta 2011 hyväksymässään ehdotuksessa uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä vuosiksi 2014–2020[3], että sisäasioiden rahoituksen rakennetta yksinkertaistettaisiin vähentämällä rahoitusohjelmien määrä kahteen eli sisäisen turvallisuuden rahastoon ja turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon. Sisäisen turvallisuuden rahaston kokonaisbudjetti on 4 648 miljoonaa euroa (nykyhintoina), joilla tuetaan sisäisen turvallisuuden strategiassa vahvistettujen viiden strategisen tavoitteen toteuttamista: hajotetaan kansainväliset rikollisverkostot; ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan; parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä; vahvistetaan turvallisuutta rajavalvonnan avulla ja parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista. Koska sisäisen turvallisuuden strategia kattaa hyvin erilaisia strategisia tavoitteita, joilla on eri oikeusperustat, sitä ei oikeudellisista syistä ole mahdollista perustaa yhtenä rahoitusvälineenä. Sen vuoksi rahasto ehdotetaan perustettavaksi kattavana rahoituskehyksenä, joka käsittää kaksi alakohtaista ehdotusta (tämä on niistä toinen) ja niitä täydentävän horisontaalisen säädöksen, jossa vahvistetaan niitä koskevat yhteiset säännökset. Oikeudellista rakennetta selostetaan lähemmin 3 jaksossa. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TULOKSET Nykyisin korostetaan arvioinnin merkitystä päätöksenteon perusteena. Sen mukaisesti tämä ehdotus perustuu arviointien tuloksiin, sidosryhmien kuulemiseen ja vaikutusten arviointiin. Tulevien sisäpoliittisten rahoitusvälineiden valmistelu alkoi vuonna 2010 ja jatkui vuoteen 2011. Valmistelutyön yhteydessä annettiin ulkopuolisen arvioijan tehtäväksi toteuttaa selvitys näiden välineiden vaikutuksista. Selvitys käynnistettiin joulukuussa 2010, ja se valmistui heinäkuussa 2011. Siinä tarkastellut ongelmat, tavoitteet ja mahdolliset toimintalinjaukset sekä arviot niiden vaikutuksista perustuivat nykyisiä rahoitusvälineitä koskevien vaikutustenarviointien tuloksiin. Komissio laati selvityksen perusteella vaikutustenarviointikertomuksen, josta vaikutustenarviointilautakunta antoi lausuntonsa 9. syyskuuta 2011. Arvioinnin merkitystä päätöksenteon perusteena korostavan lähestymistavan mukaisesti tässä ehdotuksessa on otettu huomioon myös turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevan yleisohjelman virallinen väliarviointi[4], joka kattaa rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa (ISEC) sekä terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja niiden seurausten hallintaa (CIPS) koskevien erityisohjelmien täytäntöönpanon vuosina 2007–2009. Komissio arvioi 16. kesäkuuta 2011 päivätyssä kertomuksessaan ohjelmien täytäntöönpanon laadullisia ja määrällisiä näkökohtia ja saavutettuja tuloksia sekä kartoitti ohjelman perusteella toteutetut toimet, analysoi rahoitettujen hankkeiden tehokkuutta ja tutki, olisiko ohjelmavälineitä ja täytäntöönpanomekanismeja tarpeen tarkistaa. Lisäksi tämän ehdotuksen laatimisessa on otettu huomioon EU:n sisäasioiden rahoituksesta verkkokyselyn muodossa 5.1.–20.3.2011 järjestetyn julkisen kuulemisen tulokset[5]. Kommentteja pyydettiin sekä EU:n että kolmansien maiden sidosryhmiltä. Kyselyyn saatiin kansalaisilta ja järjestöiltä yhteensä 115 vastausta, joista kahdeksan oli lausuntoja. Vastaajia oli kaikista jäsenvaltioista ja lisäksi muutamista kolmansista maista. Vuonna 2011 järjestetyssä konferenssissa The future of EU funding for Home Affairs: A fresh look keskeisten sidosryhmien (jäsenvaltiot, kansainväliset järjestöt, kansalaisjärjestöt ym.) edustajat vaihtoivat näkemyksiä EU:n sisäasioiden tulevasta rahoituksesta. Konferenssissa myös vahvistettiin vaikutustenarvioinnin ja julkisen kuulemisen tulokset. Kysymys tulevasta rahoituksesta on noussut esiin keskusteluissa toimielinten edustajien kanssa useaan otteeseen, mm. oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epävirallisissa lounaskeskusteluissa 21. tammikuuta 2011, Euroopan parlamentin poliittisten koordinaattorien epävirallisessa aamiaistilaisuudessa 26. tammikuuta 2011, komissaari Malmströmin kuulemisessa EU:n poliittisia haasteita ja rahoitusta käsittelevässä Euroopan parlamentin erityisvaliokunnassa 10. maaliskuuta 2011 sekä sisäasioiden pääosaston pääjohtajan ja Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenten mielipidevaihdossa 17. maaliskuuta 2011. Nimenomaan sisäisen turvallisuuden alaan liittyviä tulevia rahoitusvälineitä koskevaa asiantuntijaneuvontaa on saatu Europolin turvallisuuskomitean (COSI) kokouksessa 5. lokakuuta 2010 käydyissä keskusteluissa, joissa vaihdettiin alustavia näkemyksiä jäsenvaltioiden ja virastojen (Eurojust, Europol, CEPOL ja Frontex) edustajien kanssa, sekä EOSin 9. helmikuuta 2011 järjestämässä konferenssissa Industry and Security. Lisäksi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa keskusteltiin sisäisen turvallisuuden rahoitusvälineen täytäntöönpanoon liittyvistä teknisistä näkökohdista turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevan yleisohjelman erityisohjelmien (ISEC ja CIPS) kokouksissa 15. helmikuuta ja 18. heinäkuuta 2011. Edellä mainitut kuulemiset, konferenssit ja asiantuntijoiden kanssa käydyt keskustelut ovat vahvistaneet keskeisten sidosryhmien olevan yhtä mieltä siitä, että unionin rahoitusta on voitava käyttää sisäisen turvallisuuden alalla laajemmin, myös sisäisen turvallisuuden ulkoisen ulottuvuuden osalta. Samalla on pyrittävä yksinkertaistamaan täytäntöönpanomekanismeja ja lisäämään joustavuutta erityisesti hätätilanteisiin vastaamisen helpottamiseksi. Lisäarvon parantamiseksi unionin rahoitusta myönnettäessä olisi otettava nykyistä paremmin huomioon unionin tason painopisteet ja strategiset sitoumukset, ja varoja olisi kohdennettava erityisesti EU:n sisäasioiden säännöstön täytäntöönpanon tukemiseen. Sidosryhmien mukaan sisäisen turvallisuuden laajat temaattiset painopisteet on vahvistettu jo vuonna 2009 hyväksytyssä Tukholman ohjelmassa ja vuonna 2010 hyväksytyssä sisäisen turvallisuuden strategiassa. Siksi tuleva rahoitusmekanismi olisi määriteltävä kattavasti niin, että sen piiriin kuuluvat sekä lainvalvonta- ja rajavalvonta- että tulliviranomaiset. Lisäksi pidettiin tärkeänä, että alalla toimivia unionin virastoja, kuten Europolia ja Frontexia, hyödynnetään nykyistä enemmän. Rahoitusvälineiden määrän vähentämistä kahteen kannatettiin laajasti edellyttäen, että tämä todella yksinkertaistaisi menettelyjä. Sidosryhmät kannattivat myös joustavan hätätilannemekanismin käyttöönottoa. Hallinnointia yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja siirtymistä monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun pidettiin yleisesti tarkoituksenmukaisena hallintotapana sisäasioiden rahoituksen toteuttamiseksi. Valtiosta riippumattomat järjestöt olivat tosin sitä mieltä, että myös suoraa hallinnointia olisi jatkettava. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Toiminnan oikeusperusta on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohta, jonka mukaan ”unioni tarjoaa kansalaisilleen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen, jolla ei ole sisärajoja ja jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus, toteuttaen samalla ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia, turvapaikkaa, maahanmuuttoa sekä rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa koskevat aiheelliset toimenpiteet”. Unionin toiminta on oikeutettua Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 67 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden nojalla, sillä siinä määritellään keinot vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen toteuttamiseksi. Tällä asetuksella on useita oikeusperustoja vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevassa SEUT-sopimuksen V osastossa (82 artiklan 1 kohta, 84 artikla ja 87 artiklan 2 kohta). Nämä artiklat ovat yhteensopivia oikeusperustoja kyseisen osaston perusteella tapahtuvaan päätöksentekoon liittyvien oikeudellisten vaatimusten mukaisesti. Vaikka toiminnan tavoitteet ovat keskenään johdonmukaisia, sisäisen turvallisuuden rahastoa ei voida perustaa yhdellä kattavalla säädösehdotuksella siksi, että äänestysjärjestelyihin neuvostossa vaikuttaa ns. eriytetty yhdentyminen eli se, sovelletaanko pöytäkirjaa nro 19 (Schengenin säännöstöstä), pöytäkirjaa nro 21 (Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta) vai pöytäkirjaa nro 22 (Tanskan asemasta, mukaan lukien sen suhde SEUT-sopimuksen kolmannen osan V osastoon). Tämän vuoksi sisäisen turvallisuuden rahasto perustetaan kahdesta erillisestä säädöksestä muodostuvan kattavan rahoituskehyksen muodossa siten, että kummassakin säädöksessä vahvistetaan tietty rahaston osa-alue ja siihen liittyvät tavoitteet, tukikelpoiset toimet ja niihin osoitettavat määrärahat: · asetus poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan osa-alueen määrittämisestä osana rahastoa; · asetus rajavalvonnan ja yhteisen viisumipolitiikan osa-alueen määrittämisestä osana rahastoa. Tämän asetuksen perusteella voidaan myöntää rahoitustukea poliisiyhteistyötä, tietojenvaihdon ja tietojen saatavuuden edistämistä, rikollisuuden ehkäisemistä ja rajatylittävän sekä vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden sekä terrorismin torjumista varten. Näiden lisäksi rahoitustukea voidaan myöntää väestön ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelemiseen turvallisuuteen liittyviltä vaaratilanteilta ja turvallisuuteen liittyvien vaaratilanteiden tehokasta hallinnointia varten osana sisäisen turvallisuuden rahaston kattavaa kehystä. Rahoitustukea myönnettäessä otetaan unionin yhteiset politiikat (strategiat, ohjelmat ja toimintasuunnitelmat), lainsäädäntö, käytännön yhteistyö sekä uhkien ja riskien arvioinnit. Tämän vuoksi ne kaksi ohjelmaa (ISEC ja CIPS), joista nyt myönnetään rahoitustukea tälle alalle, olisi kumottava alkaen 1. päivästä tammikuuta 2014, siirtymäsäännösten soveltamista kuitenkaan rajoittamatta. CIPS-ohjelmaa (neuvoston päätös 2007/124/EY, Euratom) ei kuitenkaan ole mahdollista kumota tällä asetuksella sen kaksiosaisesta oikeusperustasta (EY, Euratom) johtuvien äänestysjärjestelyjen vuoksi, vaan sen kumoamisesta on annettava erillinen säädös. Kaiken kaikkiaan tällä alalla voidaan saavuttaa selkeää lisäarvoa unionin toimilla verrattuna jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin. Koska Euroopan unionilla on jäsenvaltioita paremmat edellytykset puuttua rajatylittäviin tilanteisiin ja luoda kehys yhteisille lähestymistavoille, tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitustuki edistää erityisesti kansallisten ja EU:n tason valmiuksien kehittämistä sekä rajatylittävää yhteistyötä ja koordinointia, viestinnän helpottamista ja suojaamista, verkostoitumista, keskinäistä luottamusta ja tietojen sekä kokemusten vaihtoa. Tässä yhteydessä kuitenkin todetaan, että toimet on toteutettava tarkoituksenmukaisella tasolla ja että unionin toimissa ei pidä mennä pidemmälle kuin on tarpeen. Kuten talousarvion kokonaistarkastelussa korostetaan, ”EU:n talousarviosta olisi rahoitettava EU:n julkisia hyödykkeitä, toimia, joita jäsenvaltiot ja alueet eivät itse pysty rahoittamaan, ja toimia, joissa EU:n rahoituksella voidaan varmistaa paremmat tulokset”.