PERUSTELUT

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun direktiivin 2006/112/EY, jäljempänä ”alv-direktiivi”, 395 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan soveltaa kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisen verovilpin tai veron kiertämisen estämiseksi.

Puola on pyytänyt kirjeessään, jonka komissio on kirjannut vastaanotetuksi 8. helmikuuta 2016, alv-direktiivin 168 artiklaa koskevan poikkeuksen voimassaolon pidentämistä, jotta se voisi edelleen rajoittaa oikeutta vähentää tiettyihin moottoriajoneuvoihin liittyviin kustannuksiin sisältyvän arvonlisäveron. Komissio on antanut alv-direktiivin 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti Puolan pyynnön tiedoksi muille jäsenvaltioille 6. kesäkuuta 2016 päivätyllä kirjeellä. Se ilmoitti Puolalle 8. kesäkuuta 2016 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki pyynnön arviointiin tarvitsemansa tiedot.

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

Alv-direktiivin 168 artiklassa säädetään, että verovelvollisella on oikeus vähentää arvonlisävero, joka kannetaan verollisia liiketoimia varten tehdyistä hankinnoista. Direktiivin 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että yrityksen liikeomaisuuteen kuuluvan tavaran ottaminen yksityiskäyttöön on vastikkeellinen palvelu, jos tavara on oikeuttanut arvonlisäveron vähennykseen.

Tämä järjestelmä antaa mahdollisuuden periä takaisin alun perin yksityiskäytöstä vähennetty arvonlisävero.

Tätä järjestelmää voi olla hankala soveltaa moottoriajoneuvoihin useista syistä, mutta ennen kaikkea siksi, että yrityskäyttöä ja muuta kuin yrityskäyttöä on vaikea erottaa tarkasti toisistaan. Jos ajoneuvon käytöstä pidetään kirjaa, kirjattujen tietojen ylläpidosta ja tarkastamisesta aiheutuu lisärasitteita sekä asianomaiselle yritykselle että viranomaisille. Koska tämä koskee suurta määrää ajoneuvoja, vähäisetkin yksittäiset verovilpit voivat johtaa merkittäviin veromenetyksiin.

Puola haluaa soveltaa 50 prosentin rajoitusta. Tämä perustuu Puolan omaan arviointiin, ja ehdotuksen mukaan rajoitusta tarkastellaan uudelleen, jos Puola pyytää, että voimassaoloa jatketaan vuoden 2019 jälkeen.

Puolalla on nykyisin neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2013/805/EU annettu lupa rajoittaa tiettyjen muiden moottoriajoneuvojen kuin henkilöautojen ostoon, yhteisöhankintaan, tuontiin, vuokraamiseen, leasing-vuokraukseen tai muuhun vastaavaan sopimusjärjestelyyn sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeus 50 prosenttiin tai enintään 6 000:een Puolan zlotyyn. Kyseisen päätöksen voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2016.

Puola ilmoittaa, että tämän poikkeuspyynnön syyt ovat samat kuin aiemmassa pyynnössä. Poikkeuspyyntö koskee edellä mainitussa neuvoston päätöksessä säädettyjen järjestelyjen soveltamisen jatkamista.

Rajoitus koskisi ainoastaan sellaisia moottoriajoneuvoja, joita ei käytetä yksinomaan yrityskäyttöön, ja kyseisiin ajoneuvoihin liittyviä kustannuksia.

Poikkeuksella myös rajoitettaisiin sellaisen arvonlisäveron vähennysoikeus 50 prosenttiin, joka sisältyy poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvien moottoriajoneuvojen polttoaineen ostohintaan, kyseisten ajoneuvojen huolto- ja korjausmenojen kaltaisiin muihin toimintamenoihin ja kyseisiin ajoneuvoihin liittyviä tai niiden käytön yhteydessä suoritettavia toimituksia tai palveluja koskeviin menoihin, mukaan lukien kyseisten ajoneuvojen osien muuttamiseen tai kokoonpanoon liittyvät menot (lukuun ottamatta menoja, jotka liittyvät pelkästään yrityskäyttöön käytettävien ajoneuvojen osien muuttamiseen tai kokoonpanoon, kuten taksamittarin kokoonpano).

Puola toteaa, että poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvia moottoriajoneuvoja voidaan niiden suunnittelun vuoksi käyttää helposti myös muuhun kuin yritystarkoituksiin.

Kyseistä rajoitusta ei sovellettaisi tietyntyyppisiin moottoriajoneuvoihin, jotka kuuluisivat tavanomaisten sääntöjen soveltamisalaan. Tällaisia ajoneuvoja olisivat yli yhdeksällä istuimella (mukaan lukien kuljettajan istuin) varustetut ajoneuvot, joiden suurin sallittu kuormitettu massa on yli 3 500 kilogrammaa. Tämä tarkoittaa, että rajoitus koskisi pääasiassa henkilöautoja, umpi- ja avopakettiautoja ja moottoripyöriä. Poikkeus ei myöskään vaikuttaisi yksinomaan jälleenmyyntiin tarkoitettuihin ajoneuvoihin eikä sellaisiin ajoneuvoihin, jotka on tarkoitus luovuttaa vastikkeelliseen käyttöön vuokra- tai leasingsopimuksen tai muun vastaavan sopimuksen nojalla, eikä ajoneuvoihin, jotka on kuljettaja mukaan lukien suunniteltu vähintään 10 henkilön kuljettamiseen.

Puola pyysi, että se saisi 31. joulukuuta 2019 asti edelleen rajoittaa alkuperäisen vähennysoikeuden tiettyyn prosenttimäärään ilman että yrityksiltä kannetaan arvonlisäveroa ajoneuvon yksityiskäytöstä. Tämä poikkeus tarkoittaisi, ettei kustakin autosta tarvitse pitää tarkkaa kirjaa ja että yksityiskäytöstä ei tarvitse maksaa arvonlisäveroa. Poikkeusta olisi siis pidettävä ensisijaisesti yksinkertaistavana toimenpiteenä. Tämä yksinkertaistaisi järjestelmää kaikkien osapuolten kannalta ja varmistaisi samalla, että tietty prosenttiosuus verosta, joka olisi muuten voinut jäädä maksamatta, tulee kannetuksi.

Puolan antamien tietojen perusteella näyttää siltä, että sekakäytössä olevien yritysautojen yrityskäyttö on edelleen keskimäärin noin 50 prosenttia. Sen vuoksi pyydetty voimassaolon pidentäminen näyttää perustellulta. Poikkeukset myönnetään tavallisesti rajoitetuksi ajaksi, jotta voidaan arvioida, onko erityistoimenpide asianmukainen ja toimiva. Voimassaoloa olisi sen vuoksi pidennettävä vain määräajaksi, jotta voidaan arvioida, ovatko poikkeuksen perustana olleet edellytykset yhä päteviä.

Sen vuoksi ehdotetaan, että voimassaoloa pidennetään 31. joulukuuta 2019 asti, ja että Puolaa pyydetään esittämään viimeistään 1. huhtikuuta 2019 kertomus, joka sisältää sovellettua prosenttimääräistä rajoitusta koskevan uudelleenarvioinnin, jos Puola aikoo pyytää poikkeuksen voimassaolon jatkamista vielä vuoden 2019 jälkeen.

Poikkeus vaikuttaisi ainoastaan hyvin vähän Puolassa lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavien verotulojen kokonaismäärään.

•Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa