Ympäristö ja luonnonvarat
58. korostaa, että EU:n on ponnisteltava voimakkaammin moniin täysin luonnonvaroista riippuvaisiin
köyhiin ihmisiin vaikuttavien valtavien ympäristöhaasteiden ratkaisemiseksi;
59. suhtautuu tässä yhteydessä myönteisesti komission kauan odotettuihin lupauksiin ryhtyä sanoista
tekoihin ympäristöasioiden valtavirtaistamiseksi ja ottaa kestävän kehityksen edistämisstrategiat asialistansakärkipäähän;
Täytäntöönpano
60. pyytää komissiota liittämään Afrikan kehitysstrategiaansa täytäntöönpanoa koskevan yksityiskohtai-
sen toimintasuunnitelman ja selkeän aikataulun, yksityiskohtaiset tiedot käyttöön otettavista välineistä ja
taloudellisista resursseista (jäsenvaltioiden rahoitussitoumukset mukaan luettuina), selvityksen eri tason toi-mista (paikalliset, alueelliset, kansalliset ja koko Afrikkaa koskevat toimet) ja niiden tehtävästä sekä selvityk-sen todellisesta yhteisestä seurantajärjestelmästä (johon ovat osallisina Euroopan parlamentti ja Afrikanunioni) edistymisen arvioimiseksi;
61. vaatii, että tämän täytäntöönpanosuunnitelman on katettava koko Afrikka, mukaan lukien Pohjois-
Afrikka, Saharan eteläpuoleinen Afrikka ja Etelä-Afrikka, joita koskevat tällä hetkellä erilliset asetukset ja
sopimukset (Meda-asetus, Cotonoun sopimus ja –Etelä-Afrikan osalta –kauppa-, kehitys- ja yhteistyö-
sopimus sekä jälleenrakentamisen ja kehittämisen Eurooppa-ohjelmaa koskeva asetus), samoin kuin komis-sion erilliset vastuualueet, ja pyytää komissiota ilmoittamaan, miten niitä koordinoidaan ja lähennetään, jottane edistävät Afrikan unionin koko mantereelle asettamien painopistealueiden täytäntöönpanoa;
62. huomauttaa, että edellä mainittuun komission tiedonantoon sisältyvien ehdotusten keskeinen sisältö
on sidoksissa voimassa olevien kansallisten ja alueellisten ohjelmien täytäntöönpanoon, ja pahoittelee, ettei
ole laadittu uusia ehdotuksia ohjelmien täytäntöönpanon tehostamiseksi tai niiden tavoitteiden ja toimienohjelmoinnin mukauttamiseksi uusiin painopistealueisiin, ja ettei ole ehdotettu nykyisten maakohtaistenstrategia-asiakirjojen sekä kansallisten ja alueellisten suuntaa-antavien ohjelmien uudelleentarkastelemiseksitämän uuden strategisen asiakirjan ja Afrikan uuden kehityksen (erityisesti Afrikan unionin ja sen toimi-elinten perustamisen) johdosta;
63. on pettynyt ehdotetun taloudellisen kehyksen tavoitteiden vaatimattomuuteen: komissio ainoastaan
kaavailee mahdollisuutta ottaa käyttöön lisää määrärahoja ”Euroopan kehitysrahaston yhdeksännen rahoitus-
kauden jälkeiselle ajalle ”eikä käsittele mahdollisuutta käyttää velkahuojennusta vuosituhannen kehitys-
tavoitteisiin osoitettujen lisämäärärahojen käyttöönoton välineenä;
*
**
64. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden
hallituksille, Afrikan unionille ja AKT-maille.
P6_TA(2005)0446
Euroopan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikka
Euroopan parlamentin päätöslauselma ehdotuksesta neuvoston, Euroopan parlamentin ja komissionyhteiseksi julistukseksi Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikasta ”Eurooppalainen konsensus ”
(2004/2261(INI))
Euroopan parlamentti , joka
— ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Ehdotus: Neuvoston, Euroopan parlamentin ja komissionyhteinen julistus Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikasta ”Eurooppalainen konsensus ”
(KOM(2005)0311),
— ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,C 280 E/484 FI 18.11.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
— ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon,
— ottaa huomioon European Centre for Development Policy Management -keskuksen sekä Overseas
Development Institute —ja Instituto Complutense de Estudios Internacionales -tutkimuslaitosten teke-
män arvion EY:n kehitysyhteistyöpolitiikasta (helmikuu 2005),
— ottaa huomioon Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kehitysapukomitean Euroopan
yhteisöjen kehitysyhteistyötä koskevan tarkastelun (2002),
— ottaa huomioon Roomassa 25. helmikuuta 2003 annetun yhdenmukaistamista koskevan julistuksen
sekä Pariisissa 2. maaliskuuta 2005 annetun avustusten tehokkuutta koskevan julistuksen,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien 8. syyskuuta 2000 antaman vuosituhatjulistuksen, jossa
asetetaan vuosituhannen kehitystavoitteet kansainvälisen yhteisön yhteisesti sopimaksi köyhyyden pois-tamisen perusteeksi,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) puitteissa laaditut peräkkäiset
inhimillisen kehityksen raportit,
— ottaa huomioon Millennium Ecosystems Assessment -arviointiohjelman laatiman vuosituhannen
arviointikertomuksen ”Living Beyond our Means: Natural Assets and Human Well-Being (2005) ”,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssin (UNCTAD) vähiten
kehittyneitä maita koskevan vuoden 2002 kertomuksen ”Least Developed Countries: Escaping the
Poverty Trap ”,
— ottaa huomioon julistukset ja päätelmät, jotka on annettu kansainvälisissä konferensseissa, erityisesti
Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisessä kehitysrahoituskonferenssissa (Monterrey 2002), kestävänkehityksen maailmanlaajuisessa huippukokouksessa (Johannesburg 2002), sosiaalisen kehityksenmaailmanlaajuisessa huippukokouksessa (Kööpenhamina 1995), Yhdistyneiden Kansakuntien kolman-nessa vähiten kehittyneitä maita koskevassa kokouksessa (Bryssel 2001), Maailman kauppajärjestönneljännessä ministeritason konferenssissa (Doha 2001), neljännessä naisten maailmankonferenssissa(Peking 1995), kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa (Kairo 1994), Yhdistyneiden Kansa-kuntien vuoden 1999 yleiskokouksen erityisistunnossa, joka koski kansainvälisessä väestö- ja kehitys-konferenssissa asetettujen tavoitteiden saavuttamista (Kairo + 5), lasten asemaa maailmassa käsitelleessäkonferenssissa (New York, toukokuu 2002) sekä maailman koulutusfoorumissa (Dakar 2000),
— ottaa huomioon sitoumukset, jotka EU antoi Barcelonassa maaliskuussa 2002 pidetyssä huippukokouk-
sessa ennen Monterreyn konferenssia,
— ottaa huomioon 1. maaliskuuta 2001 antamansa päätöslauselman (
1) Euroopan yhteisön kehitysyhteis-
työpolitiikkaa koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille,
— ottaa huomioon neuvoston ja komission 10. marraskuuta 2000 hyväksymän julkilausuman Euroopan
yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikasta,
— ottaa huomioon yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 22. ja 23. marraskuuta 2004 sekä
24. toukokuuta 2005 tekemät päätelmät,
— ottaa huomioon 12. huhtikuuta 2005 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin tehtävistä vuosi-
tuhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi (2),
— ottaa huomioon 8. syyskuuta 2005 antamansa päätöslauselman merkittävistä ja laiminlyödyistä tau-
deista kehitysmaissa (3),
— ottaa huomioon Euroopan komission 29. lokakuuta 2004 julkaiseman kertomuksen vuosituhannen
kehitystavoitteista 2000 –2004 (SEC(2004)1379),
— ottaa huomioon komission 12. huhtikuuta 2005 neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan
talous- ja sosiaalikomitealle julkaiseman tiedonannon, joka koski Euroopan unionin panosta vuosituhat-
tavoitteiden saavuttamisen nopeuttamisessa (KOM(2005)0132),
(1) EYVL C 277, 1.10.2001, s. 130.
(2) Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0115.
(3) Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0341.18.11.2006 FI C 280 E/485 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
— ottaa huomioon professori Jeffrey Sachsin johtaman YK:n Millennium Project Task Force -projekti-
ryhmän raportin ”Investing in Development: A Practical Plan to achieve the Millennium Development
Goals ”,
— ottaa huomioon monenväliset ympäristösopimukset ilmastonmuutoksesta, otsonikerroksen ohenemi-
sesta, biologisesta monimuotoisuudesta, kosteikkoalueista, aavikoitumisesta, vaarallisista jätteistä ja pysy-
vistä orgaanisista yhdisteistä,
— ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan,
— ottaa huomioon kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnön (A6-0319/2005),
Eurooppalainen konsensus
1. suhtautuu myönteisesti aloitteeseen EU:n yhteistä kehitysyhteistyöpoliittista näkemystä koskevasta kol-
men osapuolen yhteisestä julkilausumasta ja korostaa, että parlamentin on oltava mukana täysipainoisestimuiden toimielinten ohella yhteispäätösmenettelyä vastaavan prosessin kautta, jotta voidaan merkittävästiparantaa kehitysyhteistyöpolitiikan johdonmukaisuutta, koordinointia, täydentävyyttä, laatua ja tehokkuutta;
2. suhtautuu myönteisesti ehdotettuun yhteiseen julistukseen ja ehdottaa, että se määriteltäisiin Euroopan
unionin ja sen jäsenvaltioiden toiminnan muodollisesti velvoittaviksi kehitysyhteistyöpoliittisiksi puitteiksikaikkia OECD:n kehitysapukomitean määrittelemiä kehitysmaita kohtaan; kehottaa selventämään, mitenyhteinen julistus liittyy kehitysyhteistyön rahoitusvälineeseen;
3. pitää valitettavana, että ehdotuksessa ei ole mitään erityisiä lausumia tehokkuuden arvioinnista, EU:n
myöntämän avun yhteydessä saaduista kokemuksista tai kehitysyhteistyöpolitiikasta vuonna 2000 annetustajulkilausumasta ja sen vaikutuksesta yhteisön apuun;
4. pitää myönteisenä, että edellä mainitun tiedonannon ensimmäisessä osassa on pyritty sopimaan EU:n
avun kattavista tavoitteista ja periaatteista; kehottaa kuitenkin selventämään erityisesti painopisteitä sekä sitä,miten voidaan parantaa EU:n kehitysyhteistyötoimien johdonmukaisuutta ja koordinointia;
5. pitää myönteisenä, että edellä mainitun tiedonannon toisessa osassa on pyritty esittämään suunta-
viivoja kehitysyhteistyöpolitiikan täytäntöönpanosta yhteisön tasolla; kehottaa kuitenkin selventämään yhtei-
sön avun erityisasemaa sen suhteellista etua analysoimalla;
6. katsoo, että yhteisön avun nykyinen Brysseliin painottuva organisaatio ja erityisesti suunnittelun ja
täytäntöönpanon erottaminen toisistaan ei ole paras mahdollinen ratkaisu sen kehitysyhteistyöpolitiikantehokkaalle täytäntöönpanolle;
7. panee merkille, että globalisaatio on tähän mennessä lisännyt rikkaiden ja köyhien välisiä eroja, ja
vaatii, että kehitysyhteistyöpolitiikan erääksi uudeksi tavoitteeksi on nostettava tasapuolisempi kehitys;
Tavoitteet ja periaatteet
8. korostaa, että EU:n kehitysyhteistyön yleistavoitteena olisi oltava köyhyyden vähentäminen ja sen pois-
taminen lopullisesti kestävän kehityksen puitteissa; korostaa, että köyhyyden käsite on moniulotteinen, silläse liittyy muiden muassa inhimilliseen suorituskykyyn kuten kulutukseen ja elintarvikkeiden turvallisuuteen,terveydenhuoltoon, koulutukseen, oikeuksiin, mahdollisuuteen tulla kuulluksi, inhimilliseen turvallisuuteen,sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen, ihmisarvoon ja kunnolliseen työhön;