[6] 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Komission ehdotus uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä vuosiksi 2014–2020 sisältää 4 648 miljoonan euron määrärahan (nykyhintoina) sisäisen turvallisuuden rahastoa varten. Tämän kokonaismäärärahan puitteissa on varattu tämän ehdotuksen täytäntöönpanoon alustavasti 1 128 miljoonaa euroa. Alustavien suunnitelmien mukaan 50 prosenttia tästä määrästä (564 milj. euroa) käytettäisiin jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin ja toiset 50 prosenttia (564 milj. euroa) komission johdolla keskitetyn hallinnoinnin perusteella unionin toimiin, hätätoimenpiteisiin ja tekniseen apuun. miljoonaa euroa Sisäisen turvallisuuden rahasto ml. uudet tietojärjestelmät || || 4 648 - poliisiyhteistyötä koskeva väline || || 1 128 - rajavalvontaa koskeva väline || || 3 520 5. EHDOTUKSEN KESKEISET KOHDAT · Keskittyminen strategisiin painopisteisiin Riittävien ja näkyvien vaikutusten varmistamiseksi tässä asetuksessa ehdotetaan, että unionin rahoitustuki keskitetään vuosina 2014–2020 viiteen keskeiseen strategiseen painopisteeseen (EU:n sisäisen turvallisuuden strategian mukaisesti): – ehkäistään ja torjutaan rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta; – parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä; – ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan; – parannetaan valmiuksia suojata elintärkeitä infrastruktuureja kaikilla talouden aloilla; ja – parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon nämä asetuksen liitteessä vahvistettavat strategiset painopisteet, kun ne laativat monivuotisia kansallisia ohjelmiaan. Painopisteitä voidaan muuttaa milloin tahansa yksinkertaistetulla menettelyllä annettavalla delegoidulla säädöksellä, jos ilmenee uusia riskejä tai uhkatekijöitä. Lisäksi jäsenvaltioita voidaan kannustaa toteuttamaan näitä unionin strategisia painopisteitä korottamalla niihin liittyvien kansallisten täytäntöönpanotoimien unionilta tuleva osarahoitus 75 prosentista 90 prosenttiin horisontaalisen asetuksen mukaisesti. Tämän asetuksen perusteella tuettavat konkreettiset toimet kattavat ensisijaisesti toimia, joilla vahvistetaan jäsenvaltioiden operatiivisia valmiuksia, kuten yhteisiä rajatylittäviä toimia, parhaiden käytäntöjen vaihtoa, uusien menetelmien ja teknologioiden testausta ja validointia (jotta voidaan kuroa kiinni välimatka unionin rahoittamaan turvallisuustutkimukseen), teknisten laitteiden ja perusrakenteiden hankintaa, koulutusta ja henkilöstövaihtoa, analyyttisia toimintoja kuten riskien ja uhkatekijöiden arviointeja sekä verkostoitumista. Jotta sisäasioiden alalla toimivien unionin virastojen pätevyyttä ja asiantuntemusta voitaisiin käyttää tehokkaammin, komissio aikoo käyttää myös varainhoitoasetuksen[7] tarjoamaa mahdollisuutta osoittaa tämän asetuksen mukaisesti käytettävissä olevilla määrärahoilla virastoille erityistehtäviä, edellyttäen että nämä tehtävät kuuluvat virastojen toimenkuvaan ja täydentävät niiden työohjelmaa. Tähän välineeseen perustuvien tehtävien osalta tämä tarkoittaa erityisesti Euroopan poliisivirastoa (Europol) ja esimerkiksi yhteisten tutkintaryhmien organisointia tai Prüm-neuvontapalvelua sekä Euroopan poliisiakatemiaa (Cepol) ja muun muassa soveltuvien kolmansien maiden lainvalvontaviranomaisten henkilöstölle tarkoitettujen eurooppalaisten koulutussuunnitelmien, yhteisten temaattisten oppijaksojen ja moduulien laatimista ja toteuttamista. · Käytettävissä olevien resurssien jakautuminen Tämän välineen kokonaisrahoitus kaudelle 2014–2020 käsittää kaksi osaa: unionin talousarviosta saatavat määrärahat (1 128 miljoonaa euroa nykyhintoina) ja Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvien maiden (Norja, Islanti, Sveitsi ja Liechtenstein) rahoitusosuus, jonka määrä ei ole vielä tiedossa. Jäsenvaltioista Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen, kun taas Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta saattavat päättää osallistua siihen niiden asemasta tehtyjen pöytäkirjojen mukaisesti. Kokonaismäärärahat, 1 128 miljoonaa euroa, jakautuvat kahteen yhtä suureen osaan (50/50): jäsenvaltiot saavat alustavasti 564 miljoonaa euroa (nykyhintoina) (yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin perustuvia) kansallisia ohjelmiaan varten ja unionin toimiin, hätäapuun ja tekniseen apuun, ja komissio panee täytäntöön vastaavan alustavan määrän soveltaen suoraa ja välillistä hallinnointia. Kriteerit, joiden perusteella käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioille, liittyvät jäsenvaltioiden suojelua tarvitseviin kohteisiin: niiden väestö ja pinta-ala, niiden lentokenttien ja satamien kautta kulkeva henkilö- ja tavaraliikenne sekä unionin lainsäädännön perusteella nimetyt elintärkeät infrastruktuurit. Koska tässä yhteydessä on otettava huomioon jäsenvaltioiden erilaiset rahoitusvalmiudet, viidenneksi (käänteiseksi) myöntämiskriteeriksi on otettu niiden bruttokansantuote. · Hätäapu ja kolmansissa maissa toteutettavat ja niihin liittyvät toimet Tässä asetuksessa ja horisontaalisessa asetuksessa vahvistetaan erityissäännökset, joiden nojalla unioni voi toteuttaa nopeita ja tehokkaita toimia, kun ilmenee sellaisia turvallisuuteen liittyviä vaaratilanteita tai uusia uhkakuvia, jotka vaikuttavat tai saattavat vaikuttaa hyvin kielteisesti väestön turvallisuuteen yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa (hätätilanne). Tällaisista hätäaputoimista päättää aina komissio, mutta niitä voivat ehdottaa myös jäsenvaltiot, unionin virastot, kansainväliset järjestöt tai SEUT-sopimuksen 71 artiklan nojalla perustettu sisäisen turvallisuuden pysyvä komitea (COSI), jota edustaa neuvoston puheenjohtajana toimiva jäsenvaltio. Hätäapu ei rajoitu pelkästään EU:n alueelle, vaan sitä voidaan myöntää myös kolmansissa maissa toteutettaviin tai niihin liittyviin toimenpiteisiin. Yleensä ne kolmansissa maissa toteutettavat tai niihin liittyvät toimet, joihin voidaan myöntää rahoitusta tämän asetuksen perusteella, ovat lyhytaikaisia operaatioita, jotka vaikuttavat suoraan unionin sisäiseen turvallisuuteen, kuten yhteiset rajatylittävät toimet, teknisten laitteiden hankinta, tietojenvaihtoon ja koulutukseen liittyvät toimet, uhkatekijöiden ja riskien arvioinnit sekä rahoitustuki tietoisuuden lisäämiseen ja viestintään liittyville toimille. Kolmansissa maissa toteutettavien toimien täytäntöönpanosta vastaa ensisijaisesti komissio soveltaen joko suoraa tai välillistä hallinnointia varainhoitoasetuksen mukaisesti. Tästä rahastosta ei rahoiteta suoraan kehitystä tukevia toimia, vaan niillä täydennetään tarvittaessa rahoitusapua, jota annetaan unionin ulkoisen avun välineistä, jotka ovat jatkossakin tärkein rahoituslähde tuettaessa valmiuksien kehittämistä kolmansissa maissa. Tällaisten toimien toteuttamisessa pyritään noudattamaan täysin johdonmukaisesti asianomaista maata tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan periaatteita ja yleistavoitteita. Toimien täydentävyys varmistetaan tehostamalla koordinointia Euroopan ulkosuhdehallinnon ja asianomaisten komission yksiköiden kanssa. 2011/0368 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 82 artiklan 1 kohdan, 84 artiklan sekä 87 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[8], sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[9], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[10], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Unionin tavoite korkean turvallisuustason varmistamisesta Euroopan unionissa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 67 artiklan 3 kohta) olisi saavutettava muun muassa toteuttamalla toimenpiteitä rikollisuuden ehkäisemiseksi ja torjumiseksi sekä tukemalla jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja niiden välistä koordinointia. (2) Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi toteutettava tehostettuja unionin tason toimia, jotta ihmisiä ja omaisuutta voidaan suojella kasvavilta rajatylittäviltä uhkatekijöiltä ja tukea jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toimintaa. Terrorismi ja järjestäytynyt rikollisuus, huumekauppa, korruptio, tietoverkkorikollisuus sekä ihmiskauppa ja laittomien aseiden kauppa muodostavat edelleen uhkan unionin sisäiselle turvallisuudelle. (3) Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, jonka neuvosto hyväksyi helmikuussa 2010[11], sisältää yhteisen toimintasuunnitelman näiden yhteisten turvallisuushaasteiden ratkaisemiseksi. Komission marraskuussa 2010 hyväksymässä EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelmassa[12] strategian periaatteet ja suuntaviivat muunnetaan konkreettisiksi toimenpiteiksi määrittelemällä viisi strategista tavoitetta: hajotetaan kansainväliset rikollisverkostot, ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan, parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä, vahvistetaan turvallisuutta rajavalvonnan avulla ja parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista. (4) Jäsenvaltioiden välinen yhteisvastuullisuus, selkeä tehtävänjako, perusoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittaminen sekä kokonaisvaltaisen näkemyksen vahva painottaminen ja sisäisen turvallisuuden erottamaton yhteys ulkoiseen turvallisuuteen olisi otettava huomioon sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanoa ohjaavina keskeisinä periaatteina. (5) Sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon edistämiseksi ja sen operatiivisen toteutumisen varmistamiseksi jäsenvaltioille olisi annettava riittävästi unionin rahoitustukea perustamalla sisäisen turvallisuuden rahasto. (6) Perussopimuksen V osastoon liittyvien oikeudellisten vaatimusten vuoksi sisäisen turvallisuuden rahastoa ei ole mahdollista perustaa yhtenä rahoitusvälineenä. (7) Sen vuoksi rahasto olisi perustettava kattavana kehyksenä, josta myönnetään EU:n rahoitusta sisäisen turvallisuuden alalla ja joka käsittää tällä asetuksella perustettavan välineen sekä välineen, joka perustetaan ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa annettavalla asetuksella (EU) N:o XXX/2012[13]. Kattavaa kehystä olisi täydennettävä turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon ja poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen sovellettavista yleisistä säännöksistä annetulla asetuksella (EU) N:o XXX/2012[14]. (8) Tähän asetukseen ja ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa annettuun asetukseen (EU) N:o XXX/2012 perustuvien määrärahojen olisi yhdessä muodostettava rahaston koko voimassaoloajan kokonaismäärärahat, joita budjettivallan käyttäjä pitää toimielinten sopimuksen 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä. (9) Tämän asetuksen perusteella olisi myönnettävä rahoitustukea poliisiyhteistyön, tietojenvaihdon ja tietojen saatavuuden edistämiseen, rikollisuuden ehkäisemiseen ja rajatylittävän, vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden sekä terrorismin torjumiseen, väestön ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelemiseen turvallisuuteen liittyviltä vaaratilanteilta sekä turvallisuuteen liittyvien vaaratilanteiden tehokkaan hallinnoinnin edistämiseen osana sisäisen turvallisuuden rahaston kattavaa kehystä, ottaen huomioon yhteiset politiikat (strategiat, ohjelmat ja toimintasuunnitelmat), lainsäädäntö ja käytännön yhteistyö. (10) Näillä aloilla myönnettävällä rahoitustuella tuetaan erityisesti toimia, jotka edistävät rajatylittäviä yhteisiä toimia, tietojenvaihtoa ja tietojen saatavuutta, parhaiden käytänteiden vaihtoa, helpompaa ja suojattua viestintää ja koordinointia, koulutusta ja henkilöstövaihtoa, analyysi-, seuranta- ja arviointitoimia, kattavia uhkien ja riskien arviointeja, tietoisuuden lisäämiseen tähtääviä toimia, uuden teknologian testausta ja validointia, forensiseen tieteeseen liittyvää tutkimusta sekä yhteentoimivien teknisten laitteistojen hankintoja. (11) Kun tämän välineen tuella toteutetaan toimenpiteitä kolmansissa maissa ja niihin liittyviä toimenpiteitä, olisi hyödynnettävä synergiaa ja noudatettava johdonmukaisuutta muiden unionin ulkopuolella toteutettavien, sekä