Pilari perustuu EU:n ja kansainvälisellä tasolla olemassa olevaan lainsäädäntöön. Pilarissa on erityisesti hyödynnetty seuraavia: työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskeva yhteisön peruskirja vuodelta 1989, Euroopan sosiaalinen peruskirja vuodelta 1961, tarkistettu Euroopan sosiaalinen peruskirja vuodelta 1996 ja Euroopan neuvoston sosiaaliturvakoodi. Periaatteissa otetaan lisäksi huomioon asiaan kuuluvat Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimukset, suositukset ja niihin liittyvät pöytäkirjat sekä vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus. EU:n sosiaalialan säännöstöä on samalla kehitetty 30 viime vuoden aikana EU:n perussopimusten uusilla määräyksillä, Euroopan unionin perusoikeuskirjan hyväksymisellä, uudella lainsäädännöllä ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöllä. Tuoreempana kehityksenä voidaan mainita YK:n kestävän kehityksen tavoitteet vuodeksi 2030. Tällä uudella ohjelmalla hävitetään köyhyyttä ja edistetään kestävään kehitykseen liittyviä taloudellisia, sosiaalisia, solidaarisuus- ja ympäristönäkökohtia tasapainoisesti ja yhdennetysti.

Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa esitetään keskeisiä periaatteita ja oikeuksia, joilla tuetaan oikeudenmukaisia ja moitteettomasti toimivia työmarkkinoita ja hyvinvointijärjestelmiä. Yhdessä näillä periaatteilla ja oikeuksilla luodaan kunnianhimoinen strategia paremmin toimivia talouksia ja oikeudenmukaisempia ja kestävämpiä yhteiskuntia varten. Tavoitteena on antaa suuntaa uudelle lähentymisprosessille, joka parantaa työ- ja elinoloja kaikkialla Euroopassa. Tältä osin Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa on kyse uusien ja entistä tehokkaampien oikeuksien antamisesta kansalaisille, uusiin sosiaalisiin haasteisiin vastaamisesta ja työelämän muuttamisesta eritoten uudesta teknologiasta ja digitaalisesta vallankumouksesta juontuvien uusien työsuhteiden valossa. Nämä periaatteet ja oikeudet kattavat työllisyyden, sosiaalisen suojelun, sosiaalisen osallisuuden, koulutuksen ja yhtäläiset mahdollisuudet.

Työmarkkinaosapuolten osallistuminen on myös keskeisen tärkeää sosiaalisten oikeuksien toteutumisen kannalta. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistäminen on kirjattu unionin ja sen jäsenvaltioiden yhteiseksi tavoitteeksi SEUT-sopimuksen 151 artiklassa. Unionin tasolla työmarkkinaosapuolia on SEUT-sopimuksen 153 artiklassa mainituilla aloilla kuultava SEUT-sopimuksen 154 artiklan mukaisesti, ja ne voivat pyytää sopimusten täytäntöönpanoa unionin tasolla SEUT-sopimuksen 155 artiklan mukaisesti. Työmarkkinaosapuolet voivat tukea pilarin täytäntöönpanoa kansallisen tason työehtosopimusneuvotteluilla ja/tai keräämällä ja vaihtamalla hyviä käytäntöjä kautta Euroopan.

Talouspolitiikan vuotuinen eurooppalainen ohjausjakso on ollut ja on edelleen tärkeä väline, jonka avulla voidaan seurata tiiviisti kehitystä EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla ja edistää kohdennettuja uudistuksia kansallisten erityispiirteiden mukaisesti. Se kattaa useita pilarissa käsiteltyjä aloja, kuten opetuksen, koulutuksen ja elinikäisen oppimisen, aktiivisen tuen työttömille, palkat, lastenhoidon, sosiaalisen suojelun ja vähimmäistoimeentulon, eläkkeet sekä terveydenhuoltojärjestelmät. Euroaluetta koskevissa ja maakohtaisissa analyyseissä ja suosituksissa otetaan huomioon sosiaalisten oikeuksien kehittyminen ja edistetään sitä arvioimalla, seuraamalla ja vertaamalla niiden täytäntöönpanossa edistymistä. Vertailuanalyysi toteutetaan asteittain muutamilla aloilla, joilla on erityistä merkitystä euroalueen toiminnan kannalta. Näitä ovat mm. työsuhdeturvalainsäädäntö, työttömyysetuudet, vähimmäispalkat, vähimmäistoimeentulo ja osaaminen.