9. on yhtä mieltä siitä, että köyhyyden vähentäminen, jonka osalta vuosituhannen kehitystavoitteiden
saavuttaminen olisi ensimmäinen askel, demokratian ja hyvien hallintatapojen edistäminen sekä ihmis-oikeuksien kunnioittaminen ovat kehitysyhteistyön keskeiset tavoitteet; korostaa kuitenkin, että köyhyydenvastaiset toimet ovat tehokkaita vain, mikäli ympäristöä ja luonnonvaroja hallinnoidaan kestävällä tavalla jayhtä keskeiseen asemaan asetetaan panostaminen ihmisiin, varsinkin nuoriin ja naisiin, ennen kaikkeaterveydenhuoltoon ja koulutukseen, sekä varallisuuden luomiseen, varsinkin yrittäjyyteen, tieteeseen jaC 280 E/486 FI 18.11.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
teknologiaan, työpaikkojen luomiseen, työntekijöiden oikeuksien kunnioittamiseen, luoton saamiseen,
omistusoikeuteen ja infrastruktuuriin; korostaa, että naisten aseman parantaminen on kaiken kehityksenedellytys ja että sukupuolten välisen tasa-arvon olisi oltava kaikkien poliittisten strategioiden keskeinen osa;
10. antaa tukensa kumppanuuden, omistajuuden ja poliittisen vuoropuhelun periaatteille sekä oikeuksiin
perustuvalle lähestymistavalle kehitysyhteistyöhön; korostaa olevan tärkeää tukea kumppanimaissa toteutet-tavia köyhyyden vähentämisstrategioita (Poverty Reduction Strategy Papers) yhteistyössä kansallisten parla-menttien ja kansalaisyhteiskuntaa edustavien järjestöjen kanssa; ehdottaa, että Cotonoun kumppanuus-sopimuksen periaatteet laajennettaisiin koskemaan kaikkia kehitysmaita;
11. korostaa kansalaisyhteiskunnan tärkeää roolia kehitysmaissa sekä palvelujen tarjoajana että demo-
kratian ja ihmisoikeuksien edistäjänä ja vaatii enemmän tukea kumppanimaiden kansalaisjärjestöjenvalmiuksien kehittämiseksi; tunnustaa myös Euroopan kansalaisyhteiskunnan tärkeän roolin ja vaatii tässäyhteydessä hankkeiden tukimenetelmien, kuten rahoituksen, yksinkertaistamista;
12. korostaa, että EU:n on toimittava kansainvälisten instituutioiden demokratisoinnin puolesta, jotta
kehitysmaiden intressit saavat niissä suuremman painoarvon ja voidaan lisätä kaikkien kannalta tärkeäädemokratiaa;
13. pitää myönteisenä, että EU:n ehdotusluonnoksessa pyritään vahvistamaan EU:n aseiden viennin val-
vontaa, jotta voitaisiin varmistaa, että EU:ssa valmistettuja aseita ei käytetä siviiliväestöjä vastaan ja ettäehdotus sisältää konkreettisia toimia pienaseiden ja kevyiden aseiden kontrolloimattoman leviämisen rajoit-tamiseksi; kehottaa kuitenkin EU:ta ottamaan vastuun menneisyyden aseviennistä ja vahvistamaan ja kiirehti-mään miinanraivaus- ja aseriisuntaohjelmia alueilla, joissa on käyty sotaa;
Temaattinen kohde ja painopisteet
14. suhtautuu myönteisesti ponnistuksiin, joilla toimia pyritään keskittämään paremmin säilyttämällä
samalla riittävä joustavuus; pitää valitettavana, että esitellyistä toiminta-alueista ei ole määritelty selkeitäpainopistealueita varsinkaan yhteisön tasolla ja vaatii selkeyttämään tavoitteiden, toimien aihealueiden japainopisteiden valintaa;
15. muistuttaa ihmisoikeuksien merkityksestä kehitysyhteistyössä sekä EU:n rahoittamien tai yhteisrahoit-
tamien hankkeiden käynnistämisessä ja seurannassa;
16. korostaa, että HI-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin leviämisen estämiseen ja hoitoon,