maantieteellisistä että temaattisista unionin ulkoisen avun välineistä tuettujen toimien kanssa. Näiden toimien toteuttamisessa olisi etenkin pyrittävä noudattamaan täysin johdonmukaisesti asianomaista maata tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan periaatteita ja yleistavoitteita. Niiden tarkoituksena ei tulisi olla tukea suoraan kehitysyhteistyöhön suunnattuja toimia, vaan niillä olisi tarvittaessa täydennettävä ulkoisen avun välineiden perusteella myönnettyä rahoitusta. Olisi myös pyrittävä johdonmukaisuuteen suhteessa humanitaarista apua koskevaan unionin politiikkaan erityisesti hätätoimenpiteiden toteuttamisen osalta. (12) Tämä väline olisi pantava täytäntöön noudattaen täysin Euroopan unionin peruskirjassa vahvistettuja oikeuksia ja periaatteita. (13) Sisäisen turvallisuuden rahaston täytäntöönpanon yhdenmukaisuuden varmistamiseksi rahastoon osoitetut unionin varat olisi pantava täytäntöön yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin mukaisesti, lukuun ottamatta unionin erityisen edun mukaisia toimia, jäljempänä ’unionin toimet’, hätäapua ja teknistä apua, jotka pannaan täytäntöön suoraa ja välillistä hallinnointia soveltaen. (14) Jäsenvaltioille niiden kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa varten osoitetut määrärahat olisi jaettava sellaisten selkeiden ja objektiivisten kriteerien perusteella, jotka liittyvät jäsenvaltioiden suojelua tarvitseviin julkisiin hyödykkeisiin ja jäsenvaltioiden taloudelliseen kykyyn varmistaa sisäisen turvallisuuden korkea taso, kuten väestön lukumäärä, valtion pinta-ala, niiden kansainvälisten lentokenttien ja satamien kautta kulkevien matkustajien ja rahdin määrä, Euroopan elintärkeiden infrastruktuurien lukumäärä ja jäsenvaltioiden bruttokansantuote. (15) Jotta voidaan lujittaa yhteisvastuuta ja vastuunjakoa unionin yhteisistä politiikoista, strategioista ja ohjelmista, jäsenvaltioita olisi kannustettava käyttämään osa kansallisiin ohjelmiin myönnetyistä kokonaisresursseista tämän asetuksen liitteessä vahvistettuihin unionin strategisiin painopisteisiin. Näitä painopisteitä koskevien hankkeiden osalta unionin osarahoitus olisi korotettava 90 prosenttiin niiden tukikelpoisista kokonaiskustannuksista asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] mukaisesti. (16) Unionin käyttöön jäävien resurssien enimmäismäärän olisi oltava yhtä suuri kuin jäsenvaltioille niiden kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa varten myönnettävien resurssien määrä. Näin voidaan varmistaa, että unioni pystyy tiettynä varainhoitovuonna tukemaan toimia, jotka ovat unionin erityisen edun mukaisia, esimerkiksi selvityksiä, uusien teknologioiden testausta ja validointia, valtioiden välisiä hankkeita, verkostoitumista ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa, asiaa koskevan unionin lainsäädännön ja politiikkojen täytäntöönpanon seurantaa sekä kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia. Tuettavien toimien olisi oltava unionin strategioissa, ohjelmissa, toimintasuunnitelmissa ja riskien ja uhkien arvioinneissa yksilöityjen painopisteiden mukaisia. (17) Jotta voitaisiin vahvistaa EU:n kykyä reagoida välittömästi unionin turvallisuuteen liittyviin vaaratilanteisiin ja uusiin uhkakuviin, olisi oltava mahdollista myöntää hätäapua asetuksella (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] perustetun nopean toiminnan mekanismin mukaisesti. (18) Unionin talousarviosta myönnettävä rahoitus olisi keskitettävä toimiin, joissa unionin toiminta voi tuoda lisäarvoa verrattuna jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin. Koska unionilla on jäsenvaltioita paremmat edellytykset puuttua rajatylittäviin tilanteisiin ja tarjota kehys yhteisille lähestymistavoille, tämän asetuksen perusteella tukikelpoisilla toimilla olisi edistettävä erityisesti kansallisten ja EU:n tason valmiuksien kehittämistä sekä rajatylittävää yhteistyötä ja koordinointia, verkostoitumista, keskinäistä luottamusta sekä tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihtoa. (19) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti, jotta tämän välineen säännöksiä, jotka koskevat unionin strategisten painopisteiden määrittelyä, voidaan täydentää tai muuttaa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (20) Jotta voitaisiin varmistaa tämän asetuksen säännösten yhtenäinen, tehokas ja oikea-aikainen soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. (21) Rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevan erityisohjelman perustamisesta kaudelle 2007–2013 osana turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevaa yleisohjelmaa 12 päivänä helmikuuta 2007 tehty neuvoston päätös 2007/125/YOS[15] olisi kumottava, tässä asetuksessa vahvistettujen siirtymäsäännösten soveltamista kuitenkaan rajoittamatta. (22) Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli lainvalvontaviranomaisten välisen koordinoinnin ja yhteistyön lujittamista, rikollisuuden ehkäisemistä ja torjumista, väestön ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelemista turvallisuuteen liittyviltä vaaratilanteilta ja jäsenvaltioiden ja unionin valmiuksien parantamista hallinnoida tehokkaasti turvallisuusriskejä ja kriisitilanteita, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. (23) Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä tietyistä Euroopan unionin neuvoston, Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä näiden kahden valtion osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 17 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY[16] 1 artiklan H kohdassa tarkoitetulla alalla. (25) Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä allekirjoitetussa sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan H kohdassa, tarkasteltuna yhdessä mainitun sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta tehdyn neuvoston päätöksen 2008/146/EY[17] 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan. (26) Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä allekirjoitetussa pöytäkirjassa, joka koskee Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymistä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehtyyn sopimukseen, ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan H kohdassa, tarkasteltuna yhdessä pöytäkirjan tekemisestä unionin puolesta annetun neuvoston päätöksen 2011/349/EU[18] 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan. (27) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. (28) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa olevan 3 artiklan mukaisesti Irlanti [ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin / on ilmoittanut haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen], sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista. (29) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa olevan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta [ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan / on ilmoittanut haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen] sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella perustetaan väline rahoitustuen myöntämiseksi poliisiyhteistyötä, rikollisuuden ehkäisemistä ja torjumista sekä kriisinhallintaa varten, jäljempänä ’väline’, osana sisäisen turvallisuuden rahastoa, jäljempänä ’rahasto’. Tällä asetuksella ja poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa annetulla asetuksella (EU) N:o XXX/2012 perustetaan sisäisen turvallisuuden rahasto kaudelle, joka alkaa 1 päivästä tammikuuta 2014 ja päättyy 31 päivään joulukuuta 2020. 2. Tässä asetuksessa vahvistetaan a) välineen perusteella myönnettävää rahoitustukea koskevat tavoitteet, tukikelpoiset toimet ja strategiset painopisteet; b) tukikelpoisten toimien yleinen täytäntöönpanokehys; c) määrärahat, jotka välineen perusteella ovat käytettävissä 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana, ja niiden jakautuminen. 3. Tässä asetuksessa säädetään asetuksessa (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] vahvistettujen sääntöjen soveltamisesta. 4. Tätä välinettä ei sovelleta kysymyksiin, jotka kuuluvat asetuksella (EU) N:o XXX/2012[19] perustetun oikeusalan ohjelman soveltamisalaan. Tästä välineestä voidaan kuitenkin kattaa toimia, joiden tarkoituksena on tukea oikeus- ja lainvalvontaviranomaisten välistä yhteistyötä. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) ’poliisiyhteistyöllä’ Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 87 artiklassa määriteltyjä erityistoimenpiteitä ja yhteistyömuotoja; b) ’tietojen vaihdolla ja tietojen saatavuudella’ sellaisten tietojen keräämistä, tallentamista, käsittelyä, analysointia ja vaihtoa, joita lainvalvontaviranomaiset tarvitsevat rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten, erityisesti kun on kyse rajatylittävästä, vakavasta ja järjestäytyneestä rikollisuudesta; c) ’rikosten ehkäisemisellä’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vähentää rikollisuutta tai muutoin edistää rikollisuuden ja kansalaisten turvattomuuden tunteen vähentämistä eurooppalaisen rikoksentorjuntaverkoston perustamisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/902/YOS[20] mukaisesti; d) ’järjestäytyneellä rikollisuudella’ sellaista kolmen tai useamman henkilön muodostaman, rakenteeltaan jäsentyneen ryhmän, joka on ollut olemassa jonkin aikaa, yhdessä toteuttamaa rangaistavaa toimintaa, jonka tarkoituksena on välittömän tai välillisen taloudellisen tai muun aineellisen hyödyn saaminen; e) ’terrorismilla’ mitä tahansa terrorismin torjumisesta 13 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä 2002/475/YOS[21], sellaisena kuin se on muutettuna 28 päivänä marraskuuta 2008 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2008/919/YOS[22], määriteltyä tahallista tekoa tai rikosta; f) ’riskin- ja kriisinhallinnalla’ mitä tahansa toimia, jotka liittyvät terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien arviointiin, ehkäisemiseen, niihin valmistautumiseen ja niiden seurausten hallintaan; g) ’ehkäisemisellä ja valmistautumisella’ mitä tahansa toimia, joiden tarkoituksena on ehkäistä ja/tai vähentää mahdolliseen terrorihyökkäykseen tai muuhun turvallisuuteen liittyvään vaaratilanteeseen liittyviä riskejä; h) ’seurausten hallinnalla’ sellaisten toimenpiteiden tehokasta koordinointia, jotka on toteutettu terrorihyökkäyksen tai muun turvallisuuteen liittyvän vaaratilanteen aiheuttamiin vaikutuksiin reagoimiseksi ja niiden vähentämiseksi, jotta voidaan varmistaa kansallisella ja/tai EU:n tasolla toteutettujen toimien tehokas koordinointi; i) ’elintärkeällä infrastruktuurilla’ sellaisia aineellisia resursseja, palveluja, tietotekniikkayhteyksiä, -verkkoja ja ‑infrastruktuurivaroja, joiden toimintahäiriö tai tuhoutuminen aiheuttaisi vakavia seurauksia elintärkeille yhteiskunnan toiminnoille, mukaan lukien toimitusketjut, kansalaisten terveys, turvallisuus ja taloudellinen tai sosiaalinen hyvinvointi tai unionin tai sen jäsenvaltioiden toiminta; j) ’hätätilanteella’ mitä tahansa turvallisuuteen liittyvää vaaratilannetta tai uusia uhkakuvia, jotka vaikuttavat tai saattavat vaikuttaa hyvin kielteisesti väestön turvallisuuteen yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa. 3 artikla Tavoitteet 1. Välineen yleistavoitteena on edistää turvallisuuden korkean tason varmistamista Euroopan unionissa. 2. Edellä 1 kohdassa esitetyn yleistavoitteen puitteissa välineellä edistetään unionin strategioissa, ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisesti seuraavien erityistavoitteiden toteutumista: a) ehkäistä ja torjua rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta sekä vahvistaa jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja niiden välistä koordinointia. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan erilaisten indikaattorien avulla, joita ovat muun muassa rajatylittävien yhteisten operaatioiden, parhaita käytänteitä koskevien asiakirjojen ja järjestettyjen tapahtumien lukumäärä. b) parantaa jäsenvaltioiden ja unionin valmiuksia hallinnoida tehokkaasti turvallisuuteen liittyviä riskejä ja kriisejä, ja valmistautua terrorihyökkäyksiin ja muihin turvallisuuteen liittyviin vaaratilanteisiin ja suojata väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureja niiltä. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan erilaisten indikaattorien avulla, joita ovat muun muassa sellaisten käyttöön otettujen ja/tai edelleen kehitettyjen välineiden lukumäärä, joiden avulla helpotetaan elintärkeiden infrastruktuurien suojelua jäsenvaltioissa talouden kaikilla sektoreilla, ja unionin tasolla laadittujen uhkien ja riskien arviointien lukumäärä. 3. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi välineestä edistetään seuraavia operatiivisia tavoitteita edistämällä ja kehittämällä a) toimenpiteitä (menetelmiä, työvälineitä ja rakenteita), joiden avulla voidaan lujittaa jäsenvaltioiden valmiuksia ehkäistä ja torjua rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta sekä terrorismia erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien, tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihdon, tietojen saatavuuden, yhteentoimivien teknologioiden, vertailukelpoisten tilastojen, soveltavan kriminologian, viestinnän ja tietoisuuden lisäämisen avulla; b) hallinnollista ja operatiivista koordinointia, yhteistyötä, keskinäistä ymmärtämystä ja tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten, muiden kansallisten viranomaisten ja alalla toimivien unionin elinten sekä tarvittaessa kolmansien maiden välillä; c) koulutussuunnitelmia eurooppalaisten koulutuspolitiikkojen täytäntöönpanoa varten, muun muassa erityisten EU:n lainvalvontaviranomaisten vaihto-ohjelmien avulla, jotta voidaan edistää todellisen eurooppalaisen oikeus- ja lainvalvontakulttuurin muodostumista; d) toimenpiteitä ja parhaita käytänteitä todistajien ja rikoksen uhrien suojelua ja tukemista varten; e) toimenpiteitä, joilla parannetaan jäsenvaltioiden hallinnollisia ja operatiivisia valmiuksia suojata elintärkeitä infrastruktuureja kaikilla talouden aloilla, muun muassa yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksien ja tehokkaamman koordinaation ja yhteistyön sekä tietotaidon ja kokemusten vaihdon ja levittämisen avulla sekä unionissa että kolmansien maiden kanssa; f) suojattuja viestintäyhteyksiä ja tehokasta koordinointia olemassa olevien alakohtaisten varhaisvaroitus- ja kriisinhallintatoimijoiden kesken sekä kansallisella että unionin tasolla, tilannekeskukset mukaan lukien, jotta voidaan mahdollistaa kattavien ja tarkkojen yleiskatsausten laatiminen kriisitilanteissa, koordinoida vastatoimenpiteitä ja jakaa julkisia, erityisiä ja luottamuksellisia tietoja; g) toimenpiteitä (menetelmiä, työkaluja ja rakenteita), joilla parannetaan jäsenvaltioiden ja unionin hallinnollisia ja operatiivisia valmiuksia laatia kattavia uhkien ja riskien arviointeja, joiden avulla unioni voi luoda yhteisiin arvioihin perustuvia yhdennettyjä lähestymistapoja kriisitilanteita varten ja parantaa jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden erilaisten uhkatasojen määritelmien ymmärtämystä. 4. Tällä välineellä edistetään myös jäsenvaltioiden ja komission aloitteesta toteutettavan teknisen avun rahoittamista. 4 artikla Tukikelpoiset toimet 1. Edellä 3 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden puitteissa ja asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 13 artiklan mukaisesti poliittisessa vuoropuhelussa sovittujen päätelmien perusteella tällä välineellä tuetaan jäsenvaltioissa toteutettavia ja erityisesti seuraavia toimia: a) toimet, joilla parannetaan poliisiyhteistyötä ja lainvalvontaviranomaisten välistä koordinointia, mukaan lukien yhteiset tutkintaryhmät ja muut rajatylittävät operaatiot, tietojen saatavuus ja vaihto ja yhteentoimivat teknologiat; b) verkostoituminen, keskinäinen luottamus, ymmärtämys ja oppiminen, tietotaidon, kokemusten ja hyvien käytänteiden yksilöinti, vaihto ja levittäminen, tietojen jakaminen, yhteinen tilannetietoisuus ja tilanteiden ennakointi, vaihtoehtosuunnittelu ja yhteentoimivuus; c) analyysi-, seuranta- ja arviointitoimet, mukaan lukien selvitykset sekä uhrien, riskien ja vaikutusten arvioinnit; d) tietoisuuden lisäämiseen, tietojen levittämiseen ja viestintään liittyvät toimet; e) teknisten laitteiden, suojattujen tilojen, infrastruktuurien ja niihin liittyvien rakennusten ja järjestelmien, erityisesti tieto- ja viestintäjärjestelmien ja niiden osien, hankinta ja/tai päivittäminen, muun muassa Euroopan verkkorikoskeskuksen puitteissa tehtävää tietoverkkorikollisuutta koskevaa eurooppalaista yhteistyötä varten; f) alalla toimivien viranomaisten henkilöstön ja asiantuntijoiden vaihto ja koulutus, myös kielikoulutus, sekä yhteiset harjoitukset tai ohjelmat; g) toimet, jotka liittyvät uusien menetelmien tai teknologioiden käyttöönottoon, siirtoon, testaukseen ja validointiin, mukaan lukien unionin rahoittamaan turvallisuustutkimukseen liittyvät pilottihankkeet ja seurantatoimet. 2. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa tämän välineen avulla tuetaan myös kolmansiin maihin liittyviä ja kolmansissa maissa toteutettavia ja erityisesti seuraavia toimia: a) toimet, joilla parannetaan poliisiyhteistyötä ja lainvalvontaviranomaisten välistä koordinointia, mukaan lukien yhteiset tutkintaryhmät ja muut rajatylittävät operaatiot, tietojen saatavuus ja vaihto ja yhteentoimivat teknologiat; b) verkostoituminen, keskinäinen luottamus, ymmärtämys ja oppiminen, tietotaidon, kokemusten ja hyvien käytänteiden yksilöinti, vaihto ja levittäminen, tietojen jakaminen, yhteinen tilannetietoisuus ja tilanteiden ennakointi, vaihtoehtosuunnittelu ja yhteentoimivuus; c) teknisten laitteiden, muun muassa tieto- ja viestintäjärjestelmien ja niiden osien, hankinta ja/tai päivittäminen; d) alalla toimivien viranomaisten henkilöstön ja asiantuntijoiden vaihto ja koulutus, kielikoulutus mukaan lukien; e) tietoisuuden lisäämiseen, tietojen levittämiseen ja viestintään liittyvät toimet; f) uhkien, riskien ja vaikutusten arvioinnit; g) selvitykset ja pilottihankkeet. 5 artikla Kokonaismäärärahat ja täytäntöönpano 1. Tämän asetuksen täytäntöönpanoon osoitettavat kokonaismäärärahat ovat 1 128 miljoonaa euroa. 2. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuosittaiset määrärahat rahoituskehyksen puitteissa. 3. Kokonaismäärärahat pannaan täytäntöön seuraavien toimenpiteiden avulla: a) kansalliset ohjelmat 6 artiklan mukaisesti; b) unionin toimet 7 artiklan mukaisesti; c) tekninen apu 8 artiklan mukaisesti; d) hätäapu 9 artiklan mukaisesti. 4. Tähän välineeseen perustuva talousarvio pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o XXXX/2012 [uusi varainhoitoasetus][23] 55 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua, yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavaa hallinnointia noudattaen, lukuun ottamatta 7 artiklassa tarkoitettuja unionin toimia, 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua ja 9 artiklassa tarkoitettuja hätätoimia. 5. Kokonaismäärärahojen ohjeellinen jakautuminen on seuraava: a) 564 miljoonaa euroa jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin; b) 564 miljoonaa euroa unionin toimiin, hätäapuun ja komission aloitteesta myönnettävään tekniseen apuun. 6. Tämän asetuksen täytäntöönpanoon 1 kohdan mukaisesti osoitetut kokonaismäärärahat muodostavat yhdessä ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa annetun asetuksen (EU) N:o XXX/2012 täytäntöönpanoon osoitettujen kokonaismäärärahojen kanssa sisäisen turvallisuuden rahaston kokonaismäärärahat, joita budjettivallan käyttäjä pitää vuosittaisessa talousarviomenettelyssä ensisijaisena ohjeenaan talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen[24] 17 kohdan mukaisesti. 7. Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat tähän välineeseen tämän asetuksen mukaisesti. 8. Tarvittavin järjestelyin täsmennetään näiden maiden rahoitusosuudet tähän välineeseen ja tällaiseen osallistumiseen liittyvät täydentävät säännöt, myös säännökset, joilla varmistetaan unionin taloudellisten etujen suojaaminen ja tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia. Näiden maiden rahoitusosuudet lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin unionin talousarviosta saataviin kokonaismäärärahoihin. 6 artikla Kansalliset ohjelmat 1. Jäsenvaltioiden on laadittava tähän välineeseen perustuva kansallinen ohjelma yhdessä ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa annettuun asetukseen (EU) N:o XXX/2012 perustuvan kansallisen ohjelman kanssa ja esitettävä ne komissiolle rahastosta rahoitettavana yhtenä kansallisena ohjelmana asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 14 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on pyrittävä toteuttamaan kansallisilla ohjelmilla, jotka komissio tutkii ja hyväksyy asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 14 artiklan perusteella, erityisesti liitteessä lueteltuihin unionin strategisiin painopisteisiin liittyviä hankkeita. 3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 11 artiklan mukaisesti 2 kohdassa tarkoitetun liitteen muuttamiseksi unionin strategisia painopisteitä muuttamalla, lisäämällä tai poistamalla. 7 artikla Unionin toimet 1. Komission aloitteesta tämän välineen avulla voidaan rahoittaa valtioiden välisiä toimia ja unionin erityisen edun mukaisia toimia, jäljempänä ’unionin toimet’, jotka liittyvät 3 artiklassa tarkoitettuihin yleisiin, erityisiin ja operatiivisiin tavoitteisiin. 2. Tukikelpoisten unionin toimien on oltava unionin strategioissa, ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisia, ja niillä on tuettava erityisesti seuraavia toimia: a) valmistelu-, seuranta- ja hallinnointitoimet, tekninen apu, arviointimekanismin laatiminen poliisiyhteistyötä, rikollisuuden ehkäisemistä ja torjumista sekä kriisinhallintaa koskevien politiikkojen täytäntöönpanoa varten; b) valtioidenväliset hankkeet, joissa on mukana vähintään kaksi jäsenvaltiota tai vähintään yksi jäsenvaltio ja yksi kolmas maa; c) analyysi-, seuranta- ja arviointitoimet, mukaan lukien uhkien, riskien ja vaikutusten arvioinnit ja hankkeet, joiden avulla seurataan unionin lainsäädännön ja toimintatavoitteiden täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa; d) hankkeet, joilla edistetään verkottumista, vastavuoroista luottamusta, ymmärtämystä ja oppimista sekä hyvien käytänteiden ja innovatiivisten menetelmien kartoittamista ja levittämistä unionin tasolla; e) hankkeet, joilla tuetaan metodologisten, erityisesti tilastoihin liittyvien välineiden ja menetelmien sekä yhteisten indikaattoreiden kehittämistä; f) teknisten laitteiden, suojattujen tilojen, infrastruktuurien ja niihin liittyvien rakennusten ja järjestelmien, erityisesti unionin tason tieto- ja viestintäjärjestelmien ja niiden osien, hankinta ja/tai päivittäminen, muun muassa tietoverkkorikollisuutta koskevaa, Euroopan verkkorikoskeskuksen puitteissa tehtävää eurooppalaista yhteistyötä varten; g) hankkeet, joilla vahvistetaan sidosryhmien ja kansalaisten tietoisuutta unionin politiikoista ja tavoitteista, mukaan lukien unionin poliittisia painopisteitä koskeva toimielinten tiedotustoiminta; h) erityisesti uusien menettelyjen kehittämiseen ja/tai uusien teknologioiden käyttöönottoon tähtäävät innovatiiviset hankkeet, joita voidaan siirtää muihin jäsenvaltioihin, ja erityisesti hankkeet, joiden tarkoituksena on unionin rahoittamien turvallisuustutkimusta koskevien hankkeiden tulosten testaus ja validointi; i) selvitykset ja pilottihankkeet; j) 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kolmansissa maissa toteutettavat ja niihin liittyvät toimet. 