Pilarin oikeudellinen luonne huomioon ottaen nämä periaatteet ja oikeudet eivät ole suoraan täytäntöönpanokelpoisia vaan ne on muunnettava erillisiksi toimiksi ja/tai säädöksiksi asianmukaisella tasolla. Tämä selostetaan kolmannessa osassa, jossa kerrotaan, miten jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet voisivat tehokkaasti panna täytäntöön kunkin periaatteen tai oikeuden. Niillä on ensisijainen vastuu sosiaalisten periaatteiden ja oikeuksien saamisesta toimintakuntoon. Lisäksi tässä osiossa esitetään, miten unionin toimilla voidaan edistää pilarin täytäntöönpanoa.

a) Naisten ja miesten yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläiset mahdollisuudet on varmistettava, ja niitä on edistettävä kaikilla aloilla, kuten työmarkkinoille osallistumisen, työehtojen ja -olojen sekä urakehityksen osalta.

Cedefop eli Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus on yksi EU:n erillisvirastoista. Se tukee komission, jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten työtä siltä osin kuin on kyse ammattikoulutusjärjestelmien uudenaikaistamisesta, ammattikoulutuksen saatavuuden, houkuttelevuuden ja tehokkuuden edistämisestä ja tiedottamisesta nykyisestä ja tulevasta taitojen kysynnästä ja tarjonnasta Euroopan työmarkkinoilla.

SEUT-sopimuksen 153 artiklan mukaisesti unioni toteuttaa toimenpiteitä, muun muassa antamalla direktiivein vähimmäisvaatimuksia, jotta voidaan tukea ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa muun muassa miesten ja naisten tasa-arvon alalla asioissa, jotka koskevat heidän mahdollisuuksiaan työmarkkinoilla sekä heidän kohteluaan työssä. SEUT-sopimuksen 153 artiklan perusteella annetuissa direktiiveissä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä. SEUT-sopimuksen 157 artiklan 3 kohdassa annetaan unionin lainsäätäjälle valta säätää toimenpiteistä, joilla varmistetaan naisten ja miesten tasa-arvoisten mahdollisuuksien ja tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltaminen työtä ja ammattia koskevissa kysymyksissä, mukaan lukien samasta tai samanarvoisesta työstä maksettavan saman palkan periaate. SEUT-sopimuksen 157 artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että tasa-arvoisen kohtelun periaate ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai toteuttamasta sellaisia erityisetuja tarjoavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on helpottaa aliedustettuna olevan sukupuolen ammatillisen toiminnan harjoittamista taikka ehkäistä tai hyvittää ammattiuraan liittyviä haittoja.

Neuvoston direktiivissä 2000/43/EY (rotusyrjintädirektiivi) kielletään rotuun tai etniseen alkuperään perustuva syrjintä siltä osin kuin on kyse työhön ja ammattiin pääsystä, itsenäisen ammatin harjoittamisesta, työoloista ja -ehdoista, koulutuksesta, ammatillisesta koulutuksesta, sosiaalisesta suojelusta, sosiaalietuuksista ja yleisesti saatavilla olevien tavaroiden ja palvelujen saatavuudesta, mukaan lukien asuminen. Neuvoston direktiivissä 2000/78/EY (työsyrjintädirektiivi) kielletään uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä siltä osin kuin on kyse työhön ja ammattiin pääsystä, itsenäisen ammatin harjoittamisesta ja ammatillisesta koulutuksesta. Molemmissa direktiiveissä kielletään useantyyppinen syrjintä: välitön ja välillinen syrjintä, häirintä, käsky tai ohje harjoittaa syrjintää ja vastatoimenpiteet. EU on liittynyt vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevaan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimukseen.

Jokaisella on sukupuolesta, rodusta, etnisestä alkuperästä, uskonnosta, vakaumuksesta, vammaisuudesta, iästä tai seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin siltä osin kuin on kyse työstä, sosiaalisesta suojelusta, koulutuksesta ja yleisesti saatavilla olevien tavaroiden ja palvelujen saatavuudesta. Aliedustettujen ryhmien yhtäläisiä mahdollisuuksia on edistettävä.

c) Työttömillä on oikeus henkilökohtaiseen, jatkuvaan ja soveliaaseen tukeen. Pitkäaikaistyöttömillä on oikeus perusteelliseen yksilölliseen arviointiin viimeistään 18 kuukauden kuluttua työttömäksi joutumisesta.

a) Jokaisella on oikeus saada oikea-aikaista ja räätälöityä apua omien työllisyysnäkymiensä parantamiseksi ja itsensä työllistämisen helpottamiseksi. Tähän kuuluu oikeus saada tukea työpaikan etsimiseen, kouluttautumiseen ja uudelleenkoulutukseen. Jokaisella on oikeus siirtää sosiaalista suojelua ja koulutusta koskevat etuudet työelämän muutostilanteissa.

c) Laadukkaat työolot varmistavia innovatiivisia työsuhteen muotoja on edistettävä. Yrittäjyyttä ja itsenäistä ammatinharjoittamista on kannustettava. Ammatillista liikkuvuutta on helpotettava.

a) Työntekijöillä on työsuhteen tyypistä ja kestosta riippumatta oikeus oikeudenmukaiseen ja yhdenvertaiseen kohteluun työolojen, sosiaalisen suojelun saatavuuden ja koulutuksen osalta. Siirtymistä toistaiseksi voimassa oleviin työsuhteen muotoihin on edistettävä.

Komissio esittää yhdessä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin kanssa työmarkkinaosapuolten kuulemisen ensimmäisen vaiheen sosiaalisen suojelun saatavuutta koskevasta aloitteesta. Tarkoituksena on ottaa huomioon sosiaalisen suojelun saatavuuteen liittyvät erot niiden työntekijöiden, joilla on tavanomainen työsopimus, niiden työntekijöiden, joilla on epätyypillinen työsopimus, sekä erityyppistä itsenäistä ammatinharjoittamista harjoittavien välillä. Kuulemisessa selvitetään keinoja, joilla oikeuksista voidaan tehdä siirrettäviä ja selkeitä silloin, kun henkilö vaihtaa työpaikkaa, sopimustyyppiä tai siirtyy itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi. Kuulemisessa käsitellään myös keinoja kaventaa työvoimapalvelujen, koulutuksen, kuntoutuksen ja työmarkkinoille palaamista helpottavien toimenpiteiden saatavuudessa olevia eroja erityyppisissä työsuhteissa olevien ja itsenäisten ammatinharjoittajien keskuudessa.

Pilarissa tunnustetaan, että työnantajien on voitava mukautua joustavasti taloustilanteen muutoksiin. Tällaisiin mukautuksiin voivat kuulua esimerkiksi erilainen kohtelu objektiivisin perustein tai työehtojen mukautukset, jotta vältetään liialliset työpaikkojen menetykset laskusuhdanteissa. Tällaiset muutokset eivät voi olla yksipuolisia, ja niitä on rajoitettava voimassa olevilla säädöksillä ja työehtosopimuksilla.

Jo nyt on olemassa kolme direktiiviä, joilla suojellaan epätyypillisissä työsuhteissa olevia työntekijöitä. Työmarkkinaosapuolten (UNICE, CEEP ja EAY) tekemällä osa-aikatyötä koskevalla puitesopimuksella, joka on liitetty neuvoston direktiiviin 97/81/EY, suojellaan osa-aikatyöntekijöitä epäedullisemmalta kohtelulta kuin se, jota sovelletaan vastaaviin kokoaikaisiin työntekijöihin, ja säädetään, että työnantajien olisi otettava huomioon työntekijöiden pyynnöt siirtyä kokoaikaisesta työstä osa-aikatyöhön tai päinvastoin. Samaten työmarkkinaosapuolten (EAY, UNICE ja CEEP) tekemällä määräaikaista työtä koskevalla puitesopimuksella, joka on liitetty neuvoston direktiiviin 1999/70/EY, suojellaan määräaikaisia työntekijöitä epäedullisemmalta kohtelulta kuin se, jota sovelletaan vastaaviin vakituisiin työntekijöihin, ja edellytetään jäsenvaltioiden toteuttavan toimenpiteitä perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön ehkäisemiseksi. Vuokratyöstä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/104/EY vahvistetaan lisäksi yhdenvertainen kohtelu vuokratyöntekijöiden ja suoraan työntekijöitä käyttävän yrityksen palkkaamien työntekijöiden välillä olennaisten työehtojen osalta.

c) Kaikki palkat on vahvistettava avoimella ja ennustettavalla tavalla kansallisia käytäntöjä noudattaen ja työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä kunnioittaen.

b) Työntekijöiden on saatava riittävä vähimmäispalkka, joka tyydyttää työntekijän ja hänen perheensä tarpeet kansallisissa taloudellisissa ja sosiaalisissa olosuhteissa, ja samalla on turvattava työhön pääsy ja säilytettävä kannustimet työpaikan etsimiseen. Työssäkäyvien köyhyys on estettävä.

Komissio esittää lisäksi yhdessä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin kanssa työmarkkinaosapuolten kuulemisen ensimmäisen vaiheen sosiaalisen suojelun saatavuutta koskevasta aloitteesta. Tarkoituksena on ottaa huomioon sosiaalisen suojelun saatavuuteen liittyvät erot niiden työntekijöiden, joilla on tavanomainen työsopimus, niiden työntekijöiden, joilla on epätyypillinen työsopimus, sekä erityyppistä itsenäistä ammatinharjoittamista harjoittavien välillä. Kuulemisessa käsitellään myös työvoimapalvelujen ja koulutuksen saatavuutta sekä sosiaaliseen suojeluun ja koulutukseen liittyvien oikeuksien siirrettävyyttä ammatillisen liikkuvuuden helpottamiseksi.

Pilarissa edellytetään, että kaikki palkat on vahvistettava avoimella ja ennustettavalla tavalla täysin kansallisia käytäntöjä noudattaen – tämä koskee erityisesti työmarkkinaosapuolten kollektiivista neuvotteluoikeutta ja niiden itsenäisyyttä. Useimmissa jäsenvaltioissa on käytössä lakisääteinen vähimmäispalkka. Kyseessä on sääntelyväline, jolla tehdään vähimmäispalkasta oikeudellisesti kaikkia työntekijöitä sitova. Muutamilla jäsenvaltioilla ei ole lakisääteistä vähimmäispalkkaa, ja työmarkkinaosapuolet asettavat erilaisia vähimmäispalkkoja työehtosopimuksin usein alakohtaisella tasolla. Pilarissa ei millään tavalla kiistetä tätä käytäntöjen moninaisuutta vaan tunnustetaan työmarkkinaosapuolten itsenäisyys. Avoimuudella tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vähimmäispalkkaa asetettaessa olisi noudatettava vakiintuneita kuulemismenettelyjä, joilla päästään yksimielisyyteen asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten kesken ja joissa mahdollisesti otetaan huomioon muiden sidosryhmien ja riippumattomien asiantuntijoiden näkemykset. Lisäksi pilarissa peräänkuulutetaan palkkapäätösten ennustettavuutta muun muassa sääntöjen määrittelyn avulla, esimerkkinä vähimmäispalkkojen mukauttaminen elinkustannuksiin.

Pilarin mukaan työntekijöiden on saatava tietyntasoinen vähimmäispalkka, jossa otetaan huomioon niin työntekijöiden ja heidän perheidensä tarpeet kuin elintason kehittyminen ja talouteen liittyvät tekijät, joihin voi kuulua tuottavuustaso. Pilarissa tunnustetaan vähimmäispalkkojen merkitys köyhyyden torjunnassa samalla kun vältetään työllisyysloukut. Tarkoituksena on näin lisätä köyhien perheiden tuloja ja tarjota työstä oikeudenmukainen korvaus palkkahaitarin alapäässä oleville ja lisätä näiden heidän kannustimiaan työntekoon. Muihin toimenpiteisiin voivat kuulua pienipalkkaisten ja heidän perheidensä verorasituksen pienentäminen ja työstä saatavan tulon täydentäminen tehokkailla sosiaalietuuksilla.

Pilarissa edellytetään, että työntekijälle on annettava kirjallisesti tiedot hänen työehdoistaan työsuhteen alussa eikä kahden kuukauden kuluessa, kuten kirjallista ilmoitusta koskevassa direktiivissä nykyään säädetään. Koska koeajoilla on suuri merkitys useimmissa työsuhteissa, pilarissa lisätään tiedotusvelvoitteita myös tältä osin. Nämä muutokset lisäävät työnantajien ja työntekijöiden tietoisuutta oikeuksista. Niiden pitäisi myös auttaa vähentämään pimeää työtä.

Direktiivissä 2001/23/EY, jolla säännellään työntekijöiden oikeuksia yrityksen luovutuksen yhteydessä, säädetään, ettei yrityksen luovutus sinällään ole pätevä irtisanomisperuste. Äitiysajan suojaa koskevassa neuvoston direktiivissä 92/85/ETY säädetään erityisestä irtisanomissuojasta naisten osalta raskauden aikana ja neuvoston direktiiviin 2010/18/EU liitetyssä työmarkkinaosapuolten (Business Europe, UEAPME, CEEP ja EAY) tekemässä vanhempainvapaata koskevassa tarkistetussa puitesopimuksessa vastaavasta suojasta isyys- tai adoptiovapaata pitävien vanhempien tapauksessa. Yhdenvertaisesta kohtelusta työssä ja ammatissa annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY (työsyrjintädirektiivi) suojellaan työntekijöitä irtisanomiselta, kun kyseessä on jollakin perusteella kielletty syrjintä (vastatoimenpiteet mukaan luettuina). EU:n lainsäädännössä säädetään irtisanomissuojasta ja epäsuotuisan kohtelun suojasta myös osa-aikatyödirektiivissä, sukupuolten tasa-arvoa koskevassa direktiivissä, miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin annetussa direktiivissä ja vanhempainvapaadirektiivissä, ja tätä suojaa on vahvistettu EU:n tuomioistuimen oikeuskäytännöllä.

b) Työntekijöillä on ennen irtisanomista oikeus saada tietää irtisanomisen syyt, ja heihin on sovellettava kohtuullista irtisanomisaikaa. Heillä on oikeus tehokkaaseen ja puolueettomaan riitojenratkaisuun ja, jos kyseessä on perusteeton irtisanominen, oikeus hakea muutosta, mukaan lukien oikeus saada riittävä korvaus.

Työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun edistäminen on vahvistettu unionin ja jäsenvaltioiden yhteiseksi tavoitteeksi SEUT-sopimuksen 151 artiklassa. SEUT-sopimuksen 153 artiklan 2 kohdan mukaan unioni voi toteuttaa toimenpiteitä, joilla tuetaan ja täydennetään jäsenvaltioiden toimintaa seuraavilla aloilla: tiedottaminen työntekijöille ja työntekijöiden kuuleminen sekä työntekijöiden ja työnantajien edustaminen ja heidän etujensa kollektiivinen turvaaminen, mukaan lukien yhteistoiminta työpaikalla. SEUT-sopimuksen 153 artiklan määräyksiä ei sovelleta palkkoihin, järjestäytymisoikeuteen, lakko-oikeuteen eikä oikeuteen määrätä työsulusta. SEUT-sopimuksen 153 artiklan perusteella annetuissa direktiiveissä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä.

Perusoikeuskirjan 28 artiklassa määrätään, että työntekijöillä ja työnantajilla tai näiden järjestöillä on unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti oikeus asianmukaisilla tasoilla neuvotella ja tehdä työ- ja virkaehtosopimuksia sekä oikeus ryhtyä eturistiriitatilanteissa etujensa puolustamiseksi työtaistelutoimiin, lakko mukaan lukien. Perusoikeuskirjan 27 artiklan mukaan työntekijöille on asianmukaisilla tasoilla taattava mahdollisuus saada riittävän ajoissa tietoa ja tulla kuulluksi unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisissa tapauksissa ja niissä määrätyin edellytyksin.

c) Työmarkkinaosapuolille annettavaa tukea niiden vuoropuhelun edistämistä koskevien valmiuksien lisäämiseen on kannustettava.

a) Työmarkkinaosapuolia on kuultava talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkojen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa kansallisia käytäntöjä noudattaen. Niitä on kannustettava neuvottelemaan ja laatimaan työehtosopimuksia niiden kannalta merkityksellisissä asioissa. Tällöin on kunnioitettava niiden itsenäisyyttä ja työtaisteluoikeutta. Työmarkkinaosapuolten välillä tehdyt sopimukset on tarvittaessa pantava täytäntöön unionin ja sen jäsenvaltioiden tasolla.

Perusoikeuskirjan 23 artiklan mukaan naisten ja miesten välinen tasa-arvo on varmistettava kaikilla aloilla työelämä ja palkkaus mukaan lukien. Tasa-arvon periaate ei estä pitämästä voimassa tai toteuttamasta toimenpiteitä, jotka tarjoavat erityisetuja aliedustettuna olevalle sukupuolelle. Perusoikeuskirjan 33 artiklan 2 kohdassa määrätään, että voidakseen sovittaa yhteen perhe- ja työelämänsä jokaisella on oikeus suojaan irtisanomiselta äitiyteen liittyvän syyn vuoksi sekä oikeus vanhempainlomaan ja palkalliseen äitiyslomaan lapsen syntymän tai lapseksiottamisen johdosta.

Vanhemmilla ja henkilöillä, joilla on hoitovelvollisuuksia, on oikeus kohtuulliseen lomaan, joustaviin työjärjestelyihin ja hoitopalveluihin. Naisilla ja miehillä on tasavertainen oikeus erityisvapaisiin hoitovelvollisuuksiensa suorittamiseksi. Heitä on kannustettava käyttämään tällaisia vapaita tasapainoisella tavalla.

Pilarissa korostetaan työ- ja yksityiselämän tasapainottamisen merkitystä kaikkien niiden kannalta, joilla on hoitovelvollisuuksia. Lisäksi siinä vahvistetaan oikeuksia, jotka ovat olennaisia tähän tasapainotilaan pääsemiseksi nykypäivän työelämässä, kuten oikeus lastenhoitoon tai pitkäaikaishoitoon. Pilarissa mennään nykyistä säännöstöä pidemmälle vahvistamalla oikeuksia kaikille työssäkäyville, joilla on hoitovelvollisuuksia. Näin ollen sitä sovelletaan työssäkäyvien vanhempien lisäksi esimerkiksi niihin, jotka hoitavat iäkkäitä tai vammaisia perheenjäseniään.