seksuaali- ja lisääntymisterveydenhoitoon liittyvien oikeuksien, sukupuolten tasa-arvon ja naisten oikeuksienedistämiseen, ilmastonmuutoksen lieventämiseen, kauppapolitiikan uudistamiseen, konfliktien ehkäisemi-seen, demokratiaan ja hyvään hallintotapaan (painopisteenä korruption kitkentä) on kiinnitettävä erityistähuomiota, sillä jos näihin ei puututa tehokkaasti, muut kehitysyhteistyöpolitiikan ponnistukset saattavat
olla turhia;
17. ehdottaa, että yhteisessä julistuksessa kiinnitettäisiin enemmän huomiota seuraaviin seikkoihin:
— monet vähävaraiset maat ovat jääneet jälkeen terveyteen liittyvien vuosituhannen kehitystavoitteiden
saavuttamisessa; useimmat näistä maista tarvitsevat apua terveyskriiseihin, kuten maailmanlaajuisiininfluenssaepidemioihin varautumisessa; on kiinnitetty liian vähän huomiota tauteihin, joihin ei olesaatavissa lääkkeitä tai joihin liittyvä lääketutkimus on vähäistä; erityisesti Saharan eteläpuoleisessaAfrikassa –osittain aivovuodosta johtuva –hoitohenkilökunnan hälyttävä puute on suuri ongelma,
joka edellyttää sekä järjestelmäkohtaista lähestymistapaa terveydenhuollon ja kehitysyhteistyön osalta,jolloin terveydenhuoltojärjestelmien ja terveysalan tutkimusjärjestelmien vahvistamisen tulisi olla etusi-jalla, että suurempaa tukea terveydenhuoltoalalle, jolloin etusijalle tulisi asettaa köyhyyden vähentämis-strategioiden terveydenhuollon tavoitteet;
— koska kansallisten parlamenttien rooli on merkittävä, tarvitaan erityistä tukea demokraattisesti valittujen
parlamenttien työolojen vahvistamiseksi ja parantamiseksi täydessä yhteistyössä Euroopan parlamentinkanssa;18.11.2006 FI C 280 E/487 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
— yhteisön infrastruktuurituen täytyy olla siten harkitumpaa, että keskitytään vähemmän teiden rakenta-
miseen ja asetetaan etusijalle tieto- ja viestintätekniikka, vesihuolto, energian käyttö ja maaseudun kehit-täminen;
— sukupuolten tasa-arvon ja naisten oikeuksien edistäminen perustavanlaatuisina ihmisoikeuksina ei ole
vain itsestäänselvyys, vaan perusihmisoikeuksiin ja sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen liittyvä kysymysja edellytys sille, että voidaan saavuttaa kaikki vuosituhannen kehitystavoitteet ja panna täytäntöönPekingin toimintaohjelma, Kairon toimintaohjelma ja kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevayleissopimus; siksi sukupuolten tasa-arvo on sisällytettävä tiiviimmin kaikkiin politiikan aloihin ja toi-miin, joita yhteisö toteuttaa kehitysmaasuhteissaan;
— koska peruskoulutuksella ja terveydenhoidolla on keskeinen asema, jäsenvaltioiden ja yhteisön avussa
olisi asetettava etusijalle sosiaalisen kehityksen huippukokouksen 20/20-periaate;
— koulutus on kehityksen avain; yksi suurimpia virallisen kokopäiväisen koulunkäynnin esteitä on lapsi-
työvoiman käyttö; kaikissa koulutuksen edistämiseksi tarkoitetuissa ohjelmissa on oltava toimia lapsi-työvoiman käytön kaikenlaisten muotojen torjumiseksi;
— koska enemmistö maaseudulla asuvista köyhistä ihmisistä on riippuvaisia perinteisestä biomassaan
perustuvasta taloudesta, muodostavat metsien, maaperän ja meriluonnonvarojen nopea rappeutuminensekä monilla alueilla paheneva veden vähyys vakavan uhan satojen miljoonien ihmisten toimeentulolle;tämä vaatii laajojen metsityksen, maaperän suojelun, merien suojelun ja vesivarojen hallinnan ohjelmienkäynnistämistä;
— nykyiset tuotanto- ja kulutusjärjestelmät ovat johtaneet ympäristöön kohdistuvien paineiden kasvami-