3. Unionin toimet toteutetaan asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 7 artiklan mukaisesti. 8 artikla Tekninen apu 1. Komission aloitteesta ja/tai puolesta tämän välineen perusteella voidaan myöntää vuosittain enintään 800 000 euroa sisäisen turvallisuuden rahaston tekniseen apuun asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 10 artiklan mukaisesti. 2. Jäsenvaltion aloitteesta tämän välineen perusteella voidaan osoittaa enintään 5 prosenttia jäsenvaltiolle myönnetystä kokonaisrahoituksesta kansallisen ohjelman mukaiseen tekniseen apuun asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 20 artiklan mukaisesti. 9 artikla Hätäapu 1. Tästä välineestä myönnetään hätäapua kiireellisiin erityistarpeisiin vastaamista varten 2 artiklan j alakohdassa määritellyn hätätilanteen sattuessa. 2. Hätäapu toteutetaan asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 8 artiklassa säädetyn mekanismin mukaisesti. 10 artikla Määrärahat jäsenvaltioiden tukikelpoisiin toimiin 1. Osoitetaan jäsenvaltioille 564 miljoonaa euroa seuraavasti: a) 30 prosenttia suhteessa niiden kokonaisväestöön; b) 10 prosenttia suhteessa niiden pinta-alaan; c) 10 prosenttia suhteessa niiden kansainvälisten lentokenttien ja satamien kautta kulkevien matkustajien ja rahtitonnien lukumäärään; d) 10 prosenttia suhteessa direktiivin 2008/114/EY mukaisesti nimettyjen Euroopan elintärkeiden infrastruktuurien lukumäärään; e) 40 prosenttia käänteisessä suhteessa niiden bruttokansantuotteeseen (ostovoima asukasta kohti). 2. Edellä 1 kohdassa mainittuja tietoja koskevina vertailulukuina käytetään viimeisimpiä tilastotietoja, jotka komissio (Eurostat) vahvistaa jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella unionin lainsäädännön mukaisesti, sekä tietoja, jotka jäsenvaltiot toimittavat komissiolle direktiivin 2008/114/EY mukaisesti. Viitepäivämäärä on 30. päivä kesäkuuta 2013. 11 artikla Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin. 2. Tässä asetuksessa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä siirretään komissiolle seitsemän vuoden ajaksi [tämän asetuksen voimaantulosta]. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä. 3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa tässä asetuksessa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 5. Tämän asetuksen nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella. 12 artikla Komiteamenettely 1. Komissiota avustaa asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] 55 artiklan 1 kohdassa perustettu turvapaikka-, maahanmuutto- ja turvallisuusasioita käsittelevä yhteinen komitea. 2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. 13 artikla Asetuksen (EU) N:o XXX/2012 sovellettavuus Tähän välineeseen sovelletaan asetuksen (EU) N:o XXX/2012 [horisontaaliasetus] säännöksiä. 14 artikla Kumoaminen Kumotaan neuvoston päätös 2007/125/YOS 1 päivästä tammikuuta 2014. 15 artikla Siirtymäsäännökset 1. Tämä asetus ei estä jatkamasta tai muuttamasta, esimerkiksi peruuttamasta osittain tai kokonaan, kyseisiä hankkeita niiden päättämiseen asti tai rahoitustukea, jonka komissio on hyväksynyt neuvoston päätöksen 2007/125/YOS tai muun kyseiseen tukitoimeen 31 päivänä joulukuuta 2013 sovellettavan lainsäädännön nojalla. 2. Tehdessään tämän välineen perusteella myönnettävää yhteisrahoitusta koskevia päätöksiä komissio ottaa huomioon neuvoston päätöksen 2007/125/YOS nojalla ennen [julkaisupäivä virallisessa lehdessä] hyväksytyt toimenpiteet, joilla on taloudellisia vaikutuksia yhteisrahoituksen kattamana aikana. 3. Komissio vapauttaa automaattisesti viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 ne varat, jotka on osoitettu sen 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana hyväksymään yhteisrahoitukseen ja joita koskevia, toimien päättämiseen vaadittavia asiakirjoja ei ole lähetetty komissiolle loppukertomuksen jättämiselle vahvistettuun määräaikaan mennessä. Aiheettomasti maksetut määrät on maksettava takaisin. Määriä, jotka liittyvät toimiin, joita on lykätty sellaisten oikeudellisten menettelyjen tai hallinnollisten muutoksenhakujen vuoksi, joilla on lykkäävä vaikutus, ei oteta huomioon automaattisesti vapautettavaa maksusitoumuksen määrää laskettaessa. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2015 arviointikertomus neuvoston päätöksen 2007/125/YOS perusteella vuosina 2011–2013 yhteisrahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksista. 5. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 kertomuksen neuvoston päätöksen 2007/125/YOS täytäntöönpanon avulla vuosina 2011–2013 saavutetuista tuloksista ja täytäntöönpanoon liittyvistä laadullisista ja määrällisistä näkökohdista. 16 artikla Uudelleentarkastelu Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat tätä asetusta uudelleen komission ehdotuksen pohjalta viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2020. 17 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan […] päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE Luettelo unionin strategisista painopisteistä (6 artiklan 2 kohta) · Toimenpiteet, joilla ehkäistään ja torjutaan rajatylittävää vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta ja erityisesti huumekauppaa, ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, sekä hankkeet, joiden avulla paljastetaan ja hajotetaan rikollisverkostoja, suojataan taloutta rikollisten soluttautumiselta ja vähennetään taloudellisia kannustimia takavarikoimalla ja jäädyttämällä rikoksella saadut varat ja tuomitsemalla ne menetetyiksi. · Toimenpiteet, joilla parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä, erityisesti hankkeet, joiden avulla parannetaan lainvalvonta- ja lainkäyttöviranomaisten valmiuksia tai tehdään yhteistyötä alan toimijoiden kanssa kansalaisten voimaannuttamiseksi ja suojelemiseksi tai parannetaan valmiuksia reagoida verkkohyökkäyksiin. · Toimenpiteet, joilla ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan, erityisesti hankkeet, joilla autetaan yhteisöjä kehittämään paikallisia toimintamenetelmiä ja ehkäiseviä politiikkoja tai annetaan viranomaisille edellytykset katkaista terroristien rahoituksen ja raaka-aineiden saanti ja valvoa näiden liiketoimia, tai suojataan matkustaja- ja rahtiliikennettä, tai parannetaan räjähdysaineiden ja kemiallisten, biologisten, säteily- ja ydinmateriaalien (CBRN-materiaalien) turvallisuutta. · Toimenpiteet, joilla parannetaan jäsenvaltioiden hallinnollisia ja operatiivisia valmiuksia suojata elintärkeitä infrastruktuureja kaikilla talouden aloilla, direktiivin 2008/114/EY soveltamisalaan kuuluvat alat mukaan lukien, ja erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia edistävät hankkeet, joiden tarkoituksena on parantaa luottamusta ja helpottaa yhteistyötä, koordinointia, vaihtoehtosuunnittelua sekä tietojen ja hyvien käytänteiden vaihtoa ja levittämistä julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden kesken. · Toimenpiteet, joilla parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista, ja erityisesti hankkeet, joilla edistetään unionin johdonmukaisen riskinhallintapolitiikan kehittämistä niin, että päätöksenteko perustuu uhkien ja riskien arviointiin, sekä hankkeet, joilla tuetaan tehokasta ja koordinoitua valmiutta reagoida kriiseihin muun muassa kansanterveyden, pelastuspalvelun ja terrorismin alalla olemassa olevien (alakohtaisten) valmiuksien, asiantuntemuksen ja tilannearviointikeskusten pohjalta. SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA 1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi 1.2. Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB) 1.3. Ehdotuksen/aloitteen luonne 1.4. Tavoitteet 1.5. Ehdotuksen/aloitteen perustelut 1.6. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto 1.7. Hallinnointitapa (hallinnointitavat) 2. HALLINNOINTI 2.1. Seuranta- ja raportointisäännöt 2.2. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä 2.3. Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi 3. EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET 3.1. Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat 3.2. Arvioidut vaikutukset menoihin 3.2.1. Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin 3.2.2. Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin 3.2.3. Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin 3.2.4. Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa 3.2.5. Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen 3.3. Arvioidut vaikutukset tuloihin SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA 1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi Tiedonanto ”Avoimen ja turvallisen Euroopan rakentaminen: sisäasioiden talousarvio kaudelle 2014–2020”; Ehdotus asetukseksi turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon ja poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen sovellettavista yleisistä säännöksistä; Ehdotus asetukseksi poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen perustamisesta; Ehdotus asetukseksi ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa. 1.2. Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[25] Nykyinen otsake 3, osasto 18 – Sisäasiat Uusi monivuotinen rahoituskehys: Otsake 3 (Turvallisuus ja kansalaisuus) – ”Sisäinen turvallisuus” Ehdotuksen/aloitteen luonne þ Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen (sisäasioiden rahoitus kaudella 2014–2020). ¨ Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai valmistelutoimeen[26] ¨ Ehdotus/aloite liittyy käynnissä olevan toimen jatkamiseen. ¨ Ehdotus/aloite liittyy toimeen, joka on suunnattu uudelleen. 1.3. Tavoitteet 1.3.1. Komission monivuotinen strateginen tavoite (monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden) saavuttamista ehdotus/aloite tukee Sisäasioiden politiikan lopullisena tavoitteena on luoda sisärajaton alue, jonne sekä unionin että kolmansien maiden kansalaiset voivat saapua ja jonka sisällä he voivat liikkua, asua ja työskennellä vapaasti ja tuoda kansallisille työmarkkinoille uusia ideoita, pääomaa, tietoa ja innovaatioita tai täydentää niiden vajeita luottaen siihen, että heidän oikeuksiaan noudatetaan ja että heidän turvallisuutensa on taattu. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on olennaisen tärkeää tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Sisäpolitiikan kasvava merkitys on todettu Tukholman ohjelmassa ja sen toimintasuunnitelmassa, jonka täytäntöönpano on unionin strateginen painopiste ja kattaa muun muassa maahanmuuttoasiat (laillinen maahanmuutto ja kotouttaminen, turvapaikka-asiat, laiton muuttoliike ja palauttaminen), turvallisuusasiat (terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden ehkäiseminen ja torjunta, poliisiyhteistyö), ulkorajojen valvonnan (mm. viisumipolitiikka) sekä näiden kaikkien ulkoisen ulottuvuuden. Lissabonin sopimuksen voimaantulo merkitsee sitä, että unioni voi pyrkiä entistä määrätietoisemmin lievittämään vapaus-, turvallisuus- ja oikeusasioihin liittyviä kansalaisten huolia. Sisäasioiden politiikan painopisteitä ja erityisesti kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista olisi tarkasteltava myös Eurooppa 2020 ‑strategiassa esitettyjen seitsemän lippulaiva-aloitteen luomaa taustaa vasten, sillä aloitteiden tarkoituksena on auttaa EU:ta nousemaan vallitsevasta talous- ja finanssikriisistä kohti älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua. Sisäisen turvallisuuden rahastosta myönnettävän rahoitustuen avulla unionin sisäpolitiikan tavoitteista voidaan tehdä todellisuutta. 