Neuvoston direktiivissä 92/85/ETY jäsenvaltioiden edellytetään myöntävän työntekijöille vähintään 14 viikon pituisen äitiysloman, josta maksetaan korvausta vähintään sairauspäivärahan suuruisesti. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2010/41/EU säädetään, että naispuolisille itsenäisille ammatinharjoittajille ja naispuolisille puolisoille ja elinkumppaneille on myönnettävä riittävä äitiysraha, jonka ansiosta he voivat keskeyttää ammattitoimintansa raskauden tai äitiyden vuoksi vähintään 14 viikoksi. Työmarkkinaosapuolten (BusinessEurope, UEAPME, CEEP ja EAY) vanhempainvapaasta tekemässä tarkistetussa puitesopimuksessa – joka on unionin tasolla pantu täytäntöön neuvoston direktiivillä 2010/18/EU – annetaan mies- ja naispuolisille työntekijöille yksilöllinen oikeus vähintään neljän kuukauden pituiseen vanhempainvapaaseen ja vaaditaan jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että työntekijät voivat vanhempainvapaalta palatessaan pyytää muutosta työaikaansa ja/tai työmuotoonsa tietyksi ajaksi. UNICEn, CEEP:n ja EAY:n tekemällä osa-aikatyötä koskevalla puitesopimuksella – joka on pantu täytäntöön direktiivillä 97/81/EY – suojellaan osa-aikatyöntekijöitä epäedullisemmalta kohtelulta kuin se, jota sovelletaan vastaaviin kokoaikaisiin työntekijöihin, ja säädetään, että työnantajien olisi otettava huomioon työntekijöiden pyynnöt siirtyä kokoaikaisesta työstä osa-aikatyöhön tai päinvastoin.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklassa määrätään, että jokaisella on oikeus henkilötietojensa suojaan ja oikeus tutustua niihin tietoihin, joita hänestä on kerätty, ja saada ne oikaistuksi. Tällaisten tietojen käsittelyn on oltava asianmukaista ja sen on tapahduttava tiettyä tarkoitusta varten ja asianomaisen henkilön suostumuksella tai muun laissa säädetyn oikeuttavan perusteen nojalla. Riippumaton viranomainen valvoo näiden sääntöjen noudattamista.

c) Työntekijöillä on oikeus saada henkilötietonsa suojatuiksi työsuhteen yhteydessä.

b) Työntekijöillä on oikeus työympäristöön, joka on mukautettu heidän ammatillisiin tarpeisiinsa ja joka mahdollistaa heille pidemmän osallistumisen työmarkkinoille.

Pilarissa annetaan työntekijöille myös oikeus henkilötietojensa suojaan. Kun työnantaja käsittelee henkilötietoja, käsittelyllä on aina oltava oikeudelliset perusteet. Tavallisesti perustana on sopimuksen suorittaminen, lakisääteisen velvollisuuden noudattaminen taikka työnantajan oikeutetun edun toteuttaminen, ellei työntekijöiden perusoikeuksiin liittyvä etu syrjäytä tätä etua.

b) Lapsilla on oikeus suojeluun köyhyyttä vastaan. Heikoista lähtökohdista tulevilla lapsilla on oikeus yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviin erityistoimenpiteisiin.

Euroopan työterveys- ja työturvallisuusvirasto on yksi EU:n erillisvirastoista. Sillä on keskeinen rooli hyvien käytäntöjen keräämisessä ja levittämisessä, ja se tukee kokemusten jakamista etenkin Terveyttä työpaikalle -kampanjoiden kautta. Vuonna 2017 päättyvän ”Terveellinen työ – Elämän eri vaiheissa” -kampanjan puitteissa julkaistaan runsaasti esimerkkejä eri puolilta unionia. Vuonna 2018 komissio aikoo tehostaa ikänäkökohdat huomioon ottavien riskinhallintatoimenpiteiden käytännön soveltamista laatimalla ja levittämällä asiaan liittyviä ohjeita työsuojelutarkastajille. Työterveys- ja työturvallisuusvirasto käynnistää vuonna 2018 seuraavan, vaarallisiin aineisiin keskittyvän Terveyttä työpaikalle -kampanjan, jolla tuetaan komission pyrkimyksiä torjua työperäisiä syöpiä. Tietosuojasääntöjen soveltamisen helpottamiseksi nk. 29 artiklan mukainen työryhmä (joka koostuu 28 jäsenvaltion tietosuojaviranomaisista) antaa vuonna 2017 lausunnon henkilötietojen käsittelystä työsuhteen yhteydessä.

Työmarkkinaosapuolia on kuultava unionin tasolla SEUT-sopimuksen 154 artiklan mukaisesti mahdollisista SEUT-sopimuksen 153 artiklaan perustuvista aloitteista, ja niiden sopimukset voidaan panna niiden pyynnöstä täytäntöön unionin tasolla SEUT-sopimuksen 155 artiklan mukaisesti. Työmarkkinaosapuolet voivat erityisesti edistää ja kehittää yhteisiä kansallisen tai unionin tason standardeja työpaikkojen mukauttamiseksi aktiivisena ikääntymisen ja sukupolvien välisen lähestymistavan asettamiin tarpeisiin. Euroopan tason työmarkkinaosapuolet allekirjoittivat 8. maaliskuuta 2017 aktiivista ikääntymistä ja sukupolvien välistä solidaarisuutta koskevan sopimuksen, joka kattaa myös työterveyden ja työturvallisuuden ja joka kansallisten työmarkkinaosapuolten on määrä panna täytäntöön vuoteen 2020 mennessä.

Periaatteen 11 b mukaan lapsilla, jotka tulevat heikoista lähtökohdista (kuten romanilapset, jotkut siirtolaistaustaiset tai etnisiin vähemmistöihin kuuluvat lapset, lapset, joilla on erityistarpeita, vammaiset lapset, vaihtoehtoisten hoitojärjestelyjen piiriin kuuluvat lapset, katulapset, vankien lapset ja erityisessä köyhyysriskissä olevissa kotitalouksissa elävät lapset), on oikeus erityistoimenpiteisiin – eli tehostettuun ja kohdennettuun tukeen –, joilla huolehditaan siitä, että heillä on muihin nähden yhtäläiset mahdollisuudet käyttää sosiaalisia oikeuksia.