seen, ja ne muodostavat pitkäaikaisen uhan yhteiskunnan hyvinvoinnille; ympäristön rappeutuminenvaikeuttaa erityisesti köyhien tilannetta;
— kehitysmaiden ei välttämättä tarvitse toistaa teollisuusmaiden tekemiä saastuttamiseen liittyviä virheitä,
mikäli niille ryhdytään antamaan huomattavasti tehostettua tukea, jotta ne voisivat sijoittaa puhtaaseenja tehokkaaseen teknologiaan; on tärkeää vähentää kehitysmaiden riippuvuutta fossiilisista polttoaineistavarsinkin kun kyseisten maiden maksutaseeseen ja näin ollen talousarvioihin kohdistuu paineita;
— maanjäristykset, trooppiset myrskyt, tulvat, hyökyaallot tai vakava kuivuus muodostavat vakavan uhan
sadoille miljoonille köyhille ihmisille, ja suuret katastrofit vaarantavat myös kehityksen; korostaa, että
vuosituhannen kehitystavoitteita on hankala saavuttaa useimmissa vähävaraisissa maissa, ellei katastrofi-riskin pienentämistä ja muun muassa katastrofeihin liittyviä sosiaaliturvajärjestelmiä sisällytetä huolelli-sesti kehitysyhteistyö- ja köyhyyden vähentämisstrategioihin;
— köyhyys, alikehittyneisyys ja heikot valtiot luovat suotuisia edellytyksiä konflikteille ja uusien turvalli-
suusuhkien, kuten kansainvälisen rikollisuuden ja terrorismin, syntymiselle; konfliktien jälkiselvittelyssäkehitysyhteisyö on instituutioiden luomisen ohella merkittävä tekijä, jonka avulla voidaan korjata yhteis-kuntien sosiaalisia rakenteita ja tukea rauhanrakentamista ja sovinnontekoa;
— työllisyys on tärkeä tekijä ja edellytys köyhyyden torjunnassa; siksi ensisijaisia asioita ovat kunnolliset
työpaikat ja Kansainvälisen työjärjestön perussopimusten noudattaminen;
Apumenettelyt, rahoitus, tehokkuus ja johdonmukaisuus
18. pitää myönteisenä sitoumusta kasvattaa avun määrää EU:ssa niin, että vuoteen 2015 mennessä se
muodostaisi 0,7 prosenttia bruttokansantulosta; kannustaa luomaan innovatiivisia mekanismeja kehitys-yhteistyön rahoittamiseksi (esim. kansainväliset verotusjärjestelmät); korostaa kuitenkin samalla, että avunlaatua on tarve parantaa huomattavasti ja että olisi suuri tarve arvioida tuloksia ja vaikutuksia paremmin;katsoo lisäksi, että köyhimpiin maihin ja väestöihin olisi sovellettava yhtä yhtenäistä EU-avun kriteeristöä;C 280 E/488 FI 18.11.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
19. kehottaa lisäämään pienituloisten maiden osuutta kehitysyhteistyömäärärahoista;
20. katsoo, että voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskeva aloite jättää paljon toivomisen varaa;
vaatii lisäämään velkahuojennuksia maille, joilla on sietämätön velkataakka ja joiden hallitukset kunnioittavatihmisoikeuksia ja demokratiaa sekä investoivat vapautetut määrärahat vastuullisesti; korostaa myös, ettävelkahuojennuksista ei saa aiheutua haitallisia talouspoliittisia seurauksia ja että maiden olisi saatava velka-huojennuksia julkisen kehitysavun lisäksi;
21. katsoo, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden on tehostettava ponnistelujaan laittomasti saatujen tai vääriin
tarkoituksiin joutuneiden rahojen havaitsemiseksi ja niiden ohjaamiseksi takaisin lähtömaahan ja oikeaantarkoitukseen;
22. kehottaa antamaan Euroopan investointipankille johtavat ulkoiset valtuudet, jotta EIP:sta tulisi täysin
toimintakykyinen kehityspankki, joka panee toimeen EU:n kehitysyhteistyöstrategiat ja rahoittaa julkisiainvestointeja palveluihin ja yleishyödyllisiin tarkoituksiin;
23. paheksuu EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan johdonmukaisuuden puutetta, joka johtaa korkeisiin kustan-