1.3.2. Erityistavoite (erityistavoitteet) sekä toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä SISÄISEN TURVALLISUUDEN RAHASTO Poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusväline Tällä välineellä edistetään unionin strategioissa ja ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisesti seuraavien erityistavoitteiden toteutumista: a) ehkäistä ja torjua rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta, terrorismi mukaan luettuna, sekä vahvistaa jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja niiden välistä koordinointia; c) parantaa jäsenvaltioiden ja unionin valmiuksia hallinnoida tehokkaasti turvallisuuteen liittyviä riskejä ja kriisejä, ja valmistautua terrorihyökkäyksiin ja muihin turvallisuuteen liittyviin vaaratilanteisiin ja suojata väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureja niiltä. Nykyiset toiminnot toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: 18.05 Ulkorajoja ja viisumipolitiikkaa koskeva rahoitusväline Tällä välineellä edistetään unionin strategioissa ja ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisesti seuraavien erityistavoitteiden toteutumista: a) tukea yhteistä viisumipolitiikkaa laillisen matkustamisen helpottamiseksi, varmistaa kolmansien maiden kansalaisten tasapuolinen kohtelu ja puuttua laittomaan maahanmuuttoon; b) tukea rajavalvontaa, jotta voidaan varmistaa yhtäältä ulkorajojen korkeatasoinen suojelu ja toisaalta sujuva rajaliikenne ulkorajoilla Schengenin säännöstön mukaisesti. Nykyinen toiminto toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: 18.02 (ulkorajarahaston osalta). 1.3.3. Odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset Selvitys siitä, miten ehdotuksella/aloitteella on tarkoitus vaikuttaa edunsaajien/kohderyhmän tilanteeseen Ehdotuksen vaikutuksia edunsaajiin/kohderyhmiin kuvaillaan tarkemmin vaikutustenarvioinnin kohdassa 4.1.2. Yleisesti voidaan todeta, että kaikilla rahoitusmenettelyjen eri tasoilla ja kaikkien hallinnointimuotojen yhteydessä toteutettavasta yksinkertaistamisesta on selkeää hyötyä rahoitustuen hallinnoinnissa käytettäville menettelyille. Poliisiyhteistyö, rikollisuuden ehkäiseminen ja torjuminen sekä kriisinhallinta Pääasiallisia edunsaajia ovat jäsenvaltiot ja niiden lainvalvontaviranomaiset sekä muut elintärkeiden infrastruktuurien suojeluun ja kriisinhallintaan erikoistuneet viranomaiset, mutta tarvittaessa myös kansainväliset ja valtiosta riippumattomat järjestöt (esim. rikosten ja radikalisoitumisen ehkäisemisen ja laittoman kaupan torjunnan alalla). Muutoksista hyötyvä kohderyhmä on koko väestö. Keskeisiä saavutuksia ovat 1) jäsenvaltioiden parempi hallinnollinen ja operatiivinen valmius paljastaa rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta sekä terrorismia ja saattaa tekijät vastuuseen, jotta voidaan vähentää tästä johtuvia turvallisuusuhkia, 2) Euroopan parempi kyky selviytyä kriiseistä ja katastrofeista, kun käytössä on yhtäältä johdonmukaisempi EU:n riskinhallintapolitiikka, jossa uhkien ja riskien arviointi yhdistetään politiikan suunnitteluun, ja toisaalta tehokkaampi ja paremmin koordinoitu valmius reagoida kriiseihin, joka perustuu olemassa olevien valmiuksien ja asiantuntemuksen yhdistämiseen. Merkittävä saavutus on myös jäsenvaltioiden parempi valmius ehkäistä terrorihyökkäyksiä ja muita turvallisuutta koskevia vaaratilanteita sekä valmistautua niihin ja suojella väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureja niiltä. Ulkorajat ja viisumipolitiikka Ulkorajoihin ja viisumipolitiikkaan liittyvän rahoitustuen pääasiallisia edunsaajia ovat asiaa koskevan unionin säännöstön eli Schengenin rajasäännöstön ja viisumisäännöstön täytäntöönpanosta vastaavat jäsenvaltioiden yksiköt: rajavartiostot, poliisi ja konsuliviranomaiset. Muutoksista hyötyvä kohderyhmä ovat matkailijat eli kaikki EU:n alueelle saapuvat ulkorajojen ylittäjät. Toiminnan tuloksia ovat edellä mainittujen yksiköiden paremmat valmiudet 1) suorittaa rajavalvontaa ja tehdä yhteistyötä muiden lainvalvontayksiköiden kanssa Euroopan rajavalvontajärjestelmän (Eurosur) puitteissa; 2) hallinnoida muuttovirtoja konsulaateissa (viisumihakemukset) ja 3) parantaa matkustajavirtojen käsittelyä rajanylityspaikoilla niin, että varmistetaan ensinnäkin korkea ja yhdenmukainen suojelun taso yhteistyössä muiden lainvalvontayksiköiden kanssa ja toisaalta sujuva rajanylitys unionin säännöstön ja kunnioittavan ja ihmisarvoisen kohtelun periaatteiden mukaisesti. Merkittävä erityistulos on kahden uuden EU:n laajuisen tietojärjestelmän perustaminen kolmansien maiden kansalaisten rajojen yli liikkumisen seuraamista varten (EU:n maahantulo- ja maastapoistumisjärjestelmä ja EU:n rekisteröityjen matkustajien ohjelma). 1.3.4. Tulos- ja vaikutusindikaattorit Selvitys siitä, millaisin indikaattorein ehdotuksen/aloitteen toteuttamista seurataan Koska kansalliset ohjelmat vahvistetaan vasta poliittisen vuoropuhelun jälkeen, tässä vaiheessa ei ole mahdollista esittää lopullisia indikaattoreita, joiden perusteella edellä mainittujen erityistavoitteiden saavuttamista mitataan. Tässä vaiheessa voidaan kuitenkin todeta, että - poliisiyhteistyön ja rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen alalla indikaattoreita olisivat muun muassa rajatylittävien yhteisten operaatioiden sekä parhaita käytänteitä koskevien asiakirjojen ja järjestettyjen tapahtumien lukumäärä. Kriisinhallinnan ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelun alalla indikaattoreita olisivat muun muassa sellaisten käyttöön otettujen ja/tai edelleen kehitettyjen välineiden lukumäärä, joilla helpotetaan elintärkeiden infrastruktuurien suojelua jäsenvaltioissa talouden kaikilla sektoreilla, sekä unionin tasolla laadittujen uhkien ja riskien arviointien lukumäärä. - ulkorajojen ja viisumipolitiikan alalla indikaattoreita olisivat muun muassa sellaisten konsulaattien lukumäärä, jotka on varusteltu, suojattu ja/tai joita on tehostettu sen varmistamiseksi, että ne pystyvät käsittelemään viisumihakemuksia tehokkaasti ja tarjoamaan viisuminhakijoille laadukasta palvelua, sekä rajavalvontaa varten tarvittavien laitteistojen kehittäminen ja kiinniotettujen, ulkorajan laittomasti ylittäneiden kolmansien maiden kansalaisten määrä ottaen huomioon kuhunkin ulkorajaosuuteen liittyvät riskit. Vaikutusindikaattoreiden avulla mitataan, miten rajaturvallisuus, viisumien myöntämiskapasiteetti ja kyky käsitellä matkustajaliikennettä rajoilla turvallisesti ja joustavasti ovat parantuneet. 1.4. Ehdotuksen/aloitteen perustelut 1.4.1. Tarpeet, joihin ehdotuksella/aloitteella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä EU:lla on edessään merkittäviä sisäasioihin liittyviä haasteita myös kaudella 2014–2020. Turvallinen ja vakaa toimintaympäristö on välttämätön ja hyödyllinen EU:n taloudellisen, kulttuurisen ja sosiaalisen kasvun takaamiseksi. EU:n rooli on ratkaisevan tärkeä, olipa kyseessä sitten vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden, tietoverkkorikollisuuden ja terrorismin uhkien torjunta ja EU:n ulkorajojen tehokkaasta hallinnoinnista huolehtiminen tai nopea reagoiminen ihmisten aiheuttamiin kriiseihin tai luonnonkatastrofeihin. Mikään jäsenvaltio ei pysty yksinään reagoimaan tehokkaasti uhkiin, jotka globaalistumisen aikakaudella kasvavat ja ovat entistä suuremmassa määrin ylikansallisia. Tarvitaan johdonmukainen ja kattava EU:n reagointimalli varmistamaan, että lainvalvontaviranomaiset pystyvät toimimaan tehokkaasti yli rajojen ja lainkäyttöalueiden. Tavoitteiden saavuttamiseksi on välttämätöntä tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Pohjois-Afrikan viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, miten tärkeää EU:lle on kattava ja koordinoitu lähestymistapa maahanmuuttoon, rajavalvontaan ja turvallisuuteen. Koska EU:n sisäasioiden ulkoisen ulottuvuuden merkitys kasvaa jatkuvasti, sitä on edelleen vahvistettava johdonmukaisesti unionin ulkopolitiikan kanssa. 1.4.2. EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo Muuttovirtojen ja turvallisuusuhkien hallintaan liittyy haasteita, joita jäsenvaltiot eivät voi ratkaista yksinään. Näillä aloilla voidaan saavuttaa selkeää lisäarvoa EU:n talousarviosta saatavien määrärahojen avulla. Tiettyihin jäsenvaltioihin kohdistuu suuri paine niiden maantieteellisen sijainnin ja niiden hallinnoitavaksi tulevan unionin ulkorajan pituuden vuoksi. Sisärajoilla tehtävien tarkastusten poistamista onkin kompensoitava unionin ulkorajojen tehokkaaseen valvontaan tähtäävillä yhteisillä toimilla. Siksi jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaate on turvapaikkaa, maahanmuuttoa ja ulkorajoja koskevien yhteisten politiikkojen perusta. EU:n talousarvio tarjoaa keinot vastata tästä periaatteesta johtuviin taloudellisiin seurauksiin. Turvallisuuden alalla esiintyvät vakavaan ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen, terrorismiin ja muihin turvallisuuskysymyksiin liittyvät uhkatekijät ovat yhä useammin rajatylittäviä. Jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyö ja koordinointi on välttämätöntä, jotta näitä rikoksia voidaan ehkäistä ja torjua esimerkiksi tietojenvaihdon, yhteisten tutkimusten, yhteentoimivien teknologioiden ja yhteisten uhkien ja riskien arviointien avulla. Muuttovirtojen ja EU:n ulkorajojen ja turvallisuuden hallinnointi edellyttävät jäsenvaltioilta merkittäviä resursseja ja valmiuksia. Parantamalla operatiivista yhteistyötä ja koordinointia esimerkiksi yhdistämällä resursseja muun muassa koulutuksen ja laitteistohankintojen alalla voidaan saavuttaa mittakaava- ja synergiaetuja. Näin varmistetaan julkisten rahojen tehokkaampi käyttö ja vahvistetaan jäsenvaltioiden solidaarisuutta, keskinäistä luottamusta ja vastuunjakoa EU:n yhteisistä politiikoista. Tämä on erityisen tärkeää turvallisuuden alalla, missä rajatylittäville yhteisille operaatioille osoitettu taloudellinen tuki on välttämätöntä poliisin, tullin, rajavartijoiden ja oikeusviranomaisten yhteistyön tehostamiseksi. Sisäasioiden ulkoisen ulottuvuuden osalta on selvää, että toimenpiteiden hyväksyminen ja resurssien yhdistäminen EU:n tasolla lisää merkittävästi EU:n edellytyksiä saada kolmannet maat vakuuttuneiksi siitä, että niiden kannattaa tehdä unionin kanssa yhteistyötä sellaisten maahanmuuttoa ja turvallisuutta koskevien kysymysten parissa, jotka ovat ensisijaisesti unionin ja jäsenvaltioiden etujen mukaisia. EU:n oikeus toteuttaa toimia sisäasioiden alalla perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, V osaston (Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue) määräyksiin ja erityisesti 77 artiklan 2 kohtaan, 78 artiklaan 2 ja 4 kohtaan, 82 artiklan 1 kohtaan, 84 artiklaan ja 87 artiklan 2 kohtaan. Yhteistyöstä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa määrätään SEUT-sopimuksen 212 artiklan 3 kohdassa. Ehdotukset ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisia, koska valtaosa rahoituksesta pannaan täytäntöön yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti ja jäsenvaltioiden toimielinten toimivaltaa kunnioittaen. 