Pilarissa annetaan lapsille oikeus suojaan köyhyydeltä. Se tarkoittaa, että jokaisen lapsen käytettävissä on kattavia ja integroituja toimenpiteitä, kuten vuonna 2013 annetussa Euroopan komission Investoidaan lapsiin -suosituksessa esitetään. Köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä voidaan torjua tehokkaimmin käyttämällä integroituja strategioita. Kohdennettuja toimenpiteitä olisivat esimerkiksi riittävien resurssien saatavuus, raha- ja luontoisetuudet, joiden avulla lapsilla on riittävä elintaso, laadukkaat ja kohtuuhintaiset palvelut, jotka liittyvät koulutukseen, terveyteen, asumiseen, perheiden tukemiseen sekä perhe- ja yhteisöhoidon tukemiseen sekä oikeudellinen suoja ja tuki, jotta lapset voivat osallistua elämäänsä vaikuttavien päätösten tekemiseen.

Perusoikeuskirjan 14 artiklan mukaan jokaisella on oikeus koulutukseen ja oikeus saada maksutta oppivelvollisuuteen perustuvaa opetusta. Perusoikeuskirjan 24 artiklan 1 kohdan mukaan lapsella on oikeus hänen hyvinvoinnilleen välttämättömään suojeluun ja huolenpitoon.

Sosiaalista suojelua koskevan oikeuden aineelliseen soveltamisalaan kuuluvat sekä toimeentuloturva että sosiaaliturva. Sosiaaliturva käsittää sekä maksuihin perustuvat että niihin perustumattomat järjestelmät, ja siihen kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 määritelmän mukaisesti seuraavat alat: a) sairausetuudet, b) äitiysetuudet ja vastaavat isyysetuudet, c) työkyvyttömyysetuudet, d) vanhuusetuudet, e) perhe-eläke-etuudet, f) työtapaturma- ja ammattitautietuudet, g) kuolemantapauksen johdosta myönnettävät avustukset, h) työttömyysetuudet, i) varhaiseläke-etuudet ja j) perhe-etuudet.

Vuonna 1992 annetussa suosituksessa esitetty toivomus työntekijän elintason säilyttämiseksi maksettavasta korvaavasta tulosta on pilarissa muutettu oikeudeksi. Sosiaaliturvasäännöksiä sovelletaan kaikkiin työntekijöihin työsuhteen tyypistä ja kestosta riippumatta ja vastaavin ehdoin myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin. Tarkoituksena on kattaa kaikenlaiset ei-vakiomuotoiset työsuoritukseen liittyvät sopimukset, jotka ovat tämän päivän työmarkkinoilla yhä yleisempiä.

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1231/2010 sovitetaan yhteen sosiaaliturvajärjestelmät siltä osin kuin kyse on kolmansien maiden kansalaisista ja heidän perheenjäsenistään, jotka asuvat laillisesti unionin alueella ja ovat muuttaneet jäsenvaltiosta toiseen.

Komissio esittää yhdessä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin kanssa työmarkkinaosapuolten kuulemisen ensimmäisen vaiheen sosiaalisen suojelun saatavuutta koskevasta aloitteesta. Tarkoituksena on ottaa huomioon sosiaalisen suojelun saatavuuteen liittyvät erot niiden työntekijöiden, joilla on tavanomainen työsopimus, niiden työntekijöiden, joilla on epätyypillinen työsopimus, sekä erityyppistä itsenäistä ammatinharjoittamista harjoittavien välillä.

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 573/2014/EU perustettu julkisten työvoimapalvelujen verkosto tarjoaa foorumin, jolla voidaan vertailla julkisten työvoimapalvelujen suoriutumista Euroopan tasolla, kartoittaa hyviä käytäntöjä ja edistää keskinäistä oppimista aktiivisten tukipalvelujen vahvistamiseksi.

2. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin soveltamisala ja siinä esitetyt muutokset

Pilarin mukaan työttömällä on oikeus saada julkisilta työvoimapalveluilta riittävää tukea. Tuki perustuu arviointiin, neuvontaan sekä ohjaukseen työnhaussa ja laajemminkin ammatinvalintapäätöksissä.

Pilarin mukaan työttömällä on lisäksi oikeus saada riittäviä työttömyysetuuksia rahana kohtuullisen ajan. Pilarin mukaan etuuksien tason on oltava riittävä suhteessa korvattavaan tuloon. Korvaustason olisi oltava sellainen, että kannustin nopeaan työhönpaluuseen säilyy. Etuuksia olisi maksettava kohtuullisen ajan: on tärkeää huolehtia siitä, että työnhakijan osaamista vastaavan työpaikan etsimiseen on riittävästi aikaa ja että vältetään työnhaun kiinnostavuutta vähentävän tilanteen syntyminen. Etuuksien olisi kuitenkin oltava oikeassa suhteessa vakuutusmaksuihin ja asianomaisen maan etuuskelpoisuussääntöjen mukaisia.