nuksiin, työn päällekkäisyyksiin ja ongelmiin kumppanimaissa; tukee ponnisteluja, joilla parannetaan rahoit-tajien käyttämien avustusten suunnittelu- ja toimitustapojen koordinointia, yhdenmukaistamista ja mukaut-tamista Pariisin julistuksen mukaisesti, ja katsoo, että näitä ponnisteluja olisi sovellettava myös keskituloisiinmaihin; korostaa kuitenkin, että ehdotus yhteiseksi julistukseksi on täytäntöönpanon osalta aivan liian epä-määräinen;
24. ehdottaa, että EU pyrkisi kumppanimaiden omistajuusperiaatteen ja kehitysyhteistyöstrategian
pohjalta koordinoimaan tiiviisti kehitysyhteistyöapua EU:n jäsenvaltioiden ja komission välillä yhteisten maa-kohtaisten strategia-asiakirjojen ja yhteisten monivuotisten ohjelmien avulla, joissa olisi mukana muitakintärkeitä kahden- ja monenvälisiä rahoittajia; vaatii parantamaan koordinointia ja täydentävyyttä kumppani-
maiden budjettiprosesseihin ja köyhyyden vähentämisstrategioihin liittyvillä toiminnallisilla mukautuksilla;
ehdottaa lisäksi hyväksymään periaatteen, että –maakohtaisilla kuulemisilla –kussakin kumppanimaassa
korkeintaan 2 –3 EU:n rahoittajaa toimisi johtavina organisaatioina ja että tiettyihin aihealueisiin liittyvissä
asioissa olisi pyrittävä tehtävien selkeään jakamiseen;
25. korostaa, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden on syytä toimia läheisessä yhteistyössä esimerkiksi seuraa-
vien kehitysyhteistyötä harjoittavien kansainvälisten tahojen kanssa: Yhdistyneiden Kansakuntien rahastot,ohjelmat ja toimistot, Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelma, Maailmanpankki ja Kansainvälinenvaluuttarahasto; katsoo, että näin voidaan lisätä EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan johdonmukaisuutta ja välttääpäällekkäisyydet kansainvälisesti sovittujen tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavissa toimissa;
26. katsoo, että EU:n olisi pyrittävä paremmin koordinoimaan jäsenvaltioidensa politiikkaa Maailman-
pankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston suhteen;
27. korostaa, ettei komissiota tule pitää EU:n 26. rahoittajana; katsoo, että sen sijaan yhteisön avun lisä-
arvo olisi tunnistettava ja siitä olisi sovittava ja erityistä huomiota olisi kiinnitettävä mahdollisuuksiin edistää
koordinointia, täydentävyyttä ja johdonmukaisuutta, yhteisön avun laajuutta, komission neutraaliutta ja sen
työskentelyä hallinnon, demokratian ja ihmisoikeuksien alalla, sen maailmanlaajuisen toimijan roolia, senmahdollista roolia Euroopan kehitysyhteistyöpolitiikan henkisenä keskipisteenä jne.;
28. on yhtä mieltä siitä, että rahoittajien avulle asettamat rahoittajien perinteisiä taloudellisia intressejä
ilmentävät erityisehdot toimivat harvoin; korostaa kuitenkin, että yleisen budjettituen käyttö ensisijaisenaavun välineenä edellyttää lähempää tarkastelua ja että sitä tulisi harkita käytettävän vain oikeissa olosuhteissaja tehokkaiden valvontajärjestelmien alaisena, esimerkiksi kansallisten parlamenttien valvonnan alaisissa itse-näisissä komiteoissa; katsoo, että komission ja jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä siirty-mään vaiheittain yksittäisten hankkeiden avustamisesta koko sektoria koskeviin lähestymistapoihin ja näistäsuoraan budjettiapuun;18.11.2006 FI C 280 E/489 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005