1.4.3. Vastaavista toimista saadut kokemukset Vaikka sisäasioiden nykyisten rahoitusvälineiden katsotaan yleensä täyttäneen niille asetetut tavoitteet ja toimineen tehokkaasti, väliarvioinnin ja sidosryhmien kuulemisen perusteella on tarpeen – yksinkertaistaa ja virtaviivaistaa tulevia sisäasioiden rahoitusvälineitä vähentämällä rahoitusohjelmien määrä kahteen siten, että perustetaan turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto ja sisäisen turvallisuuden rahasto. Näin EU voi käyttää välineitään strategisemmin, jotta ne vastaavat paremmin EU:n poliittisiin painopisteisiin ja tarpeisiin; – vahvistaa EU:n roolia globaalina toimijana sisällyttämällä uusiin rahastoihin ulkoista ulottuvuutta koskeva tekijä, jotta voidaan lujittaa EU:n vaikutusvaltaa ulkopolitiikkaan liittyvän sisäasioiden ulottuvuuden osalta; – turvautua ensisijaisesti yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin keskitetyn hallinnoinnin sijasta tarpeettoman byrokratian karsimiseksi; – noudattaa tulospainotteisempaa lähestymistapaa yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin siirtymällä korkean tason poliittisen vuoropuhelun pohjalta toteutettavaan monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun; näin voidaan varmistaa, että jäsenvaltioiden kansalliset ohjelmat ovat täysin EU:n tasolla määriteltyjen tavoitteiden ja painopisteiden mukaiset ja että niissä keskitytään tulosten saavuttamiseen; – parantaa keskitettyä hallinnointia, jotta saadaan käyttöön välineet toteuttaa toimintapoliittisia toimia, joita ovat muun muassa tuki valtioiden välisille toimille, erityisen innovatiivisille toimille sekä kolmansissa maissa toteutettaville ja niihin liittyville toimille (ulkoinen ulottuvuus), sekä hätätoimenpiteet, selvitykset ja tapahtumat; – ottaa käyttöön yhteinen sääntelykehys, johon sisältyvät ohjelmasuunnittelua, raportointia, varainhoitoa ja valvontaa koskevat yhteiset säännöt ovat mahdollisimman lähellä muiden yhteistyössä hallinnoitavien EU:n rahastojen vastaavia sääntöjä, niin että kaikkien sidosryhmien on helpompi ymmärtää niitä ja voidaan varmistaa, että täytäntöönpano on mahdollisimman pitkälle yhdenmukaista; – vastata hätätilanteisiin nopeasti ja tehokkaasti suunnittelemalla rahastot niin, että EU voi toimia nopeasti kehittyviin tilanteisiin niiden vaatimalla tavalla; – vahvistaa sisäasioiden alalla toimivien virastojen roolia, jotta voidaan edistää käytännön yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä ja uskoa virastoille tiettyjen erityistehtävien täytäntöönpano samalla kun huolehditaan niiden toiminnan riittävästä poliittisesta valvonnasta. Lisätietoja on saatavilla vaikutustenarvioinnissa ja kunkin asetuksen perusteluissa. 1.4.4. Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien välineiden kanssa ja mahdolliset synergiaedut Useista muista EU:n rahoitusvälineistä tuetaan toimia, jotka täydentävät sisäisen turvallisuuden rahastosta aikanaan rahoitettavia toimia: Tehtävänjako sisäisen turvallisuuden rahaston ja pelastuspalvelun rahoitusvälineen välillä säilyy samanlaisena kuin nykyisen CIPS-ohjelman 3 artiklassa: luonnonkatastrofit sekä ihmisen aiheuttamat tahattomat katastrofit (onnettomuudet) kuuluvat pelastuspalvelun piiriin, kun taas ihmisen tahallaan aiheuttamat katastrofit ovat turvallisuusongelmia, minkä vuoksi ne katetaan sisäisen turvallisuuden rahastosta. Terrorihyökkäykset ja muut turvallisuuteen liittyvät vaaratilanteet pysyvät edelleen EU:n solidaarisuusrahaston soveltamisalan ulkopuolella. Ei myöskään ole selvää, millä tavoin ja missä määrin SEUT-sopimuksen 222 artiklaa (solidaarisuuslauseke) sovellettaisiin terrorihyökkäyksen tai ihmisen aiheuttaman tai luonnonkatastrofin kohteeksi joutuneen jäsenvaltion tukemiseen, koska tätä varten on hyväksyttävä täytäntöönpanojärjestelyt, joita koskevaa ehdotusta ei ole vielä laadittu. Tämän vuoksi merkittävän terrorihyökkäyksen tai muun turvallisuuteen liittyvän vaaratilanteen aiheuttamiin hätätoimenpiteisiin myönnettäisiin rahoitusta sisäisen turvallisuuden rahastosta. Välimatka Horisontti 2020 -ohjelmasta tuettujen turvallisuustutkimusten tulosten ja niiden käytännön soveltamisen välillä kurotaan kiinni, koska sisäisen turvallisuuden rahaston yhteydessä määritellään erityistavoitteita ja tukikelpoisia toimia, joiden perusteella voidaan tukea tieteellisten tutkimusten tulosten testausta ja validointia (prototyypit) niiden sarjamuotoista käytännön soveltamista varten (ns. esikaupalliset hankinnat). Tuleva oikeusalan ohjelma liittyy tiiviisti sisäisen turvallisuuden rahastoon ja täydentää sitä erityisesti rikosoikeuden osalta, mutta siinä keskitytään enemmän oikeudelliseen yhteistyöhön, oikeudellisten menettelyjen yhdenmukaistamiseen ja vastavuoroiseen tunnustamiseen, mikä käytännössä estää suuret päällekkäisyydet. Sisäisen rahaston ulkoista ulottuvuutta koskevan osuuden perusteella tuetaan kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia, jotka ovat ensisijaisesti EU:n etujen ja tavoitteiden mukaisia, vaikuttavat suoraan EU:hun ja sen jäsenvaltioihin ja takaavat jatkuvuuden EU:n alueella toteutettavien toimien kanssa. Nämä rahoitustoimet suunnitellaan ja pannaan täytäntöön johdonmukaisesti EU:n ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan kanssa. Rahoitusta ei myönnetä suoraan kehitystä tukeviin toimiin, vaan sillä täydennetään tarvittaessa ulkoisen avun välineiden perusteella myönnettyä rahoitusta. Sisäasioiden kannalta tässä yhteydessä erityisen kiinnostava on maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita koskevan aihepiirikohtaisen ohjelman ja vakautusvälineen seuraaja. Siinä missä ulkoisen avun välineiden perusteella tuetaan joko tuensaajamaiden kehitystarpeita tai EU:n yleisiä poliittisia etuja strategisten kumppanien kanssa, sisäasioiden rahastoista tuetaan sellaisia kolmansissa maissa toteutettavia erityistoimia, jotka edistävät EU:n sisäiseen turvallisuuteen liittyviä tavoitteita. Rahastojen avulla täytetään tiettyjä puutteita, ja ne täydentävät osaltaan EU:n käytössä olevia toimintavälineitä. 1.5. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto þ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kesto on rajattu. – þ Ehdotuksen/aloitteen mukainen toiminta alkaa 1.1.2014 ja päättyy 31.12.2020. – þ Rahoitusvaikutukset alkavat vuonna 2014 ja päättyvät vuonna 2023. ¨ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kestoa ei ole rajattu. – Käynnistysvaihe alkaa vuonna VVVV ja päättyy vuonna VVVV, – minkä jälkeen toteutus täydessä laajuudessa. 1.6. Hallinnointitapa (hallinnointitavat)[27] þkomissio hallinnoi suoraan keskitetysti þ välillinen keskitetty hallinnointi, jossa täytäntöönpanotehtäviä on siirretty – þ toimeenpanovirastoille – þ yhteisöjen perustamille elimille[28] – þ kansallisille julkisoikeudellisille elimille tai julkisen palvelun tehtäviä hoitaville elimille – ¨ henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston mukaisia erityistoimia ja jotka nimetään varainhoitoasetuksen 49 artiklan mukaisessa perussäädöksessä þ hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa þhajautettu hallinnointi yhteistyössä kolmansien maiden kanssa þ hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava). Jos käytetään useampaa kuin yhtä hallinnointitapaa, huomautuksille varatussa kohdassa olisi annettava lisätietoja. Huomautukset: Ehdotusten täytäntöönpanoa hallinnoidaan pääasiassa yhteistyössä siten, että jäsenvaltiot toteuttavat monivuotisia kansallisia ohjelmia. Kansallisten ohjelmien mukaisia tavoitteita täydennetään ns. unionin toimilla ja hätätilanteita varten käyttöön otettavalla nopean toiminnan mekanismilla. Nämä toimet toteutetaan lähinnä avustusten ja hankintasopimusten muodossa keskitetyn suoran hallinnoinnin mukaisesti, ja niihin sisältyvät kolmansissa maissa toteutettavat ja niihin liittyvät toimet. Toimien pirstaloitumista pyritään välttämään kaikin mahdollisin keinon niin, että resurssit keskitetään tiettyjen EU:n tavoitteiden saavuttamiseen käyttäen keskeisten sidosryhmien asiantuntemusta, tarvittaessa kumppanuus- ja puitesopimusten avulla. Komission aloitteesta annettava tekninen apu toteutetaan keskitetyn suoran hallinnoinnin mukaisesti. Sisäisen turvallisuuden rahastoa koskevilla asetuksilla kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä (rajavalvontaa ja viisumipolitiikkaa sekä poliisiyhteistyötä koskevat säädökset). Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat myös näiden kahden asetuksen täytäntöönpanoon samalla tavoin kuin jäsenvaltiot, Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon osallistumisesta tehtyjen sopimusten mukaisesti. Ne osallistuvat rahastojen toimintaan asetuksen säännösten mukaisesti siten, että ne toteuttavat omia monivuotisia kansallisia ohjelmiaan ja voivat hakea rahoitusta unioniin toimiin jne. Samoin kuin ulkorajarahaston yhteydessä on tarkoitus vahvistaa erityisjärjestelyjä, joissa täsmennetään näiden maiden osallistumiseen sovellettavat täydentävät säännöt (varainhoitoasetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen sekä perussopimusten perusteella ja ottaen huomioon tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia). Koska nämä maat osallistuvat EU:n talousarvion rahoittamiseen näiden kahden asetuksen osalta BKT:nsa mukaisesti, järjestelyissä määritetään myös rahoitusosuudet, jotka näiltä mailta peritään niiden osuutena Schengenin hallinnointiin liittyvästä vastuunjaosta. Niille rahastosta myönnettävät määrärahat eivät vaikuta tähän osuuteen. Toistaiseksi tällaisia osallistuvia maita ovat Norja, Islanti, Sveitsi ja Liechtenstein. 2. HALLINNOINTI 2.1. Seuranta- ja raportointisäännöt Ilmoitetaan sovellettavat aikavälit ja edellytykset. Yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia varten ehdotetaan johdonmukaista ja tehokasta raportointi-, seuranta- ja arviointikehystä. Jäsenvaltioita kehotetaan perustamaan kutakin kansallista ohjelmaa varten seurantakomitea, jonka toimintaan komissio voi osallistua. Jäsenvaltiot raportoivat monivuotisen ohjelman täytäntöönpanosta vuosittain. Nämä raportit ovat edellytys vuotuisten maksujen suorittamiselle. Vuonna 2017 niiltä pyydetään väliarviointia varten lisätietoja siitä, miten ne ovat edistyneet tavoitteiden saavuttamisessa. Näin tehdään myös vuonna 2019, jotta viimeisen varainhoitovuoden (2020) aikana voidaan tarvittaessa tehdä vielä mukautuksia. Kun sisäasioiden alalla tuetaan arviointeihin perustuvan toimintakulttuurin kehittämistä, rahastoille voidaan laatia yhteinen arviointi- ja seurantakehys, jonka yhteydessä sovelletaan laaja-alaisia indikaattoreita, jotka korostavat rahastojen tulospainotteista lähestymistapaa ja sitä, miten niillä voisi olla keskeinen tehtävä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luomiseen liittyvän tavoitteen saavuttamisessa. Nämä indikaattorit kuvastavat rahastojen toiminnan mahdollisia vaikutuksia: yhteisen kulttuurin kehittäminen rajaturvallisuuden, poliisiyhteistyön ja kriisinhallinnan aloilla; EU:hun suuntautuvien muuttovirtojen tehokkaampi hallinta; kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen ja tasapuolinen kohtelu; jäsenvaltioiden solidaarisempi yhteistyö maahanmuuttoon ja sisäiseen turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä sekä EU:n yhdenmukainen suhtautuminen kolmansiin maihin sekä maahanmuuttoon että turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Jotta voidaan varmistaa arviointiperiaatteiden asianmukainen soveltaminen ja ottaa huomioon EU:n nykyisen sisäasioiden rahoituksen arvioinnista jäsenvaltioissa saadut käytännön kokemukset, komissio ja jäsenvaltiot laativat yhteisen arviointi- ja seurantakehyksen muun muassa määrittämällä toimintamallit ja yhteiset tuotos- ja tulosindikaattorit. Kaikki toimenpiteet vahvistetaan ohjelmakauden alussa, niin että jäsenvaltiot voivat laatia raportointi- ja arviointijärjestelmänsä yhteisesti sovittujen periaatteiden ja vaatimusten pohjalta. Jotta voitaisiin vähentää hallinnollista rasitusta ja hyödyntää raportoinnin ja arvioinnin välisiä synergiaetuja, arviointiraporteissa vaadittavat tiedot perustuvat jäsenvaltioiden kansallisten ohjelmien vuotuisissa täytäntöönpanoraporteissa esitettäviin tietoihin ja täydentävät niitä. Vuonna 2018 komissio laatii raportin kansallisten ohjelmien väliarvioinnista. Lisäksi komissio esittää väliraportin rahastojen täytäntöönpanosta 30. kesäkuuta 2018 mennessä ja jälkiarviointiraportin 30. kesäkuuta 2024 mennessä. Näissä raporteissa tarkastellaan koko täytäntöönpanoa (eikä pelkästään kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin perusteella). 