Tämä sääntö kattaa kaikki työttömät, myös ne joiden työhistoria on lyhyt ja ne jotka toimivat aiemmin itsenäisenä ammatinharjoittajana. Sen aineelliseen soveltamisalaan kuuluvat sekä maksuihin perustuvat että niihin perustumattomat rahana maksettavat työttömyysetuudet sekä työttömyyskorvaukset.

Työmarkkinoilta syrjäytyneiden aktiivisen osallisuuden edistämisestä 3. lokakuuta 2008 annetussa komission suosituksessa annetaan ohjeeksi, että vero- ja etuusjärjestelmistä johtuvia työntekoon kannustavia ja sen houkuttelevuutta heikentäviä tekijöitä olisi tarkasteltava jatkuvasti. Pilari uudistaa tilannetta siten, että siinä vaaditaan, että tällaiset kannustimet sisällytetään työttömyysetuusjärjestelmien rakenteeseen. Lisäksi siinä kytketään työttömyysetuudet julkisten työvoimapalvelujen tarjoamaan tukeen.

3. Täytäntöönpano

a) Mitä jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet voivat tehdä

Jäsenvaltioilla on jatkossakin oikeus määritellä sosiaaliturvajärjestelmiensä perusperiaatteet. Pilarin vaikutusten toteuttamiseksi jäsenvaltioita kehotetaan päivittämään rahana maksettavia työttömyysetuuksia koskevat säännöksensä sen lisäksi, että ne saattavat unionin tasolla vahvistetut säännöt osaksi omaa lainsäädäntöään ja valvovat niiden noudattamista.

Työmarkkinaosapuolia kuullaan unionin tasolla SEUT-sopimuksen 154 artiklan mukaisesti mahdollisista SEUT-sopimuksen 153 artiklaan perustuvista aloitteista, ja ne voivat allekirjoittaa sopimuksia, jotka voidaan panna niiden pyynnöstä täytäntöön unionin tasolla SEUT-sopimuksen 155 artiklan mukaisesti. Työmarkkinaosapuolet voivat myös kerätä ja vaihtaa hyviä käytäntöjä kaikkialla unionissa. Kansallisella tasolla työmarkkinaosapuolet voivat tukea tämän periaatteen täytäntöönpanoa työehtosopimusneuvotteluilla ja osallistumalla asiaan liittyvien toimintalinjojen suunnitteluun ja täytäntöönpanoon.

b) Viimeaikaiset ja käynnissä olevat EU:n tason aloitteet

Komissio esittää yhdessä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin kanssa työmarkkinaosapuolten kuulemisen ensimmäisen vaiheen sosiaalisen suojelun saatavuutta koskevasta aloitteesta. Tarkoituksena on ottaa huomioon sosiaalisen suojelun saatavuuteen liittyvät erot niiden työntekijöiden, joilla on tavanomainen työsopimus, niiden työntekijöiden, joilla on epätyypillinen työsopimus, sekä erityyppistä itsenäistä ammatinharjoittamista harjoittavien välillä. Kuulemisessa käsitellään työttömyysetuuksien ja työvoimapalvelujen saatavuutta.

Komissio tukee edelleen neuvotteluja joulukuussa 2016 esitetystä ehdotuksesta, joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 muuttamista. Ehdotuksella pidennettäisiin sitä vähimmäisaikaa, jona työtön voi hakea työttömyysetuuksia etsiessään työtä toisesta jäsenvaltiosta, kolmesta kuukaudesta kuuteen kuukauteen.

Työnvälityspalvelujen eurooppalainen verkosto toteuttaa parhaillaan vertailuoppimiseen liittyvää hanketta, jolla pyritään parantamaan julkisten työnvälityspalvelujen suorituskykyä. Siinä kytketään indikaattoreihin pohjautuva vertailuanalyysi keskinäiseen oppimiseen, jotta voitaisiin paremmin keskittyä työnhakijoiden aktiiviseen tukemiseen.





Vähimmäistoimeentulo

Jokaisella, jolla ei ole riittäviä varoja, on oikeus riittäviin vähimmäistoimeentuloetuuksiin, joilla varmistetaan ihmisarvoinen elämä kaikissa elämän vaiheissa, ja työmarkkinoille ja yhteiskuntaan osallistumisen mahdollistavien tavaroiden ja palvelujen tosiasialliseen saatavuuteen. Työkykyisten vähimmäistoimeentuloetuuksiin olisi yhdistettävä kannustimet työmarkkinoille siirtymiseen tai palaamiseen.

1. Unionin säännöstö