29. kehottaa komissiota kertomaan parlamentille perusteet, joiden avulla voidaan arvioida kehitysmaiden
avuntarvetta ja annetun avun tehokkuutta, annetusta avusta laadittuja tilastotietoja ja avun täytäntöönpanontehokkuuden arvioimiseksi tarkoitettua valvontajärjestelmää, jotta avustustoimintaa voidaan tehostaa entises-tään;
30. korostaa komissiossa esiintyvän vakavia puutteita sellaisilla valtavirtaistamista edellyttävillä aloilla
kuin lasten oikeudet, sukupuoli, tasa-arvo ja naisten oikeudet, vammaisuus sekä ympäristö; suhtautuu myön-teisesti ponnisteluihin valtavirtaistamisen vahvistamiseksi politiikassa, suunnittelussa, täytäntöönpanossa jaarvioinnissa ja korostaa, että tilanteen parantaminen vaatii henkilökunnan koulutuksen huomattavaa lisää-mistä niin unionin kuin kansallisellakin tasolla;
31. tukee ponnisteluja politiikan yhdenmukaistamiseksi, mikä olisi suoritettava niin, että kehitysyhteistyö-
politiikan tavoitteita ja tuloksia ei heikennettäisi vaan niitä tuettaisiin muilla politiikoilla; vaatii välittömiätoimia erityisen epäedullisten EU:n politiikanalojen, kuten kaupan, yhteisen maatalouspolitiikan ja kalastus-sopimusten, osalta; korostaa, että kehitysmaiden on tärkeää täyttää EU:n elintarvikenormit sekä tuoteturvalli-suus- ja aineiden turvallisuutta koskevat normit, jotta niistä ei muodostu yhteisön markkinoille pääsyn
esteitä; kehottaa luopumaan viiden vuoden kuluessa kaikenlaisista vientituista, myös esimerkiksi vientiluot-
tojen, elintarvikeavun ja vientikauppayritysten muodossa olevista piilotuista ja sidotusta avusta;
32. toteaa, että kolmen viime vuosikymmenen aikana vähiten kehittyneistä maista on tullut elintarvikkei-
den nettotuojia ja kehottaa näin ollen muuttamaan maatalouspolitiikkaa siten, että asetetaan etusijalle elin-tarviketurva;
33. korostaa, että kehitysyhteistyöpolitiikka on yksi useista välineistä turvattomuuden syihin puuttumi-
seksi mutta että sitä ei kuitenkaan pitäisi saattaa turvallisuuspolitiikan alaiseksi; korostaa lisäksi, että kaikkienkehitysyhteistyön puitteissa toteutettavien toimien on oltava OECD:n kehitysapukomitean virallisen kehitys-avun määritelmän mukaisia;
34. korostaa, että oikeudenmukainen kansainvälinen kauppapolitiikka ja oikeat edellytykset kaupankäyn-
nille kehitysmaissa ovat kehityksen kannalta erittäin tärkeitä; korostaa siksi olevan tärkeää vahvistaa tarjonta-
puolta sekä kumppanimaiden valmiuksien lisäämistä, jotta ne voisivat muuttaa kaupan tarjoamat mahdolli-suudet kehityksen moottoreiksi; korostaa tässä yhteydessä maatalouden ja elintarviketurvallisuuden kaltaistenalojen tärkeyttä sekä painottaa pk-yritysten merkittävää asemaa;
35. katsoo, että kehitysyhteistyöpolitiikassa on tunnustettava maan tai alueen oikeus määritellä demo-
kraattisesti omat toimintalinjansa, painopisteensä ja strategiansa oman väestönsä toimeentulon sekä sosiaalis-ten, taloudellisten ja kulttuuristen oikeuksien turvaamiseksi; katsoo, että komission ja jäsenvaltioiden onkunnioitettava näitä periaatteita;
36. pitää myönteisenä, että yhä laajemmin tunnustetaan, että markkinat on avattava harkitusti ja oikeassa
järjestyksessä ja huomauttaa, että tähän liittyy kehitysmaiden oikeus määrätä kaupan vapauttamisen tahti jasuunta omien kehitystavoitteidensa perusteella;
*
**
37. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.C 280 E/490 FI 18.11.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 17. marraskuuta 2005