2.2. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä 2.2.1. Todetut riskit Sisäasioiden pääosaston (PO HOME) rahoitusohjelmiin ei ole kohdistunut merkittäviä virheriskejä. Osoituksena tästä on se, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksissa ei ole esitetty sitä koskevia merkittäviä havaintoja ja että sisäasioiden pääosaston (ja sitä ennen vapaus-, turvallisuus- ja oikeusasioiden pääosaston (JLS)) vuotuisten toimintakertomusten lopullinen jäljelle jäävä virheaste ei ole ylittänyt kahta prosenttia. Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin yhteydessä nykyisten ohjelmien täytäntöönpanoon liittyvät yleiset riskit jakautuvat pääasiallisesti kolmeen ryhmään: – riski siitä, että varojen käyttö on ollut tehotonta tai että se ei ole ollut riittävän kohdennettua; – sääntöjen monimutkaisuudesta ja hallinnointi- ja valvontajärjestelmien heikkoudesta johtuvat virheet; – hallinnollisten resurssien tehoton käyttö (vaatimukset eivät ole riittävän oikeasuhteisia). Lisäksi on syytä mainita eräitä erityistekijöitä, jotka liittyvät yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman neljästä rahastosta muodostuvaan järjestelmään. – Vuosiohjelmiin perustuva järjestelmä takaa, että loppumaksut suoritetaan säännöllisesti varmennettujen ja tarkastettujen menojen perusteella. Vuosiohjelmien tukikelpoisuusaika ei kuitenkaan ole sidottu EU:n varainhoitovuoteen, minkä vuoksi varmennusketju ei ole täysin tyydyttävä, vaikka järjestelmä on hyvin raskas. – Komissio vahvistaa yksityiskohtaiset tukikelpoisuussäännöt. Näin varmistetaan, että rahoitetut menot ovat periaatteessa yhdenmukaiset. Tästä aiheutuu kuitenkin tarpeetonta työtä kansallisille viranomaisille ja komissiolle. Lisäksi se kasvattaa riskiä, että tuensaajat ja/tai jäsenvaltiot tekevät virheitä, jotka johtuvat EU:n sääntöjen virheellisestä tulkinnasta. – Nykyiset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ovat hyvin lähellä rakennerahastojen vastaavia järjestelmiä. Niissä on kuitenkin vähäisiä eroavuuksia, erityisesti todentamis- ja tarkastusviranomaisten välisen vastuuketjun osalta. Tämä aiheuttaa jäsenvaltioissa sekaannusta varsinkin silloin kun viranomaiset joutuvat tekemisiin kummankin rahastotyypin kanssa. Tämä lisää myös virheriskiä ja vaatii tiiviimpää seurantaa. Näitä seikkoja muutetaan huomattavasti tässä ehdotuksessa: – Hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä noudatetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen yleisiä vaatimuksia, ja ne ovat myös täysin uuden varainhoitoasetuksen vaatimusten mukaisia: entiset kolme viranomaista korvataan kahdella viranomaisella (vastuu- ja tarkastusviranomainen), joiden tehtäviä selkeytetään paremman varmuuden saamiseksi. – Monivuotinen ohjelmasuunnittelu ja vuotuinen tilien tarkastus vastuuviranomaisen suorittamien maksujen pohjalta yhdenmukaistaa tukikelpoisuuskaudet komission tilinpäätöksen kanssa lisäämättä kuitenkaan hallinnollista rasitusta nykyisestä. – Paikalla tehtäviä tarkastuksia suoritetaan osana ensimmäisen tason valvontaa eli vastuuviranomaisen toimesta, ja ne tukevat sen vuosittain antamaa hallinnollista vahvistuslausumaa. – Tukikelpoisuussääntöjen selkeyttäminen ja yksinkertaistaminen ja niiden yhdenmukaistaminen EU:n muiden rahoitustukivälineiden kanssa vähentää eri lähteistä avustuksia saavien tuensaajien tekemiä virheitä. Tukikelpoisuussäännöt vahvistetaan kansallisella tasolla, lukuun ottamatta perusperiaatteita, jotka ovat samanlaiset kuin yhteisen strategiakehyksen rahastojen perusperiaatteet. – Tuensaajia kannustetaan soveltamaan yksinkertaistettua kustannusten korvaamista, etenkin pienten avustusten yhteydessä. Keskitetyn hallinnoinnin yhteydessä suurimpia riskejä ovat: – riski, että hyväksytyt hankkeet eivät vastaa riittävällä tavalla sisäasioiden pääosaston poliittisia painopisteitä; – riski, että valitut hankkeet ovat huonolaatuisia ja että niiden tekninen täytäntöönpano on puutteellinen, mikä heikentää ohjelmien vaikutusta; puutteellisista valintamenettelyistä johtuva asiantuntemuksen tai seurannan puute; – riski, että myönnettyjä varoja käytetään tehottomasti tai epätaloudellisesti, olivatpa kyseessä sitten avustukset (todellisten tukikelpoisten menojen korvaaminen on monimutkaista, minkä lisäksi hallintoviranomaisilla ei juuri ole mahdollisuuksia tarkistaa tukikelpoisia kustannuksia) tai hankintasopimukset (vaaditun asiantuntemuksen omaavia talouden toimijoita saattaa olla rajallinen määrä, mikä vähentää mahdollisuuksia vertailla hintatarjouksia); – riski, joka liittyy (erityisesti) pienempien organisaatioiden kykyyn valvoa menoja tehokkaasti ja varmistaa toteutettujen toimien läpinäkyvyys. – riski komission maineen tahriutumisesta, jos paljastuu petoksia tai rikollista toimintaa; kolmansien osapuolten sisäisten valvontajärjestelmien perusteella voidaan saada ainoastaan osittainen varmuus, koska erilaisia sopimusosapuolia ja tuensaajia on hyvin paljon ja jokainen niistä käyttää omia, usein varsin suppeita valvontajärjestelmiään. Useimpia näistä riskeistä voidaan pienentää kohdentamalla ehdotuspyynnöt paremmin ja käyttämällä uuteen varainhoitoasetukseen sisältyviä yksinkertaistettuja tekijöitä. 2.2.2. Valvontamenetelmä(t) Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa: Hallinnointi- ja valvontajärjestelmien rakennetta koskeva ehdotus merkitsee jäsenvaltioiden tasolla parannusta vuosina 2007–2013 käytössä olleeseen järjestelmään verrattuna, ja siinä säilytetään useimmat tämän kauden toiminnoista, mukaan luettuina hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset, hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tarkastukset ja hankkeiden tarkastukset. Toimien keskinäistä järjestystä on kuitenkin muutettu niin, että paikalla tehtävät tarkastukset ovat selkeästi vastuuviranomaisen tehtävä olennaisena osana vuotuisen tilien tarkastuksen ja hyväksymisen valmistelua. Vastuullisuuden lisäämiseksi vastuuviranomaiset hyväksyy kansallinen hyväksynnän antava elin, joka on vastuussa viranomaisten jatkuvasta valvonnasta. Viranomaisten lukumäärän pienentäminen – todentamisviranomaista ei enää ole, minkä lisäksi rahastojen määrää on supistettu – todennäköisesti vähentää hallinnollista rasitusta ja mahdollistaa hallinnollisten valmiuksien kehittämisen sekä vastuualueiden selkeämmän jaon. Toistaiseksi ei ole käytettävissä luotettavaa arviota siitä, minkä verran yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin perustuvien sisäasioiden rahastojen valvonta tulee maksamaan. Ainoa käytettävissä oleva arvio liittyy EAKR:oon ja koheesiorahastoon, joiden valvontaan liittyvät kustannukset (kansallisen tason valvonta lukuun ottamatta komission kustannuksia) ovat arviolta noin 2 prosenttia kauden 2007–2013 kokonaisrahoituksesta. Kustannukset koskevat seuraavia valvonta-aloja: 1 prosentti johtuu kansallisesta koordinoinnista ja ohjelman valmistelusta, 82 prosenttia koskee ohjelman hallinnointia, 4 prosenttia liittyy todentamiseen ja 13 prosenttia tarkastuksiin. Seuraavat ehdotukset lisäävät valvontakustannuksia: – hyväksynnän antavan elimen perustaminen ja toiminta ja yleensä järjestelmän muuttaminen; – vuositilinpäätöksen liitteenä olevan hallinnollisen vahvistuslausuman toimittaminen; – vastuuviranomaisen paikalla tekemät tarkastukset; – tarkastusviranomaisten lisätarkastusten tarve hallinnollisen vahvistuslausuman tarkastamiseksi. Osa ehdotuksista kuitenkin pienentää valvontakustannuksia: – Todentamisviranomainen lakkautetaan. Vaikka todentamisviranomaisen tehtävät sulautetaan osittain yhteen vastuuviranomaisen tehtävien kanssa, jäsenvaltio voi säästää huomattavan osan todentamiskustannuksista, kun hallinto tehostuu, koordinointitarve vähenee ja tarkastusten soveltamisala supistuu. – Tarkastusviranomaisen tarkastuksissa keskitytään suorittamaan uudelleen (otos) vastuuviranomaisen suorittamista 1. tason hallinnollisista ja paikalla tekemistä tarkastuksista. Tämä nopeuttaa kuulemismenettelyä ja takaa, että kaikki tarvittavat tarkastukset on tehty ennen tilinpäätöksen toimittamista; – Yksinkertaistettujen kustannusten käyttö vähentää sekä viranomaisten että tuensaajien hallinnollisia kustannuksia ja hallinnollista rasitusta kaikilla tasoilla; – Vuotuinen päättäminen/sulkeminen ja sääntöjenmukaisuustarkastuksen kohteena olevan ajanjakson lyhentäminen 36 kuukauteen vähentää tarkastettavien asiakirjojen säilyttämisestä viranomaisille ja tuensaajille aiheutuvia kustannuksia; – Sähköisten viestintäjärjestelmien perustaminen komission ja jäsenvaltioiden välille tulee pakolliseksi. Lisäksi on otettava huomioon 2.2.1 kohdassa luetellut yksinkertaistamistoimet, jotka osaltaan auttavat vähentämään tuensaajien hallinnollista rasitusta ja vähentävät siten sekä virheriskejä että hallinnollista rasitetta. Tämän vuoksi odotetaan, että ehdotukset eivät kokonaisuutena niinkään johda valvontakustannusten lisääntymiseen tai vähenemiseen vaan niiden uudelleenjakoon. Ennakoidaan kuitenkin, että kustannusten uudelleenjakautumisen (kaikkien tehtävien osalta ja suhteutetuista valvontajärjestelyistä johtuen myös kaikissa jäsenvaltioissa ja ohjelmissa) myötä riskejä voidaan lieventää tehokkaammin ja varmennusketjusta tulee parempi ja nopeampi. Yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin perustuvien hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kustannusten ei odoteta vähenevän komission tasolla ohjelmakauden ensimmäisen puolikkaan aikana. Tämä johtuu ensinnäkin siitä, että yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin piiriin kuuluvat määrärahat ja toiminta-alat lisääntyvät nykyisestä. Sen vuoksi jo resurssien säilyttäminen nykytasolla merkitsee tehokkuuden lisääntymistä. Lisäksi ohjelmakauden ensimmäisinä vuosina on hoidettava monia tärkeitä tehtäviä: ohjelmakauden 2007–2013 ohjelmien sulkeminen (viimeiset raportit on toimitettava viimeistään 31.3.2016), poliittiset vuoropuhelut ja monivuotisten kansallisten ohjelmien hyväksyminen kaudelle 2014–2020, uuden tilien tarkastusta ja hyväksymistä koskevan järjestelmän perustaminen. Kauden jälkipuoliskolla mahdolliset käytettävissä olevat resurssit voidaan käyttää arvioinnin ja seurannan parantamiseen. Keskitetty hallinnointi Keskitetyn hallinnoinnin osalta komissio soveltaa edelleen nykyistä valvontajärjestelmäänsä, joka muodostuu seuraavista elementeistä: operatiivisten linjojen suorittama operaatioiden valvonta, talousarviokirjanpitoyksikön suorittama ennakkotarkastus, sisäisiä hankintoja käsittelevä komitea, avustusten jälkitarkastukset tai sisäisestä tarkastuksesta vastaavan yksikön ja/tai sisäisen tarkastuksen yksikön suorittamat tarkastukset. Jälkitarkastusten yhteydessä pyritään havaitsemaan mahdollisimman runsaasti poikkeamia aiheettomien maksujen takaisinperimiseksi. Tämän strategian mukaisesti tarkastukset suoritetaan otokselle hankkeita, jotka valitaan lähes yksinomaan riskianalyysin perusteella. Ennakko- ja jälkitarkastusten yhdistelmän sekä hallintotarkastusten ja paikalla tehtävien tarkastusten ansiosta jäljelle jäävä lukuna ilmaistavissa oleva virheprosentti on ollut viime vuosina keskimäärin alle 2 prosenttia. Tämän perusteella sisäasioiden pääosasto katsoo, että sisäinen valvontajärjestelmä on riittävän tehokas ja kustannuksiltaan asianmukainen, jotta alhainen virheprosentti voidaan saavuttaa. Sisäasioiden pääosasto tutkii